Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2009-04-02:
Jeg kan bare stille meg i rekken av dem som hilser loven velkommen, og slutte meg til alt det positive som har vært sagt fra denne talerstol. Markagrensa har vært et innarbeidet begrep i mange år. Nå stadfestes denne endelig i form av en lov. Dette var en god lov da den ble lagt fram, og gjennom behandlingen i komiteen og i Stortinget har den blitt enda klarere og bedre. Jeg vil, i likhet med de fleste som har vært på talerstolen, takke komiteens flertall, først og fremst for et godt arbeid med å få loven på plass, men også for et godt arbeid med å tydeliggjøre lovteksten og for de presiseringer som er gjort. Mange har engasjert seg i debatten etter at loven ble lagt fram. Det arbeidet som er blitt gjort, er et godt eksempel på at Stortingets behandling har betydning for utfallet av en sak, selv om lovens hovedmål heldigvis ligger fast. Markaloven har betydning for 19 kommuner, og engasjementet lokalt har vært betydelig, både før og etter at loven ble lagt fram, fra både forkjempere og skeptikere. Det er forståelig at engasjementet har vært stort blant lokale politikere og lokale interesser. Behandlingen viser også at innspill blir tatt på alvor. Mange kommuner har engasjert seg i saken, naturlig nok. Ikke minst har engasjementet fra kommunene gått på selve grensefastsettingen, og at den skjer i loven. Høringsforslaget la opp til at det skulle skje gjennom forskrift etterpå. Da loven kom, skapte dette usikkerhet, også mye ubegrunnet usikkerhet. Det er gode begrunnelser for at grensene fastsettes i loven. Det er vanskelig med en lov når man ikke vet hva lovens virkeområde skal være. Dessuten: Lovteksten sier at muligheten til grensejusteringer, både innskrenkende og utvidende, er til stede. Det samme slår brevet fra miljøvernministeren til kommunene av 17. desember fast. Gjennom de merknader komiteens flertall har skrevet, og gjennom det som kommer fram i debatten her i kveld, bør det ikke lenger være noen tvil om at adgangen til å gjennomføre grensejusteringer i lovfestet markagrense ikke avviker vesentlig fra det høringsforslaget la opp til. Hvis en kommune mener det vil være fornuftig å endre grensen, om de vil utvide eller innskrenke virkeområdet, kan den sette i gang et initiativ overfor departementet, og en eventuell endring kan skje ved forskrift og trenger ikke lovendringer. Med de presiseringer flertallet legger fram i innstillingen, bør mye av usikkerheten rundt loven være borte, og de upresise påstandene som har blitt framført mot loven, være ryddet av veien på dette punkt. En kommune jeg kjenner spesielt godt til, og som også er omfattet av de endringer som foretas i Stortinget, er Ski kommune. Der har utfordringen spesielt handlet om bebodde «øyer» i Marka. I det opprinnelige forslaget til lov lå disse øyene innenfor grensen. I det forslaget vi i dag behandler, er grensene endret, slik at de er i tråd med kommunens egne plankart for markagrense. Denne justeringen er en meget fornuftig endring, som ikke minst kommer dem som bor i området, til gode. Den er også fornuftig i et annet perspektiv. Ski kommune har i lang tid jobbet med å rydde opp i områdene rundt Langen. Det er gjort et godt stykke arbeid lokalt for å renske opp i kloakksituasjonen og for å avklare situasjonen for dem som bor der, og hensynet til Marka har hele tiden vært viktig for kommunen. Det var med forundring kommunen leste loven første gang, med disse øyene som da lå innenfor markagrensen. Med det vedtaket vi gjør i dag, vil forundringen bli snudd til glede i Ski kommune. Mange benytter Marka til idrett og trening, meg selv inkludert. Det er godt at også idretten har sin plass i loven, så lenge dette ikke er i konflikt med andre hensyn eller medfører store inngrep.