trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Det er mogleg eg høyrde feil, men eg synest representanten sa at det berre er to–tre kommunar som har følgt opp og tilsett fleire i barnevernet. Eg håpar og trur at det ikkje er tilfellet, men hvis det er tilfellet, kan det vel ikkje vere kommunestrukturen som er årsaka til det. Representanten kan vel ikkje for alvor meine at det berre er to–tre kommunar i dette landet som er store nok til at ein evnar å kunne tilsetje fleire i barnevernet. Me ser at kommunane vel å løyse oppgåvene på ulikt vis. Veldig mange kommunar har gått inn i forpliktande samarbeid nettopp når det gjeld barnevern, ikkje berre for å få gode, robuste arbeidsmiljø, men òg for at det i mindre kommunar og lokalsamfunn kan vere behov for ein viss avstand til lokalmiljøet, fordi det vert lett slik at folk kanskje kjenner kvarandre. Slik har ein løyst oppgåvene, og slik vil dei halde fram med å løyse dei. Nokre andre vel å slå seg saman, me har òg eksempel på prosessar som går fleire stader i landet no. Me støttar opp om dei, når dei er frivillige og lokalt initierte.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Fyrst vil eg seie at det å sjå på konsekvensane av strukturendringar og endra ansvarsforhold er viktig. Det er viktig å evaluere, og det forsøket som vart gjort i Trondheim, som eg har oppfatta har vore positivt, er òg viktig. Så vert det igjen slik at eg no bevegar meg inn på ein annan fagstatsråd sitt område, men eg tek likevel sjansen på det. Eg vil seie at barnevern er eit utruleg viktig område for regjeringa, nettopp fordi det handlar om dei – som det vart sagt i hovudspørsmålet i dag – som ikkje sjølve er sin sterkaste talsmann. Det vert ikkje noko demonstrasjonstog og høg sigarføring. Derfor har me det høgt på agendaen. Derfor er me òg villige til å sjå på om det bør gjerast endringar. Eg kan ikkje svare ja eller nei i dag, men eg veit at den ministeren som har ansvaret for dette, Audun Lysbakken, òg er villig til å vere med på å diskutere det, for me må finne dei løysingane som best tener dei barna som har bruk for hjelp i kvardagen sin.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Kommunane har i dei åra fleirtalsregjeringa har sete, fått eit lyft. Det er i dag mellom 30 000 og 35 000 fleire årsverk i kommunesektoren enn det var då me tok over. Det er ca. 65 000 fleire tilsette. Det betyr noko for alle dei som skal ha tenester ute i kommunesektoren. Eg skal ikkje gi meg inn på å fortelje korleis det var før me kom, men om ein hadde hatt eit lysark med nokre kurver her, ville ein sett at aktivitetsveksten – om ein samanliknar åra før med dei åra me no har sete – i alle fall ville sett ut som eit ganske stort lyft i den siste femårsperioden. Det er pengar det handlar om og det å få folk i jobb som kan løyse utfordringane i barnevernet, i skulen og barnehagen, i eldreomsorga, slik at folk føler dei får dei tenestene dei skal ha i sin kvardag, og som gjer at folk får kvardagen sin til å gå rundt. Når det vert vist til gjeldsutviklinga, er det rett at det har vore ein vekst i gjeldsbelastinga i kommunesektoren. Samtidig er den gjelda samansett slik at ikkje all gjeld belastar dei kommunale budsjetta. Ein del handlar om tenester som vert finansierte via gebyr, som utbygging av renovasjon, vatn og kloakk. Ein del handlar om rentekompensasjonsordninga, der ein får dekt renter frå staten. Ein del vert vidareformidla til privatpersonar og selskap, m.a. Husbanken sine lån. Så det er eit nyansert bilete. Sjølvsagt har me òg ambisjonar om at me skal styrkje sektoren ytterlegare. Det jobbar me med kvar dag, og eg meiner kommuneproposisjonen me la fram for kort tid sidan, viser at me sjølv i tider som vert strammare økonomisk sett, prioriterer velferda i kommunane.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Då vi la fram kommuneproposisjonen i vår, sa eg eksplisitt at det vil skje omfordelingar mellom kommunar. Då sa eg òg eksplisitt at fylkesmannen vil, i brevet som vart sendt frå departementet, verte gjord merksam på at dei kommunane skal spesielt ha merksemda til fylkesmannen ved fordeling av skjønsmidlar. Eg meiner det er det einaste nye signalet eg har gitt om korleis fylkesmannen skal fordele skjønsmidlane sine. Eg kan ikkje hugse at eg har sendt ut eit brev der eg pålegg kommunane å innføre eigedomsskatt før dei kan vurderast for skjønsmidlar. Eg håpar eg hugsar rett, om ikkje, skal eg sjølvsagt kome tilbake til det. Eg kan ikkje sjå at det er den måten eg ynskjer å drive kommunesektoren på. Eg ynskjer at dei skal ha lokal handlefridom. Eg ynskjer òg at dei skal ha eit lokaldemokrati som gjer at dei kan prioritere lokalt korleis dei vil leggje opp tenestetilbodet og òg finansiere det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Eg opplever kommunar – og då snakkar eg om kommunar i stort – som er veldig opptekne av næringsutvikling, som er opptekne av samfunnsutviklarrolla, som er opptekne av korleis dei kan verte betre til å ta imot gründarar, ta imot dei som ynskjer å etablere seg, og styrkje det eksisterande næringslivet. Dei signala eg får, er at dei ynskjer seg såpass romslegheit i økonomien at det er rom for å ha folk som kan jobbe målretta mot næringslivet og med næringslivet for å utvikle det lokalt. Det har òg denne regjeringa lytta til. Me har gitt større rammer enn tidlegare regjeringar. Me har sett kommunane betre i stand til òg å kunne ha midlar utover det dei må ha for å yte dei lovpålagde tenestene. Så eg opplever ikkje ein kommunesektor som lener seg tilbake og tenkjer at det er bra med offentlege stillingar. Eg opplever at dei er veldig framoverlente når det gjeld det private næringslivet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Skilnaden i skatteinntekter er den største utfordringa når det gjeld å gi likeverdige tenester i kommunesektoren. Eg snakkar ikkje om like tenester. Tenestene må utformast lokalt. Men vår oppgåve er å leggje til rette for likeverdige tenester. Og når skatteinntektene varierer frå 60 pst. til 260 pst., seier det seg sjølv at det ikkje opnar for same moglegheit for likeverdige tenester. Derfor har denne regjeringa no i to trinn redusert skattedelen, fyrst frå 50 pst. til 45 pst. og no frå 45 pst. til 40 pst. Det gjer me i trygg overtyding om at det vil setje kommunane, alle kommunane i heile landet, betre i stand til å yte likeverdige tenester og òg til å ha moglegheit – fordi me òg har økonomiske rammer som er av ein heilt annan storleik enn det Høgre hadde i si regjeringstid – til å ha ressursar til litt meir enn dei lovpålagde tenestene og kunne yte godt næringsarbeid i sine kommunar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Det var eit enkelt og direkte spørsmål, og eg kan gi eit enkelt og direkte svar. Me har ein veldig god dialog med KS. Me har møte på ulike nivå, og eg vil meir enn gjerne diskutere ressurskrevjande tenester òg med KS, med det mål for auget å finne ei ordning som er stabil, varig og føreseieleg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Som eg har sagt i tidlegare svar, har det vore ein sterk vekst i dei kommunale tenestene dei siste åra. Det vil òg verte nødvendig framover for å løyse dei utfordringane som ligg her, ikkje minst ved at me får fleire eldre, og me får fleire eldre eldre, takk vere at me har ei sunn befolkning som stadig lever lenger. Og det skal me vere veldig glade for. Det er eit sunnheitsteikn, og det er positivt at me stadig får fleire som får leve lenge. Me i regjeringa ynskjer at det skal vere eit føreseieleg tilbod. Me ynskjer at fellesskapet skal kunne ha styring med viktige delar av tenestetilbodet. Derfor har me òg ynskt å setje kommunane i stand til å gjere den nødvendige utbygginga. Det vil me òg gjere i fortsetjinga. Men det er jo ikkje slik at tilbodet er reint kommunalt i dag heller. Det er mange organisasjonar innanfor tredje sektor som gjer ein formidabel jobb i å vere med og løyse desse utfordringane. Eg ynskjer òg dei velkomne til å vere med i fortsetjinga framover.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Denne kommunalministeren har utruleg god tru på det kommunale sjølvstyret. Eg har stor tillit til at kommunane er i stand til å gjere dei aller, aller viktigaste vurderingane lokalt. Og det er jo ikkje slik i dag at det er kommunane som byggjer ut; det er sjølvsagt private firma som gjer utbygginga. Men dette handlar om kven som skal ha ansvar for og styring med drifta. Regjeringa har så langt ynskt at det er kommunane som har det ansvaret. Me ynskjer òg i framtida å setje kommunen i stand til å vere den gode tenestetilbydaren som kommunen er i dag. Det har vore ei stor svartmåling i denne salen i dag av situasjonen i kommunesektoren. Eg ynskjer, frå min ståstad – eg reiser mykje rundt, det gjer heilt sikkert òg Stortingets representantar – å nyansere det biletet. Det har vorte gjort utruleg mykje godt arbeid. Sjølvsagt er det forbetringspunkt, både innanfor eldreomsorg og innanfor andre sektorar. Men grunnlaget ein har for å forbetre, er i alle fall godt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Det er utruleg kor lettvint det meste høyrest ut når ein får problemstillingane i denne spørjetimen. Det gjeld ikkje berre denne problemstillinga, det gjeld òg andre. Det er ingen tvil om at det er ein ideologisk forskjell mellom Høgre og regjeringspartia med omsyn til ynsket om å sleppe private mest mogleg til innanfor ulike sektorar. Me har stor respekt for og godt samarbeid med private aktørar. Kommunane har det på mange område, men me ynskjer at det skal vere føreseielege vilkår, me ynskjer at kommunane skal ha styring på dette feltet. Derfor har me valt å leggje oss på den linja som me har lagt oss på.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Eg likar ikkje å måtte seie det, men me er vel eigentleg litt i den same situasjonen som me var i i eit tidlegare spørsmål – i alle fall når det gjeld delar av dette spørsmålet. Det er helse- og omsorgsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen som har ansvaret for utbygginga av både sjukeheimar og omsorgsplassar. Årsaka til at det eventuelt ikkje går så fort som representanten meiner det burde gjere, er det eigentleg hennar ansvar å svare på. Det eg vil seie i sakas anledning, er at me legg til rette gjennom å auke ramma til Husbanken for at det skal verte fleire sjukeheimsplassar. Me legg til rette for at me skal følgje opp det me har sagt om ein sterk vekst, og me er i løypa til å oppfylle omsorgsplanen som me i Soria Moria-erklæringa har sagt me skal oppfylle. Den jobben skal me fortsetje jamt og trutt med i komande budsjett.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-06-02:
Eg har allereie svara på eit tilsvarande spørsmål tidlegare. Eg kan gjerne seie det igjen. Me har, frå regjeringa si side, eit ynske om føreseielege vilkår. Kommunen skal ha ei styring over dette, og derfor held me òg utbygginga innanfor det kommunale systemet. Eg trur det norske folket forstår kva forskjellen er, og eg trur det norske folket forstår at høgresida i norsk politikk har eit anna ideologisk syn på dette enn den raud-grøne regjeringa, som er oppteken av fellesskapet, og av at fellesskapet skal ha ei styring over eit så viktig område som helse og omsorg er.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-06-02:
Jeg ønsker å rette mitt oppfølgingsspørsmål til finansministeren – og så får vi håpe at det går bra.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-06-02:
Det er det.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-06-02:
Jeg står her med en sosial- og helsemelding fra en årsrapport fra 2009 fra fylkesmannen i Hedmark. Fylkesmann Sigbjørn Johnsen uttrykker i denne meldingen bekymring når det gjelder det kommunale barnevernet. Han peker bl.a. på at flere kommuner mangler kapasitet til å få sakene undersøkt i tide. Fylkesmannen ser også med bekymring på at barnevernstjenesten i kommunene har fått økt arbeidsmengde, uten at kapasiteten har økt tilsvarende. Dette var fylkesmannen Sigbjørn Johnsen. Er også finansministeren Sigbjørn Johnsen enig i at vi trenger et løft i det kommunale barnevernet? Ser finansministeren at et løft i det kommunale barnevernet kan spare det offentlige for utgifter på andre områder, som f.eks. rusfeltet, psykiatri, sosiale tjenester o.l.?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-06-02:
Fremskrittspartiet reiser spørsmål rundt kommuneproposisjonen. Jeg har bare lyst til å ta for meg et enkelt lite område innenfor kommuneproposisjonen, og det gjelder de ressurskrevende tjenestene. På høringen i forbindelse med kommuneproposisjonen utfordret jeg KS til å si litt om hva som er konsekvensene av at regjeringen kuttet i sine bevilgninger ute i kommunene. Svaret er at kommunene gjør så godt de kan for å opprettholde kvaliteten. Det er på en måte dette området de kutter sist på, stikk motsatt av hva regjeringen gjorde i budsjettet for 2010, hvor de kuttet i bevilgningene. Jeg har et enkelt spørsmål til statsråden: Vil statsråden gå i dialog med KS for å finne fram til en ordning som begge parter kan være fornøyd med når det gjelder de ressurskrevende tjenestene?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-06-02:
Jeg er helt enig med statsråden i at det gjøres et utrolig bra arbeid rundt om i kommunene. Det er det ingen tvil om. Men når det gjelder omsorgsboliger: Kan statsråden på en enkel og folkelig måte, slik at også jeg forstår dette, forklare det norske folk hvorfor ikke f.eks. Skien kommune kan inngå et samarbeid med Skien Boligbyggelag for å bygge flere sårt tiltrengte omsorgsboliger? Hvorfor kan ikke kommunen selv få lov til å bestemme dette?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-02:
Mens Stortinget holder på å krangle om hvilken fagstatsråd som har ansvaret her, er det mange barn ute i kommunene som blir sviktet. Hvis det var slik at vi ikke skulle stille spørsmålet til kommunalministeren, burde man stille alle spørsmålene til finansministeren, for det er jo han som sitter på pengesekken. Men min oppfølging går til kommunalministeren. Barne,- likestillings- og inkluderingsministeren sto og skrøt i desember i fjor av at kommunene fikk penger til 400 nye stillinger i barnevernet. Men det viser seg, etter KS' tall, at det bare er to–tre kommuner som har fulgt dette opp, og da er det kommunalministerens ansvar. Norge har fått kritikk av FNs komité for barns rettigheter og av barneombudet på grunn av at Norges kommunestruktur er altfor liten til å gi de barna som har behov for det, den hjelpen de trenger, fordi mange små kommuner har bare én ansatt. Mitt spørsmål til kommunalministeren er: Hva vil kommunalministeren gjøre for at de små kommunene har den beredskapen de skal ha nå i sommer når det gjelder barn som trenger hjelp?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-02:
Man skal lete lenge etter å finne noen som kan si seg fornøyd med det todelte barnevernet vi har i dag. KS melder om uklare ansvarsforhold og overstyring, og at pengene går med til barnevernsbyråkrati fremfor godt barnevernsarbeid. I Trondheim kommune hadde man et prøveprosjekt der man overførte det hele og fulle ansvaret for barnevernet til kommunen. Det medførte økt kompetanse, økte ressurser og større lokalpolitisk engasjement for barna innenfor barnevernet. Når lokalpolitikerne overtok hele ansvaret, var det en god løsning fordi de barna som var i en sårbar situasjon, og som trengte hjelp, fikk det mye bedre. Kan kommunalministeren svare ja eller nei på om store, robuste kommuner eller de små, gjennom et interkommunalt samarbeid, kan få overført det hele og fulle ansvaret for barnevernet, for å hjelpe de stakkars barna det her er snakk om?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2010-06-02:
Kommunalministeren kan berre ta plass igjen. Eg har nemleg eit spørsmål om kommunane. På mange område slit kommunane med ulike utfordringar på ulike frontar. I tillegg til streiken, som blir trappa opp i dag, har ein altså velferdsutfordringar, både på kort sikt og på lang sikt. Mange ting går feil veg i Kommune-Noreg. Kommunane slit med dårleg økonomi. Gjeldsbyrda til kommunane har dobla seg dei fem åra Senterpartiet har sete med kommunalministeren. Vedlikehaldsetterslepet har auka, og tal viser også at kommunane ikkje fullt ut har råd til å nytte seg av gunstige rentefrie lån og tilskot til sjukeheimsutbygging. Det gjer sjølvsagt at kommunane blir dårlegare rusta til å møte framtidige utfordringar. Kommuneproposisjonen for 2011 gir heller ikkje nokon positive utsikter. Riktig nok er det vist til at dei skal få 4–5 mrd. kr meir. Men når ein tek omsyn til den demografiske utviklinga, at ein får ei aldrande befolkning og auka kostnader på grunn av det, og når ein også får auka pensjonskostnader i Kommune-Noreg, auka rentekostnader og også andre oppgåver, medfører det at kommunane ikkje får meir pengar. Det er heller ikkje lagt inn noko incitament for at vi skal få til ei kommunesamanslåing, få til færre kommunar enn dei 430 vi har i dag – noko som kunne medført ei effektivisering av Kommune-Noreg. Proposisjonen varslar også at kommunane skal få behalde ein mindre del av skatteinntektene. Dette er inga lysteleg lesing. Då er mitt spørsmål til kommunalministeren: Når skal kommunane få det lyftet som fleirtalsregjeringa no har varsla i fem år?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2010-06-02:
No er det slik at ein opplever det ikkje slik i Kommune-Noreg. 60 pst. av kommunane har gitt uttrykk for at dei føler at dei har fått ein dårlegare økonomi i 2010 enn dei hadde i 2009. Eg trur nok at ein vil føle det som ei ytterlegare forverring i 2011, med dei signala som ligg føre. Når det gjeld det at det er innført fleire årsverk, er det riktig, men det er også tilført fleire oppgåver, fleire utfordringar, og det må ein balansere opp mot dette. Det medfører også at fleire og fleire kommunar har innført eigedomsskatt i større og større delar av kommunen. Då er mitt siste spørsmål til kommunalministeren: Er det riktig at departementet har sendt ut eit skriv om at kommunar som ikkje innfører lokal eigedomsskatt, skal straffast ved at dei blir utelatne frå å få skjønsmidlar i dei statlege budsjetta?
Trond Helleland (Høyre), 2010-06-02:
Det er mange kommuner som faktisk driver aktivt næringsarbeid. Men det som er problemet, er at regjeringen hele veien gjør sitt beste for å redusere betydningen av det. Nå var representanten Nesvik inne på dette med selskapsskatten. I tillegg ser vi altså at kommunesektorens andel av skatteinntektene reduseres fra 45 pst. til 40 pst. neste år. KS hadde landsstyremøte på fredag, og der skulle i hvert fall statsråd Navarsete være til stede. Der kvitterte man med en enstemmig uttalelse fra landsstyret, tverrpolitisk, der de sier at lokal forankring av inntektene er viktig for det lokale selvstyret. Hvorfor har det blitt et mål for kommunalministeren å redusere kommunenes ansvar for å styrke egne inntekter og gjøre kommunene enda mer avhengig av staten?
Trond Helleland (Høyre), 2010-06-02:
Mitt spørsmål går til kommunalministeren. Eldrebølgen nærmer seg, og vi må sørge for å stå best mulig rustet for å møte den. Alle er enige om at det er nødvendig og avgjørende å bygge flere omsorgsboliger. De siste 20 årene har vi bygd over 40 000 omsorgsboliger i Norge. Mange tusen av disse har blitt bygd av private selskap og boligbyggelag. Nå vil regjeringen stoppe denne framdriften for å ri ideologiske kjepphester gjennom å begrense Husbankens tilskuddsordning til kommunale og offentlige aktører eller såkalte nonprofit-aktører. Det framstår altså nå som at frykten for private aktører er større enn ønsket om å løse de faktiske utfordringene i eldreomsorgen. Ute i kommunene er behovet stort for å realisere gode og nødvendige helse- og omsorgstilbud. Men det synes klart viktigere for regjeringen å hindre at slike tilbud skaffes til veie på samme måte som alle andre tjenester, enn å gi pleietrengende mennesker et godt tilbud. For det er jo et faktum at kommunenes storstilte satsing på og bygging av barnehager ikke hadde vært gjennomførbart uten private anbydere, entreprenører og private barnehager. En statssekretær fra Arbeiderpartiet sier til Aftenposten at hensikten er at private aktører ikke skal tjene penger på å bygge omsorgsboliger. Jeg trodde hensikten med omsorgsboliger var å ta vare på de eldre. Og vi må huske på at selv om byggherren er offentlig, er ikke alle snekkere statlige. Vil statsråden vurdere å endre regelverket, slik at vi kan slippe alle gode krefter til for å løse utfordringene i eldreomsorgen? Det mest absurde her er at borettslag som i normal rød-grønn terminologi ble ansett som en del av fellesskapsløsningene, stenges ute. Ordfører Odd Henriksen i Fauske sier det slik: Utbyggingen ble stoppet fordi det ble forbudt å bruke borettslagsmodellen, som er brukt med stor suksess i mange år. Jeg forstår derfor ikke hvorfor det kom et slikt forbud.
Trond Helleland (Høyre), 2010-06-02:
Jeg kan si meg enig i at kommunene har et svært stort ansvar når det gjelder å bygge ut omsorgsboliger; det er så stort at Husbankens tilskuddsregler er helt klare på at det er kommunen som søker om og mottar tilskudd. Men når borettslag blir ekskludert, når private tilbydere blir ekskludert, betyr det at vi igjen er tilbake til honnørordene fra Senterpartiet om kommunalt selvstyre, som blir torpedert av det ideologiske tunnelmørket regjeringen har kjørt seg inn i. Det som er realiteten her, er at kommunen mottar tilskuddet, og hvis det da er et borettslag kommunen anser for å være den gode aktøren de vil samarbeide med, blir de nå nektet. Dette betyr at det kun er kommuner som følger den rød-grønne linjen og fører rød-grønn politikk, som skal få bygge ut disse omsorgsboligene. Da er spørsmålet igjen: Hvorfor har kommunalministeren en slik manglende tillit til norske kommuner på dette området? Tror ikke kommunalministeren at kommunene selv klarer å avgjøre hva som vil være tjenlige omsorgsboliger for sine innbyggere?
Bent Høie (Høyre), 2010-06-02:
Dette spørsmålet dreier seg ikke om hvem som skal stå for driften av innholdet i omsorgstjenesten, men hvem som skal stå for driften av bygningsmassen. Det er altså slik at den rød-grønne politikken nå stopper konkrete planer og prosjekter i Oslo, i Fauske, i Mysen og i Trøgstad. Hundrevis av plasser til eldre mennesker som står i kø og venter på omsorgsboliger, blir stoppet. Kommunalministeren kan med et pennestrøk endre retningslinjene for Husbanken, slik at disse byggeprosjektene kommer i gang i år, slik at eldre mennesker skal slippe å stå i kø, slik at de skal få et tilbud om gode, trygge omsorgsboliger – de fleste av dem innenfor en boligbyggemodell som kommunalministeren bør kjenne veldig godt til fungerer utmerket og vil sikre gode tilbud der kommunene stiller opp med tjenestene, med innholdet, i omsorgsboligene. Hvorfor vil ikke kommunalministeren med et pennestrøk sørge for at disse menneskene får et tilbud om omsorgsboliger?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-06-02:
Stortinget har fastsatt et måltall om at antall sykehjemsplasser skal tilsvare 25 pst. av antallet personer over 80 år. Da mangler vi altså 18 000 plasser i dag. Vi er på det nivået som vi var på da Gerhardsen var statsminister. Mener statsråden det er manglende vilje fra kommunenes side til å oppfylle målsettingen, eller kan det tenkes at det er regjeringens motvilje bl.a. mot at boligbyggelag skal bygge disse boligene, at det er manglende bevilgede midler slik at prosjektene stopper opp, eller at det er en manglende evne til å omfordele ledige midler som er årsaken? Forstår statsråden at regimet for å bygge sykehjemsplasser og omsorgsboliger – gi kommunene mulighet til å bemanne opp med kvalifisert personell – er nødt til å bli endret, hvis vi skal kunne nå målsettingen om å gi de gamle og syke et verdig tilbud, både i dag og i framtiden?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-02:
I Dagens Næringsliv går det en debatt om den korporative makt. Det er en interessant debatt, spesielt knyttet til behovet for å gjøre fornuftige omstruktureringer om moderniseringer i offentlig sektor, som representanten Trine Skei Grande utfordret statsråden på her i sted. Alle initiativ om omstrukturering, om effektivisering, som opposisjonen legger fram i denne sal, blir nedstemt. Et eksempel på denne type makt er Jan Davidsen, leder av Fagforbundet, som organiserer arbeidstakerne i kommunene og fylkeskommunene, og som samtidig sitter i Arbeiderpartiets sentralstyre og i realiteten har vetorett i saker hvor det er konflikt mellom fellesskapets interesser og de ansattes interesser i kommuner og fylkeskommuner. Ser finansministeren at denne type makt kan ha gått for langt, i hvert fall på dette området?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-02:
Bare noen korte betraktninger. Jeg har også behov for å gi sterk honnør for det arbeidet som sivilombudsmannen gjør. Det er en utrolig viktig instans for folk flest. Det viser både det antall klager som sendes, og ikke minst det antall klager som sivilombudsmannen behandler. Det har vært relativt stabilt – noe økende. Men det er viktig at en bidrar til, som også komiteen enstemmig sier, at ordningen blir enda mer kjent. Det er på en måte en slags borgernes siste skanse, og den jobben gjør sivilombudsmannen svært godt. Så er det et perspektiv når det gjelder tittelen på sivilombudsmannen: Når det blir hoveddebatten i stortingssalen knyttet til en så viktig og stor melding, vil jeg si, som en kollega av meg, hadde jeg nær sagt, sa: Da har vi det i grunnen ganske godt! Fra flertallet i komiteen er det ikke noen prioritert oppgave å endre navnet på sivilombudsmannen. Det er et internasjonalt begrep, og det oppfattes kjønnsnøytralt overalt ellers, bare ikke i Norge. Det er i Norge dette er en utfordring. Så har jeg bare lyst til å nevne kort forholdet til OPCAT, som er en konvensjon som Norge har skrevet under, men ikke ratifisert. I et skriftlig spørsmål noe tidligere tok jeg dette opp med utenriksministeren. Da svarer han bl.a.: «Ett av flere mulige alternative organer for å ivareta disse oppgavene er, som representanten påpeker, Stortingets ombudsmann for forvaltningen. Det gjenstår imidlertid avklaringer på enkelte områder før dette arbeidet er ferdigstilt.» Jeg har lyst til å be regjeringens representant ta med seg til utenriksministeren at komiteen i innstillingen på side 12 skriver bl.a.: «Komiteen ber derfor regjeringen legge til rette for at Sivilombudsmannen skal kunne oppfylle de krav OPCAT stiller, slik at OPCAT snarest mulig kan ratifiseres.» Jeg tror det er viktig at en nå presiserer at komiteen faktisk har bidratt til å avklare dette spørsmålet.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-06-02:
Også her har jeg gleden av å legge fram en enstemmig innstilling fra kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg begynner med å si at komiteen har merket seg at det fortsatt er nedgang i antall overføringer til sivil verneplikt, og at endringen er størst når det gjelder økningen i antallet som søker etter endt førstegangstjeneste. Samtidig er det en prosentvis reduksjon i antallet som søker seg overført etter at de har fått innkalling til tjeneste i Forsvaret. Komiteen har merket seg nemndas opplysninger om at mannskaper som blir direkte overført fra Forsvaret, er eldre, fordi en andel vil være valgt ut fra de tidligere årskull i Forsvaret. Nemnda mener at dette vil påvirke kostnadene for hvert årsverk, fordi det blir flere og høyere utbetalinger av botillegg og flere som har krav på forsørgertillegg. Komiteen har merket seg dette, men jeg kan ikke se at dette er forhold som det er mulig å endre på, uten å forringe forholdene for dem som tjenestegjør. Komiteen har merket seg at status for oppdragsgiverporteføljen er i tråd med målsettingen, at det er god tilgang på oppdrag, og at det er uproblematisk når det gjelder utplassering. Dette synes jeg er bra, og de som tjenestegjør, får bidra med viktige samfunnsnyttige gjøremål. Komiteen har merket seg at utviklingen innen volds- og konfliktforebyggende tjeneste – VOKT – ikke har vært etter målsettingen i 2009, og at det er tatt grep for å sikre at de frie årsverkene, som vil være en ressurs for mange oppdragsgivere, blir benyttet i større grad framover. Ombudsmannsnemnda påpeker viktigheten av at denne typen oppdrag fortsetter, både for skoler, fritidsklubber og andre oppdrag som har slike arbeidere. Det påpekes også at de sivile vernepliktige selv med dette får en meningsfylt og samfunnsnyttig tjeneste. Komiteen har merket seg at den kraftige nedgangen i antall sivile vernepliktige de siste årene har ført til at siviltjenesteadministrasjonen har måttet foreta omfattende omstillinger. En samlet komité uttrykker tilfredshet med at de ansatte har oppfattet omstillingen som positiv, og at bemanningen nå oppfattes som riktig i forhold til mengden oppgaver. Komiteen deler Ombudsmannsnemndas bekymring for det lave antallet vernepliktige som benytter seg av kvoten for voksenopplæring. Samtidig er det gledelig at de tillitsvalgte oppfatter velferdsarbeidet som positivt. Komiteen mener at innberetningen gir en god oversikt over og beskrivelse av virksomheten i den aktuelle perioden.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-06-02:
Det er fra representanten Langelands side i og for seg allerede sagt, men jeg har lyst til å si, fra mitt ståsted, at dette med tittelen på ombudet prinsipielt sett er en viktig sak. Derfor er vi med på denne merknaden, med tanke på at det er viktig at man får en nøytral tittel på flest mulig av de offentlige forvaltningsorganene. Jeg ville bare ta ordet for å si dette, slik at det blir hørt, for det er en prinsipiell betraktning rundt det. Så vil jeg også si, som den andre betraktningen jeg har, at sivilombudsmannen skal høre fra Stortinget at vi er veldig tilfreds med det arbeidet som gjøres. Det er et veldig krevende arbeid i et åpent, demokratisk samfunn å være ombudsmann, egentlig for befolkningen. Det er det embete vi har som er av en slik karakter at det skal representere den enkelte. Det er selvfølgelig krevende i et stort demokrati, hvor så mange interesser er ute og går. Jeg mener at det er veldig viktig at Stortinget gjennom sin behandling, men også gjennom det som sies her nå, gir ombudsmannen – gjerne personlig, men også institusjonen – den autoritet og legitimitet den egentlig trenger. For det er mange saker, og det har ikke så mye med regjering å gjøre, tror jeg, jeg tror ikke det har så mye med politikk å gjøre, men det har med forvaltningskultur å gjøre. Det er veldig viktig at vi sier at vi har et ombud som kan stå fram og representere den enkelte borger, for det er ikke alltid slik at forvaltningen gjør de riktige ting. Det er altfor mange eksempler på at man bryter de regler og lover som Stortinget har gitt. Det er altfor mange eksempler på at den enkelte borger, eller person, ikke blir hørt på en riktig og legitim måte. Der spiller ombudsmannsembetet en meget viktig rolle. Det er av stor betydning det arbeidet som gjøres, og jeg slutter meg til det som saksordføreren sa. Det skader ikke om flere i befolkningen blir oppmerksom på det arbeidet som gjøres i denne institusjonen, slik at flere kan benytte seg av den på en effektiv måte. Det siste jeg vil si – og når jeg sier det på denne måten, regner jeg med at det blir forstått riktig – er at det i alle fall ikke er slik at sivilombudsmannen tar for hardt i. Noen ganger føler i hvert fall jeg, etter hvert som jeg nå har satt meg inn i sakene, at man gjerne kunne ta enda hardere i. Det er en del saker som fortjener harde karakteristikker.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-02:
SV er òg fornøgd med det viktige arbeidet som EOS-utvalet gjer, og me var i si tid veldig glade då det blei oppretta. Me er òg fornøgde med at det er eit konstruktivt samarbeid med tenestene. Det trur me tener tenestene sin legitimitet ute blant folk og styrkjer demokratiet, ikkje svekkjer det, sånn me på venstresida opplevde det på 1970- og byrjinga på 1980-talet. No har desse tenestene ein høgare status og ein høgare legitimitet. Så er det sånn at SV er veldig glad for at forsvarsministeren har rydda opp i FOST-saka og har fått ho på rett spor. Det var heilt nødvendig, og til liks med representanten Kolberg trur eg òg det var nødvendig å få politiet inn i biletet på det tidspunktet då dette blei klart. Så er SV glad for at me har fått ei samla komité med på å ta inn det som EOS-utvalet har ønskt seg, nemleg at når det gjeld PST, skal ein få openheit om 30 år gammalt materiale. Det reknar me med at EOS-utvalet er fornøgd med, og me reknar med at det blir følgt opp av justisministeren. Så er det sånn at EOS-utvalet på sett og vis har ønskt seg ein riksrevisjonspraksis der ein skal senda det ein har å melda, til tenestene fyrst for å få det tilbake, og det er ein måte som SV og Senterpartiet ikkje er einige i og med i merknaden om. Intensjonen bak er nettopp det som Kolberg no sa, og som eg meiner varetek det behovet som er, nemleg å gjera det me krev av tenestene sjølve. Me må spørja EOS-utvalet om det er lurt av oss å gjera det. Det kan me gjera før me implementerer noko som kanskje ikkje er lurt, ved at EOS-utvalet kunne bli meir forsiktig, og det kunne svekkja det konkrete arbeidet. Difor må me ha ein samtale med EOS-utvalet før neste rapport, sånn at me ikkje øydelegg eller gjer det vanskelegare for EOS-utvalet å jobba med det Stortinget har sagt dei skal jobba med. Så har eg eit par utfordringar som eg ønskjer ein skal sjå nærare på, til slutt. Det eine dreier seg om sikkerheitsklarering. Folk klagar stadig vekk på at det er altfor mange som må sikkerheitsklarerast – at det er eit overforbruk av det, og at det talet gjer at det blir kødanningar, og dermed funkar det ikkje som det skal. Her må ein etter mi meining gå inn og sjå på kva ein kan gjera for å redusera det behovet for sikkerheitsklarering i den situasjonen som landet no er i. Så er det klart at ny teknologi gjev EOS-utvalet ein del utfordringar. Eg har forstått det sånn på utvalet at dei kjem til å styrkja bemanninga på dette området, og det trur eg er veldig nødvendig og veldig lurt, for det er verkeleg ei utfordring, ikkje berre for EOS-utvalet, men òg for ein del av oss andre. Til slutt vil eg berre seia at eg er fornøgd med at me òg får ei forkorta årsmelding frå EOS-utvalet, for det trur eg kan gjera at det ikkje berre er stortingsrepresentantar som les det, men òg at andre folk set seg inn i det viktige arbeidet dei gjer. SV er takknemleg for det EOS-utvalet har gjort, og håpar at ein no får endå betre arbeidsvilkår for å gjera ein endå betre jobb framover.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-02:
Heller ikkje i denne saka frå kontroll- og konstitusjonskomiteen blir det noko særleg action, for her er det sånn at ein er einig om det aller meste. Det er eitt punkt det er dissens på, og det er at eit stort fleirtal av menn i komiteen – og berre menn – ikkje ønskjer ein kjønnsnøytral tittel på sivilombodsmannen, f.eks. «sivilombodet». Stortinget har stor tillit til sivilombodet. Me er veldig fornøgde med det arbeidet som blir gjort. Komiteen meiner at me betrar arbeidstilhøva for sivilombodet ved at me sørgjer for noko ombodet ønskjer seg, at dersom ein anbefaler ei rettssak, og det endar dårleg, at motparten blir tilkjend erstatningsansvar, skal det offentlege dekkja sakskostnadene. Dette er prinsipielt viktig, for det betyr at det er mogleg å ha fleire saker enn det ein har i dag. Dermed kan òg ombodet sjå seg friare til å anbefala saker i retten. Det meiner me frå Stortinget si side er eit framsteg. Så gjev òg komiteen regjeringa beskjed om at FNs torturkonvensjon må følgjast opp, og at det praktiske arbeidet med protokollen skal leggjast til ombodet. Dette ønskjer komiteen å få raskt på plass. Det blir klaga mykje til sivilombodet. Me i regjeringa vil påstå at det ikkje er på grunn av noko me i regjeringa gjer – det har nok meir å gjera med at folk veit meir om sivilombodet. Ein auke på 30 pst. dei siste fem åra, frå 2 000 til 2 700 saker, fortel at folk flest no veit meir om ombodet. Så ønskjer me at ein skal få anledning til å ta opp fleire av sakene som blir melde. Me meiner at det me gjorde når det gjeld motpartens sakskostnader, gjer det mogleg for ombodet å ta opp fleire saker enn dei relativt få sakene som det er sett inn tiltak på – sjølvsagt dersom det er grunnlag for det. Lat meg avslutta med å klaga på at fleirtalet i komiteen er relativt konservativt. Det var vel direktøren for Datatilsynet som kalla ein representant i Østfold «bornert». Eg synest det er mange mannfolk i kontroll- og konstitusjonskomiteen som ikkje klarar å følgja med i tida. Eg har lyst til å spørja om ein ikkje bør gå tilbake på namna til ein del av dei omboda ein har forandra namna på. Burde det ikkje no heita «likestillings- og diskrimineringsmannen», burde det ikkje heita «forbrukarombodsmannen»? Det er jo det som må vera logikken i dette når ein ikkje vil vera med på å modernisera og gje sivilombodet eit namn som er i samsvar med tida.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-02:
Det finst kvinnelege medlemer. Ingen var for å støtta dei mennene som ikkje ønskte endring.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2010-06-02:
Bare noen veldig korte kommentarer til denne innstillingen, som er enstemmig på alle punkt, som også representanten Kolberg nevnte. Jeg vil gi honnør til og uttrykke tilfredshet med det viktige holdningsskapende arbeidet som gjøres gjennom de vernepliktiges soldataksjoner. Tema for disse aksjonene har eksempelvis vært rusmidler, selvmordsforebyggende arbeid, sikkerhetsfokus i Forsvaret og kollegiale forhold mellom befal og soldater i Forsvaret. Jeg vil også uttrykke tilfredshet med at Forsvarsdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet har inngått en avtale som skal sikre et uavhengig tilsyn av helsetjenestene for dem som tjenestegjør i utenlandsoppdrag. Det er også særdeles viktig at både tjenestegjørende og veteraner blir sikret et godt, faglig psykiatrisk tilbud etter deltakelse i internasjonale operasjoner. Dette har dessverre ikke alltid vært tilfellet, så jeg er svært tilfreds med at hele komiteen slutter seg til innspill fra Fremskrittspartiet som understreker nettopp dette. Forsvarets psykiatritjeneste er nå tilført nye stillinger, slik at tjenesten er i positiv utvikling. Det gjenstår imidlertid et gap mellom behov som uttrykkes av veteranene, og bruken av det oppfølgingstilbudet som finnes. Det er fortsatt en lang vei å gå. Det er derfor viktig å følge nøye med på hvordan dette utvikler seg framover. Jeg vil slutt, i likhet med komiteens innstilling, påpeke den uholdbare situasjonen man har med altfor lang behandlingstid for sikkerhetsklarering av de vernepliktige, noe som også representanten Kolberg var inne på, og som representanten Langeland var inne på i forrige sak. Denne situasjonen skaper problemer både for Forsvaret og dem det gjelder, og dette må nå tas tak i og bringes i orden. Sånn kan vi ikke ha det.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2010-11-24:
På vegne av stortingsrepresentantene Per-Willy Amundsen, Per Sandberg og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om å forby hijab, niqab, burka og andre religiøse eller politiske symboler som del av arbeidsantrekk for norske dommere.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-11-24:
Jeg vil få stille et spørsmål til utenriksministeren. For få dager siden ble NATO og Russland enige om å samarbeide om utviklingen av et rakettskjold for å forsvare seg mot trusler, bl.a. fra regimer som Iran. Sikkerhetsrådet forsøker å møte en eventuell atomtrussel fra Iran med ulike tiltak, så Iran som en trussel er akseptert politikk i det internasjonale bildet. I Lørdagsrevyen den 6. november avslørte NRK at tre muslimske menigheter i Oslo helt eller delvis er kontrollert av religiøse ledere, direkte fra Iran, på oppdrag fra Irans øverste ledelse. Imamene er spesielt utvalgt av regimet i Iran. De forkynner et hat mot Vesten, og målet er å forberede norske muslimer til handling, sier kilder til NRK. Vi har altså en situasjon der vi forsøker å møte det tradisjonelle trusselbildet fra Iran. Men hvordan møter vi den mer fordekte trussel – den som lever midt i blant oss? Når PST kobles inn, har jo utviklingen gått for langt. Jeg snakker om den påvirkningen som gjøres hver dag i det stille. Hvordan ivaretar vi denne type utfordringer i et åpent og demokratisk samfunn? Den situasjonen jeg beskriver, er ikke unik for Norge. Den oppleves i mange land. Så hvordan kan vi ha et internasjonalt strategisk konsept som hindrer denne form for fundamentalistisk undergraving innenfor egne grenser? Jeg tror nok at det er mer enn den gode samtalen som skal til for å møte denne trusselen fra et ekstremt og fundamentalistisk prestestyre.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-11-24:
Jeg takker for svaret. Det er riktig at dette er nye trusler. Det er også riktig at jeg reagerer på sponsorene, og jeg reagerer på den virksomhet som gjøres. Jeg er ikke den eneste som reagerer. Iranske flyktninger reagerer, og svært mange muslimer reagerer på at regimer som står for direkte fiendtlige holdninger mot Vesten, kan operere fritt. En av kildene sier jo til NRK: Dere bør spørre norske myndigheter om hvorfor de ikke gjør noe for å stoppe fremveksten av en farlig fiende. Ett av formålene med å ta opp dette er jo nettopp å bruke demokratiets virkemidler, som utenriksministeren var inne på, for å debattere det, få det frem i lyset. Det er ett virkemiddel. Men når man møter dette i land etter land, er jo også spørsmålet når det gjelder de regimer som sponser dette, som Iran og Saudi-Arabia – som for så vidt ikke nødvendigvis alltid har samme agenda, de rivaliserer – om man ikke kan møte dem på en tydelig måte i internasjonale fora, snakke med andre europeiske ledere om de samme utfordringene og ha en felles holdning for å møte denne trusselen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-11-24:
Det var et stort og omfattende spørsmål og problemkompleks som representanten viser til. Det er en type trusler som han litt uklart skisserer. Det er ikke klart hva truslene består i, men det er åpenbart aktivitet som representanten ikke liker, det er verdier han ikke liker, og det er – skal jeg si – sponsorer han ikke liker. Jeg vil begynne med å si at demokratiet skal møte de utfordringene fra en posisjon av styrke, fordi man bruker demokratiets virkemidler. Det betyr at vi har rettsstat, det betyr at vi har ordensmakt, og at vi har politimakt til å følge med på aktiviteter som kan være i strid med norsk lov. Det som er i strid med norsk lov, skal åpenbart reageres på fra politiet. Det som kan stå i fare for å være i strid med norsk lov, skal også behandles av den type makter. Så tror jeg at det er riktig at vi skal vurdere både såkalte konvensjonelle og ukonvensjonelle trusler. Det er en debatt som ethvert land må ta på veldig mange områder. Vi må legge fra oss gamle kald-krig-instinkter og se at det også er nye utfordringer som berører vår sikkerhet. På dette området mener jeg likevel – som jeg sa innledningsvis – at vi må ta i bruk det som er demokratiets styrke når vi møter holdninger og meninger knyttet til tro, knyttet til livssyn. Jeg vil advare mot at vi nærmest likestiller trosretninger fra land og regimer vi ikke liker, med begreper som «uakseptabelt» og «forkastelig», fordi vi har religionsfrihet, vi har ytringsfrihet. Men jeg gjentar: Det er klare retninger i norsk lov for hva som er lovlig å gjennomføre, og hva som er lovlig å planlegge. Demokratiet må stille seg slik at vi har kapasitet til å følge med på det og til å stoppe det i tide, slik at det ikke utgjør en trussel for folk som bor i Norge.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-11-24:
Det siste representanten Høglund sa nå, er jeg i grunnen enig i. Dette er debatter vi må ta. Jeg har tatt til orde for at når vi har trosfrihet, religionsfrihet og investeringsfrihet, er det verdt å stille spørsmålet tilbake igjen: Gjelder religionsfrihet i de landene som investerer? Jeg har tatt opp det i forhold til Saudi-Arabia. Jeg har gitt uttrykk for at det å få norsk myndighetsgodkjenning – som ikke er noe som er absolutt nødvendig, men som det blir bedt om – er ikke naturlig generelt, men det er etter mitt syn heller ikke naturlig i forhold til stater som ikke praktiserer religionsfrihet. Så jeg er enig i at å få dette fram i lyset, få det debattert, også kan avkle noen av mytene. Som Høglund sier: Det at muslimer reagerer, er også et bredt begrep. Men folk som er engasjert i å kunne praktisere sin tro, som følger norsk lov, og som bruker religionsfriheten, de tar aktivt del i debatten om de retningene som kan komme på kant med det. Men det er ikke slik at vi kan assosiere ett land med ett regime, og så si at det er lovbrudd. Vi må ha ryddighet i begrepene, og det tror jeg demokratiet står godt rustet til å ha.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-11-24:
Jeg vil feste meg ved det representanten Amundsen sier: ulovlig virksomhet. Ulovlig virksomhet er per definisjon ikke lovlig, det er forbudt – virksomhet må bekjempes og straffes hvis den er ulovlig. Men det er ikke slik at det å etablere et trossamfunn hvor folk kan dyrke og pleie sin tro, er ulovlig, selv om det er i strid med det som er lang tradisjon i Norge. Det er den nye verden. Folk kommer til å be til ulike guder og gå til ulike trossamfunn. Mye av det er fremmed for oss, og da må vi også ha en levende samfunnsdebatt om det – ikke minst, som representanten Høglund sa, med folk som har tilsvarende tro. Vi må ha et oppdatert regelverk, tilstedeværende ordensmakt, for å sørge for at hvis noe går over i det representanten sier, ulovlig virksomhet, blir det slått ned på – ikke bare når det har skjedd, vi må ha kapasitet til å følge med før det skjer. Det er den tilnærmingen vi må ha i en tid da vi har folk med mange ulike trosretninger i vårt land. Jeg mener igjen at det er demokratiets styrke å kunne møte denne type utvikling med den tilnærmingen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-11-24:
Representanten har nok rett når hun sier at når det gjelder forvaltning av norsk lov, er det justisministeren som kan gi de beste svarene, men jeg tror likevel at svaret er ganske enkelt. Man trenger ikke noen spesiell paragraf for å nekte innreise for dem som planlegger å bryte norsk lov. Det må være helt klart. Så kan man si at dette er et område som er nytt. Det er vanskeligere å føre bevis, det er vanskeligere å være sikker på hvor grensene går. Det er det jeg nå sier, at vi må ha både politi og påtalemyndigheter som kan følge med på denne utviklingen. Men jeg vil være varsom med å mistenkeliggjøre alle som kommer i ærend som handler om religion, som handler om tro, og stoppe dem ved å si at fordi de gjør det, har de per definisjon brutt norsk lov. Det er ikke tilfellet. Det reiser folk fra Norge til en lang rekke andre land og sprer et kristent budskap. De gjør ikke det for å bryte vertslandets lov, men vi får et større behov for å ha oppmerksomhet på det. Og som sagt, hvis folk ønsker å komme inn i Norge for å bryte norsk lov, skal de ikke komme inn, og hvis de gjør det etter at de kommer til landet, skal de også ut.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-11-24:
Siden det bare er kort tid, vil jeg svare ganske generelt nei på det. Jeg tror det er veldig viktig at vi nå, nettopp som jeg sa innledningsvis i svaret, bruker demokratiet og rettsstatens hevdvunne prinsipper på dette området. Det er altså ikke slik at vi skal la oss inspirere av slike land som ikke har religionsfrihet, i måten vi snevrer inn på vår side. Jeg tror vi står langt sterkere i å kunne føre disse argumentene, løfte dem på internasjonale arenaer – i FN, i Europarådet, i Menneskerettighetskommisjonen – hvis vi selv har en praksis i overensstemmelse med internasjonalt regelverk og hevdvunne tradisjoner, samtidig som vi viser at vi har et politi og ordensvesen som slår ned på enhver tendens til ulovlig virksomhet, spredning av hatefulle ytringer og oppfordringer til kriminelle handlinger. Jeg har sett det i gjennomgangen fra europeiske land som jeg har igangsatt nå for å se hvordan andre land reagerer på dette. Blant annet har Frankrike nettopp sagt at denne problemstillingen er vi ubekvem med, for vi vil ikke bli som Saudi-Arabia. Jeg er selvfølgelig helt enig. Det sier noe om måten vi innretter denne saken på, måten vi tar det opp på i internasjonale forum. Religionsfrihet i Norge er et adelsmerke i vårt samfunn, og det må vi ikke ødelegge i denne saken.