Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-06-15:
Jeg er tilfreds med at komiteen i all hovedsak slutter seg til de mål som Regjeringen har for havnesektoren og sjøtransporten. Jeg konstaterer også at komiteen og Regjeringen er enige om at en større andel av godstransporten kan gå på kjøl. Sjøtransport er viktig for bosetting, for næringsutvikling og for utvikling av robuste regioner. Kapasitetsproblemer på hovedveinettet i Europa betyr forsinkelser og høyere kostnader for transportørene i enden av transportlinjene. Sjøtransporten gir mindre lokal forurensning enn veitransport, og bør være et viktig element i de vurderinger og prioriteringer som foretas. Økt sjøtransport kan også bidra til å redusere ulykkestallene på transportsektoren, i og med at sjøtransport er relativt sikker. For å styrke sjøtransporten er utfordringen i hovedsak for havnene å gjøre seg interessante og utvikle seg til effektive omlastningsterminaler for dør-til-dør-transportløsninger, som inkluderer andre transportformer. Norske havner er, med unntak av statlige fiskerihavner, enten kommunale eller private. Dette er i tråd med de valg som er tatt på et tidligere tidspunkt. Havnene er ikke en del av statsbudsjettet, og inngår derfor heller ikke i de økonomiske rammene i Nasjonal transportplan. Jeg merker meg at komiteen er enig med Regjeringen i at det offentlige skal eie infrastrukturen i hovedsak som i dag. Regjeringen er svært opptatt av at næringslivet og statlig infrastrukturplanlegging har langsiktige og forutsigbare rammebetingelser. Investeringer i havner og annen landverts og sjøverts infrastruktur, er både tunge og tidkrevende. Det bygges derfor videre på den eksisterende havnestrukturen, med en justering til to nivåer; nasjonale havner og øvrige havner. Men brukerne er jo de som til syvende og sist avgjør og bestemmer havnestrukturen gjennom sine løpende valg av transportformer. Derfor er det også viktig at havnene gjennom samarbeid og på egen kjøl bidrar til å bli interessante også i framtiden. Havnestrukturen vil legge føringer for de statlige engasjementer på havnesektoren og spesielt på statlige infrastrukturinvesteringer. For å styrke havnene og sjøtransporten vil Regjeringen, også som en oppfølging av NTP, se nærmere på de avgifter og gebyrer som pålegges sjøtransporten. Jeg registrerer at komiteens flertall peker på at gebyrstrukturen må ha som formål å stimulere til mer godstransport med båt. Vi vil også se nærmere på finansieringen av infrastrukturen. Og som samferdselsministeren har vært inne på, hører det i særlig grad inn under de årlige budsjettene. Dernest er det et mål å stimulere til havnesamarbeid og havnenes deltakelse i lokale og regionale planprosesser. Samarbeid mellom havnene er viktig for å fremme sjøtransporten totalt sett, og representanten Holten nevnte i den sammenhengen det prisverdige samarbeidsinitiativet som f.eks. Borg havn har tatt i Østfold, og som jeg håper skal lykkes. Vi ser også godt samarbeidsklima i Kristiansund og i Bergen, f.eks. Dette er også havner som i betydelig grad har et eget ansvar. Videre er det viktig at vi på denne sektoren deltar i internasjonalt arbeid og i internasjonale programmer som styrker sjøtransporten. Vi kan konstatere at Kystverket som fagetat er tungt inne i prosesser også i EU. Dernest er vi i ferd med å gjennomgå havne- og farvannslovgivningen for å utforme det til et enda bedre redskap for utvikling, drift og styring av havnene. Komiteen sier i innstillingen at man har merket seg at Regjeringen vil legge fram en egen sak om oljevernberedskapen, og jeg kan bekrefte at vi tar sikte på å legge den fram rundt årsskiftet. Skipsfarten er internasjonal, og dette innebærer sterkere vekt på terrortrusselen. FNs sjøfartsorganisasjon, IMO, vedtok i desember 2002 regler for å forhindre terrorangrep mot skip i internasjonal trafikk og havner som betjener disse. Regelverket trer i kraft fra 1. juli i år, og det har vært en prosess som havnene har gått inn i på en meget seriøs måte. Men det er klart at dette påfører havnene kostnader i betydelig grad, kostnader som de i neste omgang må ta inn gjennom avgifter, hvilket igjen er et negativt utslag i forhold til andre transportformer. På den annen side, hvis ikke havnene tar på alvor IMOs pålegg og målsetting om å hindre terrorangrep og øke sikkerheten i havnene, vil havnene på mange måter selv sette seg på sidelinjen. Det som er utfordringen, og som vi alle har et ansvar for, er å finne en god balanse mellom det å oppfylle regelverket, trygge havnene og samtidig holde kostnadene for transport nede. Regjeringens transportpolitikk, slik den presenteres i Nasjonal transportplan, vil bidra til utvikling av sjøtransporten. I tillegg ivaretas kravene om sikker ferdsel og beredskap mot akutt forurensning langs norskekysten i planperioden på en god måte.