Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-10:
Jeg viser til saksordførers strålende presentasjon av det som et bredt flertall i denne sal står bak, nemlig en tydeliggjøring av rettigheter. Det er behov for å gjøre loven tydeligere sånn at man kan lese rettighetene ut av lovteksten. Vi vet, som saksordføreren gjorde rede for, at man i dag har en lovtekst som er for generell, og at man må til andre steder for å finne hvilken praksis man skal etablere. Det er mange spørsmål som handler om foreldres rettigheter som fortsatt er uløst for veldig mange, særlig for fedre, og jeg er glad for at saksordføreren tok opp det i sitt innlegg. Det ene handler om hvorvidt man får mulighet til å ta ut permisjon, og det andre handler om det som både mødre og fedre opplever: Hva skjer etter at man kommer tilbake til jobben etter en permisjon? Selv om Høyre og Fremskrittspartiet ikke bryr seg nevneverdig om hvordan man hele tiden kan bedre rettighetene til de ansatte i arbeidslivet og ikke ser behovet for det– det er vi vant til, for vi har alltid måttet dra de to partiene etter håret når det gjelder framgang på likestillingsfeltet – er det altså sånn at disse sakene ikke kommer rekende på ei fjøl. De kommer som en konsekvens av at det er for dårlige holdninger i arbeidslivet blant næringslivsledere og blant folk som er arbeidsledere. Det kommer av at det har vært for svake rettigheter, at det ennå er områder der rettighetene er for svake, og at lovverket delvis har vært for utydelig. Dette kommer som et resultat av at arbeidstakere som tar permisjon, både frykter og opplever at man blir forbigått ved opprykk, ved lønnsoppgjør, ved bonusberegning, og særlig når det gjelder fordeling av arbeidsoppgaver. Det påhviler både arbeidsgivere, kolleger og øvrige ansatte et ansvar for å støtte opp om menn og kvinner som ønsker å ta ansvar for egne barn og være hjemme i permisjonstiden, for at disse ikke skal oppleve at jobben er fratatt dem når de er tilbake. Vi ser også at likestillings- og diskrimineringsombudet mottar en rekke henvendelser fra personer som opplever at graviditet og foreldrepermisjon får negative følger for dem i arbeidslivet. Dette viser at det er behov for denne typen tydeliggjøring, og jeg er glad for at det er et bredt flertall som står bak det. Jeg vil også henlede oppmerksomheten på det som peker framover – i tillegg til det vi i dag vedtar – nemlig det som saksordfører peker på mot slutten av sitt innlegg, nemlig flertallets forslag om en anmodning til regjeringen om å ta et initiativ overfor arbeidslivsorganisasjonene. Jeg synes det er ekstremt viktig at vi i større grad adresserer det ansvaret som arbeidsgivere, næringslivsledere og folk med arbeidsgiveransvar har når det gjelder å støtte opp om foreldres mulighet til å ta ansvar for omsorg. Man kan kanskje tro at man har kommet langt i Norge, men senest 8. oktober i år kunne vi lese om en næringslivsleder – ganske profilert sådan – som sa at han setter pris på dem som avstår fra full kvote. Hva slags signal sender det? Jo, for folk som er usikre på hvilket syn sjefen har, for folk som er usikre på hva som møter dem når de kommer tilbake til jobb, betyr det at de blir mer usikre med tanke på hvilke rettigheter de har. Derfor er det viktig at vi har dette tydeliggjort i lovverket, derfor er det viktig at vi fortsatt har en egen pappakvote, fordi vi vet at mange menn møter denne typen holdninger. Men jeg vil også advare de næringslivslederne som tror at dette er veien til framtiden for deres bedrift. Jeg tror de vil oppleve at med den typen holdninger står man svakere i kampen om framtidens arbeidstakere, i kampen om de beste hodene. For heldigvis: Parallelt med at lovverket gradvis har blitt bedre, parallelt med at flere menn har fått muligheten til å være hjemme, og parallelt med at flere står opp for de rettighetene som de har når de kommer tilbake fra permisjon, ser vi at flere menn nå er på banen og krever sin rett. Det er veldig gledelig, og vi står skulder ved skulder med dem. Det er bare synd at Fremskrittspartiet og Høyre ikke er med på det.