Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2000-12-13:
I Norge er hovedtyngden av befolkning og næringsliv lokalisert nær kysten. Derfor er sjøtransporten viktig og har stor betydning i det norske transportsystemet. I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av å få mer av godstransporten vekk fra vei og over på båt. Vi ønsker derfor i sterkere grad å fokusere på kystens infrastruktur. Havnene er viktige bindeledd mellom sjøtrafikken og landtrafikken, og god tilknytning både fra sjøsiden og landsiden er nødvendig for at havnene skal fylle funksjonen som knutepunkter i transportkorridorene. I Kristelig Folkeparti vil vi fokusere på dette ved behandlingen av Nasjonal transportplan, og vi vil allerede nå signalisere at vi mener det er en altfor defensiv behandling av sjøtrafikken i St.meld nr. 46 for 1999-2000. Alt tyder på at det er et enormt utviklingspotensial innenfor den maritime sektor i framtiden. Forskerne spår fiskeri- og oppdrettsnæringen en lysende framtid, derfor vil behovet for gode næringshavner for landing av fisk melde seg med stor styrke. Det er derfor med undring jeg registrerer at Fremskrittspartiet tar 5 mill. kr fra nettopp post 30 Fiskerihavneanlegg for å bruke dem på andre områder. Kuttet begrunnes med at det kan spares på planlegging, forskning og forvaltning. Det forundrer meg at et parti som ynder å kalle seg næringsvennlig, ikke ser hvor framtidens utfordringer ligger. Det kan av budsjettframlegget fra Regjeringen se ut som om det er noe tilfeldig hvilke havner som får prioritet. Nye prosjekt som ikke er ferdig planlagt, dukker plutselig opp, mens overmodne prosjekt i store fiskerihavner skyves nedover på lista. Kristelig Folkeparti vil allerede nå signalisere at vi vil ha en gjennomgang av prioriteringslistene i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan, slik at viktige nærings- og fiskerihavner får høy prioritet. I Kristelig Folkeparti prioriterer vi sikkerheten til sjøs, og vi er derfor glad for at fyr- og merketjenesten har fått økte bevilgninger i budsjettet. Vi har merket oss at den lenge bebudede fyrmeldingen på nytt er utsatt, men vi forutsetter nå at den kommer i mars, slik det er lovet. Det er svært gledelig at vi har fått satt av 10 mill. kr mer til Redningsselskapet i budsjettforliket, og dermed får Redningsselskapet muligheten til å opprettholde aktiviteten på dagens nivå. I budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrum ble det også satt av 20 mill. kr til det viktige arbeidet med å framskaffe elektroniske sjøkart. Her sliter vi med et etterslep som ikke er en kystnasjon som Norge verdig. Videre har sentrumspartiene styrket fergesektoren med 80 mill. kr i neste års budsjett. Det betyr at prisene fryses på årets nivå. Takstøkningen Regjeringen hadde lagt opp til, blir det ikke noe av. To fergestrekninger får utvidet åpningstid på natt, og i tillegg setter vi av over 50 mill. kr til å forbedre rabattordningene for de som reiser mest med ferge. Dette er god distriktspolitikk. Det reduserer transportkostnadene med ca. 10 pst. for dem som har de høyeste utgiftene i utgangspunktet. For deler av næringslivet på Vestlandet og i Nord-Norge er fergetakstene et like stort problem som dieselprisene. I budsjettet har vi nå fått ned dieselprisen med 1,13 kr fra 1. juli, og i tillegg 10 pst. høyere rabatt for de som har de største fergeutgiftene. Videre er hurtigruta, riksvei nr. 1 på strekningen Bergen–Kirkenes, viktig, og den seiler videre på gjeldende avtale med staten. Det er svært gledelig at det nå kontraheres to nye hurtigruteskip, og Kristelig Folkeparti vil være med på å sikre hurtigrutas framtid. Regjeringen har varslet at infrastrukturplanen for luftfarten er forsinket. Det er et problem. Ikke i forhold til budsjettet, men i forhold til Nasjonal transportplan. Målet med Nasjonal transportplan er å se transportformene i sammenheng. Hvis vi ikke vet hva Regjeringen vil med infrastrukturen for luftfarten, mangler vi en viktig brikke. Framtidig struktur vil bety mye for investeringene på eksisterende lufthavner, og behovet for å rasjonalisere og eventuelt legge ned noen lufthavner må få konsekvenser i form av at vegene til de lufthavnene vi vil satse på, må prioriteres. For eksempel er bedre og kortere veg fra Narvik til Evenes en lokal forutsetning dersom man skal vurdere å legge ned Narvik Lufthavn i framtida. Og Helgelandskrysset må forseres dersom en skal satse på felles flyplass for midtre Helgeland. Det har versert noen lister i pressen over et stort antall nedleggingstruede flyplasser. Jeg regner med at det er spekulasjoner og ikke en styrt lekkasje fra Luftfartsverket. De regionale flyplassene har særdeles stor betydning for enkeltmennesker, helsevesenet og næringslivet i Distrikts-Norge. Kristelig Folkeparti vil ikke legge ned en eneste flyplass uten at det er lagt en totalvurdering til grunn, at det er samferdselsmessig fornuftig, og ikke minst at det har regional tilslutning. I Kristelig Folkeparti er vi også opptatt av kostnadene ved å kombinere bruk av det regionale rutenettet og stamrutenettet. Flyprisene for reisende til og fra Distrikts-Norge er blitt uakseptabelt høye. Vi er for tiden opptatt av at NSB ikke skal øke prisene i kollektivnettet. I deler av Distrikts-Norge har i mange tilfeller de regionale flyrutene like stor betydning som toget i sentrale strøk, og jeg skulle ønske at vi var like opptatt av å holde prisene nede på de regionale flyrutene som på toget. I Kristelig Folkeparti vil vi komme tilbake med våre merknader til flyprisene i Nasjonal transportplan. Til slutt. Forliket mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet sikret 115 mill. kr utover Regjeringens budsjettforslag til rassikring og veger i distriktene. For Kristelig Folkeparti var det bl.a. viktig å markere at vi vil prioritere å fullføre Lofotens fastlandsforbindelse med oppstart i 2001. Lofoten er i dag den eneste regionen i landet av noen størrelse som ikke har fastlandsforbindelse. Traséen for fastlandsforbindelsen finnes avtegnet på kart allerede fra rundt 1930, og første del av prosjektet har allerede stått ferdig i flere år. Det er derfor svært gledelig at Arbeiderpartiet i budsjettforliket med sentrumspartiene åpnet opp for å flytte Lofast fram til første del av Nasjonal transportplan og avsette 25 mill. kr til oppstart i 2001. Å knytte fiskeriregionen Lofoten direkte opp mot ARE-togene fra Narvik er både næringsmessig og samferdselsmessig en fulltreffer. Her ligger det store tidsbesparelser for næringslivet, og store miljøgevinster i transport med tog framfor trailer. Få andre vegprosjekt har skapt et tilsvarende engasjement i lokalbefolkningen, og i Lofoten setter man nå sin lit til at forlikspartnerne holder det de har lovet.