Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2012-05-15:
Det siste spørsmålet representanten Breen tok opp, er et faglig spørsmål og heldigvis ikke politikk. Jeg vil gi honnør til Kristelig Folkeparti som tar opp disse problemstillingene. Erfaringen viser at det er nødvendig å diskutere dem gang på gang. Jeg vil deretter takke saksordføreren for et grundig arbeid og en god redegjørelse også om Høyres, dvs. opposisjonens, standpunkter og forslag, som vi selvsagt står bak. Omsorg ved livets slutt er en av de mest krevende oppgaver innen helsetjenesten og utfordrer både fagfolk og politikere. Hver eneste dag opplever mennesker å bli rammet av alvorlig sykdom og nære tap som tvinger dem inn i en totalt endret livssituasjon. Vi møter slike utfordringer svært forskjellig avhengig av hvor forberedte vi er, den livssituasjonen vi er i, reaksjoner i omgivelsene og ikke minst den hjelp som tilbys fra helse- og omsorgstjenestene. Respekten for menneskeverdet blir satt på en alvorlig prøve når vi møter mennesker i sluttfasen av livet. Det er i slike situasjoner det egentlige menneskesynet i helsetjenesten og hos helsepersonell kommer for en dag. Det er nettopp nær ytterpunktene at vi finner de verdimessige prøvesteiner i vårt samfunn. Menneskeverdet er særlig utsatt for å bli krenket eller truet i livets sluttfase. Døden er institusjonalisert, den er avritualisert og i stor grad overlatt til spesialister. Selv om tilbudet har blitt atskillig bedre de siste årene, er det fortsatt altfor mange eksempler på at alvorlig syke og døende får for dårlig hjelp. For å motvirke kravene om at helsetjenesten skal medvirke til selvvalgt avslutning av livet, er det viktig å sikre at tilbudet som blir gitt til mennesker mot slutten av livet, er så godt som mulig, både menneskelig og faglig. Så langt det er mulig, må det legges til rette for at behandling, pleie og omsorg kan gis så nær hjemmet som mulig eller i hjemmet, dersom pasienten ønsker det. En alvorlig sykdom rammer ikke bare pasienten, men også den nærmeste familie, venner og nærmiljø. Mange alvorlig syke blir ofte isolert, de søker ikke selv kontakt, og de som står på utsiden, er redde for å bry seg. Spesialiseringen i helsevesenet gjør at en kan miste helheten i omsorgen. Her har imidlertid hospicefilosofien vist vei. Verdigrunnlaget er optimal behandling, pleie og omsorg som retter seg mot pasientenes fysiske, psykiske, sosiale, åndelige og eksistensielle behov. Gode, gjennomtenkte tilbud skaper tillit og trygghet for pasientene, for pårørende og for personell. Hovedpoenget er at mennesker blir møtt og sett. Antallet eldre, kreftsyke barn, unge og voksne og kronisk syke som vil ha stort behov for et godt pleie- og omsorgstilbud i livets sluttfase, vet vi vil øke. Utformingen av tilbudet om omsorg ved livets slutt må ta høyde for at mennesker har ulike ønsker og behov for hvordan de vil tilbringe livets siste dager. I dag dør om lag to av fem på sykehus og samme antall på sykehjem. En av fem dør hjemme. Det er nødvendig å gi alvorlig syke og døende et reelt valg når det gjelder hvor de ønsker å tilbringe livets siste dager. Dette er særlig viktig i lys av at vi er et flerkulturelt samfunn, der mennesker har ulike syn på hvordan en verdig avslutning av livet kan være. For mange vil det være viktig å kunne være hjemme i livets siste fase. Andre ønsker å være et sted hvor de kan få ro til en god og verdig avslutning. Dette krever at vi både legger til rette for en god hjemmebasert omsorg og samtidig bygger opp flere hospice, som et tilbud til dem som måtte ønske det. Dersom flere pasienter skal få muligheten til å avslutte livet hjemme, i tråd med egne ønsker, må vi gi dem og deres pårørende trygghet for at de får god, kvalifisert hjelp. Det er helt avgjørende. Ambulerende palliative team kan gi denne tryggheten, forutsatt at det er fleksible ordninger der kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten samarbeider om å gi et helhetlig tilbud. Det er fremdeles en lang vei å gå før vi kan si at vi er tilfreds med denne delen av helsetjenesten. Den tverrpolitiske enigheten som kommer fram her i dag, lover godt. Men jeg tror fremdeles det er viktig å ha noen etiske debatter og en god etisk refleksjon både for fagfolk og ikke minst for oss som politikere.