trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2018-10-17:
Ja, jeg kjenner, som representanten sikkert skjønner på dialekten min, godt til utfordringene i Agder og godt til motstanden. Det er riktig at det er stor motstand mot regionreformen, og derfor har vel ingen regjering før greid å gjennomføre den, selv om man har ment at det har vært nødvendig og riktig. Jeg stiller meg selvsagt bak den lokale enigheten. Vi bestreber oss på å følge den opp så godt vi kan. Jeg har nå også redegjort for hvordan Nav har gjort sine vurderinger. Så har vi en beslutningslinje her som gjør at noen beslutninger er det leder for virksomheten som gjør. Det må vi også ha respekt for, og det kan ikke lokalt overstyres. Men vi skal gjøre det vi kan for å flytte ut statlige arbeidsplasser og flytte ut statlige beslutninger – det mener vi blir bra – i motsetning til hva den rød-grønne regjeringen greide å gjøre.
Monica Mæland (Høyre), 2018-10-17:
Det er slik at hvis representanten er overrasket over at vi ikke har snudd opp ned på beslutningsstrukturer i staten, er det ikke det som er meningen med denne reformen. Det er meningen å flytte ut beslutninger fra stat, fra departementer og over til fylkeskommunene. Så er det ikke slik at denne reformen er gjennomført. Vi er midt oppe i en situasjon, og vi skal på fredag legge fram en oppgavemelding. Vi kommer til å oppfordre til å se hen til lokale myndigheter. Det er lokale myndigheter som skal beslutte hvordan de skal innrette seg. Det betyr f.eks. når det gjelder sams vegadministrasjon, at det blir opp til lokale myndigheter i Agder, i Trøndelag, i Innlandet å beslutte hvordan de skal organisere dette. Det skal ikke vi sitte på et kontor i Oslo og gjøre. Det skal de gjøre der ute hvor oppgavene skal utføres, og hvor de har best kunnskap om hvordan det bør lokaliseres.
Monica Mæland (Høyre), 2018-10-17:
Jeg takker for spørsmålet. Det er riktig at vi med regionreformen ønsker å styrke fylkeskommunenes mulighet til å påvirke utviklingen i eget fylke. Vi mener det er viktig for å møte sentrale samfunnsutfordringer i dag og i framtiden. Samfunnet er i omstilling, og vi skal gjennomføre det grønne skiftet. Forskning, utvikling og innovasjon er nødvendig for å lykkes med dette, og næringslivet skal samtidig skape nye arbeidsplasser. Regional utvikling fortsetter på en rekke innsatsområder. Vi har valgt mer treffsikre tiltak som treffer næringer i hele landet, med en historisk satsing på samferdsel. I tillegg har vi også satset på næringsrettede ordninger i Siva, Innovasjon Norge og Forskningsrådet. Vi satser på vekstfremmende skatte- og avgiftslettelser, gode helsetjenester, utdanning, forskning og innovasjon, som er viktig for å få til en god regional utvikling og balanse. Om to dager legger regjeringen fram meldingen om nye oppgaver og ansvar til fylkeskommunene som del av regionreformen. Regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti har kommet til enighet om oppgaveoverføringen som del av reformen. Dette omfatter en rekke nye oppgaver på sektorområder som er sentrale for regional utvikling. Dette er oppgaver som vil styrke fylkeskommunene som regionale samfunnsutviklere. Det følger også av enigheten at resursser skal følge med oppgavene ved overføring. Hvordan de økonomiske rammene for fylkeskommunene blir fra iverksettelsen av regionreformen i 2020, er ikke klart ennå. Jeg mener vi nå må fokusere på helheten i denne reformen. Samfunnsutviklingen i det enkelte fylke er avhengig av innsats og prioriteringer innen langt flere oppgaver enn det som dekkes av de øremerkede regionale utviklingsmidlene.
Monica Mæland (Høyre), 2018-10-17:
Nei, den beskrivelsen kjenner jeg meg overhodet ikke igjen i. Jeg forstår godt at man er opptatt av midlene. Det betyr ikke at det er den beste måten å bruke midlene på. Jeg har lyst til å vise til hva som har skjedd i Norge, særlig i distriktene, gjennom de siste årene. Vi har vært igjennom en enorm omstilling. Vi fikk et oljesjokk, som medførte arbeidsledighet, som medførte nedleggelse av bedrifter, som medførte enorme krav til omstilling, til innovasjon og til nyskaping. Og det går altså bra. På tross av de kuttene som har vært gjort på dette ene området, går det bra. Det er fordi det er andre tiltak som virker bedre, og det er det aller viktigste.
Monica Mæland (Høyre), 2018-10-17:
Jeg er uenig. Hvis man ser seg rundt, går det bra i fylkene. Arbeidsledigheten er lav. Man skriker altså etter kompetanse, og da er det det vi må satse på – ny kompetanse. Vi skal gjennom et grønt skifte. Vi skal gjennom krevende omstillinger. Vi skal legge til rette for jobbskaping i hele landet. Da mener jeg at det er andre virkemidler som er mer treffsikre. Selv om jeg fullt ut anerkjenner at mange fylker har brukt disse midlene på en god måte, mener vi – i en tøff prioritering – at andre virkemidler er viktigere.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2018-10-17:
Regjeringen mener at handlingsrommet for kommunene øker neste år, men inntektsrammene forteller jo ikke hele sannheten om hva som blir det reelle handlingsrommet neste år, kostnadsutviklingen har også stor betydning. Litt mer bortgjemt i budsjettpresentasjonene reduserer regjeringen statens bidrag til ressurskrevende tjenester, denne gangen anslått til 300 mill. kr. Til sammen har regjeringen svekket toppfinansieringsordningen med 1 mrd. kr de siste tre årene, og det kommer i tillegg til at kommunenes øvrige kostnader til ressurskrevende brukere har økt minst like mye. Erkjenner kommunalministeren at framstillingen av kommunenes handlingsrom gir et noe skjevt bilde av hva som er den reelle situasjonen, og at innstrammingen av ordningen alene nuller ut hele det anslåtte økte økonomiske handlingsrommet for neste år?
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2018-10-17:
«Staten har ansvar for tilgjengelig akuttmedisinsk beredskap i hele landet. Røyrvik er et eksempel på at beredskapsløsninger med et forsterket brannvesen og en kommunehelsetjeneste med utvidet kompetanse og utstyr sikrer beredskapen. Dette gir kommunen økte kostnader. Er statsråden enig i at kommuner i distriktsområder ikke skal påføres ekstra kostnader som følge av tilpassede beredskapsløsninger, og hvordan mener statsråden staten kan bidra til å utvikle finansieringsmodeller som kompenserer disse kommunene?»
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2018-10-17:
Vi er enige om at det forsøket som nå gjøres i Røyrvik kommune, har veldig mye positivt ved seg. I dette tilfellet er den ordinære ambulansestasjonen nedlagt. Man fant ikke grunnlag for å kunne opprettholde den, og da gikk man i lag, i et partnerskap, som statsråden sier, for å finne alternative løsninger. Det er veldig bra, og kanskje trenger vi mer av det i særskilte områder. Men i dette tilfellet – til tross for at det blir betalt opplæringskostnader og forskjellig – vil man da i ordinær drift være i en situasjon der kommunen har betydelige merkostnader knyttet til den ekstra vaktberedskapen som ligger i en slik ordning, med tanke på dem som jobber i primærhelsetjenesten. Spørsmålet mitt var om statsråden er enig i at den typen kostnader ikke bør veltes over på kommunene.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2018-10-17:
Ja, både kommunene og staten har et ansvar for beredskap og den akuttmedisinske beredskapen. Men spørsmålet mitt handler om den statlige delen av det ansvaret, nemlig at her har man måttet finne andre løsninger fordi ambulansestasjonen ikke er videreført. Da har selvfølgelig en proaktiv ordfører i god dialog med helseforetak og brannvesen prøvd å finne en modell som gjør det mulig å opprettholde et tilfredsstillende beredskapsnivå. I prosjektperioden er kommunens merkostnader knyttet til økt vaktberedskap i primærhelsetjenesten finansiert av tilskudd fra Fylkesmannen, men når prosjektperioden er over, bør antakelig dette driftes videre. Da må jeg bare gjenta spørsmålet mitt: Mener statsråden at det er riktig at det skjer en kostnadsovervelting fra stat til kommune fordi staten ikke har greid å opprettholde ambulansetilbudet og vi må finne andre løsninger?
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2018-10-17:
Nå skjer det igjen, denne gangen var det bl.a. kommunen Skjåk i Nord-Gudbrandsdalen som ble rammet. Bygda sitter igjen med store skader etter at sideelver til elva Otta har flommet inn over store deler av sentrum. Tilsvarende hendelser har skjedd i mange kommuner i Gudbrandsdalen og resten av landet de siste årene. Kriseledelse og samarbeid på tvers fungerer bra. Forholdene er små, ressursene finner hverandre når det står på, og det legges ned en voldsom innsats lokalt for å begrense skader og ivareta folks sikkerhet. Men arbeidet i etterkant er derimot veldig krevende. Kommunale tjenester blir rammet for å finansiere egenandeler for utbedring av skadene, som er høye og uforutsette. Kommunene og NVE vet hva som skal til for å unngå dette kaoset som koster samfunnet store ressurser hvert år. Vil kommunalministeren, som nærmeste foresatte for kommunene, garantere for at kommunene ikke lider store økonomiske tap, samt aktivt jobbe for en betydelig fortgang i arbeidet med forebyggende tiltak?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-10-17:
På mandag var jeg i et møte på Lillehammer og diskuterte lærerne. Tilbakemeldingene fra kommunepolitikere, lærere, elever og foreldre var entydige og står i skarp kontrast til den virkelighetsbeskrivelsen regjeringen gir i forslaget til statsbudsjett, samt innleggene fra statsråden her i dag. Når summen av nye statlige pålegg og økte kostnader er langt høyere enn kommunenes inntekter fra staten, går ikke regnestykket opp. Tilskuddet til kommunene veier ikke opp for prisstigningen. Det krever f.eks. kutt i lærerstillinger lokalt. Regjeringen plusser så på med sin satsing, som gjør at skolene kan beholde lærerne de ellers hadde måttet sparke – det blir et nullsumspill med lærerstillinger. Videre gir det en underfinansiering av den økte bemanningen, som setter mange barn og barnehageplasser i spill, særlig i de små barnehagene. Hva er det som gjør at statsråden mener at regjeringen styrker kvaliteten og tilbudet i barnehager og skoler, når barnehagene og skolene ikke opplever det samme i hele landet?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-10-17:
«Årlig brukes store ressurser på å gjennomføre nasjonale prøver. I sin doktoravhandling har Ann Elisabeth Gunnulfsen, som nylig disputerte ved Universitetet i Oslo, undersøkt hvordan skolene og lærerne bruker resultatene på nasjonale prøver til å forbedre elevenes læring. Konklusjonen er at den pedagogiske nytteverdien av de nasjonale prøvene er fraværende. Mener statsråden at utgiftene og tidsbruken knyttet til nasjonale prøver står i samsvar med formålet og den faktiske nytteverdien for elevenes læring?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-10-17:
Selvfølgelig skal man være forsiktig med å overtolke ut fra én avhandling. Dette er ikke isolerte funn, og bekreftes også av andre undersøkelser. I 2013 kom en rapport der forskerne evaluerte nasjonale prøver som system. Som statsråden pekte på, opplevde skoleeiere og skoleledere nytte av prøvene, men ikke lærerne i sitt virke eller elevene i sin motivasjon. Å sette av nok tid til oppfølging av elevene og veiledningsmateriell var også et problem. Også her var konklusjonen at den pedagogiske verdien av prøvene var nær null og på ingen måte sto i forhold til ressursbruken for å gjennomføre dem. Svært mange lærere uttrykker at resultatene fra de nasjonale prøvene bekrefter det de vet fra før om elevenes resultater. Hvorfor skal da alle skoler, elever og lærere pålegges å bruke så mye tid når skolemyndighetene kan få samme informasjon ved å gjennomføre prøvene som utvalgsprøver og la det store flertallet av lærere og elever konsentrere seg om undervisningen, som vi vet har effekt?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-10-17:
Vi må fortsatt anerkjenne at tid er en utfordring. Også i nyere rapporter blir dette trukket fram. 15 timer i løpet av ti år, der selvsagt én prøve kan vare opptil 90 minutter, er ikke selve problemet. Men i tillegg til denne prøven bruker elevene og lærerne mye tid på å forberede seg. I beste mening øver elevene på gamle nasjonale prøver, og lærerne legger gjerne opp undervisningen etter hva som sannsynligvis kommer på prøvene. Funn viser at nettopp elevene som sliter mest, er de som får redusert motivasjonen mest med de nasjonale prøvene. En anonym lærer skrev et leserbrev i Gudbrandsdølen Dagningen i vår om at å få tiden til å strekke til er det problemet og den utfordringen som gjør at lærere flest vurderer å slutte i sitt virke. Er det da de nasjonale prøvene og rangeringene som er målet? Eller er det at lærernes hverdag skal være gjennomførbar, slik at elevene får en tilpasset undervisning etter sitt behov?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-10-17:
Det er fortvilende å se mennesker få livsverk ødelagt, kjellere fylt opp av vann, og at offentlig infrastruktur raseres som følge av vann. Klimaendringer og ekstremvær rammer kommuner og i siste instans folk. I går var statsråden sammen med to kollegaer i Skjåk for å se på flomskadene og oppryddingsarbeidet. Det er prisverdig. Men det er et ekstremt behov for klimatilpassing ute i de enkelte kommunene. For eksempel har Odda kommune brukt 100 mill. kr på å sikre elven Opo etter flommen i 2014. I helgen truet vannmassene igjen sentrum av Odda, og broen over Opo ble stengt. Det finnes statlige tilskudd til klimatilpassing, men jevnt over forutsetter alle prosjektene at kommunene stiller med midler. Skjønnsmidler er bra når katastrofen er ute, og i Kommunal- og moderniseringsdepartementets budsjettforslag er det en beskjeden økning til forebygging på 4 mill. kr, til 158 mill. kr. Mener statsråden at kommuneopplegget skal gjøre kommunene i stand til å takle og forebygge mer ekstremvær, flom og skred, eller må kommunene regne med å drive flomforebygging på dugnad gjennom f.eks. økt eiendomsskatt og høyere kommunale avgifter?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Jeg hører statsråden si at det er et godt kommuneopplegg. Når vi går inn i tallene, står det at det er en realvekst på 0,7 pst. Det regner jeg med er riktig når det står i budsjettet. Man må faktisk helt tilbake til 2005 – jeg vet ikke om det har noen sammenheng med hvor kommunalministeren kom fra den gangen – for å ha en så dårlig realvekst for kommunene. Den var på 0,75 pst. i 2005. En realvekst på 0,7 pst. er 900 mill. kr. Av dem har regjeringen sagt at man skal bruke 600 mill. kr på helt bestemte oppgaver, og man overlater en regning på 300 mill. kr til kommunene for de ressurskrevende brukerne. Da er vi på null. Og i det opplegget som nå er presentert, har vi ikke hørt noe om eldreomsorgen. Betyr det at regjeringen mener at eldreomsorgen i norske kommuner er bra?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Jeg er enig i at demografikostnadene dekkes i det opplegget som er presentert. Men det betyr jo at det blir flere eldre som skal ha tilbud, det sier ingenting om at man klarer å løfte tilbudet til dem som er der ute. Når man i tillegg overlater en regning på 300 mill. kr fordi man skal gi tilbud til de mest ressurskrevende brukerne, synes jeg det er vanskelig å forstå at det er en satsing på eldreomsorg ute i kommunesektoren. For kommunepolitikerne er det eldreomsorg, skole og barnehage som er de store områdene. Når man da i utgangspunktet er på null, før man har måttet ta inn mindreinntekter fra eiendomsskatt – som denne regjeringen har sørget for at kommunene får mindre inntekter fra – vil det jo ikke bli noen grep. Så jeg ber statsråden forklare: Hvor er satsingen på eldreomsorg i dette kommuneopplegget?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-17:
Jeg tror ikke denne tallmagien som statsråden nå holder på med, gjør noe særlig inntrykk, verken på de pårørende som jeg møter, og som er så utslitte at de blir syke og trenger sykehjemsplass sjøl, eller de ansatte jeg møter, som springer helsa av seg, og til og med er nødt til å medisinere pasienter på sykehjem fordi det ikke er nok ansatte der til å ta seg av dem. Så det er behov for en stor satsing i eldreomsorgen. Problemet med at regjeringen nå over fire år har kuttet en hel milliard i ordningen til ressurskrevende tjenester når vi summerer opp over de siste årene, er antageligvis ikke at de mister tjenester, for det kan ikke kommunene, men det går ut over den andre omsorgen, eldreomsorgen. Da leser vi kanskje løsningen i Leve hele livet – at det er de pårørende, de ansatte og de eldre sjøl som skal stå for hele bedringen av eldreomsorgen. Er det regjeringens virkelige prioritering?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-17:
Den historien kan vi dra litt lenger og se at hver gang Høyre har hatt makten på dette området, har kuttene blitt enda større. Det er realiteten. Jeg må si at vi i SV er veldig glade, for denne ordningen handler om at folk overlever alvorlig sykdom lenger, at man har mulighet til å leve med det. Det er det denne ordningen handler om, ikke at det er en stor og ubehagelig utgift for verken staten eller kommunene. Men jeg vil tilbake til et annet spørsmål. Kommunene får også inntekter fra bedrifter, og der har vi ordninger. Regjeringen sjøl skriver i budsjettet at de distriktspolitiske virkemidlene gjennom fylkeskommunene gir i gjennomsnitt 5,6 pst. høyere vekst i verdiskaping i bedriftene som blir skapt gjennom disse midlene. Og det blir 6,1 pst. flere ansatte. Dette er inntekter som distriktskommunene kunne fått for å drive bedre eldreomsorg og tilbud. Hva er da grunnen til at regjeringen i sin periode kuttet 68 pst. av disse pengene som skaper arbeidsplasser og bedrifter som kommunene kan tjene penger på?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-17:
Mitt spørsmål går til finansministeren. Forskjellene i makt og rikdom øker i Norge. Vi vet at store forskjeller er gift for et samfunn. Det gir lavere tillit, mindre fellesskap og mindre forsvar for felles velferd. Når en liten gruppe på toppen kontrollerer stadig mer rikdom og får stadig mer makt, kan man stille seg spørsmålet om de vil jobbe og bruke den makten for å fremme fellesskapets interesser, eller om de vil jobbe og lobbe for å få mindre skatt. Vi ser at vi har en regjering som prioriterer skattekutt for de rikeste og betaler for det med velferdskutt. SV fremmet ved Stortingets åpning 15 forslag for å undersøke hvordan regjeringens velferdskutt har slått ut for folk som er rammet. Vi snakker om kutt i bostøtten, kutt i uføretrygd, kutt i barnetillegget for uføre, kutt i arbeidsavklaringspenger og kutt i overgangsstønad for enslige foreldre, for å nevne noe. Samtidig øker de rikeste i Norge sin formue raskt. En fersk analyse fra SSB viser at den rikeste prosenten nå eier nesten en fjerdedel av all formue i Norge, mye fordi de har store aksjeformuer. Da er det interessant at regjeringen gjennom kuttet i formuesskatten gir et målrettet skattekutt til dem med store aksjeformuer. Vi har spurt Finansdepartementet om konsekvensene av våre forslag som foreligger til statsbudsjettet. Resultatet er at de som har en formue på over 100 mill. kr, de heldige 2 200 personene i Norge, i snitt får et skattekutt på 104 600 kr hver. Mitt spørsmål er: Hvordan tror finansministeren at disse målrettede skattekuttene til dem med størst aksjeformue vil påvirke forskjellene i Norge?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-17:
Jeg fikk ikke noe svar på spørsmålet mitt. Mitt spørsmål var meget enkelt: Hvordan mener finansministeren at et målrettet skattekutt til dem med de største aksjeformuene i Norge vil påvirke fordelingen i Norge? Det er et veldig enkelt spørsmål. Det er også verdt å minne om at hvis vi ser bort fra det skattekuttet som ligger i årets budsjett, har allerede regjeringen i snitt tatt seg råd til å dele ut nærmere 300 000 kr hver til de 0,02 pst. rikeste blant oss, samtidig som vi vet at formuesulikheten i Norge øker. De som er på toppen, drar ifra, samtidig som de som tjener minst her i samfunnet, har hatt reell lønnsnedgang gjennom de siste tiårene. Så jeg gjentar spørsmålet mitt: Vil det at de aller rikeste i Norge blir enda rikere med dette skattekuttet, føre til at forskjellene øker eller minsker?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-17:
Jeg tror vi må kalle arbeidende kapital for det det faktisk er, og det er store aksjeformuer. Det er sånn at de aller rikeste i Norge faktisk er de som også eier de store aksjeformuene. Men la meg gå litt videre. En fjerdedel av de skattekuttene som gis til de rikeste i Norge, tilsvarer den summen som regjeringen foreslo å bruke på å lindre barnefattigdom i Norge. SV har foreslått gjennom flere alternative budsjetter nå en opptrappingsplan for å øke barnetrygden, for å komme på samme nivå som den ville ha vært hvis vi hadde prisjustert fra 1996. SSB viser at med en sånn ordning ville man – i 2014, riktignok, antakeligvis er tallet høyere i dag – hatt 18 000 færre barn som vokste opp i fattigdom i Norge, mens regjeringen foreslår 181 mill. kr for å lindre barnefattigdom. Så mitt spørsmål til finansministeren er: Hvor mange færre barn vil vokse opp i fattigdom med regjeringens forslag?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-17:
Det tallet på 181 mill. kr er hentet fra regjeringens egen pressemelding på statsbudsjettdagen, så da får de rette opp sine egne tall der. Men jeg konstaterer at vi dessverre ikke fikk noe svar på hvor mange færre barn som vil vokse opp i fattigdom med regjeringens statsbudsjett. La meg gå enda litt videre. Et annet tema som har vært veldig aktuelt i forbindelse med statsbudsjettet, og som er nok et eksempel på regjeringens systematiske velferdskutt, er regjeringens såkalte effektiviseringsreform, som i realiteten er skjulte ostehøvelkutt flatt rundt omkring på offentlig sektor, og som vi nå ser – etter flere år med kutt – har fått store konsekvenser. Kuttene er begrunnet ut fra at det skjer en effektivisering ute i offentlig sektor, og at man derfor kan kutte budsjettene deres med 0,5 pst. hvert eneste år. Men så meldes det tilbake om at det får alvorlige konsekvenser for tilbudene de yter. Så mitt spørsmål er: Hvilket grunnlag har man for å si at Nav, skatteetaten og sykehusene har effektivisert og kommer til å effektivisere i 2019, slik at man kan kutte budsjettene deres?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Regjeringa sin skattepolitikk har konsekvent gjeve meir i lommeboka til folk med høg løn enn til folk flest. Eit enkelt reknestykke er at 1 pst. i skattekutt for han som tener 1 mill. kr, vil gje 10 000 kr, men om ho tener 500 000 kr, vil skattekuttet gje 5 000 kr. Då har eg ikkje trekt inn auke i avgifter, som slår likt ut uansett inntekt. Regjeringa seier at dei byggjer politikken sin på kunnskap. Då lurer eg på kva kunnskap og dokumentasjon som ligg bak at dei som tener mykje, vert meir motiverte av å få meir, og at dei som tener lite, vert meir motiverte av å få mindre.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-10-17:
Mitt spørsmål går til landbruks- og matministeren, og da er det vel på sin plass først å ønske statsråden velkommen til sin første spørretime som landbruksminister. Statsråden har tatt over et spennende fagfelt, der Stortinget tydelig har signalisert store ambisjoner. I jordbruksmeldingen fastslo flertallet at landbrukspolitikken skal legge til rette for et aktivt landbruk over hele landet. Flertallet slo fast at kvoteregioner for melk, fraktordninger og geografisk differensierte tilbud er de viktigste virkemidlene for å sikre landbruk over hele landet, og at det også i framtiden vil være behov for en finmasket struktur på virkemidlene. Videre signaliserte flertallet et behov for en omfattende satsing på 15- til 30-kyrsbrukene, og at utøvere i jordbruket skal ha mulighet til samme inntektsutvikling som andre i samfunnet. Ja, en samlet komité fastslo også at «inntektsmålet skal være å redusere inntektsgapet mellom jordbruket og andre grupper i samfunnet». Er dette ambisjoner statsråden stiller seg bak? Hvilke virkemidler anser statsråden som de viktigste for å nå de målene som Stortinget har satt?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-10-17:
Jeg setter pris på å høre at statsråden sier at regjeringen vil være framoverlent. Det har den vært, og jeg tror nok både folk her i salen og observatører ellers vil mene at Kristelig Folkeparti har gitt veldig god drahjelp for å få til det. Men så forholder det seg slik at Stortinget også har sendt regjeringen en bestilling på nasjonale beredskapslager for korn. Der forventer vi også en framoverlent holdning. Landbruks- og matdepartementet har en målstruktur i sin del av statsbudsjettet, og et av hovedmålene der er nettopp matsikkerhet og beredskap. I lys av den tørkesommeren vi har lagt bak oss, er denne problemstillingen ytterligere aktualisert. Kristelig Folkeparti mener at det haster med å få dette på plass, og at det er viktig at Stortinget får denne saken – som ligger i bestilling – våren 2019. Vi mener at det ikke er tilstrekkelig at regjeringen sier at beredskap skal sikres gjennom handel på verdensmarkedet. Er statsråden i rute med oppfølgingen av bestillingen? Kan vi vente en sak til Stortinget våren 2019 om beredskapslagring av korn?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-10-17:
Jeg registrerte at jeg ikke fikk svar fra statsråden på om vi kan forvente en sak om dette våren 2019 – det er iallfall en klar forventning fra opposisjonen. En annen sak som også ligger i bestilling, handler om at regjeringen nå skal i forhandlinger med jordbruket om klimakutt fram mot 2030. Det blir helt sikkert krevende forhandlinger om ambisiøse mål. I den fasen er det viktig med gode tiltak som kan bidra til å redusere klimagassutslippene. Stortinget har tidligere sagt i en komitémerknad som flertallet stilte seg bak, at en klimafondsordning for jordbruket der det blir gitt skattefradrag for penger som blir satt av til klimatiltak på gården, bør utredes. Men heller ikke i år kom det noen slik ordning i statsbudsjettet. Har statsråden tro på at en slik klimafondsordning kan fungere som ett av flere tiltak for å nå målene, og er det noe han vil ta med inn i forhandlingene med jordbruket?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Jeg vil takke representanten Reiten for at han ønsker meg velkommen som statsråd. Det er ikke tvil om at vi i denne regjeringen er veldig klare og tydelige på at vi ønsker å ha landbruk over hele landet. Det betyr også at vi i de jordbruksavtalene som vi inngår med organisasjonene, legger mye til rette for at man skal sikre at man kan ha landbruk over hele landet. Jeg opplever nå en næring som er framoverlent, som virkelig vil noe, og som satser. Den kraftige nedgangen i antall bruk har stoppet opp, og det er en mindre nedgang enn det var under de rød-grønne. Det er jeg glad for. Det er et ønske om å satse videre som er enormt stort, det er positivitet der, det er unge mennesker som vil inn i næringen, og som ønsker å bli enda mer med i næringen. Det er positivt. Så er det jo sånn at mange av de føringene som representanten Reiten tar opp, også er ting som ligger i jordbruksavtalene, som er avtaler som blir inngått mellom staten og organisasjonene, og som også sikrer at man har mulighet til å kunne ha forskjellig størrelse osv. på de forskjellige gårdene – med bakgrunn i de avtalene som ligger der, og den betalingen man får fra staten for f.eks. å ha forskjellig antall dyr osv.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Det er ikke tvil om at Kristelig Folkeparti og regjeringen har kommet fram til mange gode ting innenfor landbruket, og som har vært viktige. Beredskapslager for korn har vært utredet flere ganger tidligere, men vi er veldig klar over at det ligger inne en bestilling fra Stortinget. Vi har sagt at dette skal komme i 2019, dette jobbes det med for å få fram beredskapslager for korn. Jeg har også lyst til å si at på sist møte i Nordisk ministerråd hadde vi en veldig god dialog med våre nordiske kollegaer, som også er opptatt av tørkesituasjonen og den vanskelige situasjonen som har vært for mange – både i Norge og i andre land i Norden – rundt dette med sikkerhet, beredskap osv. Derfor blir det satt ned et utvalg fra de nordiske landene i Ministerrådet, hvor man også skal se på hvordan man kan sikre seg framover, hvordan kan man sørge for at vi er godt rustet til å møte de utfordringene vi ser med at klimaet endrer seg, og at det skjer endringer også framover.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Jeg vil takke representanten for innspillet om dette med fond. Det er noe som ikke ligger inne nå, men jeg tar med innspillet. Men jeg synes jo at dette er viktig, og regjeringen – jeg sammen med kollega Ola Elvestuen – har hatt møte med organisasjonene, hvor man legger opp til at man skal være offensiv i å se på hvordan man kan være med og bidra til å redusere utslipp også i landbrukssektoren. Det jeg synes er bra, er at det er helt unikt at staten sammen med organisasjonene ser på det å gå inn i en forpliktende avtale, ser på hvordan man sammen kan bidra til å redusere klimagassutslipp. Jeg synes også det er viktig å ha med at mange av de tiltakene vi ser på, også er tiltak hvor man ser på hvordan man kan redusere utslipp fra dyr, f.eks. Det er forskningsprogrammer om avl som også kan være med og bidra til å redusere utslipp fra kuer, okser osv., som er veldig spennende. Dette er ting som kan være med og bidra, i tillegg til at man også må se på hvordan man generelt kan redusere.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Jeg mener at det vi har gjort, og de grepene vi har tatt, har vært veldig bra for landbruket. Jeg tror det er viktig at man får inn folk som ønsker å satse, som ønsker å være framoverlent, som ser potensial og muligheter og ønsker å drive landbruk i hele landet, og som faktisk også ser på potensialet for å kunne gjøre noe i tillegg til det. Vi hadde f.eks. søskenparet som nå fikk lov å dele gården sin i Hjartdal – der kommer man til å få nye innbyggere til en kommune mange har flyttet fra – som er offensive og ser potensialet for å kunne drive tradisjonelt landbruk, men også muligheter innenfor reiseliv, lokalmat og andre typer produksjon. Det er nettopp for å opprettholde drift og sørge for at det er landbruk i hele landet. Jeg synes det er det man må se på, de positive tingene der, og at man er framoverlent, satser på dem som virkelig vil, og som vil sørge for at vi har et landbruk i hele landet. Jeg har nå reist rundt i store deler av landet og møtt utrolig mange mennesker i jordbruket som er positive, og et landbruk som vil framover.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Det er ganske morsomt når representanten fra Senterpartiet nå utfordrer på dette med klima og hvordan vi skal møte utfordringene. Noe av det første en av kollegaene hans fra Senterpartiet gjorde, var å stille spørsmål til statsråden om hva han mente om klimaskapte endringer. Det er altså sånn at vi er mye mer opptatt av, mye mer offensive på at vi ønsker – nei, nå ble det borte, president. Det jeg skulle si, forsvant, og jeg som hadde det så veldig klart for meg, men sånt kan jo skje. Når det gjelder den bruksanvisningen som representanten Pollestad var opptatt av, registrerer jeg og er veldig klar på de tingene som Stortinget har sagt at man skal gjøre, men jeg mener også at vi faktisk har fått til noe, i motsetning til før, da det altså var kraftig nedgang, det var ikke positivitet og optimisme. Det er nå kommet, og man får til ting. Man får til lokalmatproduksjon, man har doblet omsetningen fra 2010 til 2018, og vi har en ambisjon om å fortsette å doble det. Det er fordi det er positivitet der ute. Man ønsker å bruke det mulighetsrommet som er der, og det er jeg veldig glad for.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Det er nettopp det vi ser nå – det er landbruk over hele landet. Vi har aldri produsert mer mat enn det vi gjør nå. Det er blitt mer fårikål, ikke mindre, som noen har ønsket å framstille det som. Siderprodusenter har nå fått mulighet til å drive direktesalg, noe de har kjempet for i 10–15 år og ikke fått til. Det er fordi man er opptatt av å se hvordan man kan stimulere på en positiv måte for å få til en aktivitetsøkning. Det gjør denne regjeringen. Når det gjelder klima, har jeg lyst til å si at jeg synes det er bra at vi nå er i ferd med å få på plass en avtale med organisasjonene, at det forhandles om en avtale med organisasjonene, som ser på framoverlente løsninger – hvor man kan kutte i utslipp. Allikevel kan man sikre at det er landbruk i hele landet, og at det er gode rammebetingelser for landbruket. Det er noe jeg jobber for som landbruks- og matminister.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Nå skal jeg nok sikkert passe litt på her, for noe av dette ligger sannsynligvis innenfor kommunalministerens ansvarsområde. Men det er ikke tvil om at det jeg har lyst til å si, og det regjeringen faktisk gjør, er at vi nå arrangerer seks inspirasjonsseminar hvor vi inviterer kommuner, helsepersonell, ordførere og andre til å komme for å få fram de gode eksemplene på hvordan man gjør det rundt omkring i Kommune-Norge. Det er ikke tvil om at med konkurransene som er arrangert med Gylne måltidsøyeblikk, har vi faktisk sett at det ikke nødvendigvis er de som bruker mest penger eller andre typer ting som er de som får det beste resultatet. Det handler faktisk om at man får lov til å være kreativ, at man får mulighetsrom, og da ser man at fantastiske måltidsopplevelser blir gitt til dem som bor rundt omkring og får mat levert av kommunene. Så jeg synes dette er fantastisk bra. Jeg er veldig glad for at representanten tar opp akkurat dette, for som matminister – man ser kanskje fortsatt at jeg er litt glad i mat – er det jo fantastisk bra at man skal sørge for at man får god mat rundt omkring i hele landet. Derfor har denne regjeringen tatt dette på alvor. Vi har også sagt – og det ligger i Jeløya-plattformen – at det kommer en tilskuddsordning til kjøkken på sykehjem rundt omkring. I tillegg arrangerer vi nå som sagt seks inspirasjonsseminar som vi har invitert til, og hvor det har kommet mange. To av dem har allerede blitt arrangert, det er mulig det tredje er i dag, så her er det altså kjempeaktivitet. Det er vilje der ute, og det synes jeg at vi skal fortsette å motivere til. Som landbruks- og matminister har jeg også sørget for at private kan få lov til å levere f.eks. frukt og grønnsaker på sykehjem, sånn at man skal kunne få lokalprodusert mat til de eldre og til dem som får levert mat fra institusjon. Det er fantastisk flott.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Jeg mener også at deler av dette ikke hører inn under mitt ansvarsområde. Jeg har bare lyst til å si at jeg ser at man rundt omkring i Kommune-Norge løser dette på forskjellige måter, men det som er viktig for meg som landbruks- og matminister, og som jeg jobber sammen med eldre- og folkehelseministeren om, er å sørge for at maten skal lukte godt, smake godt og se god ut. Det er mange måter å få til det på, derfor har vi altså disse seks inspirasjonsseminarene, nettopp for å sette dette på dagsordenen: sørge for å gi gode eksempler, få fram de gode kommunene – og det kan være kommuner av alle farger – og sørge for at man får god, fantastisk, flott norsk mat på bordene rundt omkring. Jeg opplever at mange steder er man veldig framoverlent på det, mens andre steder kan man bli enda mer framoverlent. Det er jo hele hensikten med å gjøre dette, nemlig å få synliggjort alle dem som er gode, og få synliggjort at det faktisk ikke nødvendigvis er dem som bruker mest penger, som er de beste. Det handler som sagt om at man har bevissthet rundt det, og at mat blir en viktig del. Det tror jeg man kan få til på gode måter, og det opplever jeg rundt omkring i Kommune-Norge. Og som sagt: Nå skal vi bruke inspirasjonsseminarene på en god måte.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Målene for landbrukspolitikken ligger til grunn når regjeringen forhandler med jordbruket om en gjensidig avtale om utslippsreduksjoner. Det er noe klima- og miljøministeren og jeg hele tiden har understreket i vår dialog med jordbruket. Jordbrukets viktigste oppgave er å produsere mat. Av hensyn til beredskap, ressursutnytting, verdiskaping, sysselsetting og klima er det viktig at norsk jordbruk produserer de fôr- og matvarene som det ligger til rette for å produsere i Norge, og i et omfang som kan dekke innenlands etterspørsel og eksport. Det er samtidig et mål at vi skal ha et bærekraftig landbruk med lavere utslipp av klimagasser. Dette innebærer bl.a. at jordbruket i en klimasammenheng må redusere utslippene per produsert enhet, i tillegg til å øke opptaket av CO 2 og ikke minst tilpasse produksjonen til et klima i endring. De siste somrene har vært krevende for norske bønder, der vi har opplevd både nedbørsrekorder og tørke. Det viser at det er nødvendig å ruste seg for at dette kan gjenta seg også framover. Jeg er glad for at jordbrukets organisasjoner har sagt seg villige til å gå i dialog med regjeringen om en gjensidig avtale om utslippsreduksjoner fra sektoren. Jordbruket skal ha stor fleksibilitet knyttet til hvilke tiltak som gjennomføres. Det er også nødvendig at begge parter gjennom sine virkemidler legger til rette for at utslippene i jordbruket reduseres. Jordbruksavtalen skal vris i en mer klimavennlig retning, og i jordbruksoppgjøret 2018 var det en tydelig satsing på klima- og miljøtiltak, bl.a. med en styrking av midlene til forskning, utvikling og kompetansebygging knyttet til jordbrukets klimautfordringer og klimatilpasning, utvikling av klimavennlig teknologi og tiltak som skal bidra til reduserte utslipp. Dette er et langsiktig arbeid som blir viktig å prioritere også framover. Vi styrket også satsingen på konkrete tiltak som har en direkte effekt på klimagassutslippene fra jordbruket. Jeg er enig i at de klimagassreduksjoner som skal skje innenfor jordbruksproduksjonen, må måles som reduksjon per produsert enhet. I forhandlingene med jordbruket ser vi også på tiltak som skjer i andre sektorer enn det som er definert som jordbruk i klimagassregnskapet, f.eks. innen transport og bygg. Det er nødvendig at begge parter gjennom sine virkemidler legger til rette for at utslippene i jordbruket reduseres. Det ligger med andre ord en gjensidighet mellom staten og jordbruket til grunn for forhandlingene om en slik avtale.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Utgangspunktet er at vi sier vi vil være opptatt av å ha et høyt mål. Det opplever jeg at det også er mange i næringen som mener er riktig å ha som et utgangspunkt. Så er det sånn at man skal forhandle med organisasjonene og staten, hvor også staten skal ta sin del av ansvaret. Det som er positivt med dette, er at man nå sannsynligvis kommer til å få på plass en avtale hvor staten og landbruket, begge parter, sier de skal være med og sørge for å nå de målene man blir enige om. Så vil det jo være forhandlinger, men regjeringen har sagt at vi ønsker å være ambisiøse og ha et høyt mål. Det gjør vi jo på alle de andre områdene også, vi har høye mål for å redusere utslippene. Det er det som ligger til grunn her også, men det blir selvfølgelig forhandlinger og dialog. Jeg er overbevist om at det er fullt mulig, for det skjer masse innen teknologi og forskning som kan være med og sørge for at vi kommer dit.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-10-17:
Jeg registrerer at representanten Pollestad er veldig opptatt av avgifter. Det som ligger her nå, er et utgangspunkt – vi ønsker å se hvordan man kan redusere utslipp. Statsministeren refererte i forrige ukes spørretime til dette, da hun klart og tydelig sa at det er viktig i norsk politisk debatt å rydde opp i hva som er politiske forslag og regjeringens forslag, og hva som er gjennomgang av rapporter. Regjeringen har ikke foreslått noen sånne kutt som det da ble henvist til, og som går på kjøtt, og det er heller ikke i regjeringens strategi. Men i klimalovrapporteringen blir det altså referert til Miljødirektoratets rapport, den gangen, om hva som kan gjøres for å få til store reduksjoner i utslippet fra jordbruket og andre sektorer. Jeg har lyst til å peke på at det skjer masse innen forskning og utvikling som er spennende, og som kan være med og sørge for at man kan møte de kravene som er til reduksjon i utslipp.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
I Norge har vi noen kloke og avgjørende lover som sikrer at naturressursene våre og eiendommene kommer dem til gode som har arbeidet med å produsere mat og utnytte ressursene vi har i jord og skog, til beste for oss alle. Derfor er det urovekkende at regjeringen i Jeløya-erklæringen varsler at man ønsker å avvikle og liberalisere disse avgjørende lovene. I Stortinget i vår hadde vi en viktig debatt nettopp om lovverket, en grunnlovsdebatt, og landbruksflertallet er klar på at disse lovene må være på plass for å ha et landbruk over hele landet. Tørkesommeren viser at det er helt avgjørende å styrke selvforsyningen i Norge, og vi i Arbeiderpartiet har lagt fram en egen opptrappingsplan for å få til dette. Spørsmålet er om landbruksministeren nå vil gå vekk fra den liberalistiske tankegangen og heller være med og styrke selvforsyningen og sikkerheten i Norge.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-10-17:
Landbruksministeren er veldig heldig, for Stortingets næringskomité har laga ei bruksrettleiing for den jobben han skal gjera, nemleg næringskomiteens innstilling om jordbrukspolitikken. Det er dette som er Noregs jordbrukspolitikk. Eg vil understreka overfor statsråden at det som står i ho, har svært lite med Framstegspartiets politikk å gjera. I den innstillinga står det at det ikkje er ein god idé å flytta produksjon av mat ut av Noreg for å få ned klimagassutsleppa. Det står at me skal jobba for å få ned utsleppa per produsert eining. Mitt spørsmål til statsråden er: Kan statsråden bekrefta at det ikkje er aktuelt å innføra politikk for å påverka kva folk legg i handlekorga – om dei vil ha gulrøter eller biff, det må folk få velja sjølve – og at det heller ikkje er aktuelt å setja inn tiltak som gjer at me må ta ned produksjonen i Norge?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-10-17:
Eg har følgjande spørsmål til landbruks- og matministeren: «Det er bekymring i landbruksnæringen på grunn av usikkerhet rundt hva nye klimakrav kan bety for norsk landbruksnæring. Er statsråden enig i at kutt i norsk matproduksjon er et uaktuelt virkemiddel for å få ned de nasjonale klimagassutslippene, og at jordbruket må måles i utslipp per produsert enhet, slik det er omtalt i innstillingen til jordbruksmeldingen?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-10-17:
Eg takkar for svaret. Eg synest statsråden var særleg god i starten, der eg kjente igjen setningane frå innstillinga til jordbruksmeldinga. Det er eit ganske tøft krav jordbruket har fått, og det er eigentleg ein av dei tinga eg ønskjer å få avklart med statsråden. Er dette talet på 4,5 mill. tonn CO 2 eit absolutt krav som er fastlagt, eller er det òg ein del av forhandlinga? Så understrekar Stortinget i innstillinga til jordbruksmeldinga at klimapolitikken for landbruket må vera faktabasert. Der er det spesielle ting med norsk produksjon som skil seg frå andre land, bl.a. er jo NRF-kua ein klimavinnar – ein klima-Tesla. Vil ein òg ta omsyn til det? Men hovudspørsmålet mitt er å få avklart om dette med 4,5 mill. tonn CO 2 er eit absolutt krav frå regjeringa.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-10-17:
Mitt siste spørsmål er om det er aktuelt for regjeringa å innføra ei såkalla biffavgift for å få ned forbruket av raudt kjøt.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-10-17:
Ingenting er viktigere enn mat på bordet. Også Forsvarets forskningsinstitutt har vært veldig tydelig på at i en situasjon med en matkrise i flere land samtidig kan ikke Norge gjøre seg avhengig av et fritt matmarked. Det kommer ikke til å være et fritt matmarked i en slik situasjon. Det kommer til å bli et sikkerhetsspørsmål fordi alle land ønsker å prioritere egne innbyggere hvis det er en matkrise. Da er beredskapslager for korn viktig, men ikke bare det, det er også viktig å verne godt om den matjorda vi har, og det er viktig å ha en produksjon av mat i Norge som er spredt og allsidig, som ikke er altfor konsentrert på få og store bruk, som i tillegg driver på en måte som gjør dem mer sårbare for varierende ekstremvær. Nå står vi i tillegg i en situasjon der landbruket ikke har fått det klimafondet de trenger for å få til et mer klimatilpasset jordbruk. Men landbruksministeren har fortsatt muligheten til å gjøre noe med det, og landbruksministeren har mulighet til å sikre et mer spredt landbruk. Ser ministeren at dette også handler om matsikkerhet?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-10-17:
Mitt spørsmål går til finansministeren og handler om åpenhetspolitikken til regjeringen. For det er ikke bare når det gjelder lån av milliardærhytter at regjeringen og dens medlemmer med fordel kunne ha spilt med mer åpne kort. Åpenhet rundt eierskap og økonomiske interesser er også noe som nå står på spill. For å sikre større åpenhet ba Stortinget for fire år siden regjeringen om å etablere en offentlig løsning med informasjon om eiere av aksjeselskaper og et register over reelle rettighetshavere – altså begge deler. Dette er viktig for å kunne avdekke dobbeltroller f.eks. gjennom økonomiske interesser de sitter og forvalter, og politikere som sitter og gjør vedtak og lager bestillinger til selskaper hvor de kan ha eierskap. Og det er generelt et ønske for Norge at vi skal hindre korrupsjon. På grunn av manglende åpenhet i prosessen har det vært vanskelig å følge med på utviklingen de siste fire årene, men i årets statsbudsjett hevder både Finansdepartementet og Nærings- og fiskeridepartementet at begge anmodningsvedtakene fra Stortinget har blitt fulgt opp ved at man nå skal etablere et rettighetshaverregister. Her er det to problemer. For det første har Nærings- og fiskeridepartementet nå lagt på is arbeidet med et mer oversiktlig søkbart register som man kan kalle et aksjonærregister – man har lagt det på is på grunn av at det nå kommer et rettighetshaverregister. Men de registrene har ulike formål og er ulike ting. For det andre foreslår altså regjeringen nå et rettighetshaverregister med en terskel på 25 pst. eierandel, dvs. at hvis jeg ikke eier mer enn 25 pst., kommer jeg ikke inn i det registeret. Pressens Offentlighetsutvalg mener at dette vil bety at omtrent 90 pst. av tilfellene som til nå har vært avdekket av små og store dobbeltroller, ikke vil kunne avdekkes i et slikt register. I anmodningsvedtaket fra Stortinget sier Stortinget at vi mener at denne terskelen må legges på et slikt nivå at Norge kan være en foregangsnasjon innenfor åpenhet. Spørsmålet er hvordan statsråden mener at vi er en foregangsnasjon dersom vi legger terskelen på 25 pst. eierandel.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-10-17:
Det har jeg forståelse for, og vi har den tålmodigheten. Det viktigste er at vi får på plass en åpenhet, slik Stortinget og regjeringen ønsker. Prop. 109 L for 2017–2018, som handler om et rettighetshaverregister, ligger nå hos finanskomiteen. Der har vi mulighet til dialog, og det ligger på finansministerens bord. Men prosessen som var igangsatt med å få et mer åpent, søkbart register for aksjeeierskap, er stanset fordi Næringsdepartementet anser det som ivaretatt i et nytt rettighetshaverregister, som kommer til å ha en terskel som er langt høyere enn den er i land vi bruker å sammenlikne oss med. For eksempel er det u-land som har terskler på 3,5 eller 10 pst. – om man har dobbeltrolle eller ikke, handler ikke om hvor stort eierskap man har i et selskap. Det kan fort være veldig små eierskap, men det er fortsatt en dobbeltrolle som det er av viktig samfunnsinteresse at journalistene får tilgang til, slik at de sakene kommer opp.