Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Interpellanten spør hvordan jeg vil bedre samarbeidet mellom kommune og stat slik at brukerne kan få et bedre tilbud. Min oppfatning er at samarbeidet mellom kommune og stat i Nav-kontorene gjennomgående er godt. Det ligger i partnerskapets natur at det er utfordrende. En rekke praktiske utfordringer, kulturer og tilnærminger møtes når stat og kommune skal samarbeide tett. Mitt klare inntrykk er likevel at både kommune og stat har forståelse for hverandres roller og viser vilje til å finne gode løsninger. Den tvisteløsningsmekanismen som ble etablert for å løse konflikter mellom kommune og stat har til illustrasjon bare blitt benyttet ved to anledninger. At de fleste Nav-kontorene har valgt én felles leder for kontorene, underbygger også den positive innstillingen til partnerskapet. Nav-reformens visjon er å få flere i arbeid og aktivitet gjennom arbeidsretting og brukerretting. Nav-kontorene skal yte samordnet bistand til brukerne av kontoret ved at statlige og kommunale ordninger ses i en sammenheng. Overfor brukerne skal Nav-kontorene framstå som en enhet. I reformperioden har det vært utfordrende å sikre nok fokus på målene bak reformen. Omorganiseringen og å bedre ytelsesbehandlingen på statlig side har tatt mye oppmerksomhet. I boken Nav ved et veiskille, som ble presentert den 20. januar i år, vises det til at lederne av Nav-kontorene nå kan vende tilbake til reformen, og at innføringen av arbeidsevnevurderinger og arbeidsavklaringspenger har bidratt til det. Videre har jeg merket meg sluttkapitlet hvor to av forskerne gir følgende faglige råd: «… dersom overordnede nivåer, fra politikerne og nedover, klarer å vise besinnelse i forhold til egne ambisjoner på Nav-kontorenes vegne, slik at disse ikke blir pålagt nye oppgaver før de har fått begynt å svare på de gamle, så kan reformens visjoner bli utprøvd i praksis.» Dette betyr ikke at vi ikke skal gjøre noe, men jeg mener at det understreker hvor viktig det nå er at vi må la Nav-kontorene få mulighet til å utvikle seg og til å levere og prestere. Jeg ser det også slik at de reformene som nylig er gjennomført, som innføring av arbeidsevnevurdering, legger et godt grunnlag for å videreutvikle tilbudet til beste for brukerne. Interpellanten viser til nedskjæringer i statlig ansatte ved Nav-kontorene. Det er riktig at flere kommuner har signalisert at de er urolige for reduserte bevilgninger, selv om jeg nok ikke vil si at dette kan karakteriseres som et Nav-opprør i Kommune-Norge. Arbeids- og velferdsetatens samlede driftsramme fastsettes i de årlige budsjettene, og rammen til Arbeids- og velferdsetaten må vurderes opp mot både oppgavene den skal utføre, og det samlede budsjettopplegget. Arbeids- og velferdsetaten har i reformperioden blitt betydelig styrket. Fra saldert budsjett 2009 til saldert budsjett 2010 økte etatens driftsbevilgning med 1,1 mrd. kr. Færre statlig ansatte ved Nav-kontorene i 2011 skyldes i all hovedsak redusert tiltaksnivå i 2011. Når tiltaksnivået går ned, reduseres også oppgavene til Arbeids- og velferdsetaten, og driftsrammene til etaten korrigeres for dette. I tillegg har Arbeids- og velferdsetaten hatt en vekst i IKT-driftsutgiftene som etaten må dekke innenfor bevilgningen til driften av etaten. Arbeids- og velferdsdirektoratet har opplyst at fylkeslinjen i etaten, som bl.a. omfatter Nav-kontorene, er blitt betydelig skjermet når økte IKT-utgifter er blitt dekket inn. Arbeids- og velferdsdirektoratet har anslått at innsparingene i fylkeslinjen i 2011 gjør at det blir en redusert bemanning på om lag 350 til 400 årsverk. Det er det enkelte fylkeskontor som igjen må prioritere ressursbruken mellom de ulike enhetene som Nav-kontor, forvaltningsenhet og fylkeskontor. Totalt er det om lag 9 000 årsverk i fylkeslinjen. Arbeids- og velferdsetaten skal ha ressurser som sikrer at den kan utføre de oppgavene den har, og når de målene som er blitt satt. Samtidig må vi også stille krav om at etaten kan løse oppgavene på en effektiv måte. Det er en vanskelig, men viktig balansegang å sikre tilstrekkelige rammer for god oppgaveløsning og samtidig sikre press på effektiv utnyttelse av offentlige midler. Det er særlig viktig når Arbeids- og velferdsetaten forvalter så store fellesskapsverdier som den gjør. Etableringen av pensjonsenheter og forvaltningsenheter er eksempler på organisatoriske tiltak som på sikt både skal øke effektiviteten og sikre likebehandlingen for de ikke brukernære oppgavene. Samtidig har det gitt Nav-kontorene muligheten til å konsentrere mer av innsatsen til individuell veiledning og oppfølging. Interpellanten har i sitt spørsmål vist til at byrdene for kommunene øker når statlig bemanning reduseres. Kommunalt ansatte og statlig ansatte kan utføre oppgaver på hverandres ansvarsområder. Det er selve ideen med det sømløse Nav-kontoret. Dersom kommunalt ansatte utfører flere oppgaver på statlig ansvarsområde enn omvendt, kan det framstilles som en form for kostnadsoverveltning fra statlig til kommunal side. Arbeids- og velferdsdirektoratet har de siste årene undersøkt dette. Undersøkelsene viser at i 2008 og 2009 brukte kommunalt ansatte mer av sin arbeidstid på statlige oppgaver enn statlig ansatte brukte på kommunale oppgaver. I 2010 viser imidlertid undersøkelsen at statlig og kommunalt ansatte bruker like mye av sin arbeidstid på den andre partnerens arbeidsoppgaver. Etter min mening er det et klart tegn på at partnerskapet begynner å bli mer likeverdig, ikke motsatt. Det viser også at kommunene var fleksible i 2008 og 2009, da Arbeids- og velferdsetaten hadde store problemer i ytelsesforvaltningen. Vi har tillit til kommunene også utover dette. Kvalifiseringsprogrammet var i oppstarten en øremerket bevilgning. Når det nå er etablert Nav-kontor i alle kommuner, er pengene innlemmet i rammetilskuddet. Jeg legger til grunn at kommunene bruker denne økte handlefriheten til å utøve et godt sosialfaglig og forebyggende arbeid, med sikte på å redusere antall langtidsmottakere av sosialhjelp og for å sikre at de som har rett til et kvalifiseringsprogram, får tilbud om det. Avslutningsvis vil jeg vise til at det er en løpende kontakt mellom KS og departementet om situasjonen i arbeids- og velferdsforvaltningen, og at KS og direktoratet har et mer hyppig praktisk samarbeid. I tiden framover vil departementet i samarbeid med KS vurdere hvordan vi kan videreutvikle partnerskapet, og om det er grunnlag for å gjøre endringer. Men som jeg innledet med: Jeg tror det er vesentlig for både brukere og ansatte at Nav-kontorene nå får mulighet til å arbeide videre med å utvikle de virkemidlene og arbeidsmetodene som Nav-reformen gir mulighet til.