Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2008-04-08:
Det lovforslaget vi skal behandle nå, er fremmet for å gjennomføre et EU-direktiv om godkjenning av yrkeskvalifikasjoner som ble vedtatt 7. september 2005. Direktivet regulerer godkjenning av yrkeskvalifikasjoner og fastsetter når landene er forpliktet til å godkjenne yrkeskvalifikasjoner som er ervervet i et annet medlemsland. Et av de grunnleggende prinsippene for det indre marked er EØS-borgernes rett til å etablere seg og tilby sine tjenester i hele EØS-området. Direktivet skal bidra til å sikre den frie bevegelsen i det indre markedet ved å gjøre det enklere for den enkelte yrkesutøver å få sine yrkeskvalifikasjoner godkjent i et annet EØS-land. Direktivet skal sikre at personer som har kvalifisert seg i et annet EØS-land, ikke diskrimineres i forhold til vertslandets egne borgere. I tillegg skal det nye regelverket bidra til å forenkle prosedyrer for saksbehandling og godkjenning av yrkeskvalifikasjoner i EØS-området. Samtidig er det viktig å ivareta hensynet til sikkerheten for norske pasienter. Det foreliggende lovforslaget balanserer disse hensyn på en god måte og får tilslutning fra en samlet komite på de aller fleste punkter. Hovedregelen er at tjenesteytere som er lovlig etablert i ett medlemsland, fritt skal kunne reise til et annet medlemsland og utøve yrket der midlertidig. Det er gitt noen unntak og begrensninger som skal gi medlemslandene mulighet til å beskytte sine borgere mot uforsvarlig virksomhet. Komiteen støtter forslaget om at det skal fastsettes krav om at den som ønsker å tilby tjenester midlertidig, skal gi melding til godkjenningsmyndighetene i vertslandet om dette og framlegge nødvendig dokumentasjon. Myndighetene kan også kreve å få kontrollere yrkeskvalifikasjonene til den enkelte yrkesutøver før tjenestene kan ytes for første gang. Komiteen mener det er nødvendig at midlertidige tjenesteutøvere skal være underlagt vertslandets regler for yrker som er direkte knyttet til faglige kvalifikasjoner samt vertslandets disiplinærbestemmelser. Det er viktig for å ivareta pasientenes sikkerhet. Stortinget besluttet ved behandlingen av Ot.prp. nr. 103 for 2005-2006 og Innst. O. nr. 46 for 2006-2007 at alle privatpraktiserende utøvere av godkjente helsetjenester ble innlemmet i Norsk Pasientskadeerstatning. På bakgrunn av den lovtolkning som framkommer i nevnte proposisjon, legger komiteen til grunn at pasientene vil få erstatning gjennom Norsk Pasientskadeerstatning etter pasientskadeloven, også når skaden er forvoldt av helsepersonell som yter midlertidige tjenester i privat virksomhet i Norge. En samlet komite mener at dette med fordel kan presiseres i selve lovteksten til pasientskadeloven, og fremmer derfor forslag om en endring i lov 15. juni 2001 nr. 53 om erstatning ved pasientskader mv. § 1 første ledd pkt. c). Komiteen støtter departementets forslag til ny bestemmelse i helsepersonelloven § 65 a som gir Statens helsetilsyn adgang til å reagere overfor forhold som har skjedd under opphold i Norge. I den forbindelse har komiteen merket seg at reaksjoner som tilbakekall, suspensjon eller begrensninger i retten til å utøve yrket midlertidig kun har konsekvenser for vedkommendes mulighet til å utøve yrket i Norge. Komiteen er også enig i at folketrygdens vilkår for å yte refusjon for helsehjelp skal gjelde for midlertidige tjenesteytere. Som følge av endringene i helsepersonelloven § 53 annet ledd og innholdet i § 57 første ledd vil kritikkverdige forhold i andre EØS-land kunne gi norske myndigheter anledning til å tilbakekalle eller nekte utøvelse av yrket. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre mener likevel at myndighetene må jobbe videre med å utvikle kontrollrutiner og reaksjonsmidler overfor midlertidige tjenesteytere for å hindre at yrkesutøvere som driver uforsvarlig, kan flytte sin virksomhet fra land til land og dermed sette pasientsikkerheten i fare. Disse medlemmer mener det ville være av betydning å få opprettet et register over alle som har autorisasjon innenfor de yrkesgrupper proposisjonen omhandler, som er tilgjengelig for myndigheter i alle land som omfattes av regelverket. På denne måten vil det kunne føres effektiv kontroll med eventuelle brudd på lovverk eller regler fra tjenesteyterens side. Det pågår nå et arbeid i EU og EØS for å avklare hvilke opplysninger som kan utveksles, og en samlet komite ber departementet vurdere nye lovendringer i lys av dette. En samlet komite er enig i at det må stilles krav om tilstrekkelig språkkunnskap overfor utenlandsk helsepersonell som skal arbeide i Norge. Komiteens flertall mener det er mest hensiktsmessig at arbeidsgiver vurderer dette i det enkelte tilfellet. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet mener det er nødvendig med en obligatorisk norskprøve. Uansett skal de regler som finnes i lovforslaget, bidra til at pasienter skal føle seg trygge på at de vil få forsvarlig behandling også når denne utføres av helsepersonell fra andre land i EØS-området.