Svein Flåtten (Høyre), 2014-01-07:
Vi vet ikke konsekvensene av fjerningen av arveavgiften, sier alle de rød-grønne talerne. Jo visst gjør vi det. Vi vet at årlig vil nær 2 mrd. kr mindre bli innkrevd i arveavgift fra privatpersoner som da kan greie å overta hus og hytter, og fra folk som eier aksjer i selskaper, som kan gjennomføre generasjonsskifter. Vi snakker om 2 milliarder som også i stor utstrekning kommer næringslivet til gode. Dette er også en debatt om hvordan vi skal håndtere avskrivninger, for det er det vi snakker om når vi snakker om kontinuitetsprinsippet. Hvordan skal man håndtere avskrivninger? Tidligere, da man hadde arveavgift, kunne man i enkeltpersonselskaper – dette gjaldt også for bønder, som også er noe vi diskuterer – skrive opp verdien på nytt til markedsverdien man overtok for, og få en ny avskrivning. Avskrivning betyr en skattelettelse – jeg er glad for at de rød-grønne i dag kjemper hardt for ytterligere skattelettelser – som ville bety at det man hadde utgiftsført én gang, kunne man utgiftsføre en gang til. Når Stortinget nå har vedtatt at arveavgiften er fjernet, for det er den faktisk, må man også diskutere hvilke prinsipper som nå skal gjelde for avskrivninger. Skal man ha et kontinuitetsprinsipp? Særlig Arbeiderpartiet, ved sin finansminister, har i årevis avvist enhver tilnærming fra de borgerlige partiene i denne salen om å bruke avskrivninger for å stimulere norsk næringsliv til mer investeringer og har alltid henvist til at det skal være et sammenfall mellom verdifall og avskrivninger – og når man ikke er sikker på det, vil man ikke gå inn på dette. Nå oppfatter jeg at til og med Arbeiderpartiet ønsker å gå vekk fra disse prinsippene. Når man betalte arveavgift, hadde man jo allerede betalt noe, fordi man fikk denne fordelen med å kunne nedskrive på nytt. Det er det dette dreier seg om. Det er også snakk om en likhet i forhold til alle som har organisert sin virksomhet på andre måter, og det er de aller fleste, gjennom aksjeselskaper, hvor det etter 2005 aldri har vært mulighet for å ha noen diskontinuitet på dette. Så et tema til: Flere talere, også interpellanten, har vist til Bondelagets beregninger over hva som er tapene. Det tar man for god fisk, mens man avviser det som kommer fra departement og Statistisk sentralbyrå. Bondelagets beregninger bygger på et par tusen generasjonsskifter i året, hvor snittet på overtakelsen skal være 12,5 mill. kr, altså 25 mrd. kr hvert eneste år. Men statistikken fra de som registrerer dette, sier at det er omtrent halvparten av antallet skifter, altså ned mot 1 000 – 1 000 og 1 300 de siste to årene, som utgjør tilgjengelig statistikk, og verdiene er fra 1 mrd. kr opp til 1,5 mrd. kr. Jeg tror at før vi i denne sal bruker denne typen utgangspunkt for politiske diskusjoner, bør de som bringer et slikt underlag inn i diskusjonene, på en helt annen måte kvalitetssikre hva det egentlig er vi snakker om. Når det er sagt, imøteser også jeg det som Stortinget helt unisont og enstemmig har sagt: I lys av de endringer som har vært, må man gå inn og se på hvilken betydning dette har i landbruket, for dette med generasjonsskifter er spesielt i landbruket. Man har ingen aksjeselskapsform – det er enkeltpersonselskapsformen som ligger der. Så jeg ser frem til at det kommer i revidert. Jeg forutsetter ikke at den gjennomgangen gir verken det ene eller det andre resultat. Til det går jeg med helt åpent sinn og regner med at departementet tar alle de hensyn som er nødvendige for at vi får et godt underlag for vår bedømming.