John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-03:
La meg få lov å replisere til representanten Asmund Kristoffersen at på Verdens Helseorganisasjons statistikk er Norges helsevesen plassert på ellevteplass i forhold til europeiske land når det gjelder kvalitet og tilgjengelighet. Så denne tredjeplassen som det ble referert til, skal vi ikke ta særlig mye på alvor. Det er på ingen måte overraskende for Fremskrittspartiet at vi står alene om å ville bevilge midler for å utnytte ledig behandlingskapasitet ved våre offentlige og private sykehus. Vi er vant til å stå alene om å sørge for at sykehusene får driftsmidler og pasientene får behandling i det norske helsevesenet. Nå hadde flertallet i Stortinget en meget god anledning til å vise solidaritet – som man snakker høyt om i andre sammenhenger – med dem av våre medborgere som har stått i den norske helsekøen over lang tid. Både Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti må i dag føle seg særlig ille til mote fordi de for ikke mange ukene siden gikk sterkt inn for å bruke noe av utenlandsmilliarden til behandling i Norge, fordi sykehusene hadde tilmeldt ledig behandlingskapasitet over hele landet. Når nå muligheten ble lagt til rette for å utnytte denne kapasiteten, som disse partiene angivelig ikke visste fantes tidligere, så benytter man seg ikke av den anledningen. Det blir ingen ekstrabehandling av norske pasienter i Norge i dette driftsåret, fordi helseministeren i en tidligere debatt meddelte at han ikke ville legge inn ekstra midler til helsevesenet i det kommende reviderte nasjonalbudsjett, og jeg regner med at det fortsatt står ved lag. Jeg har ikke hørt andre signaler. Og dette gjør Regjeringen på tross av at den samme regjeringen nesten daglig proklamerer at Arbeiderpartiet vil prioritere helse og omsorg i tiden fremover, og dette skal være en valgkampsak i den forestående valgkampen. Jeg synes faktisk heller ikke Høyre og Kristelig Folkeparti har noe særlig å skryte av når det gjelder å ivareta norske pasienters behov for raskere behandling og kortere ventetid under smerter og lidelser. I denne sammenheng og i forhold til denne innstillingen er det rett og slett uforståelig at noen fremdeles snakker om inflasjonspress og press på den norske innenlandsøkonomien ved å bevilge 1 milliard kr mer til våre offentlige sykehus. Uansett hvilken regjeringskonstellasjon en har hatt de seneste år, har ikke flertallet i denne sal så langt vært villig til å ta våre pasienter på alvor. Dette understrekes også i denne innstillingen. Å snakke om formaliteter, om at budsjettene også for sykehusdriften vedtas én gang i året, er lite troverdig og et vikarierende moment. Har vi behov for å øke behandlingskapasiteten, og dette kan gjøres ved å bevilge mer penger, er det helt naturlig, i hvert fall for Fremskrittspartiet, at slik bevilgning blir foreslått. Særlig er dette riktig fordi vi alle vet at Norge har råd til å bruke mer på helse. Til slutt vil jeg kort kommentere at jeg virkelig ser fram til den bebudede sykehusreformen. Jeg tror faktisk at den reformen vil sette pasienten i fokus på en helt annen måte enn det vi tidligere har vært vant til, og at politikerne blir nødt til å ta sterkere hensyn til brukerne. Det betyr imidlertid ikke at det også i årene som kommer med statlig sykehusdrift, ikke blir nødvendig å tilføre sykehusdriften langt større ressurser enn det Stortinget hittil har vært villig til å gjøre. Til slutt vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.