Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-02-13:
Spørsmålet om den politikk som legges til grunn for virksomheten i Verdensbanken, har vært en gjenganger som tema i utenrikskomiteen i snart et år, idet en har møtt saken i ulike sammenhenger. Det begynte vel med Dokument nr. 8-forslaget vedrørende SAPRIN-nettverkets rapport, hvor en ble enig om at en gjerne ville ha en oppfølging og en litt bredere debatt på et senere tidspunkt. Komiteen var innom det i forbindelse med budsjettet for i år. Så kom påfyllingsproposisjonen til IDA, som i første omgang ble behandlet før jul når det gjaldt selve kapitalpåfyllingen, og hvor vi tar den generelle delen i dette dokumentet som vi har til behandling i dag. Det er vel riktig å si at komiteen imøteser at en også i fremtiden vil få anledninger til oppfølgende redegjørelser. En anledning kan være fremtidige fremleggelser av proposisjon om påfylling til IDA, men det kan også være andre muligheter som komiteen eventuelt kan diskutere med statsråden. En samlet komite har særlig merket seg gjennomgangen av strukturtilpasningsprogrammene og den konsekvensen en har tatt av både de erfaringene og den kritikken som disse programmene har forårsaket. Det er en samlet komite som støtter den langsiktige linjen som har vært ført av Norge og de nordiske land for å endre bankens strategier og policy på dette området, og en vil understreke viktigheten av prosessene rundt nasjonale strategier for utvikling, de såkalte PRSP-ene, fattigdomsreduksjon og gjeldsletteinitiativet HIPC, hvor det må legges avgjørende vekt på å øke de offentlige utgiftene til helse, utdanning og andre formål spesielt innrettet mot de fattigste. Komiteens flertall benytter også anledningen til å understreke at redusert fattigdom fortsatt må være det viktigste anliggende for banken i fremtiden. Verdensbanken er ledende i arbeidet med å utvikle evalueringsmetoder for måloppnåelse og det nødvendige verktøy for å gjennomføre slikt arbeid. Ved fremtidige rapporteringer av denne art, imøteser komiteen spesielt tilbakemeldinger om erfaringene med de nye analysene en planlegger, PSIA, «Poverty and Social Impact Analysis», og de konsekvensene disse får for bankens videre arbeid. Regjeringen har i proposisjonen omtalt hvordan Verdensbanken bl.a. gjennom IDA-virksomheten med fordeling mellom lån og gavebistand kan gi uforutsette virkninger for samarbeidet mellom banken, UNDP eller andre FN-organisasjoner. Komiteen venter at Regjeringen særlig fokuserer på den problemstillingen i fremtiden. I Regjeringens egen handlingsplan for bekjempelse av fattigdom i sør mot 2015, er det lagt særlig vekt på at det skal være konsekvens og sammenheng i Norges politikk i ulike multilaterale sammenhenger og institusjoner, på samme måte som det skal være én linje i vår bilaterale og vår multilaterale utviklingsbistand. Og nettopp koordinering av institusjonene sentralt og ikke minst på landnivå, mener komiteen er vesentlig for å lykkes med målsettingen. En spesiell utfordring, slik flertallet i komiteen ser det, vil være å sikre demokratisk legitimitet, ikke bare innad i organisasjonen, men også i forholdet mellom Verdensbanken og låntakerne i tiden fremover. Flertallet er derfor opptatt av at det er behov for ytterligere tiltak med sikte på en demokratisering av virksomheten i banken. Flertallet i komiteen mener også det er positivt at det har skjedd et skifte i bankens långivning mot stadig større satsing på sosial sektor. En er kjent med at det nå foreligger forslag om økt långivning innenfor rammen av såkalt politikkbasert långivning, som skal behandles i bankens styre i løpet av denne våren. Det er et flertall i komiteen som uttrykker støtte til at man gjennom slik långivning kan styrke evnen til oppfølging av landenes egne utviklingsstrategier, de nevnte PRSP-ene, og på denne måten forsterke nettopp det nasjonale eierskapet. For øvrig viser jeg som saksordfører til merknadene fra komiteen, og går ut fra at mindretallet vil redegjøre for sitt syn.