trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Som representanten Tenden refererer i spørsmålet, har eg nedsett ei ekstern undersøkingsgruppe som skal kartleggje årsaka til raset og gjennomgå rutinane for planlegging, bygging, sikring og vedlikehald. Gruppa skal òg føreslå forbetringar. Som det går fram av mandatet for gruppa frå 5. januar i år, skal gruppa levere rapport med resultata frå arbeidet sitt 15. februar 2007, altså i morgon. I tillegg har Statens vegvesen nedsett ei eiga gruppe som skal sjå på gjeldande retningsliner og praksis for planlegging, bygging, drift og vedlikehald av vegtunnelar. Arbeidet med å sikre tunnelane er i full gang. Det er selskapet Mesta som utfører arbeidet i søndre løp. I det nordre tunnelløpet, som ein òg kom til måtte tilleggsikrast, er òg arbeidet kome i gang. Der er det selskapet Veidekke som utfører arbeidet. Geologane som arbeider med å kartleggje berget i dei to tunnelane, har òg oppdaga andre soner som ein må vurdere å sikre samstundes med at tunnelane er stengde. Ein kan difor i dag ikkje gje eit sikkert tidspunkt for når alt arbeidet kan vere avslutta. Det må ein kome tilbake til når ein har konkludert etter at geologane har gjort ferdig arbeidet sitt. Eg tek sikte på å gje ei nærare orientering til Stortinget om raset i Hanekleivtunnelen i samleproposisjonen i samband med revidert nasjonalbudsjett, slik eg òg har varsla i brev til Stortingets transport- og kommunikasjonskomite 26. januar 2007.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Det er nok ikkje statsråden dette er avhengig av, for å seie det slik. Mandatet er gjeve, jobben er ein i gang med. Eg trur representanten Tenden vil vere samd med meg i at no er det viktig at tunnelen vert skikkeleg sikra, og at ein ikkje risikerer at press på tida, anten det gjeld påskeferie eller sommarferie, skal bidra til at ein ikkje gjer jobben godt nok. Det eg er oppteken av å sjå til, er at det vert ei forsvarleg sikring. Når det er sagt, er eg sjølvsagt òg oppteken av at perioden med stenging av tunnelen ikkje skal verte ein einaste dag lengre enn nødvendig, men han må verte så lang at alt arbeidet vert gjort forsvarleg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Spørsmålet om eit eige trafikktilsyn har jo kome opp i kjølvatnet av hendingane i Hanekleivtunnelen. Me veit ikkje pr. i dag om eit trafikktilsyn ville betydd noko som helst frå eller til i denne tunnelen. Det får me kanskje svar på i morgon, kanskje ikkje. Det får me no sjå. Sjølvsagt er prinsippet om maktspreiing som representanten Tenden viser til, viktig, men i samferdselssektoren er det òg viktig å sjå på korleis me nyttar dei til kvar tid tilgjengelege ressursane på ein best mogleg måte, slik at me får mest mogleg tryggleik og mest mogleg veg igjen for pengane. Heile den problematikken ynskjer eg å sjå på etter at eg har fått rapporten frå ekspertgruppa, og så får me kome tilbake til eit eventuelt frittståande vegtilsyn seinare.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Drifta av riks- og fylkesvegnettet vert gjennomførd med basis i dei såkalla funksjonskontraktane som ein inngår med private entreprenørar etter konkurranseutsetjing. Kontraktane har ei lengd på inntil fem år, og det er 13 slike kontraktar i Hedmark og Oppland, som omfattar 3 600 km riksveg og 4 600 km fylkesveg. Fyrste del av vinteren 2006/2007 har vore svært mild, og i Hedmark og Oppland har det vore mange og hyppige vekslingar mellom varmegrader og kuldegrader, ofte kombinert med nedbør. Dette har tidvis medført glatte vegar og vanskelege køyreforhold i begge fylka. Vegane som har vore salta, har hatt tilfredsstillande standard, men Statens vegvesen har fått mykje kritikk for sein og utilstrekkeleg strøing på vegnettet der det har vore bruka sand. Under slike vêrforhold kan det verte glatt over heile vegnettet samstundes. Entreprenørane skal begynne å strø med ein gong det vert glatt, og kontraktane seier kor mange timar dei har for å fullføre arbeidet. For riksvegane i Hedmark og Oppland gjeld same standard som for riksvegar generelt, medan det for fylkesvegane er gitt lokale standardar som er tilpassa kor viktige vegane er. Statens vegvesen tek stikkprøver for å kontrollere at eigenkontrollen til entreprenøren fungerer. Funksjonskontraktane er krevjande å følgje opp for begge partar, både på grunn av funksjonskrava og lengda på vegnettet. Stikkprøver tekne i haust og i vinter har ikkje avdekt mange tilfelle der entreprenøren ikkje har utført arbeidet innan tidsfristen. Men det er avdekt ein for stor del tilfelle der entreprenøren har vore seint ute med å begynne arbeidet. Dette har Statens vegvesen gripe fatt i, og dei er no i kritisk dialog med dei aktuelle aktørane. Det har òg vore gjennomført trekk i utbetalingane til entreprenørar som følgje av manglande oppfylling av kontraktane. Arbeid med å revidere vedlikehaldsstandarden er sett i gang og vert gjennomført i løpet av eit års tid. Ny vedlikehaldsstandard vil verte innarbeidd i kontraktane etter kvart som dei vert fornya, og er såleis eit langsiktig tiltak. Statens vegvesen vil vurdere skjerpa tiltak overfor entreprenørane som kan føre til meir rettidig oppfylling av kontraktane. Dette kan innebere auka innsats på stikkprøver, oppfølging av eigenkontrollen hos entreprenørane og å sørgje for at dei faktisk nyttar dei hjelpemidla Vegvesenet har stilt til disposisjon, slik som vêrradar og klimastasjonar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Eg er heilt samd med representanten Eirin Faldet i det ho seier. Men det er jo slik at i dei funksjonskontraktane som no er inngåtte, der varierer frist og ferdiggjering mellom ein og fire timar. På dei mest lågtrafikkerte fylkesvegane i Oppland er fristen opptil seks timar. Den er sett av fylket. Tilsvarande vegar i Hedmark skal berre strøast når det ikkje er framkomeleg for vinterskodde bilar, så der må sjølvsagt fylkeskommunen sjå på det. Statens vegvesen Region øst nytta fyrste halvår 2006 278 årsverk til stikkprøvekontroll av 1 300 km veg i Hedmark og Oppland. Det resulterte faktisk i 59 tilfelle der entreprenørar fekk trekk i utbetalingane som følgje av stikkprøvekontroll. Så det er klart at kontrollane er viktige, og dei verkar. Det er kanskje økonomiske trekk som vert det viktigaste verkemiddelet på kort sikt, og så må me leggje til rette for betre funksjonskontraktar på lang sikt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Som eg sa i mitt hovudsvar, er det lik standard som er lagt til grunn i heile landet, så standarden skal ikkje variere frå fylke til fylke. Det som kan variere i periodar, er sjølvsagt vêr- og føreforhold. Eg legg ikkje skjul på at statsråden òg kan vere kritisk til funksjonskontraktane. Eg får altfor mange rapportar inn om for dårleg brøyting, frå mange delar av landet – òg frå Hedmark – noko representanten har teke opp i dag. Det har resultert i at Statens vegvesen no går igjennom funksjonskontraktane. Dei har eit arbeid på gang – som eg sa, skal det vere avslutta innan eit år – med å forbetre funksjonskontraktane som gjeld vedlikehald av vegnettet. Eg trur at det er eit viktig arbeid, og eg håpar at det skal medverke til at me skal få ein betre standard på vegvedlikehaldet vinterstid rundt om i landet, òg i Hedmark.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Opplegget for betring av togtilbodet på Gjøvikbana har vore vellukka. I rammeavtala som staten no har inngått med NSB for dei neste fira åra, har vi framforhandla eit driftsopplegg med stive ruter gjennom heile dagen òg for andre jernbanestrekningar, tilsvarande driftsopplegget som gjeld for Gjøvikbana. Hovudutfordringane for ei ytterlegare betring av togtilbodet på Gjøvikbana ligg i jernbaneinfrastrukturen. Eit nytt kryssingsspor eller forlenging av kryssingsspor mellom Grefsen og Roa er ynskjeleg for å redusere reisetida og auke kapasiteten både for godstrafikken mot Bergensbana og persontrafikken mot Gjøvik. Det ligg ikkje inne planar om utbygging av eit slikt kryssingsspor i Jernbaneverket sitt handlingsprogram for NTP-perioden 2006–2009. Etter påtrykk frå ordføraren i Nittedal og i lys av kapasitetsutfordringane for godstrafikken på Gjøvikbana mellom Oslo og Roa har eg likevel bede Jernbaneverket føreta ei særskilt vurdering av behovet for eit kryssingsspor ved Jenserud. Etter Jernbaneverket si vurdering er dagens straumforsyning god nok til gjeldande togtilbod. Jernbaneverket samarbeider òg gjennom Jernbaneforum Gjøvikbanen med Oppland fylkeskommune og kommunane langs bana om kortsiktige tiltak som omfattar oppgradering av stasjonar, knutepunktutvikling og betre koordinering mellom buss og tog samt innfartsparkering. Gjennomsnittleg reisetid på strekninga mellom Oslo og Gjøvik er i dag om lag to timar. For å oppnå ei reisetidsinnkorting med om lag 30 minutt, er det nødvendig med ei omfattande oppgradering av bana, medrekna straumforsyninga. Konkrete tiltaksplanar vil verte vurderte i samband med arbeidet med rulleringa av Nasjonal transportplan for perioden 2010–2019 med tilhøyrande handlingsprogram frå Jernbaneverket. Stortingsmeldinga om Nasjonal transportplan 2010–2019 skal etter planen leggjast fram for Stortinget i slutten av 2008.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Denne regjeringa har ei storstilt satsing på jernbane. Me doblar løyvingane til infrastruktur med 50 pst., i motsetnad til Nistad sitt parti, Framstegspartiet, som ynskte å kutte post 30, investeringar, med 850 mill. kr. Derfor bør dei som brukar Gjøvikbana, vere glade for at me har ei raud-grøn regjering som satsar, og som òg sjølvsagt skal sjå på moglegheita for kryssingsspor lenger nord. Med Framstegspartiet sitt kuttforslag er det lite truleg at nordre delen av Gjøvikbana hadde vorte prioritert høgst. Oppgradering av jernbana ville vel ha vorte ein fjern og urealistisk draum. Eg er glad for Nistad sitt engasjement, trass i budsjettframlegget. Eg er glad for at me har utolmodige stortingspolitikarar som pustar oss i nakken for å sikre at me stendig får eit betre jernbanetilbod, som òg Regjeringa arbeider intensivt med.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-02-14:
Som eg sa, skal folk som brukar jernbane i dette landet, vere glade for at me har ei raud-grøn regjering og ein statsråd frå ei slik regjering og ikkje frå Framstegspartiet. Framstegspartiet hevdar det synet at jernbana kan gå utan statlege tilskotsmidlar her i det sentrale austlandsområdet. Det er jo heilt feil. Me brukar ein stor del av dei 1,5 milliardar kr me kjøper tenester frå NSB for, nettopp i intercityområdet og i nærtrafikkområdet til Oslo. Når det gjeld konkurranseutsetjing, har eg heile tida vore klar på at Gjøvikbana fungerer godt. Me innfører no stive ruter på mange andre strekningar. Me aukar kapasiteten i neste fireårsperiode med inntil 15 pst. i rushtida i nærtrafikken til Oslo, noko som folk heilt klart vil merke. Det er òg mange andre forbetringar som ligg inne i den avtala som me no har inngått med NSB, der Regjeringa satsar på å kjøpe tenester samstundes som me har ei storsatsing på infrastruktur, drift og vedlikehald i tida framover.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det har kommet mange henvendelser om dårlig strøing og vedlikehold på såpeglatte og sporete veger i Hedmark og Oppland. Vegstandarden varierer som et resultat av at det er flere entreprenører som har fått anbud på vedlikeholdet. Hva vil statsråden gjøre for å sikre gode og trygge kjøreforhold om vinteren?»
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg takker statsråden for et positivt svar. Jeg er glad for at statsråden tar tak i dette, og at skjerpet kontroll blir et hovedsatsingsområde i tiden framover. Det som oppleves, er at en tar altfor store hensyn til årsdøgnstrafikk istedenfor å rykke raskt ut og gjøre veien sikker for trafikkantene. Slik det oppleves nå, er brøyterodene for lange. Dette er for å spare antall brøytebiler, og dermed kostnader. Ved store snøfall blir det problemer, bl.a. på grunn av manglende kapasitet. Byggherren, som er Statens vegvesen, har ansvaret, og det må de faktisk ha. Det vi er redde for, er at kravene i anbudspapirene er såpass løselige at det ikke er lønnsomt å rykke ut for å sikre veivedlikeholdet når det f.eks. kommer snø. Det er vær- og føreforhold det må tas mest hensyn til, ikke hvordan det ligger an med kontrakten.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Veivedlikeholdet er privatisert så mye at ansvaret på en måte blir pulverisert, og vi er jo veldig skeptiske til alle disse private kontraktene. Jeg har lyst til å spørre statsråden om hun vil legge til rette for at oppdragsgiveren kan gjennomføre god kvalitet på vintervedlikeholdet. Vil statsråden gå igjennom alle anbudspapirene, slik at vi får lik standard i hele landet, og at det til enhver tid tas hensyn til de lokale vær- og føreforholdene? Og: Vil hun gå igjennom hele anbudssystemet og se om dette er det riktige og det beste for trafikantene? Det er skummelt når bussjåfører ikke tør kjøre skolebarna til skolen. Derfor må vi gå igjennom hele systemet for at vi skal sikre trafikantene. Vi kan gjerne ha kontroller, men vi må ha så sterke incitamenter at det blir gjort noe, og at brøytebilen kan nå fram så fort som mulig.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-02-14:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Anbud på Gjøvikbanen har vært en suksess og trafikkøkningen fra høsten 2005 til høsten 2006 har vært meget stor. I gjennomsnitt var økningen på 15 pst., og det viser at anbud og satsingen på Gjøvikbanen har fungert. Vil statsråden medvirke til at Gjøvikbanen ytterligere kan forbedres med bl.a. krysningsspor, strømforsyning m.m. slik at kjøretiden kan kortes ned?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-02-14:
Jeg takker for svaret. Jeg er veldig fornøyd med at statsråden vil gripe fatt i dette. Enkelte stasjoner på Gjøvikbanen har jo hatt en økning på hele 40 pst. Ved å ha lagt ut banen på anbud har staten spart en god del millioner, og i tillegg har vi fått en økning på 40 pst. i antall avganger. Gjøvikbanen har altså vært et gode for staten, som har spart penger, og den har vært et gode for de reisende. Jeg er glad for det ene krysningssporet som statsråden her nevnte. Men ligger det inne noen forespørsler om at det kan komme krysningsspor andre steder – jeg tenker lenger nordover – for det er et faktum at togene veldig ofte blir stående på grunn av at de venter på motgående tog? Det er jo da kun på kortere strekninger man står og venter inne på stasjonene. Man mangler krysningsspor flere steder.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-02-14:
Nå er ikke dagens statsråd fra Fremskrittspartiet! Det som er tilfellet med Gjøvikbanen, som jeg prøvde å si i mitt forrige spørsmål, er at til tross for at anbudet var mye lavere enn tidligere, fikk vi i tillegg 40 pst. økning i antall avganger. Det ble altså en formidabel besparelse og bedring ved at Gjøvikbanen ble lagt ut på anbud. Det er en kjensgjerning. Nå har statsråden stoppet videre anbudsprosesser. Det ligger enorme innsparingspotensialer ved å endre på de tilbudene som er i dag. Istedenfor bare å betale ut penger til NSB, kan man legge strekninger ut på anbud, slik som man har gjort med Gjøvikbanen. Vil ikke statsråden tenke i disse baner, slik Fremskrittspartiet gjør, for å frigjøre midler, slik at vi kan bruke disse midlene på annen infrastruktur?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-02-14:
Jeg har følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Regjeringens målsetting er at det skal være full barnehagedekning i 2007. I Øyjorden i Bergen er det en kommunal tomt som er leid ut til et parsellhagelag hvor kommunen planlegger å bygge barnehage. Fylkesmannen har fremmet innsigelse mot omreguleringen med bakgrunn i tomtens verdi som grøntområde for nabolaget. Paradokset er at tomten er leid ut til private og derfor utilgjengelig for allmennheten og naboene. Vil Regjeringen gripe inn i denne og tilsvarene enkeltsaker for å hindre at fylkesmannen blokkerer utbygging?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-02-14:
Jeg vil takke for svaret, og jeg takker for at statsråden følger opp denne viktige saken for Bergen. Departementet sendte 5. januar brev til Bergen kommune, som feilaktig oppgir at nå har man funnet en løsning i saken. Løsning er foreløpig ikke funnet, og det til tross for at statsministeren i et møte med Bergen kommune før jul konkret lovet å følge opp akkurat denne spesielle saken. Parsellhagen i Øyjorden viser hvordan lokal innsats for å nå Regjeringens mål om full barnehagedekning i 2007 faktisk blir hindret av staten. Fylkesmannen mener at parsellhagen er et grøntområde som må skjermes mot nedbygging. Dette er en ganske spesiell vurdering etter mitt syn, vurdert opp mot betydningen av målet om full barnehagedekning, når parsellhagen ligger noen få hundre meter fra inngangen til byfjellene og et av de vakreste turområdene i Bergensregionen. Parsellhagen er også leid ut til private, området er inngjerdet og låst med hengelås. Dette handler om 200 barnehageplasser i en by som jobber hardt for å oppnå full barnehagedekning. Når vil vi se en endelig løsning på denne saken, og vil Regjeringen følge dette opp videre?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-02-14:
Jeg vil gjøre statsråden oppmerksom på at køen for barnehageplasser i Bergen var stor også for tre år siden, slik at dette har vært en utfordring som vekslende regimer i Bergen har slitt med. Over til en mer generell problemstilling. Aftenposten melder i dag at Regjeringen har senket terskelen for å oppnå målet om full barnehagedekning. Den har rett og slett endret måten å telle barnehagekøen på. Etter Regjeringens nye og forholdsvis kreative tellemåte, er det kun de som har søkt plass før 1. mars i år og som ikke får plass i løpet av året, som telles med i statistikken over køen for 2007. Det innebærer at de som søker barnehageplass etter 1. februar, ikke blir regnet med som barn uten barnehageplass. Statsråden skriver – ganske oppsiktsvekkende – i brev til kommunene at definisjonen på barnehagedekning ikke er permanent, altså at den definisjonen er noe som kan justeres etter politisk forgodtbefinnende. Jeg forstår behovet for å unngå at finansministeren må holde løftet om å gå av som følge av en manglende gjennomføring av optimistiske valgløfter, men ser ikke kunnskapsministeren at det blir ganske urimelig overfor foreldre som mangler barnehageplass, at Regjeringen ikke teller med disse, men heller bruker kreative bokføringsmetoder for å ordne på statistikken?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-14:
Denne regjeringen har full barnehagedekning som et av sine viktigste mål. Jeg kan forsikre representanten Hansen om at vi har argusøyne på alle saker der vi ser at offentlige etater forsinker utbyggingen. Fylkesmennene har fått et klart oppdrag fra Regjeringen om å sørge for at både statlige og kommunale etater samarbeider godt og smidig i saker knyttet til barnehageutbygging, for å sikre rask saksbehandling. Jeg vil imidlertid påpeke at det i enkelte saker kan forekomme kryssende hensyn mellom barnehageutbygging og f.eks. miljøhensyn. I denne konkrete saken fra Bergen kommune har fylkesmannen gitt meg opplysninger om at de har vært tidlig på banen gjennom møter med Bergen kommune, 14. desember i 2006 og 25. januar i 2007, der det konkrete planforslaget har blitt drøftet og detaljene i det har blitt gjennomgått. Fylkesmannen hadde etter disse møtene forstått det slik at administrasjonen i kommunen hadde fått forståelse for hvordan planforslaget skulle bearbeides videre for at de kunne presentere et revidert forslag som ville etterkomme innsigelsen. Det som gjenstår, er plantekniske grep for å tydeliggjøre formålet og bestemmelsene til disse. Endret planforslag er nå oversendt fra Bergen kommune. Fylkesmannen vil raskt vurdere dette forslaget. Det er viktig å understreke at fylkesmannen ikke har rettet innsigelser mot barnehageformålet på tomten, men på selve utformingen av planen. La meg også tilføye at Bergen kommune har et godt stykke igjen for å nå det nasjonale målet om full barnehagedekning i løpet av 2007. Nest etter Oslo har byen nå landets lengste venteliste. Mens Trondheim og Tromsø har en barnehagedekning på mellom 80 og 90 pst., har Bergen en barnehagedekning på 71 pst. Men bystyret i Bergen har nå vedtatt å gi alle utbyggingssaker førsteprioritet. Det er jeg meget glad for. Slik jeg oppfatter det, har fylkesmannen, i kraft av sin veilederrolle og gjennom god dialog med Bergen kommune, gitt meg forsikringer om at denne saken vil bli løst på en fornuftig måte for alle parter.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-14:
Som det framgår av mitt svar, har vi vært i kontakt med fylkesmannen, og fylkesmannen har gitt meg forsikringer om at de ikke har innsigelser mot barnehageformålet på tomten eller tomten som sådan, men utformingen av planen. Vi skal selvsagt være i tett dialog med fylkesmannen, men forsikringen nå er at dette er i orden. Det er bare plantekniske grep som gjenstår. Det betyr at det vil kunne bli bygd en barnehage på denne tomten når de plantekniske grep om utformingen er tatt. Mitt inntrykk er at det nå er en god dialog mellom Bergen kommune og fylkesmannen om disse spørsmålene, og at de uoverensstemmelsene som har vært om utformingen av tomten, nå er løst. Jeg har derfor inntrykk av at vi står foran en løsning relativt snart. Men jeg kan forsikre representanten Hansen om at vi fortsatt vil være i dialog med fylkesmannen. Fylkesmannsembetet har fått klar beskjed fra oss om å prioritere denne typen spørsmål. Jeg er også glad for at Bergen kommune nå har prioritert barnehageutbygging så høyt som de har, for å komme bedre ut enn der kommunen i dag er på statistikken over barnehageutbygging.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-14:
Dette var i sannhet et litt spesielt oppfølgingsspørsmål! Jeg skal selvfølgelig svare på det. Denne definisjonen er kjent gjennom mange måneder. Den er kommunisert fra meg og statsministeren allerede – jeg mener å huske i oktober, eller om det var i november – da vi hadde alle de største kommunene inne til et møte der vi startet sluttspurten for å nå barnehageløftet. Dette er kommunisert til sektoren og til kommunene mange ganger før. Jeg er litt overrasket over at dette kan presenteres som en nyhet. Kommunesektoren selv synes denne definisjonen er god, simpelthen fordi den gir et klart mål å jobbe mot. Barnehagedekning er, som representanten Hansen vet, et litt bevegelig mål. Når vi har senket prisen, sammen med andre tiltak vi setter i verk, gjør det at mange ønsker barnehageplass, og det er bra. Når hovedopptaket nå er ferdig, har vi klart et antall barn som vi skal skaffe plass til i løpet av dette året. Så betyr ikke det at vi ikke har ambisjoner også for de kommende år, men når vi er nærmere målet om full dekning, vil vi ha en ny permanent definisjon. Det betyr også at vi tar sikte på å overføre myndighetsområdet til kommunene, og at foreldre får en rett til å få en barnehageplass innenfor en viss tidshorisont. Det vil da være kommunen som er pliktig til å skaffe dem det. Vi får da et helt annet system i framtiden for hvordan dette skal løses, enn det systemet vi har i dag.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Jeg er gjort kjent med at norske oljearbeidere som har vært eksponert for giftige kjemikalier på norsk sokkel, har problemer med å få ut dokumentasjon omkring den giften de har vært utsatt for. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at giftinformasjonen gis ut fra oljeselskapene, slik at norsk lov og krav til arbeidstakernes sikkerhet blir fulgt?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg vil takke for svaret. Jeg er glad for at statsråden tar dette svært alvorlig. Det er jo slik i industrien at når det gjelder de produktene man skal bruke, skal det foreligge et datablad. Man skal også ta forholdsregler når man behandler stoffene som er i det produktet man bruker. Dersom det ikke foreligger datablad, kan man altså nekte å ta i bruk produktet. Jeg har oppfattet offshoresektoren som at de er veldig sikkerhetsbevisst og opptatt av helse, miljø og sikkerhet. Jeg er også glad for at statsråden følger opp dette. Etter spørsmålet i spørretimen den 7. februar ble det påstått i Dagbladet at statsråden for med usannheter i forhold til Stortinget. Tor B. Aasen fra yrkesmedisinsk avdeling sa at de hadde hatt problemer med å få ut eksponeringsinformasjon fra ConocoPhillips. Vil statsråden sørge for at det iallfall blir fulgt opp i det arbeidet som nå gjøres?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg er veldig glad for svaret. Det er jo slik at dette har med mennesker å gjøre. De som er rammet av sykdom og har mistanke om at de kan være rammet på grunn av kjemikalier som de har jobbet med, er selvfølgelig opptatt av å få klargjort mest mulig i denne situasjonen. Slik jeg forstår det, vil statsråden følge dette opp. Jeg har også mottatt et brev fra departementet om noen tidsfrister for et arbeid som skal være ferdig våren 2008. Mitt siste spørsmål må bli om statsråden vil sørge for at det da foreligger et svar, at man følger opp at framdriftsplanen for dette blir ivaretatt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Som jeg nevnte i spørretimen den 31. januar, er det igangsatt helseundersøkelser av kjemikalieeksponerte oljearbeidere ved landets arbeidsmedisinske avdelinger. Disse undersøkelsene gir et viktig grunnlag for å vurdere om det er en sammenheng mellom eksponering i arbeidet og helseskader, og dermed om arbeidstakeren har krav på yrkesskadeytelser fra folketrygden og yrkesskadeerstatning. Det er derfor veldig viktig at de som gjennomfører helseundersøkelsene av de tidligere oljearbeiderne, får all tilgjengelig eksponeringsinformasjon fra selskapene. Som jeg redegjorde for i spontanspørretimen den 7. februar, hadde jeg den 5. februar et møte med ConocoPhillips, Petroleumstilsynet, Statens arbeidsmiljøinstitutt, STAMI, og arbeidsmedisinerne Tor B. Aasen fra Haukeland Universitetssykehus og Anne Kristin Møller Fell fra Sykehuset Telemark. Under dette møtet uttrykte representantene fra Haukeland Universitetssykehus og Sykehuset Telemark at de i fjor hadde problemer med å få ut tilstrekkelig informasjon fra ConocoPhillips, men at de etter et møte den 8. desember 2006 mellom selskapet, arbeidsmedisinerne og myndighetene ved Petroleumstilsynet og Statens arbeidsmiljøinstitutt, altså STAMI, har et klart inntrykk av og tillit til at de får ut tilgjengelig informasjon. ConocoPhillips forsikret dessuten at selskapet ikke holder tilbake informasjon til de arbeidsmedisinske avdelingene. Jeg ser derfor ikke grunn til å mistenke hemmeligholdelse av informasjon overfor de medisinske fagmiljøene som gjennomfører helseundersøkelser av oljearbeiderne. Samtidig er det klart at det er behov for mer og bedre eksponeringsdata. Det er 35 år med industrierfaring på dette offshore, og informasjon om eksponeringsforhold er kompleks og krevende å dokumentere. Det kan derfor i forbindelse med enkelte pasientutredninger være behov for informasjon som på det nåværende tidspunkt ikke eksisterer. Vi arbeider derfor med å skaffe oss en oversikt over hva vi vet på dette området, og hva vi mangler kunnskap om. ConocoPhillips har også opplyst at de har satt i gang en omfattende retrospektiv eksponeringsstudie – de skal altså forsøke å gjenskape i laboratorium den eksponeringssituasjonen som var på det aktuelle tidspunktet, og derigjennom forsøker man å få fram informasjon som man ikke har i dag. De yrkesmedisinske avdelingene har også merket seg denne undersøkelsen som ConocoPhillips nå jobber med, og sier at den vil være et viktig bidrag i en slik sammenheng.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, er det viktig å kunne historien og være presis i beskrivelsen av forholdet mellom de arbeidsmedisinske avdelingene ved Haukeland og Sykehuset Telemark, og ConocoPhillips. Av ulike grunner har ikke de arbeidsmedisinske avdelingene vært helt fornøyd med ConocoPhillips, og nettopp med basis i dette var det et møte i slutten av fjoråret som førte til at situasjonen ble rettet opp. Det ble bekreftet overfor meg i et møte jeg hadde med Tor B. Aasen fra Haukeland Universitetssykehus og Anne Kristin Møller Fell fra Sykehuset Telemark, der de sa at de hadde et klart inntrykk av og tillit til at de nå får ut tilgjengelig informasjon. Det betyr ikke at vi ikke har en jobb å gjøre, men det går altså ikke på hemmelighold. Det går på at vi fortsatt har behov for kunnskap som vi rett og slett ikke har.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Utgangspunktet vårt er at vi legger veldig stor vekt på dette. Det er en veldig viktig milepæl nå, ikke våren 2008, men våren 2007. Det er ikke sikkert det vises til det samme, men det som i hvert fall jeg legger stor vekt på, er at vi nå har et samarbeid mellom Petroleumstilsynet, arbeidstakerorganisasjonene og arbeidsgiverorganisasjonene, der vi holder på med undersøkelse og kartlegging av hva vi vet, hva vi mangler kunnskap om, og hvordan vi eventuelt kan skaffe oss kunnskap om det vi mangler kunnskap om. Det er en veldig viktig milepæl i forhold til det videre arbeidet med denne saken. Jeg kan forsikre spørreren om at det er klart at vi er opptatt av folk som har vært utsatt for kjemikalieeksponering offshore – og onshore, for den del. I et industrihistorisk perspektiv er det mange på land også. Vi er også opptatt av disse, og vi skal forsøke å bruke våre ressurser til å få mer kunnskap.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Det er i og for seg riktig at forbrukerkjøpsloven ikke regulerer tildeling av hjelpemidler til funksjonshemmede. Det betyr imidlertid etter min mening ikke at en funksjonshemmet som mottar stønad til et hjelpemiddel, har dårligere rettsvern enn forbrukere ved et kjøpsforhold når hjelpemiddelet har feil eller mangler. Et hjelpemiddel i folketrygdlovens forstand er i utgangspunktet et hjelpemiddel som skal avhjelpe, erstatte eller kompensere for en funksjonssvikt. Et hjelpemiddel kan være utstyr som er spesiallaget eller spesialtilpasset for funksjonshemmede. Det kan være lese-, tale- og hørselshjelpemidler ved sansedefekter og redskaper, støtteanordninger, rullestoler mv. ved bevegelsesvansker. I tillegg kan det unntaksvis også gis stønad til annet utstyr dersom dette er spesielt egnet til å avhjelpe, erstatte eller kompensere for en bestemt funksjonssvikt. Et vedtak om tildeling av hjelpemiddel er et forvaltningsvedtak som naturligvis kan påklages i tråd med bestemmelsene i folketrygdloven. Hjelpemidler gis som hovedregel som utlån fra hjelpemiddelsentralen. Når et hjelpemiddel er utlånt, er det å anse som folketrygdens eiendom. Dette betyr at dersom det går i stykker, vil hjelpemiddelsentralen ha et ansvar for å reparere hjelpemiddelet slik at ikke stønadsmottaker blir skadelidende. Dersom det ikke er mulig å reparere hjelpemiddelet, vil hjelpemiddelsentralen gi brukeren et nytt hjelpemiddel. Dersom hjelpemiddelet ikke fungerer slik som forutsatt, vil brukeren kunne få stønad til et nytt hjelpemiddel som avhjelper funksjonsvansken. Det er derfor viktig at brukere som eventuelt opplever noe av dette, tar kontakt med den aktuelle hjelpemiddelsentralen. Hjelpemiddelsentralene har ansvar for å veilede den funksjonshemmede på en slik måte at vedkommende kan velge rett hjelpemiddel og lære hvordan dette skal brukes og vedlikeholdes. Med andre ord: Den det gjelder, skal oppleve brukermedvirkning på alle nivåer i formidlingsprosessen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Den innfallsvinkelen til problemstillingen som spørreren har, fremstår for meg som noe kunstig, som om det er interessemotsetninger mellom hjelpemiddelsentralen og brukeren. Det er veldig vanskelig å ha det som utgangspunkt, for hjelpemiddelsentralen har kun én interesse, nemlig fornøyde brukere. Det å finne og tilpasse det rette hjelpemiddelet, er hjelpemiddelsentralens formål. Derfor vil hjelpemiddelsentralen være brukerens tunge, tydelige, klare representant dersom produktet som er levert, ikke holder mål fra selger. Jeg vil tro at en funksjonshemmet vil stå mye sterkere overfor en selger dersom han kan ha hjelpemiddelsentralen som kjøper i ryggen, enn hver enkelt funksjonshemmet ville ha gjort hvis man måtte ha opptrådt «stykkevis og delt» overfor denne typen store aktører. Så jeg mener at det systemet vi har, synes å være veldig fornuftig fundert.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg lytter til det spørreren sier, og jeg vet at hun har stor kunnskap om det hun nå tar opp. Det jeg kan si, er at vi i departementet har diskusjoner om behovet for en gjennomgang av hele hjelpemiddelområdet – i den forstand at heller ikke vi mener at dette systemet fungerer perfekt i dag. Så jeg tror jeg vil måtte svare mer generelt. Det er umulig for meg fra Stortingets talerstol i spørretimen å gå inn for så store omlegginger som spørreren etterspør. Men at vi har behov for en gjennomgang av hjelpemiddelområdet, det er helt klart, og da merker jeg meg det temaet spørreren er opptatt av. På en eller annen måte må også Stortinget involveres i en sånn gjennomgang. Jeg tror at det er en veldig viktig prinsipiell dreining å ta, dersom man nå skulle komme i den situasjonen at staten skal finne løsninger når det gjelder ansvaret for hjelpemidler, gjennom kontanttilskudd istedenfor gjennom en utlånsordning. Det må vi diskutere veldig grundig før vi eventuelt går inn på det, men jeg tar med meg innspillene, og sier at vi skal komme tilbake med en mer helhetlig gjennomgang av hjelpemiddelområdet.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-02-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Forbrukerkjøpsloven gir forbrukere et sterkt vern og flere rettigheter i kjøpsforhold. Funksjonshemmede som trenger ulike typer hjelpemidler, kan få støtte til disse fra folketrygden. Støtten gis ikke som et økonomisk tilskudd til eget kjøp, men som utlån av aktuelt hjelpemiddel via hjelpemiddelsentralene. En slik ordning fratar imidlertid den funksjonshemmedes forbrukerettigheter som er viktige når hjelpemiddelet har feil og mangler. Vil statsråden sikre hjelpemiddelmottakere likeverdige forbrukerretter?»
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-02-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Som forbrukere kan vi søke hjelp hos Forbrukerrådet og hos Forbrukertvistuvalget for å løse en kjøpetvist. Dette er effektivt og billig for forbrukerne, som ofte må anses som den svake part i en sak som gjelder feil eller mangler ved en vare. Når funksjonshemmede opplever at hjelpemiddelet ikke svarer til forventninger og behov, kan de kontakte hjelpemiddelsentralen og be om retting, slik som statsråden sa. Men dersom det skulle oppstå uenighet om nødvendigheten av en reparasjon eller et varebytte, har imidlertid brukeren ikke mulighet til å søke hjelp gjennom forbrukermyndighetenes system for tvisteløsning. Vil statsråden etablere tvisteløsningsordninger der man har mandat til å bistå funksjonshemmede når de opplever manglende oppfølging og respons hos hjelpemiddelsentralene?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-02-14:
Jeg takker igjen for svaret. Som fysioterapeut har jeg vært blant dem som har vært med og tilpasset. Men jeg må si at nå som stortingsrepresentant har jeg fått mange klager i forbindelse med dette spørsmålet. Det er derfor jeg tar det opp. Skal f.eks. funksjonshemmede delta på lik linje med andre i arbeid og fritid, er det helt avgjørende at de har hjelpemidler som er tilpasset den enkelte. Så er det sånn at anbudsregler og anbudsrunder for hjelpemiddelsentralen kan føre til at utvalget av hjelpemidler blir begrenset, og at særlige behov hos enkelte funksjonshemmede ikke kan imøtekommes. Vil statsråden åpne for at funksjonshemmede som ikke får tilfredsstillende tilbud om hjelpemidler, selv kan anskaffe egnede hjelpemidler på det offentliges bekostning, og på den måten fremme likestilling og valgfrihet for funksjonshemmede?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-14:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren: «I Dagbladet 17. januar i år er det en artikkel om forholdene på Ila fengsel, forvarings- og sikringsanstalt. Det vises bl.a. til et kapasitetspress som går på sikkerheten løs. Selv om det er foreslått noe økning til Ila i årets budsjett, er det likevel altfor lite. De ansatte er svært bekymret for hva som kan komme til å skje, og etterlyser strakstiltak. Hva vil statsråden gjøre med forholdene på Ila, og kan statsråden garantere sikkerheten til samtlige ansatte og innsatte og slik påta seg det politiske ansvaret?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Han har iallfall rett i at det finnes mer enn én kø som man sliter med innen justissektoren. Det er vi nok skjønt enige om. Jeg tror likevel at det påhviler oss et særlig ansvar når det gjelder forvaringsdømte og forvaringsregimet. Både statsråden og undertegnede har vært og besøkt enheten på Ila, og de har utvilsomt tøffe vilkår å jobbe under der oppe. De ansatte hevder at det i utgangspunktet iallfall bør være mange flere på jobb enn det de er i dag, og at det er veldig få på jobb i forhold til de mange som er i den enheten. De føler at det går på bekostning av kvaliteten på den jobben de gjør, og de føler også en økende utrygghet i forhold til det. Når statsråden samtidig sier at man ønsker å innføre samme regime også i andre fengsler, må man også spre kompetansen og lærdommen derifra. Hvordan ser statsråden for seg at man skal gjøre det, samtidig som det er en høy beleggsprosent også på Ila?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-02-14:
På nytt takker jeg for svaret, som jeg synes er positivt. Ikke minst det siste statsråden var inne på, at vi kanskje får en ny type kriminelle som dømmes til forvaring, er jo kjempeviktig. Det betyr vel også at en enhet à la Ila blir mer sårbar. Å få enda mer kompleksitet inn i det, vil igjen muligens føre til større sårbarhet og større usikkerhet for alle involverte i en sånn enhet. Statsråden var også inne på sin egen handlingsplan for å fjerne soningskøen. Det åpnes for – jeg tror det var skissert der – en 23 forvaringsplasser. Jeg vet også at det er andre institusjoner her i landet som har tilbudt sine tjenester til Justisdepartementet i så måte og ønsker å bidra til å løse disse problemene. Siden vi får et nytt regime, kanskje inn mot Ila og den typen – skal vi kalle det straffegjennomføring – vil jeg spørre: Ser statsråden for seg at man også kan bruke andre institusjoner her, under forutsetning av at det sikkerhetsmessige og det faglige ivaretas på en forsvarlig og god måte?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
All aktivitet innebærer risiko. Så er også tilfellet ved gjennomføringen av straff og forvaring. Kriminalomsorgen skal imidlertid, så langt det er mulig, beskytte tilsatte og innsatte mot vold og trusler. Jeg, som statsråd, vil alltid ha det overordnede ansvaret for dette. Ila fengsel, forvarings- og sikringsanstalt har svært krevende klientell. Innsattegruppen består i økende grad av personer med alvorlige personlighetsforstyrrelser, dårlig fungeringsevne og lite utviklede sosiale evner. De ansatte har, i den perioden vi har hatt forvaringsinstituttet, håndtert dette på en god måte og uten alvorlige hendelser. Denne regjeringen har i revidert nasjonalbudsjett for 2006, jf. St.prp. nr. 66 for 2005–2006, sørget for en tilleggsbevilgning på 9 mill. kr for bl.a. å styrke sikkerheten på Ila. I 2006 har man ved Ila fengsel, i tillegg til å forsterke den fysiske sikkerheten, gjennomført et stort antall øvelser og endret interne retningslinjer og rutiner for å ha fortløpende kontroll over de sikkerhetsmessige utfordringene. I tillegg skal alle nye medarbeidere i forvaringsavdelingene gjennomgå en seks ukers opplæring. Jeg har fått opplyst at kriminalomsorgens sentrale forvaltning deltok i et møte på Ila fengsel mandag 29. januar. Fengselslederen hevder at det er den høye kapasitetsutnyttelsen som øker risikoen. I 2006 var kapasitetsutnyttelsen på Ila fengsel ca. 99 pst. Det er høyt. Antall forvaringsdømte har økt de senere årene. Dette kombinert med soningskø er årsak til den meget høye kapasitetsutnyttelsen ved Ila og i andre fengsler. Det vil bli tilrettelagt for et økt antall overføringer av forvaringsdømte til andre fengsler som et ledd i løslatelsesprosessen. Kriminalomsorgsavdelingen i departementet utreder nå å etablere ordinære forvaringsplasser ved andre fengsler, noe som også vil avhjelpe situasjonen på Ila. De langsiktige prognosene for bruk av forvaringsinstituttet avhenger av domstolspraksis – og der er det en rivende utvikling – bl.a. av saker som i øyeblikket behandles i Høyesterett. På lengre sikt, når soningskøen er fjernet, har kriminalomsorgen som mål å redusere belegget til 90 pst. Problemet med soningskø var noe av det første jeg tok tak i da jeg overtok som justisminister, og vi ser nå at tiltakene som er satt inn, virker. Regjeringa la fram en helhetlig plan for å avvikle soningskøen i mai 2006. På dette tidspunktet var det i overkant av 2 700 ubetingede dommer i køen. Jeg er kjent med – og jeg har orientert Stortinget om det – at det fins andre typer køer også, men så langt er køen redusert med om lag 400 dommer. Det er et godt utgangspunkt for videre arbeid for å få bort køen. Jeg har gitt kriminalomsorgens sentrale forvaltning ordre om å følge situasjonen ved Ila fengsel, forvarings- og sikringsanstalt nøye, for, så langt det overhodet er mulig, å trygge innsattes og ansattes liv og helse.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Aller først har jeg lyst til å gi stor honnør til de ansatte ved Ila fengsel, som jeg må si i løpet av den tida som forvaringsinstituttet har vart, men også forut for det, har brøytet mye ny mark på et så viktig område som dette. Det er jo endringsprosesser som – jeg holdt på å si – ingen forskning i tilstrekkelig grad har gitt oss noen klarhet i hvordan man griper an, og det er sikkerhetsmessige utfordringer, som jo kan være overveldende når vi kjenner til hva som er grunnlaget for forvaringsdommen. Det opplegget man har på Ila, og den innsatsen som gjøres av de ansatte på Ila – jeg har vært der på besøk ved flere anledninger – er jo bare imponerende. Men jeg mener samtidig det er viktig, slik også spørreren er inne på, å få den kompetansen som man nå har etablert på Ila, over i andre fengsler hvor det vil kunne være aktuelt at forvaringsdømte skal sitte. Det vil også være riktig i lys av at vi nå har mulighet for at man får forvaringsdømte med en noe annen bakgrunn enn det som har vært i det tradisjonelle forvaringsinstituttet. Vi har på mange måter flere utfordringer, men jeg håper at Ila blir en av de viktige medspillerne når vi nettopp skal styrke kompetansen på dette området i kriminalomsorgen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Mitt svar på det er ja. Det er jo ikke slik at forvaringsinstituttet er absolutt i den forstand at man skal være ett sted, og at man skal være der til en fast tid. Det er jo nettopp snakk om å lage opplegg slik at man kan fases tilbake til samfunnet igjen. Det er helt åpenbart at vi vil ha behov for alle gode krefter i det arbeidet. Det er jo også arbeid på gang – det vet jeg spørreren kjenner godt til fra sitt eget distrikt – slik at her har vi store muligheter for nettopp å trekke inn ytterligere kompetanse. Så har jeg lyst til å si at hvis man får en ny gruppe forvaringsdømte mennesker, så kan det utgjøre en betydelig utfordring i forhold til bl.a. det sikkerhetsmessige aspektet, men det kan samtidig bidra til at det endringsarbeidet som skal gjøres, faktisk ikke er så tungt som det tradisjonelt har vært. Så på noen områder vil en ny gruppe også kunne gjøre det lettere i forhold til forvaringsopplegget, og ikke bare mer komplisert. Vi får behandle dette som vi gjør med alt i kriminalomsorgen. Det er individer vi har med å gjøre, og da kan det være meget forskjellige utfordringer.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg mener at det er vel så viktig nå at vi får brukt de hjemlene vi allerede har, og at innsatsen bør knyttes opp mot det. Jeg syns at vi noen ganger er litt for raske på labben i forhold til å ønske oss nye lovhjemler, og så tenker vi ikke bestandig på om lovhjemlene faktisk blir brukt. Det som er utfordringen i forhold til skjenkepolitikken, er å bringe politimyndighetene i tettere dialog med de lokale myndigheter, slik at man rett og slett får se skriften på veggen. Og vi har hjemmelen for å kunne reagere. Jeg mener at overskjenking av mindreårige er et svært alvorlig fenomen, som ingen av oss ønsker oss. Det kan være svært risikabelt i forhold til ytterligere rusmiddelbruk, som vi for enhver pris må stanse. Det må etter min mening danne et godt grunnlag for å kunne ta i bruk mer varige sanksjoner, men også for å kunne ta i bruk straksreaksjoner. Jeg skal ikke være avvisende til å ta med innspill i det arbeidet som bl.a. helseministeren og undertegnede vil gjøre på dette feltet, for nettopp å se på hvordan rammevilkårene for dette er. Men jeg vil igjen understreke at forventningene nå må ivaretas lokalt, slik at man bruker de mulighetene man har.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Her er vi enige i sak. Det er en viktig debatt om vi skal lage nye lovbestemmelser eller om vi nå skal få politiet og lokalpolitikere til å bruke de hjemlene som er. Det er en stor utfordring. Vi vet at det foregår en ganske omfattende overskjenking av mindreårige. Vi vet også at det rapporteres om at åtte av ti av dem som er under 18 år og prøver seg på å kjøpe alkoholvarer i dagligvarebutikkene, får kjøpt, og der fins det også hjemler til å gripe inn. Så vi har en stor oppgave her, og et av Justisdepartementets trekk er å etablere disse politirådene. Men jeg skal ta det med meg, for jeg mener at dette er det veldig viktig at vi nå får gjort noe med.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Ja, jeg syns at vi skal ha med oss dette elementet i de internasjonale foraene – det er ikke nytt, men det er et element som kan se ut til noen ganger å få sine topper – først og fremst for å skape effektiv motstand mot det. Men dette er også en veldig sterk nasjonal utfordring. Vi vet at mye av GHB-produksjonen står på egne nasjonale bein. Som spørreren var inne på, kan det produseres av råstoffer vi har tilgjengelig her i landet. Men det er viktig å ta det opp internasjonalt. Samtidig har jeg lyst til å si at flesteparten av de yngre menneskene som prøver denne type rusmidler, gjør det i alkoholrus. Så hvis Høyre nå mener alvor med at man virkelig ønsker å slå tilbake bruk av narkotika blant unge, håper jeg ikke at Høyre viderefører sin linje i forhold til det å gjøre alkohol enda mer tilgjengelig, skjenke enda lenger om natta og skape flere kilder hvor bl.a. barn og unge lettere kan få kjøpt seg alkoholvarer, som igjen skaper større risiko for at man prøver ukjente rusmidler som gjør stor skade.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Den utfordringen tar jeg gjerne. Det er ting vi jobber med, bl.a. i forbindelse med etablering av politiråd, hvor politiet skal ha mulighet til å informere både politikerne og andre om hva som er skadelig. Men hvis man virkelig skal tenke forebygging, vet vi – som jeg sa i sted – at de ungdommene som ruser seg mye på alkohol, har lettere for å prøve illegale stoffer. Det er klart at da er det viktig å få ned alkoholforbruket, særlig blant de yngre. Det er der jeg tror hovedutfordringen ligger. Så hvis Høyre skal lykkes med sin nulltoleranselinje, må man ha en langt mer aktiv alkoholpolitikk for å få til det. Det er slik, også i Troms, at 60–70 pst. av den voldskriminaliteten som skjer, ikke skjer i GHB-rus, men i alkoholrus. Vi vet at omfanget når det gjelder dødsfall og en del andre ting, er massivt større. Så jeg håper at representanten vil dvele litt ved det, og kanskje også stille spørsmål rundt det ved flere anledninger.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-02-14:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Flere undersøkelser tyder på at det på utesteder i de store byene foregår en god del brudd på skjenkebestemmelsene, som skjenking av mindreårige og overskjenking av åpenbart berusede. I forhold til hva undersøkelsene viser, er antallet inndragninger av bevillinger begrenset. Dette kan bl.a. skyldes at det er svært tid- og ressurskrevende å få gjennomført slike reaksjoner. Vil Regjeringen vurdere å innføre lovhjemler for at politi og kontrollører skal kunne foreta straksreaksjoner på stedet ved åpenbare regelbrudd?»