Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2008-12-04:
Kveldens debatt i forrige sak var nesten i ferd med å bli for koselig. Jeg skal prøve å forhindre at også denne debatten blir det. Selvfølgelig burde jeg brukt hoveddelen av mitt innlegg til å snakke om SVs naive og til dels lite realitetsorienterte tilnærming til norsk rovdyrpolitikk, eller om Senterpartiets fullstendige svikt i forhold til valgkampløftene i 2005, eller om Arbeiderpartiets rovdyrpolitiske målsettinger som spriker mer enn staurene til Per Borten i sin tid gjorde. Jeg har imidlertid lyst til å starte med å adressere partiet Høyre. Tidligere i dag debatterte vi i denne sal Høyres forslag om å forby plastposer – ikke et veldig lurt forslag etter min oppfatning. Men da visste vi iallfall hva Høyre mente. Det gjør vi ikke denne gangen. Uten konkrete endringer i rovdyrforliket, som f.eks. fjerning av ynglinger som bestandsmål, reduksjon i de reelle bestandsmålene, større uttak av jerv, gaupe og bjørn, mer effektiv skadefellingsjakt, lønn til skadefellingsjegerne og lengre tidsintervall for lisens- og kvotejakt, har ikke dette forslaget noen særlig mening. Høyre tar ikke stilling til dette. Komiteens flertall, inklusiv Høyre, sier i innstillingen at de «legger til grunn at dette forliket ligger fast». Hvis forliket allikevel skal ligge fast, hvorfor skal vi da nok engang bruke masse ressurser på å evaluere det? Jeg oppfatter Høyres forslag som en situasjonsbeskrivelse: Det er et julekort. Og det har ført til noen få oppslag i lettlurte riksmedier. Høyre foreslår ikke noe konkret i dag, med unntak av én liten ting, og det er at nødvergeparagrafen også må omfatte hund. Det er jeg veldig glad for, for da kan vi i hvert fall bruke litt tid på å diskutere det konkrete punktet. Det er altså slik at en sau har en gjennomsnittsverdi på 1 000–3 000 kr, mens en godt trent jakthund ikke bare er et familiemedlem – som er kjært på en helt annen måte for norske familier – men den kan altså ha en kostnad på 60 000 kr. I dag kan ikke en jeger felle et rovdyr i nødverge når det angriper hans egen jakthund. Det må selvfølgelig endres. Så sier Inga Marte Thorkildsen at vi innfører skadefellingslønn fra og med i år. Det må bero på en misforståelse. Det Regjeringen sier, er at skadefellingsjegere må drive frivillig arbeid i sju dager. I sju dager må skadefellingsjegerne være ute i skogen, og så får de betalt. Noen av skadefellingsjegerne – de minst effektive – skal få lønn. Men de jegerne som i løpet av de sju første dagene klarer å felle de rovdyrene storsamfunnet har satt dem til å felle, får ikke én krone fra staten. Så det må bero på en stor misforståelse. Det er åpenbart at det bør endres. Det fremmer Fremskrittspartiet, sammen med flere, forslag om på mandag. Da håper jeg at vi får flertall for dette forslaget. Representanten Pedersen sier at Regjeringen har økt bevilgningene til gjerdepolitikk. Det skal jeg også komme tilbake til på mandag. Men jeg må bare nå påpeke at den store posten med økte bevilgninger til rovdyrforvaltningen skal gå til flere gjerder. Og det har Regjeringen selv så liten tro på vil fungere at den også foreslår en økning i skadeutbetalingen. Når ikke engang Regjeringen selv har tro på dette, har i hvert fall ikke jeg tro på det. Men Pedersen er inne på noe viktig. Vandrende hannbjørner må skytes. Det er greit – det er jeg helt enig i. Men hvis vi skal legge til grunn et ynglingsmål på 15 dokumenterte ynglinger i året, medfører dette – uansett hvor mange hannbjørner Torny Pedersen og hennes kollegaer i Nordland skyter – at vi må ha en bestand på 600 bjørner i Norge. Det går ikke an, uansett hvor mange Dokument nr. 8-forslag Høyre fremmer i denne sal. Vi har behov for en reform i norsk rovdyrpolitikk, men den må også inkludere reduserte bestandsmål.