Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2011-05-23:
Den tyske teologen og presten Martin Niemöller har sagt i diktet «Likegyldighet»: «Først tok de kommunistene men jeg brydde meg ikke for jeg var ikke kommunist. Deretter tok de fagforeningsfolkene men jeg brydde meg ikke for jeg var ikke fagforeningsmann. Så tok de jødene men jeg brydde meg ikke for jeg var ikke jøde. Til slutt tok de meg. Men da var det ingen igjen til å bry seg.» Den internasjonale holocaustdagen markerer hvert år den dagen verden ble konfrontert med, da de allierte styrkene marsjerte inn til grusomhetene som åpenbarte seg i utryddelsesleiren Auschwitz, og frigjorde den for over 65 år siden. I 2005 vedtok FNs generalforsamling å gjøre nettopp denne dagen, 27. januar, til en internasjonal minnedag for holocaust. I tillegg til europeiske jøder ble også romfolket, tatere, homoseksuelle, funksjonshemmede, mentalt syke, kommunister og andre venstreopposisjonelle som naziregimet ønsket å utrydde, omfattet av ugjerningene. Den utryddelsen som verden var vitne til her, var uten sidestykke, og alle var helt sikre på at dette aldri kunne skje igjen. Allikevel har det skjedd. I Kambodsja ble nærmere to millioner av landets innbyggere utryddet i et forsøk på å starte landets tenkning på nytt. 800 000 tutsier ble drept i 1994 av sine egne naboer, fordi de ikke var hutsier. I Europa har muslimene i Bosnia vært utsatt for et serbisk folkemord. I Norge markeres holocaustdagen på Akershuskaia i Oslo. Her ble de norske jødene brutalt stuet om bord i fangeskipet «Donau» i 1942 for å bli sendt til nettopp Auschwitz og utryddelse. Arrestasjonene som kom i forkant av dette, ble for det meste utført av nordmenn. Det er ikke et stolt øyeblikk i norsk historie. Alle bør lære av dette. Vi vet ikke hvem som er i stand til å være med på slike forferdelige handlinger, før de skjer. Det er allikevel grunn til å tro at bevisstgjøring og holdningsarbeid er avgjørende for at dette aldri skal kunne skje igjen. «Det kan skje igjen» er også tittelen på den rapporten som arbeidsgruppen, ledet av Inge Eidsvåg, har laget for Kunnskapsdepartementet. Deres anbefaling er at antisemittisme, rasisme og flerkulturell forståelse bør vektlegges mer i skolen. Det er flertallet i komiteen enig i. Det er vår jobb som politikere og ledere i Norge å bekjempe folkemord, undertrykkelse, rasisme, diskriminering og antisemittisme. Det er alvorlig når uskyldige jødiske barn trakasseres for sin religion, eller får skylden for ting og handlinger som skjer andre steder i verden, også i Israel. Det er skremmende når barn gjør dette mot hverandre og bruker den type beskyldninger, og det er ikke fordi disse barna har lest om det selv. Disse holdningene kommer fra et sted, og jeg mener at lærere og foreldre bærer et tungt ansvar her. Men det er også skremmende når vi har representanter i dette storting som uttaler: «Den ikke-vestlige innvandringen til Norge, spesielt fra muslimske land, er helt åpenbart ulønnsomt for det norske samfunnet.» Like alvorlig er det når andre representanter har uttalt at «islam ikke utstår frihetsverdier» og at «alle i Norge må sverge troskap til Kristne verdier». Å trekke slutninger om enkeltindivider basert på gruppetilhørighet er en svært alvorlig og farlig aktivitet. Jonas Gahr Støre sa under markeringen av den internasjonal holocaustdagen på Akershus i fjor at vi som samfunn må kjempe mot dette – mot antisemittisme og mot ideologier som ekskluderer og sprer hat. Dette er en kamp som angår oss alle, og hvor vi alle har et ansvar, sa utenriksministeren. Det er jeg enig i. Derfor er jeg også glad for at kunnskapsministeren bl.a. i ungdomsskolemeldingen har signalisert at hun også deler Eidsvåg-rapportens anbefaling om at arbeidet mot antisemittisme og rasisme skal styrkes i skolen. Intensjonen i forslaget som vi behandler her i dag, er bra. Flertallet mener bare at det kan gjøres på andre måter. Den internasjonale holocaustdagen er en god anledning til å se de historiske hendelsene i sammenheng med dagens samfunn og trekke slutninger og lærdom av det. Innholdet i denne dagen bør ikke fragmenteres og omhandle enkeltelementer. Vi vet at «det kan skje igjen», og at det bare kan bekjempes med kunnskap og holdninger.