trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Johnsen (Høyre), 1999-03-17:
Jeg takker for svaret som statsråden gav, som jeg syns var veldig tilfredsstillende. Jeg forstår at statsråden har skjønt poenget som jeg kom med, nemlig å få til en lettere og smidigere ordning både for kunde og trygdekontor. Og jeg kan opplyse statsråden om at representanten Jan Johnsen gjerne skal gå inn i en gruppe som kan være med og se på dette, hvis det kunne lette arbeidet, uten å ta fem øre for det. Jeg tror nok vi skal komme fram til en ordning hvis vi bare får mulighet til å se på det, og jeg går da ut fra at statsråden setter ned en gruppe eller vil be noen se på dette, slik at vi for neste år får en litt mer profesjonell ordning enn det vi har i dag.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 1999-03-17:
Jeg tillater meg da å stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren som rette vedkommende: «Ifølge en spørreundersøkelse i regi av Arbeids- og administrasjonsdepartementet er bare 362 av 126 000 statsansatte funksjons- og yrkeshemmede. I St.meld. nr. 8(1998-99) Om handlingsplan for funksjonshemma 1998 framholdes det at funksjonshemmede er en viktig arbeidskraftressurs, og at målet er økt yrkesdeltakelse for funksjonshemmede. (1998-99) Hvorfor er da andelen funksjonshemmede bare 0,3 pst. av de statsansatte, og hva vil statsråden gjøre for å bedre på dette forholdet?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 1999-03-17:
Jeg takker statsråden for svaret. Den spørreundersøkelsen jeg refererte til, stod å lese i bladet Notabene, og er altså utført av statsrådens eget departement. Jeg må si jeg er bekymret over det jeg her leser, fordi staten skulle jo gå foran med et godt eksempel også på dette området. Jeg mener ikke at funksjonshemming i seg selv er en kvalifikasjon til en stilling i staten, men her kan det neppe være et riktig forhold mellom antall ansatte og tilgangen på funksjonshemmede med de etterspurte kvalifikasjoner. Etter mitt syn blir det vanskelig å argumentere overfor kommuner og fylkeskommuner, og ikke minst overfor det private næringsliv, med hensyn til å ansette flere funksjonshemmede, når staten selv som arbeidsgiver ikke har mer å vise til. Jeg er klar over at statsråden har hatt kort tid på seg i departementet, men det kunne være interessant å spørre om det er f.eks. fysisk eller utstyrsmessig tilgjengelighet som er problemet. Jeg har også lyst til å spørre: Hvor mange funksjonshemmede er ansatt i statsrådens eget departement? Kanskje jeg også kunne utvide det spørsmålet: Hva med Sosialdepartementet på dette området?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 1999-03-17:
Jeg synes dette spørsmålet er veldig viktig. I mitt arbeid når det gjelder funksjonshemmede, har jeg opplevd å se hva arbeid betyr for det å ha et godt selvbilde og føle respekt fra samfunnet. Jeg håper derfor statsråden vil ta tak i dette, for som jeg sa, er det veldig viktig at staten, som gir anbefalinger og regler til andre, selv går foran med et godt eksempel. Det tror jeg er helt nødvendig for å lykkes på dette området.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-03-17:
Mitt spørsmål, opprinnelig til helseministeren, ber jeg den ærede sosialminister å svare på: «Ved gjennomføringen av statens nye avtalepolitikk har departementet definert fire legespesialister i Telemark som i dag jobber som allmennleger, til ikke å ha rett til driftsavtale. Fylkeskommunen har imidlertid gitt uttrykk for at de gjerne vil opprette avtalehjemmel med spesialistene, men har ikke fått overført midler til dette. Vil statsråden medvirke til at Telemark fylkeskommune får midler til å opprette avtalehjemler med de aktuelle fire legespesialister?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-03-17:
Jeg takker statsråden for svaret. Innen faget øre, nese og hals finnes det ingen praktiserende spesialister i Telemark. Ifølge de offisielle ventetidsrapportene er det opptil 12 måneders ventetid på enkle øre-, nese- og halsoperasjoner. Departementets innskrenkende fortolkning av hvilke virksomheter som oppfyller vilkårene, og gjennomføringen av reformen synes jeg å være sterkt i strid med Stortingets ånd da man gjorde vedtak om reformen. Hva vil statsråden gjøre for å sikre spesialisthelsetjenestetilbudet til de berørte pasienter i Telemark, som i dag teller over 1 000 mennesker?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-03-17:
Jeg takker igjen for svaret, og jeg har stor forståelse for at det er vanskelig å svare på helseministerens vegne. Vi har hørt, og hører stadig vekk, at det er mangel på legespesialister i dette landet. Da er det for meg et tankekors at de spesialistene som i dag virkelig jobber som allmennleger, ikke får utføre sin spesialisttjeneste i 2.-linjetjenesten på grunn av at man lager rigorøse bestemmelser og har særlig rigorøse fortolkninger av vedtak som er fattet her i Stortinget. Mitt siste spørsmål til statsråden er: Mener statsråden det er fornuftig bruk av knappe spesialistressurser at fire legespesialister i Telemark fortsatt må jobbe som allmennleger?
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-03-17:
Regjeringen har i de senere år i flere sammenhenger vurdert forbedringer av dagens redningshelikopterberedskap. En styrket redningshelikopterberedskap i Oslofjorden har i denne sammenheng vært en av målsettingene. Regjeringen arbeider for tiden med en stortingsmelding om redningshelikoptertjenesten, hvor spørsmålet om beredskapen på de ulike redningshelikopterbasene er et sentralt tema. Regjeringen er opptatt av at Norge skal ha en god og velfungerende redningshelikoptertjeneste. Utgangspunktet for Regjeringens arbeid er at det skal være den samme beredskap på alle redningshelikopterbasene. I påvente av behandlingen av stortingsmeldingen har det vært arbeidet med en midlertidig løsning for styrking av redningshelikopterberedskapen i Oslofjorden. Det vil som representanten Hedstrøm påpeker, bli plassert et Sea King redningshelikopter på Rygge den 22. mars. Dette vil bidra til at det vil være en større mulighet for redningshelikoptertjenesten i Oslofjorden å utføre redningsoppdrag til sjøs. Sea King-helikopteret vil være i beredskap hele døgnet, bortsett fra ved driftsstans på grunn av vedlikehold, tekniske problemer mv. Sea King-helikopteret er et fullverdig redningshelikopter som er godt egnet for sjøredningstjeneste. Sea King-helikopteret vil derfor styrke redningsevnen i Oslofjorden og Skagerrak. Bell-helikopteret som hittil har hatt beredskap på Rygge, har begrensede muligheter for å utføre redningsoppdrag til sjøs, men er velegnet for redningsoppdrag på land og nær kysten. Den beredskap som hittil er opprettholdt av Bell-helikoptrene på Rygge, vil falle bort, jeg viser her til beskrivelsen i Forsvarsdepartementets budsjettproposisjon. Jeg vil ta opp beredskapssituasjonen i Oslofjorden med forsvarsministeren med sikte på å forbedre beredskapen til Bell-helikoptrene, slik at det vil bli 100 pst. beredskap i Oslofjorden inntil helikopterberedskapen forutsettes styrket permanent i forbindelse med oppfølgingen av stortingsmeldingen som er under utarbeidelse. Jeg vil understreke at en må se på det totale bildet når det gjelder redningsberedskapen i Oslofjorden. Dette er et område hvor det er mange redningsressurser, og hvor det er et nært og godt samarbeid med hovedredningssentralen i Sør-Norge og redningssentralene i Gøteborg og Århus, slik at man ved behov vil kunne få helikopterstøtte derfra. Det er altså ingen bekymringsfull situasjon slik departementet ser det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-03-17:
Representanten Hedstrøm og jeg har det til felles at vi ønsker å finne praktiske løsninger når vi har utfordringer. Konstitusjonelt er jeg imidlertid ikke forsvarsminister. Jeg kan derfor ikke tale på forsvarsministerens vegne. Men jeg kan gjenta det jeg sa i mitt svar, at jeg vil ta en slik kontakt, og jeg vil selvfølgelig undersøke alle muligheter for å få til en praktisk løsning. Jeg vil også selvfølgelig sørge for at spørsmålet blir bearbeidet i forbindelse med den stortingsmeldingen som skal framlegges.
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-11-30:
Eg vil føreslå at presidenten refererer voteringstema, og så tar vi voteringa om igjen.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
En kan vel kanskje forvente at de som jobber med det, ser klarere forskjell på reklame og sponsing i fjernsynet enn det publikum generelt gjør. I hvert fall har ikke jeg foreløpig noe problem med å se forskjell på det, og enda klarere blir det vel når vi har fått igjennom dagens sak. Når det gjelder lisensen, er Arbeiderpartiets utgangspunkt at det fortsatt er skatt på TV. Det var bakgrunnen for at den ble innført, det er bakgrunnen for at den fortsatt er der, og det er bakgrunnen for at det hvert år gjøres et vedtak om det. Så enkel er vel bakgrunnen for lisensen. Når det gjelder det at halvparten av sponsorene skulle være offentlige, er det for så vidt greit at det forsvinner. Det var faktisk et kompromiss fra den første gangen vi innførte en sponsorbegrensning. De borgerlige var nemlig veldig opptatt av å få en beløpsbegrensning, noe Arbeiderpartiet ikke var så opptatt av. Den beløpsbegrensningen ville man imidlertid sette til 0,5 pst. av NRKs inntekter, for det var jo NRK det gjaldt. Det var vel derfor man var så hypp på å få innført beløpsbegrensningen på 1 pst. også. Da var det greit for oss i Arbeiderpartiet å si at NRKs situasjon den gangen var at omtrent halvparten kom fra mer offentlige organer, mens den andre halvparten kom fra næringslivet. Det var bakgrunnen for det. I dag er verden forandret, og da er det greit å følge med på ferden og ta høyde for den når vi utvikler en ny politikk, og det er vel det som er hovedårsaken til at vi nå får nye sponsorregler. Den gangen ble regelverket laget fordi man følte at NRK ikke tok sponsing ordentlig på alvor og hadde et godt forhold til sponsing. Man er tryggere når det gjelder det i dag, og man ønsker et klarere regelverk. Det svenske regelverket, som på mange måter er likt det vi innfører i dag, har fungert veldig godt. Paradokset er at i Sverige er det ingen politikere som gidder å bry seg med sponsing i det hele tatt.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
Det er jo godt at jeg får Ola T. Lånke til å reagere litt, da. Jeg takker for at jeg blir kreditert det vedtaket som vil bli gjort her i dag. Det synes ikke jeg er noen bakdel i så måte. Representanten Lånke snakket om å innføre unntaksregler. Da vi utredet straffeloven sist, forandret flertallet definisjonene i denne paragrafen i straffeloven, og flertallet var veldig klar på at dette ikke måtte få de følgene som Filmklubbforbundet hadde anført overfor oss. Vi skrev det inn, og vi håpet da at man kunne ta en flertallsmerknad til etterretning og komme tilbake med et klart regelverk, også i forhold til det som anføres om at dette vedtaket vil ta bort enhver grense. Da hadde man hatt en mulighet til å komme tilbake med en fleksibel løsning på bakgrunn av de merknadene som var skrevet der, og da kunne man ha presentert oss for et opplegg som ivaretok det som var flertallets ønsker. Jeg brukte veldig mye tid på å klargjøre det sist vi behandlet straffeloven, for jeg fikk vel omtrent den samme replikken fra representanten Lånke den gangen også. I stedet må vi nå gjøre dette i vedtaks form og så få muligheten til å komme tilbake til det. Det er ikke noen ny problemstilling, den har vært godt kjent. Vi hadde hatt muligheten allerede ved revisjonen, dersom det hadde vært anført som problemet den gangen, til å legge inn en slik forskriftshjemmel. I stedet bør man nå forvente at departementet kommer tilbake til saken, der man eventuelt kan finne en løsning på utfordringene slik Stortinget ønsker, for vi vet hva vi ønsker oss politisk. Det er ikke ordene, bruken av ord i straffeloven, som i så måte skal legge hindringer for at vi oppnår den politikken. Så spør representanten Lånke om jeg ser forskjell på fjernsyn og billedkunst. Det ser jeg veldig klart forskjell på, men jeg anerkjenner også film som et åndsverk, på lik linje med billedkunst og bøker. Det synes jeg nok representanten Lånke kanskje bør få et mer prinsipielt forhold til.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
Representanten Helleland prøver å gjøre det til et poeng at det er et lysbildeshow vi inviterer til, og utfordrer meg på om jeg ser forskjell på et lysbildeshow og fjernsyn. Selvsagt gjør jeg det. Poenget med det sponsorreglementet vi nå lager, er at seerne skal ha muligheten til å identifisere den som sponser det, og selv får muligheten til å se om programmet bærer preg av sponsorens påvirkning eller ikke – ingenting annet. Derfor er det ikke noe poeng å få bevegelige bilder når vi til slutt klarte å ende opp med et flertall for ikke-bevegelige bilder. Hele hensikten med regelverket må være å ha like behandling. Og for publikum tror jeg faktisk det gjør en forskjell. Jeg tror sponsing heretter vil bli mindre påtreng ende enn det man hittil har kunnet oppleve, ikke minst i leserbrevspaltene, som publikums reaksjon. Så var representanten inne på at jeg visstnok har sagt at TV 2 overdriver tapet. Nei, det som jeg sa, var at det har slått meg at det nye regelverket visstnok skal medføre at TV 2 mister all sin sponsing, mens det fra samme hold hevdes at den for NRKs del vil øke. Det er et paradoks. Det gir meg grunn til å tro at her må det i hvert fall være en av delene som er betydelig overdrevet, for det kan jo ikke skje samtidig. Når det gjelder tekst-TV, er vel også representanten Helleland klar over den utviklingen som skjer, med en integrering mellom ulike media. Vi ønsker ikke å hindre NRK i å være med på den utviklingen, derfor ønsker vi å åpne muligheten for reklame på tekst-TV. Hvis representanten Helleland tror at han i morgen – etter at vedtaket er gjort – vil oppleve å få se en Coca-Cola-reklame på NRKs tekst-TV, tror jeg han i de neste to-tre årene vil bli noe skuffet.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
Jeg hadde egentlig tenkt å holde kjeft, men det var et par ting i Hellelands innlegg som gjorde meg litt nysgjerrig, og som jeg gjerne kunne tenke meg å få utdypet litt. Jeg skjønner at Høyre har hengt seg opp i dette med Coca Cola og tekst-TV. Jeg tror det begynner å bli en nokså uinteressant sammenlikning, for Tekst-TV er ikke det som er mest egnet for merkevarebygging, og det er vel det Coca Cola i stor grad bryr seg om. Men Høyre brukte uttrykket «helkommers tekst-TV ». Kunne representanten Helleland prøve å forklare meg hvordan Høyre ser for seg at et helkommersielt tekst-TV vil se ut? Jeg tror reklame på tekst-TV aldri kommer til å bli noe stort irritasjonsmoment, verken for den ene eller den andre. Man legger knapt nok merke til den i andre tekst-TV-er for tiden. Jeg tror derfor ikke det vil være den helt store forskjellen, men bekymringen for den helkommersielle tekst-TV-en kunne jeg tenke meg å få utdypet litt. Jeg skjønte at den måtte være alvorlig når han klarte å bruke mesteparten av sitt innlegg på det. Et lite spørsmål til slutt: Hva slags realisme synes Høyre og representanten Helleland det ligger i anslaget til TV 2 om at de skal tape alle sine inntekter, for det har jo ikke vært noe slags bekymring over at NRK, med akkurat det samme regelverket, vil tape alle sine sponsorkroner. Det burde vært en like bekymringsfull situasjon i så måte, hvis det er slik at Høyre stiller seg bak det. Å få Høyres vurdering av hvordan utviklingen vil bli etter de vedtakene vi gjør i dag, kunne derfor være minst like interessant og opplysende som å få TV 2 sine.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
Jeg har i grunnen bare et lite spørsmål knyttet til kommentarene fra SV hva gjelder betalings-TV. SV har ikke vært imot innføring av betalings-TV, men har hatt en del andre betenkeligheter, så det kunne vært greit å få en avklaring på følgende: Syns SV det er rimelig at norske lisensbetalere skal betale hvis man oppretter et betalingstilbud for å nå norske seere som er interessert i norske kanaler, enten det er i Spania eller det er i USA, og at de seerne som da får et tilbud, slipper unna – det jo er betalings-TV det ofte blir snakk om?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 1999-11-30:
Ja, å se forskjell på reklame og sponsing er ikke så greit, det er vi enige om alle sammen. Det jeg bl.a. har lagt merke til, er representanten Alstads uttalelser om at lisensen i bunn og grunn er en luksusskatt for å ha TV. Er Arbeiderpartiet fortsatt av den oppfatning at det er luksus å ha TV, noe mer eller mindre alle har og må ha? Fremskrittspartiet registrerer også at Arbeiderpartiets gamle fanesak om at halvparten av sponsorene skulle være offentlige, nå blir borte. Hvordan reagerer Arbeiderpartiet på denne snuoperasjonen?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 1999-11-30:
Ved å slutte seg til departementets forslag til utviding av NRKs forretningsvirksomhet aksepterer man samtidig at NRK skal kunne engasjere seg i betalings-TV. Dette kan ikke være i samsvar med Senterpartiets program og syn på dette området. Mener ikke representanten Aarrestad at dette kan føre til en kvalitativ utarming av tilbudet i allmennkanalene? Undertegnede får derfor ikke denne koblingen til å lyde som god senterpartipolitikk.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Det er ikke mye i representanten Alstads innlegg som jeg reagerer på. Det er i grunnen bare én ting, og det går på dette med å tillate voldsskildringer i filmklubbsammenheng. Det undrer meg at Stortingets flertall, anført av representanten Alstad, kan pålegge departementet å innføre unntaksregler fra en lov som ikke åpner for unntak i forskrift. Verken straffeloven § 382 eller film- og videogramloven åpner for slikt unntak. Og det undrer meg enda mer at man vil åpne for å ta bort enhver grense for hva som er lovlig når det gjelder offentlige voldsskildringer, dersom det skjer i filmklubber eller andre ikke-kommersielle sammenhenger. Det uforståelige er at det som bryter loven når det vises i en kinosal med betalt inngangsbillett, blir definert som åndsverk eller kunst og dermed er mer lovlig dersom det vises i en filmklubb, hvor medlemskort er løst på forhånd eller også til og med kan løses ved inngangsdøren. Da er det tillatt. Hittil har det vært forbudt etter straffeloven. Så sier representanten Alstad at sensur på andre kunstytringer, som bildende kunst, har vært avskaffet. Men representanten Alstad ser vel forskjell på billedmedier som fjernsyn og bildende kunst? Vi har i mange år hatt gående en aksjon mot vold i billedmediene. Med den økende voldsbølgen vi har sett i det siste, er det god mediepolitikk å gjøre dette grepet som flertallet her foreslår?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Representanten Sandberg berører viktige problemstillinger knyttet til NRKs forretningsmessige virksomhet. Målet med alle de forslagene som ligger i de to proposisjonene, er å styrke NRK økonomisk, slik at NRK nettopp kan være en kulturpilar i Norge, som kan holde stand mot kommersiell innflytelse fra utenverdenen. Vi må da forsøke å legge alle rammevilkår til rette slik at dette lykkes. De mange forslag som ligger i disse proposisjonene, er siktet inn mot dette. Og det at NRK kan få lov til å drive forretningsmessig virksomhet utenom de nevnte allmennkanalene, synes helt nødvendig og akseptabelt. Problemet med kryssfinansiering har vært drøftet, og jeg er oppmerksom på Konkurransetilsynets innvendinger. Dette har vært nøye vurdert både av departementet og av andre, og jeg registrerer at det bare er Fremskrittspartiet som egentlig setter spørsmålstegn ved dette problemet. Heller ikke Høyre har anvendt dette som et argument mot disse forslagene i proposisjonen. Men det som er de sentrale poengene her, er nettopp at «alle transaksjoner skal skje basert på et armlengde prinsipp », som det heter. Det kan kanskje være litt vanskelig å illustrere, men det vil si at alle transaksjoner mellom NRK og Aktivum i prinsippet skal skje på samme vilkår som overfor tredjeparter NRK ikke har eier interesser i. Det skal være en åpen handel, og det skal også være en reell prising. Det er også sagt tydelig at departementet skal følge nøye med i utviklingen på dette området for å se om dette holder, og om det er nødvendig å ta skritt for å endre på de reglene som nå innføres. Men la oss prøve dette, la oss nå se hvordan dette går, og så får vi konstatere om NRK klarer å heve kvaliteten på programtilbudet «all over » og kan konkurrere med de kommersielle kanalene.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Jeg skal innrømme overfor representanten Helleland at vi står overfor vanskelige avgrensningsproblemer. Jeg tror ikke noen legger skjul på det, så det er ingen grunn til å si at dette er en opplagt sak. Det vi har sett, er at det har blitt en økende konkurranse også på tekst-TV-området. Det har gjort det helt nødvendig for institusjonen NRK å begynne å tenke på hvordan man skal kunne finansiere sitt tilbud i framtiden. Det blir et spørsmål om å utnytte alle muligheter for å skaffe inntekter for at denne fjernsynsinstitusjonen skal kunne ha den kvalitet på programtilbudet og det mangfold i programmene som vi ønsker at det skal være. Det er bakgrunnen for at vi har gått inn for å tillate reklame på tekst-TV nå. Jeg går ut fra at det er mulig å vurdere løpende om det er nødvendig eller riktig å opprettholde det. At det konvergeres, at det blir større sammensmelting av tekst-TV og fjernsyn, ser vi også. Jeg benekter ikke det. Det har vi også sett i England, så dette er ikke noen lett balansegang. Det er ikke lett å trekke dette skillet. Likevel har vi valgt å falle ned på den avgjørelsen at vi vil tillate reklame på tekst-TV. Jeg har tatt de forbehold jeg nevnte i mitt innlegg, som også er i tråd med Barne- og familiedepartementets høringsuttalelse. Jeg tror at vi vil få se eksempel på det som representanten Helleland gav uttrykk for, nemlig at det kan bli skjerming av ulike deler av tekst-TV på ulike tider. Dette synes jeg er et veldig spennende og interessant felt, og det skal bli interessant å følge utviklingen, men som sagt, departementet må ha en hånd med i dette hele veien og prøve å kontrollere om det er mulig å gjennomføre reklame på tekst-TV på en slik måte som vi nå går inn for. Hvis ikke, må vi vurdere det på nytt.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Jeg kan være enig med representanten Ågot Valle i – og det har jeg for så vidt sagt allerede – at reklame på tekst-TV på områder spesielt rettet mot barn som målgruppe, kan være uheldig. Men jeg synes det grenser til det tendensiøse når man overdimensjonerer betydningen av reklame på tekst-TV. Er det reklame på tekst-TV som blir det store problemet på kulturfronten i fremtiden? Er det der vi kan vente oss den store påvirkningsfaren for barn og unges sinn? Nei, ærlig talt, jeg tror vi må se på de store linjer her. Det handler om å styrke en allmennkringkasting for fjernsyn som vi har hatt i Norge gjennom 30-40 år, og som vi ønsker skal kunne overleve i en kommersiell og konkurranseutsatt situasjon. Da må jeg spørre om det er bedre at barn og unge overrumples og overdynges – må jeg vel si – av programmer fra de kommersielle kanalene, som virker mye mer nedbrytende på barna enn reklame på tekst-TV. Jeg må spørre: Har man ikke sans for proporsjoner? Hva er det dette dreier seg om? Så til dette med betalings-TV: Det er en fare som kan komme, men det er også en utfordring. Det er en utfordring for NRK å skape slike programmer at dette ikke skjer. Vi må være villige til å gå inn i dette med åpne øyne og ta den utfordringen.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Jeg skal ikke begi meg inn på å vurdere om TV 2s estimat for sponsorinntekter er holdbart eller ikke; det får tiden vise. Men faktum var at representanten Helleland i sitt innlegg oppholdt seg mye ved sponsoridentifikasjoner. Sponsing er ikke først og fremst en inntektskilde, har jeg skjønt, men noe som er nødvendig for å skaffe institusjonene senderettigheter, for å kunne konkurrere om viktige begivenheter, særlig i sportssektoren. Jeg forundrer meg litt over Høyre, som nettopp er med på alle merknader i innstillingen som handler om å utdype og klargjøre skillet mellom sponsing og reklame. Dette må bli klarere, sier komiteen, og Høyre er med, hele veien. Men så er det at Høyre – når de selv skal velge alternativ – går til den motsatte ytterlighet og velger det alternativet som ligger nærmest reklame, og som absolutt kan bidra til at vi, også når det gjelder sponsing, kommer inn på en glideskala henimot å få reklame, nemlig å tillate bruk av bevegelige bilder. Den må være mye blind som ikke ser inkonsekvensen i Høyres argumentasjon når det gjelder sponsing.
Trond Helleland (Høyre), 1999-11-30:
Jeg kunne begynne med å stille representanten Alstad spørsmålet om han ser forskjell på lysbildeshow og fjernsyn, for når flertallet nå har endt opp på likebehandling av NRK og de kommersielle kanalene i strid med departementets forslag – for så vidt også i strid med det Høyre har foreslått – har det altså endt med en variant der det skal være såkalte ikke-bevegelige bilder som skal identifisere sponsor. Jeg regner med at mange av dem som ikke er i salen nå, snart vil slå over på TV 2 og se håndball-VM, der det er sponsor. Der er det bevegelige bilder knyttet til sponsoridentifikasjon. Dette blir altså nå forbudt, i og med flertallets vedtak. Når Alstad gjør det til et poeng at TV 2 antakelig overdriver betydningen av at denne muligheten blir borte, synes jeg det er veldig greit å referere til det departementet selv skriver, at departementet også er redd for at de kommersielle kanalene vil miste en betydelig andel av inntektene sine som knyttes opp mot sponsor, når det blir innført ikke-bevegelige bilder. Så er det en ting representanten Alstad overhodet ikke var inne på i sitt innlegg. Det skjønner jeg godt, for det er tydeligvis noe som skal forbigås i stillhet. Men det er altså en historisk dag i dag; NRK blir gitt anledning til å starte med reklame på tekst-TV. Jeg mener at dette er det første alvorlige bruddet på NRKs allmennkringkastingsprofil, der en nå kan risikere å bli ønsket velkommen til NRK og Coca-Colas tekst-TV-sider. Det vil være realiteten med det vedtaket som fattes nå, og jeg spør representanten Alstad om han ser at dette vil være med på å undergrave legitimiteten ute hos det norske folk for lisensbetaling. Hvis det norske folk nå blir sittende å se på tekst-TV på NRK, risikerer en all form for reklame unntatt det som Barne- og familiedepartementet har advart mot, nemlig reklame rettet mot barn. Men NRKs tekst-TV kan bli en fullt ut kommersiell tjeneste, og jeg mener at det fortsatt er en integrert del av allmennkringkastingstilbudet.
Trond Helleland (Høyre), 1999-11-30:
Jeg må si jeg blir litt overrasket når representanten fra Kristelig Folkeparti, Ola T. Lånke, står her og på en måte glatt og elegant avfeier at det overhodet er noen sammenheng mellom fjernsyn og tekst-TV. Jeg ser at departementet har lagt seg på den tolkningen, nettopp for å imøtekomme NRKs krav. Men samtidig sier representanten Alstad – som jo utgjør en del av det samme flertallet – at tekst-TV, med f.eks. digitalfjernsyn, blir en mye mer integrert del av TV-bildet. Det har representanten Lånke sett eksempler på – bl.a. i England, sammen med resten av komiteen. Der viser det seg at hvis en åpner for reklame i tekst-TV, også i den moderne form, vil skillet mellom hva som er fjernsyn, og hva som er tekst-TV, bli mer og mer utvisket. En annen ting som overrasker meg, og som jeg gjerne vil ha en vurdering av, både av Lånke og eventuelt av en representant for Arbeiderpartiet senere, er at det i merknadene fra flertallet vises til den høringsuttalelsen som Barne- og familiedepartementet har avgitt. Det jeg har trodd når jeg har sett på hvordan flertallet har uttrykt seg, er at her sier de at det ikke skal være reklame rettet mot barn. Men representanten Lånke brukte deler av innlegget sitt nå til å si at han kunne tenke seg at det Barne- og familiedepartementet har foreslått, bør vurderes i forskrifts form. I høringsuttalelsen står det bl.a.: «Det bør også vurderes om en i forskriften bør forby reklame når tekstfjernsynet direkte er ment å støtte opp under, eller ligger på skjermen samtidig med det ordinære programmet i allmennkanalens fjernsynssendinger. » For meg hørtes det ut som om representanten Lånke støttet opp om dette synet fra partileder Valgerd Svarstad Hauglands departement. Betyr dette at representanten Lånke ser for seg et tekst-TV som er reklamefritt når det er ordinære fjernsynssendinger, og at det er reklame når fjernsynssendingene blir slått av? Meg bekjent blir jo fjernsynsdagen stadig utvidet, og snart er det ikke mange timer fri. Hva er da vitsen med reklame i tekst-TV?
Trond Helleland (Høyre), 1999-11-30:
Jeg kan ikke se at jeg i mitt manus har brukt ordet «helkommers » om tekst-TV. Det er mulig at Alstad hørte det, og det er mulig at jeg har sagt det, men det står i hvert fall ikke i mitt manus. Det som er mitt hovedpoeng, er at jo mer kommersielt NRK blir, jo mindre grunn er det til å forsvare lisensfinansieringen. Og det er jo et paradoks at jeg står her i dag som representant for Høyre og er den som på en måte går imot reklame i tekst-TV for NRK, men det skyldes nettopp det faktum at vi ønsker å verne om NRK som en allmennkringkaster som er reklamefri. Jeg har ikke vært inne på en del av de andre tingene som står omtalt i denne proposisjonen. Flertallet har bl.a. ikke vært med på å slutte seg til mine merknader om at NRK Alltid Nyheter og NRK Alltid Klassisk skal være omfattet av et reklameforbud. Med andre ord: Det ligger altså en mulighet her for å komme tilbake til Stortinget og be om reklamefinansiering av disse kanalene. Ellers vil ikke jeg, som representanten Jon Olav Alstad, forsøke å stå her og være bedriftsøkonom og bedriftsleder. Jeg registrerer at departementet i sin proposisjon har advart mot at TV 2 ikke får bevegelig sponsoridentifikasjon. De vil i så fall få et betydelig inntektsbortfall, skriver departementet. Og departementet svarer på et spørsmål fra komiteen at TV 2 selv har anslått dette til å «utgjøre mellom 55 og 60 mill. kroner » i året. Jeg har intet ønske om å gå inn og overprøve eller vurdere gehalten i dette utsagnet. Jeg registrerer at departementet står inne for det, og jeg registrerer at TV 2 har brukt disse tallene. Så får heller representanten Alstad bruke tiden her på å framstå som bedriftsøkonom og bedriftsleder, og vurdere hvordan TV 2s prognose for sponsorinntekter vil bli med det nye vedtaket som stortingsflertallet i dag påfører de kommersielle kanalene.
Trond Helleland (Høyre), 1999-11-30:
Nå har jeg vokst opp på en døveskole og ikke en blindeskole, men jeg føler ikke at jeg er så veldig blind. Det vi har sagt ganske tydelig, er at vi ønsker et klart skille mellom reklame og sponsing. Vi følger flertallet her, vi er så å si samstemmig i komiteen på det. Realiteten er at vi i dag har bevegelig sponsoridentifikasjon i både TV 2 og NRK – tilsnikelse antakelig i NRK. Det har i hvert fall kommet etter hvert, og nå er det altså et forslag om å stramme det inn. Så reverserer man regelverket også for de kommersielle kanalene. Jeg vil kalle det å gå to skritt tilbake. Det som er viktig er forholdet mellom sponsing og reklame. Jeg tror de fleste, både de som ser litt dårlig og de som ser veldig dårlig, ser forskjell på en reklamefilm og en reklamesnutt på TV 2 f.eks., som varer et halvt minutt, som har masse prating, som har musikk, og som i det hele tatt har et helt annet bildespråk enn en sponsorplakat. Det er fortsatt det vi snakker om når vi snakker om bevegelige sponsoridentifikasjoner. Det siste eksemplet jeg husker fra i går, er Kreditkassen, som har en sponsoridentifikasjon der de kjører denne K-en sin gjennom en isblokk. Det er liksom det som er sponsingen. Det er altså ikke snakk om å si noe om tjenesten, det er snakk om å presentere logoen til firmaet, og det er det flertallet, og for så vidt både Lånke og jeg, er enige om at det fortsatt skal være. Det skal være anledning til å vise firmalogo, det skal ikke være noen reklamefilm. Det er mulig at Lånke har litt vanskelig for å skjønne vår logikk i dette, men da må han være tilbøyelig til å spørre: Hvor var departementets logikk da de gikk inn for bevegelige bilder på TV 2 og ikke-bevegelige bilder på NRK? Vi ønsket tross alt like regler, og jeg skjønner at det ikke var med lett hjerte at representanten Lånke gikk vekk fra departementets forslag.
Trond Helleland (Høyre), 1999-11-30:
Statsråden holdt fast ved at innføring av ikke-bevegelig sponsoridentifikasjon for de kommersielle kanalene ville kunne medføre et betydelig inntektstap. Jeg synes det da er interessant at statsråden og for så vidt også flertallet – som kanskje ikke er av den samme oppfatning, at det vil medføre inntektstap – med åpne øyne går inn for det, når en ser den litt vanskelige situasjonen den kommersielle allmennkringkasteren TV 2 nå er oppi økonomisk. Når det gjelder punktet om tekst-TV og reklame på tekst-TV, hørte jeg ikke at statsråden nevnte det. Nå hadde statsråden ikke mer en 5 minutter til rådighet, så da tenkte jeg å gi henne en liten mulighet til å utdype det i sitt svar. Representanten Lånke viste til uttalelsen fra Barne- og familiedepartementet, og han la spesielt vekt på at det skulle vurderes om en i forskriften skulle forby reklame når tekstfjernsyn direkte er ment å støtte oppunder eller ligger på skjermen samtidig med det ordinære programmet i allmennkanalenes fjernsynssendinger. Jeg vil gjerne ha statsrådens kommentar til forslaget fra Barne- og familiedepartementet, fordi Kulturdepartementet også sier: «Kongen i forskrift skal kunne gi nærmare reglar om utsending av reklame i NRKs tekstfjernsyn, m.a. slik at dei omsyna Barne- og familiedepartementet nemnar kan ivaretakast. » Jeg lurer på om det er «dei omsyna » som representanten Lånke viste til i sitt innlegg, som også statsråden vil legge vekt på når det skal utformes regler eller forskrifter for dette. Og kan statsråden si noe om det er teknisk mulig å operere med et sett tekst-TV-sider som henger sammen med sendingene til NRK, der det ikke skal være reklame, og et sett tekst-TV-sider som er utenom sendetid, der det skal være reklame? Er det slik departementet har tenkt seg dette, eller er det representanten Lånke som har misforstått?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-11-30:
Sterk konkurranse gjør det nødvendig med åpnere rammer i NRK, sier representanten Lånke. Representantens parti og også andre peker på problemet med kryssubsidiering innenfor NRK. Konkurransetilsynet har sett at det å etterprøve kryssubsidiering i konkurranseutsatte prosjekter i NRK er nesten umulig. Tilsynet sier: «Etter tilsynets vurdering kan det vanskelig hevdes at NRK skal kunne konkurrere på like vilkår med konkurrerende kommersielle kringkastingsselskaper all den tid selskapet mottar ca. 2,5 milliarder kroner i lisensinntekter » … «Etter tilsynets vurdering kan resultatet av ulike rammebetingelser være at sluttbrukerne får et dårligere tv-tilbud og at ressursbruken i kringkastingsmarkedet blir høyere enn om rammevilkårene hadde vært mer like. » Mitt spørsmål til representanten er: Hvordan skal Kristelig Folkeparti greie å kontrollere hvorvidt det foregår kryssubsidiering, når til og med Konkurransetilsynet sier at de ikke greier oppgaven? Jeg vil også gjerne få representanten Lånke til å utdype nærmere: Hvis lisensnivået holdes på dagens nivå, og det ikke ser ut til å bli større inntekter i forhold til de utvidede rammene, hvordan skal da NRK greie å lage produkter av bedre kvalitet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-11-30:
Stortinget har ved flere anledninger uttrykt at man ønsker et forsterket og et livskraftig lokal-TV. Vi ser nå at man er i ferd med å bygge opp et godt lokalt fjernsynstilbud landet over. Selv om den økonomiske situasjonen og oversikten for 1998 viser at lokal-TV er i vekst, ser vi at man fortsatt sliter med eksistensgrunnlaget. Underskuddene er betydelige. Det siste året var det faktisk bare 1/3 av stasjonene som gikk i balanse. I Voksenåserklæringen uttrykte dagens regjering: «Nærradio og lokal-TV er viktige faktorer i det lokale mediebildet, og bør sikres gode rammevilkår. » Ser ikke statsråden noen betenkeligheter ved at nye og frie rammer for NRK lett kan få meget uheldige følger for dagens nyetablerte lokal-TV? Hvis NRK får så vide rammer som departementet foreslår, og som ligger i saken i dag, vil lokal-TV rett og slett få en ny og stor kommersiell konkurrent, altså NRK. Når realitetene er slik som de foreligger her i dag, innser også vi i Fremskrittspartiet at dette får flertall. Da blir mitt naturlige spørsmål til statsråden: Vil statsråden underveis eventuelt foreta noen konsekvensanalyser for de lokale TV-stasjonene, og hva vil statsråden eventuelt gjøre for å ivareta lokal-TVs rett og eksistensgrunnlag i forhold til den nye og forsterkede konkurransevridningen som ligger i dagens forslag?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-11-30:
Jeg må si at både sentrumspartiene, innbefattet Kristelig Folkeparti, og Arbeiderpartiet gjør noen merkelig krumspring når det gjelder å tillate reklame på tekst-TV. Jeg synes ikke representanten Lånke kom med noen særlig god begrunnelse for hvorfor dette skal tillates, og jeg vil spørre ham: Trenger virkelig barn og unge som har full mulighet til å se på tekst-TV lenge utover kvelden, mer reklame enn strengt tatt nødvendig? Er det ikke mindre reklame de trenger? Det var det ene spørsmålet. Det andre gjelder en ting som har forundret meg litt. Vi for vår del har en merknad om at dersom NRK engasjerer seg i betalings-TV, kan det friste NRK til å vise de mest attraktive programmene i betalings-TV først, og dermed gjør man allmennkanalene mindre attraktive, som Senter for Medieøkonomi, Handelshøyskolen BI, har påvist, og som også Konvergensutvalget har påvist. Jeg oppfatter det slik at departementet også deler denne bekymringen. Da synes jeg det er litt underlig at Kristelig Folkeparti ikke kan være med på en påpeking av at man her må være føre var, og at departementet allerede nå bør «line » opp de prinsippene som trengs for å ivareta balansegangen mellom allmennkanalene og betalings-TV-drift.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-11-30:
Jeg oppfatter det også sånn at det kan gis muligheter for å opprette betalings-TV som er ment for det norske markedet. Derfor er Konvergensutvalget og Senteret for medieøkonomi, Handelshøyskolen BI, bekymret for at NRK kan være fristet til å sende de mest attraktive programmene først på betalings-TV og dernest på allmennkanalen NRK. Vi har ikke vært imot å gi NRK muligheten til å opprette betalings-TV. Derfor er vi også med på det i denne innstillingen. Men vi mener at departementet, som er bekymret for at allmennkanalen på en måte kan miste grepet sitt ved denne utviklingen, allerede nå bør se på hvordan man prinsipielt kan gå fram for å takle denne balansegangen.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1999-11-30:
Eg er glad for at representanten Bredvold har merka seg kva som er Senterpartiet sin politikk, og kva vi står for i verdispørsmål – det tykkjer eg er veldig positivt. Når det gjeld betalings-TV i NRK, kan det verta mog leg, men eg vil tru at det vil gå ganske lang tid før noko slikt vert aktuelt. Det er ikkje det som er framme i første rekkje, det er andre område som nå er mykje meir aktuelle, og som vert debatterte. Betalings-TV er jo noko som vil vera totalt skilt frå allmennkanalen NRK, men det kan koma om ei tid, når ein om nokre år måtte få digital-TV òg her til lands. Men eg ser ikkje på det som den store endringa oppe i dette, og eg ser heller ikkje at det er det som NRK vil satsa på først. Det er atskillege andre ting som NRK har prioritert før dette.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 1999-11-30:
Det er riktig som representanten Sandberg påpeker, at Regjeringen er svært opptatt av å opprettholde både lokal-TV og lokalradio på et høyt nivå. Det oppfatter vi som viktig, også i en distriktspolitisk sammenheng. Så er spørsmålet om de nye og friere rammene for NRK får konsekvenser for lokal-TV og -radio. Umiddelbart er det definitivt ikke gitt at det vil få noen automatiske konsekvenser. Jeg er opptatt av at vi skal greie å opprettholde NRK omtrent som flertallet av det norske folk kjenner det, samtidig som vi skal opprettholde lokal-TV og lokalradio. Men jeg tror vi må være realistiske i vårt forhold også til NRK, og for noen av oss er det veldig viktig å opprettholde NRK som en lisensfinansiert allmennkringkaster som nettopp ivaretar mangfold og kvalitet. Skal vi greie det, er vi nødt til å gjøre enkelte endringer i den forretningsmessige driften og i de forretningsmessige mulighetene som NRK skal ha. Så jeg er opptatt av at vi både skal greie å ivareta NRK på en god måte og også skal greie å opprettholde lokalradio og lokal-TV på en god måte. Vi vet at det er mange som sliter økonomisk når det gjelder det lokale nivået, men jeg kan ikke se at vi gjennom de endringene vi nå gjør i forhold til NRK, vil skape forhold som endrer rammebetingelsene for lokalradio og lokal-TV dramatisk.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 1999-11-30:
Det har vært en relativt bred diskusjon her omkring tekst-TV. Jeg har bare lyst til å si helt innledningsvis at jeg syns det er en ganske komplisert sak. Vi har i departementet gjort avveininger i ulike retninger, og jeg tror vi har vært innom de fleste argumenter som har blitt anført i denne debatten i den ene og den andre retningen. Men vi har da konkludert med det som fremgår av proposisjonen. Mitt generelle utgangspunkt for å gå for den løsningen er at vi er nødt til å gi NRK forretningsmessige muligheter for at vi skal greie å opprettholde reklamefrie kanaler med et stort mangfold. Men jeg sier ikke at dette er enkelt. Vi har foretatt avveininger fram og tilbake og havnet der vi har havnet. Som representanten Helleland viste til, redegjør vi i proposisjonen for muligheten for at Kongen i forskrift skal kunne gi nærmere regler om utsending av reklame i NRKs tekstfjernsyn. Jeg må innrømme at jeg ikke har full oversikt over de tekniske mulighetene, men jeg vil bare her bekrefte at vi vil gå inn i prosessen i forhold til forskrift på det tidspunkt det måtte være nødvendig, og at vi vil vurdere ulike sider og ulike problemstillinger som det vil være nødvendig å ta høyde for i den prosessen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-11-30:
Fremskrittspartiet vil her stemme imot.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Eg røysta feil.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-11-30:
fra salen: Jeg stemte feil. Jeg stemte for, men skulle ha stemt imot.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-05-18:
Jeg tillater meg å foreslå Per Ove Width.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-05-18:
Det er enstemmig kontroll- og konstitusjonskomite som konstaterer med glede at Riksrevisjonen har gjennomgått dette store, omfattende prosjektet. Revisjonen av det opprinnelige F-16-programmet er nå sluttført, selv om det fortsatt gjenstår et endelig formelt sluttoppgjør. Komiteen vil understreke viktigheten og nytten av at Riksrevisjonen i samarbeid med andre europeiske riksrevisjoner har foretatt denne revisjonen av de ulike delene av F-16-programmet. Dette har vært viktig for Riksrevisjonen, og den kompetanse, de erfaringer og de konklusjoner som en her har trukket, er viktige ikke minst også for Forsvarets kompetanse når de eventuelt skal gå til lignende innkjøp i framtiden. Komiteen konstaterer at formålet med hele det opprinnelige F-16-programmet fungerte veldig bra, men konstaterer videre når det gjelder oppfølgingen av Mid-Life Update-programmet, at det ikke har vært mulig å foreta en like grundig gjennomgang da Riksrevisjonen ikke har fått tilgang til originale kontraktdata, og det har vært lagt begrensninger på muligheten til å få innsyn. Komiteen deler Riksrevisjonens syn på at den manglende innsynsretten hos hovedleverandøren på denne delen av programmet har vanskeliggjort en fullstendig revisjon, og komiteen vil understreke at ved framtidige kontrakter må revisjonens innsynsrett søkes sikret bedre, da formålet med slike rapporter er at den erfaringen som en får, skal nyttes ved framtidige inngåelser av kontrakter. Komiteen har også merket seg at den forventede avslutningen og sluttoppgjøret av de opprinnelige F-16-kontraktene vil skje i løpet av januar 1999, at kontraktene i forbindelse med tilleggs- og erstatningskjøpene er forventet før århundreskiftet, og at sluttoppgjøret for oppdateringsprogrammet, Mid-Life Update, er forventet i perioden 2002-2005. Komiteen deler Riksrevisjonens vurdering av at enkelte sider av programmet under gjenkjøpsavtalen ikke har fungert etter forutsetningene, i og med at Norge som nasjon kom dårligst ut når det gjelder gjenkjøpsavtalen. Fra norsk side har vi et gjenkjøp på 44,8 pst., mens det totale gjennomsnitt for de andre landene er på 58,8 pst. Det er derfor, når man ser på det i ettertid, grunn til å anta, som Riksrevisjonen påpeker, at man ved å velge tre produksjonslinjer ved produksjonen av F-16-flyene valgte en dyrere løsning enn det en kunne ha gjort ved å velge én produksjonslinje. Komiteen deler også Riksrevisjonens syn på at det ikke er bra at det skal gå 14 år fra siste leveranse av fly til de siste kontrakter endelig er oppgjort. Det er klart at dette er med på å vanskeliggjøre økonomistyringen og ikke minst revisjonen for Forsvaret. Komiteen vil derfor sterkt understreke at de erfaringene som er trukket av Forsvaret, av Riksrevisjonen og andre europeiske riksrevisjoner ved revisjonen av hele dette prosjektet, må det tas hensyn til når en skal inngå liknende framtidige prosjekter og kontrakter, enten i Forsvarets regi eller i regi av andre statlige etater.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-05-18:
Jeg slutter meg selvsagt til det som saksordføreren har redegjort for, og presiseringen om at her må en fra departementets, statsrådens og Regjeringens side følge opp de kritikkverdige forholdene. På vegne av Fremskrittspartiet vil jeg nevne én ting som vi anser som veldig viktig, og det er den informasjonen og den servicen som Statens Pensjonskasse i utgangspunktet skal yte. Vi har fått en rekke henvendelser om at dette ikke ytes fullt og helt, og jeg vil i hvert fall be statsråden om å ta med seg videre at hun skal gjennomgå rutinene, for det skal ikke være slik at når folk kontakter Statens Pensjonskasse, får de alltid beskjed om at de skal henvende seg skriftlig. Det er en del eldre folk her, og det er kanskje en del som ikke er så flinke til å ordlegge seg skriftlig. Jeg mener derfor det må være et mål for en regjering som har gått inn for at en skal ha større åpenhet i forvaltningen og en bedre service, at den gir muligheter for telefonisk kontakt til Statens Pensjonskasse for muntlig å kunne legge fram de innvendingene og de spørsmålene en måtte ha, enten det gjelder pensjonens størrelse eller endringer i den, og at dette kan medføre at de det gjelder, får en service som står i stil med det jeg er overbevist om at et enstemmig storting vil at de skal få.