trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-02-01:
Jeg takker statsråden for svaret, og er enig i at en dialog og felles forvaltning av disse havområdene er helt nødvendig og av avgjørende betydning. Men på veien dit tror jeg man er nødt til å innføre noen tiltak. Man har muligheter for kontrollpunkt i Barentshavet. Man har muligheten til å innføre landingsnekt, man kan inndra lisens, man kan styrke Kystvakten og ikke bare byråkratiet og Fiskeridirektoratet, og man kan ha kontrollører om bord. Man har en rekke muligheter dersom man ønsker det – foruten den dialogen med andre parter, for det tror jeg kommer til å bli viktig. Som statsråden var inne på, gir vel Havrettstraktaten muligheter for omlastingsfartøy til å gå inn i de ulike økonomiske sonene. Ser man på det som har vært gjort lenger sør når det gjelder fiske av tunfisk, har man der innført en felles kontrollordning på lik linje med den som man har for fiskefartøy. Vil statsråden jobbe aktivt for også å innføre en slik ordning i Barentshavet, og når kan man forvente en løsning?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-02-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er for så vidt enig i at dette er et vanskelig juridisk område å forholde seg til, men det man skal være klar over, er jo at overfiske og miljøkriminalitet i Barentshavet har en svært lang tradisjon. Det har pågått i flere tiår, og når man så ser at de ordinære tildelingene av fiskekvotene går ned år for år, er det på høy tid at man nå faktisk begynner å gjøre noe konkret i Barentshavet og ikke bare lar møter og byråkratiet ta seg av det. Jeg tror man faktisk må gjøre noen konkrete grep, slik at også andre nasjoner ser at Norge ønsker å håndheve det vi har ansvaret for. Som kyststat er Norge akkurat like suverent til å trekke en 200-milsgrense rundt Svalbard som fra fastlandet. Har Regjeringen og statsråden vurdert å innføre den type tiltak også rundt Svalbard, der vi i dag har en fiskerivernsone?
Bent Høie (Høyre), 2006-02-01:
Jeg vil stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «I et brev av 16. januar 2006 til departementet skriver direktøren for UDI at de i enkelte oppholdssaker opplever at etablert praksis kan stå i motsetning til grunnleggende menneskerettigheter. Har UDI ført en praksis i oppholdssaker som strider mot lovverket, og deler statsråden UDI-direktørens vurdering?»
Bent Høie (Høyre), 2006-02-01:
Jeg er glad for å høre at UDI nå i et senere brev har presisert at det som de skrev i det første brevet, ikke er deres mening, for dette kan jo ikke tolkes på noen annen måte. Utfordringene knyttet til sterke rimelighetshensyn er helt åpenbare i dagens lov, men knyttet til grunnleggende menneskerettigheter burde det ha vært avklart, og det har vi nå fått svar på. Det er jo også slik at UDI i sin høringsuttalelse til ny utlendingslov nettopp understreker at de er tilfreds med den generelle henvisningen til de internasjonale konvensjonene Norge har underskrevet, i dagens lov, og at det også videreføres i den nye lovteksten. Hadde det vært slik at UDI mente at dagens utlendingslov var i strid med grunnleggende menneskerettigheter, ville det ha vært naturlig at de hadde tatt det opp i den høringsrunden som har vært om utlendingsloven. Er det riktig, slik jeg forstår det, at UDI i realiteten ikke har ment det som stod i det første brevet?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
I et brev til departementet av 16. januar 2006 skriver UDI at de mener at etablert praksis i enkelte oppholdssaker kan stå i motsetning både til grunnleggende menneskerettigheter og til sterke rimelighetshensyn. Jeg har i etterkant av UDIs brev bedt UDI om å utdype hva de sikter til med en slik formulering. I samme henvendelse har jeg vist til utlendingsloven, hvor det framgår at loven skal anvendes i samsvar med internasjonale regler som Norge er bundet av når disse har til formål å styrke utlendingers stilling. I svar av 27. januar 2006 understreker UDI at de ikke har en praksis som strider mot menneskerettighetene. UDI opplyser imidlertid at de mener at det er enkelte dilemmaer knyttet til de vilkår som loven oppstiller for opphold i Norge, og at de mener at noen av disse vilkårene kan stå i motsetning til grunnleggende rettigheter. UDI ønsker derfor en bredere debatt rundt disse dilemmaene. Norge har i likhet med andre land behov for en regulert innvandring, og norsk regelverk er utformet i lys av dette. På denne bakgrunn stilles det vilkår for hvem som skal kunne reise til og bo i Norge. Behovet for innvandringsregulerende vilkår har det vært bred politisk enighet om i Norge siden vedtakelsen av utlendingsloven i 1988. Jeg mener det er viktig å framheve at det å oppstille vilkår for hvem som skal kunne oppholde seg i Norge, ikke er i strid med menneskerettighetene, og det må også være hevet over enhver tvil at utlendingsloven er i samsvar med og skal tolkes i overensstemmelse med konvensjoner som ivaretar menneskerettighetene. Regjeringen vil gjennom arbeidet med ny utlendingslov ha en svært grundig gjennomgang av alle sider ved norsk innvandringsregulering, og det går vel fram av dagens medier også, og herunder vil vi selvfølgelig også fokusere på dilemmaer knyttet til reguleringen. Det samme vil Stortinget da kunne ha gjennom sin behandling av forslaget til ny utlendingslov, og jeg vil i den forbindelse invitere Stortingets representanter til å delta aktivt i debatten om hvordan norsk innvandringsregulering skal være i framtiden.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
La meg først bare slutte meg til den vurderingen som representanten Høie nå kom med. For å gjenta meg selv er det altså slik at jeg nettopp med basis i den formuleringen bad UDI om en nærmere beskrivelse av hva de mente. De understreket da i svar til meg den 27. januar – altså for bare noen dager siden – at de ikke har en praksis som strider mot menneskerettighetene. Det skulle jo absolutt bare mangle! Det er klart at veldig mye av det sentrale grunnlaget i norsk innvandringspolitikk skal ligge i at vi skal ivareta grunnleggende menneskerettigheter, og at vi skal oppfylle norske internasjonale avtaler. Det er jo en del av den innvandringspolitiske debatten i Norge. Jeg mener, og jeg tror også at representanten Høie mener at det finnes politiske miljøer i Norge som ikke tar den virkeligheten innover seg. Det må iallfall vi gjøre.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Når en arbeidstaker har vært ansatt i fire uker, vil vedkommende ha rett til sykepenger fra arbeidsgiveren i arbeidsgiverperioden. Dette gjelder også for personer som deltar i forsøksordningen med uførepensjon som lønnstilskudd. Ved kortvarig fravær opptil 16 dager vil vedkommende derfor ha rett til sykepenger fra arbeidsgiveren. Dersom arbeidstakeren før uførepensjon ble innvilget, har mottatt sykepenger i maksimum stønadstid, må han eller hun være helt arbeidsfør i 26 uker for igjen å få rett til sykepenger fra folketrygden. Her er det imidlertid viktig å merke seg at korte fravær opptil 16 dager ikke avbryter opptjeningsperioden på 26 uker. Ved vanlige sykdommer som f.eks. en forkjølelse vil vedkommende få sykepenger i arbeidsgiverperioden. Dersom arbeidstakeren har en kronisk sykdom som fører til hyppige korte sykefravær, kan arbeidstakeren eller arbeidsgiveren søke om at trygdekontoret dekker sykepenger i arbeidsgiverperioden, for å stimulere til at arbeidsgivere er villige til å ta inn uføretrygdede. Varer sykefraværet i mer enn 16 dager, vil vedkommende midlertidig kunne få tilbake sin uførepensjon. Inntektssikringen vil da være den samme som vedkommende hadde før han eller hun begynte i arbeid gjennom forsøksordningen. Jeg har ikke anledning til å gi dispensasjon fra folketrygdlovens regler om sykepenger for enkelte grupper. Dersom reglene skal fravikes, må dette skje gjennom en lovendring. Det ville reise spørsmål om hvem en slik regelendring skal gjelde for, dvs. om den skal gjelde for alle mottakere av rehabiliteringspenger, attføringspenger og uføreytelser som begynner i arbeid. Ved forsøksvirksomhet kan departementet samtykke i avvik fra bestemmelsene i folketrygdloven. Forsøksvirksomheten må være faglig og økonomisk vel underbygd, og det må bevilges særskilt midler til et slikt forsøk. Det er ikke bevilget ekstra midler til sykepenger til forsøksordningen med uførepensjon som lønnstilskudd. Jeg mener vel heller ikke at det ville ha vært rett at uførepensjonister som prøver seg i arbeid allerede etter fire uker, skal ha rett til sykepenger i opptil ett år. Men jeg har også lyst til å si følgende: Regjeringen jobber nå med en stortingsmelding som vi skal legge fram til høsten, som har arbeidstittelen Arbeid, velferd og inkludering. En del av det arbeidet handler om å gjennomgå hele regelverket, med sikte på å få det til å virke bedre i forhold til et mer inkluderende arbeidsliv. Blant de tiltakene vi jobber med, er også et bedre system for å kunne stimulere uføretrygdede til å kunne ta jobb, der det er mulig for dem det gjelder. Jeg skal i hvert fall love representanten at den problemstillingen som her tas opp, naturlig nok hører hjemme i det omfattende meldingsarbeidet som vi holder på med i så måte.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
La meg først si at dette er ikke et forsøk som denne regjeringen og denne statsråden har funnet på. Det var et forsøk som den forrige regjeringen etablerte, og regelverket ble etablert av den forrige regjeringen. I så måte har jeg først og fremst arvet et arbeid som tidligere ble utført av partier representanten vel kjenner ganske godt. Så har jeg også lyst til å si at det er feil beskrivelse å si at dersom du er uføretrygdet og så blir syk over 16 dager, havner du i en håpløs, umulig situasjon. Du havner jo da i den situasjonen at du får tilbake den uføretrygden du hadde. Det er altså ikke sånn at du mister all inntektssikring. Du er tilbake der du var før du startet arbeidet. Så inntektssikringen er ivaretatt gjennom at du beholder uføretrygden. Men som jeg sa i mitt hovedsvar, er dette et kjempeviktig tema. Vi har over 300 000 uføretrygdede i Norge. Mange av dem ønsker å jobbe, og derfor er det all mulig grunn til å være mer kreativ enn den forrige regjeringen greide å være.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Dette vil Stortinget få en veldig god anledning til å gå grundig inn i til høsten når stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering blir lagt fram.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-02-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Trygdede ansatt i bedrifter som deltar i det 5-årige forsøket med uførepensjon som lønnstilskudd, viser seg å møte store hindringer. I brev til undertegnede av 18. januar 2006 viser statsråden til regelverket, som sier at det er nødvendig å være arbeidsfør i nye 26 uker for å få rett til sykepenger. Den trygdede får ingen ny sjanse når den ofte svært gamle sykehistorien må telle med ved et nytt arbeidsforhold. Prosjektet mislykkes. Vil statsråden sørge for å gi deltakerne i prosjektet dispensasjon fra trygdereglene?»
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-02-01:
Jeg takker statsråden for svaret og gjennomgangen av regelverket, men vil bare kort bemerke til det at 16 dager er kort tid hvis man får et benbrudd eller en senebetennelse. Det er ikke slik at alle nødvendigvis får samme inntekt ved å gå tilbake til trygdeordingen, for noen har faktisk fått seg full jobb og fungerer ypperlig i full jobb, inntil man er uheldig og faller utenfor. Den utryggheten gjør at de personer som får anledning til å være med i forsøket, heretter kanskje ikke tør delta. Det er helt klart at dette er et forsøk hvor vi har et regelverk som gir så uheldige utslag at det hindrer trygdede i å gå tilbake på jobb. Det er viktig at vi ser på hindringsfaktorene, for vi lever i et komplisert samfunn, og vi opplever stadig at trygdede ikke går tilbake til jobb nettopp fordi de enten taper inntekt eller ikke får sykepenger som andre ansatte. Det er grunn til å se videre både på regelverket og på saksbehandleres rolle. Vil statsråden gå inn og endre slike viktige faktorer? Og vil statsråden gå fra ord til handling?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-02-01:
Vi har et komplisert regelverk, og det er bygd opp gjennom ulike regjeringer. Mitt hovedpoeng er å fokusere på at vi har et komplisert samfunn, og at vi har regelverk som trenger en gjennomgang, og som trenger endringer nettopp for å sikre at flere trygdede kommer i jobb. For det er riktig som statsråden sier: Utviklingen går i helt feil retning, og vi har ikke satt inn gode nok virkemidler på dette feltet.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Det har kommet fram informasjon i lokalpressen i Hedmark som klart indikerer at bestandsmålet for ulv, som ble satt av Stortinget under rovviltforliket, er nådd. I tillegg er det sterk økning i grenseflokkene og i bestanden i Sverige. Dagens situasjon medfører en sterk, konsentrert belastning på områdene Solør/Elverum, der hovedtyngden av etableringene er. Vil statsråden tillate jakt lokalt slik at belastningen kan spres, og er det planer om å kompensere de områder som rammes?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg må si jeg er overrasket over at miljøvernministeren ikke er kommet lenger i de vurderingene, for når det gjelder kompensasjon, dreier dette seg ikke bare om sau. De områdene som er hardest belastet nå i dag, er husdyrbestanden fordrevet fra for lenge siden. Dette dreier seg om livskvalitet, det dreier seg om det naturbaserte næringsliv som mister potensial. Og der er det ikke gjort noen kompenserende tiltak. Når man snakker om grenseflokken, er det betydelig uenighet lokalt. Det er en del som sier at den ene av flokkene kun har noen harryturer til Sverige – for øvrig er den norsk. Men jeg registrerer at miljøvernministeren setter stor pris på den lokale innsatsen som ytes for å skaffe oversikt. Grenseflokkene blir svært sentrale i spørsmålet her, og jeg mener at statsråden burde klargjøre ganske raskt at de norske grenseflokkene inngår i norske bestandsmål, og at hun også følger opp rovviltforliket ved å gi de regionale rovviltnemnder den råderett Stortinget forutsatte at de skulle ha.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-01:
Da vil jeg påpeke det som står i Innst. S. nr. 174 for 2003–2004. Der sier flertallet veldig klart at ulv også skal legges inn under den regionale forvaltningen. Sånn er det ikke i dag. Jeg vil også minne statsråden på at det nok var et flertall i den norske befolkningen som ville ha ulv, men det var under forutsetning av at de ikke skulle ha den tett innpå seg. Her hører man konfliktnivået i de områdene som faktisk har den tett innpå seg. Det endrer folks atferd i forhold til natur, i forhold til livskvalitet og i forhold til inntektspotensial. Det kan ikke miljøvernministeren forholde seg så lunkent til som jeg føler at man gjør nå. Her må det til noen avklaringer. Det ble også forutsatt i rovdyrforliket at de områdene som tidligere hadde hatt belastninger med rovvilt, kanskje skulle få lavere belastning. Nå ser vi det motsatte. I Hedmark nærmer man seg en reservattankegang i visse deler av fylket, og det kommer jeg til å sette meg sterkt imot.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Det er bra at Kunnskapsløftet skal gjennomføres fra høsten 2006. Samtidig er det tvil om lærere og skoler har mottatt klar informasjon om hva Kunnskapsløftet betyr, hva det innebærer, og hvilke krav og muligheter det gir for den enkelte lærer og skole. Statsråden har sådd tvil om vesentlige sider ved innholdet i reformen, og det har skapt uro. Mener statsråden, i lys av varslede endringer, at skoleeier, skoler og lærere er godt nok forberedt på Kunnskapsløftets utfordringer og muligheter?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-01:
Det er betryggende å høre at departementet legger mye vekt på informasjon og kompetanse ut til lærere, skoleeiere og alle de som involveres. De signalene Djupedal kom med tidligere, har skapt usikkerhet. Det er de signalene jeg i hvert fall har mottatt fra en rekke hold. Dette med informasjon er veldig vanskelig, og det er ikke lett å nå ut til alle. Det kan vi være enige om. Jeg vil gi ros for at Kunnskapsløftet gjennomføres som planlagt. Det tror jeg er veldig viktig. Det dreier seg om å sette krav til læring i skolen. Jeg gikk selv på gymnaset i 1975, og da hadde vi tre fremmedspråk i skolen. Men jeg registrerer signaler om at bl.a. dette med fremmedspråk umiddelbart har ført til redusert fokus på faget, både med hensyn til den praktiske orienteringen, og i forhold til å stimulere til ny lærdom og ny kompetanse til lærerne. Det håper jeg kunnskapsministeren tar til seg.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-01:
Vi får håpe at det blir en fordyping – og ikke støtteundervisning. For en fordyping setter ganske store krav til den som tar det. Den forrige regjering hadde åpenhet rundt resultatene i norsk skole, og resultatene viser at man har betydelige utfordringer. De må tas på alvor. Skolen er vår felles framtid, og den danner grunnlaget for den velferden Norge skal kunne opprettholde og skape i framtiden. Derfor er det viktig å ha fokus på det. Jeg er veldig godt fornøyd med at Kunnskapsløftet skal gjennomføres som planlagt. Jeg ber om at departementet legger vekt på å komme ut med informasjon til alle. Det er en komplisert jobb, og jeg følger med med ganske stor interesse og årvåkenhet om man når de målene.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Som det framgår av Soria Moria-erklæringen, er Regjeringens politikk når det gjelder gasskraft, basert på at gitte konsesjoner står ved lag, og at produksjonen av gasskraft skal inngå i det internasjonale kvotesystemet som sikrer at de totale utslippene ikke øker. Videre har Regjeringen satt seg som mål at Norge skal bli ledende i miljøvennlig bruk av gass. Som det framgår av tilleggsbudsjettet, vil Regjeringen gjennom økonomiske virkemidler og satsing på ny teknologi sørge for at nye konsesjoner til gasskraftverk skal basere seg på CO2-fjerning. Regjeringen vil samarbeide med utbyggerne av gasskraft om anlegg for CO2-fangst, og bidra økonomisk til at dette kan gjennomføres så snart som mulig. Når det gjelder spørsmål om behandling av søknadene knyttet til gasskraftverket på Tjeldbergodden, vil jeg vise til at NVE gav konsesjon etter energiloven. Dersom konsesjonen påklages, vil saken komme til behandling i Olje- og energidepartementet. Miljøverndepartementet fatter vedtak om utslippstillatelse ved behandlingen av søknader om nye gasskraftverk. Statens forurensningstilsyn gir i denne sammenheng en innstilling til departementet. Tilsynets innstilling for Tjeldbergodden ble gitt samtidig med NVEs energikonsesjon. Saken er nå til behandling både hos energi- og miljømyndighetene. Det er derfor ikke riktig av meg nå å kommentere konsekvensene av hva som kan bli utfallet av den endelige behandlingen av søknadene.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Når det gjelder denne saken, som er direkte knyttet til gasskraftverket på Tjeldbergodden, sa jeg innledningsvis at denne saken ligger til behandling hos energi- og miljømyndighetene. Derfor vil jeg ikke konkret gå inn på denne saken. Det må vi komme tilbake til. Men når det gjelder det prinsipielle spørsmålet knyttet til CO2-håndtering og CO2-fangst, ligger de prinsipielle overlegningene fast gjennom formuleringen gitt i Soria Moria-erklæringen om at vi tar sikte på at Norge skal bli ledende innenfor CO2-fjerning, og vi skal bidra økonomisk til CO2-fangst. Det er min sterke overbevisning at vi gjennom realisering av de ambisiøse miljømessige målsettingene også skal kunne realisere bygging av gasskraftverk.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Som jeg har sagt to ganger nå: Den konkrete søknaden som ligger til behandling, vil jeg ikke gå inn i realitetene i. Jeg er veldig klar over kraftsituasjonen i Midt-Norge. De synspunktene som representanten Solvik-Olsen fremmet, skal jeg ta med meg til olje- og energiministeren. Men det er noen utfordringer som vi står overfor, som jeg er trygg på at vi skal klare å finne en løsning på, også når det gjelder etablering av gasskraftverk i Norge.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Stormen Narves herjinger i Nord-Norge var svært omfattende. En kombinasjon av så kraftig kulde og sterk vind som var tilfellet med Narve, inntreffer heldigvis veldig sjelden. Et slikt ekstremvær har følger ikke bare for kraftforsyningen, men også for øvrig infrastruktur som f.eks. vei- og fergesamband. I dagens samfunn er vi avhengige av strøm, og konsekvensene av omfattende avbrudd kan bli vesentlige. Selskapene i kraftforsyningen er forberedt på å håndtere ekstraordinære situasjoner. Alle selskapene har beredskapsplaner, og kraftforsyningen har et robust desentralisert system som effektivt skal håndtere utfall. Dette systemet fungerte, etter det jeg kjenner til, tilfredsstillende under stormen Narve. Statnett bemannet bl.a. en del av sine transformatorstasjoner i Nord-Norge som normalt er ubemannet, for raskt å kunne starte utbedringer av eventuelle feil. Andre kraftselskaper bidro også aktivt for å sikre forsyningen av kraft. Videre ga Statnett, som representanten Lysklætt peker på, beskjed om at alt utkoblbart forbruk med redusert nettleie til Statnett skulle kobles ut så raskt som mulig. Dette er et av Statnetts virkemidler i slike situasjoner. En slik beslutning vil bidra til å redusere belastningen i sentralnettet og dermed også redusere faren for avbrudd til sluttforbrukere ved feil som skyldes uvær. I Soria Moria-erklæringen slår Regjeringen fast at Norge skal ha en tryggere og bedre energiforsyning. En sikker kraftforsyning består av en kombinasjon av gode overføringsmuligheter for kraft og tilstrekkelig produksjon. Statnett, som systemansvarlig selskap, skal sikre et effektivt og sikkert overføringsnett for kraft med tilstrekkelig kapasitet i hele landet. Statnett skal investere i overføringsnett etter samfunnsøkonomiske prinsipper for å sikre forsyningssikkerheten. Overføringsnettet for strøm i Norge er dimensjonert etter norske forhold og skal tåle svært mye, men det er ikke mulig å sikre seg mot alle forhold. Videre er samspillet i det nordiske kraftmarkedet viktig. Som representanten Lysklætt viser til, fungerte det nordiske kraftmarkedet som forutsatt, ved at kraftflyten gikk fra Finland og Sverige til Norge under denne stormen. Dette var med på å sikre og bedre forsyningssikkerheten i regionen. Situasjonen i Nord-Norge vil nå bli gjennomgått av Statnett og NVE for å trekke erfaringer og foreslå eventuelle tiltak som kan bidra til å forebygge den type situasjoner vi var vitne til under stormen Narve. Krevende værforhold den siste tiden, både i Nord-Norge og i Agder, har gitt kraftforsyningen utfordringer og viser at forsyningssikkerheten for strøm fortsatt må prioriteres høyt.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Det som er den aktuelle situasjonen, er at vi har en kraftbalanse som vi må forholde oss til og søke å bedre. Det kan gjøres gjennom å øke produksjonskapasiteten. Jeg merker meg de synspunktene som representanten viser til når det gjelder vindkraft, og skal ta dem med til rette vedkommende. Når det gjelder nettet, er vi veldig bevisste på at det trengs investeringer i nettet, og vi vil følge opp de behovene på en måte som ivaretar forsyningssikkerheten til befolkningen.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Igjen er det synspunkt jeg vil ta med meg. Jeg vil bare minne om og vise til de satsingsområdene som Regjeringen har nedfelt i Soria Moria-erklæringen. Et slikt område er bl.a. ny fornybar energi. Hvordan de økonomiske virkemidlene for å realisere ulike prosjekter skal håndteres, må vi komme tilbake til i det ordinære budsjettarbeidet.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Regjeringen er opptatt av å legge til rette for stabile, forutsigbare og konkurransedyktige rammebetingelser for næringslivet. Vi har derfor store ambisjoner for arbeidet med regelforenkling og reduksjon av skjemabelastningen. Det er viktig å være klar over at skjemabelastningen bare er en del av næringslivets kostnader med regelverket, og at det må arbeides med lettelser på bred front. Forenklingsarbeidet kan heller aldri sies å være ferdig. Så lenge nytt regelverk lages, må vi passe på at vi ikke skaper nye unødvendige byrder for næringslivet. Regjeringen arbeider langs tre hovedlinjer for å forenkle og legge til rette for næringslivet: 1. Vi vil satse på videreutvikling av Altinn-portalen for å gi bedriftene gode elektroniske tjenester.2. Vi vil arbeide aktivt for at lovforarbeidene skal inneholde gode utredninger av konsekvensene for næringslivet, slik at vi som politikere kjenner konsekvensene av det vi vedtar.3. Vi vil dessuten fortsette arbeidet med å kartlegge regelverket for å finne ut hvor potensialet for kostnadsreduksjon for bedriftene er størst. Slik vil vi lettere kunne gjennomføre ytterligere forenklingstiltak som monner for bedriftene. Når det gjelder skjemabelastningen spesielt, er det særlig viktig å satse på videreutvikling av elektronisk rapportering til det offentlige. I dette arbeidet er Altinn-portalen sentral. I alt 123 skjemaer kan i dag innrapporteres gjennom Altinn. Regjeringen vil arbeide for at tjenesten i løpet av 2008 skal bli næringslivets inngangsportal til alle offentlige tjenester. Her skal bedriftene kunne finne forhåndsutfylte skjemaer, og alle pålagte skjemaer skal kunne sendes inn gjennom Altinn. Det er et mål at en og samme opplysning bare skal rapporteres én gang. Også andre typer elektroniske tjenester skal være tilgjengelige gjennom Altinn-portalen, f.eks. regelverksinformasjon og elektroniske søknadsskjemaer samt mulighet for svar på søknader. Jeg går ut fra at de tall for 2005 som representanten Fostervold viser til, gjelder de nylig framlagte tallene fra Oppgaveregisteret. Tallene viser at norsk næringsliv i 2005 brukte 580 færre årsverk i arbeidet med utfylling av statlige skjema enn året før. Når totalbelastningen ligger på om lag 5 000 årsverk, er dette et svært godt resultat. Det aller meste av nedgangen i 2005 skyldes nettopp overgangen til elektronisk innrapportering og viser at satsingen på Altinn var og er riktig – og, ikke minst, den er viktig. Jeg mener tallene også lover godt for fortsettelsen av det forenklingsarbeidet som gjøres, og de satsingene som Regjeringen legger opp til på dette området. Jeg kan love representanten Fostervold at Regjeringen har store ambisjoner med hensyn til hva vi vil oppnå i arbeidet med å få til «Et enklere Norge». For øvrig vil jeg i Stortinget i morgen gi nærmere kommentarer til kontroll- og konstitusjonskomiteens innstilling om den rapporten fra Riksrevisjonen som representanten viser til.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Først og fremst er denne regjeringen opptatt av at næringslivet skal bruke mest mulig tid til verdiskaping. Samtidig er det viktig å være realistisk, for samfunnet trenger en del informasjon fra næringslivet. Men det som er det aller viktigste som representanten Fostervold peker på, er at vi må lære oss bare å spørre én gang. Det skal være det styrende. Da er spørsmålet hvorvidt vi skal bidra til å forankre denne type arbeid i alle departementene. Og da er svaret på spørsmålet ja, vi vil bruke tid og krefter på at dette arbeidet, som er så utrolig viktig for næringslivet og for verdiskapingen i landet, blir forankret bredest mulig.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Det er en problemstilling jeg må få lov til å komme tilbake til når jeg gjennomgår systemene på en bredere måte. Men med hensyn til det som har vært kjernen i spørsmålsstillingen og de utfordringene vi står overfor for å gjøre næringslivet mest mulig konkurransedyktig, viser det seg at den satsingen som har skjedd gjennom Altinn, er riktig. Så får vi bruke tiden framover på å videreutvikle dette gode verktøyet, som igjen skal forsterke og bidra til ytterligere verdiskaping i næringslivet.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Opprettelse av de distriktsrettede og landsdekkende såkornordningene har høyeste prioritet i departementet. Det har ikke skjedd noen endringer i de beløpene som er bevilget til formålet. Rammen for den landsomfattende ordningen er fortsatt på 667 mill. kr. Den distriktsrettede ordningen har en ramme på 700 mill. kr. Min ambisjon er at de vedtatte såkornfondene skal være operative innen utgangen av 2006. Jeg har tro på at vi skal nå dette målet. Arbeidet med etablering av det første er allerede i gang i Bodø. Jeg tok initiativ til å starte opp denne prosessen kort tid etter at jeg tiltrådte. Videre er arbeidet med å finne forvalter til fondet i Tromsø igangsatt. Fondene er bygd på et samspill mellom private investorer og det offentlige. Framdriften vil derfor i stor grad avhenge av private investorers interesse. Departementet har møtt mulige forvaltere av den distriktsrettede ordningen. Hensikten med møtet var å informere om status og få synspunkter. Denne dialogen vil fortsette. For å gjøre ordningen mer attraktiv for investorene har vi vært i dialog med EFTAs overvåkingsorgan, ESA. Senest 25. januar sendte vi brev til ESA om denne problemstillingen. Jeg har håp om en god løsning for de landsdekkende fondene innen utgangen av 1. kvartal. ESA har signalisert noe mer skepsis til om de kan godta våre standpunkter når det gjelder de distriktsrettede fondene. For de distriktsrettede såkornfondene i Sør-Norge er det en spesiell utfordring. Det skal vedtas et nytt distriktspolitisk virkeområde. Området vil tre i kraft fra 1. januar 2007. Dette vil kunne få innvirkning på investorenes vilje til å gå inn i ordningen. Innenfor de rammene som fastsettes, vil jeg arbeide for at hele Distrikts-Norge blir dekket.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg kan forsikre representanten om at jeg vil gjøre mitt ytterste for å nå de målsettingene som det her pekes på, innenfor de rammene som vi blir tildelt fra ESA, og innenfor de regelverk og det virkeområde som EU vil ta beslutning om når det gjelder distriktspolitiske virkeområder. Det er helt åpenbart at vi står overfor utfordringer knyttet til det siste spørsmålet, og det gjelder tilgang på privat kapital. Jeg er godt kjent med at nærhet til investeringsområdet er viktig, og jeg skal se nærmere på hvordan man gjennom å utforme strukturen på disse fondene kan ivareta også dette hensynet når det gjelder tilgang på privat kapital.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg ser vel ikke så mange problemer knyttet til de distriktsrettede ordningene, men jeg ser en betydelig mengde utfordringer, og de er nettopp knyttet til tilgangen på privat kapital. Det er utfordringer som jeg vil jobbe aktivt med, og som er knyttet til hva slags struktur vi velger på fondene. Representanten peker på de utfordringer vi står overfor i Namsos-området. Jeg er kjent med at det pågår arbeid i andre deler av Vestlandet, som del av Midt-Norge. Det er interessante drøftelser som pågår, og det tas initiativ som gjør at jeg er ganske trygg på at vi skal kunne nå målsettingene om å opprette de distriktsrettede såkornfondene som ivaretar behovet for tidlig fase-kapital, innenfor de ambisjonene som jeg antar vi har felles.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Slik jeg forstår spørsmålet fra representanten Helleland, er målsettingen med å etablere en nettside med antall kanselleringer at passasjerene skal kunne ta vare på sine egne interesser på en bedre måte enn tilfellet er i dag. Selv er jeg usikker på om statistikk over kanselleringer er et egnet redskap til å sikre passasjerene gode tjenester. Skal statistikken ha noen verdi, bør den vise hvor ofte en flyging blir kansellert av årsaker som flyselskapet selv har kontroll over, og derfor kan gjøre noe med. Ligger årsaken i værforhold, i forhold hos lufttrafikktjenesten, eller i mangel på plass i luftrommet eller på flyplassene i utlandet er det ingen grunn til å framstille dette som en svakhet ved måten det aktuelle flyselskapet driver virksomheten sin på. Og selv om en kansellering faktisk skyldes forhold som flyselskapet har kontroll over, har vi ikke alltid noen garanti for at den årsaken selskapet selv melder fra om, er den virkelige årsaken. Jeg mener at det er bedre å styrke håndhevelsen av passasjerrettighetene. Jeg vil derfor oppfordre alle passasjerer som blir utsatt for kansellering, om å klage til Reklamasjonsnemnda for rutefly eller til Luftfartstilsynet dersom de ikke får den erstatningen de har krav på ved kansellering. Skal flyselskapet slippe å betale erstatning, må nemlig flyselskapet vise klagenemnda at kanselleringen skyldes «ekstraordinære omstendigheter som ikke kunne ha vært unngått selv om alle rimelige tiltak var truffet». Dette kravet betyr samtidig at selskaper som beviser at de har gjort det som ble krevd, ikke kan kritiseres for å ha villedet passasjerene til å kjøpe en billett som de ellers ikke ville ha kjøpt. Jeg vil om kort tid sende ut et forslag som vil styrke klageordningen ytterligere ved å legge grunnlaget for en ny og allmenn klageordning.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg har ikke noe imot at flyselskapene selv tar initiativ til å lage gode nettsider om kanselleringer. Jeg er veldig klar over at de kanselleringene som har skjedd, og den uforutsigbarheten som har vært i den senere tid når det gjelder lufttrafikken, har mange uheldige sider. Det har særlig uheldige sider knyttet til næringslivet og kostnader for næringslivet. Det viktige er likevel at passasjerene får styrket sine rettigheter koblet opp til den type nettsider, dvs. at forbrukere/passasjerer kommer bedre ut av det som er knyttet til kanselleringer, enn tilfellet er i dag. Dette vil igjen gi flyselskapene motiv til å droppe kanselleringer som gjøres av økonomiske hensyn, fordi det er en regning som skal betales i etterkant. Men jeg tar med meg de synspunktene som representanten Helleland her viser til, og vil følge det opp overfor samferdselsministeren.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg skal forsikre representanten Helleland om at alle de synspunktene som her er kommet til uttrykk, skal bli brakt videre til samferdselsministeren, og alle gode ideer og råd for å bedre situasjonen vil bli tatt imot og behandlet deretter.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg er helt enig med representanten Gjerde i at den konflikten vi den siste tiden har sett i SAS Braathens, har fått svært uheldige konsekvenser både for private og for næringslivet. Samtidig er det et viktig prinsipp i arbeidslivet at partene selv har rett og ikke minst plikt til å ordne opp seg imellom, uten direkte politisk innblanding. Dersom det er snakk om en lønnskonflikt, kan Regjeringen i helt spesielle tilfeller foreslå en lov om tvungen lønnsnemnd, men i så fall skal det stå særs store interesser på spill. I alle fall krever det en konkret vurdering av forholdene i den enkelte sak. Jeg forventer at partene i luftfarten er seg sitt ansvar bevisst, slik at vi unngår situasjoner som dem vi har sett i den senere tid, under vårens lønnsforhandlinger.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Hovedprinsippet i den type problemstillinger som representanten Gjerde her tar opp, er at det er partene i arbeidslivet som selv har rett og plikt til å ordne opp seg imellom, uten politisk innblanding. Når det gjelder hvorvidt vi skal stimulere til økt konkurranse i luften, er det undergitt egne systemer og egne ordninger, og det vil jeg nødvendigvis måtte komme tilbake til. Jeg har fra min side ikke tenkt å legge særskilte føringer for selskapet SAS Braathens i forhold til kommende drøftelser til våren.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Det er ikke på dette tidspunkt tatt noe initiativ til å initiere flere selskap til å trafikkere ulike ruter i Norge. Det er et spørsmål vi eventuelt må komme tilbake til når det blir aktuelt.
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-02-01:
Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Vi har nylig vært vitne til stormen Narves herjinger i nord. Den kom med kulde, stor kjøleeffekt, og førte til store problemer med forsyningen av elektrisk kraft til Finnmark, et fylke som er helt avhengig av tilført kraft fra Nordland, Troms og nabolandene i nord. Statnett gikk tidlig ut med ordre om å koble ut all uprioritert last i Finnmark for å frigi kapasitet. Det var full import på linja fra Finland til Finnmark, et land som selv har kraftunderskudd. Hva vil statsråden gjøre for å sikre forsyningssikkerheten?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-02-01:
Jeg vil takke for svaret. Vi er enige om å satse på miljøvennlig og fornybar energi i framtiden, og vi kan ha flere alternativer, bl.a. bølge- og tidevannskraft, småkraftverk, CO2-frie gasskraftverk og vindkraft, for å nevne noen. Det foreligger i dag mellom 90 og 100 søknader om etablering av vindmølleparker her i landet, tilsvarende flere tusen vindmøller. Flere av disse parkene er planlagt bygd i Finnmark. Jeg vil advare mot en for rask utbygging av vindparker, og det må etableres planer for en eventuell framtidig utbygging – dette av hensyn til andre samfunnsinteresser som bl.a. reiselivet, reindriften, Forsvaret og truede arter, som f.eks. havørn. Vindkraft kan være et supplement i et nett med ekstra kapasitet og normal drift, men vi må se virkeligheten i øynene. Ved feilsituasjoner, sterk vind og kulde, som vi har i Finnmark, stopper vindmøllene og er således ute av drift når det er aller mest bruk for dem. Slik var situasjonen på Havøygavlen vindpark under Narve. Mens Narve herjet i nord, ble det så å si ikke produsert vindkraft. Fordi vindparker opptar langt mer kapasitet i nettet enn de bruker, vil etablering av vindparker i Finnmark gjøre vondt verre i et allerede underdimensjonert nett. Hvordan vil Regjeringen forholde seg til dette?
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-02-01:
Takk også for dette svaret. Finnmark har som sagt meget store problemer med forsyningssikkerheten for elektrisk kraft, og det er behov for å øke produksjonskapasiteten. Finnmark er et foregangsfylke innen miljøvennlige og alternative teknologier, som kan ha positive miljøvirkninger langt utenfor landets grenser. Verdens første tidevannskraftskraftverk er utviklet i Hammerfest, og et gasskraftverk med CO2-håndtering er også under utvikling i Hammerfest i dag. Slike miljøriktige prosjekter trenger støtte og hjelp hvis de skal kommersialiseres. Vil statsråden gi disse prosjektene samme fordelaktige økonomiske støtte som vindkraftparker får gjennom Enova?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2006-02-01:
«I Riksrevisjonens Dokument nr. 3:10(2004-2005) fremgår det at de siste årenes satsing på regelverksforenkling og reduksjon av skjemabelastningen for næringslivet ikke har vært særlig suksessfull. Selv om tallene for 2005 viser en forbedring, bruker næringslivet fortsatt mye tid på rapportering til det offentlige. (2004-2005) Vil statsråden ta et spesielt ansvar for at arbeidet med en reduksjon i skjemabelastningen for næringslivet forsterkes?»
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2006-02-01:
Jeg takker for svaret. Jeg er veldig fornøyd med at statsråden legger vekt på Altinn. Fremskrittspartiet hadde for så vidt et forslag om å øke satsingen der, men jeg tar signalene fra statsråden om at dette vil også Regjeringen gjøre. Rapporten viser jo at veldig mye av det som blir rapportert inn, faktisk finnes i statlige arkiver fra før. Det er derfor viktig at man får en forenkling, og også at man pålegger departementene å bruke opplysninger som allerede finnes. Jeg ser med spenning fram til morgendagen, når statsråden skal redegjøre for rapporten. Samtidig viser også rapporten at i visse departement er den forenklingsprosessen som man har etterlyst fra Stortingets side, ikke helt forankret. Vil statsråden ta et ansvar for at alle departement vektlegger forenklingsprosessen?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2006-02-01:
Jeg blir bare mer og mer optimistisk på vegne av bedriftene i landet. Samtidig gir Altinn en mulighet også for en dialog tilbake til næringslivet, der man kan hente ut informasjon som man kan bruke i sin virksomhet. Så mitt siste spørsmål til statsråden er: Vil statsråden gå foran i arbeidet med at bedriftene kan få hente ut informasjon fra Altinn?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg tror det er nødvendig med meget streng straff for stortingsrepresentanter som kommer for sent til spørsmålene! Spøk til side: Nei, det er ingen sammenheng mellom vår prinsipielle politikk når det gjelder Verdensbanken, og erfaringene på Sri Lanka. Tvert imot er Verdensbankens landdirektør for Sri Lanka nærmest å karakterisere som en god venn. Han har vært en av de beste støttespillerne for fredsprosessen hele tiden, og Verdensbanken har etter hva jeg kan bedømme, spilt en meget konstruktiv og positiv rolle på Sri Lanka. Jeg har overhodet ingenting å kritisere Verdensbankens innsats for der. Utgangspunktet vårt for å redusere bevilgningene til Verdensbanken er tosidig. Det ene er ønsket om å gjøre mer i FN. Norge som et lite land er avhengig av en internasjonal rettsorden. Vi er avhengig av en velorganisert verden. Det er bare FN som kan gi det moralske grunnlaget for konvensjoner i verden, og som på avgjørende måte kan bestemme når man skal bruke voldsmakt, og det er FN som på landnivå må koordinere bistandsinnsatsen. Det er veldig mange grunner til at FN må styrkes. Og skal man styrke FN, må man nødvendigvis gjøre mer på andre områder. Den andre grunnen til at vi reduserte noe på Verdensbanken, er at vi føler at Verdensbanken i en lang periode var veldig tett knyttet til det man kan kalle den nyliberalistiske internasjonale dagsorden, koblet til den såkalte Washington Consensus, som ofte la helt urimelige krav på enkeltland om privatisering av statlig virksomhet, eller om økonomiske tiltak som rammet den fattigste delen av befolkningen og ikke middelklassen og de mer velstående. Nå sier Verdensbanken at de har endret politikk på de fleste av disse områdene, og at Verdensbanken i dag ikke stiller noen krav til mottakerland om det man kan kalle ideologisk privatisering. Regjeringen vil nå gå nærmere inn i disse problemstillingene, se på Verdensbankens programmer og se hva som er riktig og galt av dette. Til slutt vil jeg bare si at selvsagt har spørreren helt rett i at Verdensbanken er en av de mest sentrale utviklingsaktørene internasjonalt. Det finnes ikke et fnugg av uenighet om det spørsmålet. Nettopp derfor vil selvfølgelig Norge, uansett hva vi bestemmer oss for med hensyn til framtidige bevilgninger til Verdensbanken, også gjøre hva vi kan for å påvirke Verdensbanken på en mest mulig konstruktiv måte. Jeg har allerede hatt to møter med Paul Wolfowitz, Verdensbankens president, for å gjøre det norske syn kjent. Vi vil også prøve å påvirke Verdensbanken gjennom spesifikke bevilgninger til områder vi synes er særlig viktige, som kvinnespørsmål og miljøspørsmål.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Når det gjelder hvorvidt penger i et gitt land kommer best til anvendelse gjennom Verdensbanken eller gjennom FN-systemet, tror jeg det alltid vil fordre en konkret vurdering i det enkelte land. Det vil sågar dreie seg om så banale forhold som kompetansen hos de utsendte fra Verdensbanken, eller hos dem som er der fra FN. Det vil dreie seg om en rekke slike spørsmål, som blir for detaljerte til å ta her. Vårt utgangspunkt er at det ikke er snakk om enten Verdensbanken eller FN, men en vektforskyving i retning av FN, fordi Norge, ut fra utenrikspolitiske forhold i Norge og også behovet for koordinering i verden, ikke ser noe alternativ til FN. Det er FN som på landnivå må koordinere bistanden. Det er FN som også kan stå for mesteparten av den internasjonale samordningen av politikk i forhold til bistand. Bistand er politikk. Vi kan ikke koble det fra disse spørsmålene. Da kommer også Verdensbankens faktiske handlemåte i spørsmål som privatisering høyt opp på vår dagsorden, og vi vil nå gå inn og se på hva som er realitetene. Hvis Verdensbanken bidrar til det i stor skala, vil det få konsekvenser for de norske programmene. Om Verdensbanken har rett i å si at dette er avviklet, dette er en historisk politikk som vi ikke lenger står for, er ingenting bedre enn det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Om det aller siste er det ingen som helst uenighet mellom spørreren og meg. Selvsagt skal vi hele tiden legge et tungt press på FN og FNs særorganisasjoner for effektivisering av virksomheten, for bedre forvaltning av pengene, for et bedre samsvar mellom overordnede politiske mål, som f.eks. fred i et land, som jo er avgjørende, og bruken av pengene. Denne type kriterier vil gjelde både Verdensbanken og FN. Jeg har nettopp sendt brev til de ledende særorganisasjonene i FN om norske bidrag for neste år, knyttet veldig klart til hva de skal innfri av norske krav og forventninger, og selvsagt med den helt klare underliggende forutsetningen at hvis de ikke innfrir disse kravene, må de regne med reduserte bevilgninger fra Norge framover. Akkurat det samme vil gjøre seg gjeldende overfor Verdensbanken. Men før vi trekker konklusjoner på dette området, vil vi gå dypt inn i problemstillingen om hvorvidt det er riktig at Verdensbanken bidrar til å promotere privatisering og andre deler av en politikk som denne regjeringen ikke står for.
Petter Løvik (Høyre), 2006-02-01:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Det har dei siste vekene vore fleire oppslag i media om dei distriktsretta såkornfonda. Mellom anna blir det hevda at fonda kan bli berre halvparten så store som planlagt, og at det vil bli mindre pengar til etablering og nyskaping. Det er også reist tvil om distriktsnæringslivet i alle deler av landet vil kunne nytte fonda, og om når den private kapitalen vil vere på plass. Korleis vil statsråden syte for at desse fonda snarast råd blir eit effektivt verktøy for bedrifter i heile Distrikts-Noreg?»
Petter Løvik (Høyre), 2006-02-01:
Eg vil takke statsråden for svaret. Det som har aktualisert denne problemstillinga, er det som skjedde like før jul, då statsråden fekk stortingsfleirtalet med på å leggje eit av dei tre distriktsretta fonda til Tromsø. Når ein då veit at det allereie er bestemt at eitt skal liggje i Namsos og eitt i Bodø, blir det berre eitt fond igjen, som skal dekkje alle distriktskommunane i Sør-Noreg. Det som svært mange fryktar, og det er den frykta eg prøver å målbere her, er at ein kanskje ikkje klarer å få ei skikkeleg oppdekking av næringslivet i heile Distrikts-Sør-Noreg. Vi veit av tidlegare erfaring frå liknande fond at ein svært stor del av investeringane skjer i fysisk nærheit til dette, og det er den bindinga eg trur vi er nøydde til å prøve å bryte litt også i dette tilfellet. Så mitt oppfølgingsspørsmål er: Kan statsråden bidra til at vi får eit litt breiare område, der desse fonda i praksis blir nettverk?
Petter Løvik (Høyre), 2006-02-01:
Eg takkar igjen for svaret. Statsråden var i sitt første svar inne på ei anna problemstilling som eg nemnde i spørsmålet, og som han også var litt inne på no, nemleg tilgangen på privat kapital. Her blei arbeidet som er i gang både i Bodø og Tromsø, nemnt. Statsråden nemnde ikkje det som skjer i området omkring Namsos. Er den nødvendige kapitalen på plass? Ser han mogleigheter for at ein vil kunne få til dette, eller vil det kunne skape problem, spesielt i forhold til dei distriktsretta fonda? Eg går ut frå at det vil vere lett å fylle opp dei landsdekkjande fonda med privat kapital, men spørsmålet er: Kan ein få problem her? Ser statsråden noko problem med å klare dette?
Petter Løvik (Høyre), 2006-02-01:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til justisministeren: «Ein norsk fisketransport vart nyleg rana for 22 tonn fisk medan han venta på å bli lossa i Napoli. Sjåføren fekk varsla om hendinga før han vart tvinga ut av tre væpna menn, men det gjekk åtte timar før italiensk politi reagerte. Korleis kan statsråden medverke til å hindre at dette skjer på nytt?»