Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2014-02-04:
Jeg må også få lov til å takke interpellanten. Jeg tror vi i alle sammenhenger og hver eneste dag bør diskutere brudd på menneskerettighetene – ikke bare når det gjelder Russland, men også i en rekke andre sammenhenger. I dag får vi bekreftet – fra statsministeren, utenriksministeren og kulturministeren – at det skjer i dag, og jeg er sikker på at de følger det sporet som også den forrige regjeringen fulgte på dette feltet, nemlig at vi i alle fora diskuterer og tar opp dette spørsmålet, enten det er gjennom utenriksstasjonene våre, OSSE, Europarådet, frivillige organisasjoner, eller på parlamentarikernivå, som Marit Nybakk helt riktig var inne på, og som jeg tror kanskje blir viktigere og viktigere Når vi ser framover, tror jeg det kanskje blir viktigere og viktigere at vi får den typen arenaer og bruker dem i mye større grad. Alle de lovendringene som det refereres til fra interpellanten, kjenner jeg ikke detaljene i, men alt det som det blir referert til her, er meget bekymringsfullt. Det er en utvikling som går i negativ retning. Det er det ingen tvil om. Men hvordan Norge i ulike fora skal løfte dette spørsmålet utover det man allerede gjør, balansert og på en måte som ikke bidrar til at det kanskje kan gjøre situasjonen verre for enkelte mennesker og grupper i enkelte regioner og enkelte land, er jeg litt usikker på. Hvorvidt idrettsarrangementer direkte skal kunne brukes som verktøy, er jeg rimelig usikker på, for en politisering av idretten eller en boikott eller utelukkelse av enkelte land med bakgrunn i brudd på menneskerettighetene når det gjelder arrangementer, tror jeg vil lukke situasjonen i mye større grad og kanskje gjøre situasjonen verre. Jeg tror på åpenhet, og derfor tror jeg også at OL i Sotsji i smått og stort vil bidra til at situasjonen blir bedre, selv om det er krevende. Her deler jeg også synspunktet til representanten Nybakk når hun sier at bare forberedelsene og debatten som har kommet i forkant av dette OL, gjør at vi tar små skritt i riktig retning. Når jeg lytter til enkelte idrettsutøvere – ikke bare norske, men også russiske idrettsutøvere – er de klare og tydelige på at de ønsker å bruke ytringsfriheten sin. At man samler så mange idrettsutøvere, som skal leve i fellesskap, men som også skal konkurrere, tror jeg alene og i seg selv gjør at denne typen idrettsarrangementer har et vesentlig bidrag med seg når det gjelder å arbeide imot menneskerettighetsbrudd. Jeg tror at det som idrettsutøverne indirekte gjør, uten å blande idrett og politikk, er med på å gi en styrke til utviklingen av demokrati og ytringsfrihet. Jeg tror de innrømmelsene som har kommet fra Putin de seneste ukene, som kanskje er litt krevende når det gjelder de lovendringene som det vises til, er en bekreftelse på at også Russland og Putin ser at debatten som har kommet nå, gjør at man kanskje må tenke i andre baner. Nå går debatten i forkant av OL i Sotsji, men det er jo en rekke andre idrettsarrangementer også, og jeg ser at denne debatten kommer opp også i disse fora. Jeg tror at vi i mye større grad kan la idretten ta dette ansvaret selv, og det ser vi at den gjør også. Idrettsforbundet, internasjonale idrettsforbund og internasjonale organisasjoner er klinkende klar på dette, og jeg tror at de i mye større grad kan bidra til å sette fokus på dette, uten at vi politiserer idretten i større grad.