Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Det er gledelig at FNs barnekonvensjon endelig innlemmes i norsk lov. Å etterleve Barnekonvensjonen er det samme som å etterleve menneskerettigheter. Konvensjonen er ratifisert av land over hele verden. Det gjør den til et helt unikt instrument for bedring av barns vilkår. Konvensjonen er revolusjonerende i internasjonal sammenheng og går langt i å befeste barns rettigheter, eksempelvis retten til å bli hørt. Konvensjonen utfordrer vårt syn på barna og hva barndommen skal inneholde av rettigheter og plikter. Som representanten Storberget påpekte i sitt innlegg, er det viktig at konvensjonen nå ikke blir en sovepute etter innlemmelsen i norsk lov. Konvensjonen har også utfordringer knyttet til seg. Jeg vil påpeke hva barneombudet fokuserer på av utfordringer rundt innlemmelsen av Barnekonvensjonen: Å gjøre Barnekonvensjonens budskap reelt både i barnebefolkningen som gruppe og i det enkelte barns liv er ikke bare et ansvar for politikere, byråkrater og domstoler. Det er en hovedoppgave for alle som møter barn i sitt yrke. Ethvert voksent menneske skal vise respekt for barnets ståsted, erfaringer og meninger. Barnekonvensjonen må brukes som et aktivt instrument og skal gjennomsyre politiske vedtak på nasjonalt og lokalt nivå. Den skal brukes aktivt og ikke bli en hvilepute. Barnekonvensjonen tar for seg viktige områder for barns liv. Gjennom det vi i dag vedtar, som skjerpelsen av bestemmelsene om barnepornografi og retten til å bli hørt mer, gjør vi et viktig arbeid som vil berøre en stor og viktig gruppes hverdag og liv. Spesielt vil jeg bemerke viktigheten av å skjerpe og utheve bestemmelsen om barnepornografi. Å markere at barnepornografi er noe annet enn «vanlig» pornografi er viktig. Barnepornografi er alltid overgrep og utnyttelse av barn, og må alltid behandles som det. Lovendringen på akkurat dette feltet er nødvendig. Samfunnsutviklingen, flyten av informasjon og Internett er problemstillinger som er høyaktuelle. På begynnelsen av 1990-tallet var 300 000 personer koblet til Internett. I 2001 var over 200 millioner mennesker koblet opp. I 2005 forventes det at nettbrukerne overstiger 1,2 milliarder. Internett har over 2 milliarder sider. Rundt 670 millioner av disse sidene inneholder barnepornografisk materiale. Hvor mange lidende barn det er som skjuler seg bak disse tallene, vet vi ingenting om. Hvilke lidelser de er påført, er nesten umulig å forestille seg. Lovverket skal beskytte mot overgrep. Eget forbud mot barneporno markerer også aktiv avstand fra misbruk av barn, og kamp for vern av barns interesser. Arbeiderpartiet er glad for at poseringsbilder med barn skal være forbudt etter bestemmelsen om barnepornografi. Vi er også glad for en skjerping av straffen for salg, besittelse og eie av barnepornografisk materiale. Lovverket i dag har en uforholdsmessig lav strafferamme for slikt, lavere enn de aller fleste europeiske land. Ved at Barnekonvensjonen nå innlemmes med endringer, styrkes barns rettigheter på en rekke andre områder. Vi tar grep og tydeliggjør barnepornoen som uakseptabelt overgrep. Barneporno er ikke pornografi i vanlig forstand. Det dreier seg utelukkende om overgrep mot barn – utelukkende! Det er malplassert at den har vært satt i samme bås som pornografisk materiale generelt. Lovverket har en normativ effekt på samfunnet. Vi må ikke tro at lover er et virkemiddel som alltid vil kunne løse problemet med uønskede hendelser. Barn beskyttes best ved at det skapes holdninger i samfunnet som gjør det uakseptabelt at barn anses som seksuelle objekter for voksne. Overgangen er ikke skarp mellom seksuelle overgrep og annen seksuell utnytting. Barn har uansett krav på beskyttelse. Vi skal ikke si at det her til lands er greit at voksne bruker bilder av nakne barn som poserer. Derfor er det også viktig at poseringsbilder blir forbudt etter bestemmelsen om barnepornografi. Innlemmelsen av Barnekonvensjonen i norsk lov er historisk. I dag gjør vi mange grep for barns rettigheter. I morgen blir det opp til oss å etterleve dem.