Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Som saksordfører legger jeg fram energi- og miljøkomiteens innstilling til denne stortingsmeldingen om avfall som ressurs – avfallspolitikk og sirkulærøkonomi, samt de to andre Dokument 8-forslagene som presidenten viste til. Dette er politikk som har skapt engasjement rundt omkring i landet, og det er diskusjoner som har vært løftet i ganske vidt spenn. En ting er kildesortering, som man har på hjemmebane og på jobben, en ting er trygghet for om leker, kosmetikk og klær inneholder miljøgifter – nytt kjøp kontra reparasjoner, plast i havet og hvordan dette påvirker livet i havet, farlig avfall og håndtering av dette inn i framtiden, nye arbeidsplasser og hvilke rammebetingelser de må ha for å sette fart på den sirkulære økonomien. Det handler om hva du og jeg gjør, men det handler også om hva regjeringen, EU og FN velger å gjøre med hensyn til de utfordringene vi står i. Arbeidet med meldingen har vært en reise i både kjente og ukjente farvann for oss alle sammen, tror jeg, og jeg tror jeg kan si på vegne av hele komiteen at vi har lært masse og bidratt med en rekke politiske forslag ut over det regjeringen la fram i juni. Det var ikke minst på grunn av at det kom en rekke forslag under høringen, og vi jobbet sammen for å finne formuleringer og vedtak der vi har kunnet samlet oss. I tillegg er det selvfølgelig forslag fra enkeltparti som ikke har fått flertall, men det har vært massevis av engasjement rundt dette. Det var riktig og et riktig tidspunkt å komme med en stortingsmelding nå. Det å fokusere på avfall som ressurs framfor noe som bare skal brennes eller deponeres, er utrolig viktig. Arbeiderpartiet mener at regjeringen har kommet med en rekke gode tiltak rundt avfall, men vi er skuffet over at man ikke har greid å løfte sirkulærøkonomi uten bare å ha en situasjonsbeskrivelse eller ha en henvisning til EU. Denne muligheten skulle man virkelig ha grepet tak i, for næringslivet etterlyser jo tiltak, etterlyser politikk, rammebetingelser og virkemidler som er tilpasset en sirkulærøkonomi, ikke bare en lineær tilpasning, sånn som man gjerne har i næringspolitisk sammenheng ellers. Det er synd at regjeringen ikke hadde politikk for det de egentlig kom til Stortinget med. Det har nå gått trekvart år siden denne stortingsmeldingen ble lagt fram, så vi har store forventninger til at ting vil skje raskt etter at vi har behandlet denne saken i dag. Vi har allerede i dag en del støtteordninger i virkemiddelapparatet, bl.a. miljøteknologiordningen. Hvordan kan den tilpasses de utfordringene og mulighetene man har i sirkulærøkonomien? Hvordan kan Enovas krav være med og bidra til at man kan få tilskuddsordninger til dette? Hvordan skal skattene og avgiftene reguleres med hensyn til dette? Skal man ha avskriving eller nedskriving i regnskapsføringen, slik at dette er tilpasset de utfordringene man står oppi? Det som er spennende med dette, er at hvis vi klarer å oppnå en god politikk når det gjelder sirkulærøkonomi, vil vi være med og bidra til å skape nye arbeidsplasser rundt omkring i hele landet, samtidig som vi vil være med på å bygge verdiskaping, som er viktig. Forbrukerperspektivet har vært løftet gjennom behandlingen av meldingen. Forbrukerrådet hadde klare og tydelige forventninger om en rekke framtidsrettede løsninger under høringen, og mange av disse forslagene har nå fått flertall. Vi ser at det vil bli behov for flere fagarbeidere i skomaker-, møbeltapetserer-, urmaker- og skredderfaget om utviklingen går mot gjenbruk og reparasjoner i større grad enn hva vi har i dag. Da må utdanningstilbudene være tilrettelagt for det. Vi ønsker å øke reklamasjonsretten til seks år. Vi øker selgers bevisbyrde til to år og tilpasser regelverket slik at varer skal kunne repareres av alle profesjonelle reparatører uten at det går ut over garantien. Avfallshierarkiets ressursbruk bør starte med å produsere minst mulig avfall. Derfor etterlyser vi tiltak når det gjelder den overordnede målsettingen om å redusere avfallsmengden. Norsk avfallspolitikk handler i dag i stor grad om det nederste trinnet på avfallspyramiden, som er deponi, og det går dessverre i feil retning. Det er et nasjonalt mål at veksten i den totale avfallsmengden skal være vesentlig lavere enn den økonomiske veksten, men vi ser at BNP i perioden 2012–2015 økte med i overkant av 7 pst., mens avfallsveksten har vært på 8 pst. i samme periode. Gjennom å bevege oss oppover i avfallspyramiden vil vi både kunne redusere klimaavtrykket og øke jobb- og verdiskapingen, understøttet av et næringsliv med styrket grønn konkurransekraft og nye forretningsmodeller. Under høringen var det en rekke aktører som tok opp nettopp dette. Når en går i butikken og kjøper klær, barneklær, dukke, sjampo eller hva som helst, tror en at dette er trygge produkt. Sannheten er at det fremdeles gjøres nye funn av miljøgifter i disse varene. De inneholder kjemikalier som regnes å utgjøre en alvorlig trussel mot helse og miljø. Enkelte slike produkt inneholder miljøgiften PFAS, som er blant de minst nedbrytbare stoffene vi kjenner til. I Arbeiderpartiet mener vi at miljøgiftene må tas ut av kretsløpet, og det er et behov for forbud mot varer som inneholder PFAS. Det skal være trygt å kjøpe barneklær, det skal være trygt å kjøpe leker. Når det gjelder farlig avfall, er det så vidt nevnt i denne meldingen, det er kanskje to–tre linjer. Det er et nasjonalt ansvar å ha deponi for farlig avfall, ikke minst å bidra til mål og tiltak som får ned behovet for deponi. Dette er en viktig sak å ta tak i. Regjeringen holder nå på å finne en ny løsning fra 2022, når Langøya er full. Det er regjeringens ansvar å legge til rette for den beste løsningen, men i denne meldingen er det også naturlig at vi fra Stortinget legger noen overordnede føringer for å trygge det nasjonale ansvaret på en skikkelig måte. Det må stilles strengere krav rundt sirkulærøkonomi også på det feltet – bedre løsninger for miljøet rundt deponi og bruk av ny teknologi og kompetanseutvikling. Det totale bildet rundt deponiet som skal overta fra 2022, må ha trygge løsninger for både framtidige naboer og miljøet. Regjeringens ambisjoner så langt er utydelige og vage, så her håper vi at statsråden vil kunne jobbe aktivt og konstruktivt for å finne gode løsninger for framtiden, og gjerne i samarbeid med Stortinget. En nasjonal avfallspolitikk må ses i sammenheng med både industri- og klimapolitikken med tanke på økt ressursutnyttelse av avfall, biprodukt innenfor bærekraftige samfunnsøkonomiske rammer. Skal Norge nå målet om 70 pst. materialgjenvinning innen 2020 og målet om at 65 pst. av husholdningsavfallet skal resirkuleres innen 2035, er det viktig at kompetanse, statistikk, forskning og utvikling og innovasjon innrettes for å nå dette målet. Kommunene har en nøkkelrolle i arbeidet med omstilling til lavutslippssamfunnet og en sirkulærøkonomi. De har et stort potensial for å bruke avfall som drivkraft for innovasjon, sysselsetting og energi, og for at Norge skal nå de miljøpolitiske målsettingene vi har satt oss. Arbeiderpartiet vil også ta opp det som går på plast og marin forsøpling, for vi mener det er behov for en helhetlig strategi mot marin forsøpling, hvor en tar for seg hele verdikjeden fra produksjon av plast til opprydding av søppel. Skal vi nå den globale nullvisjonen for marin forsøpling, må vi i større grad kartlegge kildene til forsøpling, jobbe i alle ledd med å stanse forsøplingen, finne alternativ til plast der det er nødvendig, styrke forebyggingsarbeidet og inkludere avfallsplaner med miljømessig tilfredsstillende avfallshåndteringsanlegg i alle havner. Her står komiteen samlet på mange områder, men det som er viktig for oss å nevne spesifikt, er at vi må ta på alvor at det årlig havner åtte millioner tonn plast i havet. Om dette fortsetter, vil det være mer plast enn fisk i havet i 2050, og det kan vi ikke være med på. Her trengs det sterkere lut. Vi har sagt at det dessverre ligger en del offshoreskip i opplag langs kysten. Vi har ikke sagt at alle de skal brukes til å samle plast – det er 130 båter, det tror jeg hadde blitt enorme summer – men vi er opptatt av at vi skal ta en lederrolle internasjonalt for å se på hvordan vi kan kartlegge hvor i havet det finnes mest plast, hva vi kan bidra med av teknologiske løsninger, og om det er muligheter for at noen av skipene kanskje kan bygges om, slik at vi kan være med og ta et stort ansvar også på internasjonale hav. Vi er en skipsnasjon, vi er en kompetansenasjon når det gjelder det. Så til slutt: I dag har vi forslag om å innføre et mål om å fase ut og forby produkter og bruk av enkelte engangsartikler i plast innen 2020. Begrene vi har her på Stortinget, fikk komiteen refs for x antall ganger under høringen, så det er en liten beskjed fra komiteen til presidentskapet, at vi må kanskje kvitte oss med disse. Jeg tar opp forslagene Arbeiderpartiet er med på.