Helge Solum-Larsen (Venstre), 2007-10-04:
FNs klimapanel har slått fast at klimaendringene allerede er i gang, og at konsekvensene kan bli svært alvorlige dersom vi ikke handler nå. Folk kan bli drevet på flukt på grunn av naturkatastrofer som flom, sult og tørke. Vi står i fare for å miste vesentlige deler av artsmangfoldet. Havnivået kan stige. Store områder også i vår egen verdensdel står i fare for å bli ørken. Det haster med å redusere de globale utslippene av klimagasser. Dette er et moralsk spørsmål – ja et etisk spørsmål. Å redusere de globale utslippene krever internasjonalt samarbeid om en ny og ambisiøs klimaavtale. Venstre vil at Norge skal ta en lederrolle i dette arbeidet. Vi må vise vei, vi kan ikke sitte og vente, vi må være ambisiøse og bidra til at andre strekker seg etter de mål og de tiltak vi gjennomfører. Det har derfor vært pinlig å være vitne til at Regjeringen har blitt kraftig satt på plass av EU i forbindelse med forhandlingene om Norges tilpasning til EUs kvotedirektiv. Det er positivt at EU velger å ta mer av tiltakene på hjemmebane, ved å begrense Regjeringens ønske om økt handel med kvoter utenfor EU. Den rød-grønne regjeringen har gjennom klimameldingen presentert sin plan for å redusere utslippene. Konsekvensene av Regjeringens opplegg er at klimagassutslippene i Norge i 2020 skal være på omtrent samme nivå som de var i 1990. Det er for lite ambisiøst i et land som ifølge Regjeringen selv skal være en ledende miljønasjon. Regjeringen har som mål å kutte utslippene med 30 pst. innen 2020, og at Norge skal framstå som et land uten netto utslipp av klimagasser innen 2050. Gjennom fraværet av tiltak i klimameldingen er det klart at Regjeringen baserer seg på omfattende kjøp av kvoter fra utlandet for å nå sine mål. Dette er moralsk tvilsomt, for det bærer preg av avlat. Norge blir ikke CO2-nøytralt av at vi betaler for reduserte CO2-utslipp i andre land. Regjeringen ønsker å fortsette i samme gamle spor, med store utslipp i Norge, uten å ta fatt på den omstillingen som er nødvendig for å gå fra fortidens utslippssamfunn til framtidens miljøsamfunn. Det er åpenbart at det er Arbeiderpartiets politikk som vinner fram i Regjeringen. Dette vil føre til at Norge blir akterutseilt. Det framtidsorienterte næringslivet, som vi er helt avhengige av hvis vi skal klare omstillingene til et bærekraftig samfunn, vil da gå glipp av store muligheter. Det bør være pinlig for regjeringspartiene at Fremskrittspartiet er det eneste opposisjonspartiet i dette storting som er begeistret for den framlagte klimameldingen. Venstre vil strekke seg langt for å medvirke til et klimaforlik i Stortinget. Et slikt forlik vil være viktig for å få en langsiktighet i klimapolitikken og for å få tyngde bak de viktige og vanskelige beslutningene som må tas. Men skal det bli et klimaforlik mellom regjeringspartiene og Venstre, må klimapolitikken tilføres et mer offensivt innhold enn det som er lagt fram. Det må settes måltall på norske utslipp. Kvotekjøp skal være et supplement og ikke et hovedtiltak. Et klimaforlik må inneholde flere konkrete tiltak og mindre av vente-og-se-holdningen som preger Regjeringens klimapolitikk til nå. Vi trenger en massiv satsing innen kollektivtrafikk, spesielt i byene. Det er interessant at befolkningen er klar for denne typen satsing. Vi trenger en storsatsing på fornybar energiproduksjon, for økt innsats for utvikling av klimateknologi – da må det et løft til i forhold til forskningen – og vi må ha tiltak for å få ned utslippene fra olje- og gassvirksomheten. På alle disse områdene har Lavutslippsutvalget allerede pekt på løsninger som kan iverksettes straks, og på teknologiske løsninger som allerede er tilgjengelige. Venstre ønsker å forandre Norge til et framtidsorientert miljøsamfunn. Venstre håper på at de kreftene i Regjeringen som er enig i Venstres prioriteringer, vinner fram, og at vi kan få et samarbeid med regjeringspartiene. Vi tror ellers at alternativet vil være at klimameldingen blir vedtatt slik den foreligger, med applaus fra Fremskrittspartiet. Da tror vi at dette storting vil ha misbrukt og sviktet et alvorlig historisk ansvar.