Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
I fjor høst bad statsråden StatoilHydro avslutte arbeidet med PUD for Troll videreutvikling. Årsaken var at frykt for økt uttak av gass på Troll ville svekke muligheten for å hente ut store mengder olje fra feltet. OEDs avslag avsluttet dermed det største investeringsprosjektet i Norge som er planlagt de neste årene, og et av de største noensinne. Dette høyst uvanlige grepet berører mange aktører utenfor Troll-prosjektet, både av næringsmessig og politisk art. Statsrådens avslag var likevel ikke gjenstand for noen offentlig faglig eller politisk debatt av betydning, verken når det gjelder Troll-feltet i seg selv, øvrige prosjekter som berøres som følge av manglende infrastrukturutbygging, det store avviket mellom anslagene fra OD og StatoilHydro, implikasjoner for norsk gasseksport og det utenrikspolitiske bildet, eller mer overordnede problemstillinger for myndighetenes beslutninger og kunnskapstilegning på sokkelen - mange spørsmål som burde vært i den offentlige debatten, men som altså ikke ble berørt i det hele tatt. På grunn av sakens omfang savnet jeg en grundigere redegjørelse for statsrådens beslutning. I flere omganger tok både jeg og representanten Gunnar Kvassheim dette opp skriftlig med statsråden. Svarene inneholdt dog ikke mer informasjon enn det en kunne lese seg fram til i pressemeldingen fra OED som ble sendt ut da beslutningen ble tatt. Denne interpellasjonen reises derfor ikke fordi jeg nødvendigvis mener statsråden tar feil, mye tyder jo på at det er en riktig beslutning alt i alt, den reises fordi jeg mener Stortinget ikke har fått nok informasjon til selv å kunne foreta en slik vurdering. Fordi saken er av så stor betydning, burde mer informasjon vært gjort tilgjengelig. Både representanten Gunnar Kvassheim og jeg har jo også flere ganger sagt at vi ønsket en redegjørelse for Stortinget. En klarte ikke å få det til på en hensiktsmessig måte, og derfor ble interpellasjonsinstituttet måten å gjøre det på. La meg gjøre det klart før jeg går videre: Jeg legger til grunn at vi skal ha som mål å maksimere verdiskapingen fra norsk sokkel. Det tror jeg ingen er uenige i. Det er viktig å unngå å miste ressurser. Førstesteget på Troll-feltet er jo et eksempel på at gode beslutninger sannsynligvis har økt verdiskapingen veldig mye ved at en har tenkt seg om to ganger og gjerne har lagt til grunn ting som en ikke umiddelbart trodde var lurt. Jeg kritiserer ikke den holdningen - tvert imot - men beslutninger må hvile på kunnskap og vurderinger av risiko og usikkerhet. Derfor er det viktig at det skapes en felles virkelighetsforståelse for ikke minst myndighetspersoner, inkludert Stortinget, slik at en kan ha den samme virkelighetsforståelsen når en tar debatten om hva som er fornuftig eller ikke. Det er ikke mulig å ha en meningsfylt debatt hvis kun den ene aktøren sitter på kunnskap og informasjon. Jeg vil også presisere at jeg har stor tillit til det arbeidet som både OD og OED har gjort over lang tid. Men det som er uvanlig her, er jo at OED gir avslag på en PUD tre måneder før fristen for innlevering av PUD-en går ut, og der uenigheten rundt konsekvensvurderingene er enorme. Det burde også vært belyst i større grad. De konkrete problemstillingene her er at det største petroleumsprosjektet som for tiden var under planlegging, til 50 milliarder kr, er lagt i en skuff. Det ville hatt store ringvirkninger lokalt, både for sysselsetting og for næringsvirksomhet. En vet at leverandørindustrien her er veldig betenkt over det som skjer. Nettopp størrelsen og dimensjonene her gjør prosjektet interessant i seg selv. Så får det også mulige konsekvenser for ytterligere satsing på olje- og gassprosjekt, spesielt i Norskehavet, ved at transportløsningen til kontinentet gjennom en gassrørledning ikke blir realisert. Thor Otto Lohne i Gassco har sagt at nå som dette har skjedd, vil vi tidligst kunne få på plass en ny gassrørledning i 2015. Hva betyr det for incentivene til oljeselskapene om å utvikle seg videre i Norskehavet med tanke på gass, når transportløsningen ikke er på plass? Flere analytikere har pekt på både Totals Victoria-felt og Shells Onyx-felt som litt i faresonen her. Andre sier det ikke er et problem. Når det gjelder forventninger om energiforsyning til EU, er Norge i dag EUs andre største leverandør. Mange håpet og trodde at Norge skulle bli den største. Nå ser en at analytikere og myndighetspersoner i EU setter et stort spørsmålstegn ved det. Energisikkerhet er særdeles viktig politisk, ikke bare i Norge, men enda mer i EU, nettopp fordi de er avhengig av så stor andel importert energi. Og Norge har vært opplevd som den eneste stabile forsyneren av energi til EU. Nå snakker vi om gass. Med så mange litt sånn røveraktige stater som forsyner dem med energi, hadde EU en stor interesse av å sikre den videre forsyningen fra Norge. Dette forstår jeg også ble kommunisert på oljekonferansen på Sanderstølen. Det burde en ha lagt større vekt på da en informerte offentligheten om hvilke vurderinger som ble gjort her. Det er de materielle sidene ved dette. Men denne saken reiser også en del mer overordnede prinsipielle problemstillinger, gjerne med fokus på StatoilHydro-fusjonen. Regjeringen uttrykte stor tillit til StatoilHydros evne til å forvalte petroleumsressurser på sokkelen da selskapene ble fusjonert. Det var store forventninger om at en skulle klare å opprettholde et mangfold i det nye selskapet ved at de to ulike miljøene fortsatt skulle spille opp mot hverandre gjennom en såkalt intern kappestrid. Men i den første saken som StatoilHydro legger fram, finner OED det nødvendig å slå ned og si nei takk til det prosjektet. Da må man jo stille spørsmålet: Hvis en ikke klarer å få mangfoldet og kappestriden til å bli noe positivt i denne saken, i hvilke andre saker skal en da tro at en vil få så mye større nytte av det? Er det rett og slett sånn at vi hadde urealistiske forventninger, og ble det skapt et urealistisk bilde av hva slags mangfold StatoilHydro fortsatt ville ha? I denne saken har myndighetene åpenbart hatt nytte av at prosjektet lenge har vært planlagt og diskutert. Det har vært allment kjent at miljøene i Hydro og Statoil har hatt ulike tilnærminger til Troll. Vi vet at Hydros linje i stor grad har vært sammenfallende med ODs linje. Jeg sier ikke at det er feil. Tvert imot har det vært en fordel for myndighetene historisk, fordi de har fått et bredere beslutningsgrunnlag ved at ulike fagmiljøer har kunnet kvalitativt utfordre hverandre på en positiv måte. Da er spørsmålet: Har vi mistet dette for framtiden? Hvordan ville OED behandlet saken dersom Troll Utvikling ble igangsatt utredet først nå, når en ikke lenger har to store kunnskapsmiljøer som kjemper mot hverandre i offentligheten, men sitter og kjemper internt, og ODs og OEDs folk ikke nødvendigvis får tilgang til de samme ulike vurderingene som de har fått i Troll Utvikling-saken? Kan vi rett og slett risikere at et nytt Troll Utvikling-prosjekt ville glidd gjennom OED rett og slett fordi en ikke hadde fått tilgang til informasjon og kunnskap fra ulike aktører, slik vi har hatt i denne saken? Det ville i så fall være et tap for nasjonen, i og med at olje- og energiministeren i sin egen vurdering mener at det har vært viktig å slå ned på selskapenes beslutning. Ville vi i framtiden kunne hatt den samme kunnskapen, slik at vi kunne ha gjort det igjen, hvis det hadde vært behov for det? Det enorme avviket i anslaget fra Oljedirektoratet og oljeanalytikerne om tapt oljeproduksjon synliggjør behovet for flere fagmiljøer som kan utfordre hverandre. Mens OED/OD opererer med tapstall opp mot 600 millioner fat olje - i alle fall 65 millioner fat, men tap opp mot 600 millioner fat for hele produksjonsperioden - hevder enkelte analytikere at tapet blir maks 30 millioner fat, gjerne ned mot null. Denne forskjellen i estimat er på svimlende 2 000 pst. Jeg vet ikke hva som er riktig, og jeg skal ikke argumentere for det ene eller det andre, men når det er så store avvik å forholde seg til, hadde jeg trodd at en ville ta en ny runde for å finne ut av den store forskjellen. Hva kan en gjøre for å knipe ned sånn at en tar en mindre risiko og har en mindre margin å måtte holde seg innenfor når en skal ta beslutningene? Flere spør seg om incentivstrukturen for petroleumsnæringen er riktig når statens oljeselskap, som Regjeringen har uttrykt så store forventninger til, må overstyres av statens byråkrater for å oppnå en optimal verdiskaping. Det er jo grunn til å tro at olje også har en verdi for StatoilHydro, og at også det selskapet har en interesse av å maksimere total verdiskaping - ikke bare for gassdelen, men for både gass- og oljedelen. Da blir det igjen litt rart at en så stor aktør, der staten er så dominerende, og som har hatt så stor tillit, blir overprøvd av OED. Derfor ønsker jeg at statsråden utdyper begrunnelsen for beslutningen samt hvordan departementet vil tilnærme seg framtidig ressursforvaltning.