Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-02-02:
Det er positivt at Riksrevisjonen har gjennomgått departementets oppfølging av kommunenes arbeid med rusmiddelavhengige etter sosialtjenesteloven – om det er i tråd med Stortingets vedtak og forutsetninger. Det er ingen tvil om at det i denne gjennomgangen er kommet fram forhold som vi skal gripe fatt i. Vi er helt nødt til å bedre sitasjonen for dem som er avhengige av ulike rusmidler, og jeg har også merket meg at komiteens medlemmer deler dette synet. Når Riksrevisjonens undersøkelse så klart viser at personer med rusproblemer ikke i tilstrekkelig grad får den hjelp, den oppfølging og de tiltak de har behov for – og jeg vil også understreke krav på – er jeg helt enig både med Riksrevisjonen og komiteen i at det påkaller nye tiltak. Som kjent, og som flere har sagt, omhandler Riksrevisjonens rapport tjenestetilbudet fra kommunene til rusmiddelavhengige etter sosialtjenesteloven i perioden fram til 2004, da undersøkelsen ble gjennomført. Etter at Riksrevisjonen gjorde sine undersøkelser, er det gjennomført flere nødvendige endringer og tiltak som bidrar til å forbedre situasjonen, som det er rapportert om, både i forhold til omorganisering og kapasitetsøkning i spesialisthelsetjenesten og i forhold til kommunene. Styrking av rusfeltet er høyt prioritert av Regjeringa. Som varslet i Regjeringas tiltredelseserklæring vil vi legge fram en nasjonal forpliktende opptrappingsplan, med mål å samordne og forsterke innsatsen overfor rusmiddelavhengige. Gjennom denne planen tar vi sikte på å styrke hele bredden av tiltak når det gjelder forebygging, tiltak når det gjelder styrking og kvalitetssikring av behandlings- og rehabiliteringstilbud, og når det gjelder forskning. I dag behandler vi en rapport om tjenestetilbudet for dem som allerede har store problemer. Jeg vil si at det likevel, i tillegg til å hjelpe rusmiddelmisbrukere, er et hovedmål å redusere rekrutteringa til misbrukergruppa. Jeg benytter derfor denne anledningen til å understreke betydningen av forebyggende tiltak også i praksis. Det ble som kjent bevilget 91,5 mill. kr ekstra til styrking av rusomsorgen gjennom tilleggsproposisjonen til statsbudsjettet for inneværende år. Det skal gå til legemiddelassistert rehabilitering, slik flere har vært inne på, og nødvendig tannbehandling for rusmiddelmisbrukere som i dag ikke får det. Og det tror jeg er et større problem enn mange er klar over. Jeg ser problemet med at en del som skal inn i LAR, venter for lenge. Jeg ser at det er problemer knyttet til oppfølginga etterpå. Det tar Regjeringa på største alvor, og det jeg nå har skissert, er et første trinn i Regjeringas arbeid med en opptrappingsplan for rusfeltet. Som kjent finansierer kommunene sin innsats gjennom de frie inntektene, og Regjeringas økning av kommuneramma er derfor et bidrag til at kommunene får bedre muligheter til å løse sine oppgaver. Etter at Riksrevisjonen foretok sin kartlegging, har Sosial- og helsedirektoratet bl.a. utarbeidet en rapport der de har flere forslag til en kvalitetsstrategi for rusfeltet. Jeg vil understreke at oppfølginga av dette vil være en viktig satsing for Regjeringa framover. Som kjent er det slik at ved rusreformen som ble gjennomført med virkning fra 1. januar 2004, overtok staten ved de regionale helseforetakene ansvaret for å yte tverrfaglig, spesialisert behandling for rusmiddelmisbrukere. Reformen gav personer med rusmiddelproblemer pasientrettigheter på linje med andre pasienter, slik flere har vært inne på, og det er grunn til å si at det etter dette har vært en klar økning i antall henvisninger til tverrfaglig, spesialisert behandling for rusmiddelmisbruk. Med rusreformen har både sosialtjenesten og fastlegen adgang til å henvise til behandling. Mye tyder på at dette har gitt en lavere terskel inn til behandling. Det er viktig å nevne at rett til individuell plan etter sosialtjenesteloven også ble lovfestet samtidig med iverksettelse av denne reformen. Reformen innebar ikke endringer i kommunenes oppgaver. Den kommunale sosialtjenestens helhetlige ansvar for tiltak for rusmiddelmisbrukere er som kjent videreført. Det er mitt håp at styrkingen av spesialisthelsetjenesten også skal gi grunnlag for å styrke kommunenes viktige arbeid. Evalueringen av rusreformen vil bli lagt fram ved utgangen av dette året, og vil gi svar på om rusmiddelmisbrukere har fått et bedre og mer helhetlig tilbud som følge av reformen, og herunder også hvordan samhandlinga med kommunene fungerer. Jeg vil i det videre arbeidet være særdeles opptatt av det flere talere også har vært opptatt av her i dag, nemlig samhandlinga mellom de ulike tjenestenivåene. Det er vi helt avhengig av hvis vi skal lykkes på dette området. Jeg er også helt enig i komiteens påpekning av at de som har krav på individuell plan, må få sikret dette. Vi vil prioritere oppfølginga av det. Det er en veldig sterk sammenheng mellom rusmiddelproblemer og psykiske lidelser. Mellom 50 og 80 pst. av dem som får behandling for rusmiddelavhengighet, har også psykiske lidelser. Det illustrerer at disse personene har behov for et helhetlig og samlet tilbud. At den enkelte kan få opprettholde arbeidet og at et boligtilbud er til stede, er viktig, og er avgjørende for at rusmiddelmisbrukere skal kunne rehabiliteres. Jeg vil bidra til at oppfølginga av kommunenes rusarbeid kobles sammen med det arbeidet vi nå gjør med handlingsplanen mot fattigdom, strategien «På vei til egen bolig», stortingsmeldinga om arbeid, velferd og inkludering, opprettelsen av ny arbeids- og velferdsforvaltning – ett sted og én person å forholde seg til, ikke mange ulike etater – og ikke minst Opptrappingsplanen for psykisk helse. Riksrevisjonen har med rette påpekt at det er mangler ved statistikk og styringsinformasjon om de kommunale tjenestene knyttet til disse menneskene. Som departementet har vist til i tilbakemeldinga til Riksrevisjonen, er det en utfordring at det ikke finnes en entydig definisjon av begrepet «rusmiddelmisbruker», og som gjør det vanskelig å innhente nødvendig informasjon. Men selv om dette er vanskelig, er jeg helt enig med Riksrevisjonen og komiteen i at vi må gjøre det vi kan for å utøve mer systematikk og kunnskap i det kommunale arbeidet. I samarbeid med Sosial- og helsedirektoratet vil jeg legge stor vekt på å utvikle veiledningsverktøy, modeller og opplegg som gjør at kommunene skal kunne oppnå dette. Jeg kan informere Stortinget om at Sosial- og helsedirektoratet allerede i vinter kommer til å gi ut en ny veileder for kommunale rusmiddelpolitiske handlingsplaner, og det vil være ett av flere viktige verktøy for kommunene for å systematisere sitt arbeid med oppfølging av rusmiddelmisbrukere. Avslutningsvis vil jeg si at jeg synes Riksrevisjonens rapport og komiteens merknader danner et viktig grunnlag når Regjeringa nå går videre med opptrappingsplanen overfor disse menneskene.