Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Det har vært en interessant debatt så langt, og jeg synes representanten Holen Bjørdal fra Arbeiderpartiet sa det ganske greit – vi har holdt på å diskutere ulikheter i mange, mange år, også da de rød-grønne styrte. Heldigvis er ulikhetene forholdsvis små i Norge, det er bra. Jeg mener at det viktige her er å løfte fram dem som har minst, og dem som er utenfor arbeidslivet, for det å være en del av arbeidslivet er utrolig bra, både for det økonomiske og for å sørge for å redusere ulikhetene – mange andre momenter som er viktige for å komme i arbeid. Skal vi få til det, er det viktig å ha et næringsliv der det er godt å jobbe, og som går godt, for det gjør at man faktisk kan ansette folk, og det bidrar til at folk med hull i cv-en sin får nye muligheter og får prøve seg i arbeidslivet. For ikke lenge siden var jeg på en «Inn på tunet»-gård og fikk høre om en ung gutt som skolen egentlig hadde gitt opp, men fordi han kom inn i nye miljøer og fikk utfordret seg på andre måter, klarte han å bestå og fikk tatt traktor- og maskinførerfagbrev. Dette er noe som vil være en del av det å sørge for at ulikhetene er mindre, også for ham, fordi han kommer i jobb og ikke vil måtte stå utenfor arbeidslivet – og det er det som er viktig. Det å ha arbeid er bra for økonomien, som jeg sa, men det er også bra for både det psykiske og det sosiale, og derfor er det viktig å ha fullt trykk på å få flere ut i jobb. Sysselsettingen går opp, og det betyr at flere får det bedre. Så kan man si at på grunn av at aksjene plutselig har gått veldig bra en periode, har noen har blitt rikere, og kanskje har ulikhetene økt litt. Men som representanten Bjørnstad sa – hvis aksjekursene faller kraftig, går ulikhetene ned. Og jeg er ikke sikker på om det er det som vil være bra. Så opplever jeg i denne debatten, som alltid er typisk i denne typen debatter, at sosialistenes fiende nummer én er rikingene eller de som gjør det godt i næringslivet. Det er trist, for vi burde være glad for at vi har et næringsliv, at vi har folk som vil satse, som vil investere pengene sine i å skape nye ting, skape vekst og skape arbeidsplasser som gjør at folk kommer i jobb og i aktivitet. Det er viktig for folk flest. Jobb er utrolig bra og viktig. Også denne debatten har vært – som tradisjonelt alltid når man diskuterer dette – en debatt hvor formuesskatten er den store, stygge ulven. Rødt, SV og Arbeiderpartiet mener at formuesskatten er noen forferdelige greier. Det er litt artig at det er f.eks. en familiebedrift, Isola, i mitt hjemfylke som har lokale eiere, som har norske eiere, og som altså må betale formuesskatt – og som Arbeiderpartiet SV, Senterpartiet og Rødt gjerne vil sørge for skal betale mer skatt. Men internasjonale kapitalistiske store selskaper som f.eks. konkurrentene deres, som har mange tusen ansatte, skal slippe å betale formuesskatt fordi eierne ikke er norske – eller kanskje enda bedre: Lerum, som driver med saft- og brusproduksjon, som konkurrerer med Coca-Cola, Pepsi Cola og andre internasjonale selskaper, skal måtte betale formuesskatt, mens disse ikke gjør det, fordi de har utenlandsk eierskap. Jeg synes det er dumt, for jeg hadde gjerne sett at man hadde vært mye mer opptatt av faktisk å legge til rette for at norske eiere, norske bedrifter, skal ha de samme konkurransemulighetene og den samme konkurransekraften som dem man konkurrerer med. Så tenker jeg at det som både statsråden og andre har vært innom, dette med å legge til rette for å skape verdier, også gir muligheter til å få folk, som jeg sa, i aktivitet og i arbeid. Det er kjempebra, for da blir ulikhetene mindre, og det er positivt. Jeg mener at i stedet for å dogmatisere bør man heller sørge for muligheter til å hjelpe dem som ofte sitter nederst ved bordet, og som er en del av utenforskapet, og sørge for at de blir en del av innenforskapet og får hjelp til å få arbeid, for det bidrar til mindre ulikhet.