Tage Pettersen (Høyre), 2022-01-11:
La meg også starte med å takke for muligheten til å snakke om noe vi alle sammen bør være stolte av. Ungdomskulturmeldingen, som Solberg-regjeringen la fram, og som vi behandlet her i Stortinget i juni, var nemlig historisk. I innledningen av meldingen kunne vi lese: «Med denne meldinga presenterer regjeringa for første gongen barne- og ungdomskulturfeltet som eit samla politisk satsingsområde på nasjonalt nivå. Dette gjer vi fordi vi meiner at barn og unge skal ha eit kunst- og kulturtilbod av høg kvalitet.» Og i meldingens kapittel 8, som allerede er trukket fram i debatten, som omhandler kulturskolen, kan vi lese at regjeringen ønsket «ein sterk kulturskole for framtida», og at kulturskolen skal ha et variert tilbud med høy kvalitet og gi alle barn og unge som ønsker det, et tilbud. La meg starte med begrepet «kvalitet». For meg, og ikke minst med mine erfaringer fra Moss, står kulturskolen for profesjonalitet og kvalitet. Et av suksesskriteriene er at alle barn, uavhengig av kunnskapsnivå og bakgrunn, møtes på tvers av godt kvalifiserte instruktører og lærere. Derfor er jeg veldig glad for at kvalitetsbegrepet gjennomsyrer hele stortingsmeldingen. Like lystig blir jeg dessverre ikke når jeg leser Hurdalsplattformen. Der vi kan se at de rød-grønne partiene er opptatt av kvalitet f.eks. i svømmeundervisningen, skriver de samme partiene at for kulturskolen er det det viktigste at den skal nå ut til alle. Jeg leser med andre ord at kvalitet er viktigere på noen områder enn på andre områder, bl.a. kulturskole, som vi her diskuterer. Dessverre blir jeg heller ikke noe mer oppstemt av å lese tildelingsbrevet for 2022 fra Kunnskapsdepartementet til Utdanningsdirektoratet. Det står riktignok to sider om kulturskolen her, men ordet «kvalitet» er ikke nevnt en eneste gang. Jeg håper jeg tolker dette feil. Det andre begrepet jeg har lyst til å berøre i dette innlegget, er «for alle». Kulturskolerapporten fra 2019 viser at rundt 13 pst. av barn i grunnskolealder går på kulturskolen, som det allerede er sagt i debatten. Den typiske kulturskoleeleven blir beskrevet som et barn eller en ungdom fra en ressurssterk familie med høyt utdannede og kulturinteresserte foreldre. I rapporten blir det også pekt på at få kjenner til kulturskolen, og at foreldre og barn i stor grad selv må oppsøke informasjon om kulturskolen. Dette påvirker selvfølgelig hvor mange som deltar, og også hvem som deltar. Derfor er jeg glad for at Solberg-regjeringen var tydelig da den foreslo tiltak for å sikre at kulturskolen skal være et tilbud for alle. Jeg ble litt overrasket over å høre statsråden i hennes innlegg si at hun nå går videre for å finne ut hvordan man kan inkludere flere, for i stortingsmeldingen er det listet opp en rekke tiltak for hvordan man kan inkludere flere, bl.a. at det bør være et politisk mål for kulturskolen at kommuner har både et breddetilbud og et kjernetilbud, at Utdanningsdirektoratet videreutvikler informasjonen om kulturskolen, også på flere språk, og gjør informasjonen tilgjengelig, at kulturskolene oppfordres til å jobbe med å rekruttere bredere for å nå ut til nettopp alle barn og unge, og sist, men ikke minst oppfordre kulturskolene til å jobbe for å tilby et bredt spekter av kulturuttrykk i porteføljen sin. Jeg håper regjeringen også følger opp dette i arbeidet med å inkludere flere. Den nevnte kulturskolerapporten viser oss at manglende bredderekruttering, for å kalle det det, ikke utelukkende handler om økonomi, som enkelte framstiller det som. Men vi skal være oppmerksomme på at økonomi selvfølgelig kan være en barriere for mange familier. Solberg-regjeringen ba derfor i meldingen kommunene vurdere om kulturskolen kunne omfattes av ordningen med fritidskortet. Hensikten var nettopp å sikre at alle barn kunne settes i stand til å delta i en fritidsaktivitet. Dersom kommunene hadde tatt dette i bruk, ville det bidratt til å senke terskelen for å delta på dette tilbudet for veldig mange. Som kjent har Arbeiderpartiet og Senterpartiet valgt å avvikle ordningen allerede før prøveprosjektene er gjennomført og evaluert, men da må vi også fra Stortingets side kunne forvente at regjeringen kommer opp med andre tiltak for å eliminere økonomi som barriere for å kunne delta på kulturskolen. Kulturskolen er en viktig arena for inkludering. Det er alltid rom for alle. Kulturen har ingen innbytterbenk – du er alltid god nok til å være med. Der mange faller fra i idretten når de føler at de ikke er gode nok lenger, ser vi at kulturen klarer å beholde veldig mange i et livslangt løp. Derfor er kulturskolen og kvalitet veldig viktig.