Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-12:
Bekjempelse av fattigdom og en mer rettferdig fordeling har alltid stått sentralt i norsk utviklingssamarbeid. Prinsippet om fattigdomsorientering er et uttrykk for det. Vi skal konsentrere oss om de fattigste landene, altså lavinntektslandene, og ikke mellominntektslandene. Innad i samarbeidslandene skal tiltakene løfte fattige folkegrupper, ikke bare hjelpe eliten til å øke den økonomiske veksten. Kristelig Folkeparti er glad for at utviklingsminister Eidsvoll Holmås i den nye stortingsmeldingen igjen løfter fram fattigdoms- og fordelingsperspektivet. Det er bra at han kritiserer troen på «trickle down»-teorien etter at hans forgjenger gjentatte ganger gjorde det motsatte og stilte spørsmålstegn ved fattigdomsorienteringen. Slik sett bringer meldingen på ny regjeringens utviklingspolitikk nærmere den linjen Kristelig Folkeparti hele tiden har fastholdt. «Dele for å skape» er en fin spissformulering. Svært mye i meldingen er det bred enighet om. Meldingens styrke er drøftingen av hvordan utviklingssamarbeidet kan styrke offentlige inntekter og fordelingssystemer i samarbeidslandene. Den er svakere på tiltak for økt verdiskapning og på anvisning av hvordan verdiskapningen og fordelingen kan fremmes gjennom handel og investeringer. Skal fattige utviklingsland finansiere sine offentlige budsjetter selv, må verdiskapningen økes og statens inntektsgrunnlag styrkes. Myndighetene mister årlig enorme beløp bl.a. p.g.a. svakheter i skattelovgivningen, korrupsjon og svak kontroll med kapitalstrømmene. Gjennom bistanden tar vi fatt i disse problemene. Norske programmer som Skatt for utvikling og Olje for utvikling er to eksempler, kampen mot korrupsjon et tredje. Atter andre er støtte til lokalt sivilsamfunn, til uavhengige media og til styrking av rettsstatsprinsipper. Kristelig Folkeparti mener fordelingsperspektivet er viktig, men det må ikke brukes til å legitimere en tyngdeforskyvning av norsk bistand; bort fra de fattige utviklingslandene og over til ressursrike mellominntektsland. For å være helt konkret: Når Brasil nå har passert Storbritannia og er verdens sjette største økonomi, blir det feil å prioritere Brasil framfor lavinntektsland. Brasil har ved å bruke under en halv prosent av brutto nasjonalprodukt på fordelingsprogrammer som Bolsa Familia løftet mange ut av dyp fattigdom. Brasil har store ressurser selv, og slike fordelingsreformer hjelper. Det må vi støtte politisk og faglig, men ikke ved å nedprioritere bistanden til de fattigste landene. Innstillingen viser at det er enighet om mye, men også noen dissenser. I noen saker danner Kristelig Folkeparti flertall sammen med regjeringspartiene. Det gjelder bl.a. arbeidet for nye globale finansieringsordninger – herunder valutaskatten – og det gjelder støtte til å bygge opp utviklingslandenes egen kapasitet til å innføre bedre sosiale sikkerhetsnett for utsatte grupper. Her vil vi – som sagt – ha en sterkere konsentrasjon om lavinntektslandene enn regjeringspartiene. Når bistanden skal fordeles, må vi prioritere de fattige lavinntektslandene framfor de rike mellominntektslandene som har store budsjettmidler selv. I andre saker er det dissens fordi opposisjonen er mer offensiv enn regjeringen. La meg nevne to eksempler: For det første har utviklingsministeren tidligere vært positiv til å investere mer av oljefondet i utviklingsland, men her er meldingen innholdsløs. For å rette opp dette går Kristelig Folkeparti – sammen med resten av opposisjonen – inn for å opprette et slikt investeringsprogram innen Statens pensjonsfond utland, SPU, med en målsetting om en samlet investeringsramme på opptil 10 mrd. kr. Det kan bidra til større verdiskapning, flere jobber og bedre fordeling. La meg til slutt nevne arbeidet for å innføre regler for såkalt land-for-land-rapportering som er viktig for å sikre myndighetenes innsyn i kapitalstrømmer, og hindre ulovlig kapitalflyt og skatteunndragelser. Opposisjonen går inn for mer omfattende og offensive regler for land-for-land-rapportering enn det regjeringen gjør. Utviklingspolitikken kan stadig bli bedre, mer målrettet og mer resultatorientert. Det vil Kristelig Folkeparti være en pådriver for. Helt til slutt: Da saksordføreren nevnte noe om en oppretting, var det noe som var feil da han snakket om der hvor det står «dette medlem» i stedet for «dette flertall». Der skal det faktisk være enda en oppretting: Det skal stå 10 mrd. kr og ikke 20 mrd. kr, som det altså står på side 9 i innstillingen.