Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2007-11-13:
Jeg oppfatter at representanten Lønning i sin interpellasjon tar opp et bredt spekter av problemstillinger knyttet til bl.a. taushetsplikt, samtykke, helseregistre og konfidensialitet i helsevesenet. Jeg ønsker å konsentrere meg litt om debatten knyttet til helseregistre, først og fremst Norsk pasientregister, men la meg først knytte noen generelle kommentarer til noen av de emnene interpellanten tok opp. Jeg deler selvsagt interpellantens vektlegging av taushetspliktens sentrale verdi i helsevesenet, noe statsråden også har understreket. Ny teknologi gir oss nye muligheter innen en rekke områder – så vel som nye politiske utfordringer. Det kan f.eks. gjelde sikkerhetsløsninger rundt nye betalingsformer på Internett, eller det kan gjelde i forhold til justispolitiske debatter. Jeg tenker bl.a. på muligheten for DNA-registre og debatter knyttet til overvåking og sikkerhet kontra personvern. Jeg tror vi kan være enige om at ny teknologi kanskje aller mest gir oss nye, krevende debatter innenfor helsepolitikken, bl.a. fordi opplysninger om helsetilstand ofte er ekstra sensitive. Det er spesielt viktig med sikre løsninger rundt helseopplysninger for at slike ikke skal komme på avveie. Gode og kontrollerbare løsninger omkring utveksling av informasjon er avgjørende for å opprettholde pasientenes tillit til systemene og til de instansene som sitter på helseopplysninger. Det er selvsagt viktig at disse løsningene er av beste kvalitet, og det er naturlig at avveininger mellom f.eks. forskning og personvern er gjenstand for politisk debatt. For meg er det viktig å legge vekt på at ikke noe pasientregister er opprettet for registerets egen skyld, men på grunn av mulighetene registeret gir, samtidig som sikkerhetsløsningene må være av en slik karakter at man vurderer behovet for personvern som ivaretatt. Nye elektroniske registre er i seg selv ikke noe vi skal frykte, men noe vi skal glede oss over. For å opprette såkalte personidentifiserbare registre må det lovvedtak til i Stortinget – dermed gir nye løsninger oss som politikere muligheten til å vurdere om vi ønsker å nyttiggjøre oss fordelene som slike registre gir, eller om vi på grunn av andre hensyn velger ikke å opprette det. Det er opp til oss å avgjøre hva vi ønsker å gå for – og som en del av den vurderingen må vi som ansvarlige politikere selvsagt se på sikkerheten knyttet til bruk av aktuelle løsninger før vi eventuelt gir grønt lys for å nyttiggjøre oss løsningene i helsevesenet. Norsk pasientregister konkret kan gi sentral informasjon man ellers ikke hadde mulighet til å frambringe, f.eks. om sammenhenger mellom behandling og senvirkninger – opplysninger som igjen kan bidra til å forbedre pasientbehandlingen og kanskje til og med redde liv. Samtidig vil Norsk pasientregister være et av verdens aller tryggeste registre hva sikkerhetsløsninger angår. En rekke mekanismer tas i bruk for å hindre at opplysninger skal komme på avveier. Loggingsystemer vil dessuten vise hvem som til enhver tid har tilgang til opplysninger i helseregisteret. Så var det til syvende og sist heller ikke så stor reell politisk uenighet om å opprette Norsk pasientregister som et personidentifiserbart register, selv om det kunne virke slik, jf. den omfattende debatten vi hadde. Uenigheten om de alternativene det ble stemt over i salen, handlet, så vidt jeg kan huske, om hvorvidt krypteringen skulle foregå internt eller eksternt. Så må alle som var for vedtaket om Norsk pasientregister, stå sammen om å dele både æren og ansvaret for det. Mulighetene og utfordringene henger til enhver tid sammen. Ingen kan gå for mulighetene registeret gir, uten samtidig å vurdere sikkerheten, og ingen kan gå imot opprettelse uten samtidig å ha vurdert begrunnelsen for at registeret skal opprettes. En kan ikke fokusere bare på det ene eller det andre uten å se argumentene for og imot i en sammenheng. Til sist vil jeg si at selv om jeg personlig er sterkt for opprettelsen av Norsk pasientregister som et personidentifiserbart register, og selv om jeg mener at det ble gjort et godt vedtak i den sammenheng, er jeg klar over at en lett kan bli blendet av mulighetene pasientregisteret gir. Vi trenger motkrefter og instanser som kan bidra til å se saken i andre perspektiv. Datatilsynet er en viktig instans i denne sammenhengen. Så er det til slutt opp til oss som politikere å foreta de endelige lovvedtakene etter høringsrunder der virkeligheten blir framstilt fra flere hold.