Ingjerd Schou (Høyre), 2010-04-20:
Stortinget har det overordnede ansvar for at Norge har et moderne, effektivt og kollektivt transportsystem og en jernbane som er konkurransedyktig. I dag har vi ikke det. Vi skal ha et moderne transportselskap som bringer mennesker til og fra jobb og hjem igjen på en rask, effektiv, trygg og forutsigbar måte. Distriktspolitikk skal være bærebjelken for å utvikle by- og arbeidsregioner. Det krever en jernbane som fungerer. Vi skal utvikle velferdsstaten og næringslivet. Der er jernbanen helt sentral. Når det gjelder å ta hensyn til miljøet, er også toget svaret. Hele landet har utfordringer på jernbane. Bergensbanen, Jærbanen, Sørlandsbanen og Nordlandsbanen har vært påfallende lite pålitelige. Toget mitt på østre linje har blitt kortere og kaldere, og muligheten for å benytte billett fleksibelt på tog og buss tok Regjeringen vekk nyttårsaften. Jernbaneinfrastrukturen på Østlandet må fungere. Alt annet gir en dominoeffekt til resten av landet. Folk flytter i dag til byene, til regionene, framkommeligheten blir en utfordring, og presset på de kollektive løsningene øker. Staten har et særlig ansvar for å finansiere modernisering av transportnettet i de fire største byene. Høyre har gjennom hele vinteren etterlyst en tilstandsrapport. Nå har Regjeringen også endelig innsett behovet og framlegger en tilstandsrapport for Stortinget i løpet av 2010 på overtid. Jernbanedirektøren har fått opp øynene våre for tilstanden på jernbanen. Uttalelsen om at vi er i en unntakstilstand, har vært gjentatt flere ganger. Etter møtet med samferdselsministeren og jernbanedirektøren kom statsråd Meltveit Kleppa nærmest i en bisetning med en stille bombe: Til pressen uttalte hun at Nasjonal transportplans investeringsprosjekter til jernbane nå var tilsidesatt. Det er mildt sagt oppsiktsvekkende at nasjonens mest omfattende samferdselsdokument blir satt på vent i et timelangt møte mellom statsråden og jernbanedirektøren. For brukerne av og ansatte i jernbanen skaper dette ny usikkerhet om framtiden, og overfor Stortinget, som har vedtatt Nasjonal transportplan, er det nærmest arrogant. Gjennom 40 år har bevilgningene til jernbanen vært for små. Men det største sviket mot norsk jernbane er at norske politikere har tviholdt på den gamle måten å gjøre ting på: kontantprinsippet, gammeldags kost–nytte-analyse og Jernbaneverket som både bestiller og utfører – listen er lang. Når det gjelder kontantprinsippet, fører det til dårligere forutsigbarhet i utbygging. Jernbaneverket, leverandører og internasjonal kompetanse tar usikkerheten med i beregningen, og svaret blir mye dyrere prosjekter som det også tar dobbelt så lang tid å bygge ut. Eksemplene er friske fra denne vinteren: Asker–Lysaker og ny tunnel i Moss. Norske politikere bør tørre det våre kollegaer i andre land har gjort med stor suksess, f.eks. i Sverige, hvor man har overført prioriteringsmakten til faginstanser. Når det gjelder gammeldags kost–nytte-analyse, gjør det at vi ikke får bygd de riktige prosjektene i riktig rekkefølge. Samferdselsprosjekter blir mye mer lønnsomme med andre lands beregningsmodeller enn hva de blir etter at det norske Finansdepartementet har gjort sine beregninger. Bondevik II-regjeringen påbegynte betydelige omstillinger som Jernbaneverket sier har medvirket til at de i dag arbeider mer effektivt og har bedre kontroll og kvalitet på sine utførte oppgaver. Det uheldige er at omstillingsprosessen ble omgjort midtveis. Kursskiftet ble foretatt i hui og hast, uten utredning, uten analyse av konsekvenser, og var dermed helt uforsvarlig. Resultatet har vi sett med vinterens togkrise, og en jernbanedirektør som ikke vet hvordan hun skal skaffe nok kompetanse til å løse utfordringene selv med nok penger. Statens vegvesen og utskillelsen av Mesta AS ga en besparelse på 850 mill. kr årlig som har gått til nødvendig vedlikehold og investering i stedet for en lite effektiv administrasjon. Høyre vil ferdigstille omstillingen av Jernbaneverket som ble påbegynt i vår regjeringstid. Vi vil realisere dobbeltspor i hele intercitytriangelet innen 2020 ved å ta i bruk nye organisasjons- og finansieringsformer. Vi vil bruke prosjektorganisering, som OPS-finansiering til investeringsoppgaver, og vi viser også til vår egen nasjonale transportplan.