Iselin Nybø (Venstre), 2016-02-11:
Når en leser innstillingen i den saken som vi nå har til behandling, står det helt i starten en del tall som viser hvilken stor samfunnsutfordring og folkehelseutfordring psykiske lidelser er. Det setter ting litt i perspektiv når en ser de enorme størrelsene vi snakker om. Og det er klart at det er et samfunnsproblem når folk dropper ut av skolen, når folk må gå på Nav, når folk ikke klarer å mestre hverdagen sin. Men det som er enda viktigere enn at det er et samfunnsproblem, er at det er et voldsomt stort problem for den det gjelder, den som er rammet av dette. Det å mestre livet sitt og det å være psykisk frisk er viktig for alle. Derfor er det også viktig at vi har denne saken på agendaen, og at denne typen saker, disse utfordringene, blir løftet. Vi som sitter i KUF-komiteen, har ansvaret både for grunnskole, for videregående og for universitetene, og psykiske utfordringer, psykiske plager, er noe vi ser over hele linjen. Når vi har studentundersøkelser oppe til behandling, når det gjøres undersøkelser blant studentene, viser de også at studentene har store psykiske problemer. Spesielt jenter er utsatt for det. Så det er en alvorlig problemstilling vi som politikere møter. Mange har snakket om mobbing i skolen, at det er et viktig tema – og det er et viktig tema. Jeg tror mange av oss begynner å bli litt utålmodige, for det er et tema som vi har oppe til debatt titt og ofte, men vi føler ikke at vi kommer noen vei. Vi kan diskutere det i timevis. Men hva hjelper det når den enkelte elev fortsatt blir mobbet? I Stavanger kommune, der jeg tidligere var lokalpolitiker, var det en skolesjef som sa at det eneste som hjelper mot mobbing, er å fokusere kontinuerlig på det. Det tror jeg hun har helt rett i – det må fokuseres på i Stortinget, blant skoleeiere, rektorer og i klasserommene. Mobbing kan bare bekjempes med å fokusere kontinuerlig på det, og det er så viktig for at den enkelte skal oppleve en skolehverdag, en hverdag, som er fri for mobbing, og det vil også bidra til bedre psykisk helse for dem som blir utsatt for mobbing. Mange har også vært inne på dette med forventningspress og dagens unge som er så skikkelige. Det er vel også det vi ser i de studentundersøkelsene som blir gjort, at forventningspresset fra samfunnet og det forventningspresset som de legger på seg selv, er så stort at det er vanskelig å takle. Skolehelsetjenesten er den viktigste faktoren vi kan styre når det gjelder å ta tak i disse utfordringene, for det er det lavterskeltilbudet vi har. Det er der alle kan komme inn, det er der døren alltid står åpen, det er der det alltid er noen til å hjelpe. Derfor er jeg glad for at vi sammen med regjeringen har løftet skolehelsetjenesten og fått flere helsesøstre. Som Geir Sigbjørn Toskedal fra Kristelig Folkeparti var inne på, er det en utfordring at kommunene gjør andre prioriteringer enn det vi fra Stortinget skulle ønske at de gjorde når det gjelder satsing på helsesøstre – men vi har fått iallfall en liten øremerking der, og så får vi se om det kan hjelpe, og om det er noe vi må vurdere videre også. Så synes jeg det skal være sagt at når vi snakker om skolehelsetjenesten, kan vi ikke bare snakke om helsesøstre, for skolehelsetjenesten må handle om mye mer enn bare det. Det må handle om psykologer, det må handle om psykiatriske sykepleiere – noen velger til og med å ansette politifolk fordi de møter ungdommer der de er, og med de utfordringene de har. Det er sånn at læreren er den viktigste voksenpersonen i skolen, og lærerne er de som møter elevene hver eneste dag. Lærerne kan ikke håndtere eller fikse alle problemer som elevene har, men det er viktig at vi har lærere som er trygge voksenpersoner, og som kan identifisere de utfordringene elevene har. Når en snakker med lærere, forteller de at de utfordringene elevene har i dag, er mye større enn dem de hadde før. De har elever som har mye mer alvorlige problemer enn de elevene som de møtte tidligere. Det skyldes forhold i hjemmet, det skyldes rus, det skyldes en rekke ulike ting, men at utfordringene ute i skolen oppleves større, er iallfall de tilbakemeldingene vi får. Da er det viktig at vi setter læreren i stand til å identifisere dem, og at vi har yrkesgrupper i skolen som kan hjelpe til med å håndtere de utfordringene som er.