Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-31:
For SV er kampen for lesbisk og homofil frigjøring en del av kampen for et samfunn uten undertrykking, et samfunn tuftet på solidaritet og likhet, men ikke «likedanhet». Vi vil ha et samfunn med frihet til å være forskjellige, med frihet til å leve et liv på egne premisser, frihet til å leve ut kjærligheten og vise den fram, også når kjærligheten er rettet mot eget kjønn, slik som på det flotte bildet på omslaget på stortingsmeldinga. Vi er ikke der ennå, men dette bildet er et tegn på at verden har gått framover takket være modige foregangspersoner som har hatt allierte i de politiske partiene. Jeg tør si at SV har vært med i pådrivergjengen, og det forplikter oss til å være det videre også. Jeg er glad for at statsråden har tatt den oppgaven som Stortinget, etter forslag fra SV og Høyre, har gitt Regjeringa, og hun har fått fram et dokument som er et grunnlag for å gå de skrittene som det er nødvendig å gå videre. I debatten rundt meldinga har det vært mye lys på Kirken og Kirkens ansvar for diskriminering av lesbiske og homofile, og jeg er enig i den kritikken. Men dersom lyset bare rettes inn mot Kirken, blir resten av samfunnet liggende i mørket og slipper unna ansvaret. Meldinga avdekker at alle deler av samfunnsområdene trenger å bli konfrontert med fordommene, slik at vi kan gjøre noe med den berømte skapdøra, åpne den på vidt gap. Det trengs kort og godt et felles løft for å få eksponert den nødvendige innsikten og kunnskapen som må til for å imøtegå sterke fordommer. Det å bli akseptert som hele mennesker, uavhengig av seksuell legning, er en menneskerettighet. Det er fortsatt slik at mennesker lever på flukt fra seg sjøl og sine nærmeste, et liv i løgn, fordi dette samfunnet er preget av fordommer og intoleranse, og det er fortsatt slik at mennesker blir seksuelle flyktninger fordi lokalsamfunn blir for trange. Jobben er ikke gjort ved behandlinga i dag. Jobben må gjøres kontinuerlig og systematisk. Derfor foreslår SV at det må utarbeides en handlingsplan som skal motvirke homofobi og diskriminering, nettopp som grunnlag for handling. Dette gjør Regjeringa på områder som oppfattes som særs viktige, og dette området er særs viktig. Vi mener at det med jevne mellomrom må foretas undersøkelser som det NOVA har gjort, med påfølgende stortingsmeldinger, så vi kan diskutere hvor langt vi er kommet i et helhetlig bilde. Stortinget kan bidra til et mer inkluderende samfunn. Jeg tenker på ved lovgivning, og jeg tenker på retten til å bli vurdert som adoptivforeldre og viser til det vi foreslo i debatten tirsdag, og arbeidsmiljøloven § 55 A, som vi mener skal endres slik at Kirken ikke kan fortsette å diskriminere lesbiske og homofile, og jeg tenker ikke minst på endringer i straffeloven. I løpet av 1990–1996 ble flere homofile menn drept, og drapene var seksuelt motivert i en eller annen form. I alle sakene brukte forsvaret avdødes homoseksualitet i forsøk på å få mildere straffer. Vi synes derfor ikke det er godt nok å vurdere om straffeloven bør endres, men sender oppdraget om lovendringer nå, slik at voldshandlinger motivert ut fra seksuell legning skal være et straffeskjerpende moment. SV ønsker at vi skal få til en informasjonsstrøm rundt homofil samlivsform på mange nivåer i samfunnet, i barnehagene, i skolen, i arbeidslivet, i helsevesenet, hos påtalemyndigheten, hos frivillige organisasjoner og i idretten. Det trengs forskning på mange områder, f.eks. rundt idrett og homofobi. Jeg har sett stygge eksempler på at ressurssterke idrettsutøvere er blitt trakassert ut av organisert idrett. Sånn kan vi bare ikke ha det! Vi mener at arbeidsgivere og arbeidstakere må ansvarliggjøres for holdninger innenfor arbeidslivet. Opplæring av verneombud er spesielt viktig, og her må staten gå foran og ta et større arbeidsgiveransvar. Det er viktig å sette inn tiltak i ungdomsåra, i den mest sårbare fasen. SV mener at Homofiles Ungdomstelefon i denne sammenhengen er spesielt viktig, og vi mener at den må kunne drives gratis på grønt nummer, nettopp for å gjøre terskelen for å kontakte denne telefonen i anonymitet så lav som mulig for ungdom. SV har alltid ment at LLH skal spille en avgjørende rolle. LLH må få ressurser til å bli en grasrotorganisasjon på førstelinjenivå i alle fylker. Men det blir en ansvarsfraskrivelse dersom den viktige jobben som skal gjøres nå, skal være avhengig av frivillige krefter – og bare det. Jobben som må gjøres nå, må organiseres og profesjonaliseres på en helt annen måte enn det jeg ser at Regjeringa legger opp til. Jeg ønsker også statsrådens kommentar til akkurat det. Jeg fremmer herved de forslagene som er inntatt i innstillinga.