Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-06-15:
Sakene om oppsigelse av hovedavtalen for jordbruk og jordbruksoppgjøret 2010 m.m. er to viktige saker som kan debatteres i mange dager og med en bredde på innholdet som nærmest er ubegrenset. Det gjør at jeg også er litt usikker på hvor jeg skal begynne, og hvor jeg skal slutte. Mens landbruket tidligere var en svært arbeidskrevende næring, er den i dag blitt veldig mekanisert. Traktorene og redskapene er blitt mye større. Driftsbygningene er mer effektive, og gårdene er blitt større. Vi har fått samdrifter, og arbeidstiden er blitt mer lik andres. Fra det å være bonde på heltid – og da mener jeg heltid – vil den nye, selvstendige bonden ha en mer vanlig arbeidstid, med fri i helger og ferier. Han vil også ha frihet over sin produksjon og sin eiendom. De siste årene, uavhengig av borgerlig eller sosialistisk regjering, har antall gårdsbruk og antall bønder blitt sterkt redusert. I Nationen av 27. mai i år kan vi lese at ytterligere 16 000 bønder blir borte om 20 år. Det sies også at hvert tredje gårdsbruk blir fjernet. Dette viser at trenden vil fortsette. Samtidig vil antall tomme gårdsbruk øke. I dag står ca. 35 000 gårdsbruk tomme. Dette skyldes vesentlig den politikk som føres, og bl.a. makspris på gårdsbruk er en stor medvirkende årsak, samt bo- og driveplikt. Bare i løpet av de siste fire årene med sosialistisk regjering og en statsråd fra Senterpartiet, har antall gårdsbruk blitt redusert med 4 419. Antall bønder er blitt redusert, og antall dekar dyrket areal er blitt 141 000 færre. Samtidig vet vi at nærmere 400 000 nordmenn er interessert i å kjøpe et gårdsbruk. De vil bosette seg der med sin familie og drive gården videre – kanskje ikke med den samme produksjonen, men med noe de har tro på. Andre ønsker seg et småbruk hvor de kan være deler av året. Fremskrittspartiet mener at dette også er bedre enn at det blir stående tomt. Det blir lys i vinduene deler av året. Man pusser opp, og distriktet rundt kan selge sine tjenester – en vinn-vinn-situasjon for alle. Fremskrittspartiet mener at de andre partiene i større eller mindre grad ikke har fulgt med i utviklingen. Samfunnet har forandret seg. Folkets måte å leve på har også forandret seg, mens styringsivrige politikere har villet bestemme hvordan norsk landbruk skal være. Derfor vil jeg hevde at norsk landbrukspolitikk de siste 30 årene har vært for mye preget av distriktspolitikk, hvor landbruket har måttet betale for at hele Norge skulle ha en bosetting og sysselsetting. Norge trenger driftige, positive bønder. Fra at man tidligere var så heldig å være odelsjente eller odelsgutt med en trygg framtid, er det nå svært mange som er usikre på om det er dette de vil. Dette må vi politikere tenke på. Vi må gjøre jord- og skogbruket mer attraktivt å ha som yrke. Vi må gi frihet, og vi må ha en skatte- og avgiftspolitikk som gagner næringen. Vi må fjerne reguleringer og makspriser. Vi må si ja til det meste. Ja til turisme og landbruk. Ja til fradeling og frihet for eiendommens muligheter. Ja til tilleggsnæringer som i utgangspunktet ikke er jordbruksrelatert. Ja til nisjeprodukter og nisjeproduktsalg, som f.eks. alkoholholdige drikker. Jeg så at statsråden hadde blitt positiv til dette, men Fremskrittspartiet har alltid vært positiv til det. Vi må ikke detaljstyre alt i norsk landbruk. Næringen må selv få lov til å utvikle seg. Vi må være positive til samdrift. Og hvorfor kan vi ikke ha AS-er i norsk jord- eller skogbruksnæring? Et AS vil ivareta alle interesser, og det er ikke noe nytt, heller. Vi må ha en rovdyrpolitikk som ivaretar næringens interesser, og en politikk som ivaretar bufeets muligheter. Det må være en politikk som gir mulighet til fra den enkelte eiendom f.eks. å selge til jakt- og friluftsinteresser. Med den store rovdyrbestanden som vi har i dag, er ikke dette mulig. Det gjør at distriktene taper store inntektsmuligheter samt at enkelte eiendommer mister sin verdi. Det må være feil at enkelte distrikter alene må bære byrden for storsamfunnets ønske om f.eks. store bestander av bjørn og ulv. Det samme gjelder loven om motorferdsel i utmark. Med en smidigere lov her kunne dette ha vært med på å gjøre landbruket mer interessant, og livskvaliteten for mange ville økt. Vi har alle forskjellige interesser, og med denne muligheten ville mange av de 35 000 tomme gårdsbruk være solgt. Vi må også se på konsesjon, bo- og driveplikt. Loven må rett og slett fjernes. Den har gått ut på dato for lenge siden.