Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2004-05-14:
Jeg vil gjøre oppmerksom på at det ved en inkurie er blitt en trykkfeil i innstillingen på side 21, under komiteens innstilling. Forslag til vedtak III skal ha samme ordlyd som forslaget som er fremmet av komiteens flertall på side 13 i innstillingen. Forslag til vedtak III skal således lyde: «Stortinget ber Regjeringen i forbindelse med statsbudsjettet for 2005 om å utvide ordningen med nedskrivning av studielånet i Finnmark og Nord-Troms, slik at maksimalt nedskrivningsbeløp økes fra 16 500 kroner pr. år til 25 000 kroner pr. år.» Bakgrunnen for stortingsmeldingen om tiltakssonen for Nord-Troms og Finnmark, om rikt mangfold i nord, som vi i dag skal behandle, er bl.a. et anmodningsvedtak i Stortinget om å legge fram en gjennomgang av erfaringene med tiltakssonen og samtidig vurdere omlegginger og mulige utvidelser. Den geografiske beliggenheten ved Barentshavet og grensen mot Russland og EU-landene Finland og Sverige gjør at Finnmark og Nord-Troms har en særstilling i Norge og Europa. Barentsregionen er også et møtested og bosted for mange kulturer: norsk, samisk, kvensk, finsk og de siste årene også russisk, og man har innvandrere fra andre verdensdeler. Regjeringen tar i meldingen til orde for å videreføre og styrke flere av de spesielle tiltakene i tiltakssonen. Det er i all hovedsak bred enighet i komiteen om en slik politikk. Jeg legger til grunn at partiene i debatten gjør rede for egne standpunkt som avviker fra flertallets syn. Historisk sett har næringslivet i Finnmark og Nord-Troms vært basert på utnyttelse av rike naturressurser og eksport av produkter til internasjonale markeder. Basisnæringene fiskeri, landbruk og reindrift er fortsatt viktige grunnlag for dagens bosettingsmønster. En enstemmig komite er opptatt av å bevare særpreget og utvikle det rike mangfoldet i sonen. Regionen er følsom for endringer i naturgrunnlag, miljø, markeder og utenrikspolitiske hendelser. I perioden 1990–2002 falt folketallet i tiltakssonen med om lag 2 pst. I samme periode økte folketallet med 6,4 pst. på landsbasis. Det er verdt å merke seg at det er i kyststrøkene at befolkningsnedgangen er størst. Sysselsettingsutviklingen har i samme periode vært negativ, mens den økte i Norge som helhet. Særlig privat sysselsetting har gått kraftig tilbake, og omstillingsevnen er svak. Arbeidsledigheten er i dag over 2 pst. høyere i sonen enn i landet for øvrig, og størst i kystsonen. Finnmark og Nord-Troms står overfor permanente ulemper knyttet til beliggenhet og store avstander, liten befolkningskonsentrasjon og små næringsmiljøer. Det er derfor ingen uenighet om behovene for ekstraordinær innsats i området. Både kortsiktige og langsiktige tiltak må innrettes etter overordnede mål om bærekraftig utvikling og levedyktige lokalsamfunn. Har så virkemidlene i tiltakssonen virket etter hensikten? Befolknings-, sysselsettings- og arbeidsledighetsutviklingen er tre viktige indikatorer for å vurdere dette. Dersom jeg ensidig viser til det jeg tidligere har sagt, kan svaret bli nei. Men både komiteen, Regjeringen og alle som har latt seg høre i forbindelse med denne meldingen, mener at svaret er ja. Den ekstra innsatsen, som i 2003 utgjorde godt over 2 milliarder kr, var en kraftig stimulans både for næringslivet og befolkningen i denne delen av landet. Selv om vi aldri med sikkerhet kan vite hva som hadde skjedd om tiltakene ikke hadde blitt satt i verk, mener vi at de faglige vurderinger som ligger til grunn, viser at både personrettede og næringsrettede tiltak har hatt positive effekter for landsdelen. Tiltakssonens fortrinn innenfor fiskeri- og havbruksnæringen, reindrift, energi og reiseliv må utnyttes til økt lokal foredling og markedsrettet produktutvikling. Regionen har store områder som kan brukes til utprøving av nye arter innen havbruk og uttesting av alternative energiformer. Olje- og gassvirksomheten innebærer store muligheter for næringsutvikling. Regionen har også storslagen natur og mangfoldig kultur, som er en ressurs i forbindelse med utvikling av turisme. Utfordringene ligger bl.a. i å koble realkompetansen i næringene sammen med formell kompetanse for å utvikle nye produkter. Jeg vil i det følgende kommentere noen av virkemidlene. De generelle rammebetingelsene er styrket de siste årene, gjennom lavere rente og svekket kronekurs. Dette har også kommet bedriftene i tiltakssonen til gode. Men næringslivet er helt avhengig av frisk, risikovillig kapital som kan bidra til omstilling, vekst og utvikling. En samlet komite ber derfor Regjeringen vurdere rammene til nyskaping i sonen. I denne sammenheng er det helt nødvendig å peke på fylkeskommunens sentrale rolle som regional utviklingsaktør. Å utvikle gode partnerskap mellom næringsliv, lokale og regionale myndigheter er en forutsetning for å nå målene om økt vekstkraft og verdiskaping. At Regjeringen har fått tilslutning fra de andre EFTA-landene for å frita tiltakssonen for arbeidsgiveravgift, er en stor seier for å bevare hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Nullsats på arbeidsgiveravgift er rettet direkte inn mot sysselsetting og er enkelt og kostnadseffektivt å administrere. Reduksjon i personskatten treffer alle arbeidstakere i sonen. Det øker kjøpekraften, kompenserer for økonomiske ulemper og er treffsikkert i forhold til flyttebeslutninger. Hele komiteen slutter opp om å videreføre denne ordningen. Det er bred oppslutning både lokalt og sentralt, i fagmiljø og i politiske miljø om at ettergivelse av studielån er treffende i forhold til å rekruttere og beholde sentrale målgrupper i tiltakssonen. Komiteens flertall mener dette er så viktig for utviklingen i tiltakssonen at det er ønskelig å heve ettergivelsesbeløpet fra 16 500 kr til 25 000 kr fra og med 2005. Regjeringspartiene ber Regjeringen vurdere nøyaktig det samme i budsjettet for 2005. Det er en stortingsmelding og ikke et budsjett vi behandler nå. Det store flertallet er altså enig i at dette tiltaket må styrkes. Tillegget i barnetrygden gis til barn under 18 år og utgjør i dag i underkant av 4 000 kr pr. barn pr. år. Tillegget bidrar til å stabilisere bosettingen, men har ikke vært prisjustert på mange år. Regjeringspartiene mener derfor at tillegget bør vurderes oppjustert til dagens kroneverdi. Utviklingstrekkene er svært bekymringsfulle i fiskerinæringen. Fiskeriministeren har i ulike sammenhenger understreket behovet for å legge til grunn en industriell tilnærming, der han har introdusert en rekke tiltak for å bedre regelmessigheten og stabiliteten i råstoffleveransen til landanleggene. Skal vi lykkes, må det fokuseres sterkere på nærhet til ressursene og muligheten til å forsyne store, kjøpekraftige markeder med ferske produkter. Høye produksjonskostnader gjør at vi vanskelig kan konkurrere på pris. Her tar lavkostland som Kina og Polen innersvingen på oss. Kvalitet basert på ferske produkter må bli vårt varemerke. Transportstøtteordningen slår negativt ut for de fleste bedrifter i tiltakssonen. Av naturlige årsaker sier det seg selv at mange har lang og kostbar transport til markedet. Dette kan gi konkurransevridning i disse bedrifters disfavør sammenlignet med bedrifter i fylker som mottar transportstøtte fra 2004. Det er ikke hindringer i dagens regelverk for å iverksette transportstøtteordning i tiltakssonen, men dette er opp til fylkeskommunen å bestemme. På bakgrunn av de synspunkter Troms og Finnmark fylkeskommuner har brakt inn til komiteen når det gjelder næringslivets konkurransevilkår, forutsetter Kristelig Folkeparti at fylkeskommunene vurderer slike ordninger for næringslivet. Staten har overført midler, også til dette formålet, gjennom det ordinære inntektssystemet og til rollen som regional utviklingsaktør. Det er opp til fylkeskommunene å prioritere. Det er nødvendig at storsamfunnet legger til rette for å opprettholde bosettingen og utviklingen i tiltakssonen ut fra et helhetsperspektiv der både forvaltningen av naturressursene i regionen og hensynet til lokalsamfunnet ivaretas. Kommunesektorens inntektssystem har stor betydning i så måte. Regjeringen bes derfor om å ta hensyn til et slikt helhetsperspektiv i forbindelse med oppfølgingen av arbeidet i inntektsutvalget. Til slutt vil jeg på vegne av komiteen understreke at betydningen av den spesielle innsatsen i tiltakssonen er avhengig av hvordan befolkning, næringsliv og lokale myndigheter utnytter rammebetingelsene for å fremme utvikling i området. For å stimulere til tilflytting av både folk og næringsliv er det av avgjørende betydning at departementet bidrar til å gjøre virkemidlene kjent også utenfor tiltakssonen. Jeg tar opp det forslaget som er fremmet av Høyre og Kristelig Folkeparti.