Arve Kambe (Høyre), 2012-11-27:
Høyre har nå jobbet godt med det alternative statsbudsjettet, som Anniken Huitfeldt heldigvis har begynt å lese, men vi kjenner enda større motivasjon og enda større glede over å kunne få lov til å presentere det neste statsbudsjettet, som sammen med våre borgerlige venner skal vises etter valget i 2013. I Høyres budsjett peker vi på behovet for nye ideer og bedre løsninger for Norge. Valget neste år står om vi skal ha tolv år med rød-grønn regjering, og – enda verre – tolv år med SV i regjering, eller en ny borgerlig regjering med Erna Solberg som en glimrende statsminister. Høyre har nye ideer og bedre løsninger. Høyre reduserer igjen i sitt statsbudsjett skattenivået gjennom det vi kaller for moderate og målrettede skattereduksjoner. Høyre øker minstefradraget betydelig, vi følger opp våre løfter om å fjerne formuesskatten i løpet av en fireårsperiode, og vi reduserer arveavgiften. I tillegg bedrer vi avskrivningsreglene og bidrar samlet sett til økt sparing, f.eks. gjennom en styrket BSU-ordning. Høyre har i dette budsjettet virkelige løsninger på virkelige problemer for virkelige mennesker. En god offentlig sektor er viktig for å sikre innbyggerne gode velferdstjenester. Derfor satser Høyre i dette budsjettetforslaget på velferd som virker. Flere skal få behandling raskere, flere skal gå fra trygd til arbeid. Helsekøene har dessverre økt samlet under den rød-grønne regjeringen, og kapasiteten i helsetjenesten er sprengt. I vårt alternative statsbudsjett foreslår vi 340 mill. kr for å redusere køene med 20 000 pasienter gjennom kjøp og behandling hos private. Dette får konsekvenser for den enkelte, men også for bedrifter som får redusert sykefravær. Det er en velferd som virker. Høyre mener også i dette budsjettforslaget at man må bli flinkere til å bygge Norge som en kunnskapsnasjon. Høyre har derfor nye ideer og bedre løsninger for at norske lærere skal få lov til å bli enda flinkere, og at norske elever og studenter skal få mulighet til å bli enda bedre. Mange av dem som jobber i offentlig sektor, er lærere, leger og sykepleiere. Det er de som sammen lærer ungene våre noe nytt og viktig hver skoledag, og det er de som behandler oss, steller oss og passer på oss når vi er syke eller pleietrengende. Derfor har Høyre i sitt alternative statsbudsjett en kraftig satsing på kompetanseheving både for lærere og for dem som jobber i helse og omsorg. Vi ønsker å heve kvaliteten gjennom økt kompetanse hos de ansatte i helsetjenesten. Det handler i hovedsak om å gi flere ufaglærte muligheten til å ta fagbrev, men også om å gjøre flere generalister om til spesialister. Høyre vil gi 500 mill. kr mer til etter- og videreutdanning av lærere, og det gir en økning til etter- og videreutdanning fra regjeringens tilbud til 1 847 lærere til over 4 000 lærere. Videre satser Høyre i sitt alternative statsbudsjett nesten 2,5 mrd. kr til forskning og utdanning. Vi har også et rimelig stort budsjettforslag når det gjelder vei, og vi vil bruke 1,2 mrd. kr mer enn regjeringen til vei i vårt alternative statsbudsjett. Vi signaliserer derfor en stor vilje til å få bygd flere veier gjennom nye ideer og bedre løsninger, men ikke minst mer penger når Nasjonal transportplan skal behandles i Stortinget allerede i juni 2013. Høyres budsjettforslag bærer også preg av synet på det frivillige. Norge trenger mer idrett – ikke mindre. Vi trenger flere håndballhaller, kunstgressbaner, svømmebasseng og gjerne hoppbakker. Vi trenger at alle barn og unge får mulighet til å leke, lære og oppleve både utfordringer og mestring gjennom idrett. Idretten bidrar til å løse mange store samfunnsutfordringer innen folkehelse, sosial utjevning, integrering og inkludering av f.eks. funksjonshemmede. Storting og regjering kan ikke forvente at idretten løser mange av disse utfordringene uten å få tilført de midlene de tror de skal få. Regjeringen svikter idretten i dette statsbudsjettet, og Høyre følger i stedet opp med sitt statsbudsjett og øker tippenøkkelen til idretten med 118 mill. kr. I tillegg legger vi inn 100 mill. kr til bygging av idrettsanlegg, som vi i dag må vente altfor lenge på finansiering og altfor lenge på byggestart. Det er også et lotteri å vite når pengene kommer, slik at byggelån kan konverteres til et ordinært banklån. Høyre ønsker å gi mer penger, slik at politimannskapene som er ute og passer på oss og driver forebygging, kan trene mer og øve mer, at alle som går ut av Politihøgskolen, får fast jobb, og ikke minst å styrke IKT-situasjonen og ressurssituasjonen når det gjelder utstyr. Derfor foreslår Høyre i sitt politibudsjett 200 mill. kr til økning av driften, 100 mill. kr til IKT og 50 mill. kr til politiet i Oslo. Trygghet i hverdagen er viktig, og i oppfølgingen av den knusende kritikken som kom fra Gjørv-kommisjonen, ser det dessverre ut som om regjeringen har glemt de ordinære politioppgavene. På engelsk er det noe som heter «The Seven Year Itch». På norsk er det oversatt til sjuårskrisen. Det kjennetegnes av motvilje til partneren irritasjon over andres suksess manglende dialog lite nytenkning og få eller nye oppdagelser indre spenning, ikke felles spenning å ta hverandre som en selvfølge. Denne familiekrisen blir også definert på familievernkontor. Dette kan overføres til politikken. Denne sjuårskløen, eller sjuårskrisen, som den oversettes til på norsk, oppfattes nok ulikt blant regjeringens medlemmer og av velgerne – eller internt i regjeringen. Det kan tyde på at velgerne har gått lei av regjeringen, og veldig ofte kan det også virke som om regjeringen også er lei av velgerne. Det er kanskje å slippe nye krefter til. Det som regjeringen ikke har fått til på sju, snart åtte år, er det ingen grunn til å tro at de skal få igjennom på tolv år. En regjering hvor Høyre er med, vil ha bedre gjennomføringsevne og mer oppmerksomhet rundt ledelse. Dagens regjering er preget av utspill, ferdigskrevne manus – gitt til statsrådene, og til og med til stortingsrepresentantene – og liten gjennomføringsevne eller interesse for å lede og iverksette. Heller ikke forenkling eller avbyråkratisering står høyt på interesselisten til en ny eller gammel rød-grønn politiker. De aller fleste på Stortinget, særlig fra de rød-grønne partiene, har blitt interessert i politikk – er min påstand – fordi de har lyst til å bevilge mer penger til noe, ikke nødvendigvis fordi de har en politisk idé om hvordan samfunnet skal styres for å få det beste ut av enkeltindivider og fellesskap. Høyre, Venstre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er mer enige i sine forslag til statsbudsjett enn det de rød-grønne var før valget i 2005. Det kan vi si genuint, men det skriver også Aftenposten torsdag 22. november, altså i forrige uke. Avisen har sett på de fire partienes alternative statsbudsjetter – som selvfølgelig vi også har gjort. Men når man supplerer det med alt man har av representantforslag og ellers andre samarbeidsordninger man har i Stortinget, har de funnet en hel haug med fellesnevnere innen områder som samferdsel, utdanning og skole, helsevesen, justis, familiepolitikk, landbruk, bistand, inntektsskatt, formuesskatt, arv og avgifter. Det var som representanten Marianne Marthinsen – kanskje i et litt svakt øyeblikk – sa, at hun tviler ingenting på at de borgerlige partiene ikke raskt vil bli enige hvis de får flertall på Stortinget. Den optimismen gleder også jeg meg over. Vi er mer enige enn de rød-grønne var på forhånd, og vi skal være mer enige enn de rød-grønne selv er i regjering – selv om det kanskje ikke er den beste målestokken. Høyre tror på dialog med velgerne. Vi tror på lydhørhet overfor næringslivet, samarbeid med de ansatte – enten i stat, fylke eller i kommune. Vi tror på økt lokalt selvstyre for kommunene. Vi tror på mer frihet under ansvar for enkeltmennesker og innbyggere, og vi tror at det nytter å lage alternativ politikk og lage alternative representantforslag, utfordre regjeringen med interpellasjoner, utfordre regjeringen med muntlige og skriftlige spørsmål og være et korrektiv underveis, selv om det nå er sju, snart åtte, altfor lange år med en flertallsregjering utgått fra de rød-grønne. Vi kommer til å fortsette å fremme forslag som kan gi landet nye ideer og bedre løsninger, selv om de blir nedstemt av de rød-grønne – dessverre, har vi sett – på ren refleks i stedet for ren refleksjon. Det er trist. Vi håpet kanskje at den neste regjeringen er mer samarbeidsorientert overfor Stortinget. Man har sett den prosessen som har gått etter at statsbudsjettet var ferdig. Man har sett den prosessen som har vært på høringene i finanskomiteen, innspillene man får per brev, e-post og telefoner, og man har faktisk tiltro til at Stortinget objektivt sett kan lytte til objektiv, sunn fornuft – og at det ikke går prestisje i saken. De er nok litt skuffet – en gang til – ikke bare over de rød-grønne, men jeg tror de er skuffet over Stortinget som institusjon, som ikke har fått den muligheten. Det er ironisk at det er regjeringen som har fratatt dem den, eller det er de rød-grønne stortingsrepresentantene som har akseptert at makten har flyttet seg så til de grader.