Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2002-12-16:
Konkurranse i dagligvarebransjen har gitt forbrukerne over hele landet billigere matvarer og et bredere vareutvalg. Og det er ingen grunn til å tro at konkurransen vil bli mindre i årene som kommer, snarere tvert imot. Et flertall i komiteen kan derfor ikke se meningen med en utredning av matevarekjedenes makt – for det første fordi vi har et marked med etablert konkurranse, og for det andre fordi det jobbes med ny konkurranselov som vil ivareta konkurransen enda bedre. Det er liten tvil om at disse matvarekjedene har makt, og at de tjener penger. Men i den grad dette er et problem, angir ikke Senterpartiets forslag noen måter å løse dette problemet på. Stortinget vedtok i forrige periode å endre konkurranseloven for å bedre konkurranseforholdene i dagligvarebransjen. Regjeringen har tidligere i år redegjort for Stortinget for hvorfor det ikke var mulig å gjennomføre dette umiddelbart, og vant også gehør for det synet. Regjeringen viser også til at Konkurranselovutvalget er i fullt arbeid, og at det vil bli fremmet en proposisjon til ny konkurranselov for Stortinget neste år, med sikte på ikrafttredelse fra januar 2004. La meg også vise til den smule argumentasjon som ble ført i avisen Nationen 11. desember. Representanter for Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti uttalte at de ville innføre pristilskudd i distriktene, både for matvarer og for en rekke andre tjenester og produkter, så vidt jeg kunne skjønne. Høyre tror ikke folk ønsker å bli subsidiert for å bo der de vil bo. Jeg tror også at vi i et fritt land kan leve med moderate prisforskjeller på mat mellom by og land, så lenge skjerpet konkurranse fører til at maten blir billigere begge steder. Men det er nå heldigvis slik at det er opp til matvarekjedene og andre som selger mat, å bestemme hva den skal koste. Inntil videre kan vi konstatere at vi har et fritt matvaremarked med god konkurranse. Det offentliges innblanding i dette markedet strekker seg akkurat så langt som det skal, nemlig til kontroll- og tilsynsoppgavene. Og for dem som fortsatt måtte være skeptiske til private aktører og det frie marked, er det grunn til å notere seg at dette markedet fungerer aldeles utmerket. Alle får mat, til og med i romjulen! Senterpartiet viser med dette forslaget at de har omsorg både for norske forbrukere og for norske matvareprodusenter. Selv om jeg ikke er i stand til å se hva en utredning av matvarekjedenes makt skulle tilføre debatten, enn si hva en slik utredning ville ha å si for bosetningsmønsteret i Norge, kunne jeg ønske at Senterpartiet kunne gå litt i seg selv også. Det er vel ikke til å stikke under stol at Senterpartiet har en spesiell forkjærlighet for og kanskje et tettere samarbeid med landbruksorganisasjonene enn det andre partier har. Men så langt har jeg til gode å høre at Senterpartiet engasjerer seg på vegne av utfordrerne til matvareprodusentenes egne monopolstrukturer. Ta f.eks. meierisektoren; her har Tine-systemet markedsandeler som tilsvarer bortimot en total monopolsituasjon. Det finnes utfordrere til Tine, som f.eks. Q-meieriene, men de kjemper i oppoverbakke. Kampen står mot et bondeeid Tine-monopol, som mange også hevder dominerer ved sin posisjon til bl.a. å presse andre leverandører ut av butikkene. Disse utfordrerne får så absolutt ikke drahjelp fra Senterpartiet. For at forbrukerne skal få lavere priser på meieriprodukter, trenger vi ikke flere utredninger, men konkurranse. Jeg kunne tenke meg å spørre Senterpartiets representanter om de vil bidra på alle måter de kan, til at monopolene i norsk meierisektor og matproduksjon for øvrig kan brytes, slik at vi som forbrukere kan få lavere priser og et bredere vareutvalg. Eller vil Senterpartiet fortsette å stille seg på monopolistenes side mot dem som har utfordret monopolene, og mot forbrukerne og familiene?