trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Her bekrefter Grande fra Arbeiderpartiet det som var, tror jeg, Martin Tranmæls berømte ord: svakt argument – opp i intensitet. Det så vi et godt eksempel på i forrige innlegg fra Grande, for nå er to store streiker i det offentlige stanset på et syltynt grunnlag som er bestridt av arbeidstakersiden. Streikeretten for sykepleiere, barnehageansatte og lærere er i realiteten særdeles lite verdt. Det burde bekymre et arbeiderparti. Vi har bedt om en gjennomgang av bruken av tvungen lønnsnemnd for å unngå at det brukes for å undergrave streikeretten. At en sånn gjennomgang, i hvert fall ifølge Arbeiderpartiet, griper direkte inn i partsforholdet, er med respekt å melde ikke sant, for å bruke et riktig begrep her i salen. Det som derimot er inngripen, er når regjeringen stanser forsvarlige streiker med tvungen lønnsnemd på en slik måte at disse viktige arbeidstakergruppene rett og slett ikke har noen streikerett. Å få en gjennomgang av dette, å se på bruken av tvungen lønnsnemnd, er ikke politisk overstyring av partene, men å tilrettelegge for at den ene parten ikke bare blir overkjørt og fratatt sin grunnleggende streikerett, som vi ser skje i Norge i disse ukene i 2021. Arbeiderpartiet går i stedet sammen med de borgerlige, stikker hodet i sanden og nekter å se behovet for en slik gjennomgang. Jeg vet hva noen i LO har uttalt om forslaget, men jeg sa at de LO-organiserte og de Unio-organiserte bør merke seg hvilke partier som tar på alvor det som nå skjer med streikeretten for ansatte i offentlig sektor, og som ønsker å endre systemet, slik at streikeretten ikke blir undergravd, nettopp for å sikre at den største parten her, nemlig arbeidstakerne, hundretusener av ansatte, faktisk kan kjempe for å løfte lønnen sin og å sikre rekruttering – grunnlaget for hele fagbevegelsens kamp i 100 år. Det er det som undergraves. Vi ønsker å få en gjennomgang for å sikre at ikke staten, ved regjeringen, griper inn på en slik måte at denne streikeretten blir undergravd. Dette pratet, som også Røe Isaksen kommer med, om at Rødts forslag er å flytte makt vekk fra partene og til Stortinget, stemmer ikke. Den makten har regjeringen, også rød-grønn regjering, tiltatt seg, og den brukes ved tvungen lønnsnemnd. Vi ønsker i stedet å sikre at arbeidstakerne har en reell streikerett, også i det offentlige. Det burde et arbeiderparti være i stand til å forstå.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Jeg er usikker på hvor glad Arbeiderpartiet blir for omfavnelsen fra Fremskrittspartiet, men det er interessant at Fremskrittspartiet roser Arbeiderpartiet for deres opptreden i denne saken. Men Fremskrittspartiet har noe der de kanskje burde feiet for egen dør, for det sies her av Fremskrittspartiets representant at dette gir grunn til refleksjon for dem som styrer KS. Der er jo Terje Søviknes, som sitter i KS’ hovedstyre. Fremskrittspartiet har lovet helsefagarbeidere og sykepleiere et lønnsløft i vår – store løfter fra landsmøtet sitt – men er altså i KS-styret og løfter ikke en finger for å imøtekomme de streikendes rettmessige krav, som er det som kan sikre et lønnsløft. Og i RNB er det null og niks – ingen penger, ingen kroner – som kan løfte lønnen til de ansatte i velferden. Så dette viser et parti som bare bløffer de ansatte i velferden med tomme løfter.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Mandag denne uka kunne hele Norges land høre Fremskrittspartiets representant Njåstad uttale seg på NRK om at kommuneøkonomien i Norge er veldig god, og at partiet vil ha et tak på eiendomsskatten fordi kommunene etter Fremskrittspartiets resonnement ikke trenger pengene. Jeg tror mange innbyggere satte morgenkaffen i halsen da de hørte Njåstad, for nærmere en blank usannhet er det vanskelig å komme. I siste normalår, før pandemien satte inn, og for øvrig også det siste året Fremskrittspartiet satt i regjering og hadde finansministeren, altså 2019, leverte 250 kommuner driftsresultat på under 1 pst., dvs. at 60 pst. av norske kommuner i 2019 befant seg i den kategorien som ifølge KS er kommuner med begrenset økonomisk handlingsrom – på godt norsk: dårlig råd. Dette merker innbyggerne og de som jobber ute i kommunene, hver dag. De lever med konsekvensene av den borgerlige kuttpolitikken og må sjonglere hensynet til budsjettene opp mot det som er det reelle tjenestebehovet, ikke minst for sårbare grupper, ute i samfunnet vårt. Så er ikke Fremskrittspartiet i regjering lenger, men dessverre lever politikken deres videre. I tillegg til koronautgifter sliter kommunene med nye krav til nedbetaling av lånegjeld, som for de mest gjeldstyngede kommunene er i mangemillionersklassen årlig, samtidig som begrensningen i eiendomsskatteinnkrevingen fratar kommunene muligheten til å kompensere for lokale utfordringer, om det så handler om geografi eller demografi. Sånn kan det ikke fortsette uten at det får konsekvenser for de tjenestene kommunene skal yte til de mest sårbare blant oss. Rødt foreslår avbøtende tiltak for de mest gjeldstyngede kommunene i møte med de nye avdragskravene som et strakstiltak for kommuneøkonomien, i tillegg til større overføringer til kommunene generelt – jeg tror jeg vil si til velferden for innbyggerne i landet vårt. Så merker vi oss også at det er de mindre kommunene som trolig kjenner konsekvensene av den borgerlige politikken best, og det er kanskje også hensikten bak den. Regjeringen har jo ikke gitt opp kommunereformen, til tross for at landets kommuner gjennom voldsomt ressurskrevende prosesser har gitt sitt resultat. Rødt mener at de økonomiske insentivene fra regjeringshold for å framtvinge ytterligere sammenslåinger må opphøre, og at kommunene må få rom til å utvikle tjenester framfor å avvikle kommuner og ikke minst komme med nye metoder for å kutte i driftsbudsjettene som følge av de borgerlige partienes politikk. Med dette tar jeg opp Rødts forslag i saken.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
På generelt grunnlag er jo det et fornuftig krav. Hvis det derimot er sånn at man har et stortingsflertall som sultefôrer kommunene for å sikre finansiering av skattelette for landets rikeste, kan det iblant være nødvendig å synliggjøre hvordan den borgerlige kuttpolitikken slår ut for innbyggerne i form av svekkede tjenester – det være seg i eldreomsorgen eller i barnevernet, i barnehagen, altså for folk flest sin velferd – og hva som er det reelle behovet for innbyggerne i landet vårt, gjennom å ha et såkalt underskuddsbudsjett for så å kunne utløse reelt fornuftige bevilgninger fra Stortinget. Så 100 pst. lojalitet til disse rigide reglene kan stå i veien for nødvendige løft for økonomien til innbyggerne ute i kommunene våre.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Hvis det var sånn at lokale folkevalgte ute i kommunene lånte over evne for å finansiere fest, luksus og moro, ville jeg vært særdeles skeptisk til en form for belønning av den typen virksomhet. Jeg er trygg på at lokale folkevalgte gjør det beste de kan for å ivareta innbyggernes rettigheter og lovfestede rett til tjenester, men at noen kommuner har hatt en så trang økonomi at det har vært nødvendig å ta opp lån på grunn av en – forholdsvis effektiv og målrettet – borgerlig politikk som har svekket økonomien i takt med at oppgavene har økt. Derfor mener jeg det er feil at man skal skjære til beinet og lenger inn og straffe innbyggerne for konsekvensene av den borgerlige politikken. Da er det riktig, mener vi, å innføre avbøtende tiltak for dem som er blant de mest gjeldstyngede kommunene, for ikke å straffe innbyggerne for dette.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Rødt mener at lokale folkevalgte må ha muligheten til – så lenge vi har dagens system – å kunne øke inntektene for å finansiere nødvendig velferd. Her i byen vant venstresiden valget i 2015, etter tiår med borgerlig styre, på å innføre en eiendomsskatt, men med stort bunnfradrag. Så vi skjermer folk flest, men beskatter dem som har de dyreste boligene. Det vant vi valget på fordi vi sa at vi skulle bruke de pengene på å styrke velferden i Oslo. Den dealen syntes folk var rimelig og rettferdig. Men man må altså, mener vi, ha et stort nok bunnfradrag for å skjerme dem som har boliger av helt vanlig standard. Så vi er for et bunnfradrag, men Fremskrittspartiet er for å sette et tak. Fremskrittspartiet vil jo skjerme de aller rikeste, som har de aller dyreste boligene. Det er det omvendte av Robin Hood. Det er en slags politikk som skal skjerme de rikeste mot dette. Det mener vi er helt feil. Har man et hyttepalass, kan man betale litt mer eiendomsskatt. Har man en vanlig bolig, slipper man – her i byen.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Fremskrittspartiet lytter nok mye til Finansdepartementet. Vi lytter til folk flest der ute i landet og virkeligheten ute i kommunene, og vi vet at beskrivelsen av gull og grønne skoger, at det liksom renner over av honning og melk i kommunene våre, er bare tull. Det som er realiteten, er at vi i altfor mange kommuner ser at det skjæres inn til beinet, at det kuttes i alt som ikke er lovpålagt, og at det også er mangler når det gjelder det lovpålagte, at de pleietrengende og eldre ikke får det de har krav på, at barnevernet mangler ressurser, og også at det trengs vikarer i barnehager, noe de ikke får, for de har ikke råd til vikarer ved fravær i barnehagene våre. Så hvis man lytter til folk flest og ikke bare til økonomene i Finansdepartementet, vil Fremskrittspartiet oppdage at det er forskjell på virkeligheten som beskrives i disse tallene og oversiktene og plansjene fra regjeringen, og det som er situasjonen ute blant folk. Hvis man dropper skattekutt til de rike, har vi råd til velferd. Det er den gode nyheten: Vi har råd uten skattekuttene til de rike.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Vi er, som mange andre i landet vårt, bekymret for sentraliseringen, for avfolking av distriktene. Vi ønsker et Norge hvor det kan bo folk også utenfor storbyene – skape verdier, leve et godt liv, ta hele landet i bruk. Da trenger vi også en aktiv distriktspolitikk og ikke minst en aktiv industri- og næringspolitikk, som Fremskrittspartiet kanskje ikke helt er med på. I vårt opplegg for budsjettet for inneværende år foreslår vi 7 mrd. kr mer til kommunene i frie midler, hvorav 500 mill. kr i økt distriktstilskudd og 4,8 mrd. kr mer i øremerkede tilskudd til kommunene når det gjelder sosialstønad, barnehage og rusfeltet, og 0,5 mrd. kr mer til fylkene, som skulle kompensere for oppgaveoverføringen, og også mer til fylkene for å kompensere for satsinger på yrkesfag, fylkesveier og også regionreform. Så vi har råd til å bygge ut velferden i både by og land – fordi vi dropper skattekuttene til de rikeste.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-15:
Det er en riktig tolkning. Det vi ønsker, er frivillighet. Hvis det er ønske om det i befolkningen i flere kommuner som ønsker å gå sammen, skal de naturligvis få lov til det. Men da kan man ikke si at det holder at én kommune ønsker det, og ikke den andre. Da blir det et slags tvangsekteskap. «It takes two to tango» også i kommunene, mener vi.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-15:
I tilknytning til Unio/KS-streiken var det kontakt med begge partene før møtet kl. 16. Det er svært uvanlig at det er det, men det var bl.a. fordi situasjonen var spesiell, rett og slett fordi dette var en streik knyttet til ansatte som er organisert i Maskinistforbundet, også et Unio-forbund, som streiker under samme tariffområde – Unio har primært sykepleiere og lærere og en del andre. På grunn av det ble det tatt kontakt med partene, også KS, på forhånd. Når det gjelder spørsmål nummer to: Jeg oppfattet ikke i møtet, og har heller ikke oppfattet i ettertid, at noen av organisasjonene stiller spørsmål ved de faglige vurderingene knyttet til liv og helse. Jeg har sett at det har vært en diskusjon om det lokalt, i Fredrikstad bl.a., men jeg har ikke oppfattet at noen stiller spørsmål ved de faglige vurderingene til brannvesenet og Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Meg bekjent har heller ingen tatt kontakt om feil i proposisjonen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-15:
Hvis representanten tillater det, avslutter jeg siste del av svaret på det forrige spørsmålet også. Jeg har registrert at i offentligheten understreker KS, som også representanten Lundteigen gjorde nå, at KS sentralt ikke sender inn dispensasjoner. Det er i og for seg formelt riktig, men som det står i proposisjonen: KS ga klart uttrykk for at det ikke ville komme flere dispensasjonssøknader, og vi forholder oss til de sentrale partene. Jeg registrerer også at Sykepleierforbundet i etterkant har sagt i media at de mener det ikke var fare for liv og helse. Men som sagt: Dette er Helsetilsynets faglige begrunnelse, og det er ikke slik at Helsetilsynet automatisk legger arbeidsgivers eller kommunens begrunnelse til grunn. Når det gjelder ILO-konvensjonen: Alle konvensjonene er inkorporert i norsk lov. Alle konvensjonene gjelder. Arbeiderpartiet mener at det å ta dem inn i menneskerettsloven vil gi et klarere rettsgrunnlag, men det er ikke slik at det i seg selv er nødvendig for å kunne ta f.eks. streikeretten til rettsapparatet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-15:
Som det også står redegjort for i proposisjonen som omhandler arbeidskonflikten mellom KS og Unio i KS-området, er det når det gjelder dispensasjon, i noen tilfeller nedfelt hvordan dette skal skje, i avtaleverk mellom partene. Det er det i tilfellet KS–Unio. De har protokoll, altså regelverk for å si det litt enkelt, på dette. Det er helt riktig formelt sett at det ikke er KS sentralt som søker om dispensasjoner, men det er KS sentralt som er den sentrale forhandlingsparten. Vi må selvfølgelig legge til grunn at når KS sentralt, som den sentrale forhandlingsparten, klart uttrykker at etter å ha fått avslag på dispensasjoner bare kort tid før, vil det ikke komme flere dispensasjonssøknader, så er det gjeldende.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-15:
Spørsmålet, slik det er formulert, er egentlig et spørsmål til helseministeren. Men jeg har lyst til å si noe om det formelle grunnlaget knyttet til denne saken. Statens helsetilsyn er vårt uavhengige tilsyn. Stortinget har gjentatte ganger i svært alvorlige saker lagt svært stor vekt på de faglige anbefalingene fra Statens helsetilsyn. Slik er det også i disse sakene. Det er ikke slik at hvis en arbeidsgiver, eller en kommune – det er jo ikke arbeidsgiverne – sier at de mener det er fare for liv og helse, så skriver Statens helsetilsyn under på det. Nei, de gjør sine egne faglige vurderinger. Den vurderingen knyttet til konflikten i Oslo kommune, der for øvrig representantens parti er med og styrer, er offentlig tilgjengelig, den kan leses. Det er ikke helt konkret helgebemanning, det er en helhetsvurdering fra Helsetilsynet. Den faglige vurderingen legger vi til grunn. Og jeg vil advare sterkt mot at man politiserer faglige vurderinger, kanskje særlig i så alvorlige saker som dette.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-15:
Nå ble det vel begrunnet ganske godt hvorfor vi stemte mot det forslaget, men jeg kan gjenta noe av det nå. For det første er det rart i det trepartssamarbeidet som Norge har, å nevne lockout, som jo er virkemiddelet for arbeidsgiversiden, og ikke streik. De to tingene henger sammen. Det andre er at hele kjernen i den norske modellen for arbeidslivet er at partene har utstrakt ansvar. Det at Rødt ønsker å kortslutte det ved å gjøre dette til primært politiske prosesser, selv om man føyer til «i samarbeid med partene», er med på å flytte tyngdepunktet vekk fra partene i arbeidslivet – fagforeninger og arbeidsgiverorganisasjoner – og over til politikk og lov og regulering. Det er akkurat det samme vi advarer mot når det gjelder f.eks. kravet om minstelønn, som mange ønsker å ha i Europa: Det passer ikke med det norske systemet, det politiserer, gjør noe som i Norge har blitt håndtert godt av partene, til lov. Jeg vil bare igjen oppfordre til å lese Helsetilsynets vurdering, som nå er fullt ut offentlig. Det er deres faglige, uavhengige vurdering,
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-15:
Jeg tenkte jeg skulle svare ut noen av punktene som har kommet, eller i hvert fall kommentere dem. Først til Statens helsetilsyn og påstanden om at det er helgebemanning alene som gjør dette, som representanten Knag Fylkesnes kom med. Igjen: Når det kommer streiker, rigger Statens helsetilsyn seg for å kunne gjøre fortløpende vurderinger. Jeg vil bare understreke at det ikke er slik at dersom kommunen melder inn det de beskriver som fare for liv og helse, så sier Statens helsetilsyn at det er greit. Det skjer ofte – det skjer i hvert fall – at Statens helsetilsyn er uenig i den vurderingen og har en annen vurdering, altså at de gjør en uavhengig, faglig vurdering. Jeg vil igjen oppfordre til å lese meldingen. Statens helsetilsyn sender dagsrapporter som Arbeids- og sosialdepartementet får. De er offentlige – for dem som ber om å få se dem etter at konflikten er over og tvungen lønnsnemnd er iverksatt. Jeg vil også si at Statens helsetilsyn på sine hjemmesider har en stor rød knapp hvor det står at man kan varsle om alvorlige hendelser. Det er viktig – og dette vil sikkert også helseministeren kunne nikke gjenkjennende til – at man varsler Statens helsetilsyn hvis man opplever alvorlige situasjoner som ikke er i tråd med regelverket, og som setter liv og helse i fare. Det blir også sagt at vi burde gjort en faglig vurdering av faren for liv og helse og ettergått Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskaps vurderinger, men DSB er jo – ved siden av det kommunale brannvesenet, som er ansvarlig for sitt lovverk og regelverk kommunalt – vår faglige instans for å gjøre de vurderingene. Jeg forstår innspillet, og det er verdt å tenke videre på: Kunne man ikke tatt kontakt med partene i forkant for å få klargjort om det var fare for liv og helse? Problemet er at man ikke kan lage en forhandlingssituasjon om hvorvidt det er fare for liv og helse; det må være en faglig vurdering. Jeg mener at et av temaene i diskusjonen med partene er om vi er sikre på at alle fakta er på bordet, men det er god informasjonsstrøm også i systemet vårt. Så sa representanten Knag Fylkesnes at jeg som statsråd bare kunne bedt arbeidsgiveren søke om de nødvendige dispensasjonene. Altså: Jeg kan oppfordre partene til å finne en løsning, men nettopp det representanten beskriver der, ville jo være å gripe inn i en arbeidskonflikt. Man kan jo se for seg det motsatte, f.eks. at en statsråd hadde bedt en fagforening om å innvilge dispensasjoner fordi en bedrift fikk svak lønnsomhet eller merket konsekvensene av streiken. Det ville vært uhørt. Til slutt: Prosessen knyttet til ILO og oppfølgingen der er igangsatt. Men det er nok også sånn at en del av de forslagene som ILO kom med, ikke nødvendigvis heller er noe partene vil, fordi streik og minimumsbemanning ikke nødvendigvis henger sammen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Eg ser at også helseministeren er i salen. Dette er eit spørsmål som også er relevant for den statsråden. I bydel Nordre Aker var 14 av 30 sjukepleiarar i heimetenesta tatt ut i streik. Det er helgebemanning, ifølgje Norsk Sykepleierforbund. Det var grunnlaget for at Helsetilsynet valde å seie at det var fare for liv og helse. Det er veldig interessant, for det viser vel kanskje at når regjeringa omfamnar Helsetilsynets vurdering, har regjeringa dimed sett ein standard for bemanning, ei grunnbemanning. Har regjeringa tatt konsekvensen av standpunktet sitt om tvungen lønsnemnd på dette grunnlaget – at ein dimed må innføre ei grunnbemanning for å vareta liv og helse?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Det var ei veldig interessant replikkveksling vi var vitne til her no. Å politisere – dette er jo i høg grad politikk. Helsetilsynet har berre gjort ei kjøleg, fagleg vurdering av tilstanden. Viss regjeringa no har kome til det punkt at dei har utstyrt kommunane med så dårleg råd at helgebemanning faktisk er fare for liv og helse, er vi i ein veldig alvorleg situasjon. Da vil eg oppmode helseministeren til å be Helsetilsynet om å ta langt fleire sjekkar rundt omkring i landet. Dette illustrerer grunnlaget for heile streiken. Både lærarar, sjukepleiarar og mange andre grupper i offentleg sektor organiserte under Unio, er bekymra for velferdsstaten si framtid. Dei ser at måten det blir finansiert på, mangel på lønn, for få kollegaer og forverra lønns- og arbeidsvilkår sett frå deira side, er ein fare for grunnlaget for velferda. Dette er eit varsko vi må ta på alvor. Når da regjeringa går til det skritt å anbefale Stortinget å vedta ein lov om tvungen lønnsnemnd på det grunnlag, tek ein streikretten frå mange – i KS-området var det 137 000 som var omfatta av dette her, og også mange i Oslo. Her framstiller regjeringa det som om dei ikkje hadde noko val, og skubbar dermed ansvaret i alle andre retningar, på arbeidstakarar eller arbeidsgivarar. Men regjeringa hadde sjølvsagt eit val. Ein kunne bedt arbeidsgivar søke om nødvendig dispensasjon. Dette har vore praksis i lang tid. Når vi har blitt kritiserte av ILO for vårt system for å avvikle streik, burde regjeringa strekke seg meir enn langt for å sørge for at han kan fortsetje. Ein kunne ettergått vurderinga til DSB om brannfare. To timar før blei det gitt dispensasjon – to timar før ein gjekk til det skritt at ein innførte tvungen lønnsnemnd og foreslo det. Streik er eit avgjerande maktmiddel. Utan streik er grunnlaget for fagforeiningar borte. Når ein svekker streikeretten, svekker ein også den krafta han har representert i det norske samfunn, som har vore heilt avgjerande for velferdsstaten slik vi kjenner han. Med streik som verkemiddel har vi fått på plass pensjonsordning, redusert arbeidstid, fem vekers ferie, foreldrepermisjon, utdanning for alle, overtidsbetaling og sjukelønn, for å nemne noko. Det er gode vi alle har nytt godt av. Dei står i fare, og SV kan ikkje akseptere det grunnlaget regjeringa ber Stortinget om å innføre lov om tvungen lønnsnemnd på.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Stikkordet til statsråden er fakta. Alle fakta på bordet er kjernen i dette. Når ein har eit maktmiddel som er så inngripande som tvungen lønsnemnd, pliktar ein også å sørgje for at prosessane går riktig for seg, og at alle fakta kjem på bordet. Så når varsel kjem, kva er da ansvaret til regjeringa? Er statsråden, og er heile forsamlinga her, komfortable med at det var berre arbeidsgivar som blei gitt moglegheit til å uttale seg om det var fare for liv og helse, og ikkje arbeidstakar? Er ein komfortabel med ein sånn type situasjon – altså der kompetansen er berre frå dei som sit på arbeidsgivarsida, mens arbeidstakarsida ikkje har moglegheit til verken kontradiksjon eller å kome med si vurdering av saka? At faglege myndigheiter har gjort jobben sin, tviler SV slettes ikkje på. Dei har gjort ein grundig jobb, men det er regjeringa si vidare handtering av det som er problemet. Kvifor sørgjer ikkje regjeringa for at arbeidstakarsida blir involvert? Der er vi ved kjernen i dette spørsmålet. Det er der begynninga på svekkinga av streikeretten startar, når ein ikkje er villig til å lytte til den parten. Eg tar det ganske lett når Framstegspartiet kritiserer SV i denne typen spørsmål. Historisk har jo høgresida vore imot streik. Dei har vore imot alle velferdsreformer. Dei meiner det ikkje skal vere noko grunnlag for å byggje opp fagforeiningane, slik vi kjenner dei i dag. Dei er imot heile grunnlaget for den norske modellen. Så da skjuler ein seg bak dette og hint når dei kritiserer partia som ønskjer å hegne om streikeretten, og ser på det som eit avgjerande verkemiddel for å utvikle samfunnet sånn som vi kjenner det. Det hadde vore interessant å høyre statsråden si vurdering av innverknaden til arbeidstakarane, moglegheita til å bli høyrt i denne saka. Det hadde vore interessant å høyre ei vurdering av det, for det har statsråden hoppa galant forbi i alle sine innlegg i dag. Det er også interessant å ta den politiske konsekvensen av måten denne konflikten blei løyst på, at helgebemanning faktisk kan vere ei fare for liv og helse, og at det bør få konsekvensar for grunnbemanninga generelt og måten ein finansierer den offentlege velferda på – der høgresida har kutta og kutta og kutta.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-15:
Det har vært interessant å høre på denne debatten, og for meg blir det en påminnelse om det jeg sjøl opplevde på 1970-tallet. Jeg er nemlig gymnaselev Andersen. Jeg gikk på Larvik gymnas i de åra boka «Gymnaslærer Pedersens beretning om den store politiske vekkelsen som har hjemsøkt vårt land» ble skrevet, og jeg kjenner igjen AKP fra den gangen. Jeg kjenner dem spesielt igjen fordi jeg umiddelbart begynte på smelteverket i Larvik og hadde de folkene i klubbstyret. Det som var en gjenganger den gangen blant mange sjølproletariserte, godt utdannede folk – som fant ut at de måtte stige ned til arbeiderne fordi de ikke kunne ta vare på seg sjøl – var at de fortalte hva som var best for arbeidsfolk, for det skjønte de ikke sjøl. Når jeg blir minnet om det nå, er det med utgangspunkt i Arild Grandes grundige og gode gjennomgang av spillereglene i det norske arbeidslivet, der nettopp partenes frie rolle i lønnsdannelse er så avgjørende. Det er det Rødt nå kritiserer Arbeiderpartiet for at vi er ryddige i forhold til. For når det gjelder det forslaget representanten Moxnes vil ha vedtatt, om en gjennomgang, er det sånn at arbeidsfolks representanter ikke vil ha det forslaget. Og hvorfor det? Fordi de ser at det rokker ved det fine systemet i den norske modellen, at vi har respekt for at lønnsdannelse er et forhold mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Så er det slik at jeg også stusset på lønnsnemnda, det vet statsråden at jeg har sagt i en direkte samtale med ham, men jeg skjønner at det er Unio som er forhandler. Jeg mener vi skal ha høy terskel for å bruke tvungen lønnsnemnd, men det må basere seg på faglige og objektive kriterier. Jeg kan også mene at det er noen jeg synes hadde fortjent bedre lønn, men det er altså ikke min rolle som stortingsrepresentant å mene og vedta noe om det, fordi jeg er opptatt av den norske modellen, som har tjent dette landet så godt, og der den frie lønnsdannelsen og de frie partene er helt avgjørende. Derfor har jeg flere ganger i løpet av denne perioden kritisert regjeringen for å angripe den norske modellen – med økte forskjeller, mindre innflytelse for arbeidstakerne osv. – men det er trist å se at en som påstår han vet bedre enn arbeidsfolk selv hva arbeidsfolk er tjent med, også er med på å undergrave et av hovedelementene i den norske modellen, partenes frie rolle i lønnsdannelsen.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2021-06-15:
Regjeringen har satt ned et utvalg som skal gjennomgå alle saker hos statsforvalterne, Statens helsetilsyn og Statens helsepersonellnemnd som gjelder overgrep begått av helsepersonell mot pasienter i perioden 2010–2020. Utvalget skal også gå gjennom Varhaug-saken for å se hvilke læringspunkter som kan trekkes fra den saken når det gjelder dagens praksis. Den gjennomgangen skal omfatte kontakt med ofre som er villige til å uttale seg. Målet er å påpeke en eventuell svikt og undersøke om det er fellestrekk i sakene som kan indikere en systemsvikt. Det er imidlertid ikke innenfor utvalgets mandat å ta stilling til straffespørsmål eller erstatning. Det er vesentlig at utvalget kan innhente nødvendige opplysninger fra relevante offentlige myndigheter, deres ansatte og tidligere ansatte. Utvalget trenger innsyn i personopplysninger som også er underlagt taushetsplikt, og mener også at forslaget i lovproposisjonen er helt nødvendig for å sikre det. Målet er å sikre at utvalget får tilgang på opplysninger som er nødvendige for at utvalget kan få utført arbeidet sitt i henhold til mandatet. Det betyr også at vi gir unntak fra taushetsplikten og plikt til å gi det oppnevnte utvalget de opplysningene som er nødvendige. En samlet komité forutsetter også ivaretagelse av personvernreglenes krav, og at det ikke samles inn mer personopplysninger enn det som er nødvendig og relevant for å oppnå formålet. Personvernopplysningene som samles inn, skal beskyttes i tråd med gjeldende lovverk. Utvalgets medlemmer har selvsagt taushetsplikt etter forvaltningsloven, men skal også underlegges strengere taushetsplikt dersom utvalget mottar informasjon som etter særlov går lenger enn taushetsplikten etter forvaltningsloven. Det presiseres også at taushetsplikten for utvalgets medlemmer og andre som har utført tjeneste eller arbeid for utvalget, vil gjelde selv etter at loven vi vedtar, opphører å virke. Avslutningsvis vil jeg nevne at komiteen viser til at helseminister Bent Høie i VG 12. mai i år kom med en beklagelse på vegne av helsetjenesten til ofre og pårørende i Varhaug-saken for det de har blitt utsatt for. Komiteen er glad for at den beklagelsen ble fremmet, og stiller seg bak den. Komiteen mener at systemsvikten nå må gjennomgås for å sikre at noe lignende ikke skjer igjen, og at urett som er begått, blir rettet opp. Norske pasienter må være trygge på at behandlere ikke utøver overgrep, og at alle skal ha tillit til helsepersonell i den norske helsetjenesten.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-06-15:
Jeg vil slutte meg til saksordførerens ord i denne saken. Det er en enstemmig komité som innstiller på dette, hvor det er rettet et kritisk søkelys på myndighetenes håndtering av saker som gjelder overgrep mot pasienter begått av helsepersonell. I Varhaug-saken forgrep psykologen seg på flere pasienter over en periode på tre tiår – vi har lest om dette i VGs dekning av det – og påførte dem stor og til dels ubotelig skade. Vi viser til at departementet i proposisjonen skriver: «Varhaug-saken er en svært alvorlig sak, der det samlede system har kommet til kort når det gjelder å forebygge, reagere, gripe inn og forhindre videre skadelig atferd fra et helsepersonell også etter at helsepersonellet var fratatt sin autorisasjon.» Dette er en alvorlig understreking, som departementet også anfører i proposisjonen, og som vi støtter beskrivelsen av. Det er uforståelig i dag at overgrepene kunne få fortsette i så mange år, og vi konstaterer at dette har ført til lidelser hos mange sårbare pasienter og deres pårørende. Vi slutter oss derfor til at det nå settes ned et utvalg som skal gjennomgå sånne saker fra 2010 til 2020, og gjennomgå denne særskilte saken spesielt for å lære og sikre at vi ikke kommer i samme uføre igjen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
SV støtter saken. Jeg har bare behov for noen kommentarer. Det går på at slike saker ofte får pågå lenge. Jeg tror de som nå skal granske dette, og alle vi som har politisk ansvar på ulike områder, og også de som har faglig ansvar på ulike områder, er nødt til å være mer klar over den maktubalansen det er mellom fagpersoner og pasienter/brukere. For det utvikler seg noen strukturer der man passer på hverandre og sine kolleger. Jeg tror også det er veldig vanskelig for den som har sett at noe er galt, men ikke har sagt fra på lang tid, å si det når det har gått lang tid, nettopp fordi da har man visst det lenge og ikke gjort noe. Det er også et veldig maktubalanseforhold mellom det offentlige og den enkelte innbygger. Jeg tror ikke dette er spesielt for helsevesenet, jeg tror det gjelder mye av offentlig sektor, så det gjelder at man er oppmerksom på det. Men det er klart at det er spesielt sårbart i helsesektoren, i barnevernet f.eks., med alle de tilfellene der enkeltmennesket kommer i en situasjon der en trenger hjelp. Jeg har behov for å si dette. Dette utvalget skal ikke ta stilling til straff eller reaksjoner eller slike ting, men vi er nødt til å gå igjennom det også. Hovedsaken her må jo være å hindre at dette skjer, men jeg tror også at det må få noen reaksjoner for dem som bruker sin stilling til å begå overgrep mot forsvarsløse mennesker, og at det også må ses på framover. For jeg er ikke sikker på om det i seg sjøl er forebyggende, men jeg vet hvor viktig det er for folk som har vært utsatt for slike ting, at den som har gjort det, får en reaksjon, for det plasserer skyld og ansvar.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Senterpartiet og SV er veldig enige om at vi er nødt til å snu politikkutviklingen nå og få en mye sterkere distriktspolitikk. Da er kommuneøkonomien kjempeviktig, men også det som handler om digital infrastruktur. Da kan det være både bredbånd og 5G, men det vi veit, er at hvis områder ikke får det, blir de koblet av utviklingen. Derfor har det nå kommet en rapport som viser at hvis vi i løpet av fire år – og fire år er lang tid når det gjelder digital utvikling – skal komme i mål med at alle får dette, må vi legge en milliard på bordet hvert år. Det har SV lagt inn i sitt kommuneopplegg, for nå går de pengene fra Stortinget og til fylkeskommunene. Men jeg klarer ikke å se at det er noe særlig spor av dette i Senterpartiets opplegg. Der er det 600 mill. kr til fylkene. Det er knapt halvveis til dette, og man skal kanskje også ha noen penger til fylkesvegene. Hvordan har Senterpartiet tenkt å finansiere dette?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Representanten Lauvås sa i sitt innlegg at Arbeiderpartiet har store ambisjoner for kommunesektoren, og han påpekte også, helt riktig, at pandemien har gjort samfunnet mer urettferdig. For dem som er nederst på stigen, er kommuneøkonomien viktig, f.eks. de som har mistet tilbudet i skolen, eller andre som har mistet tilbudene sine nå, og har blitt både sykere og mer ensomme– og kanskje enda verre, de som ikke har nåla i veggen og må søke hjelp hos Nav. Representantens eget hjemfylke har hatt en ganske skrekkelig sak nå, som i bunn og grunn også handler om kommuneøkonomi. En av grunnene til at SV øker kommuneøkonomien kraftig, er at vi har ambisjoner for skole, omsorg og barnevern, men også for de sosiale sakene som kommunene har ansvaret for. Hvilke konkrete ambisjoner har Arbeiderpartiet på dette området?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Det håper jeg også, men da tror jeg nok Arbeiderpartiet må jekke opp ikke bare sine ambisjoner, men også sin vilje til å bruke penger på fellesskapet vesentlig, for hvis man ser på de behovene som er ute i kommunesektoren nå, på skolen, på underfinansiering av barnehager f.eks. på det sosiale området, er det veldig store mangler. For bare en times tid siden diskuterte vi en sak her i Stortinget om at det er behov for et lønnsløft for mange av dem som jobber i de yrkene som virkelig har stått i det gjennom pandemien: lærere, sykepleiere, helsefagarbeidere – alle de som har gjort denne jobben. Hvis det skal bli rom for et slikt lønnsløft, må kommunesektoren ha rammer som gjør at de kan gå i forhandlinger og foreta dette lønnsløftet. Har Arbeiderpartiet tatt høyde for dette i sitt kommuneopplegg?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Representanten Trellevik nevnte perspektivmeldingen i sitt innlegg, og det er interessant for den burde være en gladmelding – perspektivmeldingen sier at vi skal bli veldig mye rikere framover. Spørsmålet er bare hvordan vi skal bruke den rikdommen vi får. Høyre har systematisk gjennom sin periode når de nå har regjert, sagt at vi må kutte i velferden, og helt systematisk og veldig målrettet delt ut milliarder til landets aller rikeste og mest formuende. Men vi kan velge annerledes. Ja, vi blir mange flere eldre framover, men vi kan velge å bruke den økte rikdommen vi får, til å sikre fellesskapet, til å sikre at eldreomsorgen er god, og til å sikre at alle barn i Norge har en god skole og en familie med god økonomi. Hva er grunnen til at Høyre velger de aller rikeste framfor disse viktige oppgavene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Det er nok sånn at hvis vi har god velferd og gode skoler og sørger for at alle klarer seg bra, er dét en enda bedre satsing på verdiskaping framover. Men det jeg spurte om, var: Perspektivmeldingen viser at vi blir mye rikere, hvordan skal vi fordele den rikdommen? Høyre foreskriver kutt i velferd, kutt i kommuneøkonomi, kutt i eldreomsorg, kutt i fellesskapet vårt for å gi enda mer til de aller rikeste, der man gjentar og gjentar eventyrfortellingen om at det er så høyt skattetrykk i Norge. Nei, det er ikke det, Norge er på gjennomsnittet i OECD på dette. Det er fullt mulig å bli både rik og millionær i Norge med SVs politikk, men at små forskjeller øker verdiskapingen og tilliten i samfunnet vesentlig, har tydeligvis gått Høyre hus forbi. Hvordan vil de bruke handlingsrommet framover?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Nå i vår har vi sett at Fremskrittspartiets leder har sagt at Fremskrittspartiet vil sørge for et lønnsløft for dem som jobber i omsorgsyrkene. Jeg har leita veldig etter det når jeg har sett gjennom Fremskrittspartiets kommuneøkonomi. Jeg hører også at Fremskrittspartiet sier at de er veldig opptatt av eldreomsorg. Jeg har leita gjennom dette kommuneopplegget og finner ingenting. Derimot finner jeg helt konkrete forslag fra Fremskrittspartiet der de sier at de vil fjerne både eiendomsskatten og formuesskatten. Det er 28 mrd. kr – 28 mrd. kr kutt i kommuneøkonomi fra Fremskrittspartiet. Hvor mye lønnsløft og eldreomsorg blir det i kommunesektoren når de skal ha 28 mrd. kr mindre enn det de har i dag?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Jeg registrerer bare at Fremskrittspartiet gjentar denne litt sånn voodoo økonomihistorien sin. Vi har spurt regjeringen om de kan dokumentere at det har kommet en eneste arbeidsplass ut av disse skattelettene som Fremskrittspartiet skal ha enda mer av, og det lar seg rett og slett ikke dokumentere i det hele tatt. Jeg får prøve å gjenta spørsmålet mitt. Med den kommuneøkonomien som Fremskrittspartiet nå går inn for, ser da Fremskrittspartiet for seg at det blir rom for dette lønnsløftet som Fremskrittspartiets leder har lovet nå at skal komme, eller at det er rom i kommuneøkonomien, med 28 mrd. kr mindre, for et løft for eldreomsorgen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
SVs kommuneopplegg er et veldig godt argument for å stemme på SV ved høstens valg, for vi viser at vi tar på alvor de store behovene i kommunesektoren, f.eks. når det gjelder skole, som jeg vet at Høyre også er opptatt av, men med en annen innfallsvinkel enn det SV har. Vi har sett nå under pandemien at mange barn ikke engang har fått den spesialundervisningen de har krav på. Vi vet at det mangler faglærte lærere – det har aldri vært så mange ufaglærte lærere i skolen som det er under Høyre – og at det er behov for flere lærere, slik at hver enkelt elev kan bli sett og kan komme seg videre i livet med lærelysten og motet i behold. Det er derfor vi prioriterer dette. Det koster penger, og for oss er dette mye viktigere enn Høyres skattelette eller andre ting, så vi kommer til å stå på hardt for dette. Vi ønsker å styrke fellesskapet, og det går vi til valg på. Det er vi stolte av, og dette er det vi ønsker å få til.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Jeg vil takke representanten Benestad for å bruke sin taletid til å ta opp SVs viktige forslag. Det er veldig viktig at de nå blir nevnt her i salen. Nei, vi har ikke problemer med å prioritere. Vi prioriterer alle disse viktige tingene foran skattelette til folk som Benestad og meg og til dem som har mer enn det. Det mener vi er mye viktigere. Jeg regner jo med, da, at alle som nå går rundt og snakker om at det trengs rehabilitering, at det trengs styrking innen psykisk helse, at det trengs bedre skole osv. – at det bare er prat. SV er villig til å flytte penger til disse viktige områdene, og det har vi tenkt å slåss for i valgkampen og hver eneste dag framover.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Det er i hvert fall ikke noen tvil om at det alternativet vil bety en styrking av kommuneøkonomien. Jeg vet at representanten Benestad også har sittet i et samarbeid nå med – og fortsatt ønsker å samarbeide med – partier som vil fjerne 28 mrd. kr fra kommuneøkonomien. Jeg synes kanskje Høyre skulle begynne å forklare litt hvordan de har tenkt seg det samarbeidet framover. Nå skal vi inn i et valg. SV mener det går an å flytte på mange penger i norsk økonomi. Det er fullt ut rom for det. Perspektivmeldingen, som vi var innom i stad, viser at vi kommer til å bli veldig mye rikere framover. Spørsmålet er hvordan vi skal bruke den rikdommen i årene som kommer, og SV vil bruke de pengene til å styrke fellesskapet. Vi inviterer Arbeiderpartiet og Senterpartiet inn i et samarbeid der vi skal kunne realisere det å styrke fellesskapet på en skikkelig måte, og da kan det ikke bare være prat; da må det også være innhold i de løftene og de ordene vi kommer med.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Jeg vil takke representanten Torhild Brandsdal for veldig godt samarbeid og for å være hyggelig å ha som kollega i komiteen. Jeg vil ta opp en sak som jeg vet at representanten er opptatt av, og det er den økende barnefattigdommen. Det er jo kommunene som har ansvaret for det siste sikkerhetsnettet når det gjelder det. Derfor har SV nå prioritert en halv milliard i vårt kommuneopplegg bl.a. for å sørge for at familier som må få sosialhjelp, ikke får avkortet sosialhjelpen sin med barnetrygden. Den vet vi jo at alle andre får oppå lønna si, uansett hvor mye de tjener. Kristelig Folkeparti har klart å verne den lille økningen partiet har fått til, fram til barna er seks år. Men kan representanten forklare hvorfor man ikke vil verne disse pengene for alle ungene, også for dem som er ungdommer? For de ungene er faktisk også ganske dyre.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Jeg får si tusen takk for det. Men til det spørsmålet jeg tar opp med representanten, tenker jeg at det egentlig er et verdispørsmål. Det SV ønsker, er at vi skal si at kommunene ikke skal kunne gjøre dette, for vi vet at er det noen familier som trenger disse pengene, er det de familiene som har minst. De som har mer, kan jo strengt tatt kanskje klare seg uten disse pengene, ganske mange av dem, men ikke disse familiene. Et annet spørsmål jeg også kunne tenke meg at representanten kunne si litt om, er barnevern og øremerking av penger. Det er ofte slik at det er dragkamp om pengene i kommunene. Stortinget og regjeringen sier at man skal øke antallet ansatte i barnevernet, og for å være sikker på det må man jo øremerke pengene. Men nå gjør regjeringen det motsatte. Hvorfor mener Kristelig Folkeparti at det er riktig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Men da kan jeg anbefale representanten Bransdal å stemme på forslag nr. 10, som ligger i innstillingen, for der står det at Stortinget ber regjeringen sikre at økte kostnader til kommunene som følger av barnevernsreformen, dekkes av staten – altså at det er fullfinansiering. Så jeg er helt enig i at det er en viktig sak. Men når det gjelder å verge dem som er aller mest utsatt, altså barn som blir utsatt for vold og omsorgssvikt, hadde jeg kanskje håpet at representanten tenkte at det var et viktigere prinsipp enn den kommunale friheten. Jeg vil gjerne ha kommunal frihet og økte rammer sånn at man har muligheter til å gjøre det, men den sikkerheten vi skal gi til barn som er utsatt for vold og overgrep, kan vi ikke si at skal variere fra kommune til kommune. Den må gjelde barn uansett hvilken kommune de bor i.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Spørsmålet mitt handlet om at det er fint med kommunalt sjølstyre og valgmuligheter, men når det gjelder å sikre de barna som trenger hjelp av barnevernet, kan det ikke være forskjell fra kommune til kommune – at vi må vite at det er folk der som kan hjelpe dem, og at de pengene ikke blir brukt til noe annet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Perspektivmeldingen, som også statsråden viser til, viser at vi har et finansielt handlingsrom framover. Det alle politikere pleier å si når de skal holde taler, er at det er folk som er den viktigste faktoren vi har, som skaper verdiene i Norge. Det vi gjør når vi investerer i fellesskapet, slik som SV vil, er at vi sikrer at enda flere får være med på veksten, kommer til å klare seg bra, får bra utdanning, får muligheter til å omskolere seg hvis de mister arbeid, får gode helsetjenester hvis de blir syke, osv. Så hva er grunnen til at Høyre ikke vil bruke det framtidige handlingsrommet til å på en måte foredle den aller viktigste innsatsfaktoren vi har i samfunnet vårt, nemlig de enkelte menneskene, men isteden gir mesteparten av pengene til dem som faktisk klarer seg bra fra før?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Skal folk ønske å bo i kommunene, og skal bedriftene ønske å etablere seg i kommunene, må det være moderne kommuner med gode kultur- og fritidstilbud, med en skole som har høy kvalitet, og man må være sikker på at man får hjelp hvis man blir syk. Dette er en av grunnene til at SV prioriterer kommuneøkonomien så høyt, for vi vil ha veldig høy standard på det fellesskapet vi skal ha. Det er også grunnen til at vi har prioritert f.eks. tilskudd til å sørge for at det er desentralisert høyere utdanning som er lokalisert rundt omkring i landet, for det er helt nødvendig, i tillegg til den digitale infrastrukturen, der vi nå har fått en plan som viser at vi må investere 1 mrd. kr hvert år i fire år for å komme i mål med dette. SV legger det inn i sitt opplegg. Erkjenner regjeringen at det er nødvendig med 1 mrd. kr hvert år i fire år for å sikre at alle får digital infrastruktur?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-15:
Jeg tror ikke det er bare jeg som stadig får henvendelser fra foreldrene til utviklingshemmede og fra mennesker med funksjonsnedsettelser om at tilbudet de får i kommunene, på ingen måte holder mål. Det er sikkert mange som har fått henvendelser om ordningen med brukerstyrt personlig assistanse, som kommunene får lov til å skalte og valte med fordi regjeringen har nektet å lage en forskrift som viser hvordan dette skal håndteres. Nå er det flere kommuner som skjærer ned på dette tilbudet, slik at folk ikke får tatt noen selvstendige valg i eget liv. Jeg kan fortelle at vår representant i fylkestinget i Vestfold og Telemark nå får kuttet så mye i sin brukerstyrte personlige assistanse at han må si fra seg sitt politiske verv. Det er situasjonen i mange kommuner. Derfor må kommuneøkonomien styrkes, slik at disse ordningene for mennesker som trenger fellesskapet mer enn andre, faktisk er der, og ikke bare er fine ord. Vi har fått rapporter om menneskerettighetsbrudd i eldreomsorgen. Det er derfor SV er engasjert i dette, og det er derfor vi mener at det er viktigere å bruke pengene til dette enn å gi til de aller rikeste i samfunnet. Det er ikke slik at de pengene man gir til de aller rikeste, risler ned og blir til arbeidsplasser eller velferd. Nei, de blir der, og det ser vi: Forskjellene øker – år for år. Det hadde vært mye bedre for samfunnet og for enkeltmenneskenes frihet, og det skal gjelde alle, at vi hadde styrket fellesskapet. SV er også veldig opptatt av at den ungdommen vi har, skal få det beste tilbudet om læring. Derfor er vi veldig opptatt av at alle skal få læreplass, og at videregående skole – særlig yrkesfag – er nødt til å få et løft når det gjelder utstyr. Det vet vi henger etter. Det er dyrt, og det er færre elever nå enn før, men vi er nødt til å sørge for dette, for alle sier at det er på yrkesfag vi trenger at elevene går. Vi oppmuntrer dem og sier at vi trenger flere fagfolk enn de som har mastergrad. Det er sant, men da må 1) skolene være der, og 2) de må ha moderne utstyr som matcher det næringslivet disse elevene skal ha læreplass i. Det er også et stort behov for helse- og omsorgspersonell i offentlig sektor og i kommunesektoren framover, men kommunene sliter med økonomien. Derfor foreslår SV å øke lærlingtilskuddet i kommunesektoren for at kommunesektoren skal ta inn disse lærlingene, slik at de får fullført utdanningen sin. Det er nødvendig, for kommunene har ikke inntjening, de har bare lønnsutgifter for disse lærlingene. Dette hadde vært en mye smartere måte å bruke penger på enn den som flertallet har.