trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Vi skal lage en veiledning om nettopp dette spørsmålet knyttet til § 8-2, som altså dreier seg om debatten om nivådifferensiering som vi nå har vært innom. Jeg er helt sikker på at vi har mye igjen for å snu ressursbruken når det gjelder spesialundervisning, som i dag øker opp gjennom skoleårene, er høyest på 10. trinn og lavest på 1. trinn. Det har vært tema for den stortingsmeldingen som Stortinget behandlet rett før jul, om spesialundervisning. Det finnes rom innenfor det som er dagens lov for å få til den tilpassede opplæringen. Jeg har et sterkt ønske om at når vi nå får til en mer variert ungdomsskole, vil det også være flere som opplever mestring innenfor den ungdomsskolen, og at vi kan treffe på flere måter – uten at det i utgangspunktet er spesialundervisning, men mer varierte måter å jobbe på i skolen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Vi har dårlig tid. Jeg her helt sikker på at hvis vi ikke hadde startet denne høsten med å innføre valgfag på åttende trinn som vi når gjør, hadde skuffelsen i Ungdomsskole-Norge vært enormt stor. Det er utrolig mange mennesker der ute som ønsker nå å kaste seg over dette og starte innføringen. Det er punkt én. Ja, jeg er helt sikker på at skuffelsen ville ha vært mye større enn de praktiske utfordringene vi har med å gjennomføre dette. Så må jeg si en ting: Hvis det er sånn at Høyre mener at dette går for fort, så er det her og nå, i dag, man foreslår å utsette dette. Det forslaget ligger ikke der. Så må jeg bare si at i Høyre er det total forvirring når det gjelder valgfag. Høyres egen skolebyråd i Oslo ønsker å boikotte eller la være å innføre valgfag. Høyre på Stortinget, sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti, som man sitter i byrådet med i Oslo, innfører valgfag her i dag. Jeg har ikke oppfattet at Høyre mener at det er valgfritt for kommunene å innføre det, vi pålegger kommunene å innføre det. Heller ikke Høyre ville ha innfridd en sånn søknad fra Oslo. I Høyre er det komplett forvirring.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Det vi foreslår nå, er ikke innføring av nye fag i skolen. De valgfagene som vi foreslår å innføre, har kompetansemål fra ulike fag. Jeg kan ikke skjønne at det ikke finnes en god mulighet for – hva skal en si – å forme en skoleavis på nett, som det jo er, på kristiansandsk vis, hvis det er kristiansandske nyheter man skal dekke. En arbeidstittel vi har, er produksjon for sal og scene. Det kan være en konsert, det kan være en revy, det kan være ballett, det kan være teater, det vil være alt som følger med av lyssetting og lyd og alle mulige ting, og det kan være produksjon av en video. Innenfor hvert av disse valgfagene vil det være et bredt spekter man kan finne lokalt. Og man må lete etter den kompetansen man allerede har ved skolen, når man utformer valgfagene. Vi har startet med åtte, men vi har fremdeles flere å gå på. Det er rett og slett fordi vi vet at det kan komme mange forslag(presidenten klubber) om nye valgfag(presidenten klubber)(presidenten klubber) vil … (presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg har en så grei mann, president, så det går fint.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg er helt enig med Trine Skei Grande. Det er faktisk såpass mange som 20 pst. av elevene i ungdomsskolen som sier de har psykiske plager i en aller annen forstand. Mange lærere bruker mye tid på å følge opp enkeltelever, og det kan være enkeltelever som har behov for å snakke med noen andre enn de som er lærere, om litt vanskelige spørsmål. Så dette er et spørsmål som er et samarbeid mellom oss og Helsedepartementet, og et budsjettspørsmål og et rekrutteringsspørsmål. Men jeg har absolutt en klar ambisjon om å forbedre helsetjenesten ved ungdomstrinnet. Jeg er helt sikker på at det ville hatt stor betydning for hvordan man kan jobbe konstruktivt på skolen.(Vannglasset til statsråden faller ned på gulvet.) For øvrig, når det gjelder tidsbruk, vil jeg oppfordre representanten Trine Skei Grande til å ta en titt på Oslo. Venstre sitter i byråd med Høyre i Oslo. Jeg er veldig forundret over noen av de signalene som kommer derfra, og de har tid å spare med litt mer fornuftig tidsbruk. (Vannglasset til statsråden faller ned på gulvet.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Det har jeg gjort, president!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg er glad for det brede engasjementet i Stortinget for at ungdomstrinnet skal bli mer variert, mer motiverende, at læringstrykket skal økes, og at flere elever skal mestre mer. Det er en veldig stor styrke når vi nå skal gjennomføre disse endringene i praksis. Vi skal altså ikke bare slippe denne stortingsmeldingen og ønske lykke til, vi skal følge opp med en gjennomføringsstrategi over fem år der læreren og lærerkompetansen står i sentrum. Skolebaserte opplegg for klasseledelse vil være et veldig viktig grep når det gjelder det faglige påfyllet som veldig mange lærere trenger for nettopp å kunne jobbe mer variert og praktisk rundt omkring. Det er først når den siste elev merker at nå har skolen blitt mer praktisk og variert, at vi kan si at vi har lyktes med dette. I den sammenheng skal vi også ta med oss erfaringene fra Ny GIV og overgangsprosjektet i Ny GIV. Hele poenget med overgangsprosjektet, det tilbudet som 10.-klassinger får ved juletider om mer praktisk og variert lese- og regneopplæring, er ikke at de skal få den undervisningen for seg selv. Det er at den skal være mer praktisk og variert. Nå må vi sørge for at vi tar med oss erfaringene, som er veldig gode. Veldig mange lærere er veldig godt fornøyd med den opplæringen de har fått for å jobbe mer praktisk og variert når det gjelder lesing og regning, og slik at det kan prege hele ungdomsskolens måter å jobbe på. Da blir diskusjonen om nivådifferensiering – som en del har prøvd å ta opp her – litt malplassert, for det høres ut som om det er det som er målet. Målet er jo at man skal treffe disse elevene tidligere, med flere og varierte måter å jobbe på. Så må jeg si jeg forundrer meg veldig over de opposisjonspartiene som nå støtter innføring av valgfag, men som ikke vil avvikle faget elevrådsarbeid, for da har man ikke timer til valgfag. Det henger veldig nøye sammen, det er slik vi har fått til dette. Det handler ikke om at elevdemokrati og elevrådsarbeid på skolen ikke er viktig. Det handler om at faget elevrådsarbeid ikke er et veldig vellykket fag. Men vi skal både – punkt 1 – sørge for at vi forskriftsfester det som dreier seg om elevmedvirkning, og – punkt 2 – gå gjennom læreplanen både i norsk og samfunnsfag og andre fag for å sikre oss at vi fortsatt er verdensledende når det gjelder demokratiforståelse, sånn som vi er blant norske elever. Så er det veldig interessant at denne debatten viser en ny kurs for Kunnskapsløftet og et mye bredere kunnskapssyn enn det Høyre ønsket å innføre da de ville innføre Kunnskapsløftet. Høyre foreslår ikke å innføre obligatorisk 2. fremmedspråk, som de senest vedtok på landsmøtet sitt. Det er et nytt klima, rett og slett, i debatten. Men det er full forvirring om hva Høyre faktisk mener. Mener Høyre på bakgrunn av det vedtaket vi gjør her i dag, at det er mulig å innføre et unntak for en tiendedel av elevene i Norge, og at elevene i Oslo ikke skal få valgfag, sånn som Høyre-byråden i Oslo ønsker?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg klarer ikke å dy meg. Det som er det mest interessante i denne diskusjonen, er at Høyre er på full fart vekk, men i full forvirring, fra det de har insistert på at vi skal ha mer av i norsk skole i det siste. Høyre var imot valgfag. Elisabeth Aspaker har argumentert mot, Erna Solberg har argumentert mot, Ødegaard har argumentert mot, og han vil i tillegg boikotte det sentralt vedtatte opplegget som nå legges her i Stortinget i dag. Da må jeg spørre: Hva er det Elisabeth Aspaker mener at sentrale myndigheter skal gjøre hvis det politiske styret for en tiendedel av ungdomsskoleelevene ønsker at de ikke skal få muligheten til valgfag? Det har vi ikke fått noe svar på. Det er ikke så rart, fordi det er forvirring i Høyre, og det synes jeg er kanskje det mest interessante. Fra diskusjonen etter PISA-sjokket i 2000, da det var helt riktig at man fikk mer fokus på mål og resultater i skolen, har Høyre hele veien bare prøvd å forsterke den pendelen. Nå mener jeg at det er bred enighet i Stortinget om å justere den måten en tenker og tilnærmer seg på, og bred enighet om at det skal være et bredere kunnskapssyn og mer variert, med større vekt på motivasjon, og da klarer ikke Høyre å henge med. Denne diskusjonen om nivådifferensiering synes jeg det er et stort behov for å rydde opp i. Det er helt opplagt at det er usikkerhet rundt omkring i Skole-Norge om hva som er innenfor og utenfor opplæringsloven på dette området. Men det er helt feil at det ikke er lov å ha intensivkurs i f.eks. lesing og regning innenfor det som er dagens lov. Det er til vanlig at man ikke skal dele elevene inn etter prestasjoner, og bakgrunnen for det er forskningsmessig veldig tung internasjonalt og nasjonalt. Det medfører at en del elever har for lave forventninger rettet mot seg, at de lærer mindre. Kursplansystemet i Norge viste at det var foreldrenes ambisjoner på vegne av elevene, ikke hva de selv hadde potensial til, som avgjorde hvilken kursplan elevene kom i, og den kom de ikke ut av. Så dette er ikke klokt. Men i tilpasset opplæring og innenfor dagens lovverk er det fullt mulig i perioder å ha intensivopplæring i ulike fag etter behov. Så har jeg lyst til å si noe om de forberedelsene som nå må gjøres. Bakgrunnen for at vi starter allerede i høst, er det unisone ønsket fra elever. Til kommunepolitikere går utfordringen: Sjekk hva som finnes av utstyr på ungdomsskolene nå, sånn at det er mulig å sette i gang. Til skoleledelsen: Sjekk hva dere har av kompetanse, sånn at dere kan plukke de valgfagene og starte ut fra det som ligger nærmest det man allerede har. Så har jeg lyst til å si at jeg ser dette i sammenheng med ressursnormen, altså det forslaget som nå akkurat har vært på høring som dreier seg om et maks antall elever per lærer, fordi det gir større mulighet til å jobbe mer variert i ungdomsskolen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Hvis vi tar en liten realitysjekk, tror jeg det dessverre er sånn veldig mange steder at det ikke står ti lærere i kø og søker på hver enkelt lærerstilling. For veldig mange skolers vedkommende og for rektorer som jobber med dette, vil kampen om kompetente lærere ikke dreie seg om at man har mange å velge mellom, men at man selv klarer å framstå som en attraktiv skole, med skoleutvikling og god støtte rundt lærerne sine for å tiltrekke seg profesjonelle og gode folk. Barneombudet skal avløses fordi vedkommendes åremålsperiode går ut. Barne- og likestillingsministeren har satt i gang en prosess der en gruppe barn nå har vært samlet i helgen for å diskutere hva slags kvalifikasjoner de ønsker å knytte til et nytt barneombud, som kan være det som framheves i stillingsutlysningen, og kan være retningsgivende for barne- og likestillingsministeren når han skal lage et oppdrag til dem som skal hjelpe ham med å rekruttere til den stillingen. Det synes jeg er en interessant måte å få inn barns medvirkning på i forkant. Så kommer den prosessen også til å dreie seg om at barn kan intervjue søkerne, men ikke i det ordinære jobbintervjuet. Men de kan gi en vurdering av om dette er en person som kan kommunisere med barn. Jeg synes ikke det er naturlig å legge opp til samme prosedyre når det gjelder intervjuer med lærere. De som søker en lærerjobb, og som har en lærerkompetanse med seg, er profesjonelle folk som i utgangspunktet har som utdanning å kunne kommunisere med barn. Jeg tror også det er praktisk vanskelig å gjennomføre det, og jeg tror man ville fått store utfordringer i forhold til de avtalene man har med partene, om den måten å gjennomføre det på. Jeg kjenner ikke de eksemplene som representanten Hanekamhaug konkret viser til. Jeg vil selvfølgelig ikke foreta meg noe for å stoppe eller hindre at enkeltskoler utvikler måter å jobbe på med dette, men jeg ser ikke dette som en naturlig måte å jobbe på når det gjelder ansettelse av lærere. Det jeg tror er veien å gå, er at man på hver enkelt skole finner måter å gi tilbakemeldinger på læringsmiljøet generelt, men også på lærere i deres situasjon – med utgangspunkt i elevundersøkelser, eller andre måter hvor elevene inviteres til dette. Jeg har ansatt ganske mange mennesker i min tid. Det er ikke alltid at førsteinntrykket er det som bør avgjøre hva slags medarbeider man velger. Så vi er avhengige av at det er kompetente mennesker som ansetter kompetente lærere, og det er det skoleledelsen og skoleeierne som skal gjøre.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg takker for en god debatt som gjør det veldig klart at det er ingen i Stortinget som ønsker at man skal endre på de faktiske ansvarsforholdene i forhold til hvem som skal ansette lærere i norsk skole. Det er kommunene og rektorene, eller fylkene og rektorene, som har ansvaret i disse sammenhengene, og det er ikke noe man kan lempe over på elevene. Det er fordi det er profesjonelle folk som skal ansettes, det er kompetanse man skal se etter. Det diskusjonen egentlig dreier seg om, er hvordan man kan med dette lovverket og avtaleverket liggende fast sørge for at elevene inviteres til å ha synspunkter på hva slags kompetanse man trenger i skolen og hvordan man kan gi tilbakemeldinger underveis. Jeg tror det er viktig at man tar den diskusjonen videre. Elevorganisasjonen har, sammen med Utdanningsforbundet, engasjert seg i dette og har sin veiledning om hvordan dette kan gjennomføres lokalt. Det drives også veldig mye godt arbeid rundt omkring på skolene når det gjelder det. Jeg tror dette er en forholdsvis liten del av elevdemokratiet, men det er avgjørende viktig at elevene trekkes med i beslutningene som skal tas i en skolehverdag, når det er mulig, uten at man lager noe slags juksedemokrati hvor det virker som om de har en annen innflytelse enn det de faktisk har. Det tror jeg også er litt – hva skal jeg si – forvirrende i demokratiopplæringen. Men jeg er helt sikker på at man kan få gode diskusjoner rundt dette rundt omkring på skolene. Så jeg er glad for at diskusjonen har vist at det er bred enighet om at de lover, regler og avtaleverk vi i dag har for ansettelser, gjelder, og så kan vi jobbe videre med hvordan man kan styrke elevenes medvirkning.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Den rød-grønne regjeringen har lagt fram en omfattende og veldig god stortingsmelding for å få en mer praksisrettet, moderne og mer motiverende ungdomsskole. Det er veldig gledelig at store deler av innholdet i innstillingen fra komiteen bærer preg av enighet. Men det må være lov til å påpeke at det er litt utfordrende å få tak i hva Høyre egentlig mener om valgfag. Representanten Aspaker sa i et replikkordskifte i dag at regjeringen har en stor «kommunikasjonsutfordring». Vel, en ting er i hvert fall åpenbart – Høyre vet hva de snakker om når de snakker om kommunikasjonsutfordringer. For der denne regjeringen med et samlet storting i ryggen vil innføre mer reell valgfrihet i ungdomsskolen, sier samtidig en av Høyres mest profilerte skolepolitikere, Torger Ødegaard, at han vil nekte Oslo-elevene muligheten til valgfag i ungdomsskolen. Representanten Aspaker er opptatt av at valgfag ikke må bli et gode kun for store skoler – det er jeg helt enig i, men det kan synes som om skolebyråden i Oslo, Torger Ødegaard, tok den bekymringen litt vel bokstavelig da han sa til Dagsavisen at han vil gjøre alt for at Osloskolen skal få unntak fra valgfag. Der Høyres stortingsgruppe går inn for valgfag med begrunnelsen om at det vil «være et viktig tiltak for å øke motivasjon og mestringsfølelse», sier den samme Ødegaard at valgfagene gjør de svakeste elevene en bjørnetjeneste, og han anbefaler heller mer øving. Øv mer er et enkelt råd, men det er dessverre slik at det enkle ikke alltid er det beste. Motivasjon er et fenomen som er litt mer avansert enn som så. Derfor må vi ta flere grep, og variasjon er stikkordet. Elevene sier selv at praktiske og varierte arbeidsmåter øker motivasjonen. Flere elever må oppleve mestring – det skaper mer lærelyst. Hvis elever selv forventer å gå på et nytt nederlag, er det slik at likegyldighet kan bli en beskyttelsesmekanisme. Hvis man ikke engang prøver, kan man heller ikke skylde på dårlig innsats. Vi vet at det er en sammenheng mellom elevers motivasjon og elevers læring. I dag sier mer enn hver tiende elev på 10. trinn at de mistrives i skolehverdagen. Motivasjonen daler gjennom ungdomsskolen, og manglende kunnskap fra ungdomsskolen er den enkeltfaktoren som har størst betydning for frafallet i videregående opplæring. Valgfag alene vil ikke møte alle utfordringene vi har i ungdomsskolen, men det er ett av flere viktige grep som et enstemmig storting i dag vedtar. Det er gledelig at partiene i denne sal er enig om mye. Det er bra for den prosessen som nå skal settes ut i livet ved alle landets ungdomsskoler. Derfor er det desto mer underlig at skolebyråden fra Høyre i Oslo i dag varsler en prinsipiell kamp mot valgfag i ungdomsskolen. Jeg håper at det kommer en tydelig oppklaring fra Høyres representanter i salen her i dag. Hvis ikke er det fristende å sitere representanten Nikolai Astrup. I sin avsluttende twittermelding om samme tema sa han bare «hmmm».
Sylvi Graham (Høyre), 2012-01-09:
Jeg skal overlate til mine kolleger å kommentere Tor Bremers innlegg, for jeg har lyst til å si aller først at jeg synes det er flott at vi begynner vårsesjonen med en skolepolitisk debatt. En av våre viktigste oppgaver er nettopp å sørge for å videreutvikle skolen. En god skole skal gi alle elever muligheten til å skape seg den fremtiden de selv ønsker. Da må skolen først sørge for at alle elever mestrer grunnleggende ferdigheter i lesing, skriving og regning når de går ut av ungdomsskolen. Det er viktig for å forebygge frafall i den videregående skolen. Med perspektivet mitt fra arbeids- og sosialkomiteen er jeg også svært opptatt av at en god skole er et av våre viktigste virkemidler i sosialpolitikken. Det å mestre grunnleggende ferdigheter er viktig for å skape tilknytning til arbeidslivet senere. Men det er en bekymringsfullt høy andel voksne som sliter med sviktende grunnleggende ferdigheter og opplever det som utfordrende å mestre jobb og hverdagsliv. Det viser hvor viktig det er med en god skole som ser og hjelper alle elever. Høyre har fremmet en rekke forslag som skal bidra til at elevene lykkes enda bedre i ungdomsskolen. Det er viktig å fange opp så tidlig som mulig de elevene som har behov for litt ekstra hjelp. Vi hører stadig om behovet for mer tidlig innsats, men da må vi ha et regelverk som gjør det mulig med tidlig innsats. Jeg har merket meg at som en del av Ny GIV har skolene mulighet til å ta de svakeste elevene i slutten av 10. klasse ut i egne grupper for intensivundervisning. Det er vel og bra, men antagelig i seneste laget. Høyre mener at skolene bør få denne muligheten allerede i 8. klasse. Det er tidlig innsats i praksis. Vi må riste av oss vente-og-se-holdningen som har rådd i norsk skole. Vi skylder elevene å gi dem den hjelpen de trenger, så tidlig som mulig. På den måten kan de oppleve mestring og lykkes i skolen, og inngangen i den negative spiralen – som i verste fall kan føre til et senere liv utenfor arbeidslivet – kan hindres. Litt hjelp tidligere, f.eks. i 8. klasse, vil kunne bidra til at elevenes motivasjon stiger gjennom ungdomsskolen, og spiralen går med det i positiv retning. I sommer besøkte jeg Soon Sjøskole i Vestby. Det er en skole som gir et tilbud til elever i ungdomsskolen som ikke finner seg til rette i den ordinære skolehverdagen. Jeg ble fortalt virkelige solskinnshistorier om elever som begynte der av forskjellige grunner, men som med tett oppfølging og en helt annen skolehverdag mestret ungdomsskolen og kunne gå videre til å begynne på den videregående skolen de ønsket. Slike historier gjør meg virkelig glad. Det viser at det å fokusere på elvene og tenke på hva som er best for han eller henne, gir gode resultater. Slike alternative opplæringstilbud må det være plass til for å hjelpe elever som har behov for det.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-01-09:
Jeg tok ordet fordi jeg måtte reagere litt på representanten Wickholms tolkning av mitt innlegg. Men egentlig kunne jeg trukket meg like etterpå, når statsråden var oppe, for hun ryddet veldig bra opp for meg – det takker jeg for. Målet er, sa statsråden, å treffe elevene tidlig med hensyn til tilpasset undervisning. Det var akkurat det jeg snakket om også. Jeg kommer selv fra en kommune jeg godt kunne fortalt stortingssalen mye mer om. Det er en Høyre-kommune, og det har den vært i mange menneskealdre. Den har en god skole – det er Oppegård-skolen. Vi har mye god praksis å vise til hvor Høyre-skolen virkelig leverer resultater, og det har vi ingen grunn til å skamme oss over. Så kan man kalle det tilpasset opplæring, eller man kan kalle det nivådifferensiering. Vårt felles mål er, som statsråden sa, å treffe eleven tidlig med den undervisningen som den ungen trenger. Vi ser det allerede i barneskolen. Vi vet godt forskjellen på norsk og finsk skole, og en av de tingene som den finske skolen virkelig er kjent for, er å sette inn ressursene tidlig. Så vet vi at når norske skoleunger går over i ungdomsskolen, blir det litt vakuum, og det er da Høyre mener at vente-og-se-holdningen helt til 10. klasse kanskje ikke er den riktige, men at man har de beste brillene på helt fra starten. Målet er å treffe eleven tidlig i løpet med den undervisningen som den ungen trenger.
Svein Gjelseth (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Ønsket om ei meir praktisk og relevant opplæring er unisont frå heile landet, og det gjev optimisme. Denne optimismen må vi for all del greie å take vare på. Den må forankrast ut i kommunane og i den enkelte skulen. Alle elevar må få oppleve glede av å lære, glede av å skape, glede av å bety noko, glede av å kunne hjelpe nokon, glede av å kunne reise heim att når skuledagen er over og vite med seg sjølv at i dag har eg lukkast. I dag har eg fått til noko, og eg betyr noko. Eg vil bruke resten av innlegget mitt på rådgjevingstenesta. Det er heilt avgjerande å sikre ei nær og tilgjengeleg rådgjevingsteneste med høg kvalitet gjennom heile ungdomstrinnet og vidaregåande opplæring. I denne aldersgruppa står mange elevar overfor krevjande utdanningsval, andre treng nokon å snakke med om personlege eller sosiale utfordringar. Fellesnemnaren her er behovet for ein vaksen som ser kvar enkelt. Gjennom dei siste åra har regjeringa gjennomført ei lang rekkje viktige tiltak for å styrkje heile spekteret av rådgjeving som skjer i og utanfor skulen. Deling av rådgjevingstenesta i ein sosialpedagogisk del og ein yrkesretta del har vore eit viktig krav frå Elevorganisasjonen i mange år. Det er no gjennomført. Kommunar og fylkeskommunar har fått auka ressursar som skal brukast til å heve kvaliteten i rådgjevingstenesta. Det er innført partnarskap for karriererettleiing i alle fylke, og staten legg vidare til rette for nasjonale og regionale karrieresenter. Faget utdanningsval er under utvikling for å sikre ei endå tettare og betre kopling til næringslivet. I stortingsmeldinga om ungdomstrinnet vert det varsla at den sosialpedagogiske rådgjevinga skal styrkjast vidare. Pilane peikar no i rett retning, men det gjenstår framleis utfordringar. Mange elevar fortel at rådgjevarane på skulen har for lite tid til å snakke med kvar enkelt. Mange opplever å velje feil, noko som kan føre til mindre motivasjon og i verste fall til fråfall. Tidlegare var rådgjevingstenesta utelukkande eit tilbod i regi av skulen. Eg er svært glad for at vi i dei siste åra har hatt ei utvikling der arbeidslivet i betydeleg større grad bidreg positivt i dette arbeidet. Utplassering, praksisplassar, mentorordningar, betre samarbeid på alle nivå og ikkje minst etablering av karrieresenter gjer at vi no kan tilby elevane eit langt meir heilskapleg og tilpassa opplegg. Arbeidarpartiet ønskjer eit enda tettare samarbeid mellom skule og arbeidsliv. Dette er utelukkande positivt – for alle partar.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-01-09:
Jeg vil gjerne slutte meg til det representanten Graham sa, at det var flott å starte året med en skoledebatt. Det er ingen tvil om at det å skape en bedre skole og mer kompetanse i det norske samfunnet er vår hovedutfordring. Men om en skulle ha lyttet til de rød-grønne, skulle en nesten tro at debatten var for eller mot Torger Ødegaard – og da helst mot – for det er ikke stort annet som går igjen. Det undrer meg at man ikke fokuserer på at vi faktisk ikke har en skole som skaper de resultatene man skulle forvente. Vi har en skole som reproduserer sosiale forskjeller, og det er helt uakseptabelt. Inntil vi har løsningen på det, ville jeg ha foretrukket at man hadde en debatt som rettet seg mot kunnskap, og hvordan vi faktisk får kunnskap inn i skolen. Sånn jeg ser det, er det helt sentrale for å få kunnskap inn i skolen et sterkt eierskap, det er god ledelse gjennom kompetente rektorer, og det er god klasseledelse gjennom gode lærere. Det håper jeg det faktisk kan være enighet om. Man kan være for eller mot Torger Ødegaard og Osloskolen, men det er heller ingen tvil om at de har vist vei i denne debatten. Det er mange som følger etter, heldigvis, men fortsatt er det også mange som ikke har tatt det lokale ansvaret ved å ta et sterkt eierskap. Jeg konstaterer at Øystein Djupedal fikk rett da han sa at for å få en god skolepolitikk holdt det ikke med bare å være mot Kristin Clemet. Nå har jeg i og for seg registrert at de fleste har adoptert det Kristin Clemet sto for. Jeg har lyst til å si litt om nasjonale prøver. Det undrer meg at man ikke har mer fokus på dem. De er faktisk retningsgivende for hvem som lykkes, hva som er gode grep i skolen, og også hvem som har utfordringer. De sier ikke alt, men de kan si ganske mye. Jeg får ganske mange henvendelser fra lokale politikere som synes det er vanskelig å få tilgang til nasjonale prøver og å få tilgang til resultatene fra nasjonale prøver. Dermed kan de heller ikke utøve det gode lokale eierskapet. Der burde vi i hvert fall starte. Regjeringen stemte også i fjor mot forslag om å utvikle tydeligere retningslinjer for nasjonale prøver. Det forundrer meg at man ikke har tatt utfordringen, for jeg får også ganske mange henvendelser fra lærere som er bekymret over at prøvene ikke har samme beskyttelse som f.eks. eksamen. På mange skoler blir prøvene kjent i forkant, lærerne retter sine egne klasser og sitter også som oppassere for sine egne klasser – altså kan vi ikke garantere at det ikke jukses. Dette dreier seg også om mye mer enn bare om fritaksstatistikken. Det dreier seg om hele gjennomføringen av en veldig sentral del av det å skape god oversikt over utviklingen i norsk skole, og jeg håper at statsråden tar med seg at her ligger det en utfordring, selv om man har stemt imot det på Stortinget.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-01-09:
Først vil eg hylla tittelen på ungdomsskulemeldinga som er «Motivasjon – Mestring – Muligheter». Eg synest det er ein treffande tittel på ei melding der hovudmålet er å gi elevane meir motivasjon, meir meistringsfølelse, og at dei klarar å sjå moglegheitene dei har i eit av verdas beste land å bu i. Korfor skulla dei eigentleg ikkje det? Men vi veit at elevane sin motivasjon dalar, og særleg liten er han på ungdomsskulen. Eg spør meg ofte om korfor det eigentleg kan bli sånn. Eg møtte ein gut eg kjente frå nabolaget. Han hadde begynt på ungdomsskulen, og eg spurde: Korleis går det? Han sa: Ikkje så bra, eg er så dårleg. Svaret hans gjorde inntrykk på meg. Eg meiner det er systemet som ribbar dei for sjølvtillit, og han trong motivasjon, han trong meistringsfølelse, og han trong å sjå dei moglegheitene han hadde. Eg trur denne meldinga gir håp om betring og om ein meir motiverande ungdomsskule. Eg vil bruka mitt innlegg på psykisk helse. Det står òg i merknadene at tal frå Folkehelseinstituttet viser at nesten ein av fem ungdommar på ungdomsskulen har psykiske plager i ei eller anna form. Dette er veldig høge tal. Komiteen skriv i merknadene at det er openbert at psykisk helse har innverknad på elevanes funksjonsnivå og påverkar læresituasjonen. Ja, sjølvsagt gjer det det. Det er ei veldig alvorleg utfordring, og mitt råd er at utdanningsminister og helseminister i oppfølginga av denne planen går saman om eit lyft for å betra den psykiske helsa blant elevane. Eg vil nemna to ting ein kan gjera i skulen for å førebyggja psykiske plager. Det eine er skulehelsetenesta. Vi må innrømma at ho er for dårleg i mange kommunar. Vi må innrømma at ho er dårlegare jo eldre elevane er, og verst er det på vidaregåande. Skulehelsetenesta må bli meir integrert i den vanlege skulen og fungera som eit reelt lågterskeltilbod. Kort fortalt, skulehelsetenesta treng eit lyft. Det andre gjeld fysisk aktivitet. Her vil eg gi ros til representanten Mette Hanekamhaug sitt innlegg. Poenget er at regelmessig fysisk aktivitet kan førebyggja psykiske plager som depresjon og angst. Berre halvparten av 15-åringane oppfyller helsestyresmaktene si anbefaling om aktivitet. Vi har eit gymfag som har eit forbetringspotensial, som har vore for prestasjonsprega, med karakterpress, som ikkje har vore det høgdepunktet og det pusteholet i ein skulekvardag som det var tidlegare. Samtidig opplever ungdommane ei topping innan idretten som gjer at mange fell frå. Eg er glad for den endringa som utdanningsministeren har varsla i gymfaget, og for at fleirtalet i komiteen ønskjer å fokusera på meir fysisk aktivitet der det er mogleg. Det er mykje god helse i ein god ungdomsskule, og omvendt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-01-09:
Eg vil starta med å takka interpellanten for å ta opp eit viktig spørsmål, som svært mange er opptekne av. Ein debatt om det same temaet hadde òg komiteen den 20. oktober i fjor. I Senterpartiet er vi svært opptekne av å ta vare på sikkerheita på sjøen, ikkje minst etter ei rekkje tragiske ulykker sist sommar, med fleire omkomne. Dette er hendingar som gjer inntrykk på oss alle, og det er viktig å sjå på tiltak med det formål å førebyggja ulykker i framtida. Eg vil så takka statsråden for eit godt og grundig svar i dag. Frå Senterpartiet si side ser vi fram til ein brei gjennomgang av regelverket og igangsetjing av haldningsskapande arbeid for å auka sikkerheita for fritidsbåtar. Eg viser vidare til at det dei seinare åra er sett i verk fleire tiltak for å bidra til auka sikkerheit til sjøs ved bruk av fritidsbåtar. I den samanhengen vil eg nemna innføring av krav til obligatorisk båtførarbevis og ein haldningskampanje for bruk av redningsvest for vaksne menn i 2010 og 2011. Det er òg føreteke ei rekkje forbetringar av farleier dei seinare åra. I tillegg er det innført ei sanksjonsordning for dei som gjer seg skuldige i brot på regelverket til sjøs. På bakgrunn av ulykkene sist sommar har spørsmålet om påbod om bruk av redningsvest i fritidsbåtar vore oppe som tema. Eg meiner dette er innspel som statsråden bør sjå nærmare på når ein skal gjennomgå dagens regelverk. Promillegrensa er eit anna tema som er teke opp, noko som eg meiner ein òg bør sjå nærmare på for å førebyggja ulykker. I tillegg til regelverk og haldningsskapande arbeid er det fleire instansar og organisasjonar som gjer eit viktig arbeid for sikkerheita på sjøen, og det er viktig å leggja til rette for god samhandling. Eg vil i samband med det vise til kampanjen «Klar for sjøen». Med slagordet «å være klar for sjøen er å være klar i hodet» fokuserer kampanjen på å få båtføraren til å vera edru og ha sjøen som ei alkoholfri sone. Slik det elles er i det førebyggjande arbeidet, er det ofte enkle grep som betyr ein stor forskjell. Klarer ein å gjera noko med desse, kan mange ulykker og dødsfall førebyggjast. I gjennomsnitt druknar over 30 nordmenn kvart år i samband med bruk av fritidsbåt. Minst ein tredjedel av desse har drukke alkohol. For sikkerheita til sjøs er tiltak mot alkoholbruk, for bruk av redningsvest og for å avgrensa høg fart enkle, førebyggjande tiltak. Så enkelt – og det beste er at desse tiltaka er heilt gratis! Eg forventar at arbeidsgruppa kjem inn på desse førebyggjande tiltaka, og eg synest det er veldig bra at Stortinget set denne saka på dagsordenen så ofte som dei har gjort.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-01-09:
Jeg har fulgt debatten med interesse i hele dag, og jeg gleder meg over at det tross alt er betydelig enighet om behov for endringer i ungdomsskolen. Jeg håper også at regjeringen i fremtiden kommer dit hvor Høyre er, men dette er altså en prosess. Jeg skal vie oppmerksomheten til et område som ikke har vært særlig berørt under debatten i dag, og det handler om det å ha oppmerksomhet på elevrådsarbeidet. Regjeringen foreslår å avvikle elevrådsarbeid som eget fag. Faget har i dag 71 timer over en treårsperiode i ungdomsskolen. Det betyr ikke at dette timetallet for Høyres del er låst, men dette er et viktig område som vi ønsker fortsatt skal være et eget fag. Det har vært høring i forbindelse med meldingen, og forslaget om elevrådsarbeid ble møtt med betydelig motbør i høringen i Stortinget. Ut fra den oppslutningen som vi i dag ser om de politiske ungdomspartiene, må jeg også si at det fra regjeringens side handler om å være svært umusikalsk. Høyre er imot å fjerne elevrådsarbeid som eget fag. Det har en dårlig effekt, og norske elever skårer altså høyt på demokratiundersøkelser. Da gir det liten mening å fjerne nettopp dette faget som er en arena hvor elever kan utvikle nettopp demokratikunnskaper og ferdigheter. Elevmedvirkning og elevdemokratiets betydning for unge menneskers dannelsesutvikling er svært sentralt. Da er møtet i klassens time kanskje det aller første stedet i det offentlige rom hvor elever må bryne sine meninger, må fremholde sine meninger, komme med ytringer, prøve sine synspunkter og forfekte dem, dra resonnement, delta i ordvekslinger, lede møter, gjennomgå og føre voteringer, bruke stemmen – bruke stemmen på andre arenaer enn bare der det handler om basisferdighetene, som er viktige nok, i norsk, andre språk og realfag. Man skal bruke stemmen, og man skal gi innhold til et samspill mellom lærere, skoleledelse og egne medelever på andre områder enn det som tradisjonelt hører skolefaget til. Det å erfare og vinne argumentasjoner og voteringer og å tape tilsvarende er viktig for egen dannelsesprosess – det å lære noe om demokratiet. Regjeringen vil altså fjerne dette som eget fag. I den internasjonale demokratiundersøkelsen fra 2010 kom det fram at norske elevers kunnskap om – og holdning til – demokrati og medborgerskap er veldig god sammenlignet med kunnskapen til elever i 38 andre land som deltok. Det vi lykkes i, vil altså regjeringen at vi tar vekk.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-01-09:
Takk til statsråden for svaret. Båtlivet er svært viktig for veldig mange nordmenn. Vi er blant de land i verden som har størst tetthet av fritidsbåter. Vi har også lange tradisjoner i vårt land som båtbyggere og brukere av sjøen. Det er et bindeledd for generasjoner. Når jeg hører statsråden nevne alle de gode tingene som denne regjeringen gjør på området, må jeg bare si at når det gjelder forebyggingsdelen, med båtførerbevis – jeg kan for øvrig anbefale statsråden et slikt, for jeg har vært innehaver av et sånt båtførerbevis nå i 20 år – mer informasjon, undersøkelser som gjøres i samarbeid med Kongelig Norsk Båtforbund for å se på hvordan bruken av fritidsbåt faktisk er, så er alt dette gode og viktige ting. Jeg har også stor forståelse for at statsråden imøteser det gode utvalgsarbeidet som skal være ferdig 1. april, for jeg tror det kommer opp gode initiativer. Det jeg imidlertid er meget skeptisk til, er at disse tragiske og svært omfattende hendelsene, med mange døde som vi har hatt de senere år, og med den økningen i antall døde som også skjer ved bruk av fritidsbåter på sjøen, ikke allerede har resultert i at statsråden faktisk vil innføre også for denne type ulykker granskingsplikt for Havarikommisjonen, som gradvis har fått utvidet sitt virke fra den ble opprettet i 1989, fra vei til jernbane og båt – alt det som ligger under Havarikommisjonen – og at statsråden og regjeringen ei heller nå kan mene noe og si noe om at granskingsplikten også skal gjelde for de fritidsbåtulykkene med f.eks. mer enn én omkommet og død. Det er klart at jeg forstår at dette handler om ressurser, men det handler også om bruken av den kompetansen som ligger i Havarikommisjonen, og at det er viktig at vi får kunnskap om årsaksforholdene: Er det merkingen vi som ansvarlige myndigheter har ansvaret for? Er det båtførerens rolle? Er det utformingen av skrog, eller er det andre tekniske ting? Det å kunne ha brukt Havarikommisjonen, at den hadde hatt granskingsplikt også overfor denne type ulykker – tragiske og forferdelige ulykker som rammer – hadde jeg nok forventet at statsråden på egen kjøl skulle svare på istedenfor å henvise til et utvalgsarbeid som kommer 1. april. Jeg er svært lei for å si at det kan virke som om statsråden synes at dette er for trivielle oppgaver for en havarikommisjon. Jeg håper virkelig at jeg tar feil i så henseende.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-01-09:
Jeg må takke for en god debatt. Jeg må også takke for de svarene som statsråden har brakt til Stortinget i dag. En vår og en sommer kommer fort, og jeg imøteser 1. april og arbeidsgruppens utredning. Ser vi på Havarikommisjonens arbeid gjennom 20 år, ser vi at fra år 2000 er 353 mennesker drept i fritidsbåter. Men regjeringen vil fortsatt ikke innføre granskingsplikt for Havarikommisjonen, fordi man vil vite mer nok en gang – og man kutter i Redningsselskapet og setter politibåtene til kai. Til tross for at vi har hatt holdningskampanjer gjennom 20 år når det gjelder redningsvester, båtførerbevis og strengere alkoholregler, så er tallene dystre. Jeg skjønner ikke at regjeringen og statsråden ikke kan gi Havarikommisjonen granskingsplikt, rett og slett fordi vi trenger å vite det reelle hendelsesforløpet. Det har pårørende krav på og forventninger om, det har vi som styrende myndigheter også krav på og forventninger om, og forsikringsselskapene og en rekke andre aktører har interesser i dette. Dette skjer til tross for at Sjømannsforbundet og Landsorganisasjonen vil ha granskingsplikt, og til tross for at også Kongelig Norsk Båtforbund, som er en paraplyorganisasjon for i hvert fall det meste som er av organisasjoner for båtfolket som ferdes på sjøen i fritid, ønsker at man nå skal få en granskingsplikt. Vi vet at dette vil koste 5 mill. kr hvis vi avgrenser det til mer enn én drept – alle vil jo ønske at vi skal ha et tall som er null, selvfølgelig – og vi vet at det er relativt små penger som skal til for å få en oversikt over et hendelsesforløp, og hvor vi i langt større grad kan være målrettet med de tiltakene som er nødvendige for å gjøre arbeidsplassene på sjøen og livet til alle som bor langs og ferdes langs sjøen i fritidsøyemed, langt tryggere enn det er i dag. Etter 20 år med Havarikommisjonen, og med langt flere år med forebyggende arbeid på sjøen, er de dystre tallene 353 mennesker drept siden år 2000 – altså på elleve år. Gjennom de siste årene er det meldt mellom 8 000 og 11 000 skadetilfeller årlig, og erstatningene har svingt mellom 300 og 450 mill. kr. Tyveri- og havariskadene står for mesteparten av erstatningene. Så det er omfattende skader. Det er høye tall når det gjelder fritidsbåter, som tross alt er en avgrenset aktivitet for veldig mange. Jeg avventer 1. april. Jeg takker for debatten og ser fram til en vår og en sommer med fortsatt fritidsbåt.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-01-09:
Framtidens gründere og næringslivsledere sitter på skolebenken akkurat nå. Deres skaperkraft og gründerånd er helt avgjørende for framtiden for landet vårt. Derfor er de valg vi nå gjør for elevene og skolene, av sentral betydning. Gründere er avgjørende for et levende og nyskapende næringsliv i framtiden, og satsing på entreprenørskap i skolen er svært viktig for å skape vårt framtidige næringsliv og dermed vekstkraft i hele nasjonen. Dette er viktig for både by og land. Satsing på entreprenørskap, valgfag og praktiske fag i skolen er viktig for å møte den framtiden vi går inn i, på en offensiv måte, og det skaper motiverte elever og engasjerte lærere. Erfaringene med ungdomsbedrifter innenfor Ungt Entreprenørskap er svært gode. Mange av dem som har fått være med på å drive ungdomsbedrifter, blir selv unge gründere. Den kunnskapen og de erfaringene elevene får, gjør at de har en helt annen ballast å ta med seg inn i etableringen av egen bedrift enn dem som ikke har fått denne muligheten. Dette gjør at barrierene for å skape egen bedrift senkes. De får ledererfaring, økonomisk og markedsmessig forståelse, og de blir klar over en del av hindringene de må gjennom. En del opplever å gå konkurs underveis. Det er også en del av læringen. Da vet de i hvert fall hva som skal til for å lykkes i neste runde. Jeg har selv bakgrunn fra dette arbeidet, bl.a. som daglig leder for Ungt Entreprenørskap i Troms. Jeg er imponert over den kreativiteten og det engasjementet som vises rundt om på skolene. Her ligger det virkelig optimisme og framtidstro. Senterpartiet mener at alle elevene, både i ungdomsskolen og på videregående skole, må få tilbud om ungdomsbedrift. Jeg vil derfor oppfordre kommunene og fylkene til en storsatsing på entreprenørskap i skolen. Å bli gründerfylke nr. 1 bør bli den viktigste og største konkurransen mellom fylkene, samtidig med å ha det beste faglige tilbudet, i tett samarbeid med næringslivet. For å lykkes med satsing på entreprenørskap i skolen vil jeg framheve lærernes sentrale rolle. Kompetanse for lærerne er viktig, og gründerlærerne må få den anerkjennelsen som de fortjener for den innsatsen de legger ned som grunnlag for vårt framtidige næringsliv. Våren 2011 ble det etablert et nytt samarbeid mellom Universitetet i Tromsø og Ungt Entreprenørskap, som innebærer at studentene ved lærerutdanningen utdannes i entreprenørskap som metode. Dette vil gi et løft for denne satsingen i Troms og er til etterfølgelse for andre utdanningsinstitusjoner i resten av landet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Det er full anledning for Havarikommisjonen til å ta opp de sakene som de selv ønsker. Spørsmålet er om det skal innføres et generelt påbud om å granske alle slike typer ulykker. Det har vi hittil ikke funnet ressurssvarende. Så får vi se om denne utredningen nå bringer andre synspunkter på dette. Vi er åpen for å høre resultatene av det. Jeg mener at vi hele tiden må vurdere om de ressursene vi setter inn, virker best mulig når det gjelder å få ned antall ulykker. Det må være målet at ressursbruken når maksimalt mulig resultat.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Som i den debatten vi hadde i oktober, er det godt å se at det er et sterkt engasjement rundt denne saken i Stortinget. Jeg tror dette er en sak som egentlig ikke skiller oss så mye som partier eller blokker. Dette er en sak som vi er genuint opptatt av, for det å glede seg over sjøen er noe vi gjør uavhengig av partifarge, og vi ønsker trygghet for dem som bruker sjøen. Så kan det nok hende at når vi kommer til tiltakene, så vil det bli politisk uenighet om hvor langt vi skal gå, og hvor stort ansvar vi skal legge på enkeltmennesket, kontra hva fellesskapet skal ta seg av. Jeg må bare korrigere et bilde: Den tiden vi har sittet i regjering, har fellesskapets overføringer til bl.a. Redningsselskapet økt kraftig. Jeg har selv sittet i regjering og bidratt til at de nå får mange millioner kroner fra Norsk Tipping f.eks. som erstatning for de automatinntektene som falt bort da dette ble strammet inn. Også over de ordinære budsjettene har bevilgningene vært gode. Så får vi også ta med oss de innspillene som kommer fra ulike representanter her. Jeg er sikker på at de som jobber med dette i utvalget, lytter til dette på samme måte som de gjorde i oktober. Selv om datoen er 1. april, er jeg sikker på at utvalget skjønner at dette er alvorlige ting. Vi skal følge opp dette så raskt som overhodet mulig, for å gjøre sommeren trygg for alle som skal glede seg på sjøen.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Vi har ingen liv å mista, ei heller på sjøen. Men dessverre skjer dette, og det er ikkje berre dei krevjande vêrforholda langs norskekysten som tek liv, men òg det at vi set oss sjølve i fare. Med romjulsorkanen Dagmar friskt i minne: Noreg har ofte krevjande vind-, sjø- og temperaturforhold. Noreg har ein av verdas største tettleik av fritidsbåtar, som det òg vart sagt her. Mange stader i Noreg brukar ein båten året rundt, m.a. til persontransport, til arbeid og skule, og ikkje minst til utleige til turistar. Her er hovudutfordringa vêret, vil eg påstå. Men dessverre har fyll og fart på kvelds- og nattetid vist seg å vera ein leik med livet, ikkje berre for ein sjølv, men òg for andre. Som oftast køyrer ein ikkje åleine heller. Ein har gjerne båten full av festglade menneske. Det er slike ferder ein bør takka nei til. Det er slike ferder vi må hindra at skjer. Kva som kan gjerast, er tema her i dag. Det er nok ikkje berre eitt svar på det, men fleire. Det er i dag påbode med redningsvest og flyteutstyr tilgjengeleg i båten, men det å ta på seg vesten sit dessverre langt inne. Og kven er det som slurvar mest? Jo, det er far, som sjølvsikkert reknar med å greia seg om han dett i sjøen. Heldigvis har Stoltenberg-regjeringa innført krav om båtførarbevis for dei som er fødde 1. januar 1980 eller seinare, og båtførarar på større båtar enn 8 meter og/eller større motor enn 25 hestekrefter. Vi i Arbeidarpartiet si stortingsgruppe har teke ulukkene inn over oss. Sjølv om alderen er høgare enn det kravet tilseier, har nærare 15 representantar no meldt seg på båtførarprøva til våren. Det er mange haldningskampanjar som har vore prøvde, noko som vi òg må fortsetja med. Vi må vurdera om regelverket i dag er stramt nok. Dette vert gjort kontinuerleg. Fiskeri- og kystministeren vår har sett i gang Kystverket for å sjå på fartsgrensene. Dette er viktig. Her vurderer ein om ein skal fortsetja med at ein kommunalt kan ha moglegheiter for ulike fartsgrenser, eller om ein skal ha same regelverk overalt. Kystverket sjølv kan utanfor hamnedistriktet fatta enkeltvedtak om fartsgrensene. Kystverket skal konkret vurdera nye forskrifter som kan betra sikkerheita for ferdsla langs kysten. Vidare har næringsministeren på ein glimrande måte beskrive kva som vert gjort frå Næringsdepartementet si side. Arbeidarpartiet meiner dette er eit viktig tema å debattera, og eg er svært nøgd med at det no er sett ned ei arbeidsgruppe som ser på sjøsikkerheita langs heile kysten, og som vurderer alle aspekt knytte til sikkerheit på småbåtar. Vi ser fram til at gruppa kjem med sine tilrådingar og konklusjonar.