Kristin Krohn Devold (Høyre), 1999-06-15:
Utviklingen i omfanget av voldskriminalitet er dyster. Statistikken på landsbasis viste en økning i legemsbeskadigelse med kniv på 15 pst. fra første halvår 1997 til første halvår 1998. Anmeldte legemsbeskadigelser med skytevåpen ble doblet i samme periode. Anmeldte trusler med kniv økte med 18 pst., og trusler med skytevåpen økte med 36 pst. Oslo-politiets statistikk viser samme trend. Den mildere volden, legemsfornærmelsene, som utgjør det største tallet, går riktignok ned, mens den mer alvorlige volden, legemsbeskadigelsene, øker. Vi kan si at voldstilfellene blir færre, samtidig som volden blir grovere og oftere inkluderer bruk av våpen. Det var derfor helt på sin plass at riksadvokaten i fjor sommer tok et initiativ for å motvirke økt våpenbruk. Hvis flere av våpnene kan beslaglegges i forkant, vil liv og helse være spart. Høyre støttet derfor riksadvokatens utspill og fremla i høst et forslag, Dokument nr. 8:18 for 1998-99, hvor man bad Regjeringen legge frem lovforslag om dette. I dag har det tilslutning fra alle partiene i justiskomiteen. Det har riktignok vært diskutert hvilken lov ransakingsbestemmelsene bør inn i, og hvordan lovformuleringen bør lyde. Riksadvokaten foreslo først at bestemmelsen burde ligge i straffeprosessloven, men i lovproposisjonen står det uttrykkelig at riksadvokaten senere har kommet til at det riktigste er en bestemmelse i politiloven, og at denne kan gjøres mer begrenset enn det opprinnelige forslaget, samtidig som den ønskede virkningen av lovforslaget beholdes. Det viktigste med den omarbeidede lovformuleringen er at den trekker opp noen presiseringer for i hvilke situasjoner og hvor ransaking kan finne sted, slik at det ikke skapes et inntrykk av at ransaking kan skje vilkårlig. Dette er viktig fordi Den europeiske menneskerettskonvensjonen åpner for ransaking så lenge det skjer etter saklige og etterprøvbare kriterier. Hele komiteen, unntatt Fremskrittspartiet, har lagt til grunn at både riksadvokaten og departementet mener det fremlagte lovutkast, riktignok med noen forbedringer fra komiteens side, er den riktigste måten å lovfeste økt ransakingsadgang på. Dette nevnes spesielt, fordi Fremskrittspartiet likevel har valgt å opprettholde riksadvokatens første forslag. Det er positivt at statsråd Dørum etter ønske fra komiteen fikk frem denne saken før sommeren. Det er også positivt at statsråden gjennom den høringsrunden som ble gjennomført i Politi-Norge, har lyttet til de innvendingene som kom, og at en del av det er tatt inn i departementets forslag. I tillegg har justiskomiteen i merknader gitt klare premisser for hvordan loven skal forstås, slik at loven blir praktikabel. Det er jo hensikten med loven, at den skal bli brukt. På to områder har justiskomiteen derfor ønsket en endring i lovteksten, og jeg er glad det skjer i forståelse med regjeringspartiene og statsråden. Vi tar bort det absolutte kravet om å bruke håndholdte metalldetektorer, samtidig som vi sier at dette «fortrinnsvis » vil være den mest skånsomme og effektive måten å gjennomføre ransaking på. Det er helt klart at det i noen situasjoner, f.eks. der våpenet er et slagvåpen av tre, ikke vil være hensiktsmessig med metalldetektor. Da må det være åpning for sunn fornuft. Videre sier justiskomiteen at det må kunne innhentes samtykke til ransaking for flere enn en person om gangen, slik at lovteksten endres fra «en person » til «person ». På dette grunnlaget anser jeg at de betenkelighetene som fremkom fra Politi-Norge, Kripos og riksadvokaten under høringsrunden, nå er tatt hensyn til i det lovforslaget som foreligger. I tillegg understreker justiskomiteen at politiet må bruke sin alminnelige adgang til ransaking etter § § 7 og 10 i politiloven. Erfaringene fra Oslo politikammer er at de økte sine våpenbeslag betydelig etter at det ble gitt nye rutiner for hvordan dagens lovbestemmelser skulle anvendes. Komiteen støtter Oslo-politiets bruk av eksisterende lovverk og understreker at andre politikamre må være oppmerksom på de mulighetene som ligger her, i tillegg til den nye lovparagrafen. Justiskomiteen forutsetter at praktisk informasjon om gode erfaringer spres fra ett politikammer til et annet, og at Justisdepartementet medvirker til at dette skjer. På denne bakgrunn vedtar Stortinget i dag, med enstemmig støtte i justiskomiteen, en utvidet adgang til ransaking etter våpen. Dette skjer fullt ut innenfor EMKs bestemmelser og vil være et virkemiddel for å bekjempe grovere vold og øke tryggheten for folk flest. Jeg anbefaler herved innstillingen.