Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Det går en linje gjennom næringskomiteens behandling av eierskapsmeldingen, mellom dem som vil bruke statens eierskap og kapital til å satse aktivt for å bygge landet, utvikle norske bedrifter og næringsliv, ja ta hele landet i bruk, og de som vil ha en mer passiv holdning til dette og definere statens eierskap som noe mer annenrangs, og gjerne også vil selge seg ned. Statens eierskap i norsk næringsliv er stort. Derfor er det av største betydning at det forvaltes slik at målsettingene med eierskapet, slik det er nedfelt for hvert enkelt selskap i denne meldingen, blir ivaretatt på en god måte. Jeg synes det er bra at det er bred enighet om en del viktige overordnede prinsipper for eierskapet, samtidig som komiteens behandling også synliggjør disse klare politiske skillelinjene. Slik jeg oppfatter dette, utgjør Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre én gruppering, regjeringsfraksjonen én, og så synes jeg at Kristelig Folkeparti i mange sammenhenger kommer i en mellomstilling, delvis også sammen med regjeringsfraksjonen. Det synes jeg er interessant. Etter mitt syn er det slik at statens målsettinger som eier må være tydelig kommunisert, i de rette fora og av dem som skal representere det statlige eierskapet. For Arbeiderpartiet er det viktig å understreke at statens egne prinsipper retter seg mot alle statlige selskaper, om de er heleide eller deleide. Dette er prinsipper som er i tråd med allment aksepterte eierstyringsprinsipper, og de omhandler vesentlige forhold som likebehandling, åpenhet, uavhengighet, styresammensetning, styrets rolle osv. Disse prinsippene suppleres av norsk anbefaling for eierstyring og selskapsledelse. Det er viktig at disse prinsippene blir fulgt opp i praksis i eierskapspolitikken. Noe av den debatten vi har hatt i det siste året rundt disse problemstillingene kunne vi kanskje ha vært foruten, men det er også viktig å ha en åpen debatt. Det har med vårt åpne demokratiske samfunn å gjøre. De prinsippene som er nedfelt i meldingen, og behandlingen her i dag, tror jeg vil bidra til en ryddig debatt framover. Og så klarer jeg altså ikke å debattere dette temaet som har med styring av bedrifter å gjøre, uten å nevne hvor viktig bedriftsdemokratiet er som drivkraft i utvikling av virksomheten. Samspillet mellom de ansatte, ledelse og eiere v/styret er et særtrekk i den nordiske modellen som jeg mener har hatt stor suksess der det er gitt anledning til å fungere. Så over til de enkelte selskapene, og jeg har kommentarer til to – først Statkraft. Jeg er tilfreds med at Regjeringen legger til grunn at selskapet innenfor EØS-regelverket skal arbeide for å møte industriens behov for stabil og langsiktig kraftforsyning. Å lykkes med det er ekstremt viktig for å videreutvikle verdensledende kompetansemiljø og -industri som er motorer for næringsmessig utvikling i mange lokalsamfunn rundt i landet vårt. Når Statkraft er inne som mulig partner med andre energiselskaper i regionale sammenhenger, er det viktig at selskapet opptrer med konduite og forståelse for de lokale selskapenes identitet. Da tror jeg slike løsninger kan bli meget vellykket. Det andre selskapet jeg gjerne vil nevne, er Nammo og datterselskapet Nammo NAD. Norwegian Ammunition Disposal Company ble etablert på Løkken Verk først på 1990-tallet med basis i en egen kgl.res. som gav selskapet, som privateid selskap, anledning til å håndtere militær ammunisjon for miljøvennlig destruksjon i gruvene på Løkken – vel å merke en destruksjon som foregår i lukkede rom 800 m under bakken under fullstendig miljømessig kontroll. Jeg syns det er hyggelig at Nammo har overtatt 50 pst. av aksjene i dette selskapet, slik at dette nå er integrert i en stor nordisk enhet – etter mitt syn et glimrende eksempel på statlig industriell og miljømessig tenkning.