Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-03-03:
Jeg er glad for at saksordføreren poengterte at alle står bak intensjonene, men vi er veldig i tvil om man når dem. Det er to forslag som behandles. Det ene er om bedre matmerking, og det andre er om en matportal. At folk vet hva de kjøper, og at de har god informasjon, er vi alle enige om er viktig, men det er verdt å merke seg statsrådens brev til komiteen når det gjelder matmerking. Som saksordføreren sier: Her har EU allerede kommet med sin matinformasjonsforordning, og den er innlemmet i EØS-avtalen. Man må altså jobbe sammen her. Men i det brevet står det også at EU er ganske betenkt over hvor store kostnader man faktisk pådrar matvarekjeden. Og det er verdt å merke seg at undersøkelser, i hvert fall i EU, viser at interessen fra forbrukeren for å få bedre informasjon også svekkes kraftig hvis prisen på varen går opp. Så her er det en pen balansegang mellom det å skaffe god informasjon og det ikke å pådra hele matvarekjeden en kostnad som man ikke er tjent med. Matmarkedet i Norge er heller ikke isolert fra resten av verden. Vi har akkurat hørt at det er økende konkurranse internasjonalt, og vi ser også av statistikken at importen øker. Ergo er det egentlig ikke noen annen løsning enn det som statsråden påpeker i sitt brev, at man må følge med på hva som skjer i EU. Vi må selvfølgelig implementere det man gjør der, men dette er en internasjonal utfordring som vi må løse sammen med våre naboland. Derfor ber vi om at dette også utredes. Så til matportalen – for her er spørsmålene veldig mange. Spørsmålet er om vi vil øke konkurransen, eller om vi vil begynne å båndlegge konkurransen. Spørsmålet er også hvordan vi skal få det til. Dette er egentlig et enormt IKT-prosjekt som man starter uten å kjenne kostnadene. Jeg vet ikke hvor Storberget har sine referanser fra, men når jeg spør bransjen, sier man at dette nærmest er en ny månelanding. For alle kjedene har sin spesielle IKT-programvare, og det skal kobles sammen i en portal. Himmel og hav, sier jeg – for dette kommer til å bli komplisert. 15 mill. kr i etableringskostnader og 10 mill. kr i årlig drift holder på langt nær. Jeg er ganske sikker på den prognosen, og da har vi ikke engang inkludert hvilke kostnader vi pådrar aktørene i markedet. Det andre er, siden vi her har partier som vanligvis er veldig opptatt av nærbutikkene i mange sammenhenger: Hva skjer hvis vi får en effektiv prisportal – som jeg tviler på at vi får? Vil ikke det komme til å stimulere reisevirksomhet? Folk vil begynne å hive seg i bilen og kjøre forbi sin egen lokalbutikk og til et større kjøpesenter. For hvis man spør matvarekjedene, varierer prisen enormt. Prisen varierer nesten hver dag. Kampanjene er mange, og de er definitivt flest i de store butikkene i sentrale områder. Spørsmålene er så utrolig mange. Konkurransetilsynet advarer også mot dette fordi de mener at det fører til priskoordinering. Vi burde kanskje lytte til det, ikke bare se oss blinde på at vi skal ha fram informasjon og pris til forbrukeren, for det er faktisk en annen side av det, at også de som er aktører i markedet, får muligheten til samarbeid. Og de er det atskillig færre av. Så vi bør stoppe opp og tenke gjennom dette og be regjeringen analysere hele problemstillingen for å se hva slags kostnader vi pådrar oss her. Oppnår vi målsettingene? Vil det føre til mer prissamarbeid? Vil det bli et mer effektivt marked? Hvordan får vi dette til å fungere – sammen med våre naboer – uten å pådra oss altfor store kostnader? Det er meg en gåte at vi ikke stopper opp. Jeg vil henstille til partiene å vurdere å gå inn for Høyres og Fremskrittspartiets forslag. Da får vi i hvert fall en liten pause, hvor vi kan vurdere hvordan vi faktisk når målsettingene best – ikke hoppe rett på og etablere noe som vi overhodet ikke har oversikt over konsekvensene av. Jeg tar opp forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet.