trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Det er sikkert noen som mener at man haler ut debatten, men det er en så viktig debatt at den skal vare lenge. Når representanten Skei Grande sier at jeg snakker ned landsdelen og regionen, synes jeg det er drøy kost å få slike beskyldninger mot seg. Jeg har brukt 44 år av mitt liv i politikken på å prate opp den landsdelen jeg bor i, og som jeg har tenkt å bo i så lenge det er pust i meg. Jeg har forsøkt å bidra så godt jeg kan for å få aktivitet, økt bosetting og flere arbeidsplasser. Det er det som skal til for å overleve. Jeg vil ha aktivitet og bosetting som man har det ellers i landet, som man har det i sør. Vi har nå sett virkninger i Hammerfest, etter hvert begynner vi å se det i Harstad, vi har sett det på Helgeland, osv., og det er det jeg ønsker vi skal få mer av, enten det er i olje, gass eller andre næringer. Jeg kan ikke skjønne at det er å snakke ned landsdelen at man ønsker seg mer folk og større aktivitet. Det rare er at når man snakker om Nord-Norge, så skal det være et enten–eller, men ellers i landet skal det være et både–og. Hvorfor er det slik? Jeg setter pris på gode debatter, men la det nå gå på et saklig nivå og uten å tillegge folk oppfatninger som de slett ikke har gitt uttrykk for. Jeg har hatt denne holdningen til petroleum og til andre ting i hele mitt politiske liv, og hvis det var sånn at jeg ikke snakket i tråd med det som var flertallet av folkets oppfatning, så hadde jeg neppe blitt valgt til Stortinget fire perioder. Da må jeg si jeg synes det er drøyt å bli beskyldt for å snakke landsdelen ned. Er det noe som rører meg innerst i sjelen, så er det å få sånne beskyldninger mot meg. Det er den landsdelen jeg har kjempet mest for i mitt politiske liv. La nå saklighetsnivået rå også i denne debatten.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Hvis noen mener at jeg er engasjert for Nord-Norge og denne saken, så er det helt korrekt. Derfor må jeg si noen ord til. Jeg har gang på gang i denne debatten og her i dag sagt at jeg vil at Nord-Norge skal ha flere bein å stå på, altså ikke bare petroleum, bare fisk eller bare hotellovernattinger, slik det kunne høres ut på meg i et innlegg tidligere i dag. Det er flere enn meg som vil akkurat dette. Derfor har jeg også vært på mange møter i nord, med stort oppmøte, som har det samme synet som meg. Ja, jeg har faktisk fått kritikk for at jeg ikke har gjort mer for at man i nord skal få flere bein å stå på, og det er en kritikk jeg selvfølgelig tar til etterretning. Det er ikke bare olje og gass vi vil ha. Vi vil ha et allsidig næringsliv som gir arbeidsplasser, bosetting og forutsigbarhet og en langsiktig tro på at der oppe går det an å bo og å etablere seg – dit kan vi fare, eller der vil vi bli. Det er ikke et for og imot dette dreier seg om, dette dreier seg om et både–og, at vi får se på alle muligheter for at også den nordlige landsdelen skal gis flere bein å stå på. Vi trenger fiskere, vi trenger gårdbrukere, vi trenger hotellansatte – kanskje mer nå enn før vi begynte å få petroleumsnæringen til nord – men vi trenger også mer. Det må jeg be om at man viser en viss forståelse for. Jeg tror faktisk at dette også blir resultatet av denne debatten i tiden som kommer. Jeg har selvfølgelig, som representanten Sande var inne på, respekt for alle syn, men jeg må bli trodd på at jeg vil at Nord-Norge skal ha en god framtid med mange bein å stå på.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Framstegspartiet er og har vore tydeleg i denne saka lenge. Framstegspartiet vil opne for petroleumsverksemd i alle lovande område utanfor Nord-Noreg, også Nordland VI, Nordland VII og Troms II, men med dei strengaste krav til miljø, sikkerheit og beredskap og til sameksistens med andre næringar, spesielt fiskeri- og havbruksnæringa. Ei konsekvensutgreiing av olje- og gassaktiviteten i Nordland VI, Nordland VII og Troms II burde vore sett i gang for lengst, og denne utgreiinga ville sørgje for å klargjere under kva for føresetnader desse områda kunne bli opna. Også landsdelen spør etter denne aktiviteten, og det var veldig godt å høyre innlegget til representanten Bendiks H. Arnesen i den samanheng. Vi forstår godt at landsdelen vil bli ein del av den aktiviteten som petroleumssektoren representerer. Det verkar derfor underleg for svært mange at framfor å vurdere krava til opning er ein meir opptatt av å lage symbolpolitikk av Lofoten, Vesterålen og Senja, trass i at det er eit stort politisk fleirtal som ønskjer opning, men då under dei strengaste miljøkrava. Og ja, vi er kjende med dei mange naturgitte forholda som det må takast omsyn til. Det vil bli gjort. Også for framtidig utbygging av infrastruktur er denne delen av kysten svært viktig, slik at ein får ein kostnadseffektiv og samfunnsøkonomisk løysing gjennom å halde fram røyrutbygginga vidare oppover mot Barentshavet. For landsdelen, Nordland/Troms–Senja, som ønskjer petroleumsaktiviteten og arbeidsplassar, er det svært negativt at dette ikkje kjem på plass, då ein faktisk risikerer ei forbigåing ved at etableringane som elles ville kome til nettopp denne landsdelen, kjem lenger nord. Vi i Framstegspartiet er, som eg sa, tydelege på at vi støttar opning og medfølgjande etablering av servicenæringar til petroleumssektoren til nytte og glede for folk. No er det den nordlige landsdelen sin tur. Det er derfor heilt uaktuelt for Framstegspartiet å støtte ei varig freding i form av ei petroleumsfri sone i dette havområdet.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Statsråden har rett i at det var lite i alle fall eg nemnde om klima. Men statsråden var innom IEA, Det internasjonale energibyrået. Dei seier jo at basert på at behovet i verda for petroleumsprodukt er konstant og til og med aukande, bør Noreg produsere så mykje petroleumsprodukt som ein berre kan fordi vårt uttak av nettopp dette produktet og vår produksjon er den mest miljøvennlege som finst i verda. Meiner då statsråden at vi skal erstatte norske petroleumsprodukt med utanlandske, som er verre for klimaet?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Eg fekk ikkje svar på det eg spurde om: Når verdas produksjon av petroleumsprodukt er som han er, og til og med er aukande, og vi står for den mest miljøvennlege produksjonen, er det då naturleg at vi reduserer vår produksjon, og at vi som erstatning for den vil sjå at andre produsentar vil måtte produsere det som vi då ikkje produserer, meir klimaskadeleg og meir miljøfiendtleg?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Det er i grunnen underleg å høyre representanten Lange Nordahl når ho raljerer over dei borgarlege og over kor lite samla dei er. Det er nok å minne om snøscooter-debatten, så ser ein kor samla dei raud-grøne er! Og vidare, når vi ser representanten Egeland sine innlegg kontra Lange Nordahl sine innlegg, kan ein jo spørje kven som har svikta sin landsdel. Eg er iallfall ikkje i tvil om kva namn eg skal setje på det. Vi ser også at denne faren for at landsdelen blir forbikøyrd i form av at aktiviteten skjer lenger nord, som gjer at ein mister framtidige arbeidsplassar, er høgst aktuelt for dette området som vi no snakkar om. For vi har dessverre i dag eksempel på dette. Det fylket som energi- og miljøkomiteen sin leiar kjem frå, er sterkt underrepresentert når det gjeld petroleumsarbeidsplassar, fordi ein ikkje var vaken nok og sørgde for at ein fekk arbeidsplassar knytt til nettopp denne næringa. Vi var nyleg på besøk og høyrde talet på arbeidsplassar der – eg er glad for kvar einaste ein, det vil eg understreke – og når vi veit at det i fylket nordafor er 25 000 arbeidsplassar knytt til denne næringa, då klarar ein å sjå kor viktig denne næringa er både for folk, for landsdelen og ikkje minst for nasjonen. Eg må seie det er ei glede å høyre representantane Arnesen og Strøm sine innlegg. Dei kjempar for arbeidsplassar og for at ein skal få lov til å utvikle seg også i Nordland og Troms, og det er det all grunn til å ha all respekt for. I alle fall føler eg at deira innlegg er meir reelle i forhold til framtidsmoglegheiter enn det vi høyrer frå Senterpartiet, og spesielt frå representanten Lange Nordahl.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
I Noreg har vi hatt eit totalforbod mot blyhagl sidan 2005, og organisasjonar som organiserer jaktmiljøa har i aukande grad teke til motmæle mot dette forbodet. Framstegspartiet viser til at mange har etterlyst ei fagleg grunngjeving for totalforbodet mot bruk av blyhagl. Det er ikkje framlagd god, fagleg dokumentasjon, basert på den erfaringa ein har no, om at bly utgjer ei reell forureiningsfare i skogen, på fjellet eller ved sjøfugljakt over ope vatn. Det er òg kjent at i Sverige vart det fremma totalforbod mot blyhagl. Men grundige utgreiingar konkluderte med at forureiningsfaren ved bruk av blyhagl på fastmark var så liten at det ikkje forsvarte eit forbod. Riksdagen avviste derfor dette forslaget. Til jakt på fastmark er blyhagl framleis den einaste hagltypen som humant avlivar viltet, og som er trygt å spise. I jaktmiljøa viser ein til at blyhaglforbodet fører til fleire skadeskytingar, noko som er svært uønskt. Framstegspartiet meiner derfor at forbodet er altfor omfattande, og at det bør mjukast opp og at ein bør tillate blyhagl til jakt på fjellet, i skogen og over ope vatn. Ja, ikkje berre bør forbodet mjukast opp, det bør etter vår meining fjernast, då ingen ønskjer å forureine eller øydeleggje naturen gjennom forureinande aktivitet og bruk av blyhagl i område der det beviseleg kan utgjere eit skadepotensial, som i våtmarksområde og på skytebaner. Dette er velkjent av jegerar og blir derfor respektert, og det er bakgrunnen for vårt primærsyn. Det er òg kjent at Norges Jeger- og Fiskerforbund ønskjer å få innført på nytt blyammunisjon til bruk på flatmark og over ope hav, og at dei meiner det manglar fagleg grunnlag for totalforbod mot bruk av blyhagl til jakt. Eg tek med dette opp Framstegspartiets forslag i saka og det forslaget vi står saman med andre om.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Eg lar meg ofte forundre over viljen og lysta til å styre i detalj, og saka om bruk av vass-scooter er ei slik sak. Det å ville forby diverse køyretøy eller farkostar ser ut til å trigge dei mest ivrige på detaljstyring, då helst i form av forbod. Som eit eksempel på dette kan nemnast forbodet mot Segway, desse elektriske tohjulingane. Det er altså ok med eit framkomstmiddel med to hjul, eit føre og eit bak, men ikkje viss hjula er plasserte på sida av føraren. Bruk av vass-scooter burde faktisk få ei behandling på likefot med småbåtar og bli vurdert på likefot med desse fartøya. Ein kan spørje seg om det er namnet «scooter» som triggar forbodsmafiaen. Det er velkjent at snøscooter har lidt ein skjebne som har stått uavklart i årevis. Så til teksta i forslaget: «Departementet kan i forskrift gi nærmere regler for bruk av fartøy som nevnt i første ledd, herunder bestemme at bruk av slike fartøyer av hensyn til miljø eller sikkerhet ikke er tillatt i en bestemt avstand fra land…» Her legg ein altså opp til å ha eit lovverk som gjer det vanskeleg eller umogleg å bruke vass-scooter gjennom å krevje ein avstand frå land, som i praksis vil fungere som eit forbod. Dette er vi i Framstegspartiet sterkt mot. Eg viser også til at fleire høyringsinstansar, som eksempelvis Arendal havnestyre, ser det som lite formålstenleg å regulere ein bestemt farkosttype særskilt, og anbefaler at det heller utarbeidast nasjonale reglar som på generelt grunnlag regulerer bruk, irekna avgjerder om fart og støy, slik som det gjeld for vanleg båtbruk. Båtmagasinet meiner at vass-scooterar som nyttast i dag, skil seg markant frå såkalla jetski, som var utbreitt på det tidspunktet det generelle vass-scooterforbodet blei etablert. Moderne vass-scooterar støyer lite, dei har lite utslepp, og farkostane har òg ein nyttefunksjon. Det blir òg vist til at vass-scooterar lagar lite bølgjer. Det er med andre ord ingen tungtvegande grunn til dette forbodet som i praksis ligg i Prop. 82 L for 2012–2013 om bruk av vass-scooter. Eg fremjar hermed Framstegspartiet sitt forslag i saka.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-05-14:
Eg må seie at eg undrar meg litt over argumenta som kjem på bordet her med tanke på beskrivinga av vass-skuter. Statsrådens eiga beskriving av vass-skuter er ganske lik det ein kan finne i ei beskriving av ein småbåt med stor utanbords motor – rask akselerasjon og på alle måtar lik det som gjeld ein vass-skuter. Det er òg slik at dette er ein ungdomsaktivitet, og vi ser på mange måtar det som representanten Lødemel var inne på, aktivitetar som ungdom gjerne er med på, og gjerne ungdom som har all grunn til å kome seg ut og rive seg laus frå både spel og pc, som aktiviserer seg på denne måten. Så høyrer vi representantar frå regjeringa som seier at det ikkje er så stort behov for å regulere med unntak av at det er måten det blir køyrt på som er problemet. Det kan jo ikkje vere ei samla vurdering knytt til at det er måten det blir køyrt på, som gjer at ein konkluderer som ein gjer.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-05-14:
Denne representanten fra IEA som statsråden refererte til, er en av direktørene i IEA, Fatih Birol. Så det er ingen hvem som helst som har oppmuntret Norge til å produsere det vi kan, nettopp fordi vi er blant de mest miljøvennlige produsenter i verden. Men tilbake til at statsråden savnet ordet «klima» i vårt innlegg. Jeg synes kanskje statsråden trekker argumentasjonen vel langt når han på den ene siden nå åpner Barentshavet sørøst og på den andre siden ikke vil åpne utenfor Lofoten–Vesterålen og argumenterer med klima som årsak. Med all respekt for estimater og hva som måtte ligge av olje og gass i de ulike områdene, vet vi faktisk ikke så veldig mye om dette, så jeg synes det er en syltynn argumentasjon. Kanskje statsråden har litt bedre argumenter på lur?
Siri A. Meling (Høyre), 2013-05-14:
Jeg tar ordet fordi det har kommet frem litt ulike påstander som jeg har lyst til å kommentere. Representanten Sande sier at Høyre og Fremskrittspartiet fremstiller dette som om åpning i disse områdene utenfor Lofoten og Vesterålen skulle være et være eller ikke være for næringen. Det er med respekt å melde ikke riktig fremstilt. Det som er mitt budskap, er at vi har en utfordring med tanke på å opprettholde produksjonsvolum utover 2020. Skal vi klare å nå den ambisjonen, er vi nødt til å åpne nye områder. Områdene ved Lofoten og Vesterålen er ganske mye undersøkt. Vi vet at det er lovende områder med hensyn til faktisk å gjøre drivverdige funn. Derfor er det viktig for oss å få åpnet disse områdene for å opprettholde volum. Når representanten Kjell Ingolf Ropstad viser til det høye aktivitetsnivået nå, som er argument mot ikke å åpne, har jeg bare lyst til å minne om at vi snakker om lange le-tider for at produksjonen faktisk settes i gang. Det betyr at om vi åpnet områdene i dag, ville det gjerne gå 10–20 år før områdene faktisk var i produksjon. Det å argumentere med et høyt aktivitetsnivå i dag, blir feil i forhold til disse lange le-tidene. I dette landet har vi klart å bygge mye industri med basis i olje- og gassressursene våre. Skal vi klare å videreutvikle og ha ny innovasjon i næringen, er vi nødt til å gi næringen nye utfordringer. Det gjør vi bl.a. ved å stille strenge krav til god sameksistens, miljøhensyn osv. Det er det som på en måte driver industrien og produktene videre. Skal vi fortsette å ha en stor industri knyttet til dette – en stor oljeteknologiindustri – er det viktig at vi åpner opp for nye områder. Representanten Trine Skei Grande stilte spørsmålet om hvis vi ikke verner her, hvor skal vi da verne? Hun henviser til at vi vil se plattformer fra land, vi vil se heisekraner, anleggstrafikk osv. Nå har det skjedd ganske mye gjennom vår 40 år lange oljehistorie – noe jeg går ut fra at representanten Trine Skei Grande også har fått med seg – nemlig at det bl.a. skjer veldig mye mer under vann, «subsea», i dag. Det at det skal ligge plattformer på havoverflaten, trenger ikke være noen selvfølge. Det er klart at med den smale sokkelen som er utenfor Lofoten, og som åpenbart representerer utfordringer, er det klart at det går an å tenke seg mange løsninger som er forenlig både med det som måtte være av estetikk, og det som måtte være av hensyn til andre næringer. Det er klart at gjennom teknologi og produkter kan vi ivareta også den type hensyn til god sameksistens. Til Bård Vegar Solhjell, som etterlyste klima når det gjelder dette, har jeg bare lyst til å minne om at petroleumsnæringen også må forholde seg til EUs kvotesystem. De er omfattet av dette systemet og de ambisjonene som ligger der.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
IEA har slått fast at om verden skal ha noen som helst mulighet til å nå FNs mål om maksimal temperaturøkning på to grader, må to tredjedeler av de fossile ressursene som vi kjenner til i dag, forbli i bakken eller under havbunnen. Den store oppgaven både internasjonalt og nasjonalt er altså å komme vekk fra avhengigheten av fossil energi og over på fornybare energiformer. Det gjelder selvfølgelig også Norge. Men den gode nyheten for oss er jo at vi er bedre i stand enn noen andre land til å klare den jobben, fordi oljen har gitt oss økonomiske muskler. Samtidig har den ført til en todelt økonomi, med en fastlandsindustri som ikke har råd til å betale oljelønninger, og et press på kostnader i offentlige tjenester – et press som ikke minst fører til redusert befolkningstall i mange kommuner i vårt land. Det betyr at vi må velge hvilke områder som skal forbli petroleumsfrie. Utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja fins sannsynligvis omtrent 1 pst. av våre kjente fossile ressurser. Samtidig har 70 pst. av torsken, seien, silda, hysa i havområdet som er avgrenset av Norge, Danmark, britiske øyer, Island og polområdet – 70 pst. av disse fiskeressursene – en tilhørighet til den smale kontinentalsokkelen utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Dette er vår regnskog. Dette er ikke symbolpolitikk. Her er det over 6 000 arbeidsplasser knyttet til fiske og reiseliv, mens petroleumsindustrien vil gi 400–1 100 arbeidsplasser i noen år. Verdien av fiskeressursene overstiger mange, mange, mange ganger verdiene av oljen og gassen som fins i dette området. Jeg nevner dette som en bakgrunn for at SV mener at det er viktig å sørge for varig bruk av disse havområdene og ikke åpne for olje- eller gassvirksomhet som setter fiskeressursene og naturen i fare. Dette er også regjeringas politikk i denne stortingsperioden. Så er det ingen hemmelighet at det er ulike meninger om dette både i posisjonen og i opposisjonen. For SV har dette vært så viktig at vi i to forvaltningsplaner har fått gjennomslag for å stoppe petroleumsvirksomhet i disse kystnære havområdene. Vi vil vinne også neste runde, i tråd med hva undersøkelser viser at folkeflertallet mener, sjøl om det er grunn til å tro at stortingsflertallet mener det motsatte. Det betyr at dagens behandling er mest egnet til å vise at i Stortinget er det et stort flertall for konsekvensutredning – og trolig åpning – i Lofoten, slik Venstres samarbeidspartnere Høyre og Fremskrittspartiet skriver i sine merknader: Vi skal «holde et forutsigbart og høyt tempo når det gjelder å åpne nye områder». Skulle SV stemt for Venstres forslag, hadde vi åpnet for en fristilling av partier som ville ført til et vedtak om konsekvensutredning og åpning av Lofoten, Vesterålen og Senja i denne stortingsperioden. Dette er bakgrunnen for at regjeringspartiene står samlet om merknaden om ikke å åpne for petroleumsvirksomhet i denne stortingsperioden, og nettopp peker på viktigheten av den omfattende kunnskapsinnhentinga, som for øvrig vil pågå inn i neste stortingsperiode.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Jeg er veldig enig med Bendiks H. Arnesen i at det er grunn til å være glad for at regjeringa har greid å finne en felles løsning med tanke på oljeboring i Lofoten, Vesterålen og Senja i de åtte årene vi har regjert. Jeg er helt sikker på at vi skal få det til i fire nye år. Jeg tror det er mange ungdommer som – jeg har snakket med mange av dem – vil ha seg frabedt at middelaldrende menn skyver ungdommen foran seg og krever oljeboring på deres vegne. Ikke på mine vegne, sier mange ungdommer. Trine Skei Grande spurte om hvilke områder som skal være petroleumsfrie, om ikke Lofoten. Det nærmeste svaret kommer vel egentlig fra Siri A. Meling, som svarte at det ikke er grunn til å tenke seg at noen områder skal være petroleumsfrie, løsningen ligger i teknologi. Ivar Kristiansen svarte ved å raljere over alt annet som kunne være farlig. Det betyr altså at man ser helt bort fra klimautfordringene. Her om dagen fikk vi nye tall over klimautslipp i Norge. De gir delvis grunn til optimisme, fordi de går ned og ikke har vært lavere siden 1995. For industrien er det 40 pst. nedgang i forhold til 1990 og 50 pst. produktivitetsvekst og bolig har en voldsom nedgang. Men det er en vesentlig versting, og det er olje- og gassindustrien, som ligger 70 pst. over utslippene i 1990. Er vi opptatt av å klare å nå klimamålene, må det skje noe på dette området. Det store dilemmaet er at utbyggingen av Lofoten, Vesterålen og Senja trolig ikke vil være lønnsom hvis verdens forbruk av fossil energi blir tilpasset 2-gradersmålet. Så har det vært uenighet om hva folket mener i denne saken. Gallupene viser tydelig at folk sier nei til oljeboring i Lofoten, Vesterålen og Senja, men det er et knapt flertall for konsekvensutredning etter petroleumsloven. Det vet vi, og det er viktig å få fram at det ikke er et spørsmål om hvorvidt man skal åpne eller ikke, men det er et spørsmål om på hvilket grunnlag man skal åpne. Det er altså en planlegging for åpning. Så sier flere at spørsmålet om boring i Lofoten, Vesterålen og Senja gjelder om 10–20 år. Men Lofoten kan jo ikke vente i 20 år. Jeg er redd for at man her har kommet inn på et blindspor som gjør at man sitter og venter på oljen i stedet for å utvikle de næringene som finnes i Lofoten. Verdensarv alene vil f.eks. kunne gi flere arbeidsplasser i forvaltning, reiseliv og overnatting enn olje og gass.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Jeg tegnet meg til representanten Skumsvolls innlegg. Det var jo avklarende at han var helt uforstående til spørsmålet om noen områder trenger å være petroleumsfrie! Og så trodde han ikke på det jeg sa om verdensarv. Dette var ikke et tall jeg bare slengte ut. Kilden er professor Allan Sande ved Universitetet i Nordland, som har jobbet i mange år med verdensarv, og som sier at her er det et potensial på minst 600 arbeidsplasser. Verdensarv handler jo ikke bare om natur, det handler også om kulturen omkring fiskerier, altså det som har vært næringen i Lofoten, og det store problemet er hvis verdensarven blir parkert i påvente av arbeidsplasser knyttet til olje om 10 eller 20 år. Det ville være tragisk, og jeg tror du har mange andre utviklingsmuligheter av næringslivet i Lofoten som kan bli parkert i påvente av olje. Jeg tror at dette er en sak som på mange måter ligner på de to EU-avstemningene vi har hatt(presidenten klubber)(presidenten klubber) og hvor konfliktene er mye av de samme. (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Fra jegerhold hevdes det at alternativene til blyhagl er dyrere, og at de billige alternativene er dårlige og kan føre til større andel skadeskytinger, som representanten Lødemel akkurat redegjorde for. Det saken handler om, er å vurdere disse ulempene opp mot miljøkonsekvensene av å oppheve forbudet mot blyhagl. Det er ingen uenighet om at vi fortsatt bør ha et forbud mot bruk av blyhagl på skytebaner. Det later heller ikke til å være noe uenighet om miljøskadene ved å tillate blyhagl brukt mot fugl i våtmarksområder, elver og innsjøer. Diskusjonen dreier seg altså om bruk av blyhagl ved jakt på fastmark, der Norges Jeger- og Fiskerforbund mener at spredningen av bly vil være svært liten, og at det ikke er grunn til å tro at fugler og andre dyr tar opp i seg bly, slik at de får skader eller bringer dette videre til mennesker. Miljøvernministeren peker på sin side på studier av sjøfugl fra Grønland, påvisning av bly i gulpeboller til norske rovfugler og en undersøkelse utført av Veterinærinstituttet på norske andefugler som bakgrunn for at det begrensede blyhaglforbudet ble utvidet. Det er viktig at vi anvender prinsippet om føre-var, sånn at vi må være helt sikre på at det ikke har miljøkonsekvenser om vi nå opphever blyforbudet. At andre land har valgt andre løsninger, er etter min mening ikke et avgjørende argument. Det er forskjellige jakttradisjoner. Det er også sånn at de vurderingene som er gjort i Sverige, sjølsagt også er kjent for Miljøverndepartementet. Jeg vil peke på at miljøvernministeren sier at departementet vil innhente ny kunnskap knyttet til effektene av blyhaglforbudet. Her tror jeg vi har et for dårlig kunnskapsgrunnlag til å kunne fjerne forbudet, men også for så vidt om effektene av et fortsatt forbud, så det er viktig at departementet gjør denne jobben med å innhente ny kunnskap. Så sier ministeren at ny kunnskap vil kunne føre til en ny vurdering fra departementets side. Det mener jeg er en riktig vurdering med tanke på nettopp føre-var-prinsippet, at vi må være sikre på miljøkonsekvensene av å oppheve forbudet.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Denne saken gjelder implementering av EUs såkalte miljøansvarsdirektiv, som ble innlemmet i EØS-avtalen i 2009. For noen EU-land har dette direktivet betydd vesentlige lovendringer, men Norge har allerede lovfestet prinsippet om at forurenseren skal betale. For oss har det betydd bare mindre lovendringer. Det er en enstemmig komité som innstiller disse lovendringene. Miljøansvarsdirektivet innfører en hovedregel om et objektivt ansvar som et viktig ledd i forurenseren-skal-betale-prinsippet. Dette er i tråd med nasjonale bestemmelser og krever ingen endringer i forurensningsloven med hensyn til tiltaksplikt. Komiteen understreker i sine merknader – og det er i tråd med svar fra miljøvernministeren på spørsmål fra komiteen – at det ikke er noen endring med hensyn til forurensers plikt til å gjennomføre tiltak, selv om forurensningen er tillatt. Ellers foreslår regjeringa en utvidelse av anmodningsretten og prøvingsadgangen i saker der forvaltningen har unnlatt å pålegge eller gjennomføre tiltak, og det er det også en samlet komité som er enig i.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Stortinget vedtok altså i 2000 et forbud mot bruk av vannscooter og lignende fartøy, og formålet var å verne allmennheten langs kysten for støy og forurensning, samt å unngå skader på dyre- og planteliv. I ettertid har EFTAs overvåkingsorgan, ESA, anført at det innebar en ulovlig importrestriksjon. Miljøverndepartementet har da valgt å endre forbudet mot vannscooter, slik at man heller får en regulering av bruken. Men formålet – og det er viktig! – er det samme som i 2000, nemlig å verne allmennheten mot støy og forurensning. Jeg har hatt møter med vannscooterentusiastene, og jeg er kjent med at det har skjedd endringer når det gjelder vannscooter de siste årene, både med hensyn til støy og forurensing, men for så vidt også med nyttebruk. Noe av begrunnelsen for forbudet i 2000 var jo at vannscootere ikke hadde noe nytteformål. De var egentlig bare egnet til støyende rekreasjonskjøring som vi helst vil unngå helt tett inn langs kysten, langs strendene, slik reglene nå vil gjelde. Slik sett kan det argumenteres slik Høyre og Fremskrittspartiet gjør med at vannscootere burde behandles på linje med andre småbåter. Det ville etter min mening gjøre at vi kanskje fikk behov for en helt ny gjennomgang av regler for bruk av småbåter med tilsvarende støy, fart og forurensning. At det finnes RIB-er eller andre båter som bråker og går like fort som vannscootere, er altså ikke et argument for å tillate vannscooter. Det må i så fall være et argument for å lage restriksjoner også for andre båter, for vi ønsker ikke mer støy eller forurensning. Jeg ser heller ikke da behovet for å introdusere nye fartøyer som vil medføre slik støy og forurensing. Så vil jeg peke på at lovendringen altså omhandler vannscootere og liknende mindre fartøyer. Klassifiseringen av hvilke fartøyer som faller inn under de nye reguleringene, skal foretas av Sjøfartsdirektoratet. Til nå har definisjonen vært at sitter du inni den, er det båt. Sitter du oppå den, er det scooter. De definisjonene vil sannsynligvis gli inn i hverandre, og jeg tror at Sjøfartsdirektoratet har et utfordrende arbeid, og jeg tror ikke at politikerne bør gå inn i de tekniske spesifikasjonene, men holde seg til det som var formålet for lovendringen i 2000, nemlig å beskytte allmennheten mot støy og forurensing – et formål som har fått overveldende støtte i høringsrunden.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Før representanten Skumsvoll nevnte snøscooterdebatten, satt jeg også og tenkte på den. For det sterkeste argumentet i snøscooterdebatten er når folk nordfra sier: I Oslofjorden kan dere kjøre som dere vil med småbåter, mens vi ikke skal få kjøre snøscooter. Den viktigste saken for Høyre og Fremskrittspartiet er å sørge for at en nå skal få rett til å kunne forurense og bråke enda mer med båt i f.eks. Oslofjord-området. Jeg reagerer på at frihetsbegrepet brukes her, som om frihet stort sett alltid handler om å få lov til å bråke og kjøre fort, mens det som jo er realiteten, er at flertallet av folk, allmennheten, ønsker fred og ro og mindre bråk langs kysten – ikke mer. Derfor har vi fått stor tilslutning til denne endringen, som ikke forbyr vannscooter, men som regulerer bruken. Her er det vi som tar til orde for frihet for de mange, mens Høyre og Fremskrittspartiet snakker om friheten for de få til å kunne kjøre fort og plage andre med sine rekreasjonskjøringsformål.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Siden debatten ble litt annerledes enn jeg hadde tenkt, med det store fokuset på at det har tatt tid å ratifisere avtalen, føler jeg egentlig et behov for å si at Norge var veldig tidlig ute med å varsle at vi ville ratifisere. Det er kanskje det viktigste, for det at vi sannsynligvis ratifiserer avtalen i dag, gjør dessverre ingen forskjell før 14 andre land også har ratifisert. Så det er arbeidet for å få andre til å ratifisere som vil være det viktige, og Norge har lenge varslet at vi skulle ratifisere. Meg bekjent er de retningslinjene som IMO jobber med når det gjelder konvensjonen, fortsatt ikke ferdige, så slik sett hadde det ikke hatt stor betydning om vi hadde ratifisert tidligere. Ellers synes jeg det er gledelig at vi gjør det. Det er viktig, som saksordføreren sa, fordi Norge er verdens femte største skipsfartsnasjon. Og Rederiforbundet har gjort en stor og god jobb på dette området, etter at Greenpeace faktisk tok opp saken først, i 1998. Men det er også en annen grunn, og det er at Norge er på andre plass etter Hellas på en verstingliste blant EU/EØS-land som det landet som sender flest skip til opphugging på strender i Sør-Asia. Og hvis vi greier å få 14 land til å ratifisere denne avtalen, vil det bli slutt på en slik mulighet.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-05-14:
Eg er einig med statsråden i at det har vore ein debatt, men eg er ikkje så sikker på om eg synest det har vore ein god debatt. Eg synest vi skuldar denne salen meir enn å tilleggje kvarandre personlege eigenskapar som handlar om at ein skuldar kvarandre for å «snakke ned» eigen landsdel eller «svikte» eigen landsdel. På den andre sida må også vi som ikkje ynskjer å opne desse områda, bli trudd på at vi òg er glade i den nordlege landsdelen vår. Vi er òg opptekne av vekst, utvikling og sysselsetting og av å få ungdomen tilbake til den landsdelen, sjølv om vi har ei anna oppskrift enn dei som ynskjer å opne for petroleumsverksemd i desse områda. Så det håpar eg kan prege framtidige debattar som vi skal ha i denne salen om dette temaet. Så har også spørsmålet om kva ein legg i «konsekvensutgreiing» vore kommentert, noko vi ofte endar opp med i desse debattane: Er det eit spørsmål om ein skal opne eller ikkje, eller er det som representanten Meling seier, ikkje eit spørsmål om det, men eit spørsmål om kva for premiss som skal liggje til grunn når ein opnar eit område? Vel, historia tilseier at det er representanten Meling som har rett. Eg trur det ikkje nødvendigvis var sånn at dei kommunestyrerepresentantane som uttala seg om dette temaet i Lofoten og Vesterålen, la det til grunn, men at dei kanskje la Strøm og Arnesen sin definisjon av konsekvensutgreiing til grunn, og kanskje opplever at dei no blir teke til inntekt for å ynskje å opne området, mens det dei eigentleg ynskte, var meir kunnskap og ikkje noko meir enn det. Så viser til slutt representanten Grimstad til Sogn og Fjordane. Vel, eg synest svaret til representanten Grimstad er litt for enkelt. Det er ikkje sånn at Sogn og Fjordane ikkje bad om ringverknader av petroleumsnæringa. Snarare viser eksemplet Sogn og Fjordane at det ikkje er nokon automatikk i at eit fylke får store ringverknader av petroleumsnæring, sjølv om det skjer rett utanfor stovedøra. Det bør òg vere ein tankekross for dei som ynskjer petroleumsverksemd i Lofoten og Vesterålen, men også i andre område langs kysten vår.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-05-14:
For Senterpartiet står forvaltartanken høgt. Naturen er grunnlaget for alt liv og all aktivitet – han gir oss alt frå mat, heim, straum og klede til fritidsopplevingar som jakt og fiske. For oss er det viktig at vi har eit berekraftig samfunn der miljøpolitikken har eit folkeleg grunnlag, er forståeleg, kunnskapsbasert og skaper engasjement. Ei av sakene som skaper engasjement i delar av landet, er om det framleis skal vere totalforbod mot bruk av blyhagl til jakt. Eigenskapane til blyhagl som ammunisjon er såpass grundig omtalt før i debatten at eg berre viser til saksordføraren og også representanten Bjørn Lødemel sine innlegg. Vi i Senterpartiet meiner det er gode grunnar til å vere restriktive med bruk av bly på grunn av dei skadeverknadene det kan ha. Samstundes er det sånn at blyhagl ikkje er like skadeleg uansett kor det blir brukt. Når det gjeld våtmark og skytebane, ser ikkje Senterpartiet nokon grunn til å oppheve forbodet. Opphoping av blyhagl på skytebane og forureiningsfaren ved bruk av det i våtmarksområde er tydelege. Når det gjeld andre område, må ein ha ei vurdering av om forbod framleis skal gjelde på grunnlag av kunnskap, og kva for effekt det vil ha å oppheve totalforbodet. Vi skal ha ei streng og kunnskapsbasert miljølovgiving, men for Senterpartiet handlar det òg om å ha eit lovverk som ikkje er eit symbollovverk. Nettopp derfor bør forbodet når det gjeld område utanfor skytebane og våtmark, opphevast dersom ny kunnskap underbyggjer dette, som m.a. Norges Jeger- og Fiskerforbund hevdar. Vi er glade for at Miljøverndepartementet vil hente inn meir kunnskap om kva for effektar bruk av blyhagl utanfor våtmark og skyteområde har for helse og miljø.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-05-14:
Eg skal vere kort. Senterpartiet støttar dei endringane som regjeringa foreslår her i dag. Det kan, som saksordførar Rudihagen seier, lagast til ein debatt om definisjonsskiljet mellom vass-scooter og fritidsbåt, og Senterpartiet er einig i at det her kan vere nyttig å ha eit skilje. For nettopp som Rudihagen sa, blir dette opplevd forskjellig ut frå korleis desse fartøya blir køyrde. Så er det også sånn i visse delar av landet at det ein vil definere som fritidsbåtar, kanskje i langt større grad blir nytta til nyttekøyring enn rekreasjonskøyring, mens vass-scooter i all hovudsak vil vere knytt til rekreasjonskøyring. Så må eg seie at for Senterpartiet er dette døme på eit område der vi meiner dei beste løysingane ville vere utforma kommunalt gjennom plan, og der ein kunne ta omsyn til at støy og forureining blir ulikt sett på ut frå kvar i landet ein er. Det ville gitt rom for eit regelverk som hadde legitimitet, og kunne då skape nødvendige og gode debattar lokalt ut frå det som var lokale ynskje og lokale behov. Eg merka meg at Framstegspartiet viser til reguleringslyst, og då synest eg jo det er eit paradoks at årsaka til at vi har denne saka i salen i dag, er den EØS-avtala som Framstegspartiet sikra fleirtal for, og som på endå eit område viser seg å gripe inn i kvardagen til norske innbyggjarar på eit detaljregulerande vis. Sjølv om det i dette tilfellet er snakk om å oppheve eit forbod, er det eit eksempel på korleis dette systemet grip inn i kvardagen og norsk politikk på eit område der vi kanskje ikkje hadde føresett at det ville ha noko å bety.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-05-14:
Jeg tror ikke at jeg og statsråden er veldig uenige om dette. Men da Erik Solheim var statsråd, startet han et prosjekt om verdensarvområdet i Lofoten, noe jeg mener er en kjempestor mulighet for å utvikle både reiseliv, næringsliv og den merkevaren Lofoten er for omverdenen. Så jeg har lyst til å spørre statsråden hva han tenker om det arbeidet. Er det et arbeid som kan tas opp igjen, og gir det ikke store muligheter for å utvikle Lofoten?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-05-14:
Regjeringa har laget en hel valgkampstrategi som handler om begrepet «å snakke ned». Det å kritisere regjeringa er å snakke ned. Det har jeg lært. Det jeg stusser over, er behovet for å snakke ned denne regionen. I et enkelt Google-søk mens jeg satt her, fant jeg en kilde som jeg antar kommer fra området, nemlig Lofotposten, som publiserte en artikkel for et par måneder siden, der det står: «I 2011 tronet Lofoten alene på toppen, men nå har Salten utlignet, går det fram av Indeks Nordland for 2013. Indeks Nordland blir gitt ut av Nordland fylkeskommune, NAV Nordland, Kunnskapsparken AS Bodø, NHO Nordland, Nordlandsbanken ASA og Innovasjon Norge.» – Det er ingen fra Oslo, jeg tror det bare er folk nordfra. Videre sto det: «En av årsakene til at Lofoten fortsatt er best, er at regionen scorer helt på topp i vekst i sysselsettingen de siste fem årene. Når det gjelder omsetning, er det en liten tilbakegang, mens Lofoten kan notere en pen økning på området befolkningsvekst. Det er en meget positiv befolkningsutvikling i Nordland – så positiv at vi kan notere vekst i folketallet i over halvparten av kommunene i fylket, sier en svært glad næringsråd Arve Knutsen i Nordland fylkeskommune.» Det er næringspotensial i denne regionen – det er et stort potensial. Men jeg mener at man blir lurt hvis man tror det er olje som skal være løsningen når olje faktisk kan være problemet. Her har man blitt lurt med hensyn til hvor mange arbeidsplasser dette utgjør. Den her i salen som bør være entusiastisk for antall arbeidsplasser, er representanten Meling, for hun representerer en region som virkelig vil få arbeidsplasser hvis vi bygger ut denne regionen. Det er i Stavanger disse arbeidsplassene kommer. Sjøl om det har blitt noe vekst i områder knyttet til og rundt Brønnøysund, er dette ganske lite sammenlignet med den veksten som har kommet i representanten Melings valgregion. Jeg skjønner entusiasmen fra det området. Irene Lange Nordahl mente at man ikke skulle snakke om ulikheter i regjeringspartienes politikk på området. Det hadde jeg ikke nevnt. Jeg hadde ikke tatt det opp med ett ord. Det har alltid vært sånn at vi har to partier på sosialistisk side og to på borgerlig side som har kjempet for å stoppe utbygging. Alle disse partiene har klart å stoppe det i regjering. Jeg har tiltro til at i en rød-grønn regjering vil fortsatt SV og Senterpartiet kjempe for å stoppe en Lofoten-utbygging, og jeg skal forsikre om at dersom vi får en ny regjering, skal Kristelig Folkeparti og Venstre kjempe for å stoppe en Lofoten-utbygging. Det har vi gjort før, og vi skal gjøre det igjen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-05-14:
Sist jeg var i Lofoten, som ikke var så mange uker siden, var jeg på et folkemøte i Ballstad hvor det var stappfullt til randen, og det var én arbeiderpartimann i salen – en tidligere fiskeriminister – som var den eneste som argumenterte for oljeboring. Det er selvfølgelig mulig at de var hentet fra Oslo og kledd ut som nordlendinger, og det er mulig at de hadde lagt seg til dialekten, og at dette bare var tull og et spill for galleriet for å lure meg. Men å påstå at det gjelder all den folkelige motstanden, det er feil! Så skjønner jeg at det er Arbeiderpartiet som har monopol på begrepet «snakke ned» – det skal vi andre ikke bruke, for det er det noen andre som har retten til å bruke. Jeg vil forbeholde meg retten til å mene at når noen framstiller sin egen region som en fraflyttingsregion uten muligheter, og at dette er det eneste som kan redde dem, så snakker man regionen ned. Jeg mener at det er mye større drivkraft i denne regionen enn at det må komme noen utenfra og pumpe opp oljen for å klare å redde dem. Jeg har mye større tro på Lofoten enn som så.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-05-14:
I forrige debatt hadde man ikke lov til å mene noe ting hvis man ikke var fra Nord-Norge. I denne debatten vil jeg begynne med å orientere om at jeg har jegerprøva, jeg går på jakt, jeg har skutt både med og uten bly, før og etter forbud. Mitt utgangspunkt er at det er ingen faglig diskusjon om våtmarksområdene. Det er stor enighet, også faglig, om at der kan vi ikke bruke blyhagl. Det er ingen mening i å bruke blyhagl på skytebanen. For det første får man for stor opphopning, men det er heller ikke noe grunnlag for å gjøre det – ut fra at skadeskyting av skyteskiver er et litt begrenset fareområde. Jeg syns at noen argumenter taler for å oppheve forbudet. Et av dem gjelder skadeskyting, som vi vet at det blir mer av med den ammunisjonen vi har tilbud om i dag. Det andre som ingen har tatt opp, men som jeg syns er ganske viktig, handler om jaktkultur og respekt for loven. Det er gjort mye i Norge de siste 30–40 åra for å endre norsk jaktkultur, f.eks. elgjegernes forhold til alkohol og jakt. Jeg har vokst opp i områder der det jaktes mye. Jegerprøva har ført til holdninger til jakt og til våpen. Det er ikke mange år siden vådeskudd var en del av det at høstjakta begynte. Nå skjer det mye sjeldnere. Vi har ennå noen få tilfeller av vådeskudd, men det er mange færre enn tidligere. Det er ikke sånn at Øystein Sundes sang om jakta spilles like ofte, for det er ikke så mange som kjenner seg igjen i den sangen. Jaktkulturen har blitt dramatisk endret i Norge – til det bedre, på mange, mange områder. Men det er fortsatt en liten lomme som handler om at man ikke bøyer seg for forbud man ikke skjønner grunnen til. En av de lommene som jeg tror undergraver tilliten til norsk jaktlovgivning, er blyforbudet. Jeg tror de aller fleste jegere skjønner forbudet når det gjelder våtmark, sjøl om ikke alle i Fremskrittspartiet skjønner det, men det er veldig mange jegere som ikke skjønner hvorfor forbudet gjelder ellers. Da får man en undergraving av lovverket som vi vedtar her, og for den respekten man skal ha for jaktlovgivninga. Det syns jeg faktisk er ganske viktig. Jeg syns det er viktig at loven vår henger sammen med en logikk som folk som går ute i marka, skjønner. Jeg er villig til å akseptere at man skal foreta en ordentlig evaluering, og at man tar med de kompetansemiljøene innen jakt som vi faktisk har. De jaktorganisasjonene vi har i Norge, er ganske ansvarlige og skikkelige, så dem går det an å ha en ordentlig diskusjon med. Det håper jeg miljøvernministeren åpner for. Når vi i dag stemmer for det som regjeringa har lagt fram, er det fordi vi vil se en sånn evaluering. Men jeg syns det er viktig at vi har en jaktlovgivning som henger sammen med den logikken som folk som går i marka, følger. Det er klart at sånn som lovverket er i dag, er det ikke alle som skjønner de gode grunnene. Da er utfordringa til ministeren å frambringe de gode grunnene, ellers så fjerner vi forbudet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-05-14:
Venstre har det samme standpunktet som vi i og for seg har hatt i forbindelse med alle eierskapsmeldinger, i hvert fall de to siste, når det gjelder offentlig eierskap: Det firmaet vi i dag snakker om, Cermaq, burde ikke vært en del av det som det er en viktig offentlig oppgave å eie. Det er viktig at det offentlige er aktiv eier og bidrar på områder der det er viktig å delta med sitt eierskap. Når det gjelder Cermaq, mener vi det er uryddig av staten å være både eier og en så viktig reguleringsmyndighet på samme område. Derfor har vi ment at vi bør selge oss ned i dette firmaet så fort som mulig. Når vi leser saka, virker det som om regjeringas motivasjon knyttet til dagens utvidelse handler om å beholde det statlige eierskapet også for lang tid framover. Og sjøl om man får en mindre eierandel i Cermaq, betyr dette at man øker statens andel på Oslo Børs med 700 mill. kr. Staten eier veldig mye av Oslo Børs og vil med denne utvidelsen eie enda mer. Det mener Venstre er i feil retning. Det man også går inn og gjør, er å kjøpe et selskap som flere ganger har blitt bøtelagt for overfiske. Det mener vi stiller store miljøpolitiske spørsmål, og jeg er også usikker på om det er slike selskaper som man skal bidra til oppkjøp av fra denne salen. Vi ser også at det fins interessenter som ønsker å kjøpe Cermaq i dag. Noen av dem er også deleiere, og mange av disse deleierne er også kritiske til denne utvidelsen. I sum er dette en sak som er preget av stor usikkerhet. Vi er veldig usikre på om dette er fornuftig strategisk. Vi er veldig usikre på om dette er fornuftig miljømessig. Og vi mener det er et skritt direkte i feil retning når det gjelder salg og offentlig eierskap både på Oslo Børs og innenfor hvilke firmaer vi bør være aktive i. Vi er også veldig usikre på om dette er riktig forvaltning av vår felles formue. Det man i realiteten gjør, er å flytte 700 mill. kr fra oljefondet og oljefondets avkastning inn i dette. Vi kommer til å følge det vi prinsipielt har ment tidligere, sjølsagt, og stemmer for forslag nr. 1, men vi kommer også til å stemme imot utvidelsen og det forslaget til vedtak som ligger i saken.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Eg har òg fått med meg ei utsegn frå ein representant som var i Noreg, som vart tolka i den retninga, men det som står i rapporten, er ein gjennomgang av korleis vi må sjå på dei samla ressursane dersom vi skal nå togradersmålet, gitt visse føresetnader. Vi snakkar om 50 pst. sjanse for å nå togradersmålet og ein føresetnad om at vi har betydeleg suksess med CCS. I så fall vil det bety at vi må kraftig ned på kol, ein god del ned på olje, mens gass antakeleg kan vekse i nokre tiår framover. Grunnproblemet er at sjølv om Noreg heldigvis produserer petroleum med mindre utslepp enn mange andre – vi er på nivå med mange av dei beste – kjem utsleppa først og fremst frå bruken. Og det vert jo ikkje betre med fossil energibruk, anten det er frå bil eller anna, om det kjem frå Noreg eller Saudi-Arabia eller Venezuela. Grunnproblemet er vår bruk av fossil energi, at vi må nytte andre energikjelder, og at vi derfor må la vesentlege delar av våre oljeressursar, òg i Noreg, verte liggjande i framtida.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Det var ikkje det eg argumenterte for, og det er ikkje det vi diskuterer i dag. Vi diskuterer nokre område der vi kanskje skal opne for ei konsekvensutgreiing i framtida, som nokre vil, fordi vi kanskje skal ha petroleumsaktivitet om 10–20 år – ein eller annan gong langt inn i framtida. Det å ikkje opne område der vi skal produsere langt inn i framtida, på eit tidspunkt då verda må ha lågare oljeproduksjon, er openbert fornuftig. Men at vi skulle skru av kranene på petroleumsproduksjonen i dag, ville ikkje gje nokon umiddelbar effekt. Vi er avhengige av at verda klarer å lage ein avtale som set ein pris på CO2. Men klarer vi det, om verda lukkast med vår klimapolitikk, vil det føre til lågare etterspørsel etter fossil energi, særleg det som har høge CO2-utslepp, som olje og endå meir kol, og då vil vi sjå at det å opne nye felt i dag, ikkje har den same lønnsemda. Og som representanten Skei Grande så bra sa det: Viss vi ikkje skal la vere å opne områda utanfor Lofoten, kvar skal vi då la vere å opne?