Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-24:
Det framgår veldig tydelig av Riksrevisjonens rapport og av det som saksordføreren sa, og av hele komiteens innstilling at dette er det vi kaller for en alvorlig sak. Det er et veldig viktig og krevende tema som håndteres, og jeg er enig i det som allerede er sagt i denne saken fra andre representanter, at dette er jo et tema som vi har håndtert ved flere anledninger. Det er selvfølgelig også utfordrende når dette handler om straffesakskjeden og effektiviteten i den. Det sier seg selv at det er nødvendig for å få et mer effektivt politiarbeid og en riktig og presis og effektiv oppfølging av domstolene at vi har et godt IKT-system. Det er imidlertid ikke slik at politiet ikke fungerer, det er ikke slik at domstolene ikke fungerer. Det er nødvendig å få sagt fra denne talerstolen i denne anledning at det er ikke slik at vi kan karakterisere det som en krise, men det er grunn til å kritisere det, slik det er gjort i komiteens innstilling – i likhet med hva andre har sagt, og det har vært sagt i mange saker i dag, men vi sier det også her. Jeg oppfatter heller ikke at verken statsråden eller departementet har protestert på dette når vi sier at Riksrevisjonens rapport er grundig, men jeg vil også legge til at den altså er nødvendig, og at det pekes på flere uheldige forhold. Slik det blir sagt til oss, slik det blir rapport til oss i komiteen – og vi må selvfølgelig stole på den informasjonen vi får – er ikke dagens systemer lette å bruke, og derfor blir de heller ikke anvendt i tilstrekkelig grad, og det stilles også spørsmål ved om det gis god nok og relevant oppfølging. Nå vet vi at det ofte kreves veldig skreddersydde metoder og systemer for at disse tingene skal fungere godt. Det vet vi, og jeg tror det er – og da henvender jeg meg litt til innholdet, men også til tonen i representanten Anundsens innlegg – viktig å erkjenne at det å implementere, som det heter, nye IKT-systemer i store, kompliserte sammenhenger er ingen lett sak. Jeg hørte representanten Anundsen si at det gikk så fryktelig galt hver gang staten gjorde dette. Ja, vi har eksempler på det, og det har også vi i regjeringsfraksjonen erkjent, også gjennom denne innstillingen, så det står ikke på det. Men jeg tror ikke man skal være altfor skråsikker på at dette ikke er en utfordring også generelt i samfunnet – for det er det. Det å lage IKT-systemer og det å implementere dem er en stor utfordring generelt, også i staten. Dette er altså ikke sagt for å ta unna for det som er å kritisere her, men jeg sier dette som en nødvendig nyanse til det jeg kaller for «tonen» i representanten Anundsens innlegg. Hva er det som da i vår sammenheng er nødvendig? Jeg har sittet og tenkt på uttrykkene rundt det, men jeg vil si at det som er nødvendig, er det jeg vil kalle for politisk oppmerksomhet. Det er nødvendig å ha tung politisk oppmerksomhet rundt både planlegging, oppfølging og gjennomføring av slike prosjekter. Det som er sagt, og som er det mest bemerkelsesverdige i denne saken, og som framkommer veldig tydelig av innstillingen – som også regjeringsfraksjonen i hovedsak stiller seg bak – er jo det kritikkverdige i at gjennomføringen av disse IKT-systemene har tatt så lang tid, og at dette i sin tur har ført til at vi ikke får satt i gang den nye straffeloven og heller ikke politiregisterloven. Dette er av andre karakterisert som uheldig. Jeg bruker også det ordet, for det er uheldig det er. Så er det slik at en samlet komité også mener at det skapes usikkerhet ved om midlene har vært brukt på best mulig måte når så store deler av bevilgningene er gått til konsulenttjenester. Kanskje har det vært nødvendig. Men det er én side ved det som iallfall jeg vil framføre herfra, og det er å si at vi skal passe på at vi bygger opp vår egen kompetanse på IKT innenfor staten. Det vil på sikt være både billigere, bedre og mer effektivt enn å kjøpe det jeg tillater meg å kalle dyre konsulenttjenester. Det er selvfølgelig også viktig for framtiden, når det handler om akkurat den saken vi her snakker om – altså IKT innenfor straffesakskjeden og politiet – at vi sørger for at vi får nødvendig kunnskap om dette i Politidirektoratet, i Politiets data- og materielltjeneste og i politiet generelt. For det er selvfølgelig slik at det ikke er nok med gode, effektive og dyre systemer hvis det ikke er tilstrekkelig kunnskap og vilje til å bruke de systemene på en god og effektiv måte. Vi kan ikke forlange – og heller ikke mene, synes jeg – at politikere skal være nærmest eksperter innenfor disse feltene. Det skal vi ikke. Men som jeg altså har sagt – og det er kanskje noe av det viktigste jeg mener i denne saken – må den politiske ledelsen og styringen skje fra toppen, og det må gjøres for å møte de store utfordringene vi har. Nå er imidlertid situasjonen altså den at vi fortrøstningsfullt kan se i møte det arbeidet som nå gjøres på dette området og innenfor denne saken. Nå har altså regjeringen valgt et nytt konsept for straffesakssystemet. Det bevilges i 2013 særskilte midler – slik saksordføreren var inne på – til forprosjektet. Men likevel vil systemutviklingsarbeidet ta seks–syv år. Det må også jeg karakterisere som skuffende lang tid. Vi kan altså ikke vente noen oppstart før tidligst i 2015. Vi vil i de nærmeste årene – det er jeg helt sikker på – se at det må settes av betydelige ressurser til nye og moderne IKT-systemer i mange sektorer. IKT-utviklingen vil måtte dominere på mange områder som Nav, sykehus, barnevern, samarbeid med næringslivet og på flere andre felter. Det vil derfor hele tiden være nødvendig med tiltak for å ivareta bedre samordning av IKT i staten, ikke bare for å ivareta behov på tvers av sektorene, men også for å sikre og forenkle finansieringsordningene og felleskomponentene. Penger til IKT gir imidlertid ikke bedre hjelp raskt. Jeg hørte representanten Anundsen si at det kanskje var slik at man skulle kjøpe mer hyllevare. Jeg har ikke kompetanse til å mene det han gjør, iallfall ikke såpass skråsikkert. For det er kanskje mulig noen steder, men andre steder vil det være nødvendig å lage egne systemer. I vårt aktuelle tilfelle er jeg ganske sikker på at det siste er tilfellet. Det må lages egne systemer for å håndtere det vi her har til behandling. Her gjelder det altså ikke hyllevare, og det tar tid å utvikle det. Nye, store IKT-løsninger er utfordrende for virksomhetene, og de må legge om arbeidsmetoder og rutiner når moderne verktøy skal tas i bruk. Når hverdagen er tøff for ansatte, dukker ønsket om flere kolleger opp, mens det riktige kan være utvikling av moderne IKT-løsninger som frigjør arbeidskraft til primæroppgavene. Det skal i en slik sammenheng sterk ledelse til for å initiere, starte og gjennomføre slike omfattende organiseringer. Langsiktig politisk prioritering er nødvendig for å være i førersetet i utviklingen og bruken av riktige IKT-løsninger. Det må til for å sørge for effektive tjenester og effektiv forvaltning. Det er grunn til å understreke veldig tydelig fra denne talerstol – og jeg sier det på den måten fordi det er den måten vi understreker våre meninger på – at også Direktoratet for forvaltning og IKT nå må ha som oppgave å følge med i utviklingen av de nye IKT-løsningene i politiet. Det må gjøres tett, og det må gjøres nøye. Avslutningsvis vil jeg for min del uttrykke stor tillit til at statsråd Faremo nå vil sette fullt trykk på dette, slik hun for så vidt allerede har sagt. Det erkjennes at Riksrevisjonens rapport underbygger behovet for en mer målrettet utvikling. Det er bra, men det er også helt nødvendig. Vi stiller oss selvfølgelig, som jeg sier – og det er en selvfølgelig ting å si, men jeg har lyst til å si det likevel – bak den kritikken som er framkommet, men uttrykker altså full tillit til at dette nå blir tatt veldig grundig tak i. Jeg vil også si at Riksrevisjonens rapport har vært et godt grunnlag for den debatten som vi har om denne viktige saken i dag.