Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1998-10-22:
I tykkeste Oslo ligger Norges tettest befolkede dalføre. Groruddalen strekker seg fra Gamle Oslo og Middelalderbyen til Furuset og bygrensa ved Gjelleråsen. Gjennom store deler av dalen renner Alnaelva – en av de lengste og mest påvirkede elver i hovedstadsområdet. Alna har sine kilder i Marka, renner gjennom Groruddalen, forbi Bryn og ned til sjøen. Flere kilometer av elven er lukket – av samferdsel, næringsvirksomhet og boligområder. Men der Alna ikke er lukket, renner den gjennom ubebygde restområder. Mange av disse er sikret som friluftsområder. Ved hjelp av noen få byplanmessige grep vil disse kunne gjøres til en stor sammenhengende grønnstruktur, bestående av naturelementer, antikvariske verdier, boliger og næringsvirksomhet. Flerbruksplanen Alna Miljøpark er derfor etablert på grunnlag av et initiativ fra bydelene langs Alna, fra og med bydel Gamle Oslo og helt til bydel Hellerud. Det er altså mange som står bak dette initiativet. For å få til en slik miljøpark trengs det samarbeid med flere statlige etater og en overordnet statlig koordinering, naturligvis i samspill med Oslo kommune og bydelene. De mest kompliserte gordiske knutene i dette området tilhører statlige myndigheter. Og flere statlige infrastrukturprosjekter er under planlegging eller sågar under bygging. Når jeg i dag ber miljøvernminister Guro Fjellanger bidra til en samordning av ulike statsetaters planer for området og sikre et aktivt samarbeid med Oslo kommune for å utvikle Alna Miljøpark, er det nettopp for å sikre et overordnet miljøperspektiv for utviklingen av området. Initiativet til Alna Miljøpark springer ut av en drøm om en bærekraftig byutvikling, bl.a. med utgangspunkt i «charter om bærekraftig utvikling i europeiske byer og tettsteder», som Oslo kommune sammen med over 80 andre har sluttet seg til. Miljøverndepartementet har flere ganger i målformuleringer om miljøvennlig tettstedutvikling sagt at byutvikling bør skje i henhold til prinsippet om bærekraftig utvikling. Alle skal innen år 2000 ha mulighet til å bo i et helsefremmende og trygt miljø. Viktige sammenhengende grønne områder, kulturlandskap og nære friluftsområder bør sikres som grunnlag for rekreasjon, lek, friluftsliv og vern av biologisk mangfold. Kulturhistorisk identitet og lokal tilhørighet skal det også tas hensyn til. Økologisk tilpassede transportformer skal ha en sentral plass i planleggingen av bysamfunnet. Dette ser jeg på som viktige målformuleringer. Historisk sett var Alna en viktig trafikkåre, og hvis vi går riktig langt tilbake, da Oslo ble anlagt ved Alnas munning, som vel er ca. 1 000 år tilbake, ble vikingskipene trukket opp på sandbankene her. Vi husker fra historiebøkene at Håkon Håkonsson trakk skipene sine opp gjennom Alna fra Oslofjorden og videre til Øyeren. I middelalderruinene i Bjørvika og i områdene langs Alna ligger mye av Oslos identitet og Oslos historie. Ja, jeg vil våge den påstand at dette også dreier seg om norsk identitet og norsk historie. Opprustning av Alna-området er derfor også et viktig kulturminnetiltak – et nasjonalt kulturminnetiltak – sammen med bygging av Middelaldermuseet og utvikling av Bjørvika som ny bydel ut mot fjorden. Ifølge Groruddalen Historielag fikk Alna sitt navn i det 15. århundret. 200 år senere ble elven omdøpt til Loelven, som den het da. I nyere tid har Alna, vet vi, fått tilbake det opprinnelige navnet sitt. Ideen om Alna Miljøpark er faktisk 50 år gammel. En av pådriverne var landets første riksantikvar, Harry Fett. Et av hans hovedpoeng var at kulturhistorien gir kulturlandskapet historisk forankring. Kulturhistorie og natur hører tett sammen, mente han. Jeg har også lyst til å vise til at i 1986 kom Oslo Arbeiderparti med en idéskisse for en Alna-plan. Med utgangspunkt i en politisk vilje til å satse på en fornyelse av Groruddalen gikk partiet bl.a. inn for en vernesone på minst 20 m på hver side av elven, et sammenhengende turnett langs dette elvedraget, registrering av fortidsminnesmerker, bevaring av de gamle industri- og handelsmiljøene, boligutbygging samt etablering av sosiale og kulturelle treffsteder. I 1989 ferdigstilte også Park- og idrettsvesenet i Oslo disposisjonsplanen for Alna og Tokerudbekken. Det er i dag etablert en styringsgruppe basert på de berørte bydelene. Oslo bystyre har bevilget 2 mill. kr for inneværende år til dette formålet. Forutsetningen for en flerbruksplan for Alna Miljøpark – med boliger, turveier, kafeer og næringsetableringer basert på prinsippet om en bærekraftig byutvikling – er imidlertid at de statlige utbyggingsplanene for området tilpasser seg konseptet om miljøpark, og at en del samferdselsprosjekter i Groruddalen forseres. Dette krever en politisk koordinering fra én statlig politisk instans. Jeg vil gi noen eksempler på utbyggingsplaner, og vil understreke at de eksemplene jeg nevner, viser at det nå haster med en overordnet miljøpolitisk koordinering fra statlig hold. Statsbygg er i ferd med å bygge et nytt hovedkontor for Statens vegvesen nedenfor Bryn. Planene om en ny Bryn-terminal og utvikling av Bryn stasjon som knutepunkt og terminal er kommet veldig langt. Vi trenger her en løsning som sikrer de verneverdige bygningene i området. Her er Jernbaneverket/NSB involvert. Det planlegges en seksfelts motorvei til Ryenkrysset som berører dette området. Vi vet nå at planene for Gamlebytunnelen er ute til høring. Romeriksporten og Gardermobanen griper sterkt inn i utviklingen av området, og jeg behøver ikke gjenta det som er blitt sagt fra talerstolen her tidligere av flere Oslo-representanter, at det er bekymring for de miljømessige konsekvensene av nettopp Romeriksporten. Når det gjelder Middelalderbyen, skal den opprustes, og Middelaldermuseet bygges ferdig. Her er det et samarbeid, eller bør i hvert fall være et samarbeid, mellom de statlige kulturmyndigheter og Oslo kommune. De statlige myndighetene bør vel her være både Kulturdepartementet og Miljøverndepartementet. I tillegg kommer naturligvis utviklingen av Bjørvika og videreutvikling av Miljøbyen Gamle Oslo. Dette er tiltak hvor staten har en sterk innflytelse på utviklingen av prosjektene. Så bør det legges til at fordi dette er attraktive områder, er det nå boligbyggevirksomhet på gang på Etterstad i tillegg til at en rekke private, kommersielle grupper nå viser interesse for nettopp denne delen av Oslo i kjølvannet av flytting av hovedflyplassen for Østlandet til Gardermoen. Og det er viktig, synes jeg, at dette ikke blir en ukontrollert utbygging, men at man også ser på de miljøpolitiske konsekvensene og forsøker å få en bærekraftig byutvikling som overordnet også denne formen for byggevirksomhet i området. Til slutt: Gamle Oslo og Groruddalen har i årevis tatt belastningen ved statlig infrastrukturutvikling, nå senest ved bygging og åpning av Gardermoen. Nå har vi behov for en miljøpolitisk koordinering av de ulike statlige etatenes planer for området – for å sikre Alna Miljøpark – og en bærekraftig byutvikling som sikrer at boligpolitikk, næringspolitikk og samferdselspolitikk integreres i utviklingen av Alna Miljøpark. Det er min utfordring i dag til statsråd Guro Fjellanger.