Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-15:
Jeg har klokkertro på demokratiet. Demokratiets store drivende kraft mener jeg er den offentlige debatt. Jeg mener at i offentlig debatt klarer man å finne fram til bedre løsninger. Jeg tror at i det offentlige meningsordskiftet klarer man å foredle politiske standpunkter gjennom at meninger brytes til å bli klokere standpunkter. Denne flertallsregjeringas politikk er at man lager et budsjett, og så starter man høringer på Stortinget om hva man mener om det budsjettet, men færre og færre kommer, for det er ikke noe å endre på. Sjøl om det blir utsatt for offentlig debatt, sjøl om folk faktisk kan bryne meningene sine på om innretningene er riktige, har denne regjeringa alltid rett, samme hva alle andre mener. Jeg tror på at det demokratiet vi har, fungerer best i åpne debatter og når man har evnen til å ta inn over seg den offentlige debatt, og at demokratiet og parlamentet vårt har fungert også i forhold til det. Det var en ren parlamentarisk leder-kommentar. Så til to av hovedpunktene som jeg savner i regjeringens opplegg, som ligger i Venstres alternativ. Det å kjempe mot fattigdom er ikke noe man gjør enkelt, verken med et pennestrøk eller ved at man kan være sikker på at man kommer i mål med de virkemidlene man har. Men jeg syns det er frustrerende å stå i en partilederdebatt på TV, der medlemmer fra regjeringspartiene taler høyt om hvor mye bra som er gjort for fattigdomskampen, at man har fått gjort noe med sosialhjelpssatser, når vi vet at det i dag bare er Venstre som stemmer for det vi mener må gjøres: et løft for de aller fattigste og de aller svakeste. Ja sjøl i forhold til verdens fattige klarer man ikke å nå de målsettingene man egentlig har satt seg. I Soria Moria-erklæringa heter det at bevilgninger i utviklingssaker skal holdes over 1 pst. Det klarer ikke regjeringa med dette reviderte budsjettet. Nå har vi bikket under 1 pst. på bistand, så sjøl verdens fattigste er ikke så viktige lenger når man har bestemt seg i de lukkede rom i regjeringa for hva som er viktig – da er ikke fattigdom, verken i Norge eller i utlandet, viktig. Så til kunnskap. Det vi ser nå, er en regjering som kjører flere reformer i skolen. De har alle stort sett ett kjennetegn – det er at de er underfinansiert. Det siste nå er valgfagreformen. Vi ser at det kommer til å føre til et inntog av ufaglærte. Det er nå uklart hvordan dette skal gjennomføres. Det eneste som er klart, er at det ikke finnes penger til å gjennomføre det. Spesielt de små skolene kommer til å ha store problemer framover. Så er det viljen til kunnskap, viljen til å strekke seg mot en bedre framtid, både når det gjelder grunnskole, videregående skole og også høyskoler og forskning. Jeg syns at regjeringa avslører seg sjøl når de ser at de får en innsparing via valutakurser på 170 mill. kr på forskninga – det hadde vært en unik mulighet til å løfte forskninga i Norge med de pengene. Men de forsvinner inn i finansministerens sorte sluk, og man klarer ikke å få til det løftet som man burde hatt. Oppsummert er dette kanskje den heldigste regjeringa i verden. Dette er den regjeringa som virkelig kunne ha prioritert, slik at Norge kunne vært på offensiven den dagen Europa og verdensøkonomien reiser seg igjen. Vi kunne satset på forskning og kunnskap. Vi kunne satset på utvikling av et næringsliv som kunne vært topp klar til å konkurrere i den verdenen vi vet kommer en eller annen gang. Men i stedet sparer man på forskning. Man underfinansierer skolen, og man sørger for at de aller svakeste ikke skal ha noe å strekke seg etter. Det er veldig motsatt av det Venstre prioriterer i sitt alternativ. Hos oss er det kunnskap, næringsliv for framtida og det å bekjempe fattigdom som er noen av hovedtesene for å komme i mål.