trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Michael Tetzschner (Høyre), 2010-11-10:
Jeg har et spørsmål til statsråd Aasrud i hennes kapasitet som fagstatsråd for offentlig effektivisering. Statsrådens nærmeste politiske medarbeider, statssekretær Ravlum, holdt i forrige uke et meget interessant innlegg under den årlige konferansen om offentlige anskaffelser. Hun sa bl.a. at offentlige innkjøpere kan frigjøre 20 mrd. kr av et samlet innkjøpsvolum på 307 mrd. kr, utenom oljesektoren – det er litt mer enn det offentliges totale lønnsutgifter og tre ganger mer enn hva helsesektoren koster. Etter fem år med rød-grønn selvros om hvor mange penger en bevilger, er det selvsagt et lyspunkt at man er i ferd med å se at det faktisk er det man får ut av bevilgningene, som er avgjørende for brukerne og tjenestene våre. Så får man ut fra temperament ergre seg over de tapte fem årene med denne regjeringen og kanskje se litt fremover, som jeg også ønsker å invitere statsråden til. Mitt spørsmål går ikke på om statsråden er enig med sin statssekretær, det tar jeg for gitt. Men jeg ønsker statsrådens tanker – om hun vil dele dem med Stortinget – om hvordan statsråden og hennes departement kan sikre at de 20 mrd. kr virkelig vinnes inn og dermed fører til flere tjenester, bedre tjenester og kanskje også i den lange ende til lavere skattetrykk, lavere egenandeler og lavere avgifter.
Michael Tetzschner (Høyre), 2010-11-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Hun sa at noen mener at man kan spare betydelige beløp. Det var nok litt løsere enn det som står på departementets hjemmeside med henvisning til politisk ledelse, som har brukt tallstørrelsen 20 mrd. kr bare for en uke siden. Så jeg vil gjerne høre statsråden utdype om hun står inne for statssekretærens tall. VG hadde forrige uke en oversikt over at kommunene de siste årene har bygget opp byråkrati vel så mye som å øke tilbudene når de har hatt romslige rammer. Mitt spørsmål er da om hun vil tilse at kommunene får kraftfull rådgivning for nettopp å bruke innkjøp – det å bruke markedet, det å konkurrere om leveranser til det offentlige – som en måte å øke virkningsgraden på, som statsrådens politiske medarbeider allerede har tallfestet til 20 mrd. kr.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-11-10:
Som representant fra Møre og Romsdal opplever jeg kraftig underfinansiering av fagskoler og riksveier. Det skjer samtidig som sykehus må kutte i behandlingstilbudet og Kristiansund sykehus har nedleggingsspøkelset hengende over seg. Mens en undersøkelse fra Frischsenteret viser at det er 15 mrd. kr å spare på effektivisering av undersøkte deler av offentlig sektor, lar regjeringen tvert imot det offentlige byråkratiet fortsette å ese ut, uten å ha andre svar enn økte skatter. Blant de mest effektive skolene og sykehusene i undersøkelsen finner vi Høgskolen i Ålesund samt Helse Sunnmøre og Helse Nordmøre og Romsdal. Forstår statsråden alvoret i at disse milliardene som kunne vært brukt til skoler, sykehus og veier, sløses bort i byråkrati, og vil statsråden ta nødvendige grep for at pengene kan frigjøres og brukes til velferdsoppgaver?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-11-10:
Følgende spørsmål er fremmet av Janne Fardal Kristoffersen og stilles av undertegnede: «Er statsråden kjent med at skoleelever som leverer inn sin eksamensoppgave elektronisk og får kvittering på at alt er ok, likevel opplever å få en ufortjent og feilaktig karakter på grunn av teknisk svikt, fordi hele oppgavebesvarelsen ikke kommer frem? Hva vil statsråden gjøre for å sikre skoleelevene mot slike hendelser i fremtiden?»
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-11-10:
Jeg takker for svaret. Det er tverrpolitisk ønske om at vi får økt grad av elektronisk innlevering, og som statsråden trekker opp, har det vært betydelige problemer knyttet til papirinnleveringer også, så dette er et skritt i riktig retning. Men det førende for Høyre vil være at elevene aldri må være den tapende part når systemet ikke fungerer som det skal. La meg bare henlede oppmerksomheten på en tiendeklassing ved Kleppestø ungdomsskole som hadde levert sin oppgave på ordentlig måte. Skolen satt med en kopi av besvarelsen som var fullstendig, men sensor fikk kun innledningen. Da eleven klagde på karakteren og rektor ønsket å sende inn hele besvarelsen, fikk man beskjed om at det var umulig. Mener statsråden at det er en korrekt tolkning av det regelverket som foreligger?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-11-10:
Jeg mener det må være det styrende for framtiden også, at dersom skolen sitter med en kopi av den opprinnelige besvarelsen, må den kunne legges til grunn dersom sensor ikke har fått hele oppgaven. Her var det tydeligvis en diskusjon knyttet til regelverk, og man fant ut lokalt at regelverket ikke var egnet til at man kunne benytte seg av den sikkerhetsbackupen som skolen sitter med, selv om rektor ettertrykkelig ønsket å følge det opp. Eleven endte da opp med en karakter som var vesentlig lavere – naturlig nok – enn det han hadde i standpunktkarakter, og sto i fare for ikke å komme inn på sitt førstevalg av videregående skole. Ett enkelt feiltrinn, slik som dette, kan ha dramatiske konsekvenser for den enkelte elev, og kan også bety at man får hele utdanningsløpet sitt forrykket. Det må det ordnes opp i, slik at regelverket legger til grunn at eleven ikke skal være den tapende part ved tekniske problemer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-10:
Etter innføring av det elektroniske prøvegjennomføringssystemet PGS har en stadig større del av eksamensbesvarelsene blitt levert elektronisk. Våren 2010 ble ca. 40 pst., i overkant av 105 000 besvarelser, levert på denne måten. I utviklingen av det elektroniske prøvegjennomføringssystemet for eksamen har spørsmål knyttet til sikkerhet vært styrende. Jeg er gjort kjent med at andelen besvarelser hvor enten hele eller deler av besvarelsen har kommet bort, er betydelig redusert sammenliknet med tidligere, da også papirbesvarelser faktisk kunne bli borte i posten. Selv om det svært sjelden oppstår problemer med levering av eksamensbesvarelser, er det alvorlig for den enkelte som rammes. Utdanningsdirektoratet, fylkesmenn og skoleeiere har rutiner for å håndtere slike situasjoner, som de stadig forbedrer. Når kandidaten skal levere sin eksamensbesvarelse elektronisk, må han bekrefte at han har husket å lagre sine siste endringer i dokumentet. Eksamenskandidaten blir også gjort oppmerksom på at han har mulighet til å sjekke at riktig dokument er lastet opp i systemet etter at han har levert. I tillegg har eksamensansvarlig ved skolen mulighet til å kontrollere at besvarelsene er fullstendige. Når en eksamensbesvarelse er levert, konverteres denne til et universelt lesbart format, pdf, før den sendes sensor. Opprinnelig innlevert besvarelse lagres alltid i systemet. Jeg er orientert om at det har forekommet noen tilfeller der elever har glemt å lagre eksamensbesvarelser før levering. I tillegg opplyser Utdanningsdirektoratet at det i fag der besvarelsen kan inneholde andre elementer enn tekst, har vært noen problemer med konverteringen til pdf. Disse fagene er derfor holdt utenfor ordningen med konvertering i det elektroniske systemet for eksamensgjennomføring. Problemet ble oppdaget fordi noen besvarelser mistet deler av sitt innhold under konverteringen. Disse tilfellene var så åpenbare at sensorene forsto at det skyldtes en konverteringsfeil. Sensorene fikk da tilgang til det opprinnelige dokumentet kandidaten hadde levert. Jeg er gjort kjent med at Utdanningsdirektoratet fra og med våreksamen 2011 har valgt en ny leverandør og nytt konverteringssystem for å unngå disse problemene framover. Jeg har lyst til å si at vi stadig må jobbe for å få så sikre systemer for dette som mulig. Det er alvorlig for en kandidat hvis den besvarelsen han har levert, ikke overleveres sensor fullstendig, eller hvis det er andre ting som skjer underveis. Måten man håndterer dette på lokalt, er i tilfelle at eksamen kan annulleres, dvs. at standpunktkarakteren blir stående.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-10:
Jeg kjenner ikke dette eksempelet konkret, men håndteringen av hva man gjør når slike situasjoner oppstår, skjer lokalt i hvert enkelt tilfelle, og man skal selvfølgelig vurdere det ut fra å ta mest mulig hensyn til kandidaten. Jeg vet ikke hva som ligger bak hvordan akkurat dette skjedde, men det som er en mulighet lokalt, er at man sender den opprinnelige besvarelsen hvis den finnes hos skolen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-10:
La meg se litt nærmere på denne konkrete saken, det er litt vanskelig å saksbehandle den uforberedt her. Når man lokalt håndterer denne typen saker, finnes den muligheten at man ser på det som var den opprinnelige besvarelsen, hvis det har skjedd noen feil i den tekniske overføringen til en sensor. Jeg vet ikke hva som er forklaringen på at man ikke har godtatt en slik framgangsmåte i denne saken, og jeg ser gjerne nærmere på dette ene konkrete eksempelet for å se om det avdekker noen svakheter ved det regelverket vi har.
Tage Pettersen (Høyre), 2010-11-10:
«Ifølge oppslag i flere medier vil omleggingen av barnehagefinansieringen fra 2011 ramme en rekke kommuner meget hardt. Sarpsborg kommune vil, ifølge Aftenposten, tape 11 mill. kr per år på grunn av fordelingsnøkkelen som avhenger av andelen med høyere utdanning i kommunen. Dette vil ramme hele Østfold hardt. Jeg kan ikke se for meg at dette er gjennomtenkt av regjeringen, sier Ap-ordføreren i Sarpsborg. Mener statsråden at disse nye kriteriene er objektive og riktige for utfordringene Kommune-Norge står overfor?»
Tage Pettersen (Høyre), 2010-11-10:
Jeg vil takke statsråden for svaret, selv om jeg ikke tror veldig mange lokalpolitikere over det ganske land ble beroliget av det. Statsråden brukte nå drøyt tre minutter på å forklare utfordringen, og statssekretæren forsøkte i Dagsnytt 18 sist tirsdag å gjøre det samme. Men med respekt for det som ble sagt, tror jeg heller ingen der ble veldig mye klokere når det gjelder de utfordringene som nå rammer en rekke kommuner. Disse kriteriene som nå legges til grunn, er jo faktisk en dobbelt straff for kommuner med lave skatteinntekter i utgangspunktet. Jeg vil derfor spørre statsråden: Er det slik at en omlegging som straffer 393 kommuner, ifølge Kommunal Rapport, kan være utformet for å møte kommunenes utfordringer med stadig økt etterspørsel etter gode barnehageplasser?
Tage Pettersen (Høyre), 2010-11-10:
Jeg takker igjen for svaret. I går offentliggjorde NRK tall der halvparten av ordførerne sa at økonomien i egen kommune ser noe dårligere eller vesentlig dårligere ut i 2011 enn i år. Dette er faktisk den virkeligheten som de lever i der ute, og ikke statsrådens virkelighet, der det aldri har vært bevilget mer penger noen gang enn det er til enhver tid. Statsrådens uttalelser om at mange kommuner har levd over evne de siste årene, tror jeg heller ikke stemmer med virkelighetsbildet der ute. Ja, vi er enige om at vi skal ha kriterier for hvordan vi skal fordele utgiftene. Det tror jeg ingen er uenig i. Spørsmålet er hvordan og hvilke kriterier som legges til grunn, og ikke minst hvordan disse kriteriene slår ut for den enkelte kommune. Jeg vil derfor spørre: Selv om dere gjemmer dere bak at det er 25 kriterier som ligger til grunn i inntektssystemet, så er det dette ene kriteriet som slår svært uheldig ut. Vil statsråden ta et spesielt initiativ for å se på det kriteriet?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-10:
Frå 2011 vert det øyremerkte tilskotet til barnehage innlemma i rammetilskotet til kommunane og vert ein del av inntektssystemet. Dette har heile tida vore planen når full barnehagedekning var oppnådd. Det er ikkje slik at det er ein samanheng mellom kriteria i inntektssystemet og retten til barnehageplass. Rett til barnehageplass gjeld for alle barn, uavhengig av t.d. utdaningsnivået til foreldra. Kostnadsnøkkelen i inntektssystemet er sett saman av kriterium som bidreg til å forklare kvifor dei faktiske kostnadene varierer mellom kommunar. Føremålet er å beskrive situasjonen i kommunane mest mogleg slik han faktisk er, ikkje korleis vi skulle ynskje at han var. Delkostnadsnøkkelen for barnehage er utforma etter dei same prinsippa som delkostnadsnøklane for dei andre sektorane i inntektssystemet. Det viktigaste kriteriet for fordeling av midlane til barnehage er sjølvsagt talet på born i kommunen. Men full barnehagedekning er ikkje det same i alle kommunar. Analysar viser at talet på born utan kontantstøtte og utdanningsnivået i befolkninga påverkar etterspurnaden. Statistisk sett er det ein samanheng mellom utdaningsnivået i befolkninga og etterspurnaden etter barnehageplass. I kommunar med høgare utdaningsnivå er etterspurnaden etter barnehage høgare, og dermed òg kommunane sine utgifter til barnehage. Viss me ikkje hadde teke med utdaningskriteriet i kostnadsnøkkelen, ville vi ikkje greidd å fange opp variasjonane i etterspurnad mellom kommunane på ein like god måte. Kommunar med høg etterspurnad etter barnehageplassar ville fått for lite pengar til å dekkje behovet for barnehageplass, medan kommunar med låg etterspurnad ville fått for mykje. Dekningsgraden varierer t.d. frå 83,4 pst. i Sarpsborg til 89,1 pst. i Bærum. Tala det vert vist til, for mellom andre Sarpsborg, viser ikkje til fordelingsverknadene av innlemminga, men kor mykje meir kommunen ville fått viss midlane var fordelte med eit likt beløp pr. innbyggjar. Å fordele tilskotet med eit likt beløp pr. innbyggjar har aldri vore eit alternativ. Å fordele midlane til barnehage på den måten ville bety at kommunar der ein relativt høg prosentdel av innbyggjarane er i barnehagealder, ville fått like mykje i tilskot som kommunar med ein relativt låg prosentdel av innbyggjarane i barnehagealder. Kommunen med flest innbyggjarar i aldersgruppa tre–fem år har om lag fire gonger så mange som kommunen med det lågaste talet. Dersom desse kommunane får like mykje i tilskot, vil dei ikkje ha like føresetnader for å gi eit godt barnehagetilbod. Det er difor viktig å ha kriterium som på ein best mogleg måte fangar opp at behova og kostnadene varierer til dels mykje mellom norske kommunar. Den delkostnadsnøkkelen for barnehagar som er lagd til grunn i inntektssystemet frå 2011, er den modellen som best beskriv barnehagesektoren i dag. Det har vore store endringar i sektoren dei siste åra, og me vil difor følgje situasjonen nøye og vurdere delkostnadsnøkkelen for barnehage igjen allereie neste år.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-10:
Tala som det har vore vist til i media, er henta frå KS sin prognosemodell, der ein ser på storleiken på trekk og tillegg som følgje av kvart enkelt kriterium samanlikna med om tilskotet var likt fordelt per innbyggjar. Det er ein berekningsteknisk illustrasjon av korleis utgiftsutjamninga verkar, ved at ein fyrst bereknar eit innbyggjartilskot, likt fordelt, og deretter fordeler midlar gjennom utgiftsutjamninga. Eg trur det er eit stort fleirtal i denne salen for at me skal ha ei utgiftsutjamning som speglar det reelle kostnadsnivået i den enkelte kommunen. Det ville vorte veldig rart viss kommunar som har liten etterspurnad etter barnehageplass, skulle ha like stor overføring til barnehagar som dei som har høg etterspurnad, og det er nett den forskjellen dette kriteriet er meint å spegle. Det har ingenting med retten til barnehageplass for ungane å gjere.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-10:
For det fyrste vil eg ta avstand frå at eg har sagt at kommunane har levd over evne. Det har ikkje kome over mine lepper. Tvert om har eg i motsetning til enkelte andre parti stor respekt for det lokale sjølvstyret. Eg har òg sagt at dei kjem ikkje til å høyre bebreidingar frå min munn når det gjeld disposisjonane deira, for dei skal gjerast lokalt og ikkje sentralt. At det aldri har vore løyvd meir pengar, skal eg stå oppreist på, for det er riktig. Det har heller ikkje vore høgare aktivitet. Det har vore 40 000 fleire årsverk dei siste fem åra. Eg skal ikkje reflektere over at det var omtrent ein fjerdedel av denne aktivitetsveksten i ein annan periode – det skal me la liggje. Me gøymer oss ikkje bak kriteria. Me har laga eit sett kriterium som er utarbeidd av Senter for økonomisk forsking, som skal vere mest muleg objektivt. Det er ikkje politisk forankra, men det viser samanhengane mellom kva det kostar å drive eldreomsorg, barnehagar og skular i dei enkelte kommunane, og kvifor utgiftsbehovet varierer frå kommune til kommune.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Regjeringen ser det som en viktig oppgave å legge til rette for et innovativt og konkurransedyktig næringsliv. Gjennom strategisk bruk av design oppnår norske bedrifter og foretak økt lønnsomhet og økt konkurransekraft. Derfor satser regjeringen på design som innovasjonsdriver for norsk næringsliv. Regjeringens kanaler for iverksettelse av designpolitikken er Norsk Designråd og Innovasjon Norge. Norsk Designråd arbeider aktivt for å være et nasjonalt kompetansesenter for at norske virksomheter skal bruke design som et innovasjonsverktøy for økt konkurranseevne. En av de fremste oppgavene er å gi designfaglig bistand til bedrifter i hele landet. I tillegg samarbeider Norsk Designråd med Innovasjon Norges designprogram, som sikrer at det regionale perspektivet i designpolitikken ivaretas. Den store styrken ved samarbeidet mellom Norsk Designråd og Innovasjon Norge er en koordinering av ressurser som kommer alle bedrifter og designbyråer over hele landet til gode. Et annet viktig poeng er at Innovasjon Norge, i tillegg til å gi økonomisk støtte, designrådgivning og formidling, også tilbyr andre typer tjenester. En og samme bedrift kan få støtte av Innovasjon Norge på mange nivåer og i ulike faser. Regjeringen har valgt å styrke sin designsatsing ytterligere gjennom et designdrevet innovasjonsprogram. Det er et nasjonalt program i regi av Norsk Designråd som skal stimulere til bruk av designmetodikk med vekt på brukerfokus i bedriftenes innovasjonsarbeid fra idéfase til markedsintroduksjon. Hovedelementene i programmet er bedriftsprosjekter der bedriftene får bistand fra nasjonal og internasjonal ekspertise for å styrke bedriftenes utviklingsarbeid. I tillegg til nasjonale programmer og nettverk som Designbasen og en ivaretakelse av regionale forhold gjennom et samarbeid mellom Norsk Designråd og Innovasjon Norges regionkontorer, er det gjort klart både i Norsk Designråds mandat og i styringsdialogen med departementet at Norsk Designråd virker nasjonalt og dekker alle landets regioner. Design Region Bergen har mottatt 200 000 kr fra Innovasjon Norge i etableringstøtte samt støtte til nettverk og kompetanseutveksling. Etableringsstøtte er et engangstilskudd, og Innovasjon Norge har ikke mulighet til å gi driftsstøtte. Regjeringen er tilfreds med implementeringen av den nasjonale designpolitikken, også i de ulike regionene. Det er helt riktig som representanten sier, at Bergen har et sterkt designmiljø, og jeg er helt sikker på at bedriftene og virksomhetene i Bergen vil hevde seg godt i konkurransen om de statlige stimuleringsmidlene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Vi har nå gjennomført en stor evaluering av Innovasjon Norge. Det er klart at i kjølvannet av den evalueringen vil vi også se på hvordan regionkontorene, distriktssatsingen og tilstedeværelsen i hele landet fungerer. Norsk Designråd har som oppgave å betjene hele Norge, og skal ikke være et rent hovedstadsorgan. Ifølge mine papirer er Hordaland fylke fylke nr. 2 med hensyn til hvor Norsk Designråd har mest pressedekning. I hvilken grad det på en måte reflekterer en tilstedeværelse, eller om bergensavisene er mest opptatt av design, det vet ikke jeg, men det kan i hvert fall være en indikasjon på at man faktisk markerer seg godt der, og at det er viktige designmiljøer Norsk Designråd spiller på lag med i Bergen. Jeg tror man kanskje ikke skal se seg blind på antall møter, men heller se på hvordan Norsk Designråd spiller på lag med enkeltbedrifter og enkeltvirksomheter for å stimulere til at design brukes som det verktøyet det kan være for å styrke vår konkurranseevne.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg tror at særlig fylkeskommunene, som har en oppgave i næringsutvikling, men også store kommuner, på samme måte som de har engasjert seg i f.eks. filmproduksjon i samarbeid med gode kommunale kinoer, også innenfor designbransjen helt sikkert kan gjøre mye. Jeg tror vi skal være oppmerksom på at det både er en næring i seg selv, hvor design er hovedkomponenten, enten det er motedesign eller annen type design, og også at design etter hvert går igjen i nesten alle andre typer næringsvirksomheter som en innsatsfaktor i å styrke produkters eller tjenesters markedspotensial. Så det å bygge designkompetanse, hvor gründere kanskje har klekket ut et godt produkt, men trenger dette ekstra for å skaffe seg et markedspotensial, og hvor design kan spille en enormt viktig rolle – det vet vi – tror jeg også kan være god regional næringspolitikk. At Innovasjon Norge og Norsk Designråd kan spille på lag med lokale myndigheter for å få til den type løft, er jeg absolutt tilhenger av.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg takker for spørsmålet. Bredvold har vist et stort engasjement for reiselivet, sikkert også med bakgrunn i at hans eget fylke har et stort potensial for dette. Jeg er helt enig i at vi kan gjøre enda mer ikke bare for å få flere turister til Norge, men også for å få dem til å bli lenger og ikke minst bruke mer penger i Norge. Derfor er også reiselivsnæringen kanskje den næringslivssektoren som har hatt den største økningen i satsingen under nåværende regjering. Vi har økt innsatsen rettet mot reiselivsnæringen fra 100 mill. kr da vi overtok i 2005, til 260 mill. kr i 2010. Det er en økning på over 150 pst. Vi bruker nå årlig en kvart milliard kr på reiselivsnæringen. Det er penger som i stor grad forvaltes av Innovasjon Norge, og brukes bl.a. til markedsføring av Norge som reisemål både i utlandet og her hjemme, til produktutvikling, kompetanseheving og bedriftsnettverk i reiselivsnæringen. I tillegg brukes det betydelig med offentlige midler fra andre enn Nærings- og handelsdepartementet. En kartlegging av offentlige midler til reiselivsnæringen gjennomført av Oxford Research i 2009 viste at det ble brukt over 1 mrd. kr i 2007. Det er neppe lavere i dag. På tampen av 2007 lanserte regjeringen strategien «Verdifulle opplevelser» med følgende tre hovedmål: økt verdiskaping og produktivitet i reiselivsnæringen levedyktige distrikter gjennom flere helårs arbeidsplasser innenfor reiselivsnæringen Norge – et bærekraftig reisemål Nå er det gått nesten tre år siden strategien ble lansert, og vi kan ikke si at målene ennå er nådd. Utviklingen går imidlertid i riktig retning både når det gjelder oppmerksomhet rettet mot bærekraftig reiseliv og helårs arbeidsplasser. Næringen må selv innovere og lage gode helhetlige produkter som gir de besøkende verdifulle opplevelser. Vi kan likevel jobbe fra det offentliges side med å bedre våre tiltak. Vi har gjennomført en stor evaluering av Innovasjon Norge, men vi vil ha en spesifikk gjennomgang av reiselivssatsingen for å være trygg på at vi bruker pengene riktig og får mest mulig igjen for dem. Da er det også et viktig mål at turistene blir lenger i Norge, og at de legger igjen mer penger i Norge. Det oppnår vi aller best ved å legge til rette for at de norske reiselivsproduktene er attraktive, og at folk ønsker å bruke dem – og bruke dem gjerne ved å betale mye og bli her lenge.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg tror ikke vi kan konkludere med at produktene ennå er bra nok. Jeg tror vi må utvikle mer sømløse produkter, bedre produktpakker og lettere tilgjengelighet til produktene våre. Vi må sørge for at det at turistene kommer hit, ikke blir en engangsforeteelse for dem, men at de blir så fornøyde og lykkelige over å ha vært i Norge at de ikke bare kommer tilbake selv, men forteller familien sin og kollegaene og naboene sine at Norge var et fantastisk reiselivsmål. Vi trenger å styrke kompetansen i næringen. Vi trenger å styrke helårsvirksomhetene. Vi trenger å styrke opplevelsene rundt reiselivssatsingen. Det er, med noen unntak, veldig få som reiser på ferie for å bo på hotell, selv om det er helt nødvendig når man reiser, men det er opplevelsene rundt, det man kan bruke penger på og få igjen av stimulerende opplevelser, som kanskje er et nøkkelpunkt for å lykkes med en reiselivsstrategi. Så må vi ha en god dialog med hele sektoren. Vi må ha en felles og god markedsføring ute i verden, og vi må sørge for bedre tilgjengelighet i alle ledd i reiselivsnæringen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg tror også at vi der har mye å hente på å heve kvaliteten. Nå har vi fra departementets side samarbeidet med hotellnæringen om å utvikle nettopp et slikt stjernesystem hvor man får objektive og klare kriterier slik at man som turist vet hva man får ut fra noen felles kjøreregler for stjernemerking. Men vi har helt sikkert mer å forbedre oss på når det gjelder service, når det gjelder kvalitetsheving, og når det gjelder å sette kunden i sentrum. Det handler også om kompetansebygging og økt mulighet for etter- og videreutdanning for de ansatte i reiselivsnæringen, utviklingen av helårsarbeidsplasser slik at man får en stabil arbeidsstyrke, og ikke minst om å markedsføre de fantastiske opplevelsene vi kan tilby. Som halvt østerdøl har jeg nok antakelig tilbrakt flest sommerferier i mitt liv i representantens fylke. Om jeg har lagt igjen nok penger, er jeg litt usikker på. Men vi har i hvert fall fantastiske muligheter til å feriere i vårt eget land og til å få utlendinger til å feriere i Norge i større grad.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg ønsker å stille nærings- og handelsministeren følgende spørsmål: «Nordmenn bruker tre ganger så mye penger på utenlandsferier sammenlignet med ferierende utlendinger i Norge. Hva vil statsråden gjøre for at turistene både blir lenger i Norge og legger igjen mer penger, nettopp for å styrke denne viktige næringen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg takker statsråden for et utfyllende svar. Det er bra at regjeringen ønsker å bruke mer penger på dette, men Fremskrittspartiet ønsker å bruke enda mer penger på dette – bare så det er sagt. Man kan stille spørsmålet om de turistene som kommer til Norge, er mer gjerrige enn nordmenn. Jeg tror ikke det. Da er neste spørsmål: Er vårt tilbud bra nok, og er det nok? Det er dette jeg ønsker å stille statsråden spørsmål om: Har vi et godt nok tilbud, og er det tilbudet spredt utover hele landet, slik at turister har nok å velge mellom?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg er meget enig i det statsråden sier, og jeg tror statsråden også er enig i mye av det jeg sier om dette, så jeg tror vi har et felles mål. Jeg tror veien til å nå det målet også er forholdsvis lik. Det er dem som sier at en del utenlandske turister kommer hit og etterspør et femstjerners tilbud, men så får de et trestjerners tilbud. Hva vil statsråden bidra med, slik at vi også kan heve kvaliteten vår? Statsråden har nevnt noe, men jeg tror det er mye mer å ta fatt i. Vi har turister som ønsker forskjellige ting. Vi har dem som ønsker et femstjerners tilbud og gjerne betaler for det, og vi har dem som ønsker seg et trestjerners tilbud og betaler for det, og så har vi dem som bare kommer med ryggsekken og tar en tur rundt omkring. Vi har en oppgave i å gi alle som ønsker å komme til Norge for å feriere, et tilbud, og at de skal få et godt tilbud, og at de får en god opplevelse og forteller dem der hjemme når de kommer hjem igjen, at i Norge var det godt å være. Hva gjør vi med dem som ønsker å få et femstjerners tilbud, men ikke får det?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Hedmark politidistrikt har 16 operative stillinger for politiadvokater, men kun elleve av disse er besatt. Dette gir en uakseptabelt lang behandlingstid. Konsekvensen av for få politijurister er bl.a. stort arbeidspress og økte restanser. Per oktober 2010 er det 815 ferdige etterforskede saker som er eldre enn tre måneder. Er statsråden fornøyd med denne situasjonen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Mye i samfunnet dreier seg om penger – og kanskje mangelen på penger. Justisministeren sier at det er oppjustert med 38 pst. Samtidig sier den tillitsvalgte for politijuristene, Henning Klauseie, til Hamar Arbeiderblad at «politidistriktet har for lite penger, og at det må spare for å holde budsjettet. Derfor lar politimesteren stillinger stå åpne». Nå vet ikke jeg om hedmarkinger er mer kriminelle enn andre, og at det derfor trengs enda mer penger for at vi skal holde oss à jour. Men saken er nå slik den er. Det er ganske mange saker som blir henlagt på grunn av at man ikke har tid, muligheter eller ressurser til å etterforske. Man henlegger til og med voldssaker. Vi kan gå tilbake til den 14. april 2010. Da var det også en fin artikkel i Hamar Arbeiderblad der man sier at man må henlegge for å spare. Da var det kriminalitet og saker helt opp til 300 000 kroner som skulle henlegges. Det er klart at dette er en tap-tap-sak for alle.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-11-10:
Det var vel ikke det jeg sa, heller, men det viser at 38 pst. ikke er nok, for som det står, henlegges det nå saker som man nok før hadde jobbet videre med. Eksempler på dette er altså mindre alvorlige voldsforbrytelser, naskeri, sjikane, mindre alvorlige trusler og bedragerier for inntil 300 000 kroner. I mitt hode er dette forbrytelser som absolutt burde ha vært straffet. Det ødelegger jo litt for den tiltroen man skal ha til et rettssystem, når de som begår en forbrytelse, kanskje blir tatt for det – og det er helt klart hvem som har gjort det – men ikke får straff på grunn av at det mangler penger i systemet, og, som i dette tilfellet, at det mangler politijurister. Jeg har den største tiltro til at de som jobber innenfor politiet, både politijurister og alle som jobber med dette, gjør en så god jobb som de kan, men de rekker ikke med det. Derfor får vi restanser slik det er nå på 815 saker som er eldre enn tre måneder. Det gir ikke tillit, dessverre.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-10:
Sterk kulde og mykje snø skaper problem for togtrafikken. Det fekk vi erfara sist vinter. Ikkje berre Noreg, men òg andre land sleit med dei same problema. Eg trur ikkje at samferdselsministrane har hatt for vane å kalla inn til det Hoksrud kallar for «krisemøter» utan at dette har vore strengt nødvendig. Ut frå det vi opplevde sist vinter, er det naturleg at både eg og jernbaneverksemdene har vore opptekne av å styrkja vinterberedskapen slik at vi kan vera best mogleg budde på å møta komande vinter. Eg har difor hatt ein god dialog med både Jernbaneverket og NSB for å forsikra meg om at dei er godt førebudde på vinteren. Måndag 25. oktober i år vart det arrangert ein pressekonferanse i Lodalen der Jernbaneverket og NSB presenterte fleire konkrete tiltak for å sikra betre driftsforhold for togtrafikken gjennom komande vinter. I denne samanhengen vil eg peika på at auka løyvingar til drift og vedlikehald både i 2009 og i 2010 har gjort sitt til at viktige strekningar har vorte opprusta slik at dei no er meir robuste og toler hardare vêr. Dette fornyingsarbeidet vil halda fram og er høgt prioritert i regjeringa sitt budsjettforslag for 2011. Både Jernbaneverket og NSB har sett i verk ei rekkje tiltak for å stå betre rusta framfor komande vinter. Jernbaneverket bruker til saman 70 mill. kr på nytt og betre utstyr. I den nye vinterberedskapen ligg det òg inne auka bemanning og oppdaterte rutinar for å ha eit meir effektivt snøryddingsarbeid. Nye og større maskiner skal rydda hovudstrekningane raskare og oftare ved store snøfall. Det skal dessutan setjast inn eigne snøryddingsmaskiner for rydding av dei store sporområda på Oslo S og Alnabru. Det er òg utarbeidd manuelle rutinar for fjerning av isklumpar som fell av toga i sporvekslarane og gjer at vekselen ikkje legg seg i rett stilling, noko som lett fører til store forseinkingar i togtrafikken. I resten av landet blir òg snøryddingsutstyret overhala og fornya. Jernbaneverket har to store toglokomotiv som går i brøyteteneste om vinteren. Det eine er stasjonert på Bergensbanen, mens det andre er på Hamar og kan sendast til banestrekningar med særleg tungt snøfall. På Bergensbanen og Nordlandsbanen er det òg stasjonert to store roterande snøplogar til bruk på fjellovergangane. NSB gjennomfører òg ei rekkje tiltak for at toga skal tola vinteren betre. Viktige tiltak er t.d. etablering av avisings- og tineanlegg, auka verkstadkapasitet og eit meir robust driftsopplegg som skal gjera togtilbodet meir føreseieleg for togpassasjerane dersom vi får ein vanskeleg vinter. Når det gjeld meir konkret informasjon om vinteropplegget, kan eg m.a. visa til oppslaget i bladet Jernbanemagasinet nr. 9-2010. Det er ingen tvil om at Jernbaneverket og NSB samarbeider godt for å førebu seg inn mot komande vinter. Gjennomgangen 25. oktober viser det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-10:
Lat meg fyrst seia at når Hoksrud les Aftenposten så nøye, les han òg at eg tek ansvar, det ansvaret som eg har for jernbanen. Det skulle det vera unødvendig å spørja om ut frå hans eiga nitide lesing. Så til garanti. Det er eit veldig sterkt ord. Årsaka til at NSB har teke ut tre tog, er den tette hyppigheita av tog som er i dag. Erfaringane tilseier at det faktisk er på grensa til sjølv å skapa ustabilitet. Ein har teke vekk desse tre toga. Det betyr at punktlegskapen blir større til vinteren. Så eg kan stadfesta: Punktlegskapen blir større. Så kan eg i tillegg stadfesta at det er ingen tvil om at vinterberedskapen er langt betre enn han var den vinteren vi har bak oss.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-10:
Eg har sjølv forsikra meg om at Jernbaneverket og NSB snakkar tett saman. Dei to direktørane har møtst kvar måndag gjennom heile vinteren, nettopp for å styrkja ein beredskap som ikkje var god nok. Når det gjeld «Ruteplan 2012», har eg bedt dei om å samarbeida tett om den gradvise innføringa som eg varsla den dagen budsjettet kom, og som representanten Hoksrud kan lesa meir om i budsjettet. Der står det i detalj kva Jernbaneverket meiner bør på plass før ny «Ruteplan 2012». Så til Gjøvikbanen. Gjøvikbanen har sjølv bedt om og kunngjort nokre ruteendringar, og eg trur – med atterhald – det gjeld eitt tog. Dei kjem til å følgja det opp. Utover det kjenner eg ikkje til andre ruteendringar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-10:
Eg er kjend med initiativet frå «Bergensbanen 4-2020» og er glad for interessa og engasjementet for å få eit raskare og betre togtilbod mellom Oslo og Bergen. Når det gjeld prioriteringa av dobbeltspor Bergen stasjon–Fløen, viser eg til at det i Prop. 1 S for 2010–2011 er gjort greie for at det vidare arbeidet er avhengig av signalressursar og nytt signalanlegg, og at den vidare planlegginga skal sjåast i samanheng med den planlagde utvidinga av Ulriken tunnel. Når uvissa om val av signal- og sikringsanlegg på Bergen stasjon–Fløen er avklart og Jernbaneverkets ressurssituasjon innan signalkompetanse har vorte betre, legg eg opp til at prosjektet skal vidareførast, og at oppstart vil bli vurdert i samband med 2013-budsjettet. Når det gjeld prioriteringa meir generelt, er Bergensbanen den banestrekninga som har hatt høgast prioritet innan vedlikehaldet dei seinare åra. Dette arbeidet vil halda fram og medverka til at banen vil få ein god standard, med betre driftsstabilitet i togtrafikken. I 2010 er det gjennomført ekstraordinært vedlikehald, sporfornying, for om lag 160 mill. kr på Bergensbanen. Midlane som vart frigjorde frå arbeidet på Bergen stasjon–Fløen, er vorte brukte til å halda fram med planlegginga av Ulriken tunnel, i tillegg til å styrkja vedlikehaldet på Bergensbanen. Det er m.a. fjerna fleire saktekøyringar dei to siste åra. Det er òg gjort ei rekkje mindre investeringstiltak for rassikring, sikring/ombygging av planovergangar med m.a. nye kulvertar og gangbruer og utskifting av bruer. Jernbaneverket held òg på med eit viktig arbeid med utbetring av fjernstyringa på Bergensbanen. Vidare skjer det ei omfattande ombygging av Voss stasjon for å betra tilgjenge og tryggleik på stasjonen. Jernbaneverket deltek ikkje i arbeidet som blir gjort i regi av «Bergensbanen 4-2020», men har òg som målsetjing på sikt å leggja til rette for kortare køyretid på Bergensbanen. Eg tek sikte på å koma tilbake med meir konkrete forslag for å korta ned reisetida ytterlegare på Bergensbanen i samband med neste nasjonal transportplan, for 2014–2023. Då håpar eg òg å kunna vera meir konkret om framtidig reisetid mellom Oslo og Bergen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-10:
Eg er, som representanten Øyvind Halleraker, genuint oppteken av å få meir gods over på bane. Eg var nyleg i Ofoten og fekk der demonstrert nettopp kva det eine kryssingssporet ved Straumsnes har betydd: ei dobling av godskapasiteten på Ofotbanen. Dagens regjering har styrkt jernbanebudsjettet med bortimot 70 pst., og eg trur òg Halleraker kjenner vel til at auken i 2011 er på nærmare 14 pst. Vi ligg føre Nasjonal transportplan når det gjeld vedlikehald og fornying. Ut frå det som vart avdekt i vinter, var det høgst nødvendig. Men eg har framleis som mål å gjennomføra NTP òg når det gjeld kryssingsspor.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-10:
Eg takkar for velvillig hjelp frå Høgre si side. Så må eg understreka at dei debattane som har vore om planregimet, har jo ført til at f.eks. Oslo–Ski no blir planlagt delvis ut frå ein statleg plan. Det var ein fryd å sitja saman med dei kommunane det gjeld, og høyra kor einige dei var om det. Så er det faktisk slik at når det gjeld kryssingsspor, føreligg det ein plan i Nasjonal transportplan. Det er difor ikkje nødvendig med ein eigen plan. Men det som er heilt avgjerande, er faktisk å ta situasjonen år for år i betraktning. Når både Schenker og Posten – og endå fleire enn dei – i løpet av vinteren flytta godset sitt over på bil fordi det var manglande framkomst på Bergensbanen, var det heilt nødvendig med vedlikehald og fornying òg der. Så skal kryssingsspor koma etter kvart. Det kan representanten vera heilt trygg på.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-11-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Også i regjeringens budsjettforslag for 2011 er prosjekter på Bergensbanen nedprioritert i forhold til tidligere fremdriftsplan. Dette gjelder særlig dobbeltsporet Bergen–Fløen. Bergensbanen er en av våre mest trafikkerte regionstrekninger, men potensialet er stort for mer gods- og persontransport. «Bergensbanen 4-2020» har lansert en plan for å komme ned i fire timers reisetid mellom Oslo og Bergen innen 2020. Vil statsråden støtte en slik målsetting og arbeide aktivt for det?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-11-10:
Jeg takker for svaret. Jeg vil i det videre konsentrere meg litt om godspotensialet. I NTP forespeiler statsråden at det skal bygges inntil 14 nye krysningsspor, eller forlengelser, på Bergensbanen. Det skulle bli ca. 1,4 krysningsspor i året eller inntil tre ved utgangen av neste budsjettår. Så vidt jeg vet, er det kun ett krysningsspor som er planlagt. Det er på Gjøvikbanen, som er en del av Bergensbanens godstransport – det er riktig – men her er det også problemer knyttet til et sikringsanlegg. Ser ikke statsråden at hun er alvorlig på etterskudd i forhold til lovet utbygging av krysningsspor på Bergensbanen, når hun nå utsetter Bergen–Fløen igjen, og at dette gjør at man ikke når målsettingen om å få mer gods over på bane?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-11-10:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg hørte svaret og registrerer at man altså ligger alvorlig på etterskudd allerede. Høyre har forsøkt å hjelpe regjeringen litt i den politiske tenkningen, ved å lansere en rekke forslag og framtidsrettede politiske løsninger som går både på organisering, finansiering og endring av planregimet. Alt dette stemmer altså regjeringspartiene imot. Vi har også fremmet et velmenende forslag om en handlingsplan for nettopp krysningsspor, for å hjelpe regjeringen og de partiene der over fra festtaler om mer gods på bane til operative grep for å få dette til. Men også dette går regjeringspartiene imot. Man henviser til NTP og en strategi, og der er man altså på etterskudd allerede. Når vi ser at målene glipper, ville ikke da en forpliktende handlingsplan, som vi jo har på veldig mange andre områder innenfor transportsektoren, være en god løsning som statsråden kunne støtte?
Bent Høie (Høyre), 2010-11-10:
«Ventetiden for psykisk helsevern for voksne har økt fra 2. tertial 2009 til 2. tertial 2010. For barn og unge er ventetiden redusert, men er fortsatt 73 dager i snitt for rettighetspasienter. For både barn og unge er det i samme periode et økende omfang av brudd på den individuelle fristen for behandling. HELFO har inngått avtale med institusjoner som kan behandle fristbruddspasienter, men svært få henvises dit. Vil statsråden gi pasientene rett til behandling i disse institusjonene også før fristbrudd?»
Bent Høie (Høyre), 2010-11-10:
Jeg registrerer at ingen av de argumentene som helseministeren bruker mot å åpne opp for at pasientene kan få velge rask behandling med én gang i stedet for å vente på fristbrudd, dreier seg om hva som er best for pasienten, men alle argumentene dreier seg om å forsvare det systemet som helseministeren er ansvarlig for. Jeg hadde håpet at helseministeren kanskje følte seg enda mer ansvarlig overfor de barn og unge som i dag opplever at fristen brytes, også innenfor psykisk helse. Det var faktisk 4 700 barn og unge som i 2009 ikke fikk hjelp innen behandlingsfristen. Av disse var det 22 som ble innmeldt til HELFO, og 17 fikk tilbud om behandling via HELFO. Når helseministeren ikke vil åpne opp for at en kan velge fritt med én gang, kan helseministeren åpne opp for at HELFO kan ta kontakt med pasienten, i stedet for at pasienten selv må ta kontakt med HELFO?
Bent Høie (Høyre), 2010-11-10:
Det er jo slik at 4 700 barn opplever at fristen ikke holdes. Av dem som opplever at fristen ikke holdes, venter faktisk 27 pst. ytterligere to måneder på hjelp. Dette er en situasjon der barn og unge er så psykisk syke at de har fått en frist. Det betyr at de har et sterkt behov for psykisk hjelp. Det er flere av de private aktørene på dette området som har avtale med HELFO, som har betydelig ledig kapasitet. En av aktørene har fått én pasient i løpet av 2009, selv om altså 4 700 opplever fristbrudd. Er ikke helseministeren opptatt av kanskje å gjøre noen endringer i dette systemet som gjør at pasientene faktisk får behandling når de har bruk for den, f.eks. at HELFO ringer til pasienten umiddelbart når fristen er utgått, istedenfor at pasienten selv må ringe?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg forstår spørsmålet slik at de avtalene HELFO har inngått med private institusjoner for å skaffe rettighetspasienter behandling når fristen er gått ut, foreslås likestilt med de avtalene som de regionale helseforetakene selv har inngått om behandling av rettighetspasienter før fristbrudd. En konsekvens av dette ville være at institusjonene omfattes av ordningen for fritt sykehusvalg. Det kan gis tre grunner for at HELFOs avtaler ikke uten videre kan benyttes til behandling før fristbrudd: For det første er det viktig at de regionale helseforetakene har ansvar for og styring med det totale offentlige tilbudet av spesialisthelsetjenester. Dersom regionale helseforetak ikke selv kan styre omfang og innhold av avtalene, er det en fare for at det kan oppstå overkapasitet. For det andre har HELFO inngått avtaler som gjelder et forholdsvis begrenset volum. De avtalene som regionale helseforetak inngår med private institusjoner for å behandle rettighetspasienter før fristbrudd, vil dreie seg om betydelig større volum. Andre hensyn enn pris og kvalitet vil da kunne være viktig, f.eks. å forhindre skjevheter i prioritering av pasientgrupper. Når regionale helseforetak inngår avtaler med private institusjoner for helsehjelp til rettighetspasienter, gjøres det på bakgrunn av en vurdering av prioritering mellom ulike typer helsehjelp, behovet for ekstra kapasitet og kvalitet. Regionale helseforetak vil kunne se på særlige behov i egen region, i motsetning til HELFO, som har et nasjonalt ansvar. HELFO vil bare vurdere pris og kvalitet for den enkelte behandling. Regionale helseforetak vil derfor måtte ta mange flere hensyn ved valg av leverandører. For det tredje er det rent anskaffelsesrettslig sannsynligvis tale om en ny avtale dersom man skal utvide virkeområdet for HELFOs avtaler. De eksisterende avtalene kan derfor ikke benyttes. Regionale helseforetak har trolig avtale med noen av dem som vil være aktuelle for avtale med HELFO. De opererer i det samme private markedet. Vi vet derfor ikke i hvilken grad det vil føre til større behandlingsvolum. Imidlertid er jeg opptatt av at fristbrudd ikke skal forekomme, som jeg forstår at også representanten Høie er opptatt av. Jeg hadde derfor 20. september i år et møte med de regionale helseforetakene for å se på hvilke tiltak de iverksetter for å unngå fristbrudd. Jeg oversendte samme dag et brev til helseforetakene hvor jeg presiserte veldig klart hvilken informasjonsplikt helseforetakene har overfor pasienter hvor det er satt en frist for behandling. Jeg siterer fra brevet: «I slike tilfeller må helseforetaket søke å skaffe pasienten et annet tilbud innen fristen.»
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Jeg er veldig opptatt av at pasientene skal få behandling innen den fristen som er satt, for fristen er satt også med tanke på forsvarlighet i behandlingen. Så det er veldig viktig. Det har jeg lyst til å slå veldig sterkt fast. Særlig når det gjelder barn og unge og psykisk helse, er jeg helt enig i at det er særdeles viktig at fristene holdes. Så er det også slik at når man ser at fristen for behandling er i ferd med å løpe ut, skal man aksjonere – før den tid – slik at det skal kunne gis et alternativt tilbud. Det prøvde jeg også å si i mitt første svar. Det aller viktigste er at det ikke skal forekomme fristbrudd, og at pasienter som har fått en dato for behandling, skal få behandlingen innen den tid.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-10:
Som jeg også har sagt: Den 20. september presiserte jeg både i møte med og i brev til de regionale helseforetakene viktigheten av å informere pasienten før fristbrudd og hjelpe til med å skaffe et alternativt behandlingsopplegg, for det er ikke akseptabelt med fristbrudd. Det står i brevet, og det ble tatt opp i møtet. Det ble også tatt opp hvilke type tiltak de ulike RHF-ene vil gå inn i for å unngå fristbrudd, for hele poenget er at vi skal unngå fristbrudd. Jeg er helt enig med representanten Høie i at det har vært for mange fristbrudd. Det er noe som vi jobber veldig aktivt med for å få bukt med.