André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Justispolitikk er på mange måter alt det som justiskomiteen ikke har direkte ansvar for. Det er skolepolitikk, det er barnevern, det er psykisk helse, og det er frivillighetspolitikk. Så kan vi kanskje fokusere på at vi trenger flere politifolk som har tid til å drive forebyggende arbeid. Det tror jeg ikke justisbudsjettet medfører, men det kan vi ta ved en annen anledning, for det blir jo muligens problemer med ansettelser der. Jeg er veldig glad for at det er såpass stor tverrpolitisk støtte verbalt og i merknads form, selv om jeg selvfølgelig er av den oppfatning at Høyres politikk på alle områder er vesentlig bedre enn regjeringspartienes, ellers hadde vi ikke vært forskjellige partier. Saksordføreren har redegjort godt for innholdet i Høyres forslag, som Fremskrittspartiet har sluttet seg til. Jeg tror at i en del av innfallsvinkelen til hvordan vi skal løse det nærmere, kommer vi til å se et ganske klart ideologisk skille fremover mellom opposisjonspartiene – fire stykker – og regjeringspartiene. Da skal jeg ta opp noe som ikke nødvendigvis er omhandlet direkte i forslagene, men som er en forutsetning for at vi skal greie å gjøre noe med en del ungdom som faller utenfor: et tema som åpningstider i offentlig sektor. Veldig mange av de ungdommene og barna som vi ikke greier å fange opp, har jo problemer også etter kl. 16. De har store problemer hele døgnet, ikke minst om kvelden, men da er det altså ikke voksenpersoner tilgjengelig og som er til stede, og som kan ta vare på dem. Her tror jeg det går et veldig viktig ideologisk skille, for her mener meg bekjent en samlet opposisjon at det faktisk er behov for mer privatisering innenfor frivillig sektor. Vi har ansatt flere og flere omsorgsarbeidere – ja, og det er viktig og bra med kompetanse. Men spørsmålet er: Er man nødvendigvis omsorgsfull selv om man er en omsorgsarbeider? Det er nå så mange eksempler på barn og ungdom som har falt gjennom i så mange år, men som først har fått hjelp når de har kommet i kontakt med deler av det frivillige, private tilbudet, som dessverre er blitt nedlagt under det sittende regimet. Så er det et annet tema som er viktig for Høyre og et samlet storting, at det er behov for en taushetspliktreform, fordi det holder ikke at så mange barn skal måtte oppleve så mye negativt uten at det får konsekvenser for de profesjonelle, godt faglig utrustede personene som har brutt taushetspliktreglementet etter eget forgodtbefinnende. Der vil jeg gi ros til representanten Bøhler, som tidligere har sagt at det trengs faktisk noen markeringssaker når det gjelder å markere hva slags aktivitetsplikt og ansvar man har som en fagperson overfor barn og ungdom som faller utenfor når man ikke gjør jobben sin i forhold til dem. En del av de utfordringene som vi tar opp i forslag her, aktualiserer jo ikke minst den debatten vi har om kommunestruktur. Skal vi få til et taushetspliktreglement som er til beste for barn og ungdom, trenger vi rett og slett færre kommuner, fordi en del kommuner er så små at – det vet jeg – det er saksbehandlere som vegrer seg for å gjøre jobben sin fordi de er redde for konsekvensene for sin egen jobbsituasjon. Det tror jeg faktisk er et av de viktigste argumentene i debatten om kommunestruktur på barnevernssiden og med tanke på å kunne forebygge at flere barn og ungdom faller utenfor. Så når det gjelder barnevernsinstitusjonene, er det jo et paradoks at det fortsatt er tilfeller hvor den praksis man har ved en barnevernsinstitusjon, ville ha aspirert til å være omsorgssvikt hadde man vært foreldre og oppført seg på samme måten når det gjelder å sette grenser for en del ungdom. Jeg registrerer at Landsforeningen for barnevernsbarn støtter Høyres forslag om at man er nødt til å få strengere tvangshjemler i de tilfeller hvor det er nødvendig. Vi hadde en interpellasjon fra Høyres side om énprosentmiljøene innenfor MC-gjengene, som altså bevisst rekrutterer barnevernsbarn til å begå kriminalitet for seg. Det sier noe om at dette forslaget delvis også har noe for seg når det gjelder å bekjempe organisert kriminalitet, i og med at de rett og slett rekrutterer de svakeste i samfunnet. Bøhler var inne på dette med politikontakt. Det er helt riktig – vi har tilsvarende situasjoner i Akershus – at det er enkelte rektorer som motsetter seg at politiet skal ha en aktiv dialog med ungdommen. Det er – dessverre – en del skoleledere som ikke er seg sitt ansvar bevisst, og ser at man faktisk har et ansvar for elevenes arbeidsmiljø også utenfor klasserommet, slik at man åpner for at politiet kan være tilgjengelig, og at man kan bekjempe det økende rusmisbruket som vi også ser i en del Akershus-skoler, i likhet med i Oslo. Til slutt til forslag nr. 10: Når Høyre sammen med Fremskrittspartiet foreslår en nasjonal, forebyggende dopinglovgivning, er det fordi det forebyggende arbeidet når det gjelder dopingbruk, er nærmest null. Brennpunkt viste for kort tid siden hvordan man bruker millioner av kroner på den organiserte idretten, mens de gutta som er store utenpå, men små inni, får omtrent ikke noen hjelp, og kunnskapen og hjelpeapparatet er minimalt. Jeg anbefaler at flere titter litt ekstra på det, selv om ikke de stemmer for forslagene i salen i dag.