Tage Pettersen (Høyre), 2021-11-18:
For at verden skal nå bærekraftsmålene innen 2030, må alle deler av samfunnet bidra. I praksis betyr det at man som innbygger, politiker, bedriftsleder eller beslutningstaker hele tiden må spørre seg om de aktivitetene, beslutningene, prosjektene og produksjonene man vil iverksette, bidrar til sosial, miljømessig og økonomisk bærekraft. Norge har gode forutsetninger for å nå bærekraftsmålene. Vi har demokratiske institusjoner, et velfungerende rettssystem, høyt inntektsnivå, gode offentlige tjenester og små forskjeller mellom folk og regioner, og tilliten i befolkningen er høy sammenlignet med veldig mange andre land. Men i årene framover står Norge likevel overfor en rekke sosiale, klima- og miljømessige og økonomiske utfordringer. La meg benytte anledningen til å løfte fram to av bærekraftsmålene. Det er målene nr. 5, om likestilling, og nr. 12, om ansvarlig forbruk og produksjon. Jeg starter med det siste. Noen av de utfordringene vi må løse her, handler om en mer effektiv bruk av naturressursene våre, en reduksjon av matsvinn og ikke minst også en reduksjon av avfallsmengdene, som ligger godt over det europeiske gjennomsnittet. Tross flere gode tiltak har vi fortsatt en vei å gå på disse områdene, men vi har også tatt noen kvantesprang under dette bærekraftsmålet. Solberg-regjeringen la i fjor fram åpenhetsloven, og med den loven går Norge i front internasjonalt. Jeg vil låne ordene til Forum for utvikling og miljø, som representerer et nettverk av 50 norske sivilsamfunnsorganisasjoner. De skrev: «Først og fremst vil vi uttrykke at vi er svært glade for at det nå foreligger et konkret lovforslag til behandling. Norsk sivilsamfunn har kjempet for en åpenhetslov i en årrekke, og vi vil anerkjenne at både etikkinformasjonsutvalget og regjeringen har gjort et grundig arbeid i denne prosessen.» La meg også ta opp utfordringene under bærekraftsmål 5, om likestilling mellom kjønnene, og la meg starte med å si at Norge er nr. 2 blant de 153 landene som er med i denne rangeringen for 2020, men det betyr ikke at det ikke foreligger utfordringer å ta tak i også på dette feltet. I privat sektor er kvinner fortsatt sterkt underrepresentert i stillinger der økonomiske beslutninger tas. Blant konsernsjefene i de 200 største selskapene i Norge er kun 14 pst. kvinner. Dette var bakgrunnen for at likestillingsministeren og næringsministeren sammen la fram en plan høsten 2018 for å øke kjønnsbalansen i toppen av næringslivet. For meg er andelen kvinner som jobber deltid, en god parameter på kjønnslikestillingen i Norge, og her ser vi en veldig god utvikling. For kvinner har deltidsandelen avtatt fra om lag 40 pst. i 2013 til 35 pst. i 2020, og 90 000 flere kvinner jobber nå heltid enn i 2013. Kvinner utsettes i større grad enn menn for vold i nære relasjoner, for seksuell trakassering, voldtekt, sosial kontroll, kjønnslemlestelser og tvangsekteskap. Solberg-regjeringen prioriterte arbeidet med å forebygge og avdekke slike overgrep, bl.a. gjennom oppfølgingen av en rekke handlingsplaner på feltet. Ikke minst ble det i august lansert en ny handlingsplan mot vold i nære relasjoner. Vi vet at omfanget av vold og overgrep øker under kriser, og handlingsplanen inneholder derfor et eget kapittel om helhetlig kriseberedskap mot vold og overgrep, basert på erfaringene under koronapandemien. Likestillingsutfordringene må tas tak i allerede i ung alder, og Solberg-regjeringen satte derfor i 2018 ned UngIDag-utvalget, som fikk i oppdrag å utrede likestillingsutfordringer barn og unge møter i familien, barnehagen og skolen, på forbrukerområdet, på skjermen og i fritiden. Utvalget skulle særlig se på årsaker til kjønnsdelte utdanningsvalg og på hvilke konsekvenser den digitale hverdagen har for likestilling. Resultatet, i 2019, ble NOU-en «Jenterom, gutterom og mulighetsrom – Likestillingsutfordringer blant barn og unge». Skal vi lykkes med å nå bærekraftsmålene innen 2030, kreves det målrettet arbeid på alle områder, samtidig som det hele må ledes og koordineres for å sikre helhetsperspektivet. Jeg forventer derfor at også dagens regjering vil være framoverlent i sine prioriteringer og sitt arbeid for å nå målene. Så kan man ikke underslå at det er av stor betydning hvem som leder et slikt arbeid i et slikt kollegium.