trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-11-28:
Jeg registrerte at Oddvard Nilsen i en av sine replikker ramset opp det han definerte som betydelige innrømmelser fra regjeringspartiene i forhandlinger med Fremskrittspartiet. Jeg kan ikke annet enn å undre meg over om det var slik at det kom overraskende på regjeringspartiene i forhandlingene med Fremskrittspartiet at vi faktisk ønsket oss innrømmelser av en slik karakter at vi også var synlige i et eventuelt budsjettforlik. Mener Oddvard Nilsen at det er Fremskrittspartiets jobb i forhandlinger å fremskynde noe som allerede er nedfelt i Sem-erklæringen og Regjeringens tiltredelseserklæring, altså politikk som Regjeringen selv har sagt at de ønsker å fremme for Stortinget? Eller synes Oddvard Nilsen det ville være mer rimelig i en forhandlingssituasjon å gi Fremskrittspartiet gjennomslag for noe Regjeringen i utgangspunktet ikke var enig i, som altså etter en budsjettenighet ville fremstå som noe Fremskrittspartiet presset frem, og derved kunne høste ære for etter at en eventuell enighet var fremkommet? Når man driver med budsjettforhandlinger, er det viktig at man ikke begrenser seg til symboler, men at man faktisk forholder seg til realiteter. For det er nemlig det budsjett dreier seg om. Det dreier seg om å foreta knallharde prioriteringer, slik at man for neste år endrer hverdagen for viktige grupper i samfunnet, for helt vanlige mennesker. Det er derfor kampen om milliardene er så viktig. Synes man da det er rimelig at Fremskrittspartiet skulle være tilfreds og fornøyd med å få lov til å sitte i sandkassen og leke med i underkant av 1 promille av statsbudsjettet? Eller synes man kanskje at det hadde vært mer nærliggende å komme frem til enighet hvis bevegelsesviljen fra regjeringspartiene hadde vært noe større og innrømmelsene noe videre enn det vi så i budsjettforhandlingene?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
SV er et parti som jeg lytter til med stor interesse når det gjelder viktige deler av samfunnslivet. Det kan gjelde helsepolitikken, sosialpolitikken, eldre, skole osv. Der lytter jeg til SV med stor interesse. Men når det kommer til forsvar, stiller SV seg helt på sidelinjen i norsk politikk. Det har de vist nok en gang i løpet av de siste ukene. Vi er enige om at vårt samfunn står overfor nye trusselbilder, og at det vil kreve endringer av Forsvaret på en lang rekke områder. Visse ting er ikke lenger aktuelle som forsvarsmidler, nye grep må gjøres i det forsvarsmessige arbeidet. Dette er det ingen tvil om, og en diskusjon og en debatt vil pågå i lang tid fremover. Jeg må få lov å sitere fra budsjettinnstillingen, hvor SV sier i forbindelse med forsvarsbudsjettet: «Norge har også et særlig ansvar bl.a. gjennom forvaltningsansvaret for et av Europas største matfat i våre havområder og sårbare oljeinstallasjoner.» Dette er en erkjennelse som SV gjør. Likevel går SV i samme innstilling mot å bevilge penger til innkjøp av fregatter og MTB-er. Mitt spørsmål til Kristin Halvorsen er: Uansett hva vi nå skal diskutere, hvordan Forsvaret skal se ut og utvikle seg mot nye trusler fremover, hvordan skal man klare å forsvare vår lange kyst og våre oljeinstallasjoner uten båter?
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2001-11-28:
Representanten Kristin Halvorsen har klare standpunkter og direkte tale. Jeg har stor sans for det. Jeg trodde også hun var forutsigbar og hadde egentlig skrevet min replikk på forhånd. Hun var ikke forutsigbar i dag, og jeg setter pris på at hun hadde et vidt perspektiv i sitt innlegg. Men Kristin Halvorsen spurte: Hva får velgerne? Høyre gjorde et godt valg. Høyre er forpliktet til å levere til velgerne en del av det vi lovet. Vi har begynt med skatt, vi fortsetter med skole, og vi har kommet et stykke på vei. Men samtidig må også Høyre akseptere at vi får litt kjeft fra distriktene rundt omkring – noe på forsvar, noe på SND, noe på bilbeskatning. Sånn må det antakelig være. For det som var viktig nå, var at vi kunne lage en retning, vi skal stake opp en vei, vi har fått en aksept fra våre samarbeidspartnere om en retning hvor vi skal gå. Og jeg tror ikke Kristin Halvorsen i valgkampen ville trodd at det denne regjeringen kom med som noen av de viktigste tingene, var: Hvordan skal vi løse fattigdomsproblemet, hva skal vi gjøre med miljøet for å forsøke å møte de store miljøutfordringene, og hvordan skal vi samtidig få til en økonomisk verdiskaping som virkelig kan bidra til at vi kan klare å løse de store problemene i tiden fremover? Det er i kombinasjonen av skattelettelser og målrettet innsats på de sentrale områdene hvor Kristin Halvorsen og jeg antakelig er enige, fattigdomsbekjempelse og miljø. Og det skal vi klare å få til.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-11-28:
Jeg er glad for at Kristin Halvorsen er så opptatt av at Fremskrittspartiet skal tilfredsstille sine velgere, for det er faktisk viktig for Fremskrittspartiet. Og hvis Kristin Halvorsen ikke har forstått hvorfor Fremskrittspartiet har vært i forhandlinger med Regjeringen og gått ut av de forhandlingene, så er det nettopp på grunn av at vi ikke har oppnådd det vi ønsket for Fremskrittspartiet – for velgerne våre, enkelt og greit. Det vi ønsket for velgerne våre, var nettopp å heve pensjonene og gi dem som har minst, mer. Vi ønsket å fjerne det statlige tyveriet som har vært fra minstepensjonistene, slik at de skulle få beholde den hele og fulle pensjonen. Vi lovte våre velgere at vi skulle kjempe for mer til veier. Det trodde vi faktisk Regjeringen også ønsket. Vi fikk ikke det. Vi kjempet for at vi skulle få lavere bensin- og dieselavgifter for dem som bor i distriktene og ellers i landet. Vi fikk ikke det. Vi kjempet for at vi skulle få lavere bilavgift i dette landet. Vi fikk ikke det. Vi kjempet for å senke skattene for dem som har minst i dette landet, for dem som har de laveste inntektene. Vi fikk ikke det. Vi lovte våre velgere rundt omkring i dette landet at vi skulle levere noe i forhold til Forsvaret, som vi faktisk trodde den nye regjeringen, da vi innsatte den, også skulle gjøre. Vi fikk ikke det. Vi lovte at vi skulle få det tryggere for folk som vil gå på gaten i store byer. Vi lovte at vi skulle kjempe for strengere straffer. Vi fikk ikke det. Vi lovte våre velgere at vi skulle kjempe for et bedre helsevesen og en bedre eldreomsorg. Vi prøvde med Regjeringen. Vi har prøvd alt dette med Regjeringen. Vi fikk ikke det. Vi satte inn denne regjeringen i håp om at de skulle levere det de har lovt i valgkampen. Det har de ikke holdt. Men det er ikke et spill. Det er harde realiteter. Derfor er vi i dag uten et flertall for et budsjett.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2001-11-28:
Vi har hatt mange historiebeskrivelser i dag, og jeg tror at historien blir beskrevet ut fra ståstedet til den enkelte. Jeg har lyst til å utfordre litt mer på konkrete ting. Jeg har merket meg i år at SV i dette budsjettet ikke vil bruke mer penger enn resten av gjengen her i huset, og dermed slipper unna en stadig gjenganger i budsjettreplikkrundene. Så jeg gratulerer med at partiet under representanten Halvorsens ledelse har vokst, og ikke bare i størrelse! Samarbeidsregjeringen har lagt opp til et budsjett som skal gi mulighet for en rentenedgang, for det slår veldig urettferdig ut når renten stiger for kommuneøkonomien, for folk i etableringsfasen og andre med høy gjeld. Representanten Djupedal sier i sitt innlegg at det «er viktig å bruke finanspolitikken til å stramme inn der det eventuelt skal strammes inn, og ikke rentevåpenet, som er et meget usosialt våpen». Er representanten enig i at økt rente vil gjøre situasjonen vanskeligere for mange av de gruppene som står både SV og Kristelig Folkeparti nær? Flere hender i arbeid er et behov som også representanten Djupedal var inne på i sitt innlegg. Og jeg tror Stortinget ofte kan enes om dette. Men det som forundrer meg, er noen av de virkemidlene som representanten har tatt opp. To virkemidler er bl.a. reduksjon av vernepliktstiden og avvikling av kontantstøtten. I en sammenheng med flere hender i arbeid syns jeg dette er merkelige standpunkter. Som ulike partier kan vi i ulike saker lande på ulike standpunkt. Det respekterer jeg. Men ofte er begrunnelsen og argumentasjonen for standpunktene veldig avgjørende for å forstå hvorfor et parti mener akkurat dette. Og jeg må si at å redusere vernepliktstiden for å få flere i arbeid, kanskje vitner om en manglende helhetlig tenkning rundt vår forsvarsstruktur. Og det samme gjelder kontantstøtten, avviklingen av denne for å få flere folk i arbeid. Er ikke SV villig til også å vurdere barns og familiers behov og se kontantstøtten i en familiepolitisk sammenheng?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-11-28:
Jeg kan si meg helt enig med representanten Halvorsen i at denne debatten ser ut til å bli mer spill og spetakkel enn det velgerne fortjener. Problemet med det er at de politiske vegvalg som ligger i budsjettforslaget som Regjeringen har fremmet, kommer i bakgrunn i hele debatten. Det er synd med en debatt som blir så sterkt preget av spill fra de ulike partiene. Et av de vegvalgene som ligger i budsjettet, er valget som går i retning av sterkere vekt på skattelettelser og redusert vekt på en målrettet næringspolitikk og distriktspolitiske tiltak. Vi opplever et budsjett som stripper flere distriktspolitiske tiltak, som innebærer en dramatisk reduksjon av SND, og som kutter – høyst originalt, vil jeg si – på landbrukssiden, man rett og slett salderer budsjettet ved å kutte forhandlingsrammen under jordbruksavtalen. Vi opplever et budsjett som vil forsterke sentraliseringstendensene i samfunnet. Det er et spørsmålet som burde oppta flere av oss i denne salen, og som jeg tror opptar både Senterpartiet og også SV og representanten Halvorsen. Det nye i denne situasjonen vil ikke være at Senterpartiet og SV vil stå sammen om en god del saker, men det nye er at Venstre og Kristelig Folkeparti ikke lenger vil være enig med oss. Sentraliseringstendensen er også noe som skjer ute i fylkene, ved at man nå har en statlig samordning/sentralisering, såkalt regionalisering. Jeg er opptatt av at det i tiden framover kommer til å trenges krefter i Stortinget som taler distriktenes sak, og som er villig til å stå for en aktiv distriktspolitikk. Jeg har noen forhåpninger til SV på det punktet, og jeg tror at SV kan komme til å støtte mange av de forslagene som Senterpartiet fremmer omkring en aktiv distriktspolitikk. Mitt enkle spørsmål går nettopp på ett av de forslagene som Senterpartiet i dag har fremmet, som SV foreløpig ikke har tilsagt noen støtte til, om å få en offensiv og framtidsrettet utflytting av statlige arbeidsplasser fra Oslo. Det er forslag som Senterpartiet merkverdig nok står alene om i finansinnstillingen, men som jeg håper at SV nå vil tilsi støtte til.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-11-28:
Jeg synes det er grunn til å være litt forsiktig med uttrykk som at «misunnelse» skal være en drivkraft i forholdet mellom fattigdomsprioriteringer og utbytteskatt. Det synes jeg er en lettvint måte å si det på. Politikk handler nemlig om å prioritere. Og prioriterer man å fjerne utbytteskatten, må man også prioritere vekk noe annet. Det er det det handler om også i dette budsjettet. I budsjettet har man bl.a. prioritert vekk nesten 2 milliarder kr i samlede nærings- og distriktspolitiske tiltak, samtidig som man har fått fjernet utbytteskatten. Det var bl.a. tiltak, som sentrumsregjeringen, med Senterpartiet og Venstre, stod sammen om, som nå foreslås fjernet. Det er bevilgninger til SND, som nå foreslås kuttet dramatisk, og det var også en rekke distriktspolitiske ordninger, som nå enten raderes ut eller som reduseres kraftig. Næringsministeren fra Høyre sier at dette ikke bare er budsjettkutt, det er starten på en videre nedbygging. Dette er en kursendring. Man skal vekk fra spesifikke næringspolitiske tiltak, de skal bygges ned til fordel for skattelettelser. Når Venstre nå synes å mene at endringene som skjer på budsjettet, er ganske uproblematiske, så er mitt spørsmål om det også betyr at Venstre er innstilt på å fortsette den nedbygging av næringspolitiske og distriktspolitiske tiltak som vi har sett i dette budsjettet, og som næringsministeren mener er et første skritt på en videre kursendring.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
La meg først bare minne representanten Robertsen om at det var Arbeiderpartiet som foreslo å utlokalisere Kystverket, slik at vi kan legge den debatten død. Når det gjelder spørsmålet om rentenivå, er jeg selvsagt enig i at rentenivået har betydning i alle deler av landet. Derfor har Arbeiderpartiet lagt svært stor vekt på å føre en økonomisk politikk som er ansvarlig og langsiktig. Vi har gitt et ankerfeste for en slik politikk gjennom den handlingsregelen som vi foreslo i slutten av mars, som Stortinget har gitt sin tilslutning til, og som i dag har fått en bejublet tilslutning fra regjeringspartienes talsmenn. Jeg er glad for at den nye regjeringen ikke har endret hovedinnretningen på den økonomiske politikken, at den ikke har latt seg friste til å bruke mer enn handlingsregelen. Det gir mulighet for en nedgang i rentenivået. Jeg konstaterer at Norges Bank, etter at arbeiderpartiregjeringens budsjettforslag ble lagt fram, har gitt uttrykk for økt sannsynlighet for en lavere rente. Så registrerer jeg at representanten minner oss på det såkalte distriktsopprøret i Vadsø. Det er kanskje også lov til å minne om at den viktigste grunnen var uro omkring fylkeskommunens framtidige utvikling. Det ble avklart gjennom arbeiderpartiregjeringens opplegg i oppgavemeldingen. Det ble også avklart gjennom en flertallstilslutning i Stortinget. Høyre er som kjent for å legge ned fylkeskommunen, som var grunnen til uroen blant befolkningen i Vadsø. Jeg registerer at kommunalministeren nå legger opp til en politikk i strid med det som Stortingets flertall tidligere har gitt uttrykk for, og at hun har stoppet overføringen av oppgaver fra fylkesmannsembetet til fylkeskommunene. Så til spørsmålet om passasjeravgift. Det kunne ha vært interessant å spørre representanten Robertsen: Hvilken flyplass i Finnmark har passasjeravgift? Det finnes ikke én. Derimot har flyplassene i Finnmark noe svært vesentlig, de har fradrag for moms betalt av flyselskapene for sine utgifter. Denne fradragsordningen har den Høyre-dominerte regjeringen foreslått å avvikle. Det betyr at avgiftene på flytransport til Finnmark og resten av Nord-Norge – med unntak av Bodø og Tromsø – vil øke. Det synes jeg er svært uheldig.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Jeg har registrert at det har vært et sterkt engasjement – det enkelte vil kalle et opprør – i mange områder, ut fra ønsket om en sterkere distriktspolitisk satsing. Det har vært et ønske om sterkere bruk av distriktspolitiske virkemidler, det har vært et ønske om utlokalisering av statlig virksomhet, og det har vært et ønske om å sikre videre aktivitet i bl.a. fylkeskommunene. Arbeiderpartiet la flere av disse brikkene veldig vesentlig på plass ved en avklaring av oppgavefordelingen, ved å ha en svært aktiv politikk for utlokalisering av statlig virksomhet, og ved å stå fast ved sterke distriktspolitiske virkemidler. Jeg konstaterer at både ved behandlingen av langtidsprogrammet sist vår og ved behandlingen av distriktsmeldingen gav et flertall i Stortinget uttrykk for støtte for en slik aktiv distriktspolitikk. Kristelig Folkeparti, Venstre og Senterpartiet gav sågar uttrykk for at man mente man skulle styrke den distriktspolitiske innsatsen, også utover det som arbeiderpartiregjeringen la til grunn. Derfor har jeg vanskelig for å forstå at det som denne regjeringen foreslår, er i samsvar med det som har vært ønsket hos et flertall i Stortinget. Det er ikke et flertall i Stortinget som har gitt uttrykk for ønsket om å kutte de distriktspolitiske virkemidlene med 350 mill. kr. Det er ikke et flertall i Stortinget som har gitt uttrykk for ønsket om å kutte virkemidlene i næringspolitikken med 1,7 milliarder kr. I den utstrekning det er en politikk som får flertall, skyldes det ene og alene at Kristelig Folkeparti fraviker sine prinsipale syn og gir Høyre flertall for en politikk på disse områdene som bare Høyre og Fremskrittspartiet i utgangspunktet står for. Det synes jeg er trist.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Jeg tror representanten Ryan og jeg er svært enige om både det sterke engasjementet for distriktsbosetting og distriktsaktivitet og betydningen av at vi har en aktiv distriktspolitikk. Jeg tror ikke vi har behov for en ny distriktspolitikk i forhold til det som ble trukket opp i den distriktsmeldingen som ble behandlet i Stortinget i vår, og som et flertall der sluttet seg til. Men jeg tror vi har behov for en løpende utvikling av distriktspolitikken. Og jeg tror vi skal ha en felles erkjennelse av at den utfordring vi står overfor når det gjelder å sikre hovedtrekkene i bosettingsmønsteret og likeverdige levekår, er ambisiøs. Det er en krevende målsetting, og den forutsetter dels av vi stadig legger til rette for en politikk som kan skape ny aktivitet, dels i næringslivet og dels i den offentlige sektor, og samtidig at vi står fast ved at vi i de nasjonale prioriteringer skal bruke relativt betydelige ressurser på å ha distriktspolitiske virkemidler som bygger opp under en slik politikk. Det har Arbeiderpartiet gjort, og det har det vært et bredt flertall bak i Stortinget. Derfor synes jeg det er trist at det nå ser ut til å bli flertall – som følge av kabinettsspørsmålet – for et slikt kutt som det Regjeringen nå har foreslått. Arbeiderpartiregjeringen gjorde flere nye grep. Ett av dem var en klart sterkere satsing på utlokalisering av statlig virksomhet. Jeg tror at det er et vesentlig virkemiddel. Jeg tror det er viktig at man har lagt nye statlige aktiviteter til steder der man har nedlagt aktivitet som tidligere var der. Samtidig må vi gripe fatt i de nye mulighetene. En av de største mulighetene vi har for utvikling i Distrikts-Norge, er satsing på marin sektor, satsing på fiskerinæringen. Derfor la Arbeiderpartiet opp til å øke forskningsinnsatsen i marin sektor med 60 pst! Da synes jeg det er alvorlig at denne regjeringen legger opp til å kutte forskningsinnsatsen og kutte satsingen på utviklingsprogrammene i marin sektor. Det var jo nettopp der veksten skulle komme for å sikre aktivitet langs kysten.
Raymond Robertsen (Høyre), 2001-11-28:
Jeg registrerer i representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersens innlegg nå og i medieoppslag at Arbeiderpartiet plutselig har gjort seg til distriktenes talsmann. Jeg vil våge den påstand at Stoltenberg-regjeringen neppe vil bli husket for sin gode distriktspolitikk. Vi har kanskje friskt i minne at tidligere statsminister Jens Stoltenberg var på besøk i Vadsø i vinter i forbindelse med folkeopprøret og rett ut fikk kritikk for sin distriktspolitikk – så hatten passet. Det Stoltenberg-regjeringen kanskje vil bli husket best for, er at den etterlot seg Europas høyeste rente. Rentenivået har stor betydning for privatpersoner, for konkurranseutsatte bedrifter, som hovedsakelig ligger i distriktene, og for kommunene i Norge. Vi vet at distriktskommunene har høyest gjeld pr. innbygger. Økonomer er enig i at Samarbeidsregjeringens budsjettforslag vil være et godt grunnlag for å få renten ned. Jeg vil spørre representanten Schjøtt-Pedersen om han ikke mener at en lavere rente er god distriktspolitikk og vil komme distriktene i Norge til gode. Samarbeidsregjeringen foreslo å fjerne passasjeravgiften på fly. Skulle man ha fortsatt med denne avgiften, måtte man ha innført den på en rekke ruter i Nord-Norge som i dag er fritatt for den. Det ville ha medført en prisøkning på over 10 pst. på enkelte flystrekninger i Nord-Norge. Hvordan tenkte Arbeiderpartiet å forhindre denne formidable prisøkningen på flyreiser i Distrikts-Norge dersom man ikke ville fjerne passasjeravgiften? Til sist: Stoltenberg-regjeringen hadde lagt inn 35 mill. kr for lite til flytting av Kystdirektoratet fra Oslo til Ålesund. Det spørsmålet som da melder seg, er: Mener Arbeiderpartiet at det er dårlig distriktspolitikk å flytte Kystdirektoratet, med en rekke funksjoner knyttet til Kystverket rundt omkring i landet, ut av Oslo? Eller hadde Arbeiderpartiet tenkt å se bort fra stortingsvedtaket?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-28:
Representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen er jo en ekte finnmarking, han vet hva distriktspolitikk er – han vet i hvert fall hva distrikt er, det er helt sikkert. Han kommer fra et område og fra et fylke der alle kommunene, med unntak av Alta, opplever en fraflytting. I år, som Schjøtt-Pedersen sjøl var inne på, har det til og med vært et eget opprør i Finnmark, der vanlige folk har sagt at nå er det nok, nå vil vi ha Stortinget til å gjøre noe med denne fraflyttinga. Vi finner oss ikke i det lenger, sier de. Vi i SV er enig med dem som sier det. Vi har år etter år sagt at vi har sluttet å føre en aktiv distriktspolitikk her i landet. I løpet av de siste 20 årene har man forlatt den. Man har fått enormt med meldinger. Det har vært så mange meldinger at en kunne ha gravd seg ned i dem. Men man har ikke vist vilje til å handle. Schjøtt-Pedersen viser til at det stod i meldinga, og det stod i meldinga – ja, det har stått veldig mye flott i meldinga – og hadde vi gjort det som hadde stått i meldingene, hadde det blitt mye bra distriktspolitikk i Norge. Men når man skal gjennomføre den, så blir det ingenting av. Et eksempel er det som Schjøtt-Pedersen var inne på når det gjelder dette med frakt. Jeg vet at Arbeiderpartiet sjøl i forslaget til budsjett fjernet 60 mill. kr i fraktutjevning – en dramatisk nedgang, det også, sjøl om den ikke var så kraftig som den som den nye regjeringa kom med. Jeg vet at jeg har snakket mye om distriktspolitikk siden jeg kom inn på Stortinget. Det kommer jeg også til å fortsette med, inntil jeg får flere til å innse at vi ikke lenger kan være med på den ørkenspredninga som nå skjer rundt omkring i landet, der det er en trakt med en magnet i bunnen som loser folk fra Distrikts-Norge ned til sentrale strøk. Mitt spørsmål til Schjøtt-Pedersen er: Er Schjøtt-Pedersen enig i at vi må få en ny distriktspolitikk her i landet som er helt annerledes enn den vi har ført de siste 20 årene, og er Schjøtt-Pedersen enig i at det må tas et krafttak for å hindre avfolking i Finnmark og i resten av Distrikts-Norge?
Trine Skei Grande (Venstre), 2001-11-28:
Jeg skulle nok ønsket at den regjeringa vi nå har, hadde sittet såpass lenge at man fikk lagt fram sine egne modeller, istedenfor bare å måtte ta ned Arbeiderpartiets. Men det skal vi nok også greie i forhold til skolebøker. Det er ikke alltid at sosialdemokratiske systemer er noe vi nødvendigvis skal videreføre. Så til representantens kommentarer om satsing på skole. Jeg tror nok at hvis man sammenlikner partienes satsing på skole, er ikke Arbeiderpartiet det parti som kommer definitivt best ut, for å si det slik. Det er ganske mange andre partier som har vist hva de får til på lokalpolitisk plan. Da kan jeg bare nevne et eksempel fra denne byen, der de tre partiene som styrer, og som også sitter i regjering, faktisk har klart å få til ett år ekstra undervisning i Oslo-skolen i forhold til det en får i alle andre skoler rundt omkring i landet. Og det å styrke undervisningen istedenfor å styrke det sosialdemokratiske system rundt undervisningen, tror jeg er utfordringen framover. Vi har gjennom statsbudsjettet nå fått til at man kan startet med noen ekstra timer undervisning, men det er fortsatt et stykke igjen før vi når nivået i de kommuner der disse tre partiene styrer.
Trine Skei Grande (Venstre), 2001-11-28:
Det er vel ikke noen hemmelighet at dette er et av de feltene der vi har vanskeligst for å bli enige med Fremskrittspartiet, men jeg kan gå gjennom «luftslott» for «luftslott», for å bruke representantens uttrykk. Venstre er ikke imot å bruke gass, men vi er imot at det bygges gammeldagse, sterkt forurensende gasskraftverk for å ta i bruk denne energiformen. Derfor har Regjeringa lagt inn 30 mill. kr til forskning på å få mer moderne gasskraftverk. Så til det som karakteriseres som «luftslott», som vindmøller og andre ting. Vi vet at dette er framtidas energiformer – vi ser dem rundt omkring i Europa – og disse energiformene vokser og utvikles og blir lønnsomme. Så til vannkraft. Det er en ren kilde, men hvis vi bruker energiøkonomiseringstiltak i forbindelse med de vannkraftverkene vi har, kan vi få mye mer kraft ut av de kraftverkene, og det ønsker vi å prioritere. Jeg tror ikke Venstre skal ta ansvaret for all den miljøpolitikken som er gjennomført av tidligere regjeringer, men nå har vi en miljøvernminister og en olje- og energiminister og en samferdselsminister – det er de som forvalter miljøpolitikken – som her har et godt trykk, og jeg tror vi kan få snudd trenden sånn at vi kan få overbevist også Fremskrittspartiet om at dette ikke er «luftslott», men framtida.
Trine Skei Grande (Venstre), 2001-11-28:
Det er helt klart at vi har fått til en satsing på kollektivtransporten i dette budsjettet som er et bra løft bort fra Stoltenberg-regjeringas miljøfiendtlige opplegg. Når det gjelder studentrabatt, går Sporveiene inn i forhandlinger med Studentsamskipnaden, og dette kan nok også ses på som forhandlingsutspill mellom parter som skal prøve å bli enige, og så får vi se hva resultatet blir når de forhandlingene er ferdige. Så en liten kommentar til SV og kollektivtransport. De kobler dette opp mot skatten, som de har brukt mange ganger til mange forskjellige ting i løpet av debatten. I denne byen har de tre partiene som nå sitter i regjering, hatt makt. Her har man fjernet eiendomsskatten i perioden, men man fikk til det største løftet på kollektivtransport noensinne på 1,2 milliarder kr. Det som SV har fått til sammen med Arbeiderpartiet – de hadde makt i denne byen tidligere – er ingenting sammenliknet med det, så vi klarer faktisk å ha to tanker i hodet samtidig, både skatt og kollektivtransport.
Trine Skei Grande (Venstre), 2001-11-28:
Det er ikke slik at man nødvendigvis gjør de fattige rikere ved å gjøre de rike fattigere. Det var det som var mitt poeng med det jeg sa om misunnelse. Det dramatiske kuttet som representanten Arnstad snakker om, er på 17 pst. Jeg vil da henlede oppmerksomheten på hva næringslivet sier at de ønsker når man spør dem om hva de trenger av bedre forutsetninger. Jo, det går på å få gjort noe med skjemaveldet, det er skatter og avgifter og samferdsel som står øverst på alle ønskelistene til næringslivet. Av den dobbeltbeskatningen som var der, pløyes faktisk 70 pst. tilbake til næringslivet, og det er en startkapital som vi vet at næringslivet trenger, og som vi nå gir dem muligheten til å få. Og når man i budsjettet også legger inn 3 milliarder kr i skattelettelser for næringslivet, er det også en lettelse som vi tror kan styrke næringslivet. Av de pengene som er igjen – for det er jo litt igjen sjøl om representanten Arnstad påstod at dette er litt rasert med et kutt på 17 pst. – er det viktig å satse på to ting, nemlig på distriktsbiten av dette, man har tatt bort de nasjonale ordningene der det største kuttet er, og på nystarting. For med det skatteopplegget vi har, skal vi gi de bedriftene som allerede er i live, mulighet til faktisk å vokse videre. Og det som er utfordringen med hensyn til de pengene vi bruker på SND o.l., er å få nye til å starte opp.
Trine Skei Grande (Venstre), 2001-11-28:
Venstre har, som jeg sa tidligere, ikke vært mot bruk av gass som energikilde, men man er mot å bygge gammeldagse og sterkt forurensende gasskraftverk. Vi har ikke endret syn på det. Men det vi ser nå, er at vi har fått en regjering som faktisk er villig til å «pushe» på den nye teknologien på dette området, og som er villig til å bruke 30 mill. kr på å få fram ny teknologi, slik at vi kan bygge gasskraftverk som faktisk tåler framtidas utfordringer, også internasjonalt. Når det gjelder spørsmålet om forholdet til minstepensjonister og den gruppen, har jeg ramset opp en rekke tiltak i mitt første innlegg. Her er det først og fremst snakk om lavere skatt og mindre avgifter. Vi har også gått inn på en rekke andre tiltak på skattesida, som jeg sa i mitt første innlegg.
Ragnar Bøe Elgsaas (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Representanten Skei Grande uttalte i Aftenposten den 5. november i år: «Vi skal ha en gratis skole.» Men regjeringen Bondeviks budsjett er ikke et budsjett som bidrar til gratis skole. Regjeringen fjerner den økte bevilgningen til gratis læremidler i den videregående skolen. Skattelettelser til dem som har mest, prioriteres høyest av den nye regjeringen. Men noen fikk sterke kutt, og elevene var blant disse. Regjeringen Bondevik kuttet støtten til utlånsordningen for skolebøker, uten at man kommer med noe stipendalternativ til elevene. Elevene og deres familier påføres tusenvis av kroner i ekstra kostnader. For familier med vanlige inntekter betyr dette at skatteletten blir mer enn oppspist. Elevene omtaler dette som ran og løftebrudd. Elevorganisasjonene har protestert, og 15 000 elever og studenter demonstrerte sin misnøye den 19. november. Denne protesten har til og med Unge Venstre sluttet seg til. Forstår representanten Skei Grande den frustrasjon som elevene føler? I valgkampen ble det gitt inntrykk av at alle regjeringspartiene gikk inn for at skolebøkene skulle bli gratis. Nå kommer man med sterke kutt. «Skatt og skole» var regjeringspartienes slagord i valgkampen. Da advarte vi om at det lett kunne bli mye skattelette og lite til skole. Ser vi på høyrepartienes forslag til statsbudsjett og Oslo-budsjett, er det åpenbart at vi fikk rett. I fjor kuttet byrådspartiene opp til 5 000 kr pr. elev i Oslo-skolene. Venstre sier at de vil gjøre skolen fri. Den slags frihet vil nok de fleste ønske å være foruten. Etter først å ha nektet for at det var noe kutt, sa til slutt daværende byråd Skei Grande at hun skulle være «dønn ærlig», og hun innrømmet at man faktisk hadde kuttet. Og nå ser vi at partiene på ny kutter knallhardt i skolebudsjettet i Oslo. Med et prosjekt om verdier i skolehverdagen vil Bondevik II styrke verdiformidling og verdibevissthet i skolen. Jeg vil oppfordre representanten Skei Grande og regjeringspartiene til å starte med seg selv og være dønn ærlige både før og etter valg. Store skoleløfter i valgkampen blir skolekutt når partiene får makt. Det er ikke verdier som bør formidles til den oppvoksende slekt.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-11-28:
Representanten Skei Grande var inne på miljøpolitikk og Sellafield i sitt innlegg, og Venstre har både i den siste valgkampen og for så vidt også ellers forsøkt å fremstille seg som et parti som har en høy miljøprofil. Ett eksempel på det er engasjementet med hensyn til atomgjenvinningsanlegget i Sellafield, noe som vi for så vidt er enig i. Det er imidlertid stor forskjell på liv og lære i Venstre. La oss f.eks. se på Venstres energipolitikk, eller rettere sagt mangel på energipolitikk. Venstre er imot kraftproduksjon basert på gass, spesielt i Norge. Venstre er imot vannkraftutbygging, som er den reneste form for energi vi har. Og Venstre vil bruke enorme summer av skattebetalernes penger for å subsidiere luftslott som vindmøller o.l., som ikke monner i det hele tatt, og som medfører store naturinngrep. Og hva er resultatet av Venstres energipolitikk? Jo, import av sterkt forurensende kullkraft fra Danmark og andre land som medfører økte utslipp, eller kjernekraft fra Sverige som medfører et avfallsproblem, jf. Sellafield. Derfor har jeg lyst til å spørre representanten Skei Grande: Vil Venstre fortsette på den miljøfiendtlige linjen, eller vil partiet snart ta til fornuft og føre en helhetlig politikk som tar vare på miljøet?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-28:
Det er ganske utrolig å høre en representant for et parti som i hvert fall inntil nylig kalte seg sosialliberalt, omtale de partier i Stortinget som har kjempet mot avskaffelsen av utbytteskatt, som «misunnelige». Det er et begrep som man vanligvis tyr til når man mangler og har gått tom for gode argumenter, tror jeg. Men jeg synes det var trivelig at representanten Skei Grande snakket mye om miljøet, for det har jeg tenkt å spørre henne om også. Venstre gikk jo høyt på banen i miljøsakene i valgkampen og lovet mer penger bl.a. til kollektivtrafikk, slik Skei Grande også nevnte i sitt innlegg. Hun sa bl.a. at Regjeringen har øket bevilgningene til kollektivtrafikken. Dette er mer i forhold til Stoltenberg-regjeringens budsjett, men denne regjeringen ligger fortsatt 115 mill. kr under beløpet som ble bevilget for ett år tilbake. Og det som var flaggskipet til Regjeringen, innføringen av studentrabatt på kollektivreiser, viser seg også å være et løfte som ikke holder mål når det blir prøvd i virkeligheten. Jeg har lyst til å sitere en melding fra NTB som kom i forgårs: «Halv pris for studenter på kollektivreiser i Oslo står i fare fordi Sporveiene mener de trenger minst 72 millioner kroner til reformen. Regjeringen har bare satt av 10 millioner kroner. Vi har fått en jobb å gjøre, men ikke penger til å gjøre den, sier Hilde Barstad(H) (H) Jeg er klar over at representanten Skei Grande er imot utbytteskatten. Men er det sånn at prioriteringen utbytteskatten skal vekk først og ikke de pengene som skal til for å ta et løft for kollektivtrafikken, er et uttrykk for Venstres prioriteringer av hva som faktisk er aller viktigst, eller er dette et utslag av at det er Høyre som har fått gjennomslag for sine prioriteringer i budsjettet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-11-28:
Når representanter fra Venstre skal diskutere gasskraftverk og ikke minst sin energipolitikk, er det alltid verdt å høre etter. Jeg vil bare referere litt av det representanten Skei Grande sa. Hun karakteriserte dagens gasskraftverk som gammeldagse og sterkt forurensende. Da vil jeg bare minne om at for et par år tilbake gikk Bondevik I-regjeringen av på grunn av en sak om tillatelse til bygging av gasskraftverk. Da måtte også Venstre forlate regjeringskontorene, og nå er de kommet tilbake igjen. Da er det interessant å legge merke til at nå har man ført opp noen millioner som skal forandre hele Venstres syn når det gjelder tillatelse til bygging av gasskraftverk. Spørsmålet mitt til representanten Skei Grande er: Hva er det som har skjedd etter at man kom i regjering, i og med at man nå plutselig finner ut at man ikke skal trekke tilbake den tillatelsen som er gitt, selv om det dreier seg om meget gammeldagse og sterkt forurensende gasskraftverk? Hva er det som har skjedd som gjør at det nå er greit så lenge man legger inn en pott som man kan forske for i fremtiden for å få gasskraftverkene mindre forurensende? Ser ikke representanten Skei Grande den måten man har gått ut på i valgkampen, som et ørlite paradoks? Så en liten ting til. Man nevnte her skatteopplegget for dem som har minst. Da er spørsmålet mitt til representanten Skei Grande: Hva har Venstre og Regjeringen gjort for landets minstepensjonister i forbindelse med dette budsjettet? Hva er det som gjør at de som har minst, får mer?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-11-28:
Etter å ha fulgt denne debatten i 1 ½ dag må jeg si at det er i hvert fall én styrke med denne Bondevik-regjeringen, og det er at Senterpartiet ikke lenger er med. Det kan jeg si etter å ha fulgt denne debatten. Så vil jeg stille noen spørsmål til representanten Lilletun. Flere representanter, både fra Regjeringen og fra regjeringspartiene, snakker om å hjelpe de svake og de med lavere inntekter. Stoltenberg-regjeringen la i St. prp. nr. 1 fram et forslag om at uføre og alderspensjonister skulle fritas fra egenandeler på medisiner og også sykepleieartikler på blå resept. Så kom St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 4, og dette var tatt bort. Men det man fortsatt valgte å opprettholde, var økningen i egenandelene for legehjelp og fysioterapi, og egenandelstaket. Hvorfor ønsket man å gjøre dette? Var ikke dette et håndslag til de som har minst? Det er gledelig at regjeringspartiene nå vil gå inn for dette, men synliggjør ikke det de skriver i St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4, hva Regjeringen egentlig ønsker i denne saken? Regjeringspartiene har tradisjonelt i forbindelse med trygdeoppgjørene ikke vært villige til å øke grunnbeløpet utover det som har vært anbefalt fra den til enhver tid sittende regjering. Er ikke dette også et slag mot pensjonistene? Og så til avkortingsreglene for gifte og samboende pensjonister, og for pensjonister som har en ektefelle som tjener over 2G – 25 pst. avkorting. Representanten Lilletun var positiv til å se på denne brøken i forbindelse med debatten om trontalen. Også andre representanter har vært positive til å se på denne biten. Når kan vi forvente at det blir gjort?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Jeg skal ta representanten Lilletuns bønn på alvor. Han sa at det fortsatt skal føres en solid distriktspolitikk. Og da vil jeg spørre: Hva er det som er så annerledes med den distriktspolitikken den nåværende regjering fører i forhold til den sentrumsregjeringen som Lilletun satt i, førte, og som han forsvarte så sterkt? Men jeg skal minne Lilletun på en del ting. Jeg skal minne ham på hva som har skjedd med SND. SND er kuttet med 408 mill. kr. Jordbruksavtalen reduseres med 300 mill. kr, bevilgningene til regional og lokal næringsutvikling reduseres med 250 mill. kr., fraktutjevningsmidlene tar man helt bort, noe som utgjør 62 mill. kr, bevilgningene til næringsregulerende forskning reduserer man med 140 mill. kr. – altså til sammen ca. 1,2 milliarder kr. Det er dette som har skjedd. Var det fullstendig galt det sentrumsregjeringen gjorde for et og et halvt år siden? Og er det galt det Arbeiderpartiet har gjort? Hva er det som nå er nytt med næringspolitikken? Hvor skal veksten komme? Jeg har hørt på debatten tidligere. Man har sagt at nå fjerner vi jo flyseteavgiften. Men sitter alle de som driver med næringspolitikk, i fly hele tiden? Det er ikke flyseteavgiften som kan redde distriktene når flyseteavgiften ikke er tatt bort i Nord-Norge i det hele tatt. Det er noe som ikke går i hop, hr. Lilletun! Det får jeg håpe det kan komme en oppklaring på. Jeg vil også bare minne om at 1,2 milliarder kr er nøyaktig det som tas inn på grunn av aksjeutbytte nå, som ikke skattlegges. Så her har det skjedd en betydelig forverring, og det synes jeg også representanten Lilletun som representant for den sittende regjering må ta innover seg. Dette som jeg nå refererte, og som står i innstillingen, skal altså være en solid næringsrettet distriktspolitikk! Det er flyseteavgiften i Sør-Norge som da skal redde disse oppdretterne – en skulle tro de satt i fly hele tiden. Det er jo der veksten nå skal skje. Jeg vil bare spørre Lilletun helt til slutt: Var det totalt galt det som sentrumsregjeringen gjorde for 1 ½ år siden? Og er det totalt galt det som Arbeiderpartiet har ført inn i budsjettet når det gjelder næringspolitikken? Tallenes tale er helt klar.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-28:
Representanten Lilletun er tydelig litt brydd og har det litt vondt når han blir minnet på at noe av det denne regjeringen har prioritert, er å gi skattelette til de rikeste. Forsvarstalen for det er at dette er god distriktspolitikk og god næringspolitikk. Ja, mon det er det. Jeg tror ikke det er så mange som vet så mye om hvor disse pengene havner. Men jeg har kanskje en formening. I hvert fall har SV og Lilletun før vært enige om at god utdanningspolitikk også er god næringspolitikk og også god distriktspolitikk. Jeg skal ikke plage representanten Lilletun med de 350 mill. kr som han har kuttet bare i Kommunaldepartementets budsjett og i distriktspolitikken, men jeg skal minne Lilletun om en annen snuoperasjon som Kristelig Folkeparti har foretatt etter at de kom i regjering. Det dreier seg om sykehusoppgjøret. Sykehusoppgjøret handler i seg sjøl faktisk ikke om sykehus. Sykehusoppgjøret handler om at det skal være noen penger igjen i fylkeskommunene til å drive videregående opplæring. I mitt hjemfylke, Hedmark, som jeg kan ta som eksempel, er underskuddene på sykehuset i år ca. 140 mill. kr. Jeg vet ikke om Lilletun greier å forestille seg hvordan man skal kunne kutte i videregående skole, som stort sett er det som blir igjen, med 140 mill. kr, når vi i tillegg vet at det i Hedmark står 700 voksne i kø som ikke har videregående skole, som ønsker det, og som trenger det, men som ikke får plass. Mitt spørsmål til Lilletun når distriktsstøtten er borte, videregående skoler legges ned og utbytte av aksjene som Lilletun nå vil gi, finnes i byene, er da: Hvordan skal man kunne bruke videregående skole som en distriktsutvikler og en næringsutvikler rundt omkring i fylkene når Kristelig Folkeparti og Regjeringen ikke greier å få på plass et fornuftig sykehusoppgjør som gjør at det finnes videregående skoler til dem som trenger det?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2001-11-28:
Representanten Lilletun nemnde ei rekkje område som han meinte det var god politikk på frå den nye regjeringa. Han nemnde både familie- og miljøpolitikk, fattigdomsproblematikken og utdanning. Eg syntest det var påfallande at parlamentarisk leiar frå Kristeleg Folkeparti ikkje nemnde alkoholpolitikken, som iallfall tidlegare var ein av Kristeleg Folkeparti sine hjartesaker. Senterpartiet har i sitt alternative statsbudsjett lagt vekt på førebygging. Med dei store og aukande reparasjonskostnadene samfunnet har, må dette vere rett prioritering. Vi veit at alkoholmisbruk påfører samfunnet store utgifternår det gjeld sjukdommar både av fysisk og psykisk art. Vi veit òg at det medfører omfattande lidingar i familiar, og vi veit at vald og ulykker ofte er ei følgje av alkoholmisbruk. Under behandlinga av langtidsprogrammet uttrykte Kristeleg Folkeparti, saman med Senterpartiet og Venstre, bekymring over den generelle utviklinga innanfor alkoholomsetninga. Det vart understreka at det var ein eintydig samanheng mellom lågare pris på og auka forbruk av alkohol. Og det vart hevda at det utan tvil ville føre til ein auke i slike skadar som alkoholmisbruk gir. I Kristeleg Folkeparti sitt stortingsvalprogram står det: «Høye avgifter vil være medvirkende til å redusere forbruket.» Men Samarbeidsregjeringa sitt budsjett, med reduserte alkoholavgifter til ein verdi av nærare 400 mill. kr, viser at Kristeleg Folkeparti må ha endra syn på alkoholpolitikken. Mitt spørsmål er då: Ser ikkje representanten Lilletun og Kristeleg Folkeparti lenger nokon samanheng mellom lågare prisar og auka forbruk? Eller er det slik at Kristeleg Folkeparti godtar at samanhengen framleis er der, og at det kan føre til aukande problem i familiar, til vald, ulukke, fysiske og psykiske sjukdomar – for å nemne noko av det som Kristeleg Folkeparti iallfall tidlegare omtala som negative konsekvensar av alkoholmisbruk?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Representanten Jon Lilletun er opptatt av verdens fattigste. Det var også statsministeren i sitt innlegg i dag, der han framhevet at Bondevik II-regjeringa har hevet bevilgningen til bistandsmidler. Men vi hører bare om prosenter av BNI, og mitt konkrete spørsmål er: Hvor mange flere kroner blir det til verdens fattigste med Bondevik II-regjeringas budsjett i forhold til Stoltenberg-regjeringas budsjett? Kristelig Folkepartis representanter ute i kommuner og fylker er svært opprømte for tiden. Det har også gjenspeilet seg i mitt eget fylke, og det innrømmes at både kutt av kommunale næringsfond og kutt bort i 17 pst. av SND er det som skaper frustrasjon og bekymring. Det er også et sterkt ønske om at det må bli Arbeiderpartiet en kommer fram til budsjettforlik med, fordi Stoltenbergs budsjett var så mye bedre. Det er ikke uten grunn at Kristelig Folkepartis politiske tillitsvalgte reagerer, fordi vi får eksempler i avisene nesten hver dag på hvor vanskelig det blir for en del bedrifter. Det er ikke slik at det bare er oppstart som er problemet, men det er fornying og utvikling av allerede eksisterende bedrifter. En bedrift som står fram i Trønder-Avisa er Steinkjer Mekaniske. Den ble etablert i 1995 og har nå 18 mann. Daglig leder, Kjesbu, forteller at «bedriften hele tiden må fornye seg og lete etter nye veier og produkter». Bedriften har fått god hjelp av SND i den prosessen. På spørsmål om hva som hadde skjedd hvis man ikke hadde fått den hjelpen, sier han at bedriften ville «selvsagt ha surret og gått». Men utviklingen av bedriften betyr mye, ikke minst for bedriften, men også for regionen. Så sier Trine Skei Grande at SND-midlene nå skal brukes til oppstart av nye bedrifter, og ikke til å videreutvikle allerede eksisterende. Da blir mitt spørsmål til Lilletun: Er det slik at Kristelig Folkeparti mener at en bedrift som «surrer og går», er det vi skal satse på? Tror han at det er der de kan hente ut skatteutbytte som erstatter den bistanden som en tidligere har fått gjennom SND?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Det som for meg vil være viktig i denne saken, er å understreke at kampen mot fattigdom må føres på et bredt grunnlag. Det handler om å sørge for å holde folk i arbeid. Det handler om å kvalifisere folk til et arbeidsliv. Det handler ikke minst om å bidra overfor dem som er kommet opp i et økonomisk uføre, i forhold til å hjelpe dem ut av en situasjon med behov for sosialhjelp, og det handler om å kvalifisere dem så de igjen kan få muligheten til en arbeidsplass. Det handler om å ha brede velferdsordninger så en unngår at folk kommer i økonomiske problemer. Det handler om et sett av politiske tiltak som i sum skaper et norsk velferdssamfunn. I Stoltenberg-regjeringens budsjettforslag lå det en bærebjelke for hele det norske velferdssamfunnet. I tillegg satset man ca. 2,7 milliarder kr ekstra for å løfte det samfunnsområdet – 2,7 milliarder kr ekstra. Det er en bevilgning som den tidligere landbruksminister ikke har problemer med å vedstå seg. Men da den nye regjeringen kom inn i kontorene, gjennomgikk man hele det økonomiske grunnlaget en gang til, og fant ut at man hadde ca. 2 milliarder kr mer å bruke – selvfølgelig penger også vi skal vise en fordeling av. Det er da verken Høyre eller Kristelig Folkeparti kommer seg unna det faktum at man i stedet for å bygge videre på vår satsing mot fattigdom, snur fullstendig om og sier at nå er vår bekymring størst for de aller rikeste i samfunnet. Bent Høie kan stille disse spørsmålene på en så finurlig måte som han bare vil, men han greier aldri å vri seg unna det valget.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-11-28:
Jeg tar i og for seg imot invitasjonen til et samarbeid med representanten Alvheim om viktige spørsmål med åpne armer. Jeg opplever representanten Alvheim som en mann med et stort sosialt hjerte. Men det som vil være viktig, er at vi må være i stand til å finansiere de tiltakene vi skal samarbeide om, med ordentlige penger. Mitt inntrykk er at det veldig ofte er lett for representanten Alvheim å være med på de utroligste forslag. Det spiller nærmest ingen rolle hva det koster, for penger har han mer enn nok av i form av bare å øke på, bl.a. i uttak fra oljefondet. Det kan ikke være grunnlaget for et samarbeid. Men et ordentlig, skikkelig samarbeid basert på ordentlige, ekte penger, skal vi gjerne være med på. Så til det siste som Alvheim tar opp, nemlig utviklingen i forhold til grunnbeløpet, trygden og minstepensjonistene. Jeg tror at vi må erkjenne at vi har et problem i Norge knyttet til at mange av dem som f.eks. blir uføretrygdet i ung alder og en del av minstepensjonistene, særlig de som bor i byene, og som ikke bor i leiligheter hvor de kan få bostøtte, tilhører dem som i det norske samfunn sliter aller mest med å få økonomien til å gå rundt. Det er ikke de som står på barrikadene, men det er der det virkelig kan være snakk om fattigdomsproblemer. Og det er vi nødt til å gå inn i. Det er ikke et verdig system at trygdemottakere og minstepensjonister hver eneste måned må på sosialkontoret for å få nok til at endene møtes. Jeg skal ikke her og nå skissere eksakt hvordan vi skal gripe fatt i det, men det er viktig at vi erkjenner utfordringene som ligger i det, og jeg tar imot invitasjonen til å samarbeide om løsninger.