Bente Stein Mathisen (Høyre), 2015-04-07:
Folketrygdens uførepensjon ble erstattet av ny uføretrygd den 1. januar i år. Reformen ble, etter en grundig prosess, lagt frem for Stortinget av den rød-grønne regjeringen i 2011. Den fikk tilslutning fra et enstemmig storting, og Jens Stoltenberg uttalte den gang at dette var et av de viktigste dokumentene den rød-grønne regjeringen faktisk hadde lagt frem. Stortinget ønsket at den nye uføretrygden, sammen med en forsterket arbeidslinje, skulle bidra til at flere med redusert og variabel arbeidsevne kunne delta i arbeidslivet. Man ønsket også å se nærmere på bruken av arbeidsmarkedstiltak, praktiseringen av regelverket i stønadsordningene og legens og Navs rolle i uføresaker. Utgangspunktet for velferdspolitikken er et bærekraftig samfunn der de som er i stand til det, deltar i arbeidslivet og bidrar til fellesskapet, samtidig som en sikrer anstendige støtteordninger for dem som er for syke til å jobbe. Det er viktig å påpeke at de som er for syke til å jobbe, skal oppleve å ha et godt sikkerhetsnett med en trygg inntektssikring, og de skal ikke ha dårlig samvittighet for det. Jeg har møtt en del mennesker med store funksjonsnedsettelser som blir stresset når det blir for mye fokusering på arbeid. De føler seg enda mer mindreverdige. Det er mange uføretrygdede med funksjonsnedsettelser som har nok med hverdagens utfordringer med hensyn til å stå opp, kle på seg, spise og delta i sosiale aktiviteter når formen tillater det. Det er viktig å ha også dette med seg når vi snakker om uføretrygd og de funksjonshemmedes restarbeidsevne. Likevel: Det er mange med helseproblemer og funksjonsnedsettelser som har svingende sykdomsforløp over kortere eller lengre perioder. I forarbeidet og merknadene i saken om uføretrygd var man opptatt av at uføretrygden måtte innrettes slik at de som var i stand til det, kunne delta i arbeidslivet når arbeidsevnen tillot det. Et av hovedmålene med tilpasningene var å gjøre det lettere å bevege seg mellom arbeid og uføretrygd. Ved store reformer er det nødvendig med tid til forberedelser før reformen kan gjennomføres. Stortinget vedtok reformen i 2011, men var enig om at den ikke skulle innføres før 1. januar 2015. Derfor er det regjeringen Solberg som har fått jobben med å implementere og gjennomføre den rød-grønne regjeringens store reform. Prosessen gjennomføres i tråd med det vedtaket som et enstemmig storting gjorde i 2011, så vi kan kalle denne uførereformen for et skikkelig politisk felleseie. Når store endringer skjer i samfunnet, som ved store omorganiseringer og innføring av reformer som berører hverdagslivet til folk, kan en del mennesker oppleve at det man har tatt for gitt, og som har vært trygt og forutsigbart, plutselig endrer seg. Det kan skape utrygghet og usikkerhet, og det har vi fått en del eksempler på. Det er viktig å ta på alvor de reaksjoner og tilbakemeldinger som kommer i kjølvannet av slike prosesser, og bistå med informasjon, råd og veiledning. I noen tilfeller kan det også hende at forutsetningene som lå til grunn, har gitt noen virkninger som ikke var tiltenkt. Bakgrunnen for dagens debatt i Stortinget er at komiteen har fått en del henvendelser fra personer som opplever at de har fått en dårligere økonomisk situasjon etter innføring av uførereformen. Det var en forutsetning i 2011 at innføring av ny uføretrygd ikke skulle føre til en vesentlig reduksjon i de totale ytelsene for den enkelte. Nye uføre skulle sikres en uføretrygd på omtrent samme nivå – eller kanskje litt bedre. Medlemmene i arbeids- og sosialkomiteen er opptatt av at reformen må gjennomføres i tråd med vedtatte intensjoner. Hvis det blir avdekket eventuelle virkninger av reformen som man ikke var klar over da reformen ble vedtatt, er komiteen opptatt av å få belyst det og eventuelt møte det med tiltak. Jeg synes det er viktig å ta frem dokumentene og lese hva som var tanken og bakgrunnen for uførereformen. I innstillingen til Prop. 130 L for 2010–2011 står det: «Forslagene er en nødvendig tilpasning til pensjonsreformen av folketrygdens ytelser til uføre. Uførereformen er også et ledd i en fornyelse av folketrygdens stønadsordninger for personer med helseproblemer: sykepenger, arbeidsavklaringspenger og uførepensjon.» Verdiskaping og velferd avhenger av hvor godt vi klarer å ta i bruk arbeidskraftressursene. En gradvis aldring av befolkningen innebærer at bærekraften i de fellesfinansierte velferdsordningene avhenger av at vi lykkes med å få flere i jobb. Arbeid for alle er et tverrpolitisk, overordnet mål, og for den enkelte er arbeid en kilde til inntekt, økonomisk trygghet, selvrespekt og selvrealisering. Samtidig bidrar høy sysselsetting til å forebygge fattigdom, redusere sosiale forskjeller og trygge det økonomiske grunnlaget for velferdsstaten. Stortinget ønsket at uførereformen skulle bidra til to likeverdige mål: en god inntektssikring for dem som ikke kunne jobbe enklere å kombinere uføretrygd med arbeidsinntekt for dem som kan jobbe i perioder I forbindelse med reformen blir den nye uføretrygden nå skattlagt som lønn. Derfor har bruttoutbetalinger fra folketrygden blitt økt for å kompensere for skattetrekket. Nav blir nå registrert som hovedarbeidsgiver, og jobb ved siden av trygden blir registrert som inntekt fra biarbeidsgiver. Uførereformen innebærer at uføretrygdede, som andre lønnsmottakere, får skattefri måned i juni og halv skatt i desember. Det betyr at skatten skal fordeles på ti og en halv måned, mot elleve måneder tidligere. Det kan forklare at en del uføretrygdede har opplevd å få mindre netto utbetalt i trygd etter omleggingen i januar. Ser man hele året under ett, vil de fleste av dagens uføretrygdede komme omtrent likt eller bedre ut som følge av omleggingen til nye skatteregler. Som tidligere nevnt var Stortinget tydelig i behandlingen av uførereformen på at endring ikke skulle føre til en vesentlig reduksjon i de totale ytelsene for den enkelte. Det ble understreket at nye uføre skulle sikres en uføretrygd på omtrent samme nivå eller bedre. I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2015 og implementeringen av uførereformen vedtok regjeringen Solberg en treårig kompensasjonsordning for å lette overgangen til ny uføretrygd og lønnsbeskatning for uføretrygdede med lån og store renteutgifter. Uføretrygdede med høye ytelser og store lån kommer dårligere ut med de nye skatteberegningsreglene. Tidligere kunne opptil 55 pst. av gjeldsrentene gå til fradrag ved beregning av skatt, mot 27 pst. med ordinære skatteregler. Forslaget til kompensasjonsordning fikk enstemmig støtte i Stortinget. Det er også opprettet en overgangsordning for å forhindre at eksisterende søkere faller ut av bostøtteordningen som følge av uførereformen. Endringen i uføretrygden vil ikke få betydning for de fleste bostøttemottakere før 1. juli 2016, når man legger skatteoppgjøret for 2015 til grunn. Kommunal- og moderniseringsdepartementet jobber med et forslag til hvordan bostøttemottakere med uføretrygd skal behandles etter 1. juli 2016. Uførereformen har så vidt kommet i gang. Ifølge en oversikt som komiteen har mottatt fra departementet, vil ca. 188 000 uføre få en økning i nettoinntekt etter omleggingen. Ca. 127 000 vil ifølge anslagene få noe nedgang i nettoinntekten, og av de ca. 127 000 uføretrygdede som vil tape litt på reformen, vil ca. 83 000 tape mindre enn 6 000 kr i året. Ca. 30 000 vil få en så stor nedgang i nettoinntekten at de får rett til overgangsordningen med skattefradrag, dvs. at de ville tapt mer enn 6 000 kr årlig uten overgangsordningen. I tillegg vil ca. 14 000 personer som ikke omfattes av overgangsordningen, tape mer enn 6 000 kr i året, og ca. halvparten av disse personene har tjenestepensjon eller annen uførepensjon som ikke er fra folketrygden. Dette var noe man var klar over, og som det er redegjort for under avsnitt 4.6.2 i Prop. 1 LS for 2012–2013, fremmet av Stoltenberg-regjeringen. Komiteens medlemmer har fått en del henvendelser fra personer som mener de er kommet dårlig ut. Det blir viktig å følge med på utviklingen. I og med at ytelsen har blitt hevet for å kompensere for skattetrekket, vil det også kunne få konsekvenser for betalingsordninger der bruttolønn blir lagt til grunn. Statens bostøtteordning er én, og man er allerede i gang med å se på om man skal justere der. I tillegg bør også kommuner som legger bruttoinntekt til grunn for betaling til barnehage, SFO og ulike hjemmetjenesteytelser, oppfordres til å justere inntektsgrensene i samsvar med endringene i ytelsene. Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon og Handikapforbundet har kommet med innspill om dette. I forbindelse med budsjettforliket mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti var det enighet om følgende merknad: «Flertallet viser til at for å ta høyde for uforutsette utslag knyttet til uførereformen samt endringer i kompensasjonsnivået, bes regjeringen følge konsekvensene nøye og eventuelt komme tilbake til Stortinget på egnet måte dersom innretningen av uføreordningen og gjennomføringen av overgangsreglene skulle tilsi dette.» Jeg har tillit til at regjeringen gjør nettopp det. Blant annet fikk nettopp regjeringen vedtatt en kompensasjonsordning fordi man så at noen ville komme dårligere ut: de som hadde høye lån og renter. Jeg opplever at statsråd Eriksson følger nøye med på implementeringen og er åpen for å se på konsekvensene av Arbeiderpartiets store reform. Det er altfor tidlig med evaluering, reformen er så vidt i gang, men det blir spennende å se om vi lykkes med vårt politiske felleseie: Stoltenberg-regjeringens reform – vedtatt av et enstemmig storting – som regjeringen Solberg innfører. Vårt felles mål er at uføretrygden skal oppleves som en sikker og anstendig inntekt å leve av for dem som ikke kan jobbe, og at det skal bli enklere å kombinere uføretrygd med arbeidsinntekt for dem som kan jobbe i perioder.