Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
I debatten i går, og til dels også i dag, har det vært mye snakk om historikk, og uttalelsene fra en redaktør av en Oslo-avis om at den forrige regjeringen gikk til duk og dekket bord, har blitt referert mange ganger. Etter at den forrige borgerlige regjeringen overtok etter en arbeiderpartiregjering, altså i 2001, var ledigheten på 2,7 pst. Når de gikk fra bordet i 2005, var ledigheten på 3,5 pst. Det var den samme utviklingen i mitt hjemfylke, Hordaland, men det som var spesielt for Hordaland – et fylke preget av konkurranseutsatt industri og konkurranseutsatt næringsvirksomhet – var at ledigheten lå høyere enn i landet for øvrig. Det vi har gjort i de åtte årene som landet har blitt styrt av en rød-grønn regjering, er at vi har fått til en lavere ledighet. Vi har en fått lavere ledighet i Hordaland enn i resten av landet, og dette har skjedd på tross av en stor økonomisk krise over hele verden. Vi avblåste et skattekutt som kun ville komme de rikeste til gode, og vi brukte de pengene på å utvikle fellesskapsgoder. Vi har redusert økonomiske ulikheter i disse åtte årene, vi har fått en god utvikling på resultater i skolene, vi har fått bedre resultater i helsesektoren. I Hordaland fikk vi også i denne perioden rettet opp den skjevdelingen som gjorde at Helse Vest fikk en dårligere finansiering enn det øvrige Helse-Norge. Så i den grad bordet hadde duk og var dekket, så var det til veldig få gjester. Det som vi gjorde, var å dekke på til enda flere og invitere til et skikkelig spleiselag for alle, som også kunne bidra og nyte godt av de gledene. Og det skyldes, som representanten Kolberg sa, at vi har overlatt styringen av landet til politikk – og ikke til marked – i denne perioden. Hordaland er et stort energifylke. Vi har kraftforedlende industri i Hardanger. Langs kysten har vi en sterk og oppegående petroleumsindustri. I valgkampen i 2005 var et av de store spørsmålene i Hardanger hvorvidt vi klarte å få skaffet industrien nok kraft. Vi trengte et nytt industrikraftregime etter liberaliseringen av kraftmarkedet. Dette var helt umulig, fikk man høre fra den gang kommunalminister Erna Solberg. Vi gjennomførte byggingen av et nytt industrikraftregime. Før valget i år var jeg på valgkampturné i Hardanger. Industrien og fagbevegelsen i Hardanger er veldig godt fornøyd med det arbeidet som ble gjort, og omkvedet var: Nå må det ikke rokkes ved dette. I Tyssedal har eierne bebudet at de vil investere 6 mrd. kr i ilmenittverket Tizir, som et resultat av gode rammevilkår. Nå ser vi noe som kan true denne gode utviklingen, og jeg vil trekke fram to forhold. I forrige periode så vi en intens flørting fra både Høyre og Fremskrittspartiet rundt tanken om å rokke ved konsolideringsmodellen og det offentlige eierskapet til kraftressursene. Dette er en alvorlig trussel for de gode resultatene vi har oppnådd i smelteverksindustrien. Det neste vi har sett, har vært diskusjonen om utenlandskabler – om hvem som skal kunne drive disse utenlandskablene og hva som skal ligge til grunn for byggingen av utenlandskabler. De signalene vi har fått fra Høyre og Fremskrittspartiet – at man ønsker en privatisering av dette, at hvem som helst kan sette i gang arbeidet med å bygge en utenlandskabel – vil vi advare på det sterkeste mot. Det vil sette mange arbeidsplasser i Hordaland i fare. På petroleumssiden: Vi leverte en petroleumsmelding i 2011, som skapte stor glede i industrien, og som hadde et bredt flertall bak seg her i Stortinget, og hvor én av fire viktige parallelle aktiviteter som må gjennomføres for at vi skal få til det som var meldingens tittel – En næring for framtida – var å åpne nye områder. Vi fikk kritikk fra Høyre og Fremskrittspartiet i hele forrige periode for at vi ikke åpnet nye områder utenfor Nordland. Det vi ser når disse partiene overtar, er at det første de gjør – faktisk under sonderingsforhandlingene – er å si fra seg muligheten til å konsekvensutrede disse områdene og andre områder i nord. Statsministeren snakket om at man fører politikk i et generasjonsperspektiv. Dette er et grep som vil gi virkninger i neste generasjon. Det ville tatt 15–20 år å få aktivitet i disse områdene dersom man hadde startet nå. Den muligheten er forspilt.