Martin Engeset (Høyre), 2003-05-20:
Etter mitt skjønn er denne forvaltningsrevisjonsrapporten fra Riksrevisjonen et særdeles viktig dokument, for det er slik at det å lære av tidligere erfaringer og tidligere feil er viktig for å unngå å gjøre samme feil i fremtiden. For planperioden 2002–2011 planlegger storting og regjering ut fra den gjeldende Nasjonal transportplan at det skal bygges vei for i overkant av 60 milliarder kr. Nettopp for å få mer vei igjen for pengene i årene fremover er det viktig at den kunnskap som kan trekkes ut av dette prosjektet, trenger inn hos alle aktører, både i byråkratiet og i politiske organer. Det er, som saksordføreren var inne på, fem prosjekter som er undersøkt spesielt. Det er jo ikke nødvendigvis slik at disse er et representativt utvalg av de prosjekter som har vært vedtatt og gjennomført på 1990-tallet, men man har tatt utgangspunkt i prosjekter hvor kostnadsrammen er stor, og hvor overskridelsen er spesielt stor. Disse fem prosjektene hadde en samlet kostnadsramme ved vedtak om byggestart på i underkant av 4 milliarder kr. Samlet kostnadsoverskridelse for disse fem prosjektene er på over 2 milliarder kr, altså over 50 pst. overskridelse i gjennomsnitt. For enkelte av prosjektene er kostnadsoverskridelsen helt oppe i 70 pst., og det er dramatisk. Jeg mener at det på ingen måte ville være noen overdrivelse å karakterisere dette som en skandale – på mange måter. For hvis vi ser dette i et perspektiv, hvis vi ser det i forhold til de årlige diskusjonene, kranglene, partiene imellom her i huset, i forbindelse med budsjettbehandlingen f.eks., hvor man bruker uker og måneder på å krangle om atskillig mindre beløp enn dette, er det all grunn til å ta innover seg og trekke lærdom av det som Riksrevisjonens funn forteller oss. For det første forteller dette at Stortinget ofte fatter vedtak på sviktende grunnlag. Det er vel heller ikke urimelig å anta at flere av disse prosjektene kanskje ikke ville ha blitt prioritert, i hvert fall ikke på det tidspunktet de ble vedtatt, dersom mer korrekte kostnadstall hadde vært på bordet. Prosjekter som på planstadiet fremstår som billige, ender opp som meget kostbare, og på den måten kan man altså klare å snike i køen. En annen alvorlig konsekvens er at de vedtak og prioriteringer Stortinget gjør i f.eks. Nasjonal transportplan-sammenheng, må settes til side, eller konkrete prosjekter må utsettes i mange år fordi overskridelsene på tidligere vedtatte prosjekter må dekkes inn. Det er en meget alvorlig konsekvens. Egentlig burde hele denne rapporten være obligatorisk lesning for alle som jobber med samferdselsspørsmål – også her i huset. Så jeg er glad for å se at i hvert fall enkelte fra samferdselskomiteen er til stede, fordi dette burde være obligatorisk lesning også for samferdselskomiteen. Når det gjelder forslaget til Fremskrittspartiet, i forhold til personellmessige konsekvenser, synes jeg det er litt for lettvint, i den forstand at det legger til grunn at det åpenbart er sammenheng mellom en enkeltpersons arbeid og innsats i et prosjekt og overskridelsene. En kan ikke uten videre legge til grunn at disse overskridelsene vi snakker om her, eller andre i andre prosjekter, skyldes at prosjektlederen f.eks. har forsømt seg. Tvert imot peker jo Riksrevisjonens rapport på at årsakene er mange, og at det ikke uten videre er slik at en kan henge årsakene på enkeltpersoner i systemet. Når det f.eks. avdekkes at det gjennomføres betydelige omreguleringer underveis i et byggeprosjekt, er det vanskelig å hevde at en ansvarlig prosjektleder skal måtte stilles til ansvar for det – når f.eks. kommunale myndigheter plutselig har ønsket å gjøre ting annerledes enn det som lå til grunn da prosjektet ble vedtatt. Jeg er for øvrig veldig glad for at en enstemmig komite sier seg enig i at den nye organiseringen av Statens vegvesen fra 1. januar 2003, med et klarere skille mellom byggherrefunksjon og utbygging, med samling av nøkkelkompetanse i færre enheter, vil kunne bidra til å sikre kvaliteten på en langt bedre måte enn under tidligere organisering. Det er en ganske viktig konklusjon fra en enstemmig kontroll- og konstitusjonskomite. Ikke minst sett i lys av hvilken politisk diskusjon som har vært omkring omorganiseringen av Statens vegvesen, noterer vi oss den med interesse.