Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-05:
Nok en gang har vi til behandling en sak Arbeiderpartiet, og særlig Lene Vågslid, har kjempet utrettelig for – en sak hvor urett må rettes opp. Saken er for vår del prinsipiell, selv om vi alle vet at den per i dag gjelder én familie i Norge. Den berører direkte saken om erstatning til Kristin Juel Johannessens foreldre, som fikk sin datter drept i 1999 – en erstatning lagmannsretten tilkjente foreldrene da gjerningsmannen ble dømt til 13 års fengsel i 2016, 17 år etter drapet. Som alle her godt vet, er dette en erstatning de allikevel ikke vil få utbetalt, med mindre vi som sitter i denne sal, vil endre regelverket. Derfor må regelverket endres. Dette er uverdig. Det er tre år siden vi fremmet denne saken, og tredje gang forslaget fremmes, er begrunnelsen den samme. Det er rett og slett sterkt urimelig, og ikke i tråd med grunnlaget for ordningen med voldsoffererstatning, at mennesker som har blitt offer for svikt i politiets arbeid, og som har måttet vente i årevis for å få en avklaring og domfellelse i sin datters drapssak, skal frarøves muligheten til å få utbetalt de pengene retten har tilkjent dem, fordi regelverket om voldsoffererstatning ikke er tilpasset gjenopptakelsessakene. Saken er etter vår mening også i strid med den alminnelige rettsfølelsen. I tillegg til Arbeiderpartiet vil SV og Senterpartiet støtte forslaget som skal sørge for å rette opp uretten mot ofres foreldre. Som sagt har denne saken en lang historie, slik også behandlingen av den har. Regjeringspartiene har ikke vært uten forståelse, og Kristelig Folkeparti, ved nåværende leder Kjell Ingolf Ropstad, riktignok før Kristelig Folkeparti gikk inn i regjering, takket forslagsstillerne og erklærte fra denne talerstol at man var enig i at vi ikke kunne ha et system som gir urettferdige konsekvenser. På tross av disse ord vil ikke Kristelig Folkeparti støtte forslaget, men har fremmet et eget, som lyder som følger: «Stortinget ber regjeringen i forbindelse med oppfølgingen av NOU 2016: 9 sikre at voldsoffererstatningsordningen omfatter voldsofre fra eldre saker og gjenopptakelsessaker.» Det fikk flertall. I denne saken mener flertallet fra Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet at det er sterkt kritikkverdig at regjeringspartiene ikke følger opp egne lovnader og uttalelser gitt i forbindelse med tidligere behandling av saken. Selv om de tidligere har sagt seg enig i at avvisning av erstatning til offerets foreldre ikke er et rimelig utfall, har de likevel ikke sørget for at regjeringen gjør de endringene som er nødvendige. Det kravet man har på erstatning, blir kun teoretisk med dagens ordning. Fordi man ikke får det utbetalt, er det svært uheldig og framstår ikke i tråd med hensikten bak regelverket. At det ikke skal være anledning til å utbetale den voldsoffererstatningen som retten har tilkjent i gjenopptakelsessaker, framstår som en problemstilling lovgiver ikke har tenkt over. Her står vi overfor et hull i regelverket som må tettes igjen. Dette vil kun gjelde et fåtall saker – kun gjenopprettelsessaker som har fått et resultat til ugunst for tiltalte. Det at regelverket gis tilbakevirkende kraft, vil kun ha betydning for én sak. Flertallet i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, mener fremdeles at denne uretten må rettes opp nå, og viser til innstillingen. Det er positivt at regjeringspartiene nå fremmer forslag om at ny lov skal komme til neste år, men det har tatt for lang tid, og det blir ikke bedre av den grunn. Det er ikke nok. Arbeiderpartiet har derfor fremmet et løst forslag vi håper kan få tilslutning og på denne måten sørge for at gjenopptakelsessaker er med. I tillegg er det viktig for Arbeiderpartiet å befeste tidspunktet. Forslaget har følgende ordlyd: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag til ny lov om voldsoffererstatning som sikrer at voldsoffererstatningsordningen omfatter voldsofre fra eldre saker og gjenopptakelsessaker, og legger denne frem for Stortinget i løpet av våren 2020.» Jeg tar med dette opp Arbeiderpartiets forslag.