Manuela Ramin-Osmundsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Stortingsrepresentantene Trine Skei Grande, Gunnar Kvassheim og Gunvald Ludvigsen har gjennom Dokument nr. 8-forslaget fokusert på adopsjonsprosessen av barn fra utlandet og tiltak for å gjøre denne enklere. Jeg er glad for at det rettes søkelys mot adopsjonsfeltet. Et adopsjonsvedtak er svært inngripende og har stor betydning for dem avgjørelsen gjelder. Adopsjon dreier seg om å sikre barn som trenger det, et godt og varig hjem. Barnets grunnleggende interesser må derfor bli ivaretatt i hele adopsjonsprosessen, men adoptivsøkerne skal også oppleve at de blir behandlet på en god måte. Jeg har også stor forståelse for de adoptivsøkerne som opplever at adopsjonsprosessen tar lang tid. I Norge utgjør utenlandsadopsjonene langt de fleste av de adopsjoner som gjennomføres. Adopsjon har derfor et sterkt internasjonalt aspekt og omfatter i tillegg til vår egen lovgivning også internasjonal rett. Norge er et etablert mottakerland. Som andre mottakerland er vi avhengig av hva som skjer i barnas opprinnelsesland av juridisk og ikke minst politisk karakter. Utenlandsadopsjon forutsetter et godt samarbeid og gjensidig tillit mottakerland og opprinnelsesland imellom. Haagkonvensjonen om vern av barn og samarbeid ved internasjonale adopsjoner har lagt et svært viktig grunnlag for dette samarbeidet. Det er gledelig at så mange land har sluttet seg til denne konvensjonen. Den har vist seg å bli et aktivt instrument for å sikre barns grunnleggende rettigheter ved adopsjon. Jeg vil derfor sørge for å legge til rette for at Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet, Bufdir, kan fortsette å være en aktiv bidragsyter internasjonalt ved oppfølgingen av denne. Som barne- og likestillingsminister ønsker jeg å legge til rette for en forsvarlig og betryggende adopsjonsformidling av barn fra utlandet. Jeg er opptatt av at saksbehandlingen skal være effektiv. Partenes behov for rettssikkerhet skal bli ivaretatt. Jeg mener man derfor alltid må være åpen for å vurdere om det er grunnlag for forbedringer. Vi har tre aktive adopsjonsorganisasjoner som er opptatt av å ivareta adoptivbarnas, adoptivsøkernes og adoptivforeldrenes interesser. De viser sterkt engasjement for å videreutvikle feltet og gir mange gode innspill. Jeg er opptatt av at forholdet mellom organisasjonene og myndighetene skal være godt. Deres deltakelse i adopsjonsprosessen er en nødvendig forutsetning for at barn formidles til Norge på en betryggende måte. Samtidig har myndighetene en viktig oppgave når det gjelder å føre tilsyn med deres virksomhet i inn- og utland. Jeg har merket meg at organisasjonene selv understreker betydningen av at norske myndigheter opprettholder en grundig kontroll. I det skriftlige svaret på Dokument nr. 8-forslaget uttaler tidligere statsråd Bekkemellem at det ikke er holdepunkter for å si at gjeldende regelverk på adopsjonsområdet ikke fungerer etter sin hensikt. Hun gir likevel uttrykk for at tiden nå er inne til å foreta en generell og helhetlig gjennomgang av adopsjonsfeltet. Jeg deler hennes syn og har derfor bebudet en slik gjennomgang. Jeg ønsker å sette adopsjonsfeltet inn i en bred faglig og samfunnsmessig sammenheng. Jeg legger til grunn at homofile og lesbiske vil få rett til å bli vurdert. Gjennomgangen bør omfatte både innenlands- og utenlandsadopsjonene. En vurdering av flere av forslagene i forbindelse med Dokument nr. 8-forslaget hører naturlig inn under en slik gjennomgang. Adopsjon er et område som ofte er utsatt for et kritisk søkelys i media og i den offentlige debatten. Det fokuseres særlig på adoptivsøkernes rett til å bli vurdert som adoptivforeldre. Hvordan det går med adoptivbarna i deres nye familie, har også vært et tema. Et annet tema har vært «kjøp og salg-problematikken» ved utenlandsadopsjon. Jeg ønsker en grundig drøfting av hva som bør være myndighetenes oppgaver og ansvar på dette feltet. Behandlingen av søknad om adopsjon vil bli et sentralt tema. Tidsperspektivet, fra søknaden om adopsjon blir mottatt av myndighetene til adopsjonen er gjennomført, må vurderes. Også gjeldende krav til godkjenning av adoptivhjem må vurderes i lys av de krav utenlandske myndigheter stiller til de samme søkerne. Utredningen av søkerne danner selve grunnlaget for norske og utenlandske myndigheters avgjørelse. Jeg ønsker derfor å få belyst utredningsfasen i kommunene. Oppgave- og ansvarsfordelingen mellom myndighetene og adopsjonsorganisasjonene må også vurderes. Jeg forutsetter at myndighetenes tilsynsansvar med utenlandsadopsjonene blir omfattet. En utredning på adopsjonsfeltet gir også anledning til å få en samlet oversikt over den kunnskapen vi i dag har om adopterte og deres familiesituasjon.