Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2017-10-10:
Vi lever i en urolig verden – brutale konflikter som rammer millioner av mennesker, terror også i vår egen verdensdel, et Europa som er i villrede etter brexit, valg som snur opp ned på politiske maktforhold, et USA som er mer polarisert enn på flere generasjoner, flyktningstrømmer, klimakrise, globalisering og teknologiendringer som snur opp ned på folks arbeidsplasser og på hele næringer. Trontalen er stedet for en regjering å beskrive disse utfordringene og Norges strategier for å møte dem. La meg begynne med å gi regjeringen ros på et punkt hvor vi er helt enige. Det er at Norge har et godt utgangspunkt. Høy levestandard, høy grad av tillit mellom folk og en sterk økonomi gir oss en bedre mulighet enn de fleste andre land til å finne løsninger og skape gode liv for våre innbyggere. Likevel er det noen sterke pilarer i det norske samfunnet som regjeringen ikke beskriver: trepartssamarbeidet, sterke organisasjoner på både arbeidsgiver- og arbeidstakersiden, med LO og NHO i spissen, men også flere andre, et samarbeid der partene tar ansvar og samarbeider med det offentlige, en sterk offentlig sektor der helse, omsorg og skole i hovedsak leveres av fellesskapet med et likeverdig – ikke todelt – tilbud til folk og en tradisjon for en ambisiøs offentlig næringspolitikk, et sterkt statlig eierskap der naturressurser og store industrilokomotiver eies i fellesskap og utvikles til felles beste. Det er dette vi må bygge på og forsterke hvis vi skal lykkes i det røffe internasjonale farvannet vi skal ut i. Politikk handler om folks trygghet, om deres muligheter, om folks liv. Mange forteller at de er urolige for tryggheten i arbeidslivet, at deres egen arbeidsplass omstilles og forandres, og at de selv er redde for ikke å henge med eller for at barna deres ikke skal lykkes i skole og deretter arbeidsliv. For Arbeiderpartiet vil arbeid til alle, næringsutvikling og jobbskaping alltid være hovedgrunnlaget for et trygt og rettferdig samfunn. Arbeid til alle handler i vår tid om et næringsliv i konstant omstilling, og vår oppgave er å skape trygghet i den omstillingen. Unge mennesker som går ut i arbeidslivet, kommer i løpet av sin karriere til å jobbe med teknologier som ennå ikke finnes, for å løse oppgaver vi i dag ikke vet om, for å jobbe i bedrifter og virksomheter som ennå ikke er opprettet. Samtidig snakker forskerne om at en tredel av de jobbene som finnes i dag, kanskje vil være borte allerede om 20 år. Det krever en enorm omstillingsevne. Igjen er det et godt organisert arbeidsliv som gir oss fordeler, at vi tar ansvar for hverandre, en omstillingssolidaritet der alle får mulighet til å lære det som skal til for å løse nye oppgaver – igjen en dimensjon som dessverre er fraværende i regjeringens trontale. Andre forteller at de er urolige for klimakrisen, at vi trenger en omstilling av transportsektoren vår, en endring i bo- og reisemønster og nye, energieffektive teknologier. Vi er blitt rike på olje og gass, og vi har bedrifter og arbeidstakere med enorm produktivitet og lønnsomhet. Det skal vi fortsatt ha. Men samtidig må vi utvikle de nye næringene som skal gi oss framtidens levestandard – havet, fornybar energi, helseteknologi, IKT og den enorme digitaliseringen som skal skje på alle områder. Vi har ledet an i store industrieventyr. Norge har investert, eid, utviklet og satset sammen. Det er det vi nå også må gjøre på disse nye områdene. Aldri har det vært større behov for en aktiv næringspolitikk – igjen et område som var fraværende i trontalen. Det tredje området folk forteller at de er urolige for, er en todelt velferdsstat. Reformpause var det noen Høyre-politikere som snakket om i forrige periode. Men det har aldri vært større behov for reformer. Det var interessant å høre at det i trontalen ble snakket om en bærekraftig velferdsreform. Men hva betyr det? Betyr det en velferdsreform som gjør at velferden er liten nok, eller betyr det heller at den er effektiv nok, at vi har tillit til de ansatte, at vi reduserer byråkratiet og øker produksjonen, at vi investerer i ny teknologi, at vi sikrer velferden nok inntekter, slik at vi gir et likeverdig tilbud til alle? Hvordan skal vi sørge for at de som er avhengige av offentlige støtteordninger, ikke blir i vedvarende fattigdom? Hvordan skal vi gi de 15 000 unge som går ut av skolen hvert år uten å fullføre, en mulighet til fagbrev og studiekompetanse? Hvordan skal vi sikre eldre omsorg? Arbeidsliv, klima, velferd – dette kommer til å være Arbeiderpartiets hovedpilarer i den kommende stortingsperioden.