Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-28:
Barnevern er et viktig, stort, vanskelig, mangesidig, komplekst og sårt felt, også for oss politikere. Om barnevernet vårt feiler, kan det ha ekstremt alvorlige konsekvenser, og det er vårt ansvar. Jeg tror at vårt barnevern er av de beste i verden, og at det gjøres veldig mye godt og riktig arbeid rundt om i hele landet i barnevernet vårt. Det pekte også ansvarlig statsråd på i sin redegjørelse, som vi i dag debatterer. Men statsråden måtte innrømme at det er mye som virkelig ikke er godt nok på en hel del områder, som feil begått av barnevernet i saker vi er dømt for i Den europeiske menneskerettsdomstol, at det er store kvalitetsforskjeller i barnevernet mellom kommunene, og at en hel rekke tilsynsrapporter har pekt på kvalitetsmessige og strukturelle utfordringer, bl.a. når det gjelder samhandling mellom ulike tjenester på ulike forvaltningsnivå. Altfor mye av den hjelpen som gis, er dessverre fragmentert og for lite tilpasset barnet og familiens behov, og det har i det siste også vært rystende avsløringer i deler av institusjonstilbudet. Ikke minst har media avslørt mange forferdelige barnevernshistorier hvor jeg mener barnevernet vårt har sviktet. Svikt og feil, og med det skade, er også dokumentert i mange andre revisjoner og rapporter ved tilsyn. I tillegg har de ansatte i det siste mobilisert for å peke på alt som ikke fungerer fra deres ståsted, og fosterfamiliene sliter med at deres område ikke er lovregulert. På toppen kommer utfordringene med at barnevernet vårt ikke har all verdens omdømme internasjonalt om dagen. At så mange feil og vonde skjebner avdekkes i barnevernet, svekker naturlig nok tilliten til barnevernet, og det er farlig. For vi må ha et barnevern befolkningen har tillit til, ellers blir det enda vanskeligere både å drive og å rekruttere til godt barnevern. Krympende tillit i befolkningen er nok også et resultat av den store mobiliseringen på sosiale medier mot barnevernet vårt av mennesker som av ulike grunner ønsker å kritisere det. Jeg vet at mange kan ha gode grunner til å kritisere barnevernet og mener deres stemme er veldig viktig, men dessverre er en hel del av kritikken i slike fora hatefull, konspiratorisk og full av grove beskyldninger, noe som etter min mening ikke bidrar konstruktivt i jobben med å forbedre barnevernet vårt, og som også rammer Norge internasjonalt. Jeg har nå belyst noe av det som lugger i barnevernet, og det er etter min mening altfor mye som lugger altfor mange steder til at jeg ble beroliget av statsrådens redegjørelse, enda han vektla alt arbeidet som gjøres for å forbedre situasjonen. Mye av det er vel og bra, men vi gjør langt fra nok, og jeg opplever at skiftende regjeringer, også den rød-grønne, har brukt mye tid på brannslukking på dette feltet, selv om det har vært reformer og lovarbeid i gang. Jeg opplever egentlig at vi som nasjonalforsamling må skjerpe oss og løfte dette feltet med dets altfor mange utfordringer mye mer og bedre, i fellesskap. For selv om jeg vet at statsråden og alle partiene i salen virkelig brenner for å forbedre barnevernet vårt, tror jeg ikke at vi får det raskt nok til om vi skal fortsette sånn som nå, med utredninger av enkeltstående felt, etterfulgt av noen mer eller mindre effektive tiltak for å forbedre de verste funnene, altså brannslukking. Vi trenger derfor snarest å få nedsatt et uavhengig granskningsutvalg som kan gjøre en helhetlig og grundig gjennomgang av hele barnevernsfeltet, slik Befring-utvalget gjorde for 20 år siden, og som jeg la fram et representantforslag om på tirsdag. Om det er én sektor som trenger en slik granskning nå, er det denne. Vi politikere må ikke, som representanten Silje Hjemdal sa, være redde for å få alle fakta på bordet på et så alvorlig felt, både feil og mangler. Vi må bare være glad for deretter å få anbefalt fra uavhengige granskere hva vi bør gjøre. Disse vil selvfølgelig kunne lene seg på alle de rapportene som allerede er utført på enkelte områder i det siste, og samtidig se disse i sammenheng og sørge for ytterligere utredninger på andre områder, og – veldig viktig – se på EMD-dommene og -sakene med uavhengige øyne. Jeg tror en slik granskningskommisjon vil løfte barnevernet som tema politisk og ikke minst styrke tilliten til barnevernspolitikken i befolkningen, for det trengs. Jeg håper derfor både statsråd, regjering og storting ser at det at vi får en slik omfattende granskningsrapport på bordet, er det som må til om vi skal klare å gjøre mer enn å drive med brannslukking. Det fortjener de berørte barna, det fortjener familiene deres, det fortjener de ansatte i barnevernet, som står på, og som da også ville få mye uavhengig ros, det fortjener fosterfamiliene og de som har omsorg for barna i institusjonene, og det fortjener befolkningen.