Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-12-06:
Alle land trenger et forsvar både for egen sikkerhet og for å hjelpe andre når det skulle være påkrevd, også Norge. Dette tror jeg så å si alle er enige om, men når det gjelder størrelse og omfang, er det stor forskjell på de enkelte partiers prioriteringer. For Fremskrittspartiet er det ingen tvil om at Norge trenger og må ha et forsvar det står respekt av. Norges størrelse, omfang og ikke minst våre interesser i olje og fisk og til slutt vår beliggenhet gjør at Fremskrittspartiet er noe skuffet over de andre partienes mindre bidrag til dette. Fremskrittspartiet ønsker et budsjett hvor forsvaret får fulle muligheter til å gjøre den jobben vi politikere setter dem til. Da må pengesekken stå i forhold til de ordrene vi gir dem. Fremskrittspartiet ønsker et tidsmessig forsvar for nasjonal sikkerhet og internasjonalt engasjement. Fremskrittspartiet ønsker avdelinger med en reaksjonsevne tilpasset et større spekter på konfliktskalaen. Da Stortinget gikk fra hverandre sommeren 2001, var det flertall for at Forsvaret skulle styrkes, og at det ikke skulle skorte på midler. En struktur koster penger, og disse må følge med. Heimevernet har vært diskutert forholdsvis mye denne høsten, dessverre kanskje mest på grunn av den tragiske hendelsen i Kongsvinger-området. Det er fokusert på kammerlås og inndragning av tennstempelnål, ikke på HVs rolle. Tennstempel blir vedtatt som en straksordning, og kammerlås innføres over en treårsperiode, dette mot Fremskrittspartiets stemmer. Fremskrittspartiet mener at dette griper langt og dypt inn i HV, hvor nettopp de skulle være raskt på plass og ikke minst kampdyktige. Vedtaket vil etter Fremskrittspartiets syn redusere den beredskapen som HV har hatt. Nøkkelproblematikk vil vi få, og jeg ser med spenning på hvordan dette vil løses. I dag har man når det gjelder de våpen som er utstyrt med denne type sikring, ca. 3 000 stykker, nøkkel hos den enkelte. En annen løsning er visst tenkt. I Norge finnes ca. 1 500 000 jakt- og konkurransevåpen registrert, mens det er ca. 70 000 HV-våpen. I en 15-årsperiode, 1987–2001, ble det begått 629 drap i Norge, de aller fleste med kniv. Et svært lite tall – selv om ett mord selvfølgelig er ett for mye, det skulle bare mangle – er gjort med HV-våpen. Og da er det noe dramatisk å gjøre om HVs struktur på grunn av dette. Fremskrittspartiet ønsker å øke overføringen til Heimevernet. Dette for å ivareta de behov Heimevernet har for å gjennomføre en nødvendig og tidsmessig trening og utdannelse. Materiellmessig står Heimevernet overfor utfordringer, noe som vi må ta høyde for i budsjettrammene framover. Fremskrittspartiet mener at med en styrke på 83 000 soldater og en betydelig omorganisering, må HV i likhet med de andre våpengrenene ha forutsigbarhet i sine budsjetter, og nettopp budsjetter som er tilpasset det ønskede aktivitetsnivå. Det må i større grad enn tidligere tas hensyn til den senere tids utvikling og bruk av HV-soldater, inklusiv befal, i fredstid i sammenheng med terrorberedskap og lignende. Det må også ses på behovet for å styrke HVs spesialavdelingen. Fremskrittspartiet ønsker på grunnlag av dette å øke overføringene til HV med 20 mill. kr til drift. Når vi snakker om penger, ønsker Fremskrittspartiet også å øke bevilgningen til Kystvakten med 30 mill. kr til drift, også dette innenfor rammen. Fremskrittspartiet ser for øvrig med stor bekymring på at Forsvaret er blitt rammet av momsreformen på en slik måte at dette medfører ekstrakostnader ved f.eks. innleie av fartøyer til Kystvakten. Dette medfører at Kystvakten i mindre grad enn tidligere er i stand til å løse sine oppgaver innenfor allerede stramme budsjetter, hvis ikke dette kompenseres. Ellers vil Fremskrittspartiet påpeke at omlegging av Forsvaret på flere områder er påkrevd. På andre områder kan det nasjonale forsvaret svekkes, noe som neppe kan være i NATOs interesser, en organisasjon som Norge bør ha det aller beste forhold til. Fremskrittspartiet har vist til årets budsjett og ser med en viss bekymring på Norges rolle i NATO. Med de økonomiske rammer som er lagt til grunn for dette budsjettet, er det grunn til å bekymre seg for Norges evne til å opprettholde et troverdig engasjement i NATO. Dette sett i forhold til mangel på vilje fra de andre partiene til å bevilge nok penger til drift og nødvendige investeringer. Norge har både et nasjonalt og et NATO-relatert ansvar å ivareta i forsvarssammenheng. NATO må få klare signaler om at Norge søker å beholde og utvikle sin forsvarsstruktur og mobilitet til beste for så vel Norge som NATO. Norge må øke sin deltakelse i internasjonalt samarbeid når trolig 75 pst. av Forsvarets materiell vil bli kjøpt i utlandet, og når man vet at internasjonalt samarbeid utgjør bare 7 pst. fram til 2005. Skal Norge opprettholde en konkurransedyktig forsvarsindustri, må Norge være med på dette.