Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Som Stortinget er kjent med, er det allerede i dag åpnet for andre aktører enn NSB BA på enkelte deler av det norske jernbanenettet. Dette er bl.a. en følge av implementeringen av flere EU-direktiver i det norske lovverket på 1990-tallet. Det er eksempelvis åpnet for at internasjonale sammenslutninger av jernbaneforetak som driver grenseoverskridende transport, kan trafikkere det norske jernbanenettet. For å styrke jernbanen som transportmiddel har Norge i visse tilfeller gått noe lenger enn EU-direktivene krever når det gjelder å åpne for konkurranse på det norske jernbanenettet. Som allerede nevnt: Gjennom «Freight Freeways»-samarbeidet er det etablert godskorridorer for jernbanetransport gjennom nordiske og andre europeiske land, med åpen tilgang for både private og offentlige godstransportører. Selv om det til en viss grad er åpnet for konkurranse, er det ved siden av NSB få transportselskaper på det norske jernbanenettet. Malmtrafikk AS driver frakt av jernmalm mellom Narvik og Kiruna på Ofotbanen, NSBs heleide datterselskap NSB Gardermobanen AS driver transport til og fra den nye hovedflyplassen, og det er en del mer hobbypreget jernbanevirksomhet. I lys av bl.a. pågående arbeid i EU med nye direktivforslag – den såkalte jernbanepakken – vurderer Samferdselsdepartementet for tiden hensiktsmessigheten av en ytterligere åpning av tilgangen til jernbanenettet. Transportøkonomisk institutt har på oppdrag fra departementet nylig avsluttet et prosjekt hvor de har utredet alternative strategier for å legge til rette for åpen tilgang til jernbanenettet i Norge. Denne rapporten er omtalt flere ganger allerede. Resultatene fra dette arbeidet, sammen med TØIs tilrådinger, er presentert i denne rapporten, som heter «Konkurranse på det norske jernbanenettet», og som er lagt fram så sent som nå i oktober. Rapporten har en god drøfting av forhold som bør vurderes nærmere dersom vi ønsker å åpne for ytterligere konkurranse på jernbanenettet. Det er flere grunner til at vi antakelig bør behandle gods- og persontransporten tempomessig ulikt når det gjelder en mulig gradvis tilrettelegging for økt konkurranse på sporet. Vi har allerede gått noe lenger enn EU krever med hensyn til å åpne for konkurranse for godstransporten, og det kan antakelig uten større problemer åpnes for mer konkurranse på dette området. Når det gjelder persontransport, anbefaler TØI i sin rapport å gå langsommere fram og avvente situasjonen for å se på dereguleringen i f.eks. England og Sverige. England har, som vi vet, gått meget langt i å reformere jernbanedriften som ledd i arbeidet med å privatisere den. Et annet aspekt som må vurderes, er muligheten for at en med flere aktører skaper et kontroll- og koordineringsbehov som er mer kostnadskrevende enn dagens regime. I den sammenheng må det påpekes at det trolig er stordriftsfordeler i togdrift. Det vil si at ett selskap kan trafikkere hele eller deler av nettet med lavere kostnader enn flere små. Men det kan finnes organisatoriske løsninger når det gjelder fellesfunksjoner, som stasjoner og verkstedtjenester, som kan bidra til å dempe eksistensen av slike stordriftsfordeler. Det er videre naturlig å behandle det togtilbud som omfattes av ordningen med statlig kjøp av persontransporttjenester med jernbane, atskilt fra den øvrige persontrafikken. TØI tar til orde for at togtilbud som er gjenstand for statlig kjøp, bør konkurranseutsettes gjennom anbudskonkurranser. Dette betinger at det må komme flere reelle aktører på banen. Dette er dessuten en sak som i seg selv krever et stykke forberedende arbeid, og det må ikke minst tas hensyn til hvordan dette kan påvirke NSB, som er inne i en større omstillingsprosess. Deregulering og liberalisering er dessuten ikke nødvendigvis den eneste måten å oppnå kostnadseffektivitet på. Konkurranse fra veg- og flytrafikken bidrar også til å redusere aktørenes eventuelle muligheter til å ta ut monopolprofitt i jernbanemarkedet. Rapporten fra TØI, som berører nevnte og andre problemstillinger, er nå til behandling i Samferdselsdepartementet. Departementet har i første omgang sendt rapporten på en begrenset høring til sentrale aktører, som bl.a. NSB BA, Jernbaneverket og Transportbrukernes Fellesorganisasjon. Jeg legger opp til å presentere den videre oppfølging av disse problemstillingene i stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan 2002-11, som skal legges fram våren 2000.