trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-06-11:
Hvis den nye Høgskolen i Sørøst-Norge er representanten Tynning Bjørnøs kusine, tror jeg at jeg og representanten kanskje kan være i slekt uten å ha visst om det.(Latter i salen) Jeg deler absolutt ønsket om at denne nye, store, flotte institusjonen i Buskerud, Vestfold og Telemark skal få oppfylt sine universitetsambisjoner, og vi i komiteen gir også et signal til departementet og NOKUT om at vi ønsker oss en raskest mulig og mest mulig effektiv søknadsprosess når de institusjonene som oppfyller de nye kvalitetskravene, eventuelt ber om et kategoriskifte. Vi kan også glede oss over at de ligger veldig godt an til å bli universitet. (Latter i salen) Jeg har lyst å si lite grann om private utdanningsinstitusjoner. Private utdanningsinstitusjoner er en viktig del av den norske universitets- og høgskolesektoren. Noen av de private er spydspisser innenfor sine fagfelt, mens andre bidrar i stor grad med å utdanne mennesker vi har stort behov for i Norge, som f.eks. framtidens sykepleiere. Men meldingen som vi nå behandler, tar i liten grad for seg de private utdanningsinstitusjonene, og det er egentlig ganske naturlig, for dette er en melding der vi tar for oss de statlige høgskolene og universitetene, som vi har et eierskap til og et ansvar for på den måten. Men det betyr ikke at de endringene som nå foregår i sektoren, ikke berører de private – på ingen måte. De blir i aller høyeste grad berørt av de endringene som foregår, og de må også møte framtidens nye krav, f.eks. når det gjelder lærerutdanningen. Og da er det viktig at de blir i stand til å møte det på en god måte, sånn at også de kan bidra med god forskning og utvikling i framtiden. Derfor er det viktig at også disse får tilgang til saksmidler. Det har de fått, og jeg er glad for forslaget om at det i revidert skal legges inn penger til en av de store fusjonene i privat utdanningssektor, hvor fire framoverlente, gode private institusjoner ønsker å slå seg sammen for å stå enda sterkere. Så er det viktig, når regjeringen kommer tilbake med endringer i finansieringssystemet, at de private heller ikke blir utelatt der, men at vi, når vi får en oversikt over finansieringssystemet og over hvordan basis er sammensatt, også der får en oversikt over de private, og at det nye finansieringssystemet legger til rette for at de private også i framtiden skal kunne være en god og viktig bidragsyter i norsk utdanningssektor.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-06-11:
Representanten Knag Fylkesnes mener at Kristelig Folkeparti har tatt en «skulepolitisk høgresving» og gir oss et godt råd om at det ikke er noen skam å snu. Det kan være fristende å si at når veien til venstre viser seg å være en blindgate, kan det være fornuftig å velge veien til høyre isteden. Med det mener jeg ikke å si at vi ikke har vært fornøyd med privatskoleforliket fra 2007. Tvert imot: Det er veldig mye godt i dagens privatskolelov, men så er situasjonen den at de fire partiene som sto sammen om privatskoleforliket og privatskoleloven fra 2007, ikke lenger har flertall sammen i Stortinget. Flertallet ligger et annet sted, hos to regjeringspartier og Venstre, som alle tre i utgangspunktet ønsker seg en liberalisering som går mye lenger enn det som i dag blir resultatet. Det er nettopp derfor vi har valgt å være konstruktive og gått i dialog med regjeringspartiene og Venstre; det er for å forsøke å klare å videreføre hovedlinjene i dagens privatskolelov, og det har vi klart, og det skulle man tro at representanten Knag Fylkesnes og resten av SV og Arbeiderpartiet burde sette pris på. Så synes jeg det er litt underlig stadig å høre sammenligning med Sverige, for det er ikke den svenske loven vi innfører. Og jeg synes det er underlig å høre representanter fra Arbeiderpartiet og SV si at nå blir det «fritt fram». Jeg tror aldri jeg har hørt en representant fra Arbeiderpartiet eller SV si at med dagens privatskolelov så er det fritt fram for å starte en religiøs skole, eller at det er fritt fram for å starte en steinerskole. Tvert imot så hører vi dem si at det er «en åpning for det i loven», og vi hører dem si at det er «en restriktiv praksis for godkjenning». Ja, det er det som også skal være gjeldende for den nye loven, men vi åpner altså for noe mer mangfold ved at vi innfører to nye godkjenningsgrunnlag. Profilskoler i det offentlige: Det kan høres ut som en god idé. Jeg er absolutt med på tanken om mer mangfold i den offentlige skolen, men om jeg ønsker meg profilskoler – altså skoler som går utover handlingsrommet i Kunnskapsløftet – i offentlig regi, er jeg faktisk ikke helt sikker på. Det handler jo om at den offentlige skolen skal være en skole for alle, og hvis man da f.eks. spisser seg for mye faglig, er det slett ikke sikkert at det er egnet for alle som sogner til den offentlige skolen, men det kan være greit å ha det som et alternativ, i privat regi, for dem som ønsker det.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-06-11:
Jeg mener at private skoler skal kunne opprettes som profilskoler. Men jeg er slett ikke sikker på at jeg ønsker at alt det som skal ligge til grunn for å kunne starte en privat skole, en friskole, nødvendigvis også bør inn i den offentlige skolen. Jeg har f.eks. valgt å sende min datter på en kristen friskole i Tønsberg, Granly skole på Eik i Tønsberg. Den ligger noen hundre meter fra Eik skole, som er den offentlige skolen. Jeg synes det er flott at jeg har muligheten til å velge Granly skole som et kristent alternativ for mine barn, men jeg synes det ville vært feil om Eik skole skulle vært det kristne alternativet som alle måtte gå på. Så til spørsmålet om hvorvidt vi stoler på lokale myndigheter eller ikke. Jo, vi stoler på lokale myndigheter, men jeg synes at forslaget om å innføre en generell vetorett er et dårlig forslag. Det handler om at det må ikke være fargen på kommunestyret som avgjør om det skal være en mulighet for private initiativ eller ikke. Vi skal ta hensyn til det offentlige skoletilbudet. Kommunene skal på banen, de skal uttale seg. Dersom en privat skole får negative konsekvenser for den offentlige skolen, skal den ikke få godkjenning. Slik var det før, slik er det nå. Dersom vi nå ikke stoler på lokale myndigheter ved å videreføre denne politikken, sier man også indirekte at heller ikke den rød-grønne regjeringen stolte på lokale myndigheter. Jeg mener at dette er en veldig fornuftig balansering av hensyn til kommunene og den offentlige skolen. Til slutt vil jeg si at jeg synes det er veldig bra at vi nå endrer navnet på loven igjen, tilbake til «friskoleloven». På den måten skaper vi en tydeligere forståelse av at det er forskjell på en friskole som mottar offentlig finansiering, og de rent private skolene. Jeg nøyer meg med det og vil helt til slutt bare få takke alle som har deltatt i debatten, for en god debatt.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-06-11:
Jeg skulle nesten hatt lyst til å fortsette på det med basiskomponenten, men jeg skal fokusere på noen annet, for i Adresseavisen 19. mai skriver de om første strid mellom fusjonspartnerne, og det går på fusjonen mellom NTNU, Gjøvik, Ålesund og Høgskolen i Sør-Trøndelag. Det var jo anbefalt at alle skulle sitte i styret, og alle trodde sikkert at alle skulle sitte i det nye styret for fusjonspartnerne, men det ville ikke styret i NTNU. De sa nei. Men den 21. mai gikk det en e-postrunde der de sa at de kunne vurdere det likevel. De andre skulle få én representant hver, og Gjøvik kunne ligge an til å få én representant fra studentene. Jeg lurer på hvilke grep statsråden vil gjøre for å sikre behovet til nærings- og arbeidslivet lokalt, og om statsråden er fornøyd med hvordan denne prosessen har utviklet seg?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-06-11:
Jeg skal kommentere bare noen få ting. Statsråden var inne på dette med basiskomponenten. Komiteen har jo samlet sagt at vi ønsker at en skal komme tilbake til den, og det synes statsråden er en god idé. Men slik jeg har oppfattet statsråden så langt, skal han vise oss innholdet i den svarte boksen som han prater om. Det er ikke sagt noen ting der om at vi skal endre noe på innholdet. Det har jeg heller ikke hørt at statsråden har sagt noe om i dag, så det kunne jeg godt tenkt meg at han hadde kommentert. Jeg er redd for at det blir sånn som det er i dag, og da vil altså finansieringa dreie seg mot eksellense og videreføre den politisk utadrettede prioriteringa som ble gjort for mange år siden. Det er en utfordring for høyskolene, og det vil være et virkemiddel for å få flere til å fusjonere. Det vil bli dårligere mulighet for å score optimalt på kvalitetsindikatorene. Vi i Senterpartiet ønsker kvalitet, men vi ønsker også at det skal være en reell mulighet til å stå alene eller samarbeide med andre. Finansiering bestemmer langt på vei dette. Så må jeg svare på det som saksordfører Bjørnstad var inne på. Han var jo også i sitt innlegg inne på at vi står alene i denne saken. Ja, vi står alene i denne saken i salen, men vi er faktisk ikke alene når vi ser på de røstene som taler ute i de ulike institusjonene. Det synes jeg er bra. Han spør om jeg ønsker å stoppe fusjonen i Gjøvik. Nei, men jeg vil gjerne se hva man legger fram i den stortingsmeldinga som skal komme i 2017, om kvalitet. Jeg mener at det ville være en gevinst for den fusjoneringa som nå skal skje på NTNU, i Gjøvik og Ålesund og ved Høgskolen i Sør-Trøndelag, at de også fikk se hva det er regjeringa egentlig mener med kvalitet i høyere utdanning. Det vil si at de ville få et år ekstra på seg. Jeg kan ikke skjønne at det er noe negativt. Jeg har ikke noe negativt å si om Høgskolen i Gjøvik, og jeg støtter absolutt opp under det som representantene fra Gjøvik Senterparti skriver rundt omkring i aviser i Oppland, som det har vært sagt – der er det én avis, men man skriver i alle fall der. Jeg ønsker Gjøvik og NTNU lykke til, men jeg tror kanskje at den først bøygen, som jeg nevnte så vidt i replikkordskiftet her i stad, er at NTNUs styre sa nei – de ville ikke ha med noen representanter fra Gjøvik inn i sitt styre. Det er en forsmak på og sier noen ting om at fusjoner ikke er noen quick-fix. Man kan smile og være glad, men man kan faktisk ikke garantere for noen ting, og det kan ikke statsråden når det gjelder hvordan institusjonene organiserer seg fram mot fusjonen. Det er heller ingen garanti for hvordan studiestedstrukturen vil bli i framtida. Representanten Vinje var inne på at det er for mange som driver lærerutdanning. Det blir veldig spennende å se hvordan den organiseringa skal være framover.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-06-11:
Jeg skal gå over til en litt annen sak. Det var den første saken i proposisjonen, om kompetansekrav, som Venstre kalte for en «gladsak». Jeg vil vel heller si at det kan være en sak der hensikten helliger middelet. Nå er vi i Senterpartiet – sammen med Kristelig Folkeparti – de eneste som er mot at det skal stå «tilbakevirkende kraft»; jeg håper også SV er med oss, i hvert fall. Men innholdet i den paragrafen vil bety at det er mange lærere som er kvalifisert i dag, som vil bli ukvalifiserte. Det vil si at en allmennlærer som har jobbet i skolen i f.eks. 20 år med engelsk og har sin kvalifikasjon, ikke lenger vil være kvalifisert. Jeg lurer på om statsråden mener det vil bli bedre kvalitet for elevene i overgangstida, som han sjøl har sagt er ti år, med en fersk student fra videregående enn med en lærer med for få studiepoeng, men med 20 års erfaring.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-06-11:
Det er godt det er noen fordeler med å være saksordfører. Da kan en liksom ta ordet noen ganger. Jeg skal prøve å ikke forlenge debatten. Jeg har bare lyst til å takke salen for en god debatt, men jeg må bare kommentere ørlite det som statsråden sa i sitt innlegg, at han ønsker å gå vekk fra allmennlæreren, i hvert fall slik jeg oppfattet det. Jeg har bare lyst til å minne om at det er veldig mange som underviser i norsk skole i dag som er allmennlærere, og det er også veldig mange som underviser i fag som de ikke har kompetanse i. Det jeg reagerer litt på, er at når statsråden sier at det er veldig viktig med kompetanse i fagene norsk, matte og engelsk, så betyr det at det er andre fag som ikke er så viktige. Da har jeg bare lyst til å minne salen om at vi har sett tall fra SSB som sier at 70 pst. av lærerne under 30 år som underviser i praktisk-estetiske fag, ikke har ett eneste studiepoeng innenfor det faget de underviser i. Vi blir feitere og feitere, og det er færre og færre som har kompetanse i mat og helse. 60 pst. av norske menn er overvektige. Da har jeg lyst til å stille spørsmålet: Hva er viktigst? Er det engelsk, eller er det å ha kompetanse i mat og helse? Det har vært viktig for Norge å ha allmennlæreren, og det er viktig i flere sammenhenger, men ikke minst også for at en skal kunne undervise på veldig mange små steder rundt omkring i hele landet. Jeg skjønner at det er veldig mange som er imot definisjonen på hva en liten skole er – det er veldig ulikt fra det ene fylket til det andre. Men vi vet at Sogn og Fjordane har mange små skoler, og vi vet at resultatene der er bra. Jeg tror det er veldig viktig at vi har allmennlærerne og ikke underkjenner deres kompetanse, og det er det vi er redde for når vi sier at det skal ha tilbakevirkende kraft i denne sammenhengen. Det er ikke lærerne det er en trussel mot, som statsråden var inne på innlegget sitt til meg – det hørtes som det var en trussel mot lærerne at de skulle få etter- og videreutdanning. Jeg er ikke noe redd for at lærerne skal få etter- og videreutdanning. Jeg tror mange kommer til å glede seg over det. Noen kommer nok til å kvi seg også. Det er elevene vi er bekymret for. Vi er redde for at elevene vil få et dårligere tilbud. Vi mener også at det er feil å diskvalifisere noen som har kompetanse og utdanning i dag, når vi samtidig sier det er ok å ikke ha kompetanse i andre fag. Takk for debatten, har jeg lyst til å si. Jeg har også lyst til å sende en hilsen til representanten Stordalen, som kom med et godt innlegg, synes jeg, om barnevernsbarn og deres situasjon i skolen og at det er viktig at vi også er opptatt av det i denne komiteen.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-06-11:
Jeg har gått på lærerskolen. Jeg har kjent til steinerpedagogikk og montessoripedagogikk, men utover det har jeg ikke hørt spesielt om andre pedagogiske retninger, så det blir kjempeinteressant å se hva dette egentlig er for noe. Jeg skal stille et helt annet spørsmål. Representanten Asheim sa i sitt innlegg at det var viktig å kunne si ja til privatskolen i Oslo på restaurant- og matfag, for der var det åtte bedrifter som gikk sammen, og de kunne lære den offentlige skolen noe. Da lurer jeg på hvorfor statsråden ikke har lagt til rette for at mat- og restaurantbransjen kan lære den offentlige skolen noe uten at åtte bedrifter må gå sammen med samme opplæringskontor for å undervise 30 elever. Hvorfor har en ikke valgt å avvente den gjennomgangen av studieprogrammene som Stortinget sjøl har vedtatt?
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-11:
Vi er alle enige om at denne runden som vi nå går, må medføre høyere kvalitet i sektoren, både på forskningssiden og ikke minst på utdanningssiden. Og det er jo en utfordring for sektoren når man har ulike campuser, som det nå blir, som skal ligge under én institusjon – for det første fordi hvis en høyskole slår seg sammen med et universitet, vil det nødvendigvis være forskjell på kvaliteten hvis man tenker på f.eks. førstestillinger. Men så vil det også være en utfordring at de har geografisk ulike lokasjoner. Så jeg lurer på om statsråden har noe inntrykk av om UH-sektoren selv har kommet et godt stykke på vei i hvordan de skal sørge for at kvaliteten blir bedre gjennom dette samarbeidet, og hva statsråden ser for seg at han kan gjøre, f.eks. for å løfte de høyskolene som nå slår seg sammen med universiteter, for at de skal komme opp på samme nivå.
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-11:
Jeg er glad for at vi har fått en proposisjon som er så tydelig som denne når det gjelder ønsket om å styrke lærerens kompetanse. Det er viktig å ha formell og relevant kompetanse i det faget man skal undervise i, det må være viktig for alle elever. Vi kan ikke dele elevgruppen i to og si at for noen er det viktig at de har lærere med kompetanse i faget de underviser i, mens det for andre – enten det er fordi de bor på landsbygda, eller fordi den kommunen eller den byen ikke fikk det til – ikke er så viktig. Dette er viktig for alle elever, og det er vår oppgave å sørge for å legge til rette for at alle elever får en lærer som har kompetanse i det faget som han underviser i. Det handler om å ha lærere som er motiverte, og som kan formidle kunnskap til elevene sine. Vi har mange gode lærere i skolen i dag, og hvis vi som storting har et ønske om at alle skal ha formell kompetanse i faget de underviser i, er det også vår oppgave å sørge for at det blir lagt til rette for at alle kan ta den videre- og etterutdanningen som kreves for å få den kompetansen. Jeg ser egentlig på dette som en gladsak, for det forplikter også oss til å følge opp jobben vi allerede har begynt på når det gjelder videre- og etterutdanning. Mange har jobbet i skolen i mange år, og mange har god kompetanse fra før. Det er ikke nødvendigvis sånn at alle har det samme utbyttet av den undervisningen som man skal følge. Derfor er jeg veldig glad for at vi nå har fremmet et forslag der vi i alle fall ber regjeringen om ikke å utelukke at man kan ta eksamen uten å ha fulgt undervisningen – for så å oppfylle de kravene som er stilt. Jeg mener man må ha litt fleksibilitet med hensyn til hvordan man kommer seg dit. Det kan ikke bare være én vei. Jeg vil kort knytte noen ord til K-en i det nye KRLE-faget. Det er neppe noen hemmelighet at dette er en sak Venstre ikke har vært sterk tilhenger av. Vi synes RLE-faget har fungert godt og skulle sånn sett ønsket at det ble videreført som det var. Men vi har inngått en avtale med regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti, og det forholder vi oss til. Når det først har blitt sånn, synes jeg vi har fått en god innretning på dette. Det er bra at vi nå ikke sier minst 55 pst., men at vi sier om lag halvparten, for det gir en fleksibilitet for dem som er i skolen. Det er viktig at vi presiserer at det ikke skal være et forkynnende fag, selv om jeg oppfatter at det er det heller ingen uenighet om. Det er bra at det fortsatt skal fokuseres på kunnskap om tro og livssyn, og at det skal være stort rom for refleksjon og diskusjon i faget. Ikke minst synes jeg det er bra at man skal fokusere på dette i lærerutdanningen, for vi har et flerkulturelt samfunn, som stadig blir mer mangfoldig. Da er kunnskap om tro og livssyn en viktig del av elevenes hverdag, og det er viktig at lærerne har kompetanse i det.
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-11:
I denne saken har Venstre blitt enig med regjeringen og Kristelig Folkeparti om en ny friskolelov – først blitt enige om et nytt navn på loven og så blitt enige om to nye godkjenningsgrunnlag. For oss i Venstre er det viktig at det er den offentlige skolen som skal være det foretrukne tilbudet for de aller fleste elevene i Norge. Men privatskolene – eller friskolene, som vi nå kaller dem – er et viktig supplement for dem som ønsker seg noe annet. Dette ser vi ikke på som en trussel mot den offentlige skolen. Vi ser heller på det som et mangfold og en berikelse for skolen som helhet. Når man inngår en avtale, er det slik at hvis Venstre skulle ha gjort disse endringene helt alene, hadde det sett litt annerledes ut. Vi hadde nok i utgangspunktet ønsket oss en rettighetslov og ikke bygd det ut med to nye godkjenningsgrunnlag. Til gjengjeld hadde vi også ønsket oss mer makt til kommunene og fylkeskommunene og mer innflytelse til dem som kjenner best til hvordan skolene i deres kommune eller i deres fylke er. Så hadde det vært viktig for oss at vi hadde fått på plass et forbud mot direkte og indirekte utbytte, slik at disse skolene ikke hadde blitt kommersielle, men var friskoler, for å styrke og gjøre skolen som helhet mer mangfoldig. Det er dette vi har i vårt program, og det er dette vi har gått til valg på. Allikevel er vi godt fornøyd med det resultatet som foreligger her i dag. Vi åpner faktisk for to nye godkjenningsgrunnlag. Det betyr at vi får mer mangfold inn i skolen enn det vi har i dag. Så er vi veldig fornøyd med at vi har fått regjeringen og komiteen med på at det skal utredes krav om at pedagogisk personale må være ansatt i skolen. Det er jo lønnen til pedagogisk personale som tar mesteparten av en skoles budsjett. Ved å ansette dem i skolen reduserer man muligheten for å ta indirekte utbytte. Vi er også fornøyd med at vi skal få utredet en ikke-kommersiell formålsparagraf og et pålegg til de skolene som ønsker å drive, om å ha en slik formålsparagraf – for å redusere faren for at det blir tatt ut indirekte eller direkte utbytte. Kanskje den sterkeste grunnen til at vi valgte å inngå en avtale med regjeringen og Kristelig Folkeparti, er det som også sektoren selv har pekt på: behovet for forutsigbarhet og behovet for en lov som kan stå seg over tid. Hadde Venstre fremmet sitt primære forslag, hadde det fått våre stemmer, og vi hadde hatt en situasjon der vi hele veien skulle kjempe for våre primære alternativer. Nå har vi en lov som åpner opp, og som er tydelig på det som går på det kommersielle. Da tenker vi i alle fall at det er viktig å gi sektoren forutsigbarhet, og at ting kan stå seg over tid – gjerne også over flere valg. Så vil jeg helt til slutt bare løfte fram både forslaget til vedtak og merknaden til komiteen som går på dette med små og verneverdige fag og finansieringen av disse utdanningene. Jeg er veldig glad for at disse blir trukket ut og pekt på spesielt. De er få, men det er viktig kunnskap. Det er også viktig for samfunnet vårt at en slik kunnskap som det undervises i her, blir ført videre.
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-11:
Nå har alle talere før meg trukket fram læreren som den viktigste ressursen i skolen, og det vil jeg selvfølgelig slutte meg til. Det å ha faglig sterke lærere er viktig, men det å stille karakterkrav ved opptak til lærerutdanningen – som denne saken handler om – er bare en del av en større helhet. Jeg er helt enig med komitéleder Trond Giske, som sier at dette handler om mange flere ting også. Det handler om å løfte hele skolen. For oss i Venstre er opptakskrav ved lærerutdanningen en av mange ting vi må gjøre for å løfte skolen og for å løfte statusen til læreryrket. Dette henger bl.a. sammen med en femårig lærerutdanning. Det er også naturlig å se dette i sammenheng med karriereveier i klasserommet, videre- og etterutdanning og andre ting man gjør i skolen, for å løfte skolen, løfte læreren, og på den måten bevege skolen i den retningen som man ønsker. Karakterkrav 4 i matematikk er ett skritt på veien der vi ønsker å gå. Samtidig er det viktig for oss at vi gjør det på en praktisk måte, og jeg opplever at det er det dette forkurset handler om. Det handler om å innføre karakterkrav, men å gjøre det på en hensiktsmessig måte, og da må vi også tillate dette forkurset for å gjøre det litt smidig for dem som skal inn på lærerutdanningen. Jeg synes forslaget til Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV om opptaksintervjuer er et veldig spennende forslag når det blir et supplement til karakterkravene. Vi har som komité vært på studiereise til Finland, der de bruker opptaksintervjuer som en del av kriteriene for å komme inn på utdanningen. Nå har Finland et litt annet utgangspunkt enn det vi har, i og med at lærerutdanningen i Finland er en av de mest attraktive utdanningene man kan ta, men det er jo egentlig dit vi ønsker oss også. Når vi kan velge med det samme utgangpunktet som i Finland, har vi virkelig lyktes med lærerutdanningen, med læreryrket og med statusen til læreryrket. Så jeg synes det er et spennende forslag og et godt supplement til karakterkrav.
Iselin Nybø (Venstre), 2015-06-11:
Først vil jeg benytte anledningen til å takke Kristelig Folkeparti for å ha løftet denne viktige saken nok en gang. Så vil jeg takke komiteen for godt samarbeid gjennom saken. Det er en enstemmig komité som i dag ber regjeringen om å legge fram en handlingsplan mot antisemittisme. Diskriminering og forfølgelse av jøder har en århundrelang historie bak seg, og nazistenes utryddelse er kanskje den verste delen av den historien. Dessverre ser vi at antisemittismen er økende i Europa i dag, på tvers av det vi alle ønsker. Hvis vi tar 2011-tall fra Osloskolen, ser vi at hver tredje ungdomsskoleelev med jødisk bakgrunn har minst to til tre negative opplevelser i måneden knyttet til sin religiøse bakgrunn. Sånn vil vi ikke ha det. De siste årene har vi ute i Europa også sett flere angrep der jøder er rammet bare fordi de er jøder, og et eksempel på det er angrepet i København, som vi alle kjenner til. Arbeidet med å bekjempe antisemittisme og rasisme er noe som har pågått lenge, både under denne regjeringen og under forrige regjering. Men det er åpenbart, nå som vi ser at antisemittismen er økende, at vi fortsatt trenger å ha fokus på dette, og at vi trenger å forsterke innsatsen mot dette. Komiteen har samlet pekt på skolens unike mulighet til å drive holdningsskapende arbeid, ettersom skolen er en viktig fellesarena der alle unger deltar. På vegne av komiteen vil jeg si at vi ser fram til det viktige videre arbeidet som skal skje med handlingsplanen mot antisemittisme.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Nobelprisvinnar Edvard Moser åtvarar mot ei utvikling mot meir resultatfinansiering av forsking. Kva er det kunnskapsministeren har forstått om forsking som Edvard Moser ikkje har forstått?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Det har forundra meg ei stund korleis regjeringa tenkjer i forskingspolitikken, og kor forskjellig dei tenkjer i næringspolitikken. I forskingspolitikken er ein opptatt av å peike ut nokre område der Noreg har føresetnader for å lykkast internasjonalt. Der er ein villig til å gjere nokre val. Men næringspolitikken blir prega av næringsnøytralitet. Der vil ein ikkje ta stilling, der skal det berre vekse av seg sjølv, ein skal satse på marknaden, osv. Dette er da til Bjørnstad som meiner at det er viktig å peike ut nokre område, som eg jo er heilt einig i. Dette er ein politikk som er ført frå tidlegare regjeringar òg. Ein er einig i at det er nokre område der vi kan lykkast internasjonalt. Kvifor ikkje da overføre også dette til norsk næringspolitikk? Det er ein stor tankekross. Eg føler ikkje at det er gjort nokon forsøk i denne debatten på å svare på utfordringa mi om korleis auka resultatbasert finansiering skal føre til betre forsking. Den uroa som vi har blant dei verdsleiande forskarane våre, er at auka teljing, auka resultatbasert finansiering av forskinga, vil kunne redusere kvaliteten i forskinga. Skal ein ikkje da ta desse verdsleiande forskarane på alvor og gje dei eit skikkeleg svar på kvifor ein trur at meir resultatbasert forsking skal føre til betre forsking? Eg må seie at eg er forundra over at spesielt Venstre og Kristeleg Folkeparti er med på dette løpet. Og i kvart budsjett, kvar auke som har vore i budsjettet etter at dei blå tok over regjeringsmakta, har auken til høgare utdanning og forsking kome i form av at det er ein auka konkurransepott – altså: Ved kvart høve har ein auka finansieringa gjennom auka konkurransepott. Det er altså ei sterk tru på at det er den resultatbaserte finansieringa som er vegen å gå, utan at ein kan gjere greie for at det faktisk fører til betre forsking. Det forskarane spør etter, er betre rammer, betre føreseielegheit, mindre tid til å søkje, mindre tid til å publisere uferdig datamateriale eller resultat. Det skaper framifrå forsking. Hermed er utfordringa send. Eg er også overraska over at ein ikkje vil sjå strukturen for høgare utdanning og forsking i samanheng med studiesentra i landet. Viss det verkeleg er ein aktør i norsk utdanningsflora som kan mogleggjere utdanning for alle i heile landet, er det utdanningssentra rundt omkring i heile landet. Å satse på dei og trekkje det inn i ein større strategi, kanskje leggje krav på utdanningsinstitusjonane om at dei må tilby utdanningar på dei sentra, det kunne ha vore spennande. Men det er altså eit forslag som det ikkje er fleirtal for i denne salen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Kunnskapsministeren seier at det er veldig viktig med meir kristendom i skulen for å ta vare på den norske kulturarven. Samtidig er det ingen faginstansar, som eg har fått med meg, som har sagt noko av det same, og det er mogleg eg har gått glipp av noko her. Vi kan jo ikkje ha ein situasjon der innfalla til ein kunnskapsminister bestemmer kva innhaldet skal vere i norsk skule. Kan ministeren oppklare for meg og nemne iallfall éin annan fagleg instans enn ministeren sjølv som meiner at vi no treng å få rusta opp meir kristendom i skulen for å ta vare på norsk kulturarv?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Det er jo ikkje vi som er på Stortinget, som maner til motstand mot dette forslaget – alle faglege instansar seier nei til å gjeninnføre KRLE og at om lag halvparten av faget skal vere om kristendom. Så er det ministeren som finn på dette argumentet med kulturarv, som han ikkje svarer på kor kjem frå. Vi må berre anta at det kjem frå ministerens eige hovud, og det er jo ein ganske skummel måte å utvikle norsk skule på. Eg går vidare, når vi likevel ikkje får svar på det spørsmålet, til spørsmålet om etisk refleksjon. Ja, det er mange moglegheiter for etisk refleksjon gjennom kristendommen, men meiner då ministeren at ein etisk refleksjon i kristendomsfaget no i større grad skal ta utgangspunkt i kristendom?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Det er ingen som påstår det, og svaret frå statsråden var nok meir av det retoriske slaget enn svar på det eg stilte spørsmål om. Etisk refleksjon er best når du kan gjere det på eit fritt grunnlag. Du kan gjere det med utgangspunkt i kristendommen, du kan gjere det med utgangspunkt i seksualitet, du kan gjere det med utgangspunkt i andre typar religionar, livssyn osv. Når ministeren seier at det er massevis av etisk refleksjon i kristendommen, så seier han jo at det skal ta plass frå etisk refleksjon med anna type utgangpunkt. Mitt spørsmål handlar om mengda av faget her, for etter å ha tenkt litt over det finn eg det litt overraskande at det ikkje kjem til å bli meir kristendom. Kan ministeren garantere at det ikkje blir mer kristendom i skulen med dette forslaget?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
I frykt for å forlenge ein debatt og ein dag som kjem til å bli lang, skal eg prøve ikkje å provosere for mykje. Kristendom har ein sentral rolle og plass i dagens RLE – ein kjempesentral plass og rolle. Det reflekterer den betydinga kristendomen har i det norske samfunnet og i norsk kultur og historie – tilstrekkeleg. Det meiner alle faginstansar om dette. Alle som meiner at det er for lite, har antakeleg ikkje sett seg inn i korleis det er i skulen i dag, eller har kanskje ikkje tatt den praten med alle desse faginstansane som kan denne saka. Dei meiner altså at det er tilstrekkeleg, at ein ikkje skal gjere justeringar i dette faget. Likevel gjer ein det. Kvar kjem det frå? Det kjem frå eitt parti. Ikkje frå dei kristne miljøa eingong, men frå eitt parti. Eitt parti ønskjer denne justeringa av faget. Og som Venstre sa: Det var dei eigentleg imot, men la gå, ein fekk jo igjen så mykje anna i regjeringsavtalen. Sånn utviklar ein norsk skule. Og det meiner eg er ein skam. Sånn kan ein ikkje halde på i Noreg, verken i fortida, i framtida eller i dag. Det er rett og slett ein skam at ein berre glatt kan oversjå alle faglege råd i eit så stort fag i den norske skulen og berre køyre igjennom eige opplegg. Det åtvarar eg sterkt mot i framtida, og eg synest at det er ein skam at det skjer i dag.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Vi blei vel ikkje klokare av den spørsmålsrunden der. Det er ein annan ting som vi har blitt usikre på i komiteen i prosessen, og det er konsultasjonsordninga mellom Sametinget og regjeringa. Sånn som ein skal forstå konsultasjonsavtalen mellom Sametinget og regjeringa, som er fundamental for Noregs arbeid og internasjonale forpliktingar, osv., er at i dei sakene der Sametinget vurderer sjølv at dette er relevante spørsmål for Sametinget, skal dei få innvilga konsultasjon. Det er det ikkje anledning til å avvise, ifølgje våre internasjonale forpliktingar. I denne prosessen har Sametinget tatt kontakt og fått avvist konsultasjon i denne saka og har hatt ein serie innspel. Sånn som eg oppfattar svara frå ministeren, vurderer ministeren å kome tilbake til dei spørsmåla som blir reiste av Sametingsrådet, men eg er ikkje heilt sikker på om eg har forstått det rett. Kan ministeren utdjupe det?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Eg vil først og fremst takke Kristeleg Folkeparti for eit ærleg svar. Eg tolkar det dit hen at Kristeleg Folkeparti heldt seg litt for nasen da dette forliket kom på plass, men samtidig klappa seg sjølve litt på skuldra for at det ikkje blei så ille som ein kunne ha frykta med Venstre, Høgre og Framstegspartiet. Det som skjedde, var at Kristeleg Folkeparti sikra ei viss breidd i forliket, og viss det er noko ingen i heile sektoren ønskjer, så er det eit jojo-spel, at det ikkje er føreseieleg, at det går frå det eine fleirtalet til det andre, at det endrar seg, at det kjem nye reglar, osv. Eg trur at ein kunnskapsminister med eit så syltynt fleirtal som med Venstre, Høgre og Framstegspartiet aldri i verda ville gått inn for deira primærpolitikk. Dermed sikra Kristeleg Folkeparti denne omlegginga i ein situasjon der ein kunne fått eit mykje betre og breiare resultat. Så til Heggelund sitt kryptiske innlegg: Mangfald er bra, det trur eg alle er einige i. Så er spørsmålet: Bidreg private aktørar på skulemarknaden til mangfald? Bidreg dei til mangfald i pedagogikk og innfallsvinklar? Nei. Ein OECD-rapport konkluderte nyleg med at privatskular ikkje bidreg med innovasjon i pedagogikk, men med mangfald og innovasjon i marknadsføring. Altså: Ein skal vere relativt prinsipielt overtydd om at dette vil gå, for erfaringar viser noko anna. Det mangfaldet ein er på jakt etter, får ein ikkje frå dei private. Da er det store spørsmålet: Kvar er iveren etter å skape det same mangfaldet innanfor det offentlege? Tenk viss høgresida – med ressursane og energien deira – hadde vore like opptatt av å skape det mangfaldet der! Så til skulestruktur: I dag er det sånn at kommunane – fylkeskommunane på vidaregåande nivå – har ei heilt avgjerande rolle i å sikre ein god skulestruktur. Det ville vore rett og rimeleg at også dei fekk avgjerande vekt når det skulle avgjerast om det skulle innvilgast søknad om privatskule eller ikkje. Og alle festtalar om at no må vi stole på kommunepolitikarane, no skal vi ikkje øyremerkje meir, dette må vere opp til lokalpolitikarane sitt skjøn, det må vere opp til skuleeigaren, osv., det er – vips, forlate i denne saka, for her er det snakk om noko enda viktigare, og det er privatskular. Eg synest ikkje den prinsipielle tilnærminga til skulestruktur i denne saka er særleg imponerande. Eg synest heller ikkje svaret til Kristeleg Folkeparti er det. Her har ein faktisk i realiteten gjeve Høgre og Framstegspartiet stor fridom til privatisering utan at Kristeleg Folkeparti har kontroll på det.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Problemstillinga rundt antisemittisme er dessverre aktuell. Europa opplever aukande antisemittisme. Ei omfattande undersøking gjord av EUs Fundamental Rights Agency i fjor blant jødar i åtte land viste at 67 pst. meinte at antisemittisme var eit stort problem, og tre av fire meinte det hadde auka dei siste fem åra. Skulen er ein heilt sentral arena i denne samanhengen. Dette er et arbeid som har pågått over tid. I 2010 sette kunnskapsminister Kristin Halvorsen ned ei arbeidsgruppe med mandat til å fremje ulike forslag til tiltak for å kjempe mot rasisme og antisemittisme i norske skular. Og i 2011 kom Eidsvåg-rapporten Det kan skje igjen, der det blei fremja fleire forslag. Fleire av tiltaka blei også gjennomførte. Nokre blei nemnde av Tingelstad Wøien. Eg vil spesielt framheve lanseringa av Dembra, Demokratisk beredskap mot rasisme og antisemittisme. Grunntanken bak Dembra er at ekskluderande haldningar og gruppehat blir nærte av utryggleik og følelsen av utanforskap. Skulens viktigaste middel mot ekskluderande haldningar og trakassering er difor arbeidet med å skape ein demokratisk kultur basert på inkludering, rom for deltaking, kunnskap og kritisk tenking. Dette handlar om skulens kjerneverksemd – å ruste elevane til demokratisk deltaking i morgondagens samfunn, slik Dembra-prosjektet er formulert. Det er eit veldig viktig tiltak, og med denne breie einigheita i Stortinget vil det òg kome fleire. På mange måtar representerer kampen mot antisemittisme ein kamp mot menneskets mørkaste sider. Eg har lyst til å avslutte med å lese opp eit lite brev som blei funne i Auschwitz i 1945, skrive av ein uidentifisert konsentrasjonsleirfange: «Kjære Lærer! Jeg er overlevende fra en konsentrasjonsleir. Jeg så det som intet menneske burde være vitne til: Gasskamre bygd av dyktige ingeniører. Barn gasset i hjel av velutdannete leger. Spedbarn drept av erfarne sykepleiere. Kvinner og deres babyer skutt og brent av mennesker med eksamener fra gymnas og universitet. Jeg er blitt skeptisk til utdannelse. Min bønn er: Hjelp elevene dine til å bli menneskelige. Ditt arbeid må aldri produsere lærde monstre, dyktige psykopater, velutdannete eichmanner. Lesing, skriving og regning er viktig bare hvis det tjener til å gjøre våre barn mer menneskelige.» Eg vil difor seie at dette arbeidet er viktig. Det er bra det fortset. Og det er viktig med brei einigheit.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Mykje av intensjonen og målet med desse endringane er å gjere omsetning av kvotar til ei meir privatrettsleg sak. Da er det lite til hinder for utleige av kvotar ved at det blir gjort avtale om tilbakekjøp til ein pris som er lågare enn salsprisen, f.eks. fråtrekk med 25 pst. av fangstverdien. Korleis skal regjeringa passe på at det ikkje utviklar seg ein kvoteleigemarknad av dette?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
Bakke-Jensen tar verkelegheita til inntekt for seg, og så skuldar han meg for å bruke «skribleria til Kystfiskarlaget». Det må vi vel kalle ei sjølvmotseiing av dimensjonar. Når det gjeld skuldinga Bakke-Jensen kjem med, så er vi i kontakt med fiskarane: Sjå innstillinga, som du viser til, og den høyringsutsegna som Kystfiskarlaget har kome med. Eg ber representanten ta på alvor miljøa langs kysten, ta på alvor fiskarane langs kysten. Det er ikkje vi som stemplar dei som tuskarar og tjuvar – tvert om: Vi forsvarer plassen deira i verdikjeda i norsk fiskeri. Det er det som er kampen vår i SV. Vi vil at ressursane langs kysten skal tilkome kystsamfunnet. Vi vil at det skal vere levande distrikt. Vi vil ikkje at fiskekvotar skal samlast på færre hender, hos færre aktørar. Det er nettopp det motsette av det Høgre ønskjer. Dei ønskjer faktisk at det skal bli lettare å omsetje, ei lausare deltakarlov, sånn at det kan bli færre aktørar i fiskerinæringa. Vi kjempar for kystbefolkninga, for dei små aktørane langs kysten, og utgangspunktet vårt er at norsk fiskeripolitikk skal ta utgangspunkt i kysten. Så her er det ganske store forskjellar, og kven som er nærmast kvardagen til kvar enkelt fiskar, det får ein vel kanskje spørje fiskarane sjølve om, f.eks. Kystfiskarlaget. Det er ein grunn til at ein har eit byråkrati knytt til dette. Det eg fryktar med denne endringa, er at det blir framstilt som at dette berre er tullebyråkrati, som det ikkje er nokon grunn til å ha. Men ein grunn til at ein har hatt denne typen grenser, er nettopp at ein vil hindre at det utviklar seg ei tredje verksemd, ein kvoteleigeaktivitet. Eg meiner det er eit problem at vi ikkje tar tak i problema, at vi i staden gjer problema til praksis. Eg meiner da at ein beveger norsk fiskeripolitikk på ein heilt gal måte. Dessverre er det sånn at det som utgjer problemet, og det ein tilpassar lovverket til, det er faktisk ein bevegelse i retning av enklare omsetning, i retning av kvotebaronar, altså dei store aktørane, ikkje dei små som er langs kysten. Eg vil åtvare Stortinget mot dette, og eg synest det er trist at dette no går igjennom i denne saka.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
Når en samlet komité ber om det, vil vi selvfølgelig gjøre det. Det betyr at i forbindelse med nytt finansieringssystem som skal legges frem – dette må jo komme frem før Stortinget vedtar et nytt finansieringssystem – vil vi også legge frem en oversikt over i det store og det hele hvordan basisfinansieringen er bygd opp. Så er det en interessant diskusjon som flere har vært innom her, nemlig for og imot en høy basisandel. Fordelen som SV peker på – og det er jeg helt enig i – er at en stor grunnfinansiering gjør at institusjonene har stor mulighet til å prioritere selv, ha egne prioriteringer. Ulempen, hvis man kan kalle det det, er jo at basisfinansieringen, for at man ikke skal få for radikale endringer i finansieringen til institusjonene fra år til år, reflekterer også tidligere politiske vedtak. Dermed er det slik at forskjellige institusjoner har vært utsatt for – eller velsignet med – forskjellige politiske vedtak over tid.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
Komiteens flertall ber om at regjeringen kommer tilbake på en egnet måte med – hva skal man kalle det – en oversikt over det store og det hele når det gjelder basisfinansieringen, altså hvilke komponenter og elementer som ligger i det som kalles basisfinansieringen. Og det vil jeg anta er et forsøk fra komiteens side på å besvare de innspillene som er kommet om at basisfinansiering er en slags svart boks. Man ønsker å vite hva som har drevet utviklingen i basisfinansieringen, og det kommer vi til å komme tilbake til Stortinget med. Vi har ikke gjort det tidligere, for vårt utgangspunkt var at vi skal videreføre hovedtrekkene i dagens modell, og at vi ikke ønsker altfor radikale omlegginger i finansieringen til institusjonene fra et år til et annet. Men det oppfatter jeg heller ikke at komiteen tar til orde for, men vi skal selvfølgelig gjøre det komiteen har bedt oss om å gjøre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
I det store og det hele er jeg fornøyd med hvordan prosessen har utviklet seg, og så antar jeg også at når det har vært stor lokal oppslutning, både i Gjøvik og Ålesund, om at man skal bli en del av NTNU, skyldes det ikke minst at arbeidsliv og næringsliv ser store fordeler med det. Så mener jeg at det vi skal ta politisk ansvar for, er først og fremst de overordnede strukturrammene. Jeg er ikke for at vi skal gå inn og detaljstyre institusjonene. Det betyr også at hvordan man håndterer fusjonsprosesser, hva slags samtaler man har på forhånd, mener jeg at institusjonene og styrene skal ha et stort ansvar for, og at de ikke skal detaljstyres politisk. Så har jeg full tillit til at disse institusjonene, både Høgskolen i Sør-Trøndelag, NTNU, Gjøvik og Ålesund, kommer til å komme frem til en god løsning. Hver gang jeg møter dem, er de veldig giret på å få til Norges største universitet, så det tror jeg går bra.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
Det er et veldig stort og godt spørsmål og vanskelig å svare på på 1 minutt, men jeg prøver allikevel. Kvalitetsfordelene ved dette kommer jo ikke av seg selv, de kommer hvis institusjonene benytter seg av det. Det er tettere faglig samarbeid, at man har mulighet til å bli enige om felles akademiske standarder, for å si det på den måten. For en del institusjoner vil det å kunne bli en del av en større enhet, å kunne få tilgang til flere ressurser for f.eks. å kunne svare på et behov i lokalt arbeidsliv eller næringsliv, være en stor fordel. Så er det ikke noe nytt at vi har geografisk spredte campuser. Det har vi allerede i dag. Og det er flere institusjoner som er spredt over opptil flere campuser. Og så mener jeg igjen at institusjonene da må tenke strategisk, langsiktig og systematisk. Men jeg ønsker ikke som statsråd å gå inn og detaljstyre institusjonene når det gjelder hvilket studietilbud de skal ha hvor. Det oppfatter jeg at et ganske enstemmig storting, i hvert fall nesten, ønsker at det skal institusjonene gjøre selv.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
Det viktigste vi gjør, er å gi – som flertallspartiene også har gjort – gode budsjetter og ha klare satsinger og sikre at det ikke er satsinger som bare kommer ett år, og så blir de borte, men at man har en langsiktighet i det. Så er det helt riktig, som representanten Tyvand sier, at utgangspunktet for dette ikke er en campusdiskusjon. Hvis vi skal ha utdanning over hele landet, trenger vi selvfølgelig sterke regionale institusjoner, men vi trenger også et desentralisert tilbud. Så mitt poeng er at det å gå inn og ha stortingsvedtak på alle studietilbud, og hvor de skal være, som f.eks. Senterpartiet har foreslått, vil være et brudd med hele måten vi har tenkt styringen av universitets- og høyskolesektoren på. Det ligger til institusjonene. Men det er jo en klar forutsetning fra Stortingets side at vi skal ha et desentralisert tilbud. Og – for å si det sånn – grunnen til at f.eks. nye, større NTNU nå ønsker en sammenslåing med Ålesund og Gjøvik, er også for å være i Ålesund og på Gjøvik.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
Nå har ikke jeg diskutert de finere nyansene i finansieringssystemet med Edvard Moser, så jeg må egentlig bare ta tolkningen av Edvard Moser via SVs representant. Men jeg mener at vi i det som legges frem her nå, har funnet en god balanse. Jeg synes representanten Knag Fylkesnes på en veldig god måte beskriver viktigheten av at man ikke har en for detaljert styring av grunnfinansieringen – nettopp fordi veldig mye av satsingen til universiteter og høyskoler kan gå til de tingene de selv mener er viktige. Og der er det et godt prinsipp at institusjonene er minst like gode, ofte bedre, til det enn politikerne. På den andre siden er det også slik at basisfinansieringen er der som et resultat av politiske beslutninger gjennom flere tiår. Og det er flere institusjoner, særlig innenfor høyskolesektoren, men også innenfor det som noen kaller de nye universitetene, som mener at det at man har låst basisfinansieringen, gir dem et urimelig utgangspunkt. Nå har vi funnet et godt kompromiss og en god vei videre ved at resultatfinansieringen over tid vil utgjøre en noe større del.