Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2002-06-19:
Dette er egentlig en sak med mange ingredienser, hvor man kan velge litt ulike innfallsvinkler. Noen vil hevde at dette dreier seg om boplikten som ordning, andre vil kanskje oppfatte det mer som en sak hvor de sentrale myndigheter setter lokale vurderinger og beslutninger til side, mens jeg for min del har vært mest opptatt av å se på denne saken som et utsøkt eksempel på hva som kan skje når beslutninger fattes uten at forarbeidene er tilstrekkelig solide. Jeg skal ikke gå inn på forhistorien til saken, for tiden tillater ikke det, men bare peke på de forholdene komiteens flertall mener lå til grunn for departementets omgjøring av tidligere vedtak, nemlig at selgeren av eiendommen «Solvang» ikke klarte å få solgt eiendommen som helårsbolig til hva departementet mente var akseptabel pris. Når jeg hevder at det i denne saken er fattet vedtak uten tilstrekkelig utredning eller forutgående saksbehandling, baserer jeg det på følgende to forhold: Selgeren var i den situasjonen at han hadde en avtale om salg av eiendommen som fritidseiendom til en pris på rundt 10 mill. kr. Selgeren får nå beskjed om at dersom han ikke klarer å selge eiendommen som helårsbolig til en akseptabel pris i det området som eiendommen ligger i, vil dette kunne gi åpning for å se på konsesjonsbehandling på nytt. Med boplikt ville prisen falle betydelig. Det har komiteen erfart. Selgeren skal da med entusiasme og pågangsmot forsøke å selge en eiendom for kanskje 3 mill. kr–4 mill. kr – det er noe uklart hva departementet ville ha akseptert som pris i området – vel vitende om at dersom han ikke klarer det, vil han måtte akseptere at eiendommen blir solgt som fritidseiendom og motta ca. 10 mill. kr. Det ble ikke benyttet eiendomsmegler, advokat eller noen metode som kunne verifisere tilbudet, eller manglende tilbud. Departementet har ingen holdepunkter utover hva selgeren selv legger fram når det gjelder hvilke tilbud som eventuelt er fremsatt, eller som ville blitt fremsatt dersom salget var overtatt av en megler. Salg av boligen som helårsbolig er til ugunst for selgeren, ikke salg er til gunst. Det at han ikke fikk et tilbud over hva departementet anser å være et minimum, var altså selve grunnlaget for omgjøringsvedtaket. Da skulle man tro at departementet ville være svært opptatt av å få en kvalifisert bekreftelse på at salg til slik pris ikke var mulig. Det andre forholdet dreier seg nettopp om prisen departementet mente man måtte oppnå for at et salg av boligen som helårsbolig kunne aksepteres. Departementet har gjort betydelig vesen av å legge skylden for prisfastsettelsen på kommunen, og viser til salg av eiendommen «Gården» for ca. 5 mill. kr. Hvis jeg får lov til å sitere, sier kommunen om «Gården»: «Søknaden gjelder en stor boligeiendom til en svært høy pris. Men dette er en attraktiv eiendom med stor bygningsmasse som ligger idyllisk til på Åkerøya. Denne type eiendommer er det få av i markedet og etterspørselen er derfor stor. Lillesand kommune finner derfor ikke grunnlag for å frarå konsesjon fordi kjøpesummen avspeiler prisnivået i området.» Dette er det eneste departementet legger til grunn for å fastsette prisnivået i området. Dersom departementet ikke gjør det på en annen måte enn ved en sammenlikning med denne ene eiendommen, mener jeg det er god grunn til å si at departementet ikke har gjort en saksutredning av den kvalitet og det omfang som vanligvis kjennetegner dette departementet. Det bør kanskje også være en tankevekker at det faktisk ble betalt 5 mill. kr for «Gården», som helårsbolig. «Gården» ble altså solgt som helårsbolig for 5 mill. kr. Men «Solvang», den eiendommen vi diskuterer i dag, var ingen, så langt vi kjenner til, villig til å betale et slikt beløp for. Statsråden er en mann med stor tro på markedet og på markedskreftene, og dette forholdet burde gi grobunn for en viss ettertanke hos statsråden. Hvorfor var ingen villig til å betale en slik sum for denne eiendommen som helårsbolig? 2 mill. kr ble tross alt tilbudt for denne eiendommen som helårsbolig. Det fant departementet var under alle omstendigheter for lite. Det er svært vanskelig å forstå.