trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
KUF og lærerorganisasjonene er blitt enige om en avtale der partene oppfordrer kommuner og fylkeskommuner til å gjennomføre forsøk med alternative arbeidstidsordninger for lærerne. Hovedmålsettingen med forsøkene er å sikre bedre kvalitet på undervisningen gjennom mer elevkontakt, større fleksibilitet og bedre ressursutnyttelse. Et kjernepunkt i de fem modellene for forsøk er at lærerne skal være mer tilgjengelige og tilbringe mer tid på skolen. Skolene skal altså i samarbeid med lærerne få større frihet til å organisere skoledagen. Det mest radikale forsøket innebærer at den tradisjonelle inndelingen av lærernes arbeidstid blir borte og erstattes av en ordning der lærernes arbeidsår deles i to: en bunden tid på skolen med maks 35 timer pr. uke og en ubunden tid som læreren selv disponerer. I modell 2 legges det opp til at den enkelte lærers leseplikt skal fastsettes lokalt. En modell 3 gir en annen organisering av årsverket der mer av arbeidstiden bindes til tilstedeværelse på skolen, men uten endret leseplikt. Modell 4 gir mer kontakt og samarbeid elev/lærer og lærerne seg imellom. Deler av årsverket omdisponeres til dette formålet. Så er det modell 5 som er en utprøving av fleksible ordninger for bruk av lærere i kombinasjon skole og skolefritidsordning. Ingen av forsøksmodellene, heller ikke denne siste, åpner for forsøk med foreldrebetaling for grunnskoleopplæring. Offentlig grunnskoleopplæring er etter opplæringsloven gratis. Elevenes rettigheter til grunnskoleopplæring er fastlagt i opplæringsloven. Innholdet i opplæringen er fastsatt i egen forskrift. Jeg verken vil eller kan gi tillatelser til forsøksavvik fra disse bestemmelser. Eventuelle endringer i elevenes rettigheter knyttet til grunnskolen og innholdet i denne kan bare gjennomføres som lov- eller forskriftsendringer – og da først etter en bred og åpen prosess. Jeg vil derfor slå fast at forsøk 5 i avtalen mellom departementet og lærerorganisasjonene bare gir hjemmel for forsøk med alternativ organisering av lærernes arbeidstid. Denne modellen innebærer ikke endringer i forholdet mellom skolen og SFO eller de rammene de har å jobbe ut fra i dag, men hvis enkelte kommuner skulle ønske å sette i gang forsøk med bruk av lærere i en kombinasjon mellom skole og skolefritidsordning, skal ikke lærernes arbeidstidsavtale være til hinder for dette. For ordens skyld nevner jeg at ingen av forsøkene knyttet til den nevnte avtalen vil kunne settes i verk uten at lærerorganisasjonene og departementet sammen har gitt tillatelse i det enkelte tilfellet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
La meg først svare på spørsmålet om egenandeler i skolen. Der har vi fått signaler om at enkelte opplever å måtte betale egenandeler for det de mener skal være den gratis grunnskoleopplæringen. Derfor har vi tatt initiativ til å få en kartlegging av bruken av egenandeler i grunnskolen, slik at vi får en oversikt og deretter kan gjennomføre de tiltakene som er nødvendige for å sikre det som står i opplæringsloven, at grunnskolen skal være gratis. Det står fast. Allerede i dag er det en del unger som har et heltidstilbud gjennom at de først er 20 timer i skole i løpet av uka og deretter 15 timer eller mer i skolefritidsordning. Der er det åpent for foreldrebetaling. Det er ikke vanskelig å være enig med representanten Valle i at det skulle ha vært et billigere tilbud, og gjerne på sikt også et tilbud om gratis skolefritidsordning, men i dag er det altså egenbetaling for det. Vårt mål i Regjeringen er at det skal bli billigere. Men hvis man prøver nye måter å organisere det på, og bruker den tiden slik at de barna som er i skole og skolefritidsordning, får et kvalitativt bedre tilbud, så kan jo ikke, selv om vi jobber for at det kontinuerlig skal bli billigere skolefritidsordning, en forutsetning for å prøve nye måter å organisere på, være at det totale tilbudet må bli gratis.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Vi vil hvert eneste år jobbe for at kommunene skal ha så god økonomi som mulig innenfor det rammene tillater. Og det å sørge for en god kommuneøkonomi er selvsagt grunnlaget for en god skole og en god barnehage. Det er tatt enorme løft innenfor barneomsorgen gjennom mange år. Vi har fått ett års fødselspermisjon. Vi har fått en stor utbygging av barnehager gjennom de siste ti årene. Vi har fått 6-åringene inn i skolen. Vi har fått en utbygging av skolefritidsordningen. I en del av disse sakene har SV vært en støttespiller, i andre har de vært mer kritiske. Det fins sikkert ulikheter også mellom Arbeiderpartiet og SV. Jeg tror aldri vi kan klare å ta opp konkurransen med SV, for uansett hvilke nye reformer og forslag vi kommer med, så kommer SV til å foreslå pluss 10 pst. – at det skal være litt billigere, eller at det skal være litt mer. Den konkurransen kommer vi aldri til å vinne. Men vi går i samme retning, vi går så fort vi kan, og vi prøver ut ulike ordninger og har ulike forsøk for å utvikle den norske skole. Så ser vi hva som fungerer godt, og hva som ikke fungerer så godt, og lar det være grunnlaget for gode, grundige forarbeider for nye reformer i norsk skole.
Jan Petersen (Høyre), 2001-03-28:
Mitt spørsmål går til statsråd Giske, og det dreier seg om heldagsskolen. I forrige uke talte statsråden klart til fordel for forsøk når det gjelder heldagsskolen, men jo mer han deltok i debatter, jo mer uklart ble det om det var det han egentlig hadde ment. Forrige uke var vel uttrykk for at det uklart sagte åpenbart også er det uklart tenkte. Derfor er spørsmålet om statsråden har tenkt mer i løpet av den siste uken. Hva er hans holdning til heldagsskole for de aller minste barna?
Jan Petersen (Høyre), 2001-03-28:
Statsråden var vel ikke spesielt klar. Han var faktisk klarere i Dagsrevyen i forrige uke. Der snakket han om å smelte sammen skolefritidsordning og skole, og han snakket om det problemet at man gikk én periode på skole og én periode i skolefritidsordning. Han talte åpenbart til fordel for heldagsskole for de minste barna. Det tror jeg er temmelig på det rene. Men hvis han den siste uken har blitt vagere på det punktet, er det i og for seg bra. Kan jeg forstå det slik at statsråden vil garantere at man ikke vil legge opp skoledagen slik at foreldre føler seg presset til å la barn gå på heldagsskole, altså at man ikke får et system som gjør at foreldre føler at barna går glipp av undervisning som andre barn får?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-28:
Punktet om heldagsskolen reiser flere viktige prinsipielle spørsmål som bør avklares før eventuelle forsøk settes i gang. Kristelig Folkeparti synes at de prinsipielle innvendingene er så pass viktige at de krever en bedre oppklaring enn det statsråden nå tar tak i. Men dette heldagsskolespørsmålet har jo kommet opp i forbindelse med reforhandling av arbeidstidsavtalen med lærerorganisasjonene, som jeg synes er veldig bra har kommet på plass, unntatt det punktet om heldagsskolen. Min bekymring i forhold til den arbeidstidsavtalen er todelt, fordi Giske har en tendens til å sette i gang reformer uten å sende med penger til dem som skal gjennomføre reformene. Derfor vil jeg spørre statsråden: Hvordan vil statsråden sikre seg at kommunene beholder og bruker penger på skole, og vil kommuner som eventuelt utvider skoledagen, få kompensert dette fra statsråden?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-28:
Jeg har et spørsmål til statsråd Giske. Tidligere i spørretimen i dag var Giske i det andre hovedspørsmålet inne på arbeidstidsavtalen som er inngått med lærerorganisasjonene. Han har også vist til at han ikke lenger snakker om en heldagsskole, men om et helhetlig tilbud. Og dette er jo noe annet. Et helhetlig tilbud har vi gjennom skole og SFO allerede i dag. Og da sitter en del av oss og lurer på hva som er det nye i statsrådens forslag. Mitt hovedspørsmål til statsråden blir derfor: Kan han bekrefte at alle som skal delta i det nye forsøket, som er en del av dette, er nødt til å være på skolen hele tiden?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-28:
Statsråden ønsker nesten å få litt støtte for denne arbeidstidsavtalen. Jeg skal gi ham støtte for én ting, som faktisk er det mest revolusjonerende i denne arbeidstidsavtalen, og det er forsøket uten lesepliktbestemmelser i skolen. Det er noe helt annet enn denne SFO/skole-debatten. Der synes jeg det er veldig mye bra. Men problemet er, når en går til det siste forsøket til statsråden, hvor det ikke er snakk om heldagsskole lenger, men om et helhetlig tilbud, at han ikke går inn på det prinsipielle skillet som er mellom et obligatorisk tilbud og et frivillig tilbud, og gratisprinsippet og egenandeler. Og så lenge en ikke klarer å operere med et prinsipielt skille her, blir dette uklart, diffust, og det virker som om foreldrene må stille opp på noe som de kanskje ikke ønsker. Du ønsker at ungen din skal ha et godt tilbud, men hva er nå dette nye, da? Betyr det at de plutselig er nødt til å betale for ting som egentlig hører til innenfor skolen, og som hører til innenfor gratisprinsippet? Statsråden svarer ikke når det gjelder prinsippene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-28:
Denne saken reiser i bunn og grunn også spørsmålet om man har prinsipielle grunnholdninger. Har statsråden den oppfatning at skolen – uansett hvilket alderstrinn det handler om – skal gi god læring gjennom kunnskap og gode holdninger, eller har han nå også fått den holdning at skolen nærmest skal bli en erstatter for alminnelige velferdspolitiske og familiepolitiske grep i samfunnet? For her går det et prinsipielt skille. Hvis statsråden gjør skolen om til alminnelig velferdspolitikk istedenfor å finne løsningene andre steder, vil statsråden være medskyldig i en prosess som gjør at foreldre ganske frivillig vil søke mot private skoleløsninger, som jeg oppfatter at statsråden er bekymret for. Man bør kanskje merke seg at i dag starter Foreldreutvalget for grunnskolen en kamp for å få bedre kvalitet i grunnskolen. Så mitt spørsmål er: Ser statsråden et prinsipielt skille mellom det som er skole, og det som kan være praktisk utnytting av skolens bygninger, eller blander han nå velferdspolitikken inn i skolen under mottoet: Det vi ikke klarer å løse i familiepolitikk, det må skolen sannelig ta i tillegg?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-28:
Vi har nettopp hørt en offensiv og handlingsorientert statsråd, og jeg har lyst til å utnytte slik handlingsvilje blant statsråder. Her sitter det tre statsråder som i fellesskap kan sikre kamp mot rasisme, kamp for toleranse og kamp for kultur. Jeg sikter selvfølgelig til å beskytte og sikre teaterskolen til Nordic Black Theatre i Oslo. Og jeg vil spørre kulturministeren om hun nå har funnet en løsning som sikrer denne institusjonen en varig tilværelse, vel vitende om at det på hver side av henne sitter to statsråder som er sterkt medvirkende. Men det var derfor jeg også hadde den åpningen at her kan jo Regjeringens handlekraft måles direkte. Så jeg venter med glede på statsråd Horns svar.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-28:
Etter denne åpnende og innledende manøver følger mitt tilleggsspørsmål til statsråd Giske. I morgen vil statsråd Giske få den gave fra Stortinget at man sikrer de bestemmelsene i privatskoleloven som gjør det mulig å sikre en privat teaterskole for Nordic Black Theatre. Og siden dette ikke er en ACE-skole, men rett og slett en kunstnerisk, en kulturell og en flerkulturell skole som bekjemper alt det gale i verden, venter jeg at vi får en usedvanlig rask saksbehandling på søknaden om en privat teaterskole for å sikre det flerkulturelle Oslo. Kan statsråd Giske garantere det, slik at statsråd Horn pr. 1. juni kan gi et godt svar til teaterskolen ved Nordic Black Theatre?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-28:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til justisministeren: «Utviklingen innenfor bruk av Internett, mobiltelefoni og integreringen av disse teknologiene reiser en rekke viktige spørsmål knyttet til personvern, handel og legitime politiinteresser. Kryptering og adgang til krypteringsnøkler er eksempler på dette. Hva er Regjeringens strategi for å møte disse vanskelige avveiningene, og når vil Stortinget få seg forelagt en helhetlig sak om slike prinsipielt viktige spørsmål knyttet til bruk av den nye informasjonsteknologien?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-28:
Jeg er vel kjent med den første delen av svaret som statsråden kom med når det gjelder IT-teknologien, og synes at det logisk hører med. Men det var den siste delen av svaret som med rette er mitt oppmerksomhetsområde. Jeg synes det er bra at det er nedsatt en egen arbeidsgruppe med representanter fra sju departementer. Jeg vil oppfordre til at denne rapporten blir lagt fram for Stortinget til en bred drøfting, fordi den prinsipielle avveining når det gjelder kryptering i forhold til personvern, sikkerhet for elektronisk handel og politiets etterforskningsarbeid, vil reise en del juridisk prinsipielle spørsmål som jeg tror egner seg for en skikkelig debatt i Stortinget. Jeg mener selv at dette hører like naturlig hjemme her som at man i sin tid f.eks. diskuterte nye etterforskningsmetoder, men som gjelder en del av det området som vi nå diskuterer. Så jeg vil oppfordre statsråden til å la Stortinget få dette som en bred og samlet sak. Jeg tror det er den riktige måten å håndtere så viktige spørsmål på.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-28:
Jeg konstaterer at statsråden har en åpen holdning, og det er svært positivt. Jeg ønsker på vegne av Venstre at Stortinget skal behandle denne saken. Alternativet er at man kan få det gjennom enkeltsaker behandlet av Datatilsynet, man kan få det gjennom enkeltsaker presentert f.eks. av Økokrim, og så får man aldri gjort den avveiningen som skal gjøres som en helhet. Det gjør man i en sak hvor dette avveies. Jeg vil bare si at Venstre for sin del iallfall ønsker at denne saken kommer til Stortinget når jobben er gjort, for det er best å være føre var i disse spørsmål istedenfor å komme etterpå og improvisere politikken. Det er en viktig avveining som skal skje med hensyn til personvern, som Norge har tradisjon på, og som vi har sikret gjenom Datatilsynet og egen lovgivning. Norge har også gjort et bra arbeid når det gjelder elektronisk handel, som skal ha sin egen sikkerhet, bl.a. mot hackere, og så skal politiet ha legitime interesser. Statsråden åpnet selv en konferanse om IT-kriminalitet og kriminalitet på nettet. Så jeg tror at det å få en egen sak, er den beste måten å behandle dette på.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-03-28:
Statsråd Giske tar nå utgangspunkt i barnas grunnleggende behov og gjentar mye av det han sa i nyhetene på torsdag i forrige uke om at barna oppfatter skolen som en lek, og da skal de få lek hele dagen. Men er ikke statsråd Giske av den grunnleggende oppfatning at barn faktisk også trenger sine foreldre? Barn trenger hjemmet på en helt annen måte enn det man legger opp til ved heldagsskole, reisevei fram og tilbake og kvalitetstid én til to timer med foreldrene på kvelden.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-03-28:
Jeg har et spørsmål til statsråd Trond Giske. Vi har nå diskutert forsøk i massevis i den norske skolen. Men hva er det egentlig vi driver med med alle disse forsøkene? Hva gjør vi med barna våre? De har ikke mulighet til å si at nei, stopp verden, jeg orker ikke mer forsøk. Jeg vil ha en trygg, stabil, god og forutsigbar skoledag. Jeg vil ikke delta som et forsøksdyr i et forsøk for at politikerne i Stortinget skal få lov til å utvikle en ny skole. Det er en del politikk i dette og en del verdiaspekter som er ganske viktige. Og når Giske nå på toppen av det hele sier at de vil ha forsøk for at lærerne skal få bedre lønn, da blir jeg ganske opphisset. Barn kommer ikke i reprise. Når barndommen er ferdig, så er den ferdig. Og har vi som voksne, ansvarlige personer forspilt den tiden for barna, har vi begått noe så forbrytersk at det er ikke til å tro. Hva vil Giske gjøre for å få verdier og kvalitet inn i disse forsøkene så de kan brukes om igjen på andre skoler?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-03-28:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål til statsråden: Møreforsking hadde en undersøkelse for en tid siden, og der kom det fram at flertallet av lærerne ikke anså det slik at de hadde en oppdragende rolle i den norske skolen. Dette er i seg selv skremmende. I dag ble en ny undersøkelse lagt fram i TV 2 hvor det fremgår at 12 pst. av overgriperne er under 18 år, altså mennesker i en skolesituasjon. Dette kan tyde på at forsøkene på en måte helt har overtatt, og at verdigrunnlaget er blitt borte. Forsøkene for å få en bedre skole kan utføres i høyskolene. De kan brukes som et ledd for å få en bedre lærerutdanning enn det vi har i dag. Vil statsråd Giske gjøre noe for å få dette til i stedet for å utsette barna for disse forsøksgreiene?
Petter Løvik (Høyre), 2001-03-28:
Det er muleg at det er som statsråd Giske lét oss forstå, at det er media og det norske folk som ikkje har forstått, og at det er der feilen ligg. Men det må vere grunn til å peike på at det statsråd Giske har sagt om desse forsøka er vært uklart. Det begynte med at Giske opna for heildagsskule for seksåringar, no gir han støtte til eit utmerkt Høgre-forsøk i Drøbak – og det forsøket er noko heilt anna enn det Giske snakkar om. Det er eit forsøk innafor skuletida, før kl. 13, deretter går elevane over på den frivillige skulefritidsordninga med ei viss foreldrebetaling. Her er vi framme ved kjernen i heile problemet, det som har skapt uklarleik og diskusjon. Det ville vere mykje betre å få vite kva statsråden meinte, så vi kunne begynne å diskutere det og ikkje berre bortforklare. Men poenget er: Vil statsråd Giske medverke til at vi framleis har eit klart skilje mellom den obligatoriske, gratis grunnskulen og ei skulefritidsordning som i seg sjølv er verdifull, men som er noko heilt anna?
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Jeg er meget engasjert i å få til en løsning for det samlede flerkulturelle tilbudet i Norge, og i Oslo i særdeleshet, hvor man har den største konsentrasjonen av kunstnere og aktiviteter fra kunstnere som har en annen kulturbakgrunn enn den norske. Når det gjelder Nordic Black teaterskole, var jeg selv på besøk på skolen for ikke lenge siden og hadde en god dialog både med lærerkreftene og ledelsen ved skolen og med elevene, som viste til en meget uoversiktlig situasjon. Når det gjelder søknaden om privatskole, ligger jo den på statsråd Giskes bord. Vi vil så fort som mulig komme tilbake med et svar på skolens henvendelser, både på lang og på kort sikt. Jeg har sagt at jeg vil komme med mine tanker om dette i forbindelse med statsbudsjettet for 2002. Men det er ikke i tide for Nordic Black teaterskole, så jeg har lovet skolen å komme tilbake med et svar senest innen 1. juni, og forhåpentligvis innen 15. mai.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Mitt spørsmål går også til kirke-, utdannings- og forskningsministeren. Og jeg vil litt tilbake til disse forsøksavtalene som har vært debattert litt tidligere. De avtalene som nå er inngått, er jo en oppfølging av Stortingets vedtak. Jeg vil gjøre Stortinget oppmerksom på at vi i forbindelse med rekrutteringsmeldingen bad departementet finne fram til gode ordninger slik at en kan forsøke ut alternative måter å organisere arbeidstiden på. Det var altså et flertall som gav uttrykk for det. Ett av forsøkene har vi snakket litt om, det som går på integrering av SFO og skole – og det skaper en del problemer. Der syns jeg statsråden er litt uklar. Det ene går på selve finansieringen. Vi har et system med egenbetaling innenfor skolefritidsordningen, og skolen skal være gratis. Der syns jeg statsråden må være helt klar. Hvis vi skal få til en slik integrering som det er snakk om – vi snakker ikke om heldagsskole, vi snakker om integrering av SFO og skole – må statsråden være helt klar på at dette skal være gratis. Det er ikke snakk om egenbetaling. Det andre spørsmålet er hvem som skal undervise, og hvem som skal drive denne virksomheten.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg synes at statsråden nå blir litt uklar i forhold til det som er målet med dette. Poenget er at læring foregår på ulike måter. Læring foregår også når man sparker fotball eller hva det måtte være. Så nå må statsråden bestemme seg: Er dette en integrering, et nytt syn på læring, læring er noe som foregår ikke bare i selve undervisningstimene, men i den tiden elever og voksne er sammen? Hvis han mener det siste – og jeg håper det er det han mener – betyr det at dette skal være gratis, og at vi ikke må begynne med noen egenbetaling uansett om vi kan si at nå tar vi egenbetaling for de fotballtimene der, og så tar vi ikke egenbetaling her, for nå er det undervisning. Nå må han bestemme seg for hvilket syn han har på læring. Hvis det som ligger til grunn for denne avtalen, er et bestemt syn på læring, må han si klart og tydelig: Dette skal være gratis. Så til det spørsmålet jeg skulle stille, president – det gjelder pedagoger. Innenfor skolefritidsordningen har vi et system der det ikke er krav til at de som skal arbeide der, skal være pedagoger. Vi i SV har prøvd å få det inn; det har vi ikke fått til. Spørsmålet blir da: Vil det bli stilt krav til dem som skal jobbe i den nye skolen vår, når det gjelder pedagogisk utdanning?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg vil stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Akershus fylkeskommune skal bygge nytt sentralsykehus, og byggestart er fastsatt til 1. oktober. Utbyggingen kommer i konflikt med høgskolen, og avdelingen må skaffes nye lokaler. Avdelingen har ca. 500 studenter og bidrar sterkt til rekrutteringen av sykepleiere til SiA. Flere mulige lokaliseringsalternativer har vært vurdert. Hva vil statsråden gjøre for å sikre høgskolen lokaler til kommende studieår, og kan statsråden garantere at opptaket av studenter til høgskolen neste år vil gå som planlagt?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfatter det slik at de problemene vi har nå med lokaler, ikke vil påvirke studentopptaket. Jeg oppfatter at dette vil gå som planlagt. Da blir mitt neste spørsmål til statsråden: 1. oktober er deadline, slik som det ligger an til nå. Arbeider statsråden også ut fra den deadlinen, eller ser statsråden for seg at dette eventuelt kan bli forskjøvet og av den grunn tar dette noe roligere enn han ellers ville ha gjort med 1. oktober som deadline? Dette er viktig for meg å få klart, slik at en har det som en ramme.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg vil følge opp dette. I og med at statsråden opererer med 1. oktober som deadline, vil det si at man har 5–6 måneder på seg, og fortsatt er det ikke funnet nye lokaler. Da blir mitt spørsmål: Bekymrer det statsråden at han pr. i dag ikke har alternative, nye lokaler for denne utdanningen? Det har jo vært lansert en del mulige lokaliseringsalternativer, ett knyttet opp til Telenor-bygget på Kjeller. Det var jo et alternativ en periode – et etter min oppfatning godt alternativ. Ser statsråden det fortsatt som et alternativ i og med at det er Statsbygg som kan bli involvert i forhold til dette nye Telenor-bygget? Ser han dette som et mulig lokaliseringsalternativ for sykepleierutdanningen når den må flytte ut 1. oktober, eller jobber han primært med andre alternativer?
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål: «Norge deltar i forberedelser til en ny bred runde i WTO, bl.a. om videreutvikling av Generalavtalen om handel med tjenester(GATS) (GATS) Vil Regjeringen bidra til at det gjennom de kommende forhandlingene fastslås klart i GATS-avtalen at konkurransereglene ikke skal hindre hvert land i selv å avgjøre hvordan de vil organisere sine offentlige tjenester, og gå imot at avtalen skal presse fram konkurranseutsetting på flere områder innen offentlig sektor?»
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg takker for svaret. I GATS-avtalen sies det, som statsråden opplyser, at tjenester som ytes av offentlige myndigheter, ikke er inkludert i avtalen. Men så defineres slike tjenester i avtalens punkt 1.3(b) som tjenester som blir ytt verken på kommersielt grunnlag eller i konkurranse med en eller flere tjenesteytere. Som kjent er det en rekke offentlige tjenester etter hvert som utsettes for konkurranse med en eller flere tjenesteytere, og dette virker derfor ikke som en holdbar definisjon. Når offentlige tjenester konkurranseutsettes i land som tradisjonelt har hatt en sterk velferdsstat, er det ikke til å undres over at det kommer et press fra store selskaper for å få åpnet disse voksende tjenestemarkedene, f.eks. innen helse og utdanning, for internasjonal fri konkurranse. Spørsmålet er derfor om den norske regjeringen ønsker å bidra til å reparere denne svakheten i GATS-avtalen, og skape klarhet om at offentlige tjenester ikke skal omfattes av konkurransereglene i GATS. (b) Vil Regjeringen bidra til at det i de kommende forhandlingene blir vedtatt en klarere formulering på dette punktet?
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Det vi har registrert fra SVs side, er at det kommer et press fra andre kanter, bl.a. fra amerikansk hold, om økt konkurranseutsetting av offentlige tjenester og for å åpne denne sektoren mer for fri handel. Det vi derfor da forventer av en sosialdemokratisk regjering, er at en får en klar melding om at en vil gå mot sånne forslag som kan bidra til å presse fram konkurranse og privatisering av offentlig sektor. Sett fra SVs side mener vi det er viktig å forhindre at GATS-avtalen skal bidra til at absolutt alt skal kommersialiseres og gjøres butikk av. Og vi som er tilhengere av en sterk og kvalifisert offentlig sektor, ønsker selvsagt at det skal demmes opp for denne utviklingen gjennom den kommende WTO-runden. Det går dessverre ikke klart fram av det norske forhandlingsforslaget at Regjeringen vil gå inn i forhandlingene med et forsvar for offentlig sektor. Det holder ikke å bare slå fast at det er opp til hvert enkelt land å organisere sine offentlige tjenester. Jeg vil derfor spørre statsråden om Regjeringen kan forsikre oss om at den vil arbeide aktivt mot at avtalen skal bidra til økt privatisering, og altså demme opp for de forslag og det presset som kommer fra andre kanter.
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-28:
Jeg er enig med interpellanten i at økt handel med de fattigste landene kan være et viktig bidrag til fattigdomsreduksjon. Det er positivt at Høyre vil bekjempe fattigdom, men troverdigheten til Høyre i disse spørsmålene er ikke helt på topp når partiet samtidig ved hver eneste budsjettbehandling svinger øksa kraftig over bistandsbudsjettet. Høyre ser seg blind på betydningen av frihandel, og ser ikke at en rekke andre betingelser må være til stede dersom en skal lykkes i fattigdomsbekjempelsen. Skal økt handel føre til færre fattige, må det eksistere et minimum av fordelingsmekanismer, f.eks. ved at økte inntekter brukes til å investere i fellesgoder. Dessuten må det satses på utdanning, og folk må ha tilgang til grunnleggende helseomsorg. Det er bl.a. disse tingene vi støtter gjennom bistandsbevilgningene, og denne bistanden går det ikke an å erstatte gjennom økt handel. Økonomisk vekst betyr heller ikke nødvendigvis velferdsvekst for de aller fattigste. For å fremme økonomisk vekst holder det heller ikke bare å satse på frihandel. Demokratibygging, helseomsorg og utdanning for alle er faktorer som fremmer økonomisk vekst. Det er vår egen historie det beste beviset for. Når Høyre går inn for dramatiske kutt i den ordinære bistanden og unnskylder dette med at de vil ha økt frihandel, er det langt fra et regnestykke som slår ut til u-landenes fordel. Høyre står for en politikk som vil innebære en mye slappere innsats fra Norge for å bekjempe fattigdom. Når det er sagt, deler SV langt på vei ønsket om at Norge skal føre en handelspolitikk som går mer i u-landenes favør. Dersom Norge skal ha en utviklingspolitikk som konsekvent fremmer u-landenes interesser, må vi både tillate tollfri handel med varer fra u-land og yte en bistandsinnsats på minst 1 pst. av BNP. Ved behandlingen av inneværende års budsjett gikk SV derfor sammen med Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre inn for å be Regjeringen om å foreslå ytterligere nedtrapping av tolltariffene fra såkalte MUL-land. Det å fremme fornuftige investeringer i de fattigste landene vil også være en positiv måte å bidra til økonomisk vekst på. Ved statsbudsjettbehandlingen fremmet SV et forslag om at 5 milliarder kr av oljefondets midler skulle brukes til investeringer i de fattigste landene. Når Verdikommisjonen i dag lanserer ideen om at 10 pst. av avkastningen fra oljefondet bør investeres i u-land, er det derfor bare å si velkommen etter. Sletting av gjeld er et annet tiltak som er nødvendig dersom de fattigste landene skal komme økonomisk på fote. Norge har en viktig jobb å gjøre i forhold til å få fortgang på gjeldsslettingen. Men som sagt: SV ser svært gjerne at Norge skaffer seg en mer rettferdig handelspolitikk som innebærer at vi kan handle mer med de fattigste landene. SV ser derfor fram til at Regjeringen, som utviklingsministeren sa, skal legge fram forslag som vil gjøre at vi kan øke handelen med de fattigste landene.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
I 1994 sluttet Norge seg til avtalen om opprettelse av Verdens Handelsorganisasjon, WTO, og de avtaler om handel som var framforhandlet under den såkalte Uruguay-runden. Det ble samtidig besluttet å videreføre forhandlingene på to viktige områder innenfor WTO – handel med tjenester og landbruk. Disse forhandlingene ble innledet pr. 1. januar 2000. Norges handel med tjenester utgjør en viktig del av norsk eksport. Verdien av Norges tjenesteeksport utgjorde i fjor rundt 135 milliarder kr. Utviklingen på verdensmarkedet for tjenester vil uten tvil være av stor betydning for norsk økonomi i årene som kommer. Til representanten Rugtvedts spørsmål om avtalens forhold til offentlig sektor kan jeg bekrefte at det er intet i avtalen som hindrer medlemslandene i selv å avgjøre hvordan de vil organisere sine offentlige tjenester. Det slås klart fast i avtalen at denne retten tillegges medlemslandene. Strukturen i GATS-avtalen er nemlig slik at medlemslandene selv positivt spesifiserer hvilke tjenester som er åpne for utenlandske tilbydere. Dette gjøres ved såkalte bindingslister som er laget for det enkelte land. Med denne strukturen har med andre ord et lands myndigheter full kontroll over hvilke forpliktelser for økt markedsadgang landet påtar seg. Tjenesteavtalen erkjenner klart allerede i forordet medlemslandenes: «rett til å regulere og å innføre nye reguleringer for tjenesteytelser innen sitt territorium for å tilgodese nasjonale politiske målsettinger». Spørsmål om konkurranseutsetting av offentlige tjenester er således en sak som avgjøres av de nasjonale myndigheter, og det ligger ikke noe i avtalen som presser dette fram. GATS-regelverket handler ikke om privatisering eller konkurranseutsetting, men om å utvikle kjøreregler, der det er mulig å oppnå enighet om dette, for medlemmenes handel med tjenester. De enkelte land bestemmer her selv omfanget av de forpliktelser de velger å påta seg.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Jeg ønsker å gjenta noe av det jeg sa innledningsvis, nemlig at det er intet i avtalen som hindrer medlemslandene selv i å avgjøre hvordan de vil organisere sine offentlige tjenester, og at det slås klart fast i avtalen at denne retten tillegges medlemslandene. Jeg kan også si litt om hvordan vi har deltatt i forhandlingsarbeidet i WTO om dette, som kanskje kan være av interesse i denne sammenheng. Vi la i forrige uke fram flere norske forhandlingsforslag for tjenester, og disse omfatter seks tjenesteområder: skipsfart, luftfart, energitjenester, teletjenester, finansielle tjenester og såkalte forretnings- og yrkestjenester. Dette er alle viktige eksportsektorer for norsk næringsliv. Blant annet gjennom EØS-avtalen har Norge allerede et åpent marked for disse tjenesteområdene. Gjennom WTO-forhandlingene ønsker vi å sikre norske bedrifter forbedret markedsadgang i viktige markeder for norske tjenesteleverandører. I de norske forslagene tas det heller ikke til orde for liberalisering eller privatisering av offentlig sektor. Vi har tidligere også lagt fram forslag i landbruksforhandlingene. I tillegg til de forhandlinger som er påbegynt, har det pågått et nyttig arbeid så vel i Genève som gjennom bilaterale kontakter i hovedstedene, med sikte på å legge grunnlaget for en ny bred runde. Det er i denne sammenheng ikke minst viktig at den nye amerikanske administrasjonen har tilkjennegitt en positiv holdning til slike nye forhandlinger. Jeg håper det vil avtegne seg muligheter til å oppnå enighet om nye brede forhandlinger fram mot den neste ministerkonferansen i Verdens Handelsorganisasjon, som vil finne sted i Qatar i begynnelsen av november, ikke minst også av hensyn til utviklingslandenes interesser også på tjenesteområdet.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Jeg stiller meg egentlig litt undrende til at denne diskusjonen og kritikken rettes mot Verdens Handelsorganisasjon og GATS-forhandlingene, for det er så klart spesifisert at når det gjelder offentlig sektor, så er det opp til medlemslandene selv. Når det gjelder det at det foregår en politisk debatt og er et press fra ulike aktører i det internasjonale samfunn om å privatisere tjenester som vi ønsker å forvalte i det offentlige, er det ingen direkte kopling mellom det og det som skjer innenfor WTO. Tvert imot. Jeg har nylig hatt drøftelser med mine kolleger, utviklingsministre i andre vestlige land, som også er opptatt av denne problematikken, og som er sterkt engasjert på det sosiale området og også for å beskytte deler av denne tjenesteproduksjonen som vi må ha i offentlig sektor, og de er, hadde jeg nær sagt, relativt fortvilet over at det blir en sånn avsporing av diskusjonen om WTOs rolle på dette området. Jeg tror ikke det er hensiktsmessig. Det som er viktig, er at vi fokuserer på hva som bør være offentlig tjenesteproduksjon, og hva som bør være privat tjenesteproduksjon.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Jeg vil i denne runden, ettersom jeg får anledning til å komme tilbake én gang til, bare knytte et par merknader til innleggene fra interpellanten. Vi er helt enig i at handel er svært viktig for utvikling. Jeg tror kanskje uenigheten knytter seg til bistandens betydning for å fremme de fattigste landenes evne til å delta i internasjonal handel. Jeg var nylig på en konferanse om handel og de fattigste landene, bl.a. sammen med lederen i Verdens Handelsorganisasjon, som gav sterkt uttrykk for betydningen av ikke bare direkte handelsrelatert bistand, men bistand over hele linjen, som jeg nevnte innledningsvis, nettopp for å kunne skape omgivelser som gjør det mulig å fremme næringsutvikling, for deretter å kunne delta i internasjonal handel. Det er åpenbart at utviklingslandene må gis økt adgang også til det norske markedet. Det er også Regjeringens mål og vår arbeidsplan. Jeg vil også kommentere et poeng som ble trukket fram, nemlig at EU nå får ros fra WTO-sjefen for sitt vedtak. Det er helt riktig, og med god grunn. Vi synes dette vedtaket er veldig interessant, og det bør inspirere noen og hver. Det er faktisk også slik at WTO-sjefen har mye godt å si om det norske GSP-systemet, noe han bl.a. gav uttrykk for under den konferansen vi begge nettopp deltok på. Ellers har jeg lyst til å knytte en merknad til WTOs rolle, som jeg også ser som svært viktig. Her har jeg lyst til å si litt mer allment at når det gjelder globalisering og den globaliserte økonomien og de fattigste landenes interesser, er det svært viktig at vi klarer å ivareta og bygge ut en sterk internasjonal, offentlig global sektor, hvor WTO er en av disse viktige institusjonene som vi må videreutvikle og gi utviklingslandene økt adgang til å delta i. Men det gjelder også andre institusjoner, herunder Verdensbanken og Pengefondet.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Norge må ta u-landenes parti, sier interpellanten. Det vil jeg helhjertet støtte, men det understreker bare betydningen av at vi har en helhetlig tilnærming til disse spørsmålene. Det må være handel og bistand og sammenhengene mellom dem som står i fokus. Det betyr at vi må øke utviklingslandenes adgang til våre markeder, men vi må også øke bistanden. Det har vi en moralsk forpliktelse til å gjøre i den velstanden som vi lever i. Regjeringen foretar en gjennomgang av vår politikk på dette området, også i forbindelse med forberedelsene til WTO-forhandlingene, med sikte på å realisere vårt forbedringspotensial også på dette området. For et slikt potensial finnes. Vi skal øke importen fra de fattigste landene bl.a. gjennom bedre markedsadgang. Men det er ikke de fattigste som får glede av økt markedsadgang hvis vi ikke også ledsager denne adgangen med faktisk bistand, bl.a. handelsrelatert bistand, men også annen bistand. Det har vært framhevet at Norge også er avhengig av adgang til andre lands markeder. Ja, og fisk er et veldig viktig eksempel der. Desto viktigere er det at vi klarer å få til en bred runde i WTO-forhandlingene, men da er vi også avhengig av utviklingslandenes tillit. Den tilliten etablerer vi ved å være imøtekommende på handelsområdet, men også ved å vise i praksis at vi er villig til å øke andre ressursoverføringer. Jeg nevnte behovet for en sterk internasjonal offentlig sektor hvor WTO utgjør en viktig internasjonal institusjon. En annen side ved dette går på bedriftenes samfunnsmessige ansvar, som også er viktig i handelssammenheng og når det gjelder investeringer. Det var et spørsmål her om hvorfor ikke flere MUL-land har fått implementert GSP-ordningen i sin eksport til Norge. Den viktigste årsaken til det er primært manglende systemer for såkalt opprinnelsessertifisering i disse landene selv. Vi har her et ansvar for å bidra til at de klarer å få dette på plass, og våre ambassader bl.a. jobber aktivt for iverksettelse av GSP-ordningen i land hvor den nå ikke fungerer som den skal. Her er også handelsrelatert bistand viktig. Når det gjelder EUs forslag, er det viktig å minne oss selv om at det også ligger en sikkerhetsmekanisme knyttet til markedsforstyrrelser i dette. Det er noe vi også har notert oss i vurderingen av vårt eget system. Strutsesaken vil jeg bare kommentere kort. Det er riktig at det har vært gitt støtte til strutsenæringen. På den annen side måtte vi nesten forvente at norsk strutsenæring fikk konkurranse fra andre land. Strutsens opprinnelsesland er i hvert fall ikke Norge.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-03-28:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Aftenposten skriver 17. mars 2001 at kontreadmiral Kjell-Birger Olsens kandidatur til en toppstilling i NATO er trukket. Årsaken skal være kontreadmiralens uttalelser til pressen om nedleggelse av MTB-våpenet og viktigheten av overvåkingen av havområdene våre. Mener statsråden det er bedre at denne stillingen går til andre land framfor Norge for å vise at brudd på «pålegget» om munnkurv i forhold til Forsvarsstudien 2000 vil få konsekvenser for vedkommende offiser, og hvilken ytringsfrihet har offiserer etter dette?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-03-28:
Jeg har et tilleggsspørsmål. Ministeren har tidligere uttalt at han ikke oppfatter situasjonen dit hen at offiserskorpset er pålagt munnkurv. Jeg har så langt verken sett eller hørt at stadig tjenestegjørende offiserer har deltatt aktivt i debatten om det fremtidige forsvar – selv før overleveringen av forsvarssjefens innstilling. Forsvarets kystradar og oppgaver i forbindelse med kystovervåking omfattes ikke av innstillingen, men det at det er taust om dette, er ikke det en indikasjon på at situasjonen kanskje er en noe annen enn det ministeren har oppfattet?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-03-28:
Jeg har enda et spørsmål. Som ministeren forstår, har mine kilder forklart at det fra høyeste nivå i Forsvaret er gitt ordre om tilbakeholdenhet med informasjon. Dette har sikkert en forklaring, men det er uheldig at det i den demokratiske prosessen som pågår, er uoverensstemmelser mellom ministerens oppfatning av situasjonen og de signaler som tilflyter Stortinget. Det må være klart at ministerens og Stortingets forventninger er de samme. Vil forsvarsministeren ta initiativ til å informere offisersstanden om de forventninger forsvarsministeren og Stortinget har, hva angår diskusjoner i det åpne rom?
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
På spørsmålet fra representanten Bastesen om årsaken til at nominasjonen av kontreadmiralen ble trukket, vil jeg presisere, som departementets pressetalsperson gjorde i Aftenposten samme dag, at Regjeringen av prinsipp ikke kommenterer disponeringen av offiserer i Forsvaret offentlig. Når det gjelder ytringsfrihet for offiserer, viser jeg til det jeg sa i Stortingets spørretime 10. januar i år. Det finnes ikke rettslige skranker som særlig begrenser offiserskorpsets rett til å delta i den offentlige debatten. Tvert imot ser Regjeringen det som verdifullt at innsiktsfulle offiserer deltar i diskusjonen om generelle forsvarsspørsmål, herunder selvsagt også Sjøforsvaret. Det må imidlertid forventes at enhver utøver skjønn. Jo nærmere en f.eks. kommer beslutningstakeren i en sluttet saksbehandling, jo mer varsomhet bør den enkelte utvise med hensyn til å ytre seg offentlig om beslutninger som er tatt. Dette er vanlig embetsførsel i staten, og jeg viser igjen til mine tidligere svar i spørretimen om dette, og for så vidt også til statsministerens svar på spørsmål om en tilsvarende problemstilling. Når det særskilt gjelder Forsvarsstudien 2000 fra forsvarssjefen, minner jeg om at det i stor utstrekning er offiserer fra alle forsvarsgrener som har deltatt i den interne og fagmilitære utredningen forut for forsvarssjefens anbefalinger overfor departementet. De samme militære sjefer er selvsagt tilgjengelige for forsvarskomiteen, uavhengig av om de er blitt «bønnhørt» i Forsvarsstudien eller i proposisjonen eller ikke, slik det ble presisert i går i forbindelse med en ordinær høring i komiteen. Og jeg viser her til uttalelsene fra komiteens leder etter høringen.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Nei, det finnes ingen munnkurv. Jeg har daglige avisutklipp – både fra pensjonerte og stadig tjenestegjørende offiserer – i store mengder. Og jeg tror ikke noen kan si at en savner opplysninger om at f.eks. Sjøforsvaret mener at MTB-våpenet er sterkt prioritert framover og har sine særlige begrunnelser for det – som det står all respekt av – og det samme gjelder alle andre forsvarsgreiner. Jeg har ikke inntrykk av at det her er noen som underslår informasjon fordi man så å si ikke er tillatt å informere. Tvert imot, vi er avhengige av at innsiktsfulle offiserer deltar i debatten. Det er det jeg har sagt om dette. I tillegg vil jeg vise til hovedsvaret.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Det er svært vanskelig å kommentere forklaringer fra representanten Bastesens anonyme kilder. Jeg har sagt offentlig hva jeg mener om dette flere ganger, og jeg har gjentatt det her i dag. Noen særlig mer offentlig talerstol enn denne kan jeg ikke se at det finnes, så jeg tror det behovet må sies å være ivaretatt. Jeg vil igjen vise til strømmen av avisutklipp og avisinnlegg fra stadig tjenestegjørende offiserer og fra pensjonerte offiserer, som tyder på at vi har en flora av meget nyttige debatter om innretningen på det framtidige forsvar, herunder luftforsvar, sjøforsvar, landforsvar, heimevern og det hele.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Forsvaret mottar hvert år en rekke henvendelser fra stiftelser og organisasjoner som ønsker å overta overskuddsmateriell. Forsvaret har som retningslinje å samarbeide med de største humanitære organisasjonene. Det er for å sikre oss at donasjoner av overskuddsmateriell fra Forsvaret ses i en større sammenheng og prioriteres til områder der nøden er størst. Pr. i dag samarbeider Forsvaret med Norges Røde Kors, Norsk Folkehjelp, Redd Barna, Frelsesarmeen og Kirkens Nødhjelp. Det er i dag ingen humanitære organisasjoner – heller ikke de ovenfor nevnte – som har direkte tilgang til Forsvarets overskuddslagre. Ved store humanitære katastrofer i inn- og utland vil Forsvaret kunne bidra med materiell. Støtte blir da kanalisert gjennom de humanitære organisasjonene etter behandling i det såkalte Katastrofeutvalget, som ledes av Utenriksdepartementet. Sist gang slik humanitær bistand ble gitt, var i forbindelse med konfliktene i Kosovo. I brevet fra Forsvarets overkommando, som det henvises til, beskrives denne praksis. Det har ikke vært noen omlegging av rutinene, slik det antydes i spørsmålet. Dette er ikke til hinder for at det i enkelte tilfeller blir gitt dispensasjon fra bestemmelsene. Forsvarsdepartementet vil kunne gi dette etter konkret anmodning om bistand til et bestemt formål. Det er slik Forsvaret tidligere har donert materiell til Y´s Men´s Clubs arbeid på Kolahalvøya – som jeg for min del ser positivt på. En forutsetning for at Forsvarsdepartementet skal imøtekomme en slik henvendelse, er at det klart framgår hva slags materiell det er behov for, og at Forsvaret har overskudd av de aktuelle materiellkategorier.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Jeg må nesten vise til mitt første svar. Vi oppfatter det altså ikke slik fra departementets side at det her er noen nye retningslinjer. Det er med bakgrunn i konkrete anmodninger om bistand til bestemte formål – og dem vil det jo være mange av over tid – at departementet og Forsvaret svarer på dette. Det betyr da at hver enkelt henvendelse må vurderes særskilt, det ligger ikke noen andre begrensninger i dette enn det. Jeg kan på departementets vegne si: Det er ingen nye begrensninger nå når det gjelder Y´s Men´s Clubs muligheter til å få gjennomslag for fortsatt bistand og støtte. Hver enkelt henvendelse må vurderes for seg. Koblingen til Kirkens Nødhjelp og andre organisasjoner er jeg i denne sammenheng ukjent med, og jeg skal gjerne bidra til en oppklaring av det hvis det er ting departementet her ikke er klar over.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-03-28:
Jeg mottar gjerne kopier av det materialet som representanten Rise måtte sitte inne med, slik at vi kan få belyst denne problemstillingen. Jeg gjentar: Jeg er ikke kjent med nye og byråkratiske, negative retningslinjer i forhold til det man har praktisert tidligere. Vi vil vurdere hver enkelt søknad på vanlig måte. Men sakens forhistorie – representanten sier han har papirer som kan belyse den – er jeg interessert i å studere.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-03-28:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Behovet for nødhjelp på Kolahalvøya er stort, og den frivillige innsatsen fra norsk side er betydelig. Y´s Men´s Club i Harstad formidlet gjennom 1990-tallet klær, sko, ulltepper o.a. fra militære overskuddslagre, og fra 1999 skjedde det i samarbeid med Kirkens Nødhjelp. I brev 27. april 2000 fra Forsvarets overkommando legges imidlertid denne praksis om. Vil statsråden ta initiativ til at byråkratiske hindringer kan fjernes slik at også hjelpeorganisasjoner som Y´s Men´s Club kan få tilgang til militære overskuddslagre?»
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-03-28:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg synes det er positivt at statsråden ser positivt på det arbeidet som Y´s Men´s Club i Harstad driver. Denne foreningen har sendt humanitær hjelp til Murmansk fylke – mest til Kirovsk – helt siden 1990. Pr. i dag er det sendt 50 transporter, hver med ca. 80 m3. Gjennom hele 1990-tallet har denne foreningen hatt god kontakt med UD og fått penger, men har også hatt et samarbeid med Forsvarsdepartementet, som det henvises til. Men foreningen har altså støtt på problemer etter at man ikke lenger automatisk vil godkjenne det samarbeidet som de har hatt med Kirkens Nødhjelp. Jeg er svært opptatt av at vi får en forsikring fra statsråden om at han nå vil ta initiativ til at Y´s Men´s Club kan fortsette sin virksomhet, en virksomhet som har pågått i ti år.