Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Datatilsynet er ikke glemt. Det er vårt viktigste redskap for daglig ivaretakelse av personvernhensyn i forvaltningen. Det hjelper oss til å holde orden i privat sektor og i norsk offentlighet generelt. Tilsynet arbeider med spørsmål som er veldig viktige for borgerne. Datatilsynet hjelper oss ved å gjøre oss oppmerksomme på områder med særlig risiko, og kan også gi råd om hvordan skadepotensialet ved personopplysninger kan reduseres. Komiteen har også ved tidligere anledninger fremhevet betydningen av tilsynets rådgivningsarbeid overfor de ulike samfunnssektorene og organisasjonene der, slik at vi sammen kan utvikle gode, bransjevise normer. Utviklingen av bransjevise kutymer som går lenger enn lovens minstekrav til behandling av personfølsomme opplysninger, kan supplere formelle lover og forskrifter, samtidig som det minner aktørene på at de ikke nødvendigvis bør utnytte de tekniske muligheter til lovens yttergrense. Komiteen har også villet peke på at det praktiske erfaringsgrunnlaget Datatilsynet får gjennom sin virksomhet, representerer et kunnskapssenter for personvernspørsmål som lovgiver kan bruke ved utviklingen av nye regler, når og hvis den teknologiske utviklingen gjør det nødvendig. Derfor er ombudets rolle som deltaker i samfunnsdebatten velkommen. Vi ser også at de problemstillingene som tilsynet identifiserer for oss gjennom årsmeldingen, er viktige beskjeder til Stortinget som lovgiver. Komiteen har merket seg i årsmeldingen at det er bevegelse i det internasjonale personvernarbeidet. Både i EU, OECD og Europarådet pågår det en revisjon av de internasjonale standarder for personvern. Man kan faktisk si at rettsutviklingen i EU i denne meldingsperioden – men også inn i dette år – har gitt grunnlag for en viss optimisme. For egen del vil jeg registrere at implementeringen av datalagringsdirektivet har stoppet opp, det som var så veldig viktig for svært mange, er nå lagt i bero. Samtidig kommer det nye initiativ som nærmer seg problemstillingene fra den andre siden – hvordan kan vi utvide borgernes personvern? I januar i år foreslo EU-kommisjonen et helt nytt regelverk for modernisering av EUs personvernregler. Det er en generell forordning om beskyttelse av personopplysninger, og den skal altså med tid og stunder erstatte personverndirektivet, som i og for seg tidligere har vært gjennomført i Norge ved personopplysningsloven fra 2000. Det er særlig fire prinsipper som er vesentlige her: For første at man styrker retten til å bli glemt. Man skal gjøre det enklere å flytte med seg data fra en tilbyder til en annen, hvor den første, som f.eks. har mistet et kundeforhold, blir pålagt å slette opplysninger. For det tredje er det et dokumentasjonskrav, som beveger seg noe mer vekk fra konsesjonstankegangen og over til å dokumentere at man har gode rutiner for å behandle følsomme personopplysninger. Så er det også – ganske fornuftig – laget enklere regler for mindre bedrifter. Dette er en rettsutvikling som jeg synes er veldig spennende. Vi har ikke lagt opp til noen stor og lang generaldebatt om personvernspørsmål i dag, og komiteens innstilling gjenspeiler jo at det er bred enighet om hvor viktig det er med personvern. Likevel må vi innrømme at når vi kommer ned under de generelle vurderingene som alle kan si seg enige i, så kom det til syne en noe forskjellig avveining mellom regjeringen og opposisjonen, som i komiteen er representert med Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet. Det er på to punkter i innstillingen vi har skilt litt lag. Det ene er at særlig komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti har fremhevet problemene med at institusjoner og skoler ikke klarer å holde klasselister internt. Det andre er at de samme medlemmer har fremhevet hvor bra det er at skatteopplysninger nå ikke flyter fritt rundt i cyberspace. Regjeringen har vel egentlig blitt presset til dette ut fra et opinionstrykk, men der har jo selvfølgelig regjeringspartiene en annen oppfatning.