Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-14:
Den reformen vi ser begynnelsen på i dag, handler ikke om å styrke pasientenes rettigheter, den handler om å styrke markedet som virkemiddel i norsk helsepolitikk, og vil gi kommersielle aktører langt mer innflytelse over utformingen av helsetjenestene enn før og dermed også langt bedre muligheter til å gjøre helse til butikk. Det er feil medisin for helsevesenet vårt, det er en utvikling SV vil advare sterkt mot. Dette er en begrenset begynnelse, men om prinsippene bak det såkalte frie behandlingsvalget blir gjennomført i hele helsesektoren, står vi overfor det som vil bli en omfattende privatiseringsreform. Det er en illusjon å tro at større frihet for kommersielle aktører skal føre til raskere og bedre behandling av norske pasienter. Det blir ikke flere leger, sykepleiere eller helsefagarbeidere av flere kommersielle aktører. Det blir heller ikke større helsebudsjetter av denne reformen. Den vil bare føre til at ressursene, menneskelige og økonomiske, blir fordelt på en ny måte. Det som avgjør hvor raskt og hvor mange pasienter vi kan klare å behandle i vårt helsevesen, vil fortsatt være hvordan vi politikere dimensjonerer det samme helsevesenet gjennom de budsjettene vi vedtar, og hvordan vi organiserer de offentlige sykehusene. Da er det ikke for lite marked som er problemet i helsevesenet i dag, det er tvert imot for mye. Den strukturreformen vi hadde trengt, er jo en demontering av det ineffektive og byråkratiserende foretakssystemet og en avskaffelse av den innsatsstyrte finansieringen som allerede gjør at vi leker for mye butikk i det norske helsevesenet. Med fritt behandlingsvalg går regjeringen motsatt vei. Den sørger for å innføre mer marked med mer tilfeldige og urettferdige prioriteringer og mer byråkrati som sannsynlig resultat. Dette er statsrådens prestisjereform. Den har blitt møtt med omfattende kritikk i høringsrundene, men regjeringspartiene lytter ikke til den kritikken. Helseforetakene har slått alarm, flertallet av organisasjonene til de ansatte har gjort det samme, og debatten i rusfeltet er langt mer nyansert enn det regjeringspartiene liker å gi inntrykk av. Det fikk komiteen se selv da Fagrådet møtte til høring. Mange frykter at fritt behandlingsvalg vil fungere dårlig innen rus og psykiatri, hvor nettopp komplekse og sammensatte lidelser er utgangspunktet, og det er et dårlig utgangspunkt for kommersiell konkurranse. Høringene brakte opp en rekke spørsmål som vi mener regjeringen ikke har svart på. For det første er det utfordringen knyttet til at det å åpne opp for flere kommersielle aktører kan tappe det offentlige helsevesenet ved å føre til økt konkurranse om nøkkelpersonell. Når skattepengene skal gå til kommersielle aktører, blir det i praksis sånn at staten selv betaler for at det offentlige helsevesenet tappes for fagfolk. Den viktigste ressursen i helsevesenet er folkene som jobber der, og det blir ikke flere av dem gjennom å slippe til flere kommersielle aktører. For det andre så vi i høringene at bl.a. helseforetakene er bekymret for at denne reformen vil svekke rekrutteringen og utdanningen av helsepersonell. Det er en svært stor forskjell på det ansvaret offentlige og private kommersielle aktører har når det gjelder utdanning av helsepersonell i Norge. Det norske helsevesenet skal være et fellesskap der alle bidrar og der utdanning av nye fagfolk gjøres så å si på dugnad. Derfor har vi foreslått i innstillingen – uten å få støtte fra de borgerlige partiene – at det, når denne reformen nå går gjennom, burde innføres en avgift for de kommersielle aktørene, som kompenserer for det manglende ansvaret de har for utdanning. For det tredje – og det er det viktigste – vil denne reformen, hvis den rulles ut for fullt, også føre til en annen måte å prioritere på i helsevesenet, ikke minst innenfor somatikken. Derfor burde det vært en viktig del av den prioriteringsdebatten som statsråden prisverdig nok har initiert. Vi risikerer at det blir sånn at de mest lønnsømme pasientene kommer først i køen. Det er det omvendte prinsipp av det vi burde ha, nemlig at de pasientene med størst behov kommer først. Det er egentlig ikke flertall i Stortinget for denne reformen. Hvis Kristelig Folkeparti og Venstre i dag hadde stemt i tråd med det de lovet velgerne, hadde dette forslaget blitt nedstemt. Det er trist at de på dette feltet har skiftet politikk, for det er ikke i denne innstillingen mulig å se spor av de to partienes innflytelse på det endelige resultatet.