Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2013-12-16:
Målet for Riksrevisjonens undersøkelse av Navs forvaltning av tilretteleggingsgarantien har vært å vurdere hvordan den har blitt benyttet over det ganske land, og belyse forhold som kan forklare eventuelle variasjoner i bruken. Det har også vært viktig å vurdere i hvilken grad ordningen er blitt fulgt opp av overordnet myndighet. Tilretteleggingsgarantien skal gi personer med nedsatt funksjonsevne trygghet for at de blir gitt nødvendig hjelp som nedsatt funksjonsevne måtte kreve i den konkrete arbeidssituasjonen. Garantiordningen skal sørge for et koordinert tilbud fra Arbeids- og velferdsetaten, og for nødvendig oppfølging i samband med tilsetting av personer med nedsatt funksjonsevne. Det er likevel grunn til å bemerke at denne ordningen ikke er en garanti i juridisk forstand, men først og fremst et virkemiddel og en arbeidsmetodikk. Undersøkelsen avdekker flere alvorlige forhold som krever oppmerksomhet og oppfølging. For det første er tilretteleggingsgarantien lite benyttet. Innholdet i tilretteleggingsgarantien synes også å være uklart i forhold til dem som skal forvalte den, og Nav Fylke har tilsynelatende ikke i tilstrekkelig grad prioritert arbeidet med tilretteleggingsgarantien. Ledelsen ved Nav-kontorene følger kun i begrenset grad opp arbeidet med ordningen, og det framkommer vesentlige svakheter i styringsinformasjonen og oppfølgingen av selve ordningen. Undersøkelsen omfatter perioden fra ordningen ble gjort landsomfattende i 2008, og fram til og med 2012. Bakgrunnen for undersøkelsen er at sysselsettingsnivået for personer med nedsatt funksjonsevne over tid har vært lavt, til tross for at det har vært en klar og uttrykt målsetting om å øke deltakelsen i arbeidslivet for personer med nedsatt funksjonsevne. I perioden 2008–2011 økte antall garantier som ble gitt på landsbasis, fra 100 i 2008 til 716 i 2011. I 2012 opplevde man en ytterligere økning, til 3 563 garantier. Økningen dette året må nok ses i sammenheng med innføringen av ordningen Jobbstrategi for personer med nedsatt funksjonsevne. Det hersker ikke tvil om at innføringen av denne nye ordningen også skapte en annen oppmerksomhet omkring tilretteleggingsgarantien enn det som hadde vært tilfellet inntil da. Så kan en stille spørsmål om hvorfor ordningen i så liten grad er blitt benyttet, til tross for stor enighet om målsettingen om å øke deltakelsen i arbeidslivet for nettopp denne gruppen. Komiteen har merket seg at det hersker stor usikkerhet omkring innholdet i selve ordningen. Manglende kompetanse og ikke minst prioritering har bidratt til fortsatt lav yrkesdeltakelse blant denne gruppen mennesker. Heller ikke synes det som om Nav-kontorenes oppfølging av brukerne har vært god nok. Det framkommer store variasjoner fra fylke til fylke og fra Nav-kontor til Nav-kontor. Selve ordningen synes å være lite kjent blant aktuell brukergruppe. I tillegg er det gjort en for dårlig jobb opp mot potensielle arbeidsgivere. Og når man ikke kjenner til en ordning, er det vanskelig å ta den i bruk. Den koordineringen man så for seg at Nav skulle ta ansvar for gjennom ekstra tildelte ressurser for oppgaven og koordinering av tilbudet mot både arbeidsgiver og arbeidstaker, synes rett og slett ikke å ha vært prioritert høyt nok fra Navs side. Når heller ikke alle fylkeskontorene engang har tatt i bruk de tildelte ekstra midlene til koordinatorstilling, sier det seg vel nærmest selv at resultatet ikke kan bli godt. Det er derfor gode grunner for komiteen til å påpeke det kritikkverdige i manglende fokus, at tildelte ressurser ikke er tatt i bruk, og at oppgavene på dette feltet heller ikke har vært prioritert i tilstrekkelig grad. I det hele tatt virker det som om usikkerheten omkring innholdet i selve ordningen har fått bre seg i hele organisasjonen og gitt seg utslag i lav prioritering og ditto svake resultater på området. I tilretteleggingsgarantien forpliktes Arbeids- og velferdsetaten til å gi en rask saksbehandling og individuelt tilpasset hjelp. Det inngår i garantien at arbeidsgiver så vel som arbeidstaker får seg tildelt en fast kontaktperson som skal ha et oppfølgingsansvar, og som en kan søke råd, rettledning og støtte hos. Undersøkelsen avdekker at prioriteringen fra Navs side dessverre har vært tilfeldig. På noen Nav-kontor har man rett og slett behandlet personer med og uten tilretteleggingsgaranti mer eller mindre likt. Fem år etter at ordningen er tatt i bruk, synes det fortsatt å herske stor grad av usikkerhet om ordningens innhold, fra det enkelte Nav-kontor til Nav-fylket – og faktisk helt opp til ledelsen i etaten. I Riksrevisjonens undersøkelse forsterkes dette inntrykket av at det heller ikke er gjennomført en evaluering eller på annen måte sørget for å innhente systematisk styringsinformasjon om hvordan ordningen har fungert. Så vet vi – noe komiteen har valgt å understreke – at når kunnskapsgrunnlaget er utilstrekkelig, kan heller ikke forvaltningen av ordningen bli tilfredsstillende. Svakheter i styringsinformasjonen vil jo også redusere mulighetene for å kunne sette i verk viktige og korrigerende tiltak for å gjøre ordningen mer målrettet. Målgruppen for ordningen dreier seg faktisk om mer enn 500 000 personer i alderen 15–66 år. I første kvartal 2012 var 41 pst. av denne gruppen sysselsatt i inntektsgivende arbeid. Mer enn halvparten befant seg altså utenfor arbeidslivet – og det i en periode med gode konjunkturer og stor etterspørsel etter arbeidskraft. I dypeste forstand handler dette om tilrettelegging for et mer meningsfylt liv for mennesker som står på utsiden av arbeidslivet, men også faktisk om å ta i bruk ledige menneskelige ressurser av hensyn til samfunnsøkonomiske årsaker. For Kristelig Folkeparti har også dette vært viktige målgrupper som vi under flere budsjettbehandlinger har foreslått å styrke innsatsen inn mot. Det er derfor gode og presserende årsaker til at en samlet komité, gjennom sin tilråding, forventer at Riksrevisjonens tilrådinger blir lagt til grunn for det videre arbeidet som må skje fra Arbeids- og velferdsetatens side for at tilretteleggingsordningen skal begynne å fungere etter sin gode hensikt.