trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg tror det er veldig viktig at vi fastholder at hovedstrategien er frivillig vern. Det skal vi forsøke så langt det overhodet er mulig - jeg tror at vi i de langt fleste tilfeller vil klare det - og at vi skal forsøke å redusere konfliktene knyttet til lokale vernevedtak så mye som mulig. Jeg kunne av og til også ønske hjelp fra Fremskrittspartiet til å redusere konfliktene knyttet til vern - jeg nevner det ikke bare i denne saken spesielt. Hver gang det er mulig å skape konflikt rundt en form for vern, kunne Fremskrittspartiet i stedet for være med på å redusere konflikten, ikke bare øke den. Det sier seg selv at konfliktene i denne saken som sådan ikke er det som i seg selv skaper tillit. Nettopp derfor har vi satt i gang så mange tiltak for å redusere problemet. For øvrig vil jeg til slutt si: Ja, når det gjelder villaks, er det en av de få sakene der jeg har sett et reelt engasjement for miljø hos noen av Fremskrittspartiets representanter. La meg si det slik: Det er noe av det nærmeste Fremskrittspartiet kommer fast fisk på dette området. Representanten Tord Lien har vist et ekte og stort engasjement for villaksen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg skal ikke gjenta argumentene som har vært framført tidligere i debatten; jeg vil bare på tampen kommentere et par av de konstruktive innspillene eller diskusjonstemaene som kom helt på slutten. Per Olaf Lundteigen trakk fram Artsdatabanken. Han har i hvert fall rett i det helt grunnleggende, at mer presis kunnskap om hvilke trusler som er mot norske arter, er helt avgjørende - å skille mellom de artene som er virkelig sterkt truet, og de som ikke er så truet. Vi trenger mer kunnskap om dette. Dette er et tema som jeg vil forsøke å jobbe mer med. Det krever penger. Det er en budsjettkamp, som mange andre spørsmål, men vi trenger mer penger til kartlegging, til styrking. Det er f.eks. et stort svensk prosjekt for kartlegging av artsmangfoldet i Sverige. Det er all mulig grunn til å tro at svært mange arter er like i Norge og i Sverige, og at vi kunne få gevinster ved å være påkoblet det prosjektet. Jeg vil bare be om at Stortinget har det under overvåking i tiden framover, og at andre partier også vurderer om ikke dette er et område hvor det bør satses mer ressurser, og at vi får mer kunnskap om et så helt sentralt tema. Så forsøkte Ulf Erik Knudsen og Fremskrittspartiet å lage en motsetning mellom Fremskrittspartiet og andre på basis av at vi ønsker pengeoverføringer til distrikter for vern. Da tror jeg man slår seg selv ganske kraftig på kjeften. Pengeoverføringer til distrikter knyttet til vern er noe av det største potensialet Distrikts-Norge i årene framover har for store, betydelige, pengestrømmer. Og dette er jo ikke særnorsk. Over hele Europa har mange landdistrikter fått pengeoverføringer enten knyttet til det man kan kalle forvaltning av naturtjenester - det kan være snakk om mer uberørt natur - eller knyttet til forvaltning av et naturmiljø i landbruket. I en periode hvor vi som følge av WTO og en rekke andre faktorer nesten sikkert vil komme til å få mindre av den formen for distriktsoverføringer som vi til nå har sett, ligger det en svær mulighet for overføringer til Distrikts-Norge, ikke knyttet til passivitet, ikke til det å sitte på rompa, som det ble antydet her, men knyttet til lokal forvaltning av turistverdier, av nasjonalparker, av verneområder og av verneområder også innenfor kulturlandskapet. Jeg tror man burde begynne å se på dette som en stor mulighet for Distrikts-Norge og ikke som en trussel. Dette er også en stor global diskusjon. Når Norge nå har gått så sterkt inn for vern av regnskog, er det også i realiteten å betale et område for en naturmiljøtjeneste til resten av verden. Ingen kan mene at de fattigste i Amazonas’ regnskog skal bevare denne regnskogen for menneskeheten, hvis ikke noen er med på å betale dem for det. Akkurat på den samme måten som betaling for vern og aktivt vern er en potensiell inntektskilde for norske distrikter, er det også en potensiell inntektskilde for mange fattige i verden. Vi må bare utvikle tenkningen rundt dette.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Nå er det i ferd med å bli villere og villere her. For det første vil jeg si: En av USAs største naturattraksjoner er Yellowstone National Park. Folk reiser dit fra hele USA og hele verden. Det er vel ikke ett menneske i hele verden som tror at det ville ha vært en tilsvarende turiststrøm dit, hvis en ikke hadde vernet de vesentlige naturverdiene i området og lagt til rette for turisme i tilknytning til vernet. Norge er nå i den flotte og interessante situasjon at mange kommuner ønsker å bli nasjonalparkkommunen. Det er nettopp fordi de ser potensialet for inntekt, arbeid og utvikling - men også for lokal stolthet og identitet knyttet til nasjonalparker. Det er selvsagt en kombinasjon av dette - av vern, bruk og en rekke andre tiltak som kan gi Distrikts-Norge en sikker framtid. La meg også si at vern ikke alltid bare dreier seg om vern av såkalt urørt natur der mennesker ikke på noen måte har satt sin fot. Det dreier seg om vern av kulturminner som er menneskelige inngrep i ypperste potens, men mange steder dreier det seg også om ulike former for vern av kulturlandskapet. Mange av verneverdiene, også knyttet til rødlistearter, er steder hvor mennesket har grepet inn - f.eks. gror mange enger til mange steder i Norge, kanskje som følge av klimaendring, kanskje som følge av mindre beiting. Det kan være mange andre områder. Landskapet langs veier har ofte verneverdier. Det er en serie ulike former for verneverdier - fra urørt natur til kulturminner via kulturlandskap. Alt dette må vi se som muligheter for utvikling av landet vårt, selvsagt i kombinasjon med de ufattelig mange andre mulighetene Distrikts-Norge har.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Svaret er vel nei på det siste. Vi ligger ikke i startgropa med noe bredt nasjonaliseringsprogram. Men det jeg oppfatter som intensjonen fra forslagsstillerne, og som er vår intensjon, er nettopp å verne liv og helse, som vann er så grunnleggende for. Det er det mest grunnleggende, ved siden av mat, for menneskelig eksistens, og det kan ikke gjøres til tombola med alle mulige interessenter inne. En rekke andre spørsmål i utkanten av det kan vi da se på, og det får vi se på i en lov. Men brede nasjonaliseringsframstøt overfor hele den norske industrien må det en ny regjering til for å komme med. Men intet er klart for evigheten. Det er liksom Kristelig Folkeparti som er evighetspartiet i Stortinget. Jeg aksepterer at verken dette forslaget eller noe annet ligger der for evigheten. Det er politikkens natur at nye tider kan medføre nye ting.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg må innrømme at jeg ikke helt oppfattet spørsmålet. Det er muligens i strid med Stortingets virkemåte å be om å få det gjentatt, men er det mulig å få det?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Når et slikt spørsmål stilles, lurer man alltid på hvilken felle som ligger under. Ja, i utgangspunktet høres dette veldig fornuftig ut.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg har veldig, veldig vondt for å tro at dette er i strid med noen EU-regulering. En rekke EU-land vil ha lignende ordninger. Så lenge det ikke er konkurransevridende, er det veldig vanskelig for meg å se hvordan det på noen måte skulle være i strid med noe sånt. Men det er selvfølgelig av de temaene vi vil se på når vi legger fram lovforslaget for Stortinget.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Vi tar selvfølgelig utfordringen fra statsråden på strak arm. Statsråden må ha fulgt dårlig med hvis han ikke har fått med seg at Fremskrittspartiet nærmest ukentlig fremmer forslag om å bedre det norske veinettet, slik at vi slipper å stå og stampe på veier av albansk standard, slik den rød-grønne regjering for tiden vil ha oss til å gjøre. Bedre flyt på veiene vil gi god miljøeffekt. Så til saken. I St.meld. nr. 26 for 2006-2007 og også her i denne sal i dag, har Regjeringen sagt at man ønsker å legge vekt på frivillig vern som arbeidsmåte - legge vekt på de demokratiske, lokale prosesser og samhandling med grunneierne. Men når man har denne store saken som en prøvestein, og disse flotte festtalene, velger man å kjøre over grunneiere og lokaldemokrati, som faktisk har strukket seg svært langt. Jeg ber statsråden om å forklare denne store forskjellen mellom ord og handling.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Som stortingsrepresentant og fylkesformann i Buskerud Fremskrittsparti har jeg engasjert meg mye i denne saken. Jeg har fått tallrike henvendelser med rop om hjelp, ikke bare fra fremskrittspartipolitikere og -velgere, men også fra lokalpolitikere fra Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre. Man har vært hoderystende til den prosessen som har vært gjennomført, som først ble startet av Høyres Børge Brende, og som så ble overtatt av den rød-grønne regjering. Det er også interessant å merke seg at Høyre er fraværende i denne debatten her i dag. Vår rød-grønne regjering har nå altså vedtatt å gjennomføre tvangsvern av 147 000 mål skog i Trillemarka. Slik sett ødelegger man næringsgrunnlag og næringsvirke, som i og for seg har vært i kommunene i generasjoner. Fremskrittspartiet mener dette er et dramatisk overgrep mot lokaldemokratiet og går på tvers av St.meld. nr. 26 for 2006-2007 om samhandling med grunneiere og lokaldemokrati. Dersom Stortinget ikke snur i denne saken vil det være et knusende nederlag ikke bare for lokaldemokratiet, men for sunn fornuft. Saken viser at Senterpartiet i Buskerud har holdt velgerne for narr. De eneste som har stått rakrygget, er Fremskrittspartiets stortingsgruppe og Buskerud Fremskrittsparti. Senterpartiets Per Olaf Lundteigen har gjentatte ganger slengt med leppa i media om at Fremskrittspartiet bare prater, men ikke har gjort noe i saken. Intet er lenger unna sannheten. Fremskrittspartiets politikere har en rekke ganger vært på befaring i området, vi har snakket med grunneierne, med kommunene, og vi har to ganger tidligere tatt opp forslag om saken her i Stortinget. Det utrolige er at Lundteigen og Senterpartiet har stemt imot oss begge ganger. I forbindelse med Regjeringens vedtak i saken sa Per Olaf Lundteigen ifølge NRK at han uansett ville stemme imot tvangsvern. Man kan ikke si at dette er direkte løgn, men det er ikke mulig å komme nærmere en løgn når man faktisk stemmer to ganger mot at saken blir behandlet i Stortinget. Det er åpenbart at Senterpartiet har gitt opp, og lar SV styre vernepolitikken i Norge. I denne saken står Lundteigen igjen fullstendig avkledd og uten troverdighet som distriktspolitiker. Fremskrittspartiet har, som vi ser av innstillingen i dag, ingen planer om å svikte, og vi tar da altså opp saken for tredje gang. For øvrig merker jeg meg også at Sigrun Eng fra Arbeiderpartiet, og fra Buskerud, er til stede her i dag. Hun har mange ganger markedsført seg som distriktenes talskvinne, men har i denne saken beklageligvis falt helt igjennom.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Jeg vil ønske Høyre velkommen i debatten, og også gratulere representanten Trond Helleland med et godt innlegg. Han kom sent, men godt inn i debatten. Det var faktisk Høyre som startet denne problemsaken for Buskerud. Nå ser det altså ut som om man går i riktig retning, og det går også frem av merknadene. Representanten Thorkildsen fra SV sa at det er viktig at folk bor spredt. Det er et synspunkt som vi deler. Spørsmålet er da: Hvis folk skal bo i distriktene, hva skal man leve av - skal man leve av næringsvirksomhet og produktive arbeidsplasser, eller skal man leve av trygd og kompensasjonsordninger fordi Regjeringen har vernet distriktene våre? For Fremskrittspartiets del er svaret veldig klart og tydelig. Vi mener at vi skal ha en fornuftig næringspolitikk og en fornuftig samferdselspolitikk, mens SV kortslutter altså åpenbart og mener at folk skal bo i distriktene, men de skal leve av trygd og kompensasjonsordninger. Representanten Lundteigen sa at i denne saken var Regjeringens strategi diktat og tvang, og at Regjeringen bryter med Soria Moria-erklæringen. Det er sjelden jeg er enig med representanten Lundteigen, men i denne sammenhengen er jeg helt enig med ham - dette er diktat og tvang. Det som kanskje var mer oppsiktsvekkende, var at representanten Lundteigen beklaget Regjeringens handlemåte i saken. Det er mulig at jeg har misoppfattet parlamentarisk prosedyre, men så vidt jeg har forstått, har det å beklage noe fra denne talerstolen - i hvert fall hvis man beklager Regjeringens handlemåte - større implikasjoner enn det vi vanligvis knytter til ordet «beklage».
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Det var statsrådens siste innlegg som fikk meg til å reagere. Det hørtes ut som om man i distriktene i Norge i fremtiden kun skulle drive med turistvirksomhet. Jeg tror nok at mange som nå bor i distriktene, ikke ser for seg gleden, slik statsråd Solheim åpenbart oppfatter det, i å være kioskbetjenter eller guider for turister. Jeg tror faktisk at når man bor i distriktene, ønsker man å drive med landbruk, man ønsker å drive med skogbruk, man ønsker å drive med annen type produktivt næringsliv og ikke bare være kioskbetjenter og guider, slik man vil være med et fremtidig helvernet Distrikts-Norge under SV.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Statsråden etterlyste offensive miljøforslag fra Fremskrittspartiet. Jeg vil minne ham på Fremskrittspartiets mange forslag om kalking av vassdrag, bekjempelse av lakselus og bekjempelse av Gyrodactylus salaris, der vi har foreslått betydelig større bevilgninger enn Regjeringen. Man kunne nesten spørre om ikke kampen for villaks er et miljøprosjekt, siden han ikke tar med det. Spørsmålet mitt går på tvangsvern kontra frivillig vern. Grunneiere og skogeiere har i mange, mange år sagt at skal de være med på frivillig vern, krever det tillit mellom myndighetene og grunneierne. Nå har man altså fått et tvangsvern som går imot det lokale grunneiere og lokale folkevalgte ønsker. Tror statsråden at behandlingen av denne saken, der man overkjører lokaldemokratiet, er med på å øke tilliten, som er et viktig premiss for å kunne satse på frivillig skogvern i framtiden?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Saksordføreren var i sitt innlegg veldig opptatt av at det er Kongen i statsråd som skal bestemme i saker som denne. «Vi må følge prosedyrene» er budskapet, både fra han og fra mange andre som forsvarer det vernevedtaket som er blitt fattet. En må følge prosedyrene. Grunnen til at dette er blitt en sak i Stortinget, er nettopp at mange i Stortinget reagerer - de føler at det ikke er de signalene Stortinget har gitt, som nå følges opp av Regjeringen. De oppfatter det slik at Regjeringen går sine egne veier. Det har de siste årene vært fokusert på frivillig vern. Det har vært premisset når vernearbeidet har blitt diskutert. En har sett at tvangsvern i stor grad har medført konflikt etter konflikt, der det går med større pengebeløp til advokathonorar enn til den erstatning som faktisk utbetales til grunneiere. Slik kan vi ikke ha det. Statsråden sa sågar i sitt innlegg at frivillig vern fortsatt skal være en hovedstrategi for Regjeringen. Men nå opplever vi altså et enormt tvangsvern. Hvilket grunnlag har en for å tro at lokale grunneiere og skogeiere i framtiden vil ha tillit til at frivillig vern vil være en god strategi? 31. mars 2003 skrev Ivar Korsbakken, som da var direktør i Norges Skogeierforbund, at frivillig vern forutsetter at skogeierne har full tillit til miljøvernmyndighetene. Dette var for fem år siden. Disse signalene er åpenbart ikke blitt fulgt, når en nå gjennomfører et enormt tvangsvern, som en vet vil kreere sterke reaksjoner lokalt. Det er ingen grunn til å tro at linjen med frivillig vern vil være en suksess - slik statsråden later som - for tilliten her er blitt brutt. Dette burde bekymre statsråden spesielt og de andre ivrige vernerne her, som ønsker å verne mest mulig for å få et prosenttall i bunnen - ikke for å se på hva en faktisk ivaretar. Representanten Lundteigen har allerede svart på statsråd Solheims utfordring til Fremskrittspartiet: Hvor er Fremskrittspartiet miljøvennlig i forhold til Regjeringen? Representanten Lundteigen har vist at en vil ivareta akkurat de miljøkriteriene en ønsker. Det er mulig at statsråden - han rister på hodet - mener at Lundteigen ikke kan det han snakker om. I denne saken tror jeg Lundteigen vet veldig godt hva han snakker om. Han har hatt veldig god kontakt med miljøene i kommunene, mens statsråden har vært veldig ivrig etter å snakke miljøvernorganisasjonene etter munnen for å få prosenttallet 4,6 eller 5 for vernede områder. Det er premisset. I en kamp om å være mest mulig miljøvennlig er ikke prosenttall nødvendigvis det eneste suksesskriteriet. Suksesskriteriet her må være i hvilken grad en ivaretar det artsmangfoldet som en ønsker å ivareta. Vi har jo mange erfaringer som tilsier at lokale grunneiere som gjennom generasjoner har holdt skogen i hevd, også vil kunne gjøre dette på en utmerket måte i framtiden, mens man fra sentralt hold viser at en ikke har tillit til lokale personer, lokale myndigheter. Den manglende tilliten synes jeg er svært beklagelig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Det siste innspillet fra statsråden forbauser meg. Er det slik at statsråden mener at turister kun ser naturskjønnheten i norsk natur hvis de reiser til en nasjonalpark, mens det ikke er verdt å reise til det samme området hvis det ikke hadde hatt nasjonalparkstatus? Er det slik at en må ha et landskapsvernområde eller en laksefjordstatus for at det skal bli vakkert? Det må jo gå an for lokalsamfunnet å kunne utvikle turistnæringen uten at staten skal tre et vernevedtak ned over hodet på en. Nå har Naturvernforbundet dratt fram Prekestolen i Rogaland som et område som en ønsker å verne. Tror statsråden virkelig at folk ville reise mer til Prekestolen hvis en verner dette, enn en ville gjort hvis det er slik det er i dag? Det er jo ingen grunn til å tro at det er slik. Hvis en markedsfører Prekestolen bedre, ja, da vil folk reise dit, folk som ellers ikke visste om denne naturperlen. Det er jo ikke slik at hvis dette området får status som verneområde, så reiser folk og besøker det, for da må det, plutselig, ha blitt veldig fint. Hva sier en da, når en i utgangspunktet sier at den store inntektskilden i distriktene skal være inntekter ved at staten båndlegger arealene? Hva slags potensial ser en da i alt det andre? Betyr det at landbruket nå skal gå en sikker død i møte, og at de eneste inntektene for landbruket skal være at vi ivaretar båndlagt areal? Det er jo slik denne regjeringen fører landbrukspolitikken, selv om de påstår at det kun er Fremskrittspartiet og Høyre som vil legge ned landbruket. Men det viser jo litt de ambisjonene som miljøvernministeren har på vegne av landbruket. Hva med potensialet for småkraftverk, som en vil ta vekk ved å båndlegge dette? Det er jo en av hovedgrunnene til at alle de berørte kommunene rundt Prekestolen sier nei, nei, nei, når de snakker om vern - ikke fordi de ikke bryr seg om Prekestolen som et miljømonument og en naturopplevelse, men fordi alt det andre de også kunne gjort i distriktene i tillegg til turisme, vil bli lagt brakk. Hva med satsingen på bioenergi, som denne regjeringen for bare et par dager siden la fram en strategi for? Biodrivstoff og bioenergi skal jo være den store greia som Regjeringen mener vil redde miljøet. En vil jo ikke kunne ta ut særlig mye tømmer hvis en verner alt. Hva med fiskeoppdrett, som er en usubisidiert næring som gir store eksportinntekter? Ja, det er miljøproblemer på siden av det, men da får en gå på de konkrete miljøgreiene, istedenfor å late som om vern her skal være en kjempeinntektskilde. Jeg ber statsråden dokumentere med saklige rapporter hvor stort inntektspotensial det er fra vern av områder, og hva slags ekstrainntekter en regner med at det vil generere i turisme i forhold til den turismen en allerede har i dag, uten at områdene er vernet, når en altså i tillegg mister småkraft, bioenergi, fiskeoppdrett - alt dette andre. Hvis det er slik at vern av områder skal bli den store inntektskilden for Distrikts-Norge, tror jeg at denne regjeringen trenger avløsning så fort som mulig. Det tror jeg faktisk også Senterpartiet ville støtte.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Reaksjonen min gikk ikke på at det opprettes nasjonalparker. Den gikk på det som statsråden gav inntrykk av var en hovedstrategi for inntekter til Distrikts-Norge, som altså skulle være båndlegging av areal. Jeg har vært i Yellowstone National Park. Jeg har vært i stort sett alle de store nasjonalparkene i USA - jeg bodde der i fem år og hadde National Park Pass, som gir gratis adgang. Det var en fornøyelse å reise rundt, se hvordan det var tilrettelagt, hvordan de hadde vernet områdene i samarbeid med kommuner og stater der borte for å tilrettelegge slik at flere skulle få oppleve naturen. Det satte jeg umåtelig pris på, og jeg tror det er en verdi som de fleste amerikanere setter pris på. Men det er en viss forskjell på det og det vi har sett skje i norske verneprosesser, der en nærmest prøver å hermetisere dagens natur slik den er - og opplever store konflikter med lokalbefolkningen og gjør ytterligere næringsvirksomhet i områdene umulig. Det er forskjellen på den amerikanske og den norske måten å tilnærme seg vern på.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Det er ikke første gang vi diskuterer denne saken. Gang på gang har jeg blitt noe forundret over argumentasjonen til enkelte representanter om hvorfor man ikke kan støtte at denne store saken skal legges fram for Stortinget til behandling. Enkelte representanter, spesielt fra Senterpartiet, sier at de egentlig er enige med oss i Fremskrittspartiet, men likevel stemmer man gang på gang imot. Saken har veldig stor prinsipiell betydning i tillegg til det økonomiske og det praktiske angående selve Trillemarka. Først av alt gjelder saken det grunnleggende prinsipp om å verne om den private eiendomsretten, som selve Norges grunnlov baserer seg på. Videre gjelder saken betydningen av lokaldemokratiet, og lokalsamfunnet, som i denne sak blir totalt overkjørt. Ikke bare blir kommunestyrene i disse kommunene overkjørt - det er et stort flertall av innbyggerne som er uenige i det Regjeringen har bestemt. Ikke bare det: Dessuten har alle, bortsett fra en eller to, på Buskerud-benken uttalt at de egentlig er uenige med Regjeringen. Da synes jeg det bare skulle mangle at man får hele saken sendt til Stortinget, at vi får sikret bredest mulig demokratisk forankring. Det er nettopp da en bør ta slike saker i Stortinget. Vi burde hatt en prinsipiell debatt om hvor stort vern Regjeringen kan gjennomføre uten at Stortinget får sakene framlagt til behandling. Her velger Regjeringen altså å si nei til et svært godt tilbud fra grunneierne og kommunene om en frivillig ordning. Et klarere signal til hele Distrikts-Norge kan ikke gis: at det ikke skal lønne seg å forvalte skog og utmark på en god måte, slik det har blitt gjort fram til nå. Fram til nå har det vært, og det er, et biologisk mangfold - med private grunneiere. Trillemarka er jo ikke vernet i dag, men artene er det nå. Det er også et noe snodig signal å gi til dem som bor i distriktene. Man skulle tro at man ville tilrettelegge for et livskraftig Distrikts-Norge, og ta grunneierne på alvor. Derfor burde Stortinget benytte anledningen til å be om å få saken framlagt for Stortinget, slik at det blir en skikkelig debatt om dette.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-04-03:
Skogområdet Trillemarka-Rollagsfjell i Buskerud blir vernet. Skulle det skje ved diktat og tvang eller på grunnlag av respekt for de verdier som eiere og lokalsamfunn identifiserer seg med? Avgjørende er grensesettingen og vernebestemmelsene. Skulle bare miljøvernorganisasjonenes ønsker eller også de hensyn som kommunestyrene enstemmig legger til grunn, være avgjørende for beslutningen? Gjennom svaret på disse spørsmålene sier en klart fra om hvilke interesser og verdier en mener skal forme den offentlige politikken, og om hvem en identifiserer seg med. Områdets landskap preges av bygdefolks bruk. Gårdsbrukene er små, og en henter deler av inntektene sine her. Lav inntekt har vært kompensert ved klar identitet. Tradisjoner og hensynet til kommende generasjoner veier tungt. Det er nettopp den langsiktige forvaltning gjennom flere generasjoner av private eiere som har gjort at området nå har de mange miljøverdiene. Dagens eiere tenker også langsiktig. De har ingen uvilje mot å sikre verneverdige arter. Tvert imot, statsråd! «Takken» for denne langsiktige forvaltningen var at miljøvernministeren i 2002, Høyres Børge Brende, tvangsvernet et område på 43 km2. Miljøvernorganisasjonene foreslo å femdoble dette arealet. Slikt skaper frustrasjon og konflikt. Tross statens og miljøvernorganisasjonenes provoserende opptreden maktet de tre kommunene Sigdal, Rollag og Nore og Uvdal å få aksept blant skogbrukerne for å verne et område på nesten 100 000 dekar. Deres aksept satt langt inne. Den kom i erkjennelsen av at det ville bli et kompromiss som alle kunne godta. Verneområdet ville bli Norges største skogsreservat. Kommunene trakk grensene for sitt alternativ slik at verneområdet i størst mulig grad skulle omfatte registrerte miljøverdier. De lyktes svært godt. Høsten 2006 kom den nye rødlista fra Artsdatabanken som bekreftet at miljøverdiene lå i kommunealternativet. På bakgrunn av den nye informasjonen fra Artsdatabankens rødliste desember 2006 ble kommunealternativet revidert slik at alle truede rødlistearter, CR, EN og VU, og alle nasjonalt verdifulle kjerneområder, trestjerners og firestjerners, ble sikret. Stikk den! Dette fikk enstemmig tilslutning fra tre kommunestyrer, fra alle partier i Fylkesutvalget i Buskerud, unntatt SV, og fra Fylkesmannen i Buskerud. Forslaget er helt i tråd med Regjeringas Soria Moria-erklæring, hvor det heter at en skal øke barskogvernet for å sikre det biologiske mangfold samt at vern så langt som mulig skal baseres på ordningen med frivillig vern. Det er enestående, det som er gjort lokalt. Det er enestående! Når og hvor har det skjedd tidligere? Ingen steder! Derfor: Jeg har registrert og vil beklage at Regjeringa etter sterkt press fra de som ikke lever og virker i området - og mot det enstemmige kommunestyrestøttede kommunealternativet - valgte forslaget fra Direktoratet for naturforvaltning når det gjelder geografisk utstrekning av barskogreservatet. Det er viktig at en så stor prinsipiell sak drøftes i Stortinget. Det vil også skje i dag, uansett vedtak her nå.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-04-03:
De to viktigste poengene i denne debatten er biologisk mangfold og frivillighet, lokaldemokrati. Først til biologisk mangfold: Vi er svært heldige som har fått opprettet Artsdatabanken i Trondheim. Vi er svært heldige som har fått en ledelse for Artsdatabanken, både administrativt og styringsmessig, som legger strenge faglige krav til grunn. Det er ingen tilfeldighet at Senterpartiets stortingsgruppe medvirket til å styrke økonomien i Artsdatabanken. En av de viktigste årsakene til at vi gjorde det, er at vi har erfart at Artsdatabanken legger mest vekt på det faglige og mindre vekt på det å være politisk korrekt. Det er en betryggende holdning. Det er en holdning som vi ønsker at flere av de statsfinansierte forskningsinstitusjonene i andre sammenhenger skal bygge på. Det er flere som snakker om at vi verner de aller fleste rødlisteartene. En snakker om sårbare og truede arter. Det krever et høyere presisjonsnivå. Det som er kjernen her, er de truede rødlisteartene. Sårbare rødlistearter har vi stort sett i alle områder. Vi må skille det mindre viktige fra det viktige. Det viktige er de truede artene og kjernen i kommunealternativet. For de mange menneskene som har jobbet med det, er det viktig at alle - absolutt alle - de truede artene i henhold til Artsdatabankens definisjoner og registreringene til miljøvernorganisasjonen Siste Sjanse, senere BioFokus, er ivaretatt ved det reviderte kommunealternativet. Saken er at det bestandig er noen som mener at det er kjekt å ha noe mer - det er kjekt å gå lenger. Jeg kan også være med på at det i enkelte situasjoner er kjekt å ha mer, men kjernen i denne saken er at man har kommet til en enestående lokal forståelse - et alternativ som innebærer et vern av om lag 100 000 dekar, og som hadde lagt grunnlaget for en epoke ved en dialog. Dessverre ble ikke den tatt. Det kommer flere diskusjoner om denne saken. Jeg er glad for mye av det andre som Regjeringa har gjort, og det som vi videre skal komme fram til, når det gjelder lokal forvaltning. En rekke slike forhold skal vi gå nærmere inn i. Det er vesentlige spørsmål, og det kan være med på å rette opp noen av de feilene som etter Buskerud Senterpartis syn og også Buskerud Arbeiderpartis syn er begått fra Regjeringa i denne saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-04-03:
Bare en kort kommentar til noe viktig som kom opp her, avslutningsvis. Det biologiske mangfold er et resultat av at enkelte områder er helt urørte, og at andre er rørte. Det spesielle i Norge er at vi har rørt naturen på en dyktig måte i en del områder. Det har vært en del tradisjoner og en del mennesker som har vist pietet og respekt for hvordan en skal røre, altså hvilke driftsmåter en skal ha når det gjelder bruk av landet, bruk av arealene, bruk av jorda. Vi har hatt en utmarksbruk, en seterbruk, en utdanning i skogskjøtsel som har gjort at vi har fått en del kvaliteter. Det hadde vært gledelig for bygdefolk om den bruk som jeg her prøver å beskrive, hadde vært høyere verdsatt, høyere påaktet ved at en fikk inntekt for det - at det ikke bare ble turistmagneter som en skulle leve av. Det minner meg om Hamsuns «Et ord til os» fra 1910. Vi fortjener noe bedre.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-04-03:
Partiet Høyre er tradisjonelt veldig klar på spørsmålet om eiendomsrett og hvem som har eiendomsrett, i den forstand at den som har eiendomsrett, også har styringsrett. Det som er et uomtvistelig faktum, er at vann- og avløpssektoren er naturlige monopoler. I konkurransens navn har ennå ingen gjennomført at det er to ledninger fram til hver abonnent, slik at man kan få konkurranse mellom de to abonnentenes eiere. Er det ikke slik at når det er naturlige monopoler, er det muligheter for å misbruke sin markedsmakt? Er ikke det en grunnleggende læresetning i konkurranseteorien at i slike tilfeller hvor en kan misbruke dette, har fellesskapseie, i form av samvirke eller offentlig eie, fortrinn?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-04-03:
Det er en god dag for Regjeringa og Senterpartiet med den debatten vi opplever her, og jeg er ganske stolt over at vi har greid å få en så brei enighet omkring dette. Det er ikke bare regjeringspartiene, men også Kristelig Folkeparti som står bak forslaget om at en lovfesting av det offentlige eierskapet må gjennomføres som egen sak og ved en endring i eksisterende lov slik at lovforslaget kan sluttbehandles i denne stortingsperioden. Angjeldende departement vil da ha en grei oppgave foran seg. Saken gjelder eierskapet. Saken gjelder styringsretten. Det er naturlige monopoler. Det er offentlig eierskap eller samvirkeeierskap i dag. Jeg har lyst til å dvele litt ved hvem det er som egentlig eier vann- og avløpsnettet der hvor det er et offentlig eierskap, altså et kommunalt eierskap. Saklig sett er det abonnentene. Det er abonnentene som gjennom sin betaling av vann- og kloakkavgift har bidratt til at man etter hvert har kunnet opparbeide seg verdier i et ledningsnett som er moderne og godt. Kommunene forvalter dette eierskapet på vegne av abonnentene. Ved det vi nå gjør, hvor vi altså likestiller det kommunale offentlige eierskapet, eventuelt interkommunale eierskapet, med det samvirkemessige eierskapet, er begge disse formene for eierskap tuftet på det samme faktumet: Det er abonnentene som i praksis er eieren av det. Det er også synlig i forbindelse med fastsettelse av vann- og kloakkavgifter. Dette er ikke noe som går inn i kommunenes budsjetter. Det er en egen kasse for det, som viser dette helt klart. Det er ikke noe offentlig forsyningsansvar for vann eller avløp. Det er mange som har sine private anlegg, og det vil de fortsatt ha. Her snakker vi om de anlegg hvor det er tettstedsbefolkning, hvor en naturlig ønsker å gå sammen om det. Årsaken til at lovforslaget ble fremmet, var redsel for at en her skulle få en ekstrem liberalisering, slik som statsråden refererte til. Jeg kan si på egne vegne at Vestfold Interkommunale Vannverks utvikling med sin svake økonomi var den direkte foranledningen - et selskap som eies av kommuner som i stor grad er styrt av Fremskrittspartiet og Høyre. Ved at vi nå får avklart spillereglene, blir det lettere for alle aktører. Veolia, eksempelvis, får klare retningslinjer for hvilken forretningsvirksomhet de kan drive i Norge. Det er enkelt, det er billig - også for Veolia. Det er ubyråkratisk. Vi får ikke noe statlig vannkonkurransetilsyn. Det blir altså ikke noe aksjeselskapseie. Det blir altså ikke noe Offentlig Privat Samarbeid på dette området, men det er behov for å utrede ytterligere private tilknytningsnett til kommunale verk. De omfattes ikke av forslaget, og poenget er at monopolmakt ikke kan brukes mot seg sjøl - altså en felleseid vann- og avløpssektor.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-04-03:
Forslaget handler om ideologi og sunn fornuft, og det er en ganske jordnær ideologi. Når saka er fremma, er det sjølsagt med det formål at vi skal løse den, men det er også godt for innbyggerne i Norge å få en avklaring på hvor de ulike partiene står i slike spørsmål, slik at man lettere kan velge. Man har nevnt her spørsmålet om industritilknyttet vann- og avløpsanlegg. Som jeg avsluttet med i mitt forrige innlegg, så er det i utkanten av ethvert samvirkeeid eller offentlig nett et privat tilknytningsnett som ikke omfattes av forslaget. Monopolmakten som en industribedrift i dag har ved å ha sitt eget vann- og avløpsanlegg, er jo ikke en monopolmakt som man kan bruke mot seg sjøl - det er jo i tilfelle en monopolmakt man bruker mot andre, og når man har sitt eget nett, bruker man jo ikke den makta mot seg sjøl. Det er altså ikke noe problem, og dermed omfattes ikke det av det som er intensjonen i forslaget. Når det gjelder drift av anlegg, er det tilsvarende behov for gjennomgang, som jeg regner med at statsråden vil gå inn i. Men det er jo naturlig at den som er samvirkemessig eier eller offentlig kommunal eier, også står for driften av det. Og hvorfor det? Jo, fordi det er langsiktige investeringer som graves ned i bakken, og som ingen ser etter at de er gravd ned. Hvis den jobben ikke er gjort med den nødvendige kvalitet og kunnskap, vil det bli kostnader i neste omgang som kunne vært unngått dersom man hadde et langsiktig eierskap. Fremskrittspartiet har nevnt her at dette vil bryte med det Senterpartiet står for når det gjelder lokal styringsrett. Nei, tvert imot! Så langt jeg vet, vil innbyggerne bare ha den lokale styringsretten ved at de som eier vann- og avløpsanleggene, har mulighet til å møte opp på generalforsamlinger. Hvis det er et kommunalt vann- og avløpsanlegg, er generalforsamlinga kommunevalget. Da kan man møte opp og si sin mening om hvordan den styringsretten skal utøves, eller man kan møte opp på årsmøtet i samvirkevannverket og derigjennom påvirke de beslutningene som fattes. Når det gjelder strømnettet, som spørsmålet fra Høyre gikk på, er det klart at det går det også an å vurdere, og det forslaget og det tipset skal vi ta med oss. Hjertelig takk!
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-04-03:
Eg vil òg som lokalpolitikar gi mitt supplement, og da spesielt til saksordføraren. Eg føler faktisk behov for å gi eit meir nyansert bilete enn det dei siste føregåande talarane frå Buskerud har gjort så langt. Eg har òg hatt tett kontakt med to av tre ordførarar som sit for Arbeidarpartiet, og som kan kome med sine innspel. Det er dei som har skoen på, som veit kor han trykkjer. Og det er dei som har den lokale forankringa. Eg innrømmer, på linje med fleire, at eg var av dei som i utgangspunktet ynskte kommunealternativet - og skuffelsen var der umiddelbart. Men det viktigaste for dei som bur der, er eigentleg å få avklaringar, og det har dei fått. I etterkant har det vore tett dialog om forskriftene som skal skrivast. Ordførarane i mitt område kallar dette for meir enn ein halv lokal siger når det gjeld både initiativet og det tilbodet dei no har fått. Dei ser framover, dei ser moglegheitene, og dei er svært nøgde med det næringsfondet som borgar for fleire bein å stå på. Og dei får pengar både til skjøtsel og til opplysningsarbeid. Det er ein ny praksis som er innført. Når dette blir sett ut i livet, slepp ein kanskje dei merknadene som Riksrevisjonen har på andre verneområde. Det er likevel nokre utfordringar nokre år fram i tid. Det ordførarane spør om, er kva som vil skje etter dei fem åra som det no er lagt nokre føringar for. Eg har berre lyst til å seie til statsråden at her er det òg mange gode signal frå lokale krefter, med tilbod om god hjelp for at dette skal bli eit vellykka prosjekt. Eg trur ikkje at verda går under på grunn av dette vedtaket. Det vil òg gi moglegheiter, seier dei som har skoen på. Eg er tilfreds med å få gitt til kjenne denne helsinga frå Buskerud-benken.
Trond Helleland (Høyre), 2008-04-03:
Knapt noen sak har skapt så stor debatt og så mye frustrasjon og bitterhet i Buskerud som denne saken. Den er et grovt eksempel på at storsamfunnet overkjører lokale interesser fullstendig - lokale interesser som har vært konstruktive, ryddige og opptatt av å finne løsninger, noe flere andre talere har vært inne på. Da saken kom til det harde og det skulle avgjøres hvor stort verneområdet skulle bli, strakte kommunene og grunneierne ut en hånd - en hånd som var så åpen at til og med Fylkesmannens miljøvernavdeling i Buskerud fant å kunne anbefale forslaget om et frivillig vern på 100 km2. Når Regjeringen nå har fattet et annet vedtak, på tross av forsikringer lokalt om at så ikke ville skje, må en dessverre konstatere at dette vedtaket ligger fast. Høyre er uenig i vedtaket. Vi mener at det er begått overgrep mot lokalbefolkningen: Det er begått et overgrep mot det lokale selvstyret, og det er begått et overgrep mot den respekten for forvalteransvaret som lokale myndigheter og grunneiere gjennom generasjoner har utvist. Det er en grunn til at Trillemarka nå foreslås vernet. Grunnen er naturligvis at området er blitt ivaretatt på en så god måte at det kan være et aktuelt verneområde. Det har det da også blitt, gjennom dette vedtaket. Vi er uenig med Fremskrittspartiet i - og det har vi vært hele tiden - at denne saken skal overføres til Stortinget og behandles her. Det er sakens spilleregler som tilsier at det er regjeringen som må ta denne type beslutninger. For øvrig slutter Høyre seg til Fremskrittspartiets merknad om at dette vedtaket faktisk er «et overgrep» mot lokalsamfunnet. Som representanten Lundteigen og andre var inne på, var det en veldig konstruktiv prosess lokalt, der kommunene Rollag, Sigdal og Nore og Uvdal sammen med grunneierne klarte å finne fram til en løsning som på mange måter ville ivareta de intensjonene som forelå når det gjaldt vern. Den ville verne de aller fleste rødlisteartene, og den ville verne skogen i et stort område - som uansett ville vært det største verneområdet i Norge når det gjelder skog. Vi konstaterer at Regjeringen her har bøyd seg for naturverninteressene, de samme interessene som lenket seg fast til noen hogstmaskiner for noen år siden, og som satte i gang hele prosessen. Dette er skuffende. Vi er uenig i vedtaket, men vi respekterer at Regjeringen har den avgjørelsesmyndigheten. Og det kan vi gjøre lite med.
Trond Helleland (Høyre), 2008-04-03:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at det samme dag som interpellasjonen ble stilt, faktisk skjedde noe i saken, nemlig at det ble sendt ut en pressemelding om at statsråden skal rydde opp i PIN-kodekaoset, og at en litt mer avansert sak, nemlig «Rammeverk for autentisering og uavviselighet i elektronisk kommunikasjon med og i offentlig sektor. Retningslinjer for offentlige virksomheter» også er lagt ut. Jeg oppfatter at dette er skritt i riktig retning. Spesielt er jeg glad for at statsråden nå velger - sånn som jeg oppfatter det i hvert fall, men det kan hun jo eventuelt bekrefte - en teknologinøytral løsning, altså en plattform, et nav, som det var snakk om, som skal kunne brukes av flere. Det er positivt, og det er viktig. Men det gjelder jo i første rekke, slik jeg oppfatter det, sikkerhetsnivå 3, og så er det sikkerhetsnivå 4 som jo på en måte er målet en bør komme til så fort som mulig. Der er det det nasjonale ID-kortet, eventuelt løsninger i det private markedet, som tilfredsstiller de krav som settes for å ivareta det. Etter å ha gått inn på de danske hjemmesidene og sett på deres portal oppfatter jeg det som en veldig brukervennlig portal og en portal som gir innbyggerne en veldig grei innføring i hva dette dreier seg om, hva det kan brukes til, hvorfor det er viktig, osv., mens jeg synes Minside foreløpig er ganske vanskelig tilgjengelig. For det første må man registrere seg for å komme inn i den - det må man vel i Danmark også - og man må ha koder fra skatteetaten. Man får engangskode på sms, og det er et framskritt, men det er en ganske tung prosess, og jeg oppfatter at - jeg holdt på å si - suget etter å registrere seg på Minside er ganske lite. Kan statsråden si noe om hvor mange som faktisk har registrert seg, hvor mange brukere det er, og hva statsråden og Regjeringen vil gjøre for å utbre bruken? Det å drive aktiv informasjon om hva dette dreier seg om, tror jeg er viktig, for det er, som statsråden sier, altfor lite offentlig debatt om nettopp den type brukervennlige løsninger, som det offentlige også kan spare store summer på. Statsråden viste jo selv til de store besparelsene som var gjort i skatteetaten, og som da kunne overføres til annet arbeid, nemlig det å - jeg holdt på å si - drive inn mer skatt gjennom å ta skattesvindlere og andre. De samme beregningene må jo kunne gjøres for andre deler av offentlig virksomhet. Er det foretatt noen beregninger av hvor store midler som kan frigjøres til å settes inn i f.eks. helse- og skolesektoren?
Trond Helleland (Høyre), 2008-04-03:
Det har vært en effektiv debatt, i tråd med interpellasjonen, nemlig at det er om å gjøre å få gjort ting effektivt og raskt. Det kan en gjøre på nettet, så vi kunne jo nesten tatt debatten der. Men jeg er glad for de innlegg som har kommet. Jeg tror det viser en ting, nemlig at det å diskutere dette ut fra et teknisk perspektiv er ganske håpløst. Det er heller ikke den jobben vi i Stortinget skal påta oss. Vi skal ha fokus på brukervennlighet, på at innbyggerne skal kunne ha en enklest mulig hverdag, at en skal ha en effektiv offentlig forvaltning, og at en skal ha et sikkert system som ivaretar personvernhensyn. Det oppfatter jeg at det er bred enighet om. Det jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden på i siste runde, går på noen av de spørsmålene jeg hadde i mitt første innlegg, nemlig hva statsråden vil bidra med for å skape større entusiasme og forståelse for nytten av dette fantastiske verktøyet som en eID vil være. Om det skal være et kort som en kan bruke til alt, eller om det skal være ulike PIN-kodemaskiner, eller hva det skal være, synes jeg ikke er så interessant. Hovedsaken må være at en skal kunne benytte det samme systemet til å utføre en rekke tjenester. Jeg ser at i Danmark er altså alle kommuner inne på systemet, alle amt er inne, noen banker er tilsluttet det samme, og alle statlige etater og en rekke frivillige organisasjoner er med innenfor den nasjonale eID-en som en har i Danmark. Da blir spørsmålet: Når statsråden sier at det er viktig at etatene klarer å legge mer ut på nettet, eller åpne for større bruk av nettbaserte løsninger, hvilke incentiver har etatene for å gjøre det? Får de beskjed om at de dersom de klarer å spare inn 50 mill. kr ved at folk går over til å bruke elektroniske løsninger, vil sitte igjen med de 50 mill. kr i etaten, eller at de kan brukes på andre ting innenfor samme området som kan være nyttigere? Eller er det slik at det ikke føles som noe press fra statsråden i de enkelte etatene at dette er nyttige og nødvendige løsninger? Det vil jo variere fra etat til etat hvor stor, jeg holdt på å si, entusiasmen er for å få gjort dette. Skatteetaten har jo vært et godt eksempel på en etat som virkelig har grepet muligheten begjærlig. Og dette kommer for fullt. Det er bare å tenke noen få år tilbake da vi fortsatt hadde sjekkhefter, da vi betalte alle bankgiroene våre gjennom å gå i banken eller sende brev. Nå gjør vi alt over nettet, og det er ikke mange, jeg holdt på å si, ordinære bankkunder igjen som ikke skal innom enten for å ordne med en lånesøknad eller andre litt større transaksjoner. Så her ser vi en stor mulighet framover. Jeg håper at statsråden griper den.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Jeg har lest forslaget til Senterpartiet og har sett at det er moderert kraftig fra den gangen det ble fremmet i Stortinget, til etter at vi har behandlet det i komiteen. Vi kjenner nesten ikke igjen forslaget i forhold til det som opprinnelig ble fremmet. Det virker som om Senterpartiet har endret politikk på det området bare under behandlingen av saken i komiteen. Så fikk jeg spørsmål om vi har problemer med at private eier infrastrukturen. På mange områder i Norge eier private infrastrukturen, og det fungerer veldig bra. Det vi har hengt oss opp i her, er at man må kunne vurdere dette lokalt. Vi har tro på lokaldemokratiet. Senterpartiet sier også at de har tro på lokaldemokratiet, men i denne saken beviser man faktisk det motsatte.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Ja, jeg tror at man i mange kommuner ønsker å vurdere private som eieraktører på lik linje med at man vurderer om kommunene selv skal ta disse store investeringene som man ser for seg at kommunene må gjøre i framtiden for å sikre en god vannkvalitet. Men jeg vil stille spørsmål tilbake: Hvilke andre oppgaver ser Senterpartiet for seg der staten kan gå inn som eiere i kommunene? Vil de overkjøre kommunene på flere områder? Hva kan kommunene forvente der? Det er slike spørsmål man bør stille - kanskje ikke minst til seg selv.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Senterpartiet burde ønske at flere synes det er helt trygt å drikke vannet fra springen. Det er ekstra viktig at vi har tillit til det drikkevannet vi drikker hver eneste dag. Det mener jeg bør være hovedfokuset for Senterpartiet - spesielt når vi ser den undersøkelsen Aftenposten omtaler i dag, som viser at 41 pst. av Oslos borgere ikke har tillit til det vannet de drikker. Jeg har tre spørsmål til representanten med hensyn til lokaldemokratiet. Ser ikke representanten at dette forslaget overkjører lokaldemokratiet, og at lokalpolitikerne ikke har mulighet til å velge driftsformer og samarbeidspartnere? Ser representanten noen parallell eller sammenheng når det gjelder dette med ledningsnett og vannett, noe alle husstander er avhengig av i dag? Det tredje spørsmålet mitt er avslutningsvis: Hvorfor har Senterpartiet endret politikk på dette området bare på den tiden saken har vært til behandling i Stortinget og i komiteen?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2008-04-03:
Fremskrittspartiet og regjeringspartiene har ulik ideologisk tilnærming til spørsmål om offentlig eierskap generelt. Jeg har lyst til å utfordre representanten Thomsen på følgende: Er representanten Thomsen positiv til at private kommer inn og eier også selve infrastrukturen i norsk vann- og avløpssektor, hvis det skjer i samarbeid med kommunene?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2008-04-03:
Tror representanten Thomsen at Fremskrittspartiet lokalt kunne se det som tjenlig å få inn private aktører på eierskapssiden i vann- og avløpssektoren?