Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-12-14:
Senterpartiets alternative budsjettforslag gir kommunesektoren rom for å opprettholde og videreutvikle tjenestetilbudet til innbyggerne sine og ivareta de oppgavene som ligger til kommunen. Samlet sett styrker vi bevilgningene til kommuner og fylker med 4,6 mrd. kr i forhold til regjeringens forslag. Våre prioriteringer er et resultat av omprioriteringer i statsbudsjettet, ikke en samlet økning av statens utgifter i 2019. Dessverre vil budsjettet som blir vedtatt her i dag, tvinge mange kommuner til å foreta kraftige reduksjoner i tjenestetilbudet til sine innbyggere. KS har nylig presentert en budsjettundersøkelse for 2019 som viser kommunenes økonomiske handlingsrom. Undersøkelsen viser at utgiftene vokser mer enn inntektene i 2019. KS skriver: «Det mest oppsiktsvekkende er at undersøkelsen viser at inntektene ikke er tilstrekkelig til å finansiere driften i de minste kommunene.» Jeg må dessverre si at jeg syns ikke dette funnet er overraskende, snarere bekymringsfullt og ventet. Undersøkelsen viser videre at kommuner med under 10 000 innbyggere budsjetterer med høyere utgifter enn inntekter og dermed negativt netto driftsresultat. Disse kommunene må dermed bruke av fondsreserver for å finansiere driften, til tross for at de allerede har gjennomført smertefulle kutt. Befolkningsutviklingen med befolkningsnedgang og flere eldre innbyggere i småkommunene blir ofte trukket fram som årsaken til kommuners vanskelige økonomiske situasjon. Dette er åpenbart bare en liten del av forklaringen. Politiske vedtak er den viktigste grunnen til tøffere tider for disse kommunene. Gjennom endringer i inntektssystemet har det skjedd en bevisst overføring fra små og mellomstore kommuner til de større kommunene. Regjeringen har endret inntektssystemet slik at overføringene har mindre inntektsutjevnende effekt enn tidligere. I tillegg brukes ordninger som regionsentertilskudd som økonomisk virkemiddel for å sørge for flere kommunesammenslåinger, selv om Stortinget har vedtatt at inntektssystemet ikke skal brukes som et element i videreføring av kommunereformen. For meg og Senterpartiet er utgangspunktet at endringer i nøklene i inntektssystemet skal begrunnes objektivt ut fra kostnadene ved å utvikle et likeverdig tjenestetilbud til innbyggerne, uavhengig av kommunestørrelse og bosted. Senterpartiet har i sitt alternative budsjett økt kommunerammen med 2,4 mrd. kr ut over regjeringens forslag og har fordelt disse pengene etter kriterier som gjaldt fram til 2016, med likt basistilskudd til alle, slik at det gir grunnlag for likeverdige tjenester til alle innbyggere. Regjeringens budsjett gir trangere rammer neste år for kommunene og for fylkeskommunene. Det sies at kommunenes frie inntekter øker med 2,6 mrd. kr, men når bundne utgifter trekkes fra blir det lite eller rettere sagt ingenting igjen. Flere eldre som er avhengig av kommunale tjenester, renteøkning, nye bemanningsnormer for skole og barnehage, reduserte inntekter gjennom eiendomsskatt osv. er pålegg fra regjeringen som gir en mye strammere kommuneøkonomi neste år. KS-undersøkelsen viser at 80 pst. av kommunene mener at skjerpet pedagognorm og bemanningsnorm i barnehagene ikke er fullfinansiert for deres del. Tar man høyde for alle de økte kostnadene og reduserte inntektene, er det ikke mye å skryte av i årets opplegg. Jeg mener det er bekymringsverdig at endringene i inntektssystemet og endrede oppgaver og økonomiske premisser gjør at vi ikke kan være sikre på at alle landets innbyggere får de samme tjenestene. Utjevning av geografiske og sosiale forskjeller mellom folk og mellom store og små kommuner har tjent Norge godt i lang tid, og det er bekymringsfullt at de nå bevisst legger opp til større forskjeller. Bevilgningene til distrikts- og regionalutvikling har definitivt ikke vært blant vinnerne under den sittende regjeringen. Bevilgningene er mer enn halvert fra det rød-grønne budsjettforslaget for 2014 og fram til dette forslaget vi behandler i dag. Bare i årets budsjett er bevilgningene redusert med 223 mill. kr. Det er en dramatisk utvikling. Fylkeskommunens rolle som regional utviklingsaktør er sterkt svekket som følge av budsjettkuttet. Jeg må si at regjeringens påstand om at de jobber for å styrke fylkeskommunens rolle, samsvarer veldig dårlig med budsjettet. Ikke bare er forutsetningene for å følge opp dagens oppgaver redusert, men rollen som samfunnsutvikler og regional utviklingsaktør er aldeles umulig å gjennomføre når det ikke er verktøy i verktøykassen. Det var tilbakemeldingen fra samtlige fylkeskommuner som var på høringen. I dag må de omprioritere for i det hele tatt å ivareta et minimum på dette området.