Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-03-28:
Jeg vil først av alt takke Lise Christoffersen fra Buskerud for at hun setter denne saken på dagsordenen. Cirka 37 pst. av Norge består av skog. Det er veldig mye. Bare der har vi en av de største forutsetningene for å kunne drive med treforedling. Det er derfor Norge har lange tradisjoner med treforedling, spesielt i Buskerud, som Lise Christoffersen har nevnt. Vi har god tilgang på råvarer, og vi har Drammen havn, som er en av Norges største og beste havner. Vi har også god kompetanse på treforedling. Slik sett er mye lagt til rette for at vi kan bli ledende på treforedling, og at det skal bli en voksende industri. Men vi har de siste åtte–ti årene sett at vi ikke lenger er så veldig konkurransedyktige. Det er ikke fordi det er mangel på råvarer, eller at kompetansen har blitt for dårlig, men det er fordi alle de politiske verktøyene i den berømte verktøykassa ikke er brukt, at vi i Norge har særnorske regler og særnorske skatter og avgifter, og at vi ikke har gode nok veier, som er viktig for denne typen industri. Vi har også hatt en annen interpellasjonsdebatt som handlet om å sikre at norsk industri får et CO2-regelverk på linje med EU, med bakgrunn i at særnorske CO2-kostnader kan ødelegge for konkurranseevnen. Også i denne debatten er det viktig å ta med seg at særnorske avgifter eller særnorske regler gir andre lands industrier konkurransefortrinn. Det samme gjelder i denne saken om treforedling, om det så gjelder en overgangsperiode for å selge elsertifikater på grønne sertifikater, slik at det gir industrien samme økonomiske rettigheter som f.eks. våre svenske konkurrenter har hatt under åtte år for omstilling og opprustning. Vi har de siste seks årene vært vitne til at store hjørnesteinsbedrifter har blitt nedlagt, bl.a. på grunn av dårlige rammebetingelser for norsk industri. Vi husker alle valgkampen i 2005, hvor de fleste politikerne drog til Grenland i Telemark og sa at med deres politikk ville Norske Skog og andre tilsvarende industrier ikke oppleve det samme, i hvert fall ikke hvis det ble rød-grønt flertall. Det ble en flertallsregjering bestående av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet etter valget i 2005, og utviklingen har ikke snudd. Bare i Buskerud har flere industrier måttet legge ned eller har vært på konkursens rand. For noen år siden gjorde Statistisk sentralbyrå noen beregninger på oppdrag fra Dagens Næringsliv for å finne ut hvilke politiske partier som hadde den beste politikken for konkurranseutsatt industri. Nå husker jeg ikke akkurat ordrett hva overskriften ble, men det var i hvert fall at Fremskrittspartiet hadde den beste politikken for å redde konkurranseutsatt industri. Beregningene konkluderte med at avkastningen av oljefondet bør brukes på avgiftskutt hvis målet er å styrke konkurranseutsatt industri. Etter å ha hørt Trond Giske har jeg iallfall et ørlite, optimistisk håp om at det er bedring, men som han selv sier, er det viktig at man har stabile rammebetingelser. Senest på TV 2 Nyhetskanalen i går, søndag, fikk vi høre om forskjellen på lønnskostnader i den globale verden vi lever i. For én industriarbeider i Norge kan man ansette 16 i Kina. Jeg vil anta at en norsk industriarbeider ikke er så veldig mer effektiv enn en kinesisk industriarbeider – det vet jeg ikke så mye om – men iallfall ikke mer effektiv enn 16 kinesere. Det må vi ta inn over oss. Et så stort land som Kina, som har flere tusen dyktige ingeniører, flere enn Norge, satser stort på forskning og har rikelig tilgang på råvarer som skog. Vi må heller ikke glemme hvilket land i verden som står bak oppfinnelsen av papir. Papir i moderne forstand, dog uten skrift, ble funnet i utgravninger i Kina datert til det andre århundre f.Kr. Toalettpapir ble brukt i Kina allerede i det sjette århundre e.Kr. En reisende araber skrev den gang om den underlige skikken å bruke toalettpapir: «Kineserene er ikke så nøye på renslighet og vasker seg ikke med vann etter toalettbesøk, men de tørker seg med papir.» Men tilbake til det politiske: Hva kan man så gjøre? Jeg vil selvsagt trekke fram skatte- og avgiftslettelser. Vi må gjennomgå de særnorske miljøkrav, som kan medføre konkurranseulemper for norsk industri. Vi må ha mye større samferdselssatsinger. Veiene i Buskerud fylke, sammen med Telemark fylke, er tidligere kåret av VG til å være landets mest livsfarlige veier. Det sier jo litt. Det er også noe av det næringslivet påpeker. Vi må videreutvikle våre havner, vi må satse mer på forskning, og vi må stimulere til at utenlandske investorer får lyst til å satse i Norge. Vi må fjerne den særnorske formuesskatten, slik at vi får norske investorer og småsparere, som også får lyst til å investere i Norge. Siste moment jeg vil minne om, er at regjeringen har flagget at de vil bruke kopipapir, konvolutter og trykksaker laget av returpapir så langt det er mulig. Samtidig satt regjeringen på gjerdet idet Norges eneste returfabrikk gikk over ende.