trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Det er nok en rekke tiltak som må iverksettes og følges opp i forhold til de problemene som er i næringen. Jeg har forsøkt å peke på noen av dem. Det ble pekt på at Finnmark forblør. Nå skal det sies at bildet nok er noe mer nyansert. Det er bedrifter som går godt, og som har produksjon året rundt. Så det er et både – og. Tre av de tingene som fylkeskommunen i sitt program har presentert for departementet, så vel som de 15 punktene som Nordnorsk Initiativ i Båtsfjord streket opp, gikk på leveringsbetingelsene knyttet til trålerne og å sikre at det råstoffet som er, forblir i regionen. Her har jeg iverksatt tiltak, både for å sikre at bedriftene blir opprettholdt, og i de tilfellene hvor en bedrift ikke vil kjøpe, at fisken kan selges innenfor regionen. Og vi har streket opp sanksjonsmuligheter for første gang. Så her gjør vi ting. Jeg gjennomførte en periodisering som skulle sikre råstoff for finnmarksindustrien på våren og på vinteren, men ble sterkt kritisert for det fra forskjellig hold. Nå er vi i full gang med å jobbe med SND, og jeg registrerer at SND viser imøtekommenhet der det er grunnlag for det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Vi må erkjenne at den teknologiske utviklingen har medført at vi på redskapssiden og fartøysiden og når det gjelder elektronisk overvåkning, er i stand til å gjøre ubotelig skade på fiskeressursene. Jeg kan vise til at kystflåten de siste tolv årene er redusert med 24 pst. i antall fartøyer. Allikevel har fangstkapasiteten økt med 30 pst. Det forteller noe om at det må til en regulering og en ansvarlig forvaltning av ressursene, hvilket Norge i internasjonal sammenheng kan vise til at vi har. På slutten av 1980-tallet/begynnelsen av 1990-tallet gjennomførte vi strenge reguleringer av torskefisket, og det har gitt resultater. Derfor må det som nå blir beskrevet i enkelte media, møtes med fakta. Og fakta er at en torsk ikke er en torsk. Vi må skille f.eks. mellom barentshavtorsken, nordsjøtorsken og østersjøtorsken. Derfor blir det for unyansert å peke på at torsken som sådan er truet. Da kvotene for den norsk-arktiske torsken for dette året ble fastsatt i høst, tilsa dataene på det tidspunkt at gytebestanden ville være på 429 000 tonn i år. Med en kvote på 395 000 tonn, som Norge og Russland ble enige om, var det forutsatt at gytebestanden i 2004 ville øke til 535 000 tonn. Det betyr at Det internasjonale havforskningsrådet, ICES, hittil har fastsatt et føre var-nivå på 500 000 tonn, dvs. at vi forventer at det skal ligge over det. Til sammenligning har ICES, som er det fremste vi har innenfor dette forskningsfeltet, fastsatt det kritiske nivået for gytebestanden av norsk-arktisk torsk til 112 000 tonn, dvs. en fjerdedel av det nivået som bestanden er antatt å ha neste år. Det er først da forskerne sier at det er grunn til å blinke med den røde lampen. Derfor tar de som nå har hevdet at torsken i Barentshavet er truet, feil. Det er ikke slik at man for denne torsken trenger å slå på rødt lys, og det er ingen grunn til å fraråde folk å bruke norsk torsk.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jo, selvsagt er fiskeriministeren bekymret for ethvert utsagn av denne art. Men mitt poeng er at vi både fra storting og regjering må bidra til å få fram de faktiske forhold, og de faktiske forhold stemmer ikke med det som blir målbåret. I den grad vi som politikere eller næringen bidrar til å bringe dette videre og debattere på feil grunnlag, er det grunn til enda mer bekymring. Derfor synes jeg det er viktig at vi både i storting og regjering er opptatt av å bringe til torgs de faktiske opplysninger, slik jeg opplever at representanten bidrar til gjennom slik spørsmålsstilling. Jeg synes det er viktig at vi får en debatt om de reelle tallene, men det er også viktig at vi ikke reiser tvil gjennom måten vi håndterer disse opplysningene på. Det er all mulig grunn til å ta på alvor slike bekymringer og slike beskyldninger. Det gjør også Eksportutvalget for fisk, som er vårt fremste organ på markedsføring.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Vi var jo inne på en del av disse problemstillingene i det første spørsmålet som ble stilt til meg. Det er ingen tvil om at det prisfallet som har vært på både pelagisk fisk og på kvitfisk, har gitt svært uheldige virkninger. Torskeprisen falt med ca. 30 pst., og det har gjort at mange har økonomiske problemer som de må håndtere. Da er det viktig at vi bærer gjennom denne nedturen bl.a. på kort sikt. Jeg redegjorde for at vi har hatt de første møtene med SND, vi skal de første dagene ha møter med de store bankene som er involvert i fiskeriene, og jeg skal senere i dag ha møte med dem som stod bak Båtsfjord-initiativet, nettopp med det for øye å avdekke behovet, som også er beskrevet av Norges Fiskarlag. Så vi er i en aktiv prosess i en slik sammenheng. Men samtidig må vi ta med oss at vi er nødt til å gjøre noen grep, og derfor håper jeg inderlig at representanten Arnesen, som sitter i næringskomiteen, bidrar til å få i gang strukturkvoteordningen, kondemneringsordningen og driftsordningen, som ligger til behandling i Stortinget, og som fiskerlagene langs kysten har bedt om og innstendig ber om at Stortinget må gi sin tilslutning til, for det vil bidra til bedre lønnsomhet. Det er mangelen på lønnsomhet som er uheldig. Det er ikke et utslag av årets prisfall og økonomiske problemer, men vi ser at over en lang periode, de 14 siste årene, har rekrutteringen til kystflåten sviktet dramatisk. Som jeg har sagt før i Stortinget, for 14 år siden var én av tre fiskere under 30 år, i dag er én av fem under 30 år. Det forteller noe om at mangelen på lønnsomhet og mangelen på fornyelse i flåten gjør at ungdommen velger bort fiskeryrket. Når vi da vet at dette er Norges nest største eksportnæring, er det en stor trussel. Men det er å øke lønnsomheten i flåten som er det langsiktige og viktigste bidraget, og det kan representanten Arnesen bidra til i juni.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Nå er vi altså kommet til mai, og vi har avviklet betydelige deler av vinter- og vårfisket. Vi begynner nå å se konsekvensene. Derfor er det en fase av innsamling av informasjon sammen med Norges Fiskarlag og andre aktører. Vi har gjort det helt klart for SND i våre møter – vi skal ha nye møter de første dagene med samtlige av de store bankene som er involvert, og SND – at det å være med og ri av stormen er viktig gjennom avdragsutsettelse, for på den måten å bidra til at det beste blir igjen. Men vi kommer ikke bort fra at det må en omstilling til, og derfor er jeg redd for at representanten Arnesen blir for ivrig etter å sette plaster på såret, slik at vi ikke skal se det. Derfor ber jeg innstendig om – og jeg skal ikke foregripe begivenhetenes gang, president – at man i dette hus bidrar til det sterkeste virkemiddel for å øke lønnsomheten og løse de økonomiske problemene ved å behandle strukturmeldingen slik vi har foreslått, og slik fiskerne ber om, og si: Det er det beste som kan gjøres, også på kort sikt.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Det kunne være fristende å svare ja og så sette seg, men jeg skal ikke gjøre det. Sverige har som kjent formannskapet i det nordiske regjeringssamarbeidet i inneværende år. Nedbygging av grensehindringer mellom de nordiske land er et hovedtema i det svenske formannskapet og en god oppfølging av det norske formannskapet fra i fjor. Blant annet gjøres det ved å følge opp den nordiske rapporten «Nordboernes rettigheter», den såkalte Norrback-rapporten. Denne uavhengige rapporten ble bestilt av samarbeidsministrene, og den tar for seg mange av de hindringene som Nordens innbyggere møter, enten de flytter, studerer, reiser, arbeider eller sykebehandles i et av de andre nordiske landene. I rapporten foreslås det bl.a. at Nordisk Ministerråd skal se til at grenseoverskridende betalinger ikke bare i euro, men også i de øvrige nordiske valutaer skjer til samme pris som innenlandske betalinger på samme tidspunkt. Det svenske formannskapet har, som det ble pekt på, oppnevnt tidligere dansk statsminister Poul Schlüter som særskilt representant for på den måten å legge et trykk på å realisere anbefalingene i Norrback-rapporten. Det er planlagt et møte mellom Poul Schlüter og de nordiske finansministrene i forbindelse med det nordiske finansministermøte i Göteborg 11. juni 2003. Gebyrene på grenseoverskridende betalinger er blant de sakene som vil bli behandlet der. Det er også slik at det er viktig at privatpersoner så vel som små og mellomstore bedrifter kan foreta betalingsoverføringer raskt, sikkert og til en like lav kostnad innenlands som utenlands. Det er derfor Regjeringens ønske å legge til rette for økt konkurranse på bankmarkedet. Det må imidlertid ikke medføre at norske banker kommer i en svakere konkurransesituasjon i forhold til utenlandske banker. Løsningene på de spørsmål må derfor finansministeren komme tilbake til etter finansministermøtet i Stockholm 11. juni. Jeg sa vel Göteborg litt tidligere, men det er Stockholm. Det er ikke så greit med store byer i utlandet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Dette med kostnadene for overføringene var ikke minst et tema mellom både Nordisk Råds representanter og Ministerrådets samarbeidsministre i fjor, og man foretok en undersøkelse ved at samarbeidsministrene sendte penger til hverandre. Det ble lite igjen når øvelsen var utført, for det gikk altfor mye bort i gebyrer. Så vi har fått demonstrert det helt tydelig. Det var også bakgrunnen for at Nordisk Råd fattet et vedtak og gav en rekommandasjon, en ordre, til Nordisk Ministerråd om at man skulle ta utgangspunkt i den modellen som er angitt i den såkalte EU-forordningen om betaling. EU-medlemmet Finland, som er fullt ut integrert i ØMU, har tatt denne i bruk og gjennomført bestemmelsene. Sverige har besluttet at det ikke skal koste mer enn EU-forordningen har angitt, uten at de er integrert. Danmark har ikke påtatt seg noen slike forpliktelser. Fra norsk og islandsk side er det viktig at vi gjennom dette får til en konkurransesituasjon som ikke bidrar til at våre banker blir spilt ut over sidelinjen konkurransemessig.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Det skal selvfølgelig bli gjort. Finansministeren har i sin omgang med norske banker fått forsikring om – det kan dokumenteres – at sentrale artikler i EU-forordningen er gjennomført av norske banker allerede, og at man er innstilt på at det ikke skal praktiseres et gebyrregime i Norge som gjør at vi kommer dårligere ut enn de øvrige land. Hva angår medlemskapet, skal jeg ikke kommentere det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Kystverket startet utbedring av Ballstad havn i 2002, i tråd med godkjente planer. De arbeider som Kystverket i 2003 planlegger å gjennomføre i Ballstad havn, er i samsvar med Kystverkets handlingsprogram og med vedtatt plan for tiltaket. Denne planen er også i samsvar med kommunens prioriteringer og med Nordland fylkeskommunes prioriteringer av investeringer i fiskerihavner på det tidspunktet planen ble vedtatt. Kystverket har innenfor årets budsjettramme til fiskerihavner avsatt midler til å utføre arbeider i Ballstad havn i tråd med den vedtatte plan. I 2002 ble det brukt 4,5 mill. kr, og for inneværende år er det satt av 11 mill. kr til planen. Kommunens ønske om utvidelser av tiltakene i havnen er godt begrunnet i muligheter og planer for ny virksomhet i havneområdet. Det er her snakk om aktiviteter som er kommet til etter at Kystverkets arbeider ble vedtatt. Kommunens ønske om utvidelser av tiltaket vil etter de siste beregninger beløpe seg til mellom 5 og 6 mill. kr, i tillegg til de rammene som allerede er godkjent. Ønskene om utvidelse av anlegget i Ballstad havn er godt begrunnet ut fra endringene i den lokale aktiviteten i havneområdet. Men la meg også understreke at hvis vi skal foreta en slik utvidelse av arbeidene i Ballstad havn på dette tidspunktet, vil det selvfølgelig måtte føre til utsettelse av andre planlagte og prioriterte tiltak i andre havner. Kystverket har imidlertid etter ønske bl.a. fra meg en dialog med Vestvågøy kommune for å konkretisere mulige private, kommunale og fylkeskommunale bidrag til tilleggsarbeidene. Hvis det på denne måten er mulig å finansiere minimum 50 pst. av de omsøkte tilleggsarbeidene, vil Kystverket ha en større mulighet innenfor de økonomiske rammene vi har, til å kunne utvide sine arbeider i Ballstad havn, selv om det selvsagt også vil ha betydning for framdriften av planlagte tiltak i andre havner. Men som spørreren sier, er det om å gjøre å utnytte kapitalen maksimalt og redusere kostnadene ved Kystverkets tilstedeværelse i Ballstad havn. Derfor er jeg positiv til at vi kan finne en løsning i denne saken før Kystverket avslutter sine arbeider i Ballstad havn i desember i år. Jeg er imidlertid avhengig av en tilbakemelding fra kommunen og fylkeskommunen. Straks en slik tilbakemelding foreligger, vil jeg se om det er mulig å finne en lykkelig løsning på denne saken.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jeg har stor forståelse for representanten Voies utålmodighet. Det har ikke vært mangel på initiativ fra representantens side overfor statsråden. Dette med en rask saksbehandling og å holde trykk på saken har jeg forstått nødvendigheten av. Nå er det slik at vi er avhengige av å få en tilbakemelding fra kommunen og fylkeskommunen. Det må bli en dugnad og et samspill hvis vi skal løse dette, for vi har ikke nok midler innenfor budsjettet. De er allerede disponert. Men jeg er innstilt på at vi skal få til en løsning. Vi har en limit, nemlig at Kystverket skal være ferdig i desember i 2003. Jo tidligere vi får en beslutning, desto enklere er det for Kystverket å tilpasse sin drift. Så det haster med en avgjørelse. Men for øyeblikket ligger initiativet i kommunen og fylkeskommunen. Så snart jeg får den tilbakemeldingen, skal ikke jeg hefte det. Jeg regner heller ikke med at representanten Voie vil tillate meg å hefte meg bort med andre aktiviteter. Ballstad havn har høy prioritet i mitt hode.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Man skal ikke undervurdere Stortingets og stortingsrepresentantenes påvirkning på statsråder. I tillegg er det slik at både ordføreren og formannskapet har hatt møte med havnemyndighetene i Ballstad, slik at dette er et bredt ønske, som er begrunnet i en aktivitet. Da synes jeg det er viktig at Kystverket får utnyttet sine ressurser på en maksimal måte. Derfor håper jeg at vi skal få til et spleiselag som gjør det mulig å fullføre havnen i Ballstad. Men jeg understreker at innenfor de økonomiske budsjettrammer vi har, og med de disposisjoner som er gjort, er det ikke mulig for oss å klare dette løftet alene. Det vil gå ut over andre havner. Men jeg har invitert ordføreren til et spleiselag, og jeg opplever at ordføreren og formannskapet – og representanten Voie – er svært opptatt av å finne fram til en løsning.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Som vi alle er kjent med, har det vært en betydelig økning i trafikken med skip som fører såkalt forurensende last, spesielt langs kysten i Nord-Norge. I 2002 ble det transportert 3,3 mill. tonn olje med i underkant av 200 skip. Det er forventet en vesentlig økning i denne trafikken i årene som kommer. Arbeidet for sikkerhet og beredskap langs kysten har høy prioritet i Fiskeridepartementet. Etablering av påbudte seilingsleder er et tiltak som må ses i sammenheng med andre forebyggende tiltak. Jeg vil i denne forbindelse nevne og vise til at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett i år har foreslått at det bygges en trafikksentral for Nord-Norge i Vardø. Videre har Kystverket nå etablert et system for automatisk identifisering av skip, såkalt AIS. Utbyggingen av mottaksstasjoner vil være fullført gjennom den budsjettbevilgningen vi gjorde for inneværende år. Disse vil være i drift fra medio 2004 og vil gi Kystverket løpende informasjon om pågående oljetransporter. Samlet vil disse tiltakene gi en bedre kontroll langs kysten. Stortinget behandler nå Regjeringens forslag om utvidelse av territorialgrensen fra 4 til 12 nautiske mil. Som en oppfølging av dette vil det fra Regjeringens side bli foreslått opprettet påbudte seilingsleder i territorialfarvannet for skipstrafikk som utgjør en miljørisiko, i første omgang på strekningen Vardø–Nordkapp. Denne strekningen er særlig utsatt fordi det er i dette farvannet fartøyene seiler nærmest land. Opprettelsen vil skje ved en egen forskrift i henhold til havne- og farvannsloven § 6 andre ledd, jf. Havrettskonvensjonens artikkel 22. Forskriften sendes nå på høring, med høringsfrist 8. august 2003. Erfaringene fra høringsrunden samt erfaringene fra hvordan de påbudte seilingsledene vil fungere på strekningen Vardø–Nordkapp, vil bli vurdert før det eventuelt foreslås å opprette påbudte seilingsleder på andre strekninger. Flere områder er til vurdering, og ut fra trafikkmønsteret langs kysten peker strekningene Nordkapp–Røst og Stad–Fedje seg ut som særlig aktuelle. Det vil også bli vurdert andre tiltak, som påbudte seilingsleder utenfor 12 nautiske mil. Dette forutsetter imidlertid godkjennelse av den internasjonale sjøfartsorganisasjonen IMO. De påbudte seilingsledene som foreslås på strekningen Vardø–Nordkapp, vil bestå av tre trafikkseparasjonselementer utenfor henholdsvis Makkaur, Nordkinn og Nordkapp. De påbudte seilingsledene vil bli lagt så nær territorialgrensen på 12 nautiske mil som praktisk mulig. Det legges til grunn at skip som skal følge de påbudte seilingsledene, vil seile korteste kurs/distanse mellom trafikkseparasjonselementene. Den vil bli indikert i sjøkart som en anbefalt seileretning. Så mitt svar på spørsmålet er positivt, og vi holder et tempo som gjør at vi har en høringsfrist i august, som vil gi et grunnlag for en videre bestemmelse.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jeg tror at for å være helt tydelig skal jeg gjenta det jeg sa i mitt innlegg hva angår andre tiltak enn seilingsleder knyttet til territorialgrensen på 12 nautiske mil. Der sa jeg følgende: «Det vil også bli vurdert andre tiltak, som påbudte seilingsleder utenfor 12 nautiske mil. Dette forutsetter imidlertid godkjennelse av den internasjonale sjøfartsorganisasjonen IMO.»
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Regjeringen har iverksatt en rekke tiltak for å sikre beredskapen når det gjelder denne trafikken, som vi altså ikke kan hindre, fordi det er en lovlig internasjonal trafikk. Det er også et internasjonalt regelverk. Når det gjelder eventuelle soner utenfor 12-milssonen, har Miljøverndepartementet tatt et initiativ i den sammenhengen, og vi må ha en godkjenning og en aksept fra IMO. Dette er et arbeid som pågår, og det er ikke mulig å konkludere før det er avsluttet. Dernest tror jeg nok vi har lært av «Prestige»-forliset at det ikke nødvendigvis er slik at den beste løsningen er å sende ethvert skip til havs og tro at det løser problemet. Det var nettopp det som førte til de problemene som man nå sliter med i Spania og Frankrike. Regjeringen legger opp til at det er viktig å ha et sett av virkemidler, og at løsningen ikke ensidig er å sende disse fartøyene lengst bort, ut fra at det øyet ikke ser, er det beste. Vi ønsker å ha en ansvarlig linje også i en internasjonal sammenheng. Derfor er IMO-godkjenning en forutsetning for at vi skal kunne opprette slike soner som det her spørres etter.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Oljetransportene utenfor Nord-Norge har, som jeg også sa i mitt forrige svar, økt i 2002, og det ble registrert i underkant av 200 oljefrakter fra Nordvest-Russland forbi norskekysten. Antallet vil utvilsomt stige i takt med ekspansive planer om økt oljeutvinning i nordområdene. Det forventes bl.a. en betydelig økning i oljeutvinningen i Nordvest-Russland. I St. meld. nr. 12 for 2001-2002, Rent og rikt hav, orienterte Regjeringen om at vi ville foreta en nærmere vurdering av slepebåtkapasiteten i Nord-Norge. Kystdirektoratet har på oppdrag av Fiskeridepartementet foretatt en gjennomgang av saken, og herunder utarbeidet en rapport som ble oversendt Fiskeridepartementet den 29. april i år. I den rapporten fremmes det forslag om at det leies inn en havgående slepebåt for å dekke de østlige delene av Finnmark, videre at det leies inn et fartøy for å dekke Vest-Finnmark og Nord-Troms inntil gassterminalen på Melkøya med fasiliteter er ferdig etablert i 2006, og at det inngås en avtale med Kystvakten om tilstedeværelse i Vesterålen og Troms, samt at det kjøpes inn nødslepeutstyr. Rapporten har vært ute på en begrenset høring våren 2003 nettopp fordi vi har hastverk, og høringsinstansene har i hovedsak sluttet seg til de vurderinger og forslag som framgår av rapporten. Fiskeridepartementet arbeider nå med å vurdere rapporten nærmere og vil komme tilbake til spørsmålet om slepebåtkapasitet i forbindelse med statsbudsjettet for 2004. Regjeringen prioriterer arbeidet knyttet til sikkerheten til sjøs høyt. Regjeringen har derfor fremmet et forslag om etablering av trafikksentral i Vardø for å overvåke sjøtrafikken i Nord-Norge, og vi er i ferd med å få etablert og få opp å gå dette automatiske identifikasjonssystemet AIS. Når Stortinget har fattet sine endelige vedtak hva angår utvidelse av territorialfarvannet til 12 nautiske mil, vil vi komme tilbake til forslaget om å opprette påbudte seilingsleder, slik jeg redegjorde for i forrige spørsmål. I sum betyr dette at Regjeringen har høyt trykk på disse problemstillingene, og slepebåtkapasiteten er en del av det. Det skal da også legges til at det i dag er en viss slepebåtkapasitet. Man må ikke framstille det som om det ikke er noen slepebåtkapasitet i Nord-Norge.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jeg beklager hvis jeg tar feil når det gjelder Stortingets behandling av forslaget om territorialfarvannet. Jeg trodde det ikke var ferdigbehandlet i Lagtinget, bare at det var ferdig i Odelstinget. Men det er ingen stor sak i denne sammenhengen. Det er klart at disse store fartøyene er en trussel, og selv om vi i dag fra Kirkenes, inklusiv Svalbard, og ned til Ålesund har en slepebåtkapasitet på 20 slepebåter, og selv om Forsvaret har flere fartøy, er kapasiteten på disse båtene ikke tilstrekkelig. De største oljetankerne krever antakelig slepebåter som kan håndtere 100 – 150 tonn, og det er nok bare KV «Svalbard», som vel er det største av marinefartøyene, som har en kapasitet som begynner å nærme seg det. Derfor har vi følt behov for å gjøre et grundig arbeid, og med den framdriften som det var mulig å få til, for å foreta en forsvarlig vurdering av både behov og hva slags kapasitet som er der allerede. Vi har ment at det ikke var forsvarlig å legge det fram for Stortinget før i budsjettet til høsten. I den sammenhengen vurderer vi også de største fiskefartøyene, for en rekke av de fartøyene kan med ombygging og tilpassing ha en slepebåtkapasitet i størrelsesorden 100 tonn.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jeg redegjorde for både framdriften og en del av tiltakene som er under planlegging. Det er da slik at det faktisk finnes en slepebåtkapasitet. Man kan få inntrykk av fra spørreren at det ikke er noen slepebåtkapasitet. Jeg minner om KV «Svalbard», jeg minner om at Nordkapp-klassen har tre fartøy, og om at KV «Tromsø» og KV «Malene Østervold» er der. Det er altså en rekke taubåter i området. Også det nye forskningsfartøyet «G.O. Sars» har en betydelig slepebåtkapasitet – når det befinner seg i området. Vi skal komme tilbake til saken. Men det er ikke til å komme fra at det både for tidligere regjeringer og denne er slik at økningen i antall fartøy har kommet mye raskere og i et mye større omfang enn noen hadde forutsett. Derfor er det nå nødvendig å gjøre grep, som Regjeringen gjør, og da må vi vite at vi gjør de riktige grepene. Det kan ikke framstilles slik at Regjeringen forholder seg passiv til dette, og Kystdirektoratets og min vurdering er at vi har en kapasitet som kan settes inn dersom en ulykke skulle skje.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Nutrecos erverv av Hydro Seafood var til vurdering og behandling etter ervervsloven våren/sommeren 2000. Melding om ervervet ble sendt Nærings- og handelsdepartementet 18. april 2000, og ervervet ble godkjent 20. juli 2000. Departementets vurdering tilsa at det ikke var grunnlag for å underlegge ervervet nærmere prøving. Ved vurdering ble det lagt vekt på Nutrecos planer om utvikling av sin nasjonale og globale oppdrettsvirksomhet med utgangspunkt i Hydro Seafood-organisasjonen i Bergen. Imidlertid ble det uttalt at med det konglomerat av selskaper som finnes under Hydro Seafood-paraplyen, måtte det forventes en viss rasjonalisering av selskapsstrukturen. Som kjent ble ervervsloven opphevet 1. juli 2002. Samtidig ble vilkår og forutsetninger som tidligere var fastsatt i medhold av ervervsloven, industrikonsjesjonsloven og konsesjonsloven, opphevet. Bakgrunnen for å oppheve ervervsloven var at erfaringene viste at det reelle behovet for å kontrollere eierskifter er lite, fordi det sjelden er knyttet dramatiske endringer til eierskifter. De strukturelle endringene i næringslivet skjer først og fremst som følge av endringer i markedsforhold o.l., og uavhengig av eierskap og eierskifter. Dette underbygges av at det i ervervslovens funksjonstid, fra 1995 til sommeren 2002, ble behandlet ca. 2 200 ervervsmeldinger. Ingen erverv ble nektet, og bare 13 erverv ble underlagt nærmere prøving, hvorav det i åtte av disse tilfellene ble stilt vilkår for godkjenning. Videre ble de samlede kostnadsbesparelsene for næringslivet anslått til ca. 30 mill. kr.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Nå svarer jeg på vegne av nærings- og handelsministeren, men jeg kan bekrefte at fiskeriministeren har meget god kontakt med oppdrettsnæringen totalt. Det understrekes fra det hold, uavhengig av om det er eierskapet, at næringen sliter med lønnsomheten, at selv hjørnesteinsbedrifter må ha lønnsomhet for å overleve – og at det er den sikreste måten å overleve på. Vi må ta med oss at havbruk er en av våre mest internasjonale næringer – den er ung, den er dynamisk, den er sterkt eksponert for globale utviklingstrekk. I en tid da denne næringen er preget av stor konkurranse og lav lønnsomhet og man sliter på markedet, da sliter man også med en kapasitetsmessig ubalanse. Regjeringen er opptatt av å legge forholdene til rette for langsiktig lønnsomhet og verdiskaping i næringslivet. I dette ligger det bl.a. at en ser det som naturlig at næringen selv skal ha ansvaret for å strukturere egen virksomhet, og at den best farbare veien er å trygge det gjennom lønnsom drift. Det er da ikke slik at hjørnesteinsbedriftene i bygdene og på småsteder er annerledes innrettet enn andre. Regjeringen er opptatt av lønnsomhet, det er den sikreste garantien for å opprettholde arbeidsplassene langs kysten.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jeg er redd for at det hadde vært få hjørnesteinsbedrifter og hjørnesteinsnæringer langs kysten hvis vi skulle ha fulgt representantens anbefaling om at politikerne skulle se bort fra lønnsomhet som en viktig og vesentlig faktor når det gjelder næringslivets overlevelsesevne. Det er det viktige. Den beskrivelse som her gjøres, at det blir mindre satsing på forskning og utvikling, er ikke riktig. Jeg holder fortsatt fast ved visjonen om at dette er en vekstnæring. Men det må ikke forhindre at næringen får lov til å strukturere seg og utvikle seg. Det er jo ikke slik at enhver endring i struktur medfører lavere bemanning i Norge. Fra Regjeringens side fører vi bl.a. en økonomisk politikk som har fått renten ned og kronekursen ned. Det er et vesentlig bidrag til å øke lønnsomheten i denne næringen. Vi er i løpet av disse dager forhåpentligvis i ferd med å få avviklet minsteprisen. Lakseavtalen har Regjeringen og næringen fått avviklet. Det er vesentlige bidrag for å øke lønnsomheten og sikre både næringen og hjørnesteinsbedriftene. Det er en bedre løsning enn den som representanten anbefaler.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Det tror jeg statsråden skal bidra til, for statsråden deler oppfatningen om behovet for standardheving på Rv 2. Dette kommer da også klart til uttrykk i St.meld. nr. 46 for 1999-2000, Nasjonal transportplan 2002-2011. Planlegging av slike store prosjekter tar imidlertid som regel lengre tid enn hva pådriverne måtte ønske seg. Det er ikke spesielt for dette anlegget, men generelt. Det er derfor også gledelig å kunne si at det nå synes å løsne for dette viktige prosjektet. I april ble reguleringsplanen for første utbyggingsetappe, Kløfta–Nybakk, enstemmig vedtatt i Ullensaker kommune, og i neste uke avgjør Nes kommune linjevalg for videreføringen. Saken om linjevalg gjennom Sør-Odal ligger til avgjørelse i Miljøverndepartementet. Når Miljøverndepartementet har gjort sitt vedtak, kan også den formelle planleggingen i Kongsvinger bli fullført, som siste ledd på strekningen Kløfta–Kongsvinger. For å kunne øke tempoet i gjennomføringen er det lokalt tilslutning til et opplegg for delvis bompengefinansiering. Denne saken vil bli behandlet av Hedmark og Akershus fylkeskommuner i løpet av våren, og jeg regner med at departementet vil få saken til behandling i løpet av høsten. Dersom den lokale behandlingen går etter planen, regner statsråden videre med å kunne legge fram saken for Stortinget i løpet av inneværende år.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Man skal ikke undervurdere fiskeriministerens innsikt i veiproblematikken i Hedmark, spesielt siden det er et særdeles godt samarbeid mellom Høyre og Venstre og også Kristelig Folkeparti i denne regjeringen. Kommunikasjonen er derfor god. Det sies at man velger å tolke svaret som positivt. Ja, hvis man ikke kan tolke svaret som positivt, vil jeg sette spørsmålstegn enten ved formidlingsevnen min eller ved mottakelsesevnen hos spørsmålsstilleren. Fra departementets og samferdselsministerens side ønsker man å holde et trykk på dette. Når miljøvernminister Børge Brende i løpet av sommeren avgjør veivalget i Sør-Odal, er dermed hele veikorridoren fra Kløfta til Kongsvinger klar. Men vi må ikke overse at lokaldemokratiet har en viss innflytelse på saker som dette, så jeg håper inderlig at man her skal få til den prosessen som jeg beskrev i mitt første svar.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-05-21:
Jeg tar med meg de synspunktene som der kom, og så håper jeg at dette skal få en lykkelig løsning, i et tempo som tilfredsstiller alle parter. Fiskeriministeren tilsier allerede sitt nærvær under åpningen.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Ifølge SpareBank 1 Nord-Norges konjunkturbarometer for 2003 er det gjort beregninger som viser at filetindustrien i Norge må ha en pris på 52 kr pr. kilo torskefilet for å kunne tjene penger på salg til EU. Kina kan i dag levere torskefilet til Europa for under 40 kr. En vesentlig del av den norske torsken produseres ute i verden, og det hevdes at dette skjer på samme måte som her i Norge for mange år siden. Det er altså ikke bare de forhold som statsråden peker på, som spiller inn, men også krav til produksjon. Da er mitt spørsmål: Hvorfor er det ikke de samme kravene til produksjon for foredlere i de øvrige landene som produserer slik filet, spesielt når det produseres av norsk råstoff?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Jeg vil også stille et spørsmål til fiskeriministeren, og jeg vil fokusere på fiskernes situasjon. Det er jo sånn at fiskerne og fiskeriene er inne i en vanskelig tid, med små kvoter og dårlige priser, som har ført til at lønnsomheten for kystfiskerne har gått ned, og de har fått store økonomiske problemer. Kystfiskerne har ofte satt hus og hjem i pant for å skaffe seg båt, og for å skape en arbeidsplass eller flere og skape aktivitet i sitt lokalmiljø. Nå frykter mange at både arbeidsplassene og hjemmet ryker, og det er etter min mening det verste som kan ramme folk. Hva vil statsråden gjøre for å hjelpe disse kystfiskerne gjennom denne vanskelige situasjonen?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Presidenten oppfordret til at vi ikke skulle foregripe behandlingen av saker, og det skal heller ikke jeg gjøre. Jeg snakket nå om den akutte situasjonen for en hel næring og for mange lokalsamfunn. Jeg hører hva statsråden sier, at det pågår møter og drøftinger om disse tingene, og det synes jeg for så vidt er positivt. Det er jo slik at når det har vært betydelige omstillinger i andre virksomheter, både private og offentlige, har det vært satt inn omstillingsmidler for å avhjelpe situasjonen, og det har jo også før vært svingninger i fiskeriene. Mitt spørsmål var: Hva vil statsråden foreslå i disse møtene som tiltak for å avhjelpe denne dramatiske situasjonen? Det er greit å ha møter, men det kan vel være greit å ha noen konkrete forslag å slå i bordet med.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-21:
Spørjaren tek opp ei alvorleg problemstilling. Eg er sjølv frå ein kommune som no har 11 pst. arbeidsløyse på grunn av krisa i fiskeindustrien og med det er blant dei tre kommunane i Nordland som har såpass stor arbeidsløyse. Værøy og Øksnes er dei to andre. Det same ser vi i Finnmark, med Gamvik som utmerkjer seg med ei arbeidsløyse på 13,3 pst. Dette har nesten berre si årsak i krisa i fiskeindustrien. Eg må seie at eg er ueinig med statsråden når han seier at tilfeldige konkursar skal føre til ei langsiktig strukturendring i norsk filetindustri. Det er sjølvsagt god Høgre-politikk, men det er dårleg politikk for kystsamfunna. Industrien som tidlegare i vinter var imot at staten skulle engasjere seg i forhold til den såkalla omstruktureringa, har no sagt at ein etterlyser staten på banen i forhold til å bidra med bl.a. likviditetsordningar. Statsråden var her litt vag på kva han meiner om desse nye signala frå industrien. Eg kan vere med på ein langsiktig strategi for omstilling for å utnytte ferskt råstoff, men kva gjer vi i dag?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-21:
Eg har eit spørsmål til fiskeriministeren. Det kunne ha vore freistande å følgje opp i forhold til industri, men det eg skal spørje om, har absolutt også konsekvensar for norsk fiskeindustri. Det er nettopp gjort ei global undersøking som er publisert i tidsskriftet «Nature», som viser at 90 pst. av dei store fiskeartane i verda er nedfiska. Og vi høyrer på NRK i dag at norske fiskeeksportørar fryktar for at dette kan skape eit dårleg ry i marknaden også for norsk torsk, og at det vil gå ut over norsk eksport av torsk. Vi er avhengige av tillit i marknaden, vi er avhengige av tillit hos forbrukarane, og vi er sårbare for denne typen informasjon. Då hjelper det ikkje at det er skapt eit inntrykk, som er riktig, av at vi også på norsk-russisk side set kvoten høgare enn det som forskarane anbefaler. Ein treng ikkje gå så langt som til å seie at torsken er truga, men det er iallfall ein realitet at ein ikkje følgjer dei kvoteråda ein får bak lukka dører i Den norsk-russiske fiskerikommisjon. Kva for strategi har statsråden for å motverke eit dårleg rykte for norsk-arktisk torsk i den internasjonale marknaden?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-21:
Eg er fullstendig i stand til å skilje mellom ein torsk og ein torsk. Det var derfor eg snakka om norsk-arktisk torsk i mitt spørsmål. Men er ikkje statsråden bekymra for at dei internasjonale undersøkingane som er gjorde, kan få ein smitteeffekt i marknaden på det som er vår viktigaste eksportartikkel i forhold til fanga villfisk, nemleg den norsk-arktiske torsken? For det er det som er realiteten her. Når vi sender eit signal, som er heilt rett, om at vi set kvoten også på norsk-arktisk torsk høgare enn det som forskarane anbefaler, og for så vidt også høgare enn det som, så vidt eg forstår, var det økonomiske rådet frå Fiskeridirektoratet til statsråden i fjorårets forhandlingar i forhold til kva som ville vere det økonomisk mest berekraftige uttaket av norsk-arktisk torsk, lurer eg på smitteeffekten. Er ikkje statsråden bekymra, som norske fiskeeksportørar er, for at vi vil ende opp med eit dårleg rykte, som kan få konsekvensar for marknaden?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-05-21:
En forventer kanskje at jeg skal stille spørsmål til fiskeriministeren, men jeg skal stille spørsmål til landbruksministeren. I spørretimen 7. mai stod landbruksministeren i denne sal og bekreftet at man hadde full kontroll med gjødselimporten til dette landet. Vi har forsøkt å undersøke det, og det er ikke tilfellet. Fjordane Landbruks Produkt sender ut gjødseltilbud, og de har billigere gjødsel å levere til det norske markedet enn hva Norsk Hydro har. Vi må jo ha datablad på alt i dag – til og med maling må vi ha datablad på. Vi skulle vel hatt datablad på gjødsel, men det finnes ikke. I Fjordane Landbruks Produkt har de ikke datablad. De importerer gjødsel fra Riga. Hva gjør landbruksministeren for å forhindre at Norge blir en søppelplass med hensyn til kugalskap og scrapi, slik som vi har det i dag? Vi har ikke datablad på gjødsel, og landbruksministeren kan ikke stå i denne sal og si at han har full kontroll.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-05-21:
Jeg takker for svaret, men jeg finner det utrolig rart, for Fjordane Landbruks Produkt må jo ha fått tillatelse fra Landbruksdepartementet og Landbrukstilsynet. De importerer gjødsel fra Riga. Hva slags forsikring har vi for at ikke Riga får gjødsel og beinmel fra Storbritannia? Ingen, etter min forstand. Jeg må tilføye at det finnes ikke regler i Landbruksdepartementets forskrifter som tilsier at man ikke kan ha beinmel i dyrefôr, hundemat og kattemat. Det finnes ingen regler. Så landbruksministeren kan ikke ha full kontroll. Hva gjøres for å undersøke at gjødselen fra Riga i Latvia ikke inneholder beinmel?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-05-21:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Det vises til at det i lengre tid har vært et sterkt ønske fra de nordlige fylkene, fiskeriorganisasjonene og de andre maritime næringene om å få etablert en separasjonssone for tankfartøyene som går, og som i økende antall vil gå, til og fra Nord-Russland og gjennom norsk sone i Barentshavet. Hvordan går arbeidet med å etablere separasjonssone, og hva vil statsråden gjøre for å få fortgang i dette for fiskeriene så viktige arbeidet?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-05-21:
Jeg takker statsråden for svaret, men det er mulig at spørsmålet har vært upresist. Det fiskeriorganisasjonene og fylkene er opptatt av, er en separasjonssone utenfor territorialgrensen, altså 50 nautiske mil fra land. Og det var det spørsmålet skulle dreie seg om. Hvordan går det med arbeidet med å få en separasjonssone utenfor territorialgrensen og utenfor 50-milsgrensen, for vi må ha en stund å reke på hvis vi får maskinskade? Er det slik å forstå at statsråden kan stå i denne salen og bekrefte at han kun har jurisdiksjon over det som rører seg innenfor territorialgrensen, og at utenfor territorialgrensen er det en annen statsråd, nemlig forsvarsministeren, som har jurisdiksjon? Hvordan går det med arbeidet i Regjeringen med å få en separasjonssone utenfor territorialgrensen?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-05-21:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg har ikke fått svar på spørsmålet om hvordan det går med dette arbeidet. Er det slik å forstå at det er forsvarsministeren som har jurisdiksjon utenfor 12-milsgrensen, utenfor territorialfarvannet, som vi har behandlet i Odelstinget, og som er godkjent? Og jeg takker for at dette endelig ble framlagt. Det var etter et initiativ fra Kystpartiet at det ble en utvidet territorialgrense. Men fiskeriministeren har ikke jurisdiksjon utenfor territorialgrensen. Det er det forsvarsministeren som har – hun sitter i salen – og dette pågår i Regjeringen. Det pågår et arbeid, og jeg vil ha rede på hvordan det går med dette arbeidet. Vi mangler ikke slepebåtkapasitet, som blir tatt opp i det neste spørsmålet, men vi mangler beslutningskapasitet. Vi mangler en beslutning fra Regjeringen om båter som går langs Norskekysten – de forventet 22 siste år, mens det ble over 200. Hva blir gjort fra Regjeringens side for at vi skal få seilingsleder og få båtene fra land?
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Jeg vil stille et spørsmål til statsråd Ludvigsen, som skal svare på vegne av statsråd Foss: «Nordisk Ministerråd har engasjert tidligere statsminister Poul Schlüter til å støtte opp under arbeidet med å fjerne hindringer mellom de nordiske land. En av disse hindringene er den store forskjell i bankgebyrer for utenlandske og innenlandske bankoverføringer. Vil statsråden ta opp dette spørsmålet på Nordisk finansministermøte 11. juni 2003?»
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Jeg erindrer ikke at jeg nevnte noen av byene, men det er kanskje mitt problem. Jeg har lyst til å følge opp med å si at det er bra at saken nå blir tatt opp på møtet mellom finansministrene den 11. juni. Det er faktisk behov for å ta tak i bl.a. dette elementet når det gjelder grensehindringer mellom de nordiske land, for gebyrene på pengeoverførslene oppleves av hvermannsen som særdeles urimelige. For eksempel koster det 75 kr å overføre 200 kr fra Norge til Finland, og det kan vises til en rekke andre eksempler hvor det er 80 pst. gebyr på pengeoverførslene. I tillegg bruker man fra to til sju dager på å forflytte penger mellom landene. Det i seg selv er en raritet i vår teknologiske verden. Når statsråden sier at saken vil bli tatt opp, må det komme noe mer enn en oppfordring til bankene om at de ser nærmere på spørsmålet. Det må komme noe mer, og jeg vil utfordre statsråden: Hva tenker han? Hva mer kan komme enn en generell oppfordring?
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Det er flere grunner til at vi burde være medlemmer av EU, bl.a. også dette. Men jeg bare oppfordrer statsråden enda en gang til å se til at regjeringene i Norden nå må ha som mål at pengeoverføringer mellom landene skal være billigst mulig for kundene. Det er altså tre forhold som dette møtet 11. juni må ta tak i, nemlig at det skal være billigere for kundene, det skal bli en bedre informasjon om hvordan dette foregår, og man må få redusert tiden slike betalingsoppdrag tar. Jeg håper at statsråden tar med seg den oppfordringen og utfordringen til dette ministerrådsmøtet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til justisministeren: «Det er blitt kjent at voldsalarmer som er tatt i bruk av politiet, ikke fungerer. Dette gir voldsutsatte og trua kvinner og barn falsk trygghet. Hva vil statsråden gjøre for å rydde opp i dette?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Som statsråden selv sier, er dette et akuttiltak sammen med andre tiltak som må være på plass. Gjennom medieoppslag har vi blitt kjent med at det prøveprosjektet som Oslo politikammer i dag prøver ut når det gjelder voldsalarmer, faktisk ikke fungerer. Det er flere kvinner som er med på prosjektet, som kan bekrefte det. Da forundrer svaret fra statsråden meg, for det var jo også slik at statsråden sa at dette skulle være på plass i løpet av 2002. På et spørsmål fra Anne Helen Rui for ganske lang tid tilbake poengterte statsråden tydelig at det med voldsalarm og mulighet for skifte av personnummer skulle være på plass effektivt i løpet av 2002. Jeg synes at statsråden har en litt for defensiv tilnærming til de sterke historiene som har kommet fram. Vi skal huske på hva dette er. Dette handler om kvinner og de mest ekstreme tilfellene av kvinnevold som vi opplever i vårt samfunn. Da er det en sikkerhet for disse kvinnene å kunne bli utstyrt med en alarm som fungerer. Så jeg ønsker at statsråden faktisk gir et litt mer offensivt svar på denne viktige problemstillingen enn det han nå gjorde.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-05-21:
Poenget er jo at vi her må få et helt sikkert system, det er jeg helt enig med statsråden i. Men etter det vi er kjent med, finnes det andre system som faktisk har fungert. Det er statsrådens politiske ansvar å sørge for kvalitetssikring av det systemet som nå er under utprøving, før det endelig blir inkludert i det ordinære systemet. Det er ikke Oslo-politiets ansvar, men faktisk et politisk ansvar som statsråden har. Hvis det som har kommet fram i media den siste tiden, ikke er riktig, er selvfølgelig det også alvorlig. Men jeg tolker statsrådens svar dit hen at det vi har blitt kjent med i media, ikke medfører riktighet, og at det prøveprosjektet som Oslo-politiet i dag har i forhold til voldsalarmer, faktisk fungerer og er det som skal bli iverksatt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-05-21:
For politiet er det en viktig oppgave å sørge for at volds- og trusselutsatte personer gis nødvendig beskyttelse. Et viktig tilbud i den anledning er mobile voldsalarmer, som i samvirke med andre tiltak skal gi ofre en økt trygghet og bevegelsesfrihet samt bidra til forebygging av vold og trusler. Løsningen skal føre til en effektiv nødkommunikasjon mellom de trusselutsatte og politiet ved akutt fare. Politidirektoratet opplyser at arbeidet med utvikling av et landsdekkende tilbud med mobile alarmer fortsetter med høy prioritet. I sin målsetting vektlegger politiet å ta i bruk et gjennomprøvd og driftssikkert konsept for drift, mottak og behandling av voldsalarmer. Dette innebærer at politiet i framtiden vil ha en løsning av høy kvalitet, som i samvirke med andre tiltak vil gi ofre en reell sikkerhet. Dagens teknologi setter noen begrensninger for bl.a. nøyaktig posisjonering i enhver situasjon og stabilitet i GSM-nettet. Politidirektoratet opplyser at så langt de kjenner til, utnyttes i dag den beste og mest oppdaterte tilgjengelige teknologien i en pilotdrift ved Oslo Politidistrikt og i arbeidet med en nasjonal løsning. Det kan i framtiden forventes ny utvikling innen området, og politiet vil fortløpende vurdere nye teknologiske løsninger. I pilotdriften er det etablert et samarbeid med et titalls testbrukere. Disse har en viktig funksjon ved at løsningene til funksjonalitet og driftssikkerhet blir testet ut, slik at feil og mangler kan kartlegges og utbedres. Test av systemet i Oslo pågår, og i løpet av våren vil distriktet rapportere sine erfaringer. Ytterligere funksjonsprøver av systemet er iverksatt i Rogaland og Troms politidistrikter. Så langt er det ikke noe som tyder på at løsningen som er tatt i bruk i pilotdriften, ikke fungerer som forventet. Det er heller ikke noe som tyder på at løsningen som er tenkt implementert i alle politidistrikter, ikke vil fungere. Det planlegges å ta i bruk et landsdekkende tilbud med mobile voldsalarmer innen utgangen av 2003. Avslutningsvis er det viktig for meg å understreke at utendørsalarmen alene ikke vil kunne sikre volds- og trusselutsatte fullstendig trygghet. Andre sikkerhetstiltak, både i regi av politiet og den trusselutsatte selv, må derfor alltid trekkes inn i en vurdering der trusselen anses å være særlig alvorlig. Videre er det av stor viktighet at politiet i forbindelse med tildeling av en voldsalarm foretar en løpende vurdering av behovet for opp- eller nedtrapping av beskyttelsestiltak.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-05-21:
Ja, jeg har et meget offensivt forhold til dette. Det har bl.a. kommet til uttrykk ved lovgivning som handler om fiktiv identitet, og som det arbeides med å få på plass, vitnebeskyttelse, som Politidirektoratet har fått i oppdrag å jobbe med, besøksforbud, som er vedtatt – med bred støtte i Stortinget – og at vi aktivt bruker stasjonære alarmer. Det er også orientert om at pilotvirksomheten i Oslo ville ta lengre tid, fordi vi må være helt sikre på at vi har tilgjengelig et driftskonsept som fungerer, og at vi har alle kartdata på plass. Når det gjelder noen av avisoppslagene, vet jeg ikke hvem det gjelder, men jeg vet f.eks. at det er noen som inngår i pilotprosjektet, som holder til i Asker og Bærum. Asker og Bærum er ikke nødvendigvis lagt inn med kartdata på Oslo Politidistrikt. Da har man først og fremst mobiltelefonen som en direkte nødkommunikasjon som brukes, og da forutsettes det at kommunikasjonen kan brukes. Den informasjonen jeg har fått, har jeg selvfølgelig innhentet. Både jeg og min politiske ledelse har et aktivt forhold til at dette skal være på plass, for vi er vel kjent med historiene. Vi bruker også mye tid for nettopp å sørge for at sammenhengen i disse truede livene blir sett på, fra besøksforbud til skikkelige mottak hos politiet, med koordinator for familievold og voldsofre generelt og med den teknologien vi her snakker om. Så jeg kjenner meg ikke igjen i defensivbetegnelsen.