Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-08:
SV er overrasket over at denne saken skal hastes gjennom i Stortinget, for det er ingen ting som tilsier at Stortinget nødvendigvis må gjøre et vedtak om dette nå. Bakgrunnen er som kjent at de fem borgerlige partiene i Stortinget påla Regjeringen å legge fram denne saken, og det gjorde da Regjeringen i hastetempo uten at noen av de samfunnsmessige eller næringspolitiske konsekvensene var utredet. Det som kanskje forbauser meg mest, er at en arbeiderpartiregjering, med et meget kritisk LO i ryggen – holdt jeg på å si – velger å legge fram lettelser i opsjonsbeskatning uten å ha tenkt videre over hvilke konsekvenser dette kan få. Den beskjedne forskning som er foretatt på opsjoner, utbredelse av opsjoner og hvilken virkning det har, har vi fra USA. Professor Holden er vel den som i Norge har uttalt seg mest om det. Det Holden hele tiden konkluderer med, knyttet til amerikansk forskning, er at det ikke finnes noe grunnlag for å si at opsjoner faktisk har den tilsiktede effekten. Det vi fra SVs side har vært opptatt av, er at før vi vedtar den type lettelser som her foreslås, må vi gå inn og finne ut hvilken effekt det har. Det eneste argumentet som brukes i debatten så langt i stortingssalen, er at små IKT gründerbedrifter må ha den typen lettelser for å bli i Norge. Hvis det er riktig, skal ikke SV være fremmed for å snuse på det. Men vet vi noen ting om det? Nei. Vi vet altså ingen ting om det faktisk er realiteten, eller om det bare er et munnhell som måtte ha blitt en allmenn sannhet uten at noen har undersøkt det. Vi er opptatt av at mennesker skal kunne skape sin egen virksomhet, og at de ansatte skal kunne ta del i verdiskapingen. Vi er også opptatt av å ha sunne bedrifter, også innenfor de nye bransjene som vokser fram. Men hvordan man stimulerer til det, vet vi ingenting om. Om opsjoner er det virkemiddelet som må til, vet vi heller ingenting om, og det er bakgrunnen for at SV har fremmet et forslag om å undersøke dette nærmere før vi eventuelt gir den type lettelser. Grunnen til at vi har hatt denne typen beskatning av opsjoner i Norge, er det misbruket og den ukulturen som vi så for en åtte, ti år tilbake – de fleste vil huske Schnitler og Kværner. Det er den faktiske bakgrunnen for hvorfor opsjonsbeskatningen ble strammet inn. Vi har i Norge, men også i utlandet, mange eksempler på at opsjoner åpenbart fungerer motsatt av det som er hensikten. Det går nesten ikke en uke uten at det er oppslag om det jeg vil kalle misbruk av opsjonsordninger, ordninger som åpenbart bare har én hensikt, og det er å berike ledere i selskaper. Det vi må finne ut av, er om opsjoner er et faktisk virkemiddel for å oppnå det vi ønsker. Stortingsflertallet sier ja og amen uten å ha reflektert nærmere over det, og det forbauser meg. Særlig synes jeg det er overraskende at sentrumspartiene så reservasjonsløst hopper på dette uten å ha tenkt nøyere igjennom om det faktisk er det man ønsker. Det forbauser meg også at Stortinget er i stand til å være så fragmentert som det faktisk er. For samtidig som vi i Odelstinget i dag skal vedta lettelser i opsjonsbeskatningen, sitter sosialkomiteen og diskuterer forskjellsmeldingen, som også skal behandles i Stortinget. Forskjellsmeldingen – eller, som den heter, utjamningsmeldingen – har én hovedhensikt, og det er å kartlegge hvordan forskjellene i Norge har utviklet seg, og hvilke tiltak man kan bidra med for å prøve å utligne forskjellene. Der diskuteres ikke opsjoner overhodet. Det som er den store svakheten ved forskjellsmeldingen, er at de økonomiske forhold knyttet til beskatning overhodet ikke er berørt. SV har ønsket å fremme dette i denne debatten, uten å få flertall for det. Opsjoner er et tema som åpenbart må være med i diskusjonen om Forskjells-Norge. Her har SV, sentrumspartiene og Arbeiderpartiet i mange henseender en lik tilnærming, nemlig at vi ønsker et samfunn med mindre forskjeller. En større bruk av opsjoner vil åpenbart føre til akkurat det motsatte. Større bruk av opsjoner vil føre til større forskjeller mellom folk. Vi vet fra før at det i all hovedsak er ledelsen som får opsjoner, og som beriker seg selv. All erfaring, all empiri, viser at det er situasjonen. Her går man altså reservasjonsløst inn og forbedrer en ordning som allerede har en forskjellsvirkning. Det overrasker meg. SV fremmer i dag et forslag, i håp om at noen i løpet av debatten skal skjønne at det er fornuftig å tenke gjennom dette – ikke bare ut fra et forskjellsstandpunkt, men også ut fra et næringspolitisk standpunkt – hvis man ønsker å sette seg de mål som alle her i salen sier de vil. Gründerbedrifter skal ha muligheten til å vokse, og gründerbedrifter som ikke har egenkapital, må ha muligheten til å avlønne sine ansatte. Ja vel, sier SV, det er vi villige til å diskutere, men da må vi se på om opsjoner er løsningen. All erfaring tilsier at opsjoner ikke er svaret, tvert imot er opsjoner en del av problemet. Vi i SV er opptatt av at disse bedriftene skal ha rammevilkår som er til å leve med, og det oppfatter vi at de har i dag. Derfor har vi ikke ønsket en lettelse i opsjonsbeskatningen, men å utrede hvilke konsekvenser lettelsene kan få, både for samfunnet og for næringslivet.