Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Jeg vil starte med å si at barn som trenger hjelp fra barnevernet, bør slippe å bli lagt ut på anbud. Det som har vært hovedmålsettingen for SV når vi har jobbet med dette i og utenfor regjering, er tilbudet til barna, at det er barnas beste som skal gjelde uansett, og at det ikke er behovet til private, kommersielle aktører for å være i dette markedet som skal bestemme verken regler eller hva vi gjør. Vi i SV har hatt mye kontakt med barnevernsbarn. Jeg hørte nå at det er representanter i denne sal som ikke har hørt at barnevernsbarn har bedt om å slippe å bli satt ut på anbud. Det opprører meg ganske mye, for det ber de om. Derfor er jeg enig i det siste som representanten fra Venstre her sa, at vi nå er nødt til å få andre kontraktsformer, og det arbeider SV for. Men det som har vært helt avgjørende når vi har forsøkt å få endret på dette, er å beholde de frivillige organisasjonene i dette arbeidet, for de er så utrolig viktige. De har, som representanten fra Arbeiderpartiet var her oppe og sa, vært med på å forme Norge. Der er det svært mange som har veldig gode tilbud. På Frivillighet Norges hjemmeside i dag står å lese: «Den endringen regjeringspartiene foreslår vil rasere det ideelle velferdstilbudet i løpet av få år. Da blir det ikke mer mangfold, men mindre, fordi kommersielle aktørers første prioritet er å produsere tjenester de får økonomisk overskudd av. Innovasjonen som de ideelle står for i form av å identifisere nye diagnoser, nye metoder og ikke minst gjennom sitt bidrag til offentlig debatt og politikkutvikling, blir borte når de ideelle skvises ut av markedet.» Det er dessverre slik det kommer til å være hvis man ikke gjør som SV kommer til å foreslå: at hvis man skal bruke privat sektor inn i velferdstjenester, må det være på samme vilkår som det offentlige har når de produserer tjenester, nemlig at de har offentlige pensjonsvilkår, og at man følger lønns- og avtalevilkår ellers – for det er det man kan konkurrere på. Frivillig sektor har én kapital, og det er deres kunnskap og kompetanse – og de ansatte. Da regelverket om offentlige anskaffelser kom, var det Bondevik-regjeringen som satt, og de vedtok dette uten å blunke. SV fremmet da et forslag i Stortinget som vi fikk flertall for, nemlig at det skulle være mulig å skjerme de ideelle aktørene mot anbud, slik at man kunne ha samarbeid med ideell sektor uten å bruke anbud. Det var viktig den gangen, og det er viktig nå, for nå har vi en regjering som mener at barn som trenger barnevern og hårklipp, er det samme. Det er altså det samme hvem som leverer, om det er privat, offentlig, eller hvem det er. Da er vi nødt til å ha systemer som gjør at vi i hvert fall berger frivillig sektor, for de gir veldig viktige tilbud. Det må være gjennom krav til kvalitet, til individuell tilpassing og et mangfold av tilbud i offentlig og frivillig sektor, at vi sikrer dette tilbudet til barna. For det kan vel ikke være slik at de som nå mener at disse private bedriftene er det viktigste i hele saken – for det er veldig tydelig at noen mener det – mener at man ikke kan klare å lage gode tilbud til barn i f.eks. offentlig sektor, for det må man jo – 50 pst. av tilbudene i dag er jo i offentlig sektor! Man kan jo ikke da mene at man ikke er i stand til å gjøre dette også for flere, enten det er i offentlig sektor eller gjennom langsiktige kvalitetskontrakter i et samarbeid med frivillig sektor, som ikke er i denne bransjen fordi man har et ønske om å tjene penger på det. Så dette handler altså ikke om de ansatte i de frivillige tilbudene. De gjør en kjempejobb – de aller, aller fleste av dem. Noen av disse private er der fordi de har en genuin interesse av det. De burde ansettes i det offentlige og være en del av det offentlige tilbudet eller det frivillige tilbudet. Men det vi må skjerme oss mot, er de store internasjonale aktørene som er i barnevernsfeltet kun for å tjene penger. De pengene skal gå til barnevern!