Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-10-04:
Det er i grunnen synd at statsministeren ikke er til stede, for jeg hadde tenkt å gjøre et forhåpentligvis siste forsøk på å forklare statsministeren at han faktisk var en bedre statsminister også for kommunene i sin første regjeringsperiode enn han er i denne regjeringsperioden. Jeg må innrømme at jeg har sett meg grundig lei på å høre både statsministeren og kommunalministeren til det kjedsommelige påstå at veksten og kommunenes inntekter er betydelig større nå enn da Senterpartiet satt i regjering. Det er for så vidt ikke en påstand, det er riktig, men det er en rimelig uinteressant påstand. At veksten er så sterk, skyldes det faktum at skatteinntektene har sviktet med over 2 milliarder kr i foregående år, i motsetning til i 1999, da vi hadde en merinntekt i forhold til skatt i kommunene på over 2 milliarder kr. Det er altså ikke økningen i inntektene til kommunene som er avgjørende for hvordan kommunene skal kunne løse sine oppgaver. Det er resultatet på bunnlinjen. Det er det som kommunene sitter igjen med når man har betalt sine kostnader, og når kostnadene stiger mer enn inntektene gjør, blir resultatet deretter. For dem som har vanskelig for å se disse sammenhengene, står det en rimelig lettfattelig oversikt i Regjeringens eget dokument om kommuneøkonomien på side 182, som viser at netto driftsresultat er betydelig forverret i denne regjeringens tid i forhold til hva det var tidligere. Det er det som betyr noe, og ikke veksten i inntektene. Det er akkurat som privatøkonomien til hver enkelt av oss. Hvor sterk inntektsvekst man har fra et år til et annet er rimelig uinteressant hvis kostnadsøkningen er tilsvarende. Det er det vi sitter igjen med i pengeboken når året er gått, som har betydning. Dette har også skjedd i kommunesektoren. Til tross for en sterk rentenedgang forverres driftsresultatene. Det kan da ikke ha gått regjeringspartienes representanter hus forbi at vi nesten hver dag får meldinger om problemer i skolen, i helsevesenet, innenfor eldreomsorg eller innenfor barnevern, bare for å nevne noen eksempler. Dette er det beste tegnet på at situasjonen i kommunene ikke er slik som den skal være. Jeg tror vi alle sammen står oss på å innrømme at det ikke er enkelt å skape det velferdssamfunnet vi alle ønsker oss. Det er ikke enkelt å knipse i fingrene og si at nå skal alt bli bra. Det vil det ikke være for noen av oss. Noen hver av oss har erfart at dette er en lang vei å gå, og det er et tungt arbeid som skal gjøres. Men det inntrykk som regjeringspartiene nå prøver å legge igjen, bidrar til å skape den politikerforakt som vi alle sammen prøver å unngå. Det bidrar til å få folk der ute til å si at vi der inne i Oslo på storting og i regjering er mennesker som er fullstendig uten innsikt i hvordan hverdagen føles for folk flest. Det er en situasjon vi ikke bør sette oss i, og det er en situasjon som i alle fall statsministeren og kommunalministeren bør gjøre sitt til å bidra til at vi kan unngå. Det gjør de ikke med måten de framstiller forholdene i kommunene på i dag. Det er mye som går bra i norsk økonomi. Å påstå noe annet ville være å snakke usant. Vi er inne i en høykonjunktur. Vi har lav rente, og vi har betydelig vekst i investeringer på enkelte områder. Men det er altså grunn til også å se bak disse tallene om hvordan norsk økonomi går. Den sterke veksten skyldes i stor grad økt konsum basert på import. Arbeidsledigheten biter seg fast på et høyt nivå. Konkurranseutsatt sektor har fremdeles store problemer, og det er ikke i denne sektoren investeringene kommer. Det er i tjenesteytende sektor, slik NHO nettopp har vist i en forskningsrapport. Ikke nok med det, investeringene innenfor både bygg og anlegg kommer i hovedsak i byene og i østlandsområdet. Investeringene i antall boliger i 2004 er i overkant av sju ganger så store for østlandsområdet som for Nord-Norge, mens investeringene i yrkesbygg er fem ganger så store. Det sier litt om den enorme, massive sentraliseringen som vi nå opplever. Fiskeindustrien sliter med lønnsomheten. Vi har hatt et rekordhøyt antall konkurser det siste året. Unge fiskere må gi opp det yrket de har valgt å satse på. De må selge båtene sine og går en usikker framtid i møte i områder hvor alternative yrkesvalg er få. Det er i denne situasjonen Regjeringen med rette kan beskyldes for passivitet. Det pågår en sterk endring i næringsstruktur og bosettingsmønster, og Regjeringens folk gjør ikke annet enn å slå seg til ro med at de makroøkonomiske tall går i riktig retning, mens vi sakte, men sikkert beveger oss i retning av en Kuwait-økonomi og en massiv sentralisering. Det er i denne situasjonen det kreves en politikk der vi inviterer folket til dugnad for å bygge landet, og ikke en politikk der økt forbruk for den enkelte skal være viktigst. Skattelettelser er ikke løsningen på de utfordringer vi nå står overfor, men derimot en målrettet og aktiv politikk for å ruste opp fellesskapet med sikte på å møte framtiden på en bærekraftig måte. Vi må investere enda mer i kunnskap, i infrastruktur, i forskning og utvikling av arbeidsplasser på områder hvor vi har muligheter til fortsatt å være ledende, f.eks. innenfor maritim sektor, innenfor marin sektor og innenfor energisektoren.