trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-10-04:
Jeg merket meg at representanten Stoltenberg ikke fant noen grunn til å kommentere storebrorsyndromet. Derfor kan jeg være mer konkret. I replikkvekslinga som jeg refererte til tidligere, sier representanten Stoltenberg at det er viktig å drive en ansvarlig utenrikspolitikk, en ansvarlig sikkerhetspolitikk og en ansvarlig økonomisk politikk for å lage regjering sammen med ham. Da er det et spørsmål om det er en ansvarlig utenrikspolitikk nærmest å være imot alle internasjonale samarbeidsorgan, om det er en ansvarlig sikkerhetspolitikk når SV kutter 4 milliarder for Forsvaret, om det er en ansvarlig økonomisk politikk SV har. Å putte 7 milliarder mer i skatt på næringslivet, er det ansvarlig? Så til Kristin Halvorsen, som neppe kan ha hørt mye på debatten i dag. Vi i Venstre er i alle fall kjempestolte over det Regjeringa får gjort, og det vi skal gjøre videre med både miljø, småbedrifter og sosialt ansvar. Det som er unikt i dette stortinget i forhold til alle år tidligere, er at vi nå har en regjering som kan få flertall for gode miljøløsninger sammen med SV. Det betyr at en for første gang i historien har brutt vulgæralliansen mellom de to partiene som alltid har stått for dårlige miljøløsninger – nemlig Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet. Det som nå er fascinerende, er at SV ikke skal bruke den muligheten det er å få til gode løsninger på det, men Langeland og Brustad skal gå sammen om å finne de gode miljøløsningene for framtida. Det er Venstre veldig spent på hva skal ende med, spesielt når det er Brustad som er storesøster og skal definere reglene for hvordan man skal leke sammen.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Trontalen var nærmest kjemisk fri for omtale av det norske forsvaret og inneholdt stort sett bare de vanlige frasene. Heller ikke under dagens debatt har Forsvaret vært noe spesielt omtalt. Det man da kan konstatere, er at Regjeringen viderefører nedbyggingen av Forsvaret, og det er det naturligvis ikke særlig hyggelig å bli minnet om. Regjeringen har vært tidlig ute med å love norsk deltakelse i ulike militære operasjoner i utlandet. Ofte har dette vært oppdrag det har vært gode grunner til å delta i. I forbindelse med norske styrkers deltakelse i ulike utenlandsoperasjoner oppstår det dessverre fra tid til annen situasjoner som resulterer i at soldatene får psykiske skader. Med den utviklingen vi i dag ser i de konfliktområder hvor Norge bidrar med styrker, er det dessverre sannsynlig at det vil bli en økning i denne type skader i tiden framover. Vi vet av erfaring at det også fra tidligere utenlandsoperasjoner har vært behov for en langtidsoppfølging av denne type pasienter. Forsvaret har i så måte plikt til å gi hjelp til de tilbakevendte soldatene. Bæreia, soldatenes eget rekonvalesentsenter, har i en årrekke vært et svært kjærkomment og nyttig tilbud til krigsveteraner både fra tidligere kriger og senere FN- og NATO-operasjoner. Slik finansieringen av Bæreia nå blir lagt fram fra Regjeringen, vil dette tilbudet bli revet bort fra denne store gruppen brukere – dette uten at brukerne får noen form for tilsvarende tilbud et annet sted. Regjeringen skylder sågar på at helsevesenets oppgave er å ta vare på dem som har senvirkninger fra krigsinnsats. Dette er i og for seg riktig, men det er respektløst ikke å opprettholde et så bredt tilbud som Bæreia til disse menneskene som har gitt så mye av seg selv for å sikre freden og demokratibyggingen. Fremskrittspartiet vil se på alternative måter for å opprettholde et anstendig tilbud til våre krigsveteraner, både eldre og unge, slik at de kan fungere godt i det sivile samfunnet. Nedbygging og nedlegging av denne type tilbud til våre krigsveteraner må derfor ikke ha noe med Regjeringens nedbygging og rasjonalisering av Forsvaret å gjøre. Våre krigsveteraner beklager sterkt det som skjer. Det er ikke vanskelig å være enig.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Bare noen få kommentarer på slutten av trontaledebatten om to av de forslag som vi har tillatt oss å fremsette. Det første går på å etablere lukkede asylmottak, særlig for dem som har fått endelig avslag på sin asylsøknad. Det skal bli interessant å se hvordan Arbeiderpartiet forholder seg til dette forslaget, for tidligere i dag, i Dagsnytt kl. 12, uttalte Arbeiderpartiets innvandringspolitiske talskvinne, Signe Øye, følgende om asylsøkere som har fått avslag på sin søknad, og som ikke har noe sted å bo: «Situasjonen er uholdbar. Dette er regjeringens ansvar og ikke kommunenes. Arbeiderpartiet fremmet i forrige uke et forslag om at det skal lages spesielle mottak for dem som har fått avslag, og som skal ut, men som ikke kan sendes ut fordi det land hvor de hører hjemme, kommer fra, ikke vil ta dem imot. Der skal de få mat og tak over hodet, men ikke noe mer. De må være i mottak til man finner en løsning på situasjonen. Det må også arbeides aktivt mot de land som de skal tilbake til.» Dette sier Arbeiderpartiets talskvinne når det gjelder innvandringspolitikken. Det hun gir uttrykk for, er nesten ordrett det samme som står i vårt forslag nr. 1. Det skal bli spennende å se om det fra Arbeiderpartiets side vil skje en oppfølging av det talskvinnen sier i nyhetsmeldingene, eller om det som vanlig, eller som vi har hatt eksempler på før, er slik at man sier en ting utad, og så følger man det ikke opp i stortingssalen. Når det gjelder vårt forslag nr. 3, om å sikre kommunene det inntektsgrunnlaget som de har basert sine budsjetter på, vet vi at det kan gjøres på forskjellige måter, gjennom nysalderingen eller gjennom egen tilleggsbevilgning. Det er for oss underordnet. Det viktigste for oss er at Stortinget slår fast at kommunene vil få slik kompensasjon, slik at de ikke setter i verk eventuelt nødvendige innstrammingstiltak, oppsigelser, i sin tjenesteproduksjon, som de kanskje ellers ville gjøre. Ellers har det vært en interessant trontaledebatt. Vi kommer vel til å ha mange, mange runder. Når det gjelder det regjeringsalternativet som fremkommer på sosialistisk side, må jeg innrømme at det på en måte faktisk kunne vært interessant å få et slikt flertall for å ha fornøyelsen av å se hvorledes de forhandlingene skulle gå, hvorledes en slik regjering skulle greie å oppføre seg. Dessverre er det et eksperiment som ikke vil være til landets fordel, så jeg kommer vel ikke til å arbeide for at det skulle bli et slikt flertall, men tvert om det motsatte. Men det er nesten litt fristende, for etter å ha hørt Senterpartiets, Arbeiderpartiets og SVs parlamentariske ledere i dag og i andre debatter, ville det vært meget interessant bare sånn for studiets skyld å se hvordan det ville gå.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
Trontalen er på en måte opposisjonens debatt. Selve debattopplegget i denne salen i dag bærer bud om det. Derfor hadde man kanskje forventet at dette annonserte regjeringsalternativet – Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet – ville fremstå med noe politikk som var felles. Det har vært helt fraværende i denne debatten. Hver gang man har nærmet seg den problemstillingen, har man fått til svar at det er krevende, men der stoppet det. Nå skal det riktignok sies at innledningsvis var det faktisk en antydning til likt temavalg. Representanten Stoltenberg valgte en utenrikspolitisk antydning i sitt innlegg, det samme gjorde Kristin Halvorsen. Men der ligger også den enorme forskjellen. Representanten Stoltenberg påpekte hva som har vært den lange linjen i norsk utenriks-, forsvars- og sikkerhetspolitikk, nemlig at vi også tar ansvar, deltar og er med. Kristin Halvorsens innlegg bar kun bud om én ting: melde seg ut, stå fritt. Det er en helt ny linje i norsk politikk. Det er et hav, det er et gap mellom de to standpunktene. Stoltenberg sa i sitt svar til meg at hvis det ikke ble som Arbeiderpartiet ville, ville de danne regjering alene. Da har jeg et konkret spørsmål til Kristin Halvorsen. I Kristin Halvorsens partiprogram står at de skal melde Norge ut av NATO. Jeg vet at SV ble dannet i 1961 på bakgrunn av nettopp motstand mot NATO og sikkerhetspolitikken. Mitt spørsmål til Kristin Halvorsen er: Er hun villig til å oppgi også det standpunktet, som jeg oppfatter som sjelen i SV, for å få regjeringssamarbeid sammen med Arbeiderpartiet? Nå er hun i salen. Nå kan hun svare. Vil hun fremme et slikt forslag, eller vil hun ikke fremme et slikt forslag?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
Først til representanten Arnstad angående det å snakke om vårt alternativ. Jeg synes ikke vi har gjort noe annet i hele dag. Samarbeidsregjeringen og representantene fra regjeringspartiene har snakket om vår egen politikk og lagt den frem så godt vi kan. Det er faktisk motparten – for det er jo et erklært alternativ – som ikke har lagt frem et fnugg av enhet knyttet til politikken. Det er riktig nok ingen som forventer at de som står bak det alternativet, skal legge frem hele programerklæringen sin. Nei, nei, nei – men det kunne kanskje være noen områder hvor man kunne peke på en annen politikk enn den Regjeringen har, og hvor man står samlet. Det er helt borte. Jeg vet ikke hvordan jeg skal tolke representanten Halvorsens svar om NATO til meg. I Høyre er det slik at når vi lager våre partiprogrammer til stortingsvalget, så er det en meget seriøs prosess. Og det er slik at det som er vedtatt på landsmøtet, er det forpliktende for stortingsgruppen å gjennomføre. Jeg regner med det er akkurat den samme prosessen i SV. SV har da vitterlig for inneværende stortings valgprogram vedtatt på landsmøtet at Norge skal meldes ut av NATO. Det er viktig for meg å få sagt dette, for hvis det er slik at Kristin Halvorsen her og nå har lagt en programformulering død og maktesløs, og her sier at det ikke kommer noe forslag fra SV om å melde Norge ut av NATO, ja, da er det en parallell til Solheim, som i et TV-program omtrent kullkastet hele SVs program i løpet av to minutter. Er det slik det foregår i SV? Er det virkelig slik respekt man har for et landsmøte? Er det slik respekt man har for en programformulering, at man her bare sier at nei, den har vi ikke fremmet og har ikke tenkt å fremme i det hele tatt? Jeg kjenner usedvanlig mange SV-folk som er utrolig opptatt av nettopp det spørsmålet. Så spørsmålet til Kristin Halvorsen er: Har hun belegg for dette i partiet sitt?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Først litt om gasskraft. Da Sem-erklæringen ble skrevet og vi hadde hatt regjeringsskifte, var det gitt konsesjoner til tre gasskraftverk i Norge: Kårstø, Kollsnes og Skogn – tre, og bare tre. Så skriver man i Sem-erklæringen følgende: «Inntil det er etablert et system for omsettelige utslippskvoter i tråd med Kyoto-protokollen forutsettes det at ytterligere konsesjons- og utslippstillatelser kun gis til gasskraftanlegg basert på CO2-fri teknologi.» Og det er ikke noe rart at alle som leste det, inklusiv mange av dem som skrev det, oppfattet det slik at det ikke skulle gis nye utslippstillatelser, ikke nye konsesjoner til nye gasskraftverk, med mindre det var CO2-fri teknologi, for det er det som står der. Og da må man altså unnskylde at jeg forstod det slik, fordi alle andre forstod det slik. Men så skjer jo det da at plutselig oppdager man at det er et gasskraftverk på Melkøya. Nå kunne selvfølgelig Snøhvit-prosjektet realiseres ved at man importerte kullkraft. Det var en løsning, men man valgte ikke den løsningen, man valgte å bygge et kjøleskap til å kjøle ned gassen og i tillegg et gasskraftverk til å drive det kjøleskapet, og det gasskraftverket var altså omtrent like stort som det gasskraftverket som skal bygges på Kollsnes. Det får nå utslippstillatelse og konsesjon, men ikke krav om CO2-fri teknologi, og da må det være lov til å si at i beste fall har man greid å formulere seg svært uklart på Sem, så uklart at jeg tror mange av deltakerne ikke helt skjønte at man egentlig sa ja til et fjerde gasskraftverk uten renseteknologi. Og da er det jeg sier at da er forvirringen total i regjeringspartiene og på Sem. Det er min eneste påstand, og den er dokumentert. Det andre gjelder bare hva denne trontaledebatten har handlet om. Vanligvis er det jo slik at trontaledebatter handler om Regjeringens planer. Det har denne debatten ikke handlet om, den har stort sett handlet om opposisjonens planer om å lage ny regjering. Jeg mener vi gir et veldig klart svar på at vi har en vilje til å danne en ny regjering. Vi går til valg som selvstendige partier på selvstendige programmer, og jo sterkere tilslutning de enkelte partiene får, jo mer gjennomslag vil vi få for vår politikk. Men vi er enige om det viktigste, nemlig at landet trenger et nytt flertall, en ny regjering, og en regjering som altså mener at det er viktigere å satse på fellesskapsløsningene enn skattelette. Og jeg er glad for at denne trontaledebatten handler om den kommende regjerings politikk, ikke om den utgående regjerings politikk.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Helt kort til de forslag som Fremskrittspartiet har lagt fram under dagens debatt: Senterpartiet kommer til å støtte både forslag nr. 2 og forslag nr. 3. Vi syns dette er viktige forslag. Når det gjelder forslag nr. 3, er det jo slik at det som er avgjørende for handlefriheten til kommunene, er kommunenes driftsresultat. Det er det som avgjør hvilken handlefrihet de har. Høyres forsøk på å skape den forestilling at den økningen de nå gir i frie inntekter, på en måte skulle demme opp for den svikt kommunene har hatt i skatteinntekter, ikke bare så langt i år, men også i fjor, er sjølsagt helt feil i forhold til det folk ute opplever. Det er mulig at kommunalministeren mener at det som skjer i kommunene, overhodet ikke er noe problem. Det merkelige er at nesten alle av hennes egne partifeller som har ansvar lokalt, mener at det er problematisk, og likeså de lokalt folkevalgte fra Kristelig Folkeparti og Venstre. Ellers må jeg si at Høyres omsorg for et mulig regjeringsalternativ bestående av Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV nesten er rørende. Det har vært atskillige innlegg her i dag om det. Det er mulig at det er komfortabelt og bekvemt, så slipper Høyre å snakke for mye om egen politikk. Men det er ikke så vanskelig som Oddvard Nilsen vil ha det til å se ut som. Hvorfor i alle dager skulle Arbeiderpartiet, Senterpartiet eller SV legge fram noen felles erklæring før valget? Vi går da til valg som sjølstendige partier, på de partiprogrammene som våre landsmøter vedtar, akkurat som Høyre og Kristelig Folkeparti gjorde før valget i 2001. Kristelig Folkeparti gikk endog etter valget inn i et helt annet alternativ enn det de gikk til valg på, det de fortalte velgerne at de skulle gå inn i. Forhandlingene etter valget i 2001 var heller ikke så enkle. Det var ikke gitt at Høyre og Kristelig Folkeparti skulle komme i land i forhold til de forhandlingene. Nei, tvert imot. Det ble et brudd – ble det ikke det? – som varte en dag eller to, helt til Carl I. Hagen kom og sa fra om at her må det bli en regjering, dere har vær så god å sette dere igjen. Slik var det den regjeringen kom til. Det er klart at enhver forhandling mellom partier som har ulike politiske målsettinger, er krevende. Slik var det i 2001 mellom Høyre og Kristelig Folkeparti. Slik kommer det til å bli i en regjering som eventuelt blir dannet etter neste valg. Men jeg kan ikke se at det er så veldig vanskelig. Det er nokså enkelt. Vi gjør slik som Kristelig Folkeparti og Høyre gjorde før forrige valg. Vi går til valg som sjølstendige partier, på de program som våre landsmøter vedtar. Så vil styrkeforholdet partiene imellom etter valget avgjøre om det blir forhandlinger, og hvordan forhandlingene blir.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Dette er jo den siste trontaledebatten før neste stortingsvalg, og det er naturlig at det blir en belysning av regjeringsalternativer. Nå har jeg hørt Kristin Halvorsen før i dag si i mediene at det at en er opptatt av alternativer til den sittende regjering, betyr at en allerede har gitt opp å vinne valget, og hun vil gjerne ta en debatt om et alternativ. Det er jo selvsagt et forsøk på å hindre en slik debatt, men det skal hun ikke lykkes med, så naive er vi ikke. Det er god grunn til å rette søkelyset mot alternativet, og det burde alternativet selv være glad for. Og grunnen til at det skjer, er jo ikke at vi forlanger et detaljert program fra en alternativ regjering før valget, det har jeg respekt for at en vil utforme etterpå. Grunnen er at disse tre partiene som vil dannet et alternativ, er fundamentalt uenige i grunnleggende spørsmål som bl.a. har å gjøre med landets forsvars- og utenrikspolitikk, med den økonomiske politikken og med næringspolitikk. Og da burde en få en antydning om hva en vil stå for. Oddvard Nilsen hadde en betimelig utfordring til SV. Partiet ble dannet bl.a. ut fra motstanden mot NATO. Men jeg ser at SV og Kristin Halvorsen nå har blitt så ivrige etter å komme inn i regjeringskontorene at jeg tror de kommer til å gi opp NATO-motstanden etter relativt få minutter i regjeringsforhandlinger. Kan ikke SV like godt si det nå? Den motstanden har en i praksis gitt opp. Det er det samme med EØS-avtalen. Det vil kanskje ta 20 minutter i regjeringsforhandlingene, så har man gitt opp det også. Kan en ikke like godt si det nå? For dette blir jo resultatet. Eller blir det ikke det? Jeg har også sett i Aftenposten nylig at selv motstanden i SV mot forurensende gasskraftverk ikke lenger er sikker hvis en skal inn i en regjering. Og Arbeiderpartiet er jo den ivrigste forkjemperen for å få flest mulig forurensende gasskraftverk fortest mulig. Men SV stiller ingen ultimative krav, ei heller på det. Dette er så fundamentale spørsmål at det er behov for å få en avklaring. Forskjellen mellom dette alternativet og den sittende samarbeidsregjering er jo at vi i tre år har bevist at vi kan føre en felles politikk fra dag til dag og fra time til time. Vi har jo vist det. Men alternativet gjør ikke forsøk engang. Stoltenberg har ikke gjort det minste forsøk, annet enn å snakke om at han vil ha et alternativ til disse fryktelige høyrekreftene. Så sier han at man må ha en flertallsregjering, for en mindretallsregjering er så ille. I neste øyeblikk sier Stoltenberg at det kan kanskje like gjerne bli en mindretallsregjering. Han undergraver jo flertallsalternativet som han har argumentert for i månedsvis. Dette er veldig interessant. Det er også interessant at disse tre partiene i noen spørsmål angriper Samarbeidsregjeringen fra to vidt forskjellige kanter. Når det gjelder vern, vil SV ha mer, og Senterpartiet vil ha mye mindre. Og når det gjelder tomtefesteloven, vil Arbeiderpartiet styrke tomtefesterne, mens Senterpartiet vil styrke grunneierne. Altså stikk motsatte standpunkt. Så dette kunne det vært veldig nyttig å få en nærmere avklaring av.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Jeg må si at jeg nyter denne oppmerksomheten i fulle drag. Jeg har nemlig vært med såpass lenge at jeg også har opplevd den situasjonen at SV har måttet slåss om å få litt oppmerksomhet. Så nå har jeg egentlig bare tenkt å stå her og vente til nye angrep kommer fra statsministeren. – Nei, jeg har tenkt å svare litt. Den angrepsmåten som denne regjeringen nå legger opp til i forhold til det som er alternativet, er i stor grad preget av at man ikke vet hvilket bein man skal stå på. I det ene øyeblikket er SV så langt ute på venstresiden at det er helt umulig for noen andre partier å forholde seg til det. Ta spørsmålet om norsk NATO-medlemskap. Det er mulig at SV fremmet et forslag om det sist gang helt på begynnelsen av 1970-tallet. Men så lenge jeg har sittet på Stortinget, har SV aldri lagt fram et protestforslag om at Norge skal melde seg ut av NATO. Det vi derimot har gjort, er å sette store spørsmålstegn ved den strategien som NATO har når det gjelder førstebruk av atomvåpen, og ved mange vesentlige sider av norsk forsvarspolitikk som betydelige deler av Kristelig Folkepartis medlemmer vil være enig i at det settes spørsmålstegn ved – og mange andre i det norske samfunnet også. Det som er farlig for Kristelig Folkeparti, er at det kan finnes et alternativ når det gjelder utenrikspolitikk, der man ikke vil være like lojal i forhold til å følge USA i tykt og tynt som denne regjeringen er så lenge Jan Petersen er utenriksminister. Det er faktisk ganske mange mennesker som ønsker at Norge skal ha en mye tydeligere stemme i internasjonal politikk. Når det gjelder spørsmålet om Norges EØS-tilknytning, har vi vært innom det både i denne debatten og tidligere. Svært mange mennesker setter spørsmålstegn ved en EØS-avtale som har blitt mye mer statisk enn det som var forutsetningen. Og det er langt inn i Kristelig Folkeparti et mye større ønske om å ha en mer fleksibel holdning til dette. Vi har sammen med Senterpartiet i denne salen tidligere foreslått at vi skal utrede alternative måter å være tilknyttet EU på. Det er heller ikke spesielt outrert. Det jeg nyter med denne situasjonen, er at denne regjeringen nå ikke greier å legge fram et eneste forslag som kan gi hjertebank, muligens med unntak for de indre høyrekretser. For øvrig er det ikke noe prosjekt, ingenting Kristelig Folkeparti ønsker å oppnå, annet enn å prøve å bagatellisere hvor store skatteletter de har lovet for neste fireårsperiode. Og det er en politisk fattigdom som denne regjeringen går til valg på. Derfor tar jeg det som et veldig godt tegn at det er så mye oppmerksomhet rundt oss. Det har jeg tenkt å nyte i tiden som kommer, også.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Det er vel ganske mange år siden det har vært noen skikkelige treminuttersrunder i forbindelse med en trontaledebatt, så det tyder jo på at vi er i ferd med å nærme oss mer spennende politiske tider. Jeg takker både statsministeren og Oddvard Nilsen for rørende omsorg for SVs indre liv. Jeg opplever det nærmest som sorgtunge innlegg, fordi vi ikke fremmer de forslagene de så inderlig gjerne skulle ha hatt å angripe oss for, og fordi vi i veldig stor grad fra SVs side, ikke bare dette året, men også tidligere år, har klart å være det partiet som har målbåret det som det store flertallet av det norske folk har følt når det gjelder uro i forhold til den internasjonale situasjonen, nemlig motstanden mot USAs krig mot Irak og motstanden mot, ikke i første omgang at Regjeringen tok et riktig standpunkt i forhold til at dette ikke hadde forankring i folkeretten, men at man gav Jan Petersen, tidligere Høyre-leder, frie tøyler i forhold til å bøte på forholdet til USA. Dermed har Norge havnet i den situasjon at Bush tar oss til inntekt for sin politikk. Det er det ganske mange mennesker i Norges land som føler en sterk uro over. Den motstanden er det jo vi som har målbåret, og den motstanden ønsker mange skal være Norges syn. Det er selvfølgelig det som plager denne regjeringen, at man har en kraftfull opposisjon på dette viktige området, og noen som ønsker at Norge skal plassere seg annerledes i det internasjonale bildet. Det tar jeg som en stor oppmuntring. Det er jo ikke slik at det er mangel på svar fra SVs side som plager. Dette kommer jo til å være et spill som kommer til å foregå framover, helt fram til stortingsvalget. Men det som er det interessante i forhold til Kristelig Folkeparti, synes jeg er at de er i en situasjon hvor de prøver å snakke om hvor stor optimisme man har følt i det ganske land. Den optimismen må være på alle andre steder enn i Kristelig Folkeparti selv, for de rapportene vi får fra Kristelig Folkepartis indre liv, vitner ikke om at det er hallelujamøter fra nord til sør Kristelig Folkeparti holder for tiden. Tvert imot virker det som om den høyrepolitikken de er tvunget til å føre, faller dem litt tungt for brystet, og at det er slik at de gjerne kunne tenke seg noen andre prioriteringer når den ene kommunestyrerepresentanten etter den andre er oppe og sier at de i deres kommune må kutte på det som er Kristelig Folkepartis kjerneverdier. Jeg vil gjerne si til Kristelig Folkeparti at hvis det skulle være slik at dette blir for tungt etter onsdag, når statsbudsjettet legges fram, så finnes det et alternativ. Det finnes altså en mulighet til å orientere seg litt mer etter Kristelig Folkepartis hjerterøtter i den videre politiske framtid.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Vi setter pris på at presidenten har god tid. Jeg tok ordet fordi Lilletun beskyldte meg for ikke å ha greie på hallelujamøter, men det har jeg faktisk. I politisk sammenheng er det nå én ting, men når vi kjedet oss i Skien i min ungdom, gikk vi på Åge Samuelsens vekkelsesmøter. Der tror jeg noen hver kunne ha noe å lære. Det hendte nemlig at Åge Samuelsen tok kollekten og drog på fylla på danskebåten. Da han kom tilbake til menigheten, måtte han be om unnskyldning, til menigheten og til Gud. Det var en stor opplevelse å høre Åge Samuelsen i dialog med Vårherre da han tilstod overfor menigheten at han hadde tatt kollekten og reist på fylla med danskebåten. Vårherre sa fra oven: Du er bare et menneske, Åge. Det er ikke noe rart at du faller for fristelsen, du er bare et menneske. Det var det litt av hvert å lære av. Nå mener ikke jeg at Lilletun eller Bondevik skal tilstå på samme vis for sine utskeielser med Høyre i regjering, men jeg tror vel kanskje at Kristelig Folkeparti er i dårlig politisk selskap uten å være på danskebåten. Mange av de prioriteringene vi burde gjøre i neste fireårsperiode, ligger nærmere det fellesskapet som nå trenger penger, i stedet for de 12 milliardene, pluss de 4 milliardene, som denne regjering har lovet til ytterligere skattelette. Det er jo en ærlig sak og en ærlig prioritering, men jeg kan ikke forstå at det ligger nærmere Kristelig Folkepartis hjerterot enn et alternativ som slåss for at de pengene skal brukes i fellesskap, til alle de formålene som nå har behov for det. Jeg har bare behov for et par stikkord til stemmeforklaring helt til slutt. Carl I. Hagen har lagt fram noen forslag. Jeg synes forslag nr. 1 ble veldig godt kommentert av Jan Simonsen, og har ikke behov for å legge til noe ytterligere til det. Forslag nr. 2 kan ikke være alvorlig ment fra Fremskrittspartiet. De foreslo milliarder i kutt på offentlig sektor som aldri vil være i nærheten av å nå et mål på 60 000 arbeidsløse. Forslag nr. 3, om å fremme nødvendige tilleggsbevilgninger til Kommune-Norge på 2004-budsjettet, er tilsvarende det SV foreslo i fjor, uten å få Fremskrittspartiets støtte. Vi er klare til å gjøre det igjen, men vi har ikke behov for å stemme for Fremskrittspartiets forslag. Vi ønsker dem hjertelig velkommen hvis de har lyst til å prioritere kommuneøkonomi. Vi er klare til å stille opp for kommunene når som helst det måtte være, men vi kommer ikke til å stemme for dette forslaget i dag.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Fyrst til forslaga frå Carl I. Hagen og Framstegspartiet. Regjeringspartia røystar prinsipielt imot forslag i trontaledebatten. Vi meiner at forslag av slike dimensjonar skal saksbehandlast. Og akkurat her har eg nok eit visst behov for å ta i forsvar òg Arbeidarpartiet. Eg er ikkje i tvil om at dei kjem til å komme tilbake med forslag på desse områda, men dei er ryddige i høve til at forslag faktisk skal ha ei saksbehandling. Så til denne debatten. Ein er jo i tvil om ein skal ta ordet, for ein veit ikkje riktig kva som medverkar mest til Kristin Halvorsen si nyting, om det er at vi held på lengst mogleg, eller om det er at vi teier still om det. Men eg må seie at det er nødvendig for SV å svare på det spørsmålet som Oddvard Nilsen har stilt, kva ein vil gjere i forhold til NATO. Vi har alle programpostar som vi veit vi ikkje har særleg sjanse til å få vedteke i sitjande storting, men som vi faktisk har lovt veljarane skal prøvast kvar einaste stortingsperiode. Difor bør det nok avklarast. Men så til sjølve debattforma. Statsministeren hadde eit perspektivrikt innlegg i dag som gjekk på bevaring og fornying av velferdssamfunnet. Det møtte òg den kritikken som har vore eit års tid, at denne regjeringa fører ein politikk som set velferdssamfunnet i fare. Da hadde eg venta at ein faktisk responderte på det innlegget, som drog opp både dei historiske perspektiva og framtidsperspektiva, kva vi skulle ta vare på av elementære, grunnleggjande ting, og kva som måtte fornyast. Nei, det gjer ein ikkje, ein snakkar om alle andre ting. Vi i denne salen er dessverre ikkje i stand til å føre dei framtidsretta debattane ut frå eit så perspektivrikt innlegg som vi fekk her i dag. Det beklagar eg. Det er vanskeleg å verte samde om ein brei politikk, ein fleirtalspolitikk, i eit så fragmentert politisk system som vi har. Men vi har altså klart det i to og eit halvt år, trass i at vi gjekk til val på eit anna alternativ. Veljarane sa nei til det alternativet, dessverre. Men vi har altså klart det, og vi har snudd pessimisme til optimisme. Eg synest at det difor ikkje er grunn for representanten Stoltenberg til å harselere. Og eg veit òg godt at representanten Stoltenberg er ein klok og intelligent mann. Han veit jo at det statsministeren seier om gasskraftverk, har ei veldig naturleg forklaring, ut frå eit kompromiss på Sem – ikkje det at statsministeren har endra holdning til gasskraftverk(presidenten klubbar)(presidenten klubbar igjen): Om Stoltenberg skulle få lov til å danne regjering – noko eg ikkje ønskjer – skal vi nok få lov til å komme tilbake til ting han òg har måtta kompromisse om. (presidenten klubbar) (presidenten klubbar igjen): Eg er lei for at det vart ti sekund over, president.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Eg skjønner at representanten Halvorsen no òg begynner å utvikle betydeleg kompetanse i forhold til hallelujamøte og slike lag som skal føregå i Kristeleg Folkeparti. Det er heilt rett, som representanten Halvorsen seier, at vi har hatt ganske så tunge periodar, og at vi òg har slite. Og det kan vel hende, dersom det skulle gå slik at det vert eit regjeringsskifte, at det kjem til å verte ei interessant erfaring for Sosialistisk Venstreparti at det nokre gonger faktisk kostar å ta regjeringsansvar, for det er nemleg slik at ein nokre gonger gjerne kan gjere det som er rett, men på kort sikt så gjev det ikkje nokon gevinst. Vi trur at dei hovudgrepa som vi har gjort, skal gje gevinst på sikt. Så seier representanten Halvorsen at det er dei som har representert folkefleirtalet når det gjeld internasjonal politikk. I forhold til skepsisen når det gjeld Irak-invasjonen, er det heilt klart at SV var i det fleirtalet. Men det er jo slik at ein gjer det veldig lett for seg no. Vi kan komme tilbake til dette at ein ikkje er villig til å gjennomføre dei tiltaka som FN ber om, at ein faktisk overprøver FN i forhold til kva som må skje i Irak no. Men det trur eg vi får ein eigen debatt om, så da kan vi komme tilbake til det. Så til representanten Stoltenberg. Eg har før i dag sagt at eg er skuffa over måten Stoltenberg legg opp skattedebatten på, han er ikkje etterretteleg på ein del område. No må eg beklageleg nok seie det same i forhold til gasskraft. Eg skal sitere frå Sem-erklæringa: «Det legges opp til at Snøhvit-prosjektet betaler CO2-avgift når prosjektet er realisert. Snøhvit er et gassprosjekt. Dette innebærer at det ikke er aktuelt å utvinne oljen fra feltet. På denne bakgrunn kan en samarbeidsregjering akseptere en realisering av Snøhvit-prosjektet.» Eg ber om at representanten Stoltenberg held seg til realitetane i slike spørsmål og ikkje set fram påstandar om at ein gjer noko anna i realiteten enn det ein faktisk har sagt i Sem-erklæringa. Eg har eit spørsmål til representanten Stoltenberg til slutt: Vert det enklare eller vanskelegare å oppfylle Kyoto-avtalen med internasjonale gjenkjøpsavtalar når desse tre gasskraftverka vert utbygde?
Martin Engeset (Høyre), 2004-12-02:
Gjennom Dokument nr. 3:1 fra Riksrevisjonen har vi fått en gjennomgang og vurdering av antegnelsene til statsregnskapet for 2002, hvor bl.a. fem antegnelser ble desidert «Til observasjon». I tillegg inneholder dokumentet en oppfølging av forvaltningsrevisjoner behandlet av Stortinget. Hva gjelder de fem antegnelser som ble satt «Til observasjon», konkluderer Riksrevisjonen nå med at disse er avsluttet. Det antar jeg at Riksrevisjonen har kunnet konkludere med fordi en har sett at det er iverksatt en rekke tiltak for å ta tak i de problemer som det tidligere er pekt på. Ikke minst har forsvarsministeren vært meget klar på – også her i Stortinget så sent som i debatten om statsregnskapet for 2002, den 11. mars i år – de utfordringer og overgangsproblemer en måtte regne med. I denne debatten uttalte forsvarsministeren bl.a. følgende: «Det vi har gjort, representerer et omfattende systemskifte, med selvfølgelig tilhørende utfordringer i innkjøringsperioden. På sikt vil imidlertid omleggingene, sammen med handlingsplanen for riksrevisjonssaker og iverksettingsbrevene til de berørte etatssjefene, sikre at vi har kontinuerlig og god oppfølging av de forholdene Riksrevisjonen til enhver tid tar opp.» Med den rapportering og tilbakemelding som er gått til Stortinget – både skriftlig og muntlig gjennom debatter og redegjørelser – samt tilbakerapporteringen til Riksrevisjonen som Stortingets kontrollorgan, føler jeg at forsvarsministeren har sikret en løpende og god informasjon om de utfordringer en har stått overfor, og de tiltak som er iverksatt. Denne debatten må imidlertid ikke utvikle seg til en debatt om regnskapet for 2003. Den saken kommer vi jo tilbake til ved en senere anledning.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2004-12-02:
Oppfølging av forvaltningsrevisjonar er lærerikt både for forvaltninga og ikkje minst for oss i Stortinget. Eit av dei punkta det vart varsla ein ny gjennomgang av i 2005, er innkrevjing av skatt, som saksordføraren nemnde. Dette er eg einig i. Den siste tilbakemeldinga vi har i den samanhengen, var Dokument nr. 3:12 for 1999–2000, og som saksordføraren understreka, skal alle som har skatteevne, bidra til fellesskapet. Så blir diskusjonen på kva måte skatteetaten best oppnår dette. Generelt sett må vi vel seia at vi har ein svært velfungerande skatteetat i Noreg. Men ingen system er laga som ikkje kan fungera betre, slik også her. Det vert i dokumentet peika på at det er ein varierande praksis mellom kommunane. Dette er etter mitt syn ikkje negativt, men faktisk fornuftig. I mange små kommunar er forholda gjennomsiktige, og skatteetaten kjenner ofte dei fleste arbeidsgjevarane. Dette betyr at etaten også kjenner til kven det er som er punktleg og samvitsfull, og som ønskjer å gjera opp for seg. Eg skulle ønskt at det, i større grad enn sist gong vi hadde dette til behandling, vart undersøkt i kor stor grad ein faktisk greier å driva inn den utlikna skatten, i staden for kor mange tvangstiltak som vert sette i verk. Ein skattytar som aldri har misleghalde eit skattekrav, skal ein snakka med før ein set i gang tvangstiltak. Som arbeidsgjevar i ei småbedrift i mange år vil eg påstå at slik er kvardagen mange stader rundt i landet vårt. Derfor må det vera resultatet som tel, ikkje kor mange utlegg og tvangstiltak som vert gjennomførte. Kriteriet på ei god innkrevjing er ikkje flest moglege og strengast moglege innkrevjingstiltak, men om ein kort og godt lukkast med å få inn skatten som er utlikna.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Jeg er glad for den rosen som Arbeiderpartiets justispolitiske talsmann gir Regjeringen, og i denne sammenheng spesielt Høyre. Det er nok ikke noe linjeskifte fra vår side. Den merknaden som representanten Gjul refererer til, har stått i de tre siste budsjettinnstillingene fra justiskomiteen, så dette er en konsistent og langvarig politikk som Regjeringen, og Høyre, står bak. Det er helt åpenbart at det er en sammenheng mellom rus og vold. Det er bare å ta seg en tur ut i Oslo sentrum eller et annet sentrum en lørdagskveld rett før jul, så ser en at dette har en sammenheng. Jeg tror det er viktig å drive det forebyggende arbeidet på rusfeltet videre. Det er viktig at vi har behandlingsplasser, og det er viktig at vi kan hjelpe dem som virkelig sliter med rusproblemer. Men hovedsaken her er jo at politiet må ha mulighet til å bekjempe denne kriminaliteten.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Det er betegnende at det eneste SV klarer å finne å pukke på når det gjelder justisbudsjettet, er noe som faktisk ligger under Utdanningsdepartementets budsjett. Undervisningen knyttet til fengslene ligger jo der, slik at jeg synes på en måte kritikken blir rettet til feil adressat. Men når det er sagt, tror jeg at den muligheten man har for å drive fengselsundervisning, er god. Det er mange med korte dommer som sitter inne, som ikke omfattes av dette tilbudet, og derfor tror jeg ikke det er et så gigantisk problem representanten Thorkildsen tar opp. Det som derimot er et problem, og som er en utfordring, er det som kommer fram i denne Fafo-rapporten som Regjeringen har tatt initiativet til, og som viser at den såkalte fangebefolkningen har en lang rekke problemer, de er overrepresentert i en lang rekke problemkategorier. Det er en virkelig utfordring som Regjeringen vil ta fatt i og jobbe med, å se på hvordan en kan få et tilpasset opplegg for den enkelte innsatte. Dette er helt i tråd med den politikken Regjeringen fører.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Det er nå en rekordstor satsing på alle sektorer innenfor justissektoren, også kriminalomsorgen. Jeg ser helt klart representanten Thorkildsens store engasjement i denne sammenheng, men det å beskylde komitelederen for å være arrogant, fordi han peker på at akkurat det som går på fengselsundervisning, faktisk tilligger et annet departement, synes jeg blir å gå litt langt. Vi jobber for å få en best mulig kriminalomsorg. Vi har ingenting å skamme oss over, tvert imot. Vi har utvidet antall soningsplasser. Vi har tatt initiativ til en Fafo-rapport – som jeg har studert nøye – som viser og avdekker store problemer hos de innsatte: rus, psykiske problemer, arbeidsledighet, manglende utdanning, dysleksi, barnehjemsbakgrunn osv. Her ligger det en lang rekke utfordringer som både denne justiskomiteen og kommende justiskomiteer vil ta fatt i, og det kommer vi til å gjøre.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Det er veldig hyggelig å konstatere at et parti som ikke er representert i justiskomiteen, velger å støtte flertallsinnstillingen, der økninger i politibevilgningene blir prioritert. Jeg synes det er interessant å konstatere at Senterpartiet så tydelig markerer avstand til Arbeiderpartiet og SV i denne saken, og jeg er også veldig glad for den kontante avvisning representanten Arnstad har av Arbeiderpartiets spill når det gjelder tomtefesteloven. Jeg regner med at representanten Arnstad vil fortsette det gode arbeidet for å slå tilbake den type spill som representanten Storberget stadig legger opp til når det gjelder tomtefesteloven, og håper at det arbeidet også vil bli videreført i neste periode, selv om representanten Arnstad da har forlatt Stortinget. Så jeg takker for den støtten vi får, og er veldig glad for det. Det borger dårlig for det kommende samarbeidet mellom de tre partiene som nå ønsker å danne regjering.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Jeg vil takke for en god justisdebatt, selv om det på slutten minnet mer om en bystyredebatt i Flekkefjord, der representanten Klungland med forfriskende pågangsmot på en måte forsøkte å si at hvis det bare hadde vært Arbeiderpartiet som hadde styrt, hadde dette vært i orden i Flekkefjord. Realiteten er og blir at Regjeringen la fram et justisbudsjett, for det er vel neste års budsjett vi snakker om, ikke fjorårets eller årets, som økte politibevilgningene med 250 mill. kr. Politiets Fellesforbund – i og med at Klungland har en fagforeningsbakgrunn – var for første gang på mange år opptatt av og presiserte på sine hjemmesider at dette var et godt justisbudsjett, et politibudsjett i riktig retning. Vi har hatt forhandlinger. Nå har jeg vært med på fire forhandlinger i justiskomiteen. Jeg har aldri opplevd en slik forhandlingsvilje som vi hadde nå, og den muligheten vi fikk for faktisk å få dette på plass gjennom de ekstrabevilgningene som finanskomiteen ble enig om, der Fremskrittspartiet og regjeringspartiene ble enige om å øke politibevilgningene ytterligere. Vi har altså fått 331 mill. nye kroner til drift av politiet neste år. Ja, da kan det hende at også Klungland og Flekkefjord vil få sin del av den økningen, at det vil bli et bedre nærpoliti rundt omkring i landet. Vi skal evaluere politireformen neste år, en reform som Hanne Harlem la fram, og som jeg tror vi vil se, når vi evaluerer den, har gitt mange gode resultater. Men vi fokuserer veldig klart i justiskomiteen på at det trengs mer midler til nærpolitiet, til politiet der ute som skal ta hverdagskriminaliteten. Vi viste også til det prøveprosjektet som blir satt i gang neste år, om problemorientert politiarbeid, som jeg tror vil være en positiv tilvekst i så måte. Vi som er i flertall i denne sal, foreslår altså 200 mill. kr mer til politiet neste år enn det Arbeiderpartiet går inn for. Det er med de midlene Arbeiderpartiet fritt kunne disponere innenfor de rammene som er vedtatt. Jeg konstaterer også at det fra nå og fram til sommeren vil bli åpnet 110 nye soningsplasser, både de som ble vedtatt i et forlik med Arbeiderpartiet i fjor, og de 29 nye som vi vedtar nå. Ergo vil vi også ivareta den balansen i straffesakskjeden som Knut Storberget var opptatt av. Dette er det beste justisbudsjettet på mange år. Jeg er sikker på at resultatene vil merkes.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Det er enighet om alle de endringene Regjeringen foreslår på inneværende års budsjett. Hovedendringen er ytterligere bevilgninger for å oppklare NOKAS-ranet. Det har vært gitt en tilleggsbevilgning der før, i revidert nasjonalbudsjett, og det følges nå opp med en ny bevilgning på 9 mill. kr. Politiet gjør en stor innsats i denne saken, og resultatene begynner å komme for fullt, også når det gjelder andre saker som man avdekker gjennom den ekstraordinære innsatsen som blir gjort for å stoppe dette organiserte ransmiljøet. I tillegg foreslås det 16 mill. kr ekstra for å dekke opp for den store etterspørselen det har blitt etter maskinlesbare pass. Det er små endringer som blir gjort. Det eneste punktet det er uenighet om i innstillingen, er opprettelsen av et nytt servicesenter knyttet til tinglysingen i Ullensvang. Det var opprinnelig foreslått et pantebokregister, men Regjeringen har vurdert det dit hen at dette kan inkorporeres i det nye senteret på Ringerike, og at det isteden vil bli opprettet et servicesenter i Ullensvang med 13–14 varige arbeidsplasser, noe som vil være viktig, naturligvis, for Ullensvang og for Hardanger, som trenger denne typen arbeidsplasser. Arbeiderpartiet går imot denne moderniseringen av tinglysingen. De har vært imot den hele tiden, og de velger også nå å stemme imot å legge et servicesenter til Ullensvang og imot å opprette de nye arbeidsplassene i Hardanger. Det er stor grad av enighet i denne saken, med unntak av denne ene uenigheten om tinglysingen.
Trond Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Jeg beklager at da jeg leste merknadene til Arbeiderpartiet, der det står at de «stiller seg uforstående til at det nå bringes på bane etablering av et servicesenter for tinglysingen», og de mener det er «økonomisk og praktisk lite meningsfylt å opprette et nytt servicesenter for tinglysing i Ullensvang», tolket jeg det slik at de skulle stemme imot. Men som saksordfører er jeg veldig glad for at det ble enstemmighet også i denne saken.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Jeg synes det er veldig flott at et så stort flertall i justiskomiteen, alle partiene unntatt Fremskrittspartiet, er enig i at det er en sammenheng mellom rus og voldskriminalitet. Jeg er også veldig glad for at vi kan registrere et linjeskifte i Høyre – et linjeskifte som bl.a. går på at partiet nå ønsker å opprettholde en restriktiv alkoholpolitikk, og at man mener at de mest effektive virkemidler i alkoholpolitikken er de som reduserer tilgjengeligheten og øker prisene. Jeg vil også gi Regjeringen honnør for at den nå har tatt initiativ til å få på plass et felles europeisk avgiftsnivå. Jeg tror det er helt riktig hvis man også i framtida skal ha muligheten til å bekjempe alkoholproblemer, ikke minst voldsproblemer knyttet til alkohol, at man klarer å opprettholde et høyt avgiftsnivå i Norge, men at vi også får et samarbeid på europeisk nivå. Min utfordring og mitt spørsmål til representanten Helleland er: Har Høyre enda flere kort i ermet for å bekjempe ruskriminaliteten?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Det Arbeiderpartiet har påpekt når det gjelder politiet, er en situasjonsbeskrivelse i politiet som ikke minst har dukket opp i løpet av året. Vi har registrert gjennom oppslag i lokale media, gjennom besøk på lensmannskontorer og på politistasjoner at de sliter mer og mer. Det de sier, er at det er spesielt i løpet av de to siste årene at deres situasjon er blitt vanskelig. Den situasjonen tar Arbeiderpartiet på alvor. Vi tar den på alvor og sier at det må vi rette opp i. Vi er nødt til å sørge for at ikke minst nærpolitiet, det enkelte lensmannskontor og den enkelte politistasjon får tilført mer penger for 2005, slik at de blir i stand til å utføre de viktige oppgavene og den jobben de har med å sørge for folks trygghet i nærmiljøet. Hele Arbeiderpartiets forslag til alternativt budsjett går på at vi foreslår mer penger til nærpolitiet. Det er et signal til Distrikts-Norge om at vi ønsker å opprettholde et desentralisert politi, at vi har et godt politi med god bemanning i hele landet, men det er også et signal til andre politiske partier om at dette tar vi på alvor.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Jeg registrerer at det internt i Høyre må være en motstrid mellom justiskomiteens leder, Helleland, og representanten Hofstad, for lederen i justiskomiteen skrøt jo av Regjeringens opprinnelige forslag til budsjett for politiet. Han skrøt av at politiet har fått 250 mill. kr ekstra i forhold til det man hadde fått året før. Så jeg kan ikke skjønne at representanten Hofstad kan hisse seg opp over at Arbeiderpartiet da i tillegg foreslår ekstra til nærpolitiet og ikke minst foreslår en halv milliard ekstra til kriminalitetsbekjempelse. Man er nødt til å se helheten her. Man kan ikke bare se på politiet. Når man skal bekjempe kriminalitet, må man også sørge for at domstolene får mer, og at også fengsel og kriminalomsorg får mer. Det nytter ikke bare å produsere flere straffesaker, hvis man ikke sørger for at de som blir pågrepet, også må sone. Det kan ikke være slik i Norge at man ikke har fengselsplasser til disposisjon når man har forbrytere.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Det er én ting representanten Thorkildsen og SV kan føle seg trygge på, og det er at Arbeiderpartiet ikke vil løpe fra sine løfter og heller ikke det vi gjør. Arbeiderpartiet har hele tida stått på at vi skal fjerne egenandelene på fri rettshjelp, og vi følger det også opp i dette budsjettet ved at vi har lagt inn penger slik at vi får fjernet egenandelene igjen. Så dette står vi på. I tillegg har SV, sammen med flertallet, foreslått at vi skal se på den finske modellen. Arbeiderpartiet er åpent for alle modeller og ordninger som gjør fri rettshjelp-ordningen bedre enn den er i dag. Vi synes at ordningen er for snever, både i forhold til inntektstap og i forhold til saker. Vi ser på dette med fri rettshjelp som en viktig del av fattigdomsbekjempelsen. Vi vil være med og bidra til å forbedre fri rettshjelp-ordningen, og vi støtter dette forslaget fullt og helt, både i dag og i framtida.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Hvis det virkelig er et parti som sier én ting og gjør noe annet, må det jo være Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet gir uttrykk for at de har en sterk sosial samvittighet, og at de er den lille manns forsvarer. Men vi var for to år siden enige om at det koster en formue å bringe saker inn for rettsapparatet, og at vi har et stort udekket rettshjelpsbehov. Vi vet også at de som har det største behovet for sosiale ytelser, er de som minst kjenner sine rettigheter. Da kommer vi igjen inn på spørsmålet om egenandeler på fri rettshjelp, som vi vet er en sperre for at man kan gjøre noe for å få sin rett. Det var vi enige om for litt over to år siden. Men nå ser vi at Fremskrittspartiet går sammen med regjeringspartiene og gjeninnfører egenandelene på fri rettshjelp, og det ser ut som de føler seg bekvemme med det. Jeg er ganske skuffet over at Fremskrittspartiet ikke innser at dette er en viktig del av fattigdomsbekjempelsen. Når man igjen innfører egenandeler på fri rettshjelp, setter det en sperre i forhold til dem som har minst, når det gjelder deres muligheter til å benytte seg av ordningen med fri rettshjelp. Jeg vil spørre Fremskrittspartiet: Føler de seg bekvemme med det selskapet de nå er i?