trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Jeg tar også til etterretning det svar som er gitt, og som var helt nødvendig å få. Men jeg vil føye til, i forhold til statsrådens imøtekommende svar når det gjelder vårt forslag, at jeg tror det også kan være fornuftig å organisere eierskapet i flere selskap. Det kan være én tenkelig modell. Vi er selvsagt ikke fastlåst på måten dette bør organiseres på. Jeg tror faktisk vi er såpass nær hverandre nå at det burde være mulig å få flertall for at dette spørsmålet bør utredes. For Senterpartiets forslag er formulert som følgende: «Stortinget ber Regjeringen utrede og foreslå en ny organisering av det statlige eierskapet i selskaper som er organisert som aksjeselskaper og som driver forretningsvirksomhet.» Det er altså åpent. Regjeringen kan selv velge å utrede og organisere eierskapet i flere holdingselskap, i ett holdningsselskap eller etter andre modeller som Regjeringen måtte finne formålstjenlig. Så det er et forslag som er utformet helt i tråd med det som statsråden nå gir uttrykk for bør gjennomføres.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Det vi nå fikk høre, var en plate som vi har hørt mange ganger før, og som vi nok skal få komme til å høre på nytt ganske mange ganger. Men det blir altså dessverre ikke mer riktig om det blir gjentatt ved enhver anledning. Som nåværende kommunalminister Sylvia Brustad skriver både i budsjettet og kommuneproposisjonen: Årsaken til de store underskuddene i kommunesektoren er måten vi har valgt å finansiere eldrereformen på. Det er framhevet i hvert eneste dokument som kommunalministeren har skrevet. Nåværende kommunalminister var ikke så innstilt på å gi den forklaringen mens hun var leder i kommunalkomiteen og satt i opposisjon. Men like etter at hun hadde inntatt kommunalministerstolen, fikk hun et annet syn på årsaken til underskuddene. Det var altså faktisk etter et finansieringsopplegg som ble vedtatt av mer eller mindre et enstemmig storting, som fører til at i en tøff investeringsperiode på fire år, hvor kommunene skal investere 30 milliarder kr i eldreomsorgen og få det finansiert over 30 år, må nødvendigvis underskuddene bli store. Så er det riktig og fint – både rett og bra – at Arbeiderpartiet har fulgt opp det arbeidet som ble igangsatt fra vår side for å redusere detaljstyringen av og øremerkingen til kommunesektoren. Jeg registrerer at det opplegget som Arbeiderpartiet har lagt fram, er nøyaktig en kopi av det som det ble jobbet med i sentrumsregjeringens tid og i min tid som kommunalminister. Men jeg registrerer også at det samme Arbeiderpartiet raskt hopper av de forslagene og går tilbake til øremerking så fort man ser en mulighet til det, slik som barne- og familieministeren nå signaliserer i forhold til barnehagestøtten, som er den største andelen av øremerking til kommunesektoren. Her foreslår altså barne- og familieministeren å ta alt av overføringer til barnehagesektoren ut av rammeoverføringene til kommunene og la det følge brukerne av barnehagene, som er en politikk som hittil Høyre og Fremskrittspartiet har stått alene om. Dernest er det faktisk slik at Arbeiderpartiet har en vedvarende tendens til å bruke ulike sammenligningsgrunnlag når man skal fortelle om veksten i kommuneøkonomien. Det har vært presisert mange ganger før, men det ser ikke ut til at Arbeiderpartiet er i stand til å ta innover seg fakta.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Det er en helt feilaktig framstilling representanten Børge Brende gir av det som har skjedd i forhold til skatte- og avgiftspolitikken. Sentrumspartiene – med Senterpartiet – har faktisk fått til et bindende vedtak, fått til lovendring i en sak som Høyre har hatt som en av sine kampsaker i mange år, men ikke klart å få gjennomslag for – fjerne investeringsavgiften, som utgjør 6,5 milliarder kr for norsk næringsliv. Vi har fått flertall for å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital eller på næringsformue, et forslag som Høyre for så vidt har vært imot, men som de prisverdig nok i fjor støttet. Dessverre gjennomførte ikke Regjeringen opplegget på en slik måte at det var mulig endelig å finalisere det, men det går jeg ut fra vi har mulighet til å komme tilbake til. Vi fikk fjernet delingsmodellen, og har fått til vedtak om at den skal vekk, et forslag som vil bety at vi kan få en bedre skattemodell for aktive og langsiktige eiere. Vi har også lagt fram, og faktisk fått vedtatt, et forslag som ville innebære at ni av ti boligeiere ville slippe boligskatt, og som ville gitt 3,7 milliarder kr i skattelette. Når Høyre for en gangs skyld har mulighet til å skape flertall for et skatteletteforslag som ville merkes i lommeboka til folk flest, stemmer de altså mot det samme skatteletteforslag. Så til flypassasjeravgiften. Det er to forhold som spesielt har vært avgjørende for den sterke økningen vi har sett i flyprisene. Det ene er EØS-avtalens inngripen i forhold til en nasjonal avgiftspolitikk, som Høyre i 1992 og i tiden etterpå gjentatte ganger har sagt ikke skulle skje, men som vi nå ser skjer på område etter område. Det gjør at vi har vært nødt til å innføre like avgifter på strekninger hvor vi nasjonalt sett ønsker å føre en aktiv distriktspolitikk, men hvor EØS-avtalen forhindrer det. Det andre er faktisk liberaliseringen av luftfarten, som Høyre har vært en pådriver for, ikke passasjeravgiften. Det er nemlig påvist at 60–70 pst. av økningen i flyprisene kommer som en konsekvens av liberaliseringen og økning i flyprisene, og ikke på grunn av økte avgifter. Og om vi reduserer passasjeravgiften med de beløp som representanten Brende nå tar til orde for, vil det merkes mest på de korteste strekningene, minst på de lange strekningene. Jeg er derfor av den oppfatning at skal vi gjøre noe, skal vi gå en annen vei, bl.a. øke den statlige støtten til kortbanenettet, slik at vi kan få ned prisene spesielt på de strekningene som nå er hardest belastet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Det representanten Djupedal nå sier, er direkte feil. For det første er det fra sentrumspartienes side foreslått en økt ramme til kommunesektoren på til sammen 300 mill. kr. Det er altså en økning i rammen nettopp for å styrke mulighetene for å kunne opprettholde kommunale tjenestetilbud, for å klare å holde nede barnehageprisene, for å sørge for at vi har gode skolefritidsordninger og gode skoler, og at vi skal ha en god eldreomsorg. Det har vi gjort i erkjennelse av at de økonomiske rammene som ble vedtatt i budsjettet i fjor høst, ikke er tilstrekkelige, ikke er så gode som Arbeiderpartiet framstilte det som den gangen. For vi har en strøm av ordførere som forteller om behovet for kutt i kommunale tjenester på grunn av manglende økonomi. Det er dessverre ikke flertall for en slik økt bevilgning til kommunesektoren. Så det jeg sa i mitt innlegg, er ingen sammenblanding med kommuneproposisjonen. Det er derimot en beklagelse av at det ikke var mulig å få flertall for en helt nødvendig styrking av kommunenes økonomi for inneværende år. Dernest fremmet Senterpartiet i forbindelse med den saken som var til behandling i Stortinget i går, om oppgjør i forbindelse med statlig overtakelse av sykehus, forslag om at ingen fylkeskommuner skal bli nødt til å redusere aktiviteten ved sine sykehus inneværende år, og at det skal kompenseres fullt ut i forbindelse med overtakelsen av sykehusene. Det gjorde vi for å sikre at fylkeskommunene i det siste halvåret de driver sykehusene, ikke skal bli nødt til å redusere tilbud, bli nødt til å si opp personell, og bli nødt til å gå inn i en vanskelig situasjon, slik vi ser mange har gjort. Det var dessverre ikke mulig å få flertall for det forslaget i går heller, og vi har altså fremmet det på nytt i dag, som forslag nr. 121. Jeg håper det lir en bedre skjebne i dag, og at et flertall her på Stortinget er i stand til å se konsekvensene av at fylkeskommunene og kommunene nå faktisk er underfinansiert.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Man kan si mangt om finansministeren, men én ting skal han ha, og det er at han møter godt forberedt – med tanke på et tidligere replikkordskifte her i dag. For få dager siden vedtok Stortinget statlig overtakelse av sykehusene gjennom et forlik mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. At det opplegget som det ble enighet om, mer minner om en konfiskering av fylkeskommunale eiendommer enn om forhandlinger mellom likeverdige partier, får så være. Det skal jeg la ligge i denne omgang. Flertallet mener at det meste blir atskillig bedre når staten får hånd om sykehusene. Senterpartiet er mot statlig sykehusovertakelse. Men til tross for det, er også vi innstilt på at vi skal få et best mulig helsevesen også etter at staten har overtatt. Det er derfor bekymringsfullt at vi de siste dagene har fått mange og alarmerende meldinger om en sterk reduksjon i aktiviteten ved flere sykehus rundt omkring i det ganske land – opplysninger som ikke var kjent på det tidspunktet da finanskomiteen gikk i gang med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett, og som heller ikke er omtalt i budsjettet. Flere fylker diskuterer å legge ned sykehus. Få måneder før staten skal overta sykehusene diskuterer man faktisk å legge ned lokalsykehus eller å avvikle tilbud og dermed også si opp personell – fagpersonell som vil være påkrevd å ha også etter at staten har overtatt sykehusene. Med bakgrunn i at Senterpartiets forslag fra behandlingen av kommuneproposisjonen i går om full kompensasjon for underskudd ble nedstemt, ser Senterpartiet seg faktisk nødt til å støtte Høyres forslag om å bevilge 250 mill. kr mer til regionsykehusene, rett og slett for å unngå at vi nå risikerer at fylkeskommunene ikke fullt ut får dekket det underskuddet som opparbeides i inneværende år, og for å unngå at fylkeskommunene må bygge ned aktiviteten få måneder før statlig overtakelse. Vil finansministeren bidra overfor Arbeiderpartiets gruppe, slik at det blir flertall for det forslaget som Senterpartiet har fremmet i dag, for at underskuddet skal kunne bli dekket?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Jeg merker meg at statsministeren gjentar budskapet om ansvarlighet, på samme måte som representanten Hill-Marta Solberg gjorde tidligere i dag, da hun karakteriserte Senterpartiets forslag om 12 milliarder kr i gjeldssanering til kommunene som «utilslørt overbudspolitikk». At det at man for noen få dager siden la 15 milliarder kr på bordet til ny egenkapital i Telenor skal være så mye mer ansvarlig, har jeg problemer med å forstå. Men nok om det. Statsministeren brukte en stor del av sitt innlegg til å beskrive behovet for å få et bedre helsevesen, og at statlig overtakelse av sykehusene skal bidra til det. Statsministeren unnlot fullstendig å svare på Kjell Magne Bondeviks spørsmål om Arbeiderpartiet vil gi støtte til det forslag som undertegnede har fremmet tidligere i år, som tilsier at sykehusene rundt omkring i fylkene skal få dekket sine underskudd som oppstår i 2001, basert på opprettholdelse av vanlig aktivitet i inneværende år. Det er et faktum at svært mange sykehus, om ikke de aller fleste, nå er i en situasjon hvor de må redusere aktiviteten. Det er sågar snakk om å legge ned lokalsykehusene noen få måneder før staten skal overta ansvaret for sykehusdriften av den enkle grunn at man er i en trengt økonomisk situasjon. Vi har altså lagt fram et forslag som innebærer at den ordinære aktiviteten ved sykehusene skal kunne opprettholdes i inneværende år. Jeg har tidligere spurt representanter både fra Regjeringen og Arbeiderpartiet om de vil støtte et slikt forslag, men de kaller det for en blankofullmakt til å kjøre på som man vil fra fylkeskommunens side. Det ene er at det vitner om fullstendig mangel på tillit til våre fylkespolitikere, det andre er at det står i forslaget at det skal være basert på vanlig aktivitet. Vil statsministeren bidra til at fylkeskommunene skal kunne opprettholde ordinær aktivitet ved sykehusene i inneværende år?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Jeg kan faktisk heller ikke unnlate å si noen få ord knyttet til forslag nr. 120, om å utsette innbetaling av aksjekapital til IT Fornebu. Vi har, som to talere før meg har vært inne på, i dag fått et brev fra IT Fornebu som sier at staten gjennom SIVA, som representerer statens interesser, på ordinær generalforsamling i IT Fornebu den 13. mars i år tegnet seg for aksjer i selskapet med til sammen 242 390 000 kr. Beløpet skal gjøres opp med kontant innbetaling, hvorav 10 pst. allerede er innbetalt. I det svar som kommunal- og regionalministeren gav til Venstres stortingsgruppe v/Lars Sponheim – det er udatert, men jeg vil tro at det kom enten i går eller i dag – sies det at så langt, pr. i dag, er 17,6 mill. kr benyttet til eierandeler i IT Fornebu AS og 24,3 mill. kr til eierandeler i IT Fornebu Eiendom AS. De resterende 218 mill. kr skal etter planen benyttes til kjøp av nye eierandeler i IT Fornebu Eiendom AS – og så står det i parentes: pr. 25. juni 2001. Det er altså ikke samsvar mellom de opplysningene som gis i svaret fra statsråden, og de som gis i det brevet som vi har fått oversendt fra IT Fornebu i dag, hvor det sies at aksjetegning allerede er gjort. Det jeg gjerne vil ha greie på, er hva som er tilfellet. Det er selvsagt interessant å få greie på om man har inngått forpliktende avtaler, eller om det er som statsråden sier, at det skal benyttes til kjøp av eierandeler. Dernest tar også jeg som en selvfølge, som de to tidligere talerne, at Stortingets forutsetninger innfris. I så måte skulle det forslaget være relevant. Tidligere i debatten sa statsministeren at man aktet å sørge for å få forbedringer i helsevesenet gjennom en bedre utnyttelse av utstyr på sykehusene. Statsministeren sa at man har eksempler på utstyr som brukes bare noen få timer i uken, og man gjennomfører nå en sykehusreform som tilsier en bedre utnyttelse av utstyr. Den aller viktigste årsaken til at en stor del av det utstyret som befinner seg rundt omkring på våre mange sykehus, benyttes lite, er at vi har spredt bosetning, og vi har et spinkelt pasientgrunnlag ved mange av lokalsykehusene, noe som medfører at en god del av det utstyret som er nødvendig for å ha akuttfunksjoner på sykehusene, blir benyttet få timer i uken. På bakgrunn av statsministerens uttalelser skulle det ha vært interessant å høre – nå ser jeg at både statsministeren og helseministeren har gått – om dette utstyret skal utnyttes bedre, og i tilfelle hvordan man har tenkt å gjøre det. Det er nemlig bare én måte å utnytte dette utstyret bedre på, og det er å ha færre sykehus med denne type utstyr. Dermed vil en øke pasientgrunnlaget, og dermed også øke utnyttelsen. Det kunne være interessant å høre om det er det Regjeringen legger til grunn.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Tilbake til IT Fornebu nok en gang, og jeg skal gjøre det kort. Konflikten med ESA og problemene knyttet til kollektivtransport var vel kjent da vi behandlet IT Fornebu ti ganger i fjor. Når det ble behandlet ti ganger i Stortinget i fjor, var det fordi to av stortingsrepresentantene hadde oppnevnt seg selv til saksbehandlere og datofestet nøyaktig når de ulike tiltak skulle være gjennomført. De tiltakene er pr. dags dato ennå ikke på plass. Prosjektet er sterkt forsinket. Det går glimrende der ute, sier Hedstrøm. Ja, det går så glimrende at planleggingen av markedskartleggingen er igangsatt – ikke markedskartleggingen, men planleggingen av markedskartleggingen. Info-senteret er på idéstadiet. Nettbasert utdanning skal det legges fram en rapport om i løpet av sommeren 2001. Spinno på norsk-tiltaket er på idéstadiet, Senter for fremragende forskning-tiltaket er ikke aktuelt. Så fremragende går det altså med de prosjektene som bedriften og senteret selv skulle ta seg av. Dette har ingenting med statens sendrektighet å gjøre, men viser at man er sterkt forsinket med dette prosjektet på mange områder.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-06-15:
Nå har jeg lyst til å si at jeg også stemte feil.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-15:
Det prinsipielle spørsmål som ligger til grunn her, er hvorledes staten skal forvalte sin finansformue. Man har egentlig to muligheter, enten som egenkapital eller som fremmedkapital. Det er for så vidt ikke noe nytt at Høyre mener at dette primært skal brukes som fremmedkapital i ulike bedrifter. Det er også det Regjeringen legger opp til ved at man foreslår å gå ut på egenkapitalsiden, og det innebærer at man sannsynligvis skal inn med fremmedkapital i andre virksomheter. Men uavhengig av dette prinsipielle spørsmål er det en del pragmatiske spørsmål som melder seg i den situasjonen vi er i nå. Mener statsråden at det er et godt tidspunkt å selge seg ut av Telenor? Er det en god måte å forvalte fellesskapets formue på, å gå inn for et nedsalg med så lav aksjekurs som det er nå? Vil ikke dette bety at staten, fellesskapet, taper store summer, at man overfører statlige verdier til eventuelle fremtidige, private nye – jeg tenker det blir en del nye – aksjonærer i dette selskapet? Det synes jeg statsråden må svare på på en rimelig god måte. Så til forslaget vårt om å legge til rette for en emisjon i Telenor. Telenor er jo ute blant ulver, og skal man være ute blant ulver, må man tute sammen med de ulvene man er sammen med. Egenkapitalsituasjonen for Telenor, iallfall slik som det blir framstilt av direktøren, er slik at den bør bli bedre, slik at de får større handlefrihet. Mener statsråden at det vil være fornuftig å gå inn for en rettet emisjon, og at staten bør være villig til å tilføre egenkapital, slik at de får en noe større handlefrihet for å kunne fungere blant de ulvene de er ute blant?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
La meg først gjøre det klart at Kristelig Folkeparti er enig i det hovedgrepet som dagens innstilling handler om, nemlig at statens eierskap i Telenor kan reduseres ned mot 34 pst., av grunner som har framgått både av innstillingen og i debatten. Jeg vil likevel understreke viktigheten av at vi beholder Telenor som et selskap hvor staten har betydelig innflytelse, med hovedkontor og viktige strategiske funksjoner også når det gjelder mobil- og satellittfunksjoner, i Norge. Men jeg tror at slik som det internasjonale telemarkedet har blitt, er det nødvendig at staten går ned i eierandeler i Telenor for at Telenor skal få den handlefriheten en trenger til å inngå fornuftige allianser. Så til det spørsmålet som særlig har vært oppe mot slutten av debatten, nemlig spørsmålet som kom opp under komiteens behandling om en mulig kapitalutvidelse på 15 milliarder kr. Slike spørsmål må håndteres på en helt annen profesjonell måte enn det det var tilløp til. Det kan sies mye om konserndirektørens håndtering av dette. Men når så statsråden selv fulgte opp i intervju i Aftenposten og uttalte at konserndirektøren her trenger voksenopplæring, har hun ikke akkurat bidratt til å styrke tilliten til konsernsjefen, som er avhengig av tillit når han skal operere i et tøft internasjonalt telemarked. Dette har ikke bare vært uprofesjonelt håndtert av en konserndirektør. Det har vært uprofesjonelt håndtert av statsråden. Det er også en annen side ved dette som gir grunn til undring. Statsråden har snakket om krøll i kommunikasjon og manglende koordinering. Vi har sett det i forholdet mellom statsråden, som representant for majoritetseierne, og Telenor-ledelsen, men det har sannelig også avslørt seg krøll eller manglende koordinering innad i regjeringspartiet i håndteringen av denne store saken. Når vi har hørt statsråden uttale seg, og vi har hørt Arbeiderpartiets fraksjonsleder, Kjell Opseth, uttale seg, ser vi hvordan et stort spørsmål takles så ulikt innad i regjeringspartiet at det er grunn til forbauselse. I saker av denne karakter må et regjeringsparti opptre på en helt annen og ryddig måte. Vi kommer forhåpentligvis ut av denne saken uten at for stor skade er skjedd, men det skyldes i denne saken dessverre ikke regjeringspartiet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Når representanten Opseth avsluttet på den måten, vil jeg gjerne for min del kvittere tilbake og takke representanten Opseth, og det gjør jeg i full oppriktighet, for et stort arbeid som har satt ham i respekt, men også for mange «fighter» og harde oppgjør. Denne debatten har hatt et visst slikt innslag, men det ødelegger ikke den anerkjennelse vi gir Opseth både som stortingsrepresentant og som statsråd i ulike departement. Likevel må jeg få lov til å kvittere litt tilbake til ham – og det vet jeg at han liker – for noe han sa i sitt forrige innlegg, nemlig at han ikke trodde at representanten Bondevik var fullt klar over forskjellen på en bevilgning og en fullmakt til en kapitalutvidelse. Jo, jeg har vært med så lenge i politikken at den forskjellen vet jeg faktisk. Selv om det her har vært snakk om en fullmakt til en kapitalutvidelse på inntil 15 milliarder kr, betyr ikke det at det er et lite spørsmål. Det er jo en svær sak å skulle gi en slik fullmakt. Det var vel heller ikke så troskyldig som det kunne høres ut fra Opseth, at det bare var et spørsmål som var reist nærmest i all troskyldighet i komiteen. Det var fordi det var aktuelt, at et slikt forslag om en fullmakt kunne bli fremmet. Det vil jeg fastholde – og både Opseth og jeg har lang fartstid i dette huset – ville være en veldig uvanlig fremgangsmåte. Det fremkommer av statsrådens svarbrev til komiteen, hvor det står: «Departementet har forutsatt at man vil måtte gå til Stortinget dersom et slikt tilfelle ble aktuelt…». Det står videre: «Departementet har for øvrig ikke hatt anledning til å vurdere nærmere de forskjellige spørsmål – i relasjon til selskapet og markedet – som reiser seg ved eventuelt å ha en stående fullmakt av den karakter som er omtalt.» Det er megetsigende – det står mye både på og mellom linjene i det svaret. Det verste ved denne saken er likevel måten statsråden har opptrådt på. Nå sa hun at hun tar innover seg at det hun sa i forhold til konserndirektøren og voksenopplæring, burde hun ha sagt i de stille rom, og ikke i de åpne rom. Det var en ganske klar innrømmelse av noe som ikke burde ha skjedd. Det var godt innrømmelsen kom, og da synes jeg vi skal ta den til etterretning.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Tom Thoresen sa at ja, Arbeiderpartiet har vel samarbeidet om ett og annet med høyrepartiene. Nei, ikke ett og annet. Jeg nevnte noen eksempler, og jeg kan faktisk nevne flere på store, viktige saker. Det er ikke noe smårusk, men det er store saker. Jeg synes i og for seg det er greit, men det er ikke greit når Arbeiderpartiet forsøker å skape den store avstand til de samme partier. De skremmer med dem som en trussel mot velferdsstaten, og så lener de seg til akkurat de samme partiene i flere saker av betydning for velferdsstaten. Dette henger ikke sammen, og det er det vi må avsløre. Det er ikke det at det er samarbeidet som er noe galt i seg selv; det må en ha i et storting hvor en ikke har klare flertallskonstellasjoner. Men da skal en heller ikke gi inntrykk av noe annet, og det er det jeg anklager Arbeiderpartiet for å gjøre. Når det gjelder budsjettet, har Kristelig Folkeparti og sentrumspartiene vist ansvar. Men grunnen til at vi kunne ta ansvaret for dette budsjettet, var jo at arbeiderpartiregjeringens forslag ble kraftig omkalfatret. Det har vel aldri noen gang i Stortingets historie vært en så stor endring. Det var kun det som gjorde at vi kunne ta ansvaret for det. Når det gjelder skatter og avgifter, har vi sagt at vi ønsker en del opprettinger og forbedringer: bort med boligskatten, hev innslagspunktet for toppskatten så det ikke rammer vanlige inntekter, lettelser i bunnen og fjerning av investeringsavgiften. Men vi vil ikke være med i et videre kappløp utover dette om flest mulig skatte- og avgiftslettelser i mange ti-milliarderkronerklassen. Det har vi sagt klart fra om, det ansvaret tar vi – og jeg tror heller ikke det er gjennomførbart. At sentrumsalternativet blir stadig mindre sannsynlig – jeg tror nok hr. Thoresen skal tenke seg litt om før han erklærer det dødt; det har andre gjort før. Samlet sett er vi på gallupene egentlig ikke så veldig mye svakere enn vi var i 1997, selv om to partier for øyeblikket sliter tungt. Vi har ikke forhandlet om president i forhold til andre alternativer, det kan jeg trygt forsikre hr. Thoresen om. Vi har ikke lagt andre planer enn sentrumsalternativet, og drøfter derfor heller ikke premisser for eller utformingen av andre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Det er ikke riktig at ikke Kristelig Folkeparti er med på tiltak og budsjettforslag som betyr økt pasientbehandling. Det skjer faktisk en økning på det området fra budsjett til budsjett. Riktignok går Fremskrittspartiet noen ganger langt lenger, fordi de har inndekningsforslag som etter vårt skjønn, sosialt og på annen måte, er helt uakseptable, og som vi ikke kan være med på, enten det nå går ut over folk som lever i distriktene, som driver i primærnæringene, eller det går ut over folk ute i den fattige verden. Dette er usosiale nedskjæringstiltak som Kristelig Folkeparti ikke vil være med på. Det er klart det er lett for Fremskrittspartiet, når de ikke er med i et ansvarlig budsjettflertall, å vifte med en rekke isolert sett gode forslag. Men slik kan ikke en ansvarlig budsjettpartner opptre. Jeg vil også minne representanten Kenneth Svendsen om at det var sentrumsregjeringen og en statsråd fra Kristelig Folkeparti som la fram tre opptrappingsplaner for helsesektoren som gjør at vi skal forbedre situasjonen – øke pasientbehandlingen og kutte køene – på de tre områdene som kanskje er mest forsømte. Det gjelder innenfor psykiatrien, det gjelder innenfor kreftomsorgen, og det gjelder det å skaffe mer og mer moderne utstyr til våre sykehus. Dette er å gå fra ord til handling. Og når det så gjelder situasjonen i inneværende år, vil Kristelig Folkeparti støtte det forslaget som er lagt fram av representanten Enoksen i dag: «Stortinget legger til grunn at ingen fylkeskommune skal være tvunget til å redusere aktiviteten ved sine fylkessykehus annet halvår 2001 på grunn av trang økonomi. Eventuelt underskudd som opparbeides i 2001, basert på vanlig aktivitet ved sykehusene, skal dekkes i forbindelse med sykehusoppgjøret mellom staten og fylkeskommunene.» Dette viser at vi også er villige til handling for å holde våre sykehus skadesløse i forbindelse med aktiviteten i inneværende år og overgangen fra fylkeskommunalt til statlig eierskap. Kristelig Folkeparti står for handling for å bedre situasjonen i helsesektoren.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Jeg skjønner at Arbeiderpartiet nå ønsker å konstituere det neste storting i dag. Det har faktisk undertegnede overhodet ikke tenkt å bidra til. Dette var en teori jeg så lansert i Dagbladet i går, som et ledd i en mulig regjeringskonstellasjon som altså ikke er den Kristelig Folkeparti går til valg på. Vi går til valg med en sentrumsregjering uansett dagsaktuelle galluper. Det alternativet har vi tenkt å slåss for. Og da å begynne å diskutere premisser for et annet alternativ, akter jeg overhodet ikke å begi meg inn på. Vi har ikke lagt slike planer, og ønsker derfor heller ikke å diskutere dem. Når det gjelder Fremskrittspartiet, sa Dag Terje Andersen at det nok var en fri gjengivelse av noe jeg skulle ha sagt tidligere. Ja, det tror jeg var en meget fri gjengivelse. Det jeg har sagt når det gjelder Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, er at vi ikke akter å inngå et regjeringssamarbeid eller en fast politisk konstellasjon. Men vi akter å samarbeide med alle partier på Stortinget fra sak til sak. Det har vi gjort med Fremskrittspartiet i noen saker og noen budsjetter, og vi har gjort det med Arbeiderpartiet i andre. Hr. Dag Terje Andersen samarbeider med Fremskrittspartiet i sak etter sak. Hvis det er å gi Fremskrittspartiet politisk innflytelse, har han vært meget aktiv, også nå på slutten av denne stortingsperioden. Han har gjort det i sykehusreformen, han har gjort det til en viss grad i kommuneøkonomiproposisjonen, han har gjort det i modellen for studiefinansiering, han har gjort det i omorganiseringen av sosial- og helseforvaltningen, han har gjort det i spørsmål om EUs matsminkedirektiver, han har gjort det i spørsmål om petroleumsfrie soner, og han har gjort det, ikke minst, i spørsmål om IT Fornebu, som vi kommer tilbake til i denne debatten, hvor samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har vært meget uheldig og ført til høyst klanderverdige resultater så langt. Han har gjort det i skytefeltsaken på Østlandet. Dag Terje Andersen har gitt Fremskrittspartiet uhyre stor innflytelse i en rekke store saker. Han bør gå litt mer forsiktig i forhold til andre partier.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
Statsministeren sa at vi får en ansvarlig behandling av revidert nasjonalbudsjett, det blir den justering en revisjon skal være. Det er jeg enig i, og det har faktisk Kristelig Folkeparti og sentrum sterkt medvirket til. Når vi har tatt ansvaret for inneværende års budsjett i det hele tatt, er det fordi vi fikk til en historisk kraftig endring av Regjeringens forslag, på ca. 20 milliarder kr. Ellers har året etter regjeringsskiftet også vært preget av at Regjeringen har måttet gå på en rekke nederlag i til dels store saker. Stoltenberg innledet sin regjeringsperiode med å si at den forrige regjering var «enestående svak». Jeg tror de 2 ½ år vi styrte, sammenlignet nå med det vel ene året Stoltenberg har styrt, viser at sentrumsregjeringen faktisk står seg ganske godt. Hans karakteristikk slår tilbake som en bumerang, og det kunne vært interessant å få en ærlig, realistisk karakteristikk av det hans egen regjering har vært igjennom. Statsministeren er – positivt nok – sterkt opptatt av barnehageutbygging, ønsker en oppgang i byggingen, en nedgang i priser. Det er er et syn vi deler. Kristelig Folkeparti vil ha en reell valgfrihet. Derfor må vi i tillegg til dette også ha en kontantstøtte. For å sikre flere barnehageplasser nå og for å sikre lavere priser har Kristelig Folkeparti kommet til at hele støtten til barnehager bør gå direkte til barnehagen, bl.a. for å unngå at godkjente private barnehager ikke får kommunestøtte, slik tilfellet er for mange i dag, og dermed blir svært dyre. Barne- og familieministeren har uttalt seg åpent og etterlatt inntrykk av en positiv vurdering av en slik omlegging. Det foreligger et konkret forslag i dag. Vil statsministeren anbefale Arbeiderpartiet å stemme for det for å få fart i barnehageutbyggingen for å redusere prisene? Og vil statsministeren også være med på at vi må unngå at fylkeskommunale sykehus i den omleggingsfasen de nå er inne i, blir tvunget til å redusere aktiviteten i inneværende år? Kan vi få Arbeiderpartiets støtte til det forslaget som foreligger fra representanten Enoksen om at det ikke skal skje?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-15:
IT Fornebu er en stor og viktig sak. Spørsmålet var om, hvordan og eventuelt hvor sterkt staten skulle involvere seg i eiendomsutvikling og et forsknings- og kunnskapssenter for IT på Fornebu. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet kjørte i kompaniskap. Det er jo for øvrig et litt interessant apropos i disse dager, da Arbeiderpartiet forsøker å fremstille høyrekreftene som den store trusselen. Nå tyder ting på at de advarslene dette flertallet fikk mot å kjøre fram på den måten de gjorde, kan slå til. For å sikre at dette ble et prosjekt vi kunne forsvare at staten gikk tungt inn i, gav Stortinget klare føringer for å sikre kunnskaps-, forsknings-, utviklings- og nyskapingsdelen av prosjektet. Avisoppslag og senere brev fra kommunalministeren til Venstres gruppe tyder på at det har oppstått framdriftsproblemer. Det viktige for Stortinget nå er å sikre at Stortingets egne forutsetninger for å gå inn med mye kapital, holder. Statsråd Brustad framstilte det slik i sitt brev at bare et mindre beløp fra staten, vel 40 mill. kr, er overført til prosjektet. Det resterende skulle overføres om ti dager, den 25. juni. Men av brev fra IT Fornebu i dag fremgår det at staten gjennom SIVA i mars forpliktet seg på over 240 mill. kr. Hvis dette er riktig, er det desto mer avgjørende at Stortingets forutsetninger er overholdt – hvis ikke foreligger det et virkelig problem. Forslaget fra representanten Sponheim på vegne av flere partier og grupper i Stortinget innebærer at Regjeringen i realiteten – hvis det skulle bli vedtatt – får ti dager til en gjennomgang før den etter avtalen skal innbetale resten av beløpet den 25. juni. Representanten Rudihagen påstod at dette var en omkamp om IT Fornebu. Nei, når styremedlemmer nå trekker seg fra IT Fornebu, og statsråden i brev bekrefter at det er fremdriftsproblemer, gjør ikke Stortinget annet enn sin plikt når det bores i dette. Det er ikke spørsmål om en omkamp. Jeg har all respekt for representantene Rudihagen og Hedstrøm, men finansministeren svarte ikke på Jon Lilletuns spørsmål om han kan garantere at forutsetningene var innfridd den 13. mars, da staten forpliktet seg til 240 mill. kr. Finansministeren viste bare til en redegjørelse som – så vidt jeg forsto – skulle komme i forbindelse med budsjettet til høsten. Derfor gjentar jeg spørsmålet: Kan statsråden – og ikke representanter for de to nevnte partiene i Stortinget – forsikre at forutsetningene fra Stortinget var innfridd den 13. mars, da staten i realiteten forpliktet seg? Hvis det i ettertid skulle vise seg at de forutsetningene ikke var innfridd, oppstår det et gigantisk problem både i forhold til Stortinget og i forhold til IT Fornebu, som i så fall truer med rettssak.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-06-15:
Vi er kommet i en merkelig situasjon i denne saken. Statsråden har gitt uttrykk for at hun har tillit til Telenors konsernleder, men ikke sett behov for å gå tilbake på sine uttalelser om at han har behov for voksenopplæring. Hun forklarte det med at det var en slags skjønnhetsfeil over dette. Det er et slags skjønnhetskurs hr. Hermansen da har behov for, etter hva jeg forstår. Dette bør statsråden rydde opp i. Saken, slik den står nå, har etter mitt skjønn følgende elementer: Regjeringen har bedt om – det er hovedelementet i saken – å få den forretningsmessige frihet til å sikre verdier i Telenor. Det er bra. Det styrker selskapet. Det får Regjeringen i dag, og jeg er sikker på at den kommer til å bruke den på en forretningsmessig riktig måte for aksjonærene, også staten. Men under saksbehandlingen i Stortinget har Telenors konsernsjef svekket seg selv og selskapet i betydelig grad gjennom sin oppførsel overfor Stortinget. Det er alvorlig. Det er i og for seg ikke en sak for Stortinget kanskje, kanskje heller ikke for statsråden, men jeg regner med at det er en sak mellom styret i konsernet og konsernsjefen. Så har statsråden bidratt til å svekke Telenors ledelse og autoritet gjennom sine uttalelser om behovet for voksenopplæring. Det er et betydelig problem for Stortinget og statsråden. Så har statsråden satt styret i selskapet i en håpløs situasjon. For det er jo slik at det er styrets, ikke den enkelte eiers, oppgave å uttrykke tillit eller det motsatte til konsernets ledelse. Når så da den største eier har valgt å gå inn i den rollen som er styrets, har styret selvfølgelig kommet i en håpløs situasjon. Skal de nå ekspedere videre den største eiers syn på konsernlederen, eller må styret trekke noen konklusjoner om sin egen rolle? Det er i en situasjon hvor vi leser i avisene at Regjeringen sliter med å finne ny styreformann til selskapet. Hvem som er kompetent til å være styreformann i det selskapet, stiller nå opp for å bli det, når en har en eier som opptrer på denne måten? Det er kanskje det største spørsmålet etter denne debatten. Etter min oppfatning har statsråden valget mellom å gjøre to ting: enten sørge for å stå dette løpet ut, og dermed sørge for på en eller annen måte – uten å vise til formalisme, for dette handler om realiteter – at konsernledelsen må trekke noen konklusjoner på grunnlag av den største eiers syn på konsernledelsen, eller innrømme at disse uttalelsene om konsernlederen og behovet for voksenopplæring aldri skulle vært sagt, og at det var uheldig. Det har statsråden fortsatt anledning til å gjøre fra Stortingets talerstol.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-06-15:
Siden jeg ikke er tildelt taletid, vil jeg få ta opp forslag nr. 120 på vegne av Kristelig Folkeparti, Høyre, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Venstre og representantene Vidar Kleppe og Steinar Bastesen.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-06-15:
Den sak som kanskje har skapt mest dramatikk i denne fireårsperioden, er saken om IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Stortingets siste behandling var den 7. mars 2000, og for dem som husker, var det som kjent to dager før regjeringen Bondevik ble felt på gasskraftsaken. Regjeringen Bondevik ble støttet av et mindretall i spørsmålet om valg av utbygger på Fornebu. Flertallet, bestående av Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet – også populært kalt HedOp-alliansen i mediene, etter Hedstrøm og Opseth – bestemte at IT Fornebu, også kjent som grupperingen rundt skipsreder Fred. Olsen, skulle få oppdraget, men med klare forutsetninger og føringer om framdrift og innhold i prosjektet. Ikke minst var det klare føringer fra stortingsflertallet for å sikre IT-, kunnskaps-, forsknings-, utviklings- og nyskapingsdelen av dette prosjektet. Etter dette siste besøket i Stortinget, ett av mange, har arbeidet videre vært håndtert av Stoltenbergs regjering på basis av stortingsvedtakene. De siste dagene er det skapt usikkerhet om hvorvidt prosjektet skrider fram slik stortingsflertallet forutsatte. Den siste uken har det blitt kjent at to sentrale styremedlemmer fra forskningsmiljøene har trukket seg fra styret i IT Fornebu. Kommunalministeren bekrefter i brev til Venstres stortingsgruppe ved undertegnede i går at det er problemer med framdrift i prosjektet. Og det er skapt usikkerhet om hvorvidt forsknings- og nyskapingsdelen av prosjektet blir oppfylt etter intensjonene. Så har det skjedd at det er kommet et brev fra selskapet IT Fornebu i ettermiddag, hvor det trues med rettssak hvis det ikke betales inn fra staten «NOK 218 151 000», som det står, innen 25. juni 2001. Det i seg selv er jo en sak for Stortinget å stoppe opp ved, ved en avsluttende debatt som denne. Men la meg heller si at hvis dette brevet har relevans for det forslaget som foreligger, forslag nr. 120, insinueres det fra selskapets side at Stortingets forutsetning, slik flertallet – Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet – sørget for, ikke etterleves av IT Fornebu. Enda viktigere blir det da at forslag nr. 120, fra Kristelig Folkeparti, Høyre, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Venstre, representanten Vidar Kleppe og representanten Steinar Bastesen, blir vedtatt for å sikre at Stortingets klare forutsetninger om nyskaping, forskning og undervisning blir etterlevd, slik at ikke resultatet bare blir et lønnsomt eiendomsprosjekt for noen investorer.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-06-15:
Er det noe som har preget denne saken gjennom hele perioden, også under den forrige regjeringen, er det det meget harde trykket fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet om at Stortingets vilje i saken skulle etterleves. Derfor er det naturlig, når Arbeiderpartiet selv har fått regjeringsmakt og kan sitte i førersetet for å drive fram denne saken, at Regjeringen er påpasselig – og det regner jeg med at den har vært – nettopp med å etterleve disse forutsetningene. Hvilke sentrale forutsetninger var det stortingsflertallet av Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet satte? Jeg vil trekke fram spesielt to forhold som jeg regner med at statsråden vil bekrefte at han hadde full oversikt over og kan garantere lå til grunn for den avtalen som ble inngått den 13. mars. Det er altså to forhold. Det ene er det som skal skje rundt nettbasert utdanning, det andre det som skal skje rundt nyskaping av nye bedrifter der ute, det de selv har kalt «Spinno på norsk», en slags finsk modell. Og i den oversendelsen som er kommet til Stortinget fra kommunalministeren, med et følgebrev fra SIVA, sies det pr. 31. mai noe om hvordan progresjonen er for de ulike områdene. Jeg skal ta for meg de to områdene som har stått sentralt. Først nettbasert utdanning: «IT Fornebu Knowation AS var et av initiativene som ble satt igang for realiseringen av denne målsettingen. På grunn av bl.a. manglende kapitaltilgang i dette markedet primo 2001 fikk ikke dette selskapet den veksten man hadde håpet på.» Dette skriver statens operatør tilbake til Regjeringen. Og så til en nyskaping, Spinno på norsk, som er skissert. Der er konklusjonen som staten selv gir tilbake til Regjeringen: «Tiltaket er på idéstadiet; viktig å finne ut om modellen er anvendbart.» Det er altså den informasjonen som Regjeringen får pr. utgangen av mai. Da er det enda større grunn til å be statsråden klarere: Hva visste man da man forpliktet seg juridisk og hadde full ryggdekning i å gjennomføre Stortingets vedtak pr. 13. mars?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Jeg oppfattet spørsmålet dit hen at tidligere statsråd Svarstad Haugland nok i noen grad har levd med at den regjeringen hun var en del av, lot seg representere med forskjellige syn. Det la vi jo av og til merke til på utsiden av den regjeringen. Jeg tar utgangspunkt i at de svarene Stortinget får fra Regjeringen, er Regjeringens syn og alle statsråders syn. Det er slik vi i Arbeiderpartiet er vant til å ta ansvar og sitte med regjeringsmakt. Andre får eventuelt forklare behovet for at forskjellige statsråder skulle fly rundt og representere forskjellige syn. Det ble lagt merke til at det var en del av den forrige regjeringens arbeidsform. Jeg forutsetter altså at Regjeringen har gitt uttrykk for Regjeringens samlede syn, og at den har gjort det samme i de brev som er besvart. Når vi får et svar fra finansministeren, stiller jeg som leder av komiteen aldri spørsmål til andre fagstatsråder for å kontrollere om de eventuelt har et annet syn på vegne av Regjeringen enn det finansministeren har. Jeg beklager at jeg må bruke tid på å si dette, for det burde være ganske åpenbart. Når det gjelder grensegangene på helsedelen av momsreformen, vet jeg at statsråd Schjøtt-Pedersen på vegne av en samlet regjering kommer til å gå igjennom de avgrensninger som nå er gjort, i det forskriftsarbeidet som er gjennomført. Men det er nå litt merkelig, for vi har faktisk sittet sammen og laget en budsjettavtale, der vi vedtok i fellesskap lovgrunnlaget for hva som skulle være innenfor og hva som skulle være utenfor momsreformen. I tillegg har altså Regjeringen etter det inkludert navngitte helsetilbud som i tillegg til den regelen som Kristelig Folkeparti for et halvt år siden var for, har fått fritak. Da virker det ganske underlig at Kristelig Folkeparti fremdeles er på full flukt bort fra sine egne standpunkter – også på dette området.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Det tallet som jeg har registrert at Dagbladet i dag bruker, 78 milliarder kr, kommer altså av relativt enkel prosentregning med utgangspunkt i det brutto nasjonalprodukt som Norge i dag har. Å regne prosent av det kan de selvfølgelig gjøre i Finansdepartementet, men det kan andre også – de fleste av oss har lært det. Jeg for min del har for øvrig lært det på en grendeskole som ble nedlagt mens nåværende stortingsrepresentant Enoksen var kommunalminister. Men det kommer vi vel tilbake til senere i debatten. Det blir altså lovet 78 milliarder kr i skattelettelser hvis vi skal ta det Høyres representant, i dette tilfellet Børge Brende, sier, på alvor. Det forbeholdet må jeg nødvendigvis ta. Når representanten Foss ironiserer i forhold til at jeg skulle ha spredd usannheter, må jeg si at det legger jeg stor vekt på ikke å gjøre. Men det har jeg registrert at Høyre nå om dagen legger stor vekt på å gjøre – om skatt, der de framstiller Norge som et høyskatteland til tross for at vi måtte øke våre skatter og avgifter med 50 milliarder kr hvis vi skulle hatt samme nivå som Sverige, og ikke minst i forhold til moms, der diverse representanter fra Høyre har vært ute og beklaget at det blir moms på dirigenter, som aldri har vært foreslått, at norske finansinstitusjoner taper i forhold til utlandet, som er direkte feilinformasjon. Aktiv feilinformasjon fra Høyres side på punkt etter punkt hører til dagens orden. Det preger det tidligere seriøse partiet Høyre om dagen. Og når representanten Foss tar utgangspunkt i en advarsel mot å spre usannheter, har jeg en mistanke om at han gjør det med utgangspunkt i den kjente realitet at tyven tror at alle stjeler.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Det er faktisk et innmari godt spørsmål. Hvis vi har ledig kapasitet, bør vi ikke da øke aktiviteten? Vårt svar på det er ja. Derfor har vi lagt fram et forslag til transportplan for den neste perioden som tar utgangspunkt i at vi skal bruke 2 milliarder kr, nesten mer hvert år enn det vi bruker i denne perioden. Regjeringen foreslo ca. 1,3 milliarder kr mer enn det som er årets nivå, og vår stortingsgruppe var med på å løfte det med 500 mill. kr., en halv milliard. Det var begrunnet nettopp i at vi ser at det her er en mulighet til å gjøre noe som vi kan få en effekt ut av når vi setter inn mer penger, ikke bare få økte priser, men faktisk få bygd mer. Så utgangspunktet for spørsmålet er feil. Vi har foreslått mer til den sektoren, for det er en av de tingene vi prioriterer innenfor den handlingsregel som vi nå har lagt for den økonomiske politikken; av hensyn til innbyggerne rundt omkring i landet, av hensyn til konkurranseutsatt industri og fordi det er kapasitet til å gjøre det. Jeg gleder meg over at en representant fra Fremskrittspartiet så grundig har understreket at det er viktig å ha nasjonalbudsjetter, å ha målstyring, å bruke ressursene på en for samfunnet god måte – altså det som heter blandingsøkonomi, og som Fremskrittspartiet ofte tar avstand fra. Jeg er glad for at verden går framover, og at vi kan være enige om at det er riktig å prøve å målsikte oss inn mot det som gir samfunnsmessig gode resultater.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
La meg få begynne med å ta opp de forslag Arbeiderpartiet har fremmet eller er medforslagsstiller til. Det var formaliteten. Jeg la merke til at representanten Foss sa at vi bygger ned næringslivet i Norge. Og det sier representanten Foss på det tidspunkt da sysselsettingen er høyere enn den noen gang har vært. Norske bedrifter, den ene etter den andre, legger fram rekordgode resultater, og vi har bedre kontroll med de framtidige utgifter enn alle andre land rundt oss. Det blir av Høyre om dagen beskrevet som om det skulle være selve verdens jammerdal. Jeg lurer på om vi er tjent med sånt. Livet er ikke enkelt, men det er på langt nær så vanskelig som Høyre vil ha det til. Og et eksempel på det er momsreformen. Nå har det pågått en kampanje i lang tid med aktiv feilinformasjon fra Høyres side. Det gjelder moms på dirigenter, noe Høyre førte kampanje på noen dager, til alle ble klar over at det aldri var foreslått. Det gjelder finansinstitusjoner, som representanten Foss påstod burde sette opp renten på grunn av momsreformen, inntil den ballen ble lagt død og han gikk på trynet dagen etter. Ganske nylig var det en reportasje i NRK om forskjellen på moms i Stortingets egen kantine og den kantinen som er satt bort til drift av andre, som åpenbart var feil, men som likevel ble framstilt som riktig. Da er spørsmålet mitt: Skal det fortsette slik? Og det andre spørsmålet mitt er: Er det det Jan Petersen sier om 40 milliarder i skattelette, eller er det det Børge Brende sier om 78 milliarder i skattelette, som er det riktige for Høyre?