Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2009-02-26:
I tidligere debatter i dag har den globale finanskrisen vært tema. Saken vi nettopp behandlet, viser at Norge må løse problemer vi nå har innen finansmarkedet på grunn av forhold som har oppstått i andre land, men som har smittet over på oss. USAs statsbudsjett, som vil bli framlagt snart, og den nødvendige opprydningen i bank- og finanssektoren som de nå står overfor, kan vise seg å være viktigere for norsk økonomi på sikt enn det vi vedtar i denne salen. Sånn sett er vi mer avhengige av hverandre og mer sårbare over landegrensene enn noen gang. Men også på andre måter blir vi globale. Vi reiser mer, og vi arbeider og bor i andre land i kortere eller lengre perioder. Emigrasjon har nordmenn drevet med i hundrevis av år. Mest kjent er selvfølgelig alle de som drog til Amerika på 1800-tallet og på begynnelsen av 1900-tallet. De forlot fattigdommen og håpet på en framtid i et nytt land, og mange av dem fikk også et godt liv der. Ingen hadde noen pensjon å ta med seg på flyttelasset. Dagens emigranter som har rett til pensjon, kan ta med seg den uansett hvor de måtte ønske å bosette seg. Fram til nå har vi hatt et inkonsistent skattesystem omkring dette. Med dagens lovendring vil det etableres et nytt system. Dette kalles kildeskatt og går ut på at folk skal betale skatt til den staten der inntekten kommer fra. Kildeskatt på pensjon betyr altså at pensjon fra Norge som sendes til folk som har flyttet permanent ut av landet, blir skattlagt her. Kildeskatten vil bli på 15 pst., og en kildeskatt på 15 pst. er i utgangspunktet ikke urimelig hard og ligger lavere enn den mange andre land har. Det betyr bl.a. at ingen kan unndra seg beskatning ved å flytte til et utvalgt land og ikke betale skatt verken til det landet man bor i eller til Norge – fullt lovlig på grunn av smutthull. Vi vil også med dette unngå at folk betaler skatt for samme inntektskilde to ganger. Kildeskatt legger til rette for en rimelig fordeling av skattefundamentene mellom ulike stater gjennom skatteavtaler. Dette sikrer dessuten at det norske skattefundamentet ikke blir uthult, og det vil bidra til å hindre skattetilpasninger i et arbeidsmarked som stadig internasjonaliseres. Det finnes få gode begrunnelser for at en person som velger å flytte fra et land med et høyt inntekts- og kostnadsnivå skal ha skattefritak for pensjonsinntekten. Prinsipielt er derfor denne endringen av skatteloven viktig. I mange tilfeller vil dessuten endringene i reglene for kildeskatt ikke påvirke skatten den enkelte pensjonist skal betale. Dette er en opprydning som er nødvendig når stadig flere tar med seg opparbeidede rettigheter og bosetter seg i andre land. Saken har skapt et visst engasjement blant en del pensjonister som bor i utlandet. Mye av den uro vi har sett, skyldes misforståelser. Jeg synes ikke det er grunn til å klandre noen for det, for dette er vanskelig informasjon som ikke er like lett å få tak i for alle. Likevel vil jeg ikke underslå at det faktisk er politisk uenighet i denne saken også. De pensjonister som bor i utlandet og som verken betaler skatt til Norge eller til sitt nye hjemland, ønsker selvfølgelig å fortsette slik, men det mener vi er feil. Pensjonene blir i stor grad finansiert av det offentlige gjennom statens tilskudd til folketrygden og gjennom inntektsfradrag knyttet til pensjonssparing og pensjonsutbetalinger. Det er et godt prinsipp at inntekter som er finansiert av det norske fellesskapet, blir skattlagt også når mottakeren har flyttet ut av landet. Dermed blir det klarere likebehandling sammenlignet med norske pensjonister, som betaler skatt av sin pensjon i Norge. Hvem berøres så av dette forslaget? Tall fra 2007 viser at det var nærmere 43 000 pensjonister i utlandet som mottok pensjon fra Nav. Alle disse er ikke skattemessig bosatt i utlandet, men tallene gir en pekepinn om hvor mange som vil bli berørt. Blant mottakerne av pensjon finner man nordmenn som har emigrert til et annet land, men det er også mange mottakere som er utenlandske statsborgere som har jobbet i Norge i en periode i sin yrkeskarriere, f.eks. med oljeutvinning på norsk kontinentalsokkel. Et eksempel er en amerikansk statsborger som har jobbet i Norge i fem år, og som får deler av sin pensjon utbetalt av den norske stat. Den amerikanske statsborgeren vil da betale deler av skatten sin til Norge når kildeskatt på pensjoner blir innført. Om lag tre fjerdedeler av de nevnte pensjonsutbetalingene går til EØS-området. Ingen pensjonister som kommer innenfor skattebegrensingsregelen, vil få skatteskjerpelse dersom de bor i et EØS-land. Tvert imot vil disse få skattelettelse. Minstepensjonister med liten formue og som har det vesentligste av sin inntekt fra Norge, vil verken betale inntektsskatt eller trygdeavgift. Til nå har minstepensjonister, som har vært bosatt innenfor EØS-området, i stor grad betalt trygdeavgift. Innføringen av kildeskatt på pensjoner for denne gruppen pensjonister betyr en større likebehandling med pensjonister som er bosatt i Norge. Dette betyr altså at de vil betale mindre enn det de betaler i dag. Norske pensjonister i utlandet bor stort sett i land Norge har skatteavtale med. Dersom det landet pensjonisten bor i, skattlegger pensjonen, er det forpliktet etter skatteavtalen til å gi fradrag i sin skatt for den norske kildeskatten. Dersom bostedslandet ikke skattlegger pensjonen eller skattlegger den for lavt, vil innføringen av kildeskatt på pensjoner bety en skattlegging av tidligere skattefrie inntekter. Dette er en tilsiktet skattlegging som bidrar til å oppfylle ett av forslagets formål, nemlig at en person ikke skal kunne emigrere vekk fra det norske skattenivået på pensjoner fra Norge. Innføring av kildeskatt på pensjoner fører ikke til betydelig omfang av dobbeltbeskatning. Det er ulike regler for skattlegging etter hvilke avtaler Norge har med de ulike bostedslandene. Det er tre hovedgrupper som jeg vil redegjøre for her. Det ene er at noen skatteavtaler gir Norge rett til å ilegge kildeskatt på pensjoner, f.eks. gjelder dette Sverige. Her vil dobbeltbeskatning hindres ved at Sverige unntar pensjonen fra skattlegging eller gir fradrag for den norske skatten når de skattlegger pensjonen. Et annet eksempel hvor Norge har mulighet til å ilegge kildeskatt etter skatteavtale, er Frankrike. Det andre er når vi har en skatteavtale som sier at det kun er landet pensjonisten nå er bosatt i, som kan skattlegge pensjonen. Da vil ikke Norge ilegge kildeskatt. Norges skatteavtale med bl.a. Spania, Thailand og Pakistan er utformet på denne måten, ergo vil ikke pensjonister som bor der, beskattes fra Norge. Skattyter må selvsagt dokumentere hvor han eller hun er bosatt. Det tredje er hvis Norge ikke har skatteavtale med pensjonistens bostedsland – det er disse 100 som representanten Flåtten tidligere har vist til. Da vil ikke statene være forpliktet overfor hverandre til å hindre dobbeltbeskatning. Det vanlige er da at bostedsstaten hindrer denne dobbeltbeskatningen. Det er viktig å huske på at av det antallet vi har, viser det seg at i 2007 var det kun 346 personer som bodde i land uten skatteavtale med Norge. Opposisjonen hevder at det trengs mer utredning. Det er litt pussig, på bakgrunn av at forslaget har gjennomgått en omfattende forberedelse og utredning, også under den forrige regjeringen, og ikke minst sett i lys av at det er relativt få skattytere som får endret skatt med dette forslaget. Saken har vært omtalt i hvert statsbudsjett siden 2004. Temaet er utredet i OECD, og forslaget har blitt sendt på bred høring – et omfattende høringsnotat. I høringsrunden deltok en lang rekke organisasjoner, og tilbakemeldingene var gjennomgående positive. Blant disse var Skattebetalerforeningen og Pensjonistforbundet med sine drøyt 170 000 medlemmer. De negative uttalelsene kom fra to organisasjoner, Seniorsaken og FinnSpania, Skatt og Økonomi. Etter at høringsrunden ble avsluttet, er saken på nytt presentert i en egen odelstingsproposisjon hvor det er gjort flere endringer for å ta hensyn til innspillene i høringen. Stortingets egen behandling har også inneholdt høring hvor vi har hatt besøk av berørte organisasjoner, som igjen har bekreftet at de fleste er positive til dette. På denne bakgrunn mener jeg det er viktigere at Norge prioriterer å lage gode skatteavtaler med flere land enn å fortsette utredninger av noe vi allerede har utredet godt.