Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-24:
Norge har gjennom internasjonale forpliktelser som barnekonvensjonene og FNs konvensjon om rettigheter til mennesker med nedsatt funksjonsevne understreket alle elevers rett til å gå på en inkluderende skole. Derfor var det gledelig da vi endelig fikk Meld. St. 6 for 2019–2020, Tett på – tidlig innsats og inkluderende fellesskap i barnehage, skole og SFO. SV har lenge etterspurt regjeringens politikk på de områdene meldingen angår, og mener det er positivt at Stortinget nå får diskutert disse problemstillingene grundig. Det er positivt at det er bred politisk støtte for at vi skal ha en barnehage og skole i Norge som gir muligheter for alle barn og unge, uavhengig av sosial, kulturell og språklig bakgrunn, kjønn og kognitive og fysiske forskjeller. Men gleden ble kortvarig. Vi fikk en stortingsmelding i hende som viser at regjeringen prioriterer beskrivelser og ord, framfor handling, ressurser og konkrete tiltak. Det er gjennomgående i hele meldingen at ansvaret legges over på andre, da spesielt kommunene, gjennom opplisting av hva regjeringen forventer. Hvis en virkelig vil endre praksis på et område som undertegnede gjentatte ganger har kalt et mørkt kapittel i norsk skolehistorie, må en være villig til å prioritere og sette av tilstrekkelige ressurser. Dette er ikke bare en bekymring SV framsetter, jeg merket meg at den samme bekymringen ble framført av flere av instansene som var på komiteens høring, om at meldingen ikke vil føre til markante endringer ute i skolen. Regjeringen har i for liten grad svart på de store utfordringene som finnes der ute. Derfor mener SV at stortingsmeldingen er både tannløs og full av selvfølgeligheter. Vi etterlyser mer forpliktende tiltak. Det er mange fine ord som veldig få kan si seg uenig i. Regjeringspartiene er nødt til å ta inn over seg, når de endelig legger fram en stortingsmelding om dette, at Barneombudets rapport om temaet for få år siden ble kalt «Uten mål og mening». Barneombudet hevdet at barns rettigheter til god spesialundervisning brytes daglig i Norge. Tilbudet elevene får, er tilfeldig, og det virker heller ikke som man er villig til å finne ut hva barna faktisk lærer. Da må det være som å bite i det sure eplet at opposisjonspartiene finner 49 områder stortingsmeldingen burde vært styrket på. For SV har det vært særlig viktig å fokusere på å styrke skolens muligheter til å gi tilpasset opplæring og øke skolens spesialpedagogiske kompetanse. Alle barn, unge og voksne skal ha rett til en kvalifisert lærer, uavhengig av hvor de bor, eller hvor i utdanningsløpet de er. Utdanningssektoren har store rekrutteringsproblemer, og disse kan ikke løses gjennom snarveier til lærerkompetanse. Prinsippet om likeverdig opplæring svekkes dersom ikke opplæringen gis av kvalifiserte lærere. SV er kritisk til å innføre en plikt til å vurdere alle barns norskkunnskaper før skolestart. De barna som har utfordringer som anses som betydningsfulle, før skolestart, skal naturligvis ha rett på god oppfølging, men nøkkelen til å lykkes med godt språkarbeid i barnehagen er tillit – tillit til at de ansatte følger opp barna systematisk – og ikke en rigid plikt til språktesting, slik regjeringen foreslår. Regjeringen foreslår å flytte 150–200 mill. kr fra Statped over til kommunene og fylkeskommunene over en femårsperiode. Jeg er bekymret for at dette vil svekke tilbudet til de elevene som har størst behov for støtte. En inkluderende fellesskole skal sikre at alle barn og unge får et godt opplæringstilbud, uavhengig av hvor de bor, og hvilken økonomisk bakgrunn de kommer fra. Samfunnet skal ta ansvar for at alle barn kan gå på en skole der de får tilegnet seg kunnskaper og kan trives. For å oppnå dette er det viktig å fokusere på tidlig innsats overfor barn som har utfordringer i skolehverdagen. Vi kan ikke gi opp et eneste barn! Med det tar jeg opp SVs forslag i saken.