trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Jeg er helt enig i at det er veldig viktig å gjøre noe med forholdene for alle fattige i Norge, men spesielt for fattige barn. Det vi har gjort, er flere ting. Blant annet har vi lagt fram en handlingsplan i langtidsplanen for bekjempelse av fattigdom, og vi har lagt fram nye retningslinjer for sosialhjelpssatser. Så fikk vi nå nye tall som viser at halvparten av de fattige barna er innvandrere. Det illustrerer kanskje det som er hovedproblemet, nemlig at fattigdom først og fremst finnes i de gruppene som faller litt på utsiden av det tradisjonelle norske samfunnet. Det betyr at alt som kan gjøres for integrering av innvandrere – få flere innvandrere i jobb og lære dem mer norsk – er blant de viktige tiltakene for å bekjempe fattigdom blant barn. Derfor har vi vært opptatt av og har lagt fram forslag om å styrke kravene i forhold til norskundervisning for innvandrere for å få til mer integrering. Vi har videreført de ordningene vi selv tok initiativ til i forhold til gratis barnehagetilbud i bydeler med mange innvandrere i Oslo. Og ett av argumentene mot kontantstøtten, som også evalueringen viser, er at kontantstøtten bidrar til å befeste en situasjon der innvandrerbarn, spesielt av pakistansk og somalisk opprinnelse, i liten grad går i barnehage. Det bidrar til et mønster der disse ikke kommer inn på ordinært vis i det norske samfunnet, og dermed befester det at halvparten av de fattige barna er innvandrere. Så det handler om mange tiltak. Det handler om å få folk i jobb. Det handler ikke minst om å integrere innvandrere, og der er vi altså i gang med flere tiltak.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Det er mange ulike grunner til at mennesker er fattige i Norge. I all hovedsak legger vi opp til at folk skal kunne leve av egen inntekt, og at de, hvis de ikke kan leve av egen inntekt, kan leve av trygd – uføretrygd eller annen form for trygd. Så er det noen som faller helt utenfor. Halvparten av dem som faller helt utenfor blant barna, er innvandrere. Da sier vi at et hovedvirkemiddel er alt innen integrering. Så sier vi i tillegg at er det noe evalueringen av kontantstøtten viser, er det nettopp at kontantstøtten bidrar til å gjøre det enda vanskeligere å sørge for at innvandrerbarn går i barnehage, lærer norsk og blir integrert. Det må jeg ha lov til å påpeke fordi halvparten av de fattige barna er innvandrerbarn. Da er det nettopp integrering som er nøkkelen. Så har vi lagt fram tiltak. Det er mange tiltak i langtidsplanen, jeg kan gå gjennom dem. De handler bl.a. om boligtiltak for de vanskeligst stilte. Vi har hatt tidenes største økning i etableringslån til dem som er vanskeligst stilt på boligmarkedet, og en kraftig økning i bygging av utleieboliger og studentboliger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Jeg er helt enig i at kommuneøkonomi er én viktig faktor i kampen mot fattigdom blant barn, og jeg er glad for at representanten Meltveit Kleppa sier at Regjeringen sørget for en god påplussing. Den påplussingen vi foreslo, er faktisk den største på svært mange år, og den gir vesentlig mer penger til kommunene enn sentrumsregjeringen noen gang la opp til. Det er ikke nok, men det er et viktig skritt bl.a. for å gjøre det mulig å satse på barnehage, skole og andre ting som er viktig for alle barn, men spesielt for fattige barn. Så har vi gjort andre ting. Vi har f.eks. redusert skatten på lave lønnsinntekter. Vi har fått støtte av sentrum for det, og er glad for det. Det er vedtatt og gjennomført. Vi har gjennomført omfattende tiltak for sosial boligbygging: flere studentboliger, flere utleieboliger, økte husbankrammer og en historisk økning i det som kalles etableringslån til særskilt vanskeligstilte i boligmarkedet. Alt dette er konkrete tiltak som allerede er vedtatt. Så har vi satset på arbeidsmarkedstiltak, for hovedproblemet er de ledige som ikke kommer inn på arbeidsmarkedet. Og vi satser mer på integrering av innvandrere, for halvparten av de fattige er innvandrere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Hvis det var slik at fattigdom var ett entydig problem, så hadde det vært enkelt å løse det. Problemet er at det er mange årsaker til fattigdom blant barn. En viktig årsak er altså manglende integrering av innvandrere. En annen viktig årsak er rusmiddelmisbruk blant foreldrene i andre grupper. Og da er det ikke alltid slik at mer kontanter er svaret. Ofte er det slik at flere tjenester, bedre og billigere barnehager, bedre oppfølging fra barnevernets side, bedre norskopplæring, flere integreringstiltak for innvandrere, mer rusmiddelomsorg og utbygging av rusmiddelbehandlingen er vel så viktig for å bekjempe fattigdom som økte kontantoverføringer til de som er fattige, selv om det også i noen tilfeller kan være det riktige virkemiddelet. Det er overhodet ikke noe nytt. Det er også et helt riktig prinsipp at når man vurderer en behovsprøvd ordning som sosialhjelpen, skal man ta hensyn til alle andre inntekter man også har, enten det er barnetrygd, kontantstøtte eller andre typer inntekter. Det er et prinsipp vi har hatt lenge, og et godt prinsipp.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Jeg har lest evalueringsrapporten, og spesielt de avsnitt som handler om innvandrere. Utgangspunktet er følgende: Statistisk sentralbyrå har foretatt en ny undersøkelse og kommet med nye tall som viser at halvparten av de fattige barna er innvandrerbarn, og at hovedproblemet er integrering, manglende norskkunnskaper, manglende deltakelse i det norske samfunnet. Det andre er at evalueringsrapporten viser at innvandrerbarn i svært liten grad – det varierer litt mellom ulike grupper – går i barnehage, og at det er en årsak til manglende integrering. Og så sier evalueringsrapporten at dette kan ha blitt befestet gjennom kontantstøtten fordi kontantstøtten gjør det veldig dyrt å ha barn i barnehage, både fordi man først må betale 3 000 eller 4000 kr eller hva det er for barnehageplassen, og i tillegg mister man kontantstøtten, slik at den faktiske kostnaden kanskje blir 5 000–6 000 kr for en barnehageplass. Da befestes et mønster der de fleste av barna i den aktuelle aldersgruppen ikke er i barnehage – f.eks. blant pakistanske barn over 90 pst.. Det undergraver integreringspolitikken og bidrar til å befeste fattigdom blant innvandrerbarn.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Vi skal snart sette i gang med selve trygdeoppgjøret. Vi er opptatt av å sikre folketrygden, og det betyr også en god regulering av grunnbeløpet, der det tas hensyn til den inntektsutviklingen andre grupper og lønnstakere har hatt. Det skal vi sørge for i dette trygdeoppgjøret. Jeg tror det vil være galt av meg nå å gå mer inn på enkelthetene i det oppgjøret, når vi altså ennå ikke har kommet i gang med selve oppgjøret. Men de prinsippene som handler om at vi skal ha en regulering av G som tar hensyn til utviklingen i inntekt for andre grupper, skal selvsagt også være gjeldende for dette trygdeoppgjøret.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Etter at vi i et par år ikke nådde fram til enighet i trygdeoppgjøret mellom Regjeringen og pensjonistenes organisasjoner, kom min regjering i fjor vår fram til enighet med pensjonistorganisasjonene om trygdeoppgjøret. Og når Regjeringen og pensjonistorganisasjonene er enige om trygdeoppgjøret, er vel det et uttrykk for at det må være et rimelig godt oppgjør, sett fra pensjonistenes side. Vi tar sikte på å oppnå enighet med pensjonistorganisasjonene også i år. Vi kommer ikke til å legge opp til noe brudd. Det innebærer at vi skal ha en regulering av G der man tar utgangspunkt i den lønnsutviklingen som har vært for andre grupper, og skal være sikre på at man følger den, og der vi også selvsagt skal ta hensyn til utviklingen i fjor. Men jeg tror at det å tallfeste mer nå, vil være galt. Vi ble enige med pensjonistorganisasjonene i fjor. De anbefalte forslaget, og jeg håper selvsagt at de også vil anbefale det forslaget som vi vil forhandle med dem om i dagene som kommer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Vi har ingen planer om å knytte arbeidsløshetstrygden til hvorvidt man er organisert eller ikke. Den type trygderettigheter har alltid vært knyttet til selve arbeidstakerforholdet, eller til at man har hatt lønnsinntekt tidligere. Jeg aksepterer – det hender i flere saker – at LO har ett standpunkt, og at Arbeiderpartiet har et annet. Vi har også en diskusjon f.eks. om sykehusreformen, om sykehusene, der vi ikke er helt på linje. Det er ikke noe nytt. Jeg tror det er sunt at det i noen saker er ulike standpunkter i LO og i Regjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Høyre roper alltid ulv når det gjelder spørsmålet om kostnadsvekst og prisstigning. For fem år siden var Høyre dypt uenig i den økonomiske politikken som ble ført, og mente den var en trussel mot norsk konkurranseutsatt industri. Nå mener man åpenbart at den politikken var utmerket, og man viser til hvor bra det var for fem år siden. Da satt jeg i regjering og var bl.a. ansvarlig for konkurranseutsatt industri. Jeg møtte aldri ett vennlig ord fra Høyre når det gjaldt den politikken vi da førte, selv om man mener nå at det åpenbart var riktig det vi gjorde da. Jeg er bekymret for den konkurranseutsatte industrien. Det har vært en kostnadsvekst i Norge de siste tre–fire årene som har vært høyere enn det den bør være. Det skyldes bl.a. at et anbefalt forslag i lønnsoppgjøret i to omganger er blitt nedstemt, og at tilleggene er blitt høyere. Det har presset opp kostnadene i Norge, og det har skapt økende problemer for norsk konkurranseutsatt industri. Vi ønsker å bidra til å gjøre noe med dette, dels gjennom å ha ansvarlige og stramme budsjetter. Det har vi lagt fram tidligere, og det kommer vi fortsatt til å legge fram. Vi har gjort noe på skattesiden, både når det gjelder lavtlønte og når det gjelder toppskatt, og vi skal satse mer på forskning og utvikling for å styrke norsk konkurranseutsatt industri.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Dette synes jeg er et svært godt spørsmål, som tar opp et svært viktig prinsipielt spørsmål, nemlig dette med lobbyister, hvordan de finansieres, og hvordan de, uten ansvar for helheten i den økonomiske politikken, kan presse igjennom enkelttiltak som kan være godt for én næring, men som samlet kan svekke norsk økonomi. Det er et paradoks at de store norske selskapene finansierer omfattende kampanjer som skal bidra til å svekke statsbudsjettet, samtidig som de samme selskapene gir uttrykk for at de er bekymret for at finanspolitikken ikke er stram nok, og at det er for høy temperatur i norsk økonomi. Jeg har ikke noe annet svar på selve spørsmålet enn at jeg er enig i mye av den bekymringen Kristin Halvorsen gir uttrykk for når det gjelder hvordan noen bedrifter og noen organisasjoner har store penger til å kjempe igjennom sine krav, som oftest krav om lettelser til sine næringer og sine bedrifter, mens svakere grupper har mye mindre ressurser til å kjempe igjennom sine krav. Problemet er at dette er en form for dobbelt budskap, for mens de samme bedriftene er opptatt av en stram budsjettpolitikk, krever de milliarder på milliarder i skattelette nettopp for sine næringer. Samlet sett er det en uansvarlig økonomisk politikk som kommer til å svekke norske konkurranseutsatte bedrifter.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
For det første må jeg bare understreke at jeg mener at det var riktig å redusere bensinavgiften i fjor, også dieselavgiften. Det skyldes at ethvert avgiftsnivå, ethvert prisnivå ikke må overskride det som oppfattes som rimelig. Og jeg mener at vi nærmet oss en grense i fjor som var urimelig, med kombinasjonen av avgiftene og det høye prisnivået på råolje. Men jeg er dypt uenig med oljeselskapene og Norsk Petroleumsinstitutt, som altså har kampanjer for omfattende, videre avgiftslettelser, for det må på en eller annen måte finansieres med kutt i andre viktige velferdsgoder. Det kan være kollektivtransport, det kan være helsevesen, det kan være skole eller ved en svekkelse av statsbudsjettet. Og bruker vi mer penger samlet sett, går prisstigningen og rentene i været, og det vil svekke norsk industri. Vi støtter norske miljøorganisasjoner med penger, riktignok med vesentlig mindre enn de pengene oljeselskapene har til disposisjon, men oljeselskapene, også de statseide, har tradisjonelt hatt uavhengighet til å foreta den typen forretningsmessige vurderinger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Fremskrittspartiet og Carl I. Hagen er eksperter på å fremme en lang rekke forslag som har det til felles at de gir en viss kortsiktig glede og stimulans, men som gir langsiktige og alvorlige problemer. Den typen lettsindig omgang med statens budsjetter, statens budsjettbalanse og hensynet til eller ønsket om å ha lav prisstigning og orden i norsk økonomi er et eksempel på det. Det er selvsagt fristende å redusere alle norske avgifter. Det er jo ingen som i utgangspunktet ønsker høye avgifter. Det er ikke slik at vi har avgifter i Norge for å være vemmelige mot folk. Vi har avgifter for å finansiere helsevesen, skoler, barnehager, trygder og pensjoner. Da er vi nødt til også å være villig til å forsvare et rimelig avgiftsnivå, men ikke et urimelig avgiftsnivå. Det er grunnen til at vi reduserte bensinavgiftene da vi mente at bensinprisene ble altfor høye. Men det er også grunnen til at vi advarer mot å gå for langt. For deler vi ut for mye penger, øker etterspørselen i økonomien totalt, og da vil prisene etter hvert begynne å stige. Det rammer ikke minst pensjonistene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Regjeringen legger fram sitt reviderte nasjonalbudsjett 11. mai. Da vil alle få svar på alle enkeltheter i tall, tabeller, tekst og figurer på hva vi faktisk foreslår. Det vil bare skape uorden hvis jeg nå begynner å kommentere enkeltelementer i det reviderte budsjettet som alle får tilgang til 11. mai. Rent generelt kan jeg si at de store satsinger, de store valg, kommer i de budsjettene som vi vedtar hver høst. Revidert nasjonalbudsjett er en revisjon, en gjennomgang av det budsjettet som ble vedtatt i fjor høst. Det ligger derfor ikke an til at vi på noe område legger opp til noen betydelige endringer av den økonomiske politikken. Det skal i tilfelle skje i selve statsbudsjettet, ikke i revisjonen av det ved halvgått løp.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Jeg er litt usikker på hvilke uttalelser representanten Odd Roger Enoksen nå sikter til, men vi har ikke ferdigbehandlet statens tilbud i landbruksforhandlingene. Det skal vi gjøre en av de nærmeste dagene og så presentere det for organisasjonene i landbruket. Det som er utgangspunktet, er for det første at vi ble enige om å gi en egen skattereduksjon for landbruket i budsjettet i fjor, 800 mill. kr, som jeg tror er viktig for mange innenfor landbruket, og vi hadde et landbruksoppgjør som det ikke ble enighet om, men som likevel inneholdt viktige elementer, som bl.a. flere hundre millioner kroner til et verdiskapingsprogram som har det ene overordnede mål å sørge for at vi får bedre og flere produkter i norsk landbruk, slik at man kan få mer kvalitet, mer nisjeproduksjon og dermed bedre inntjening i Norge og kunne forsvare et noe høyere kostnadsnivå. Utfordringen vår er at internasjonale avtaler nå gjør at vi i hvert fall ikke kan legge opp til fortsatt vekst i landbruksoverføringene. Det er et press for at vi skal nedover. I langtidsprogrammet dokumenterer vi at den samlede overføring til landbruket nå er om lag 280 000 kr pr. bruk, 12–13 milliarder kr over statsbudsjettet og 6–7 milliarder kr i form av tollbeskyttelse, eller skjermingsstøtte. 280 000 kr. pr. bruk er en betydelig sum. Vi føler at vi ikke får nok verdiskaping, nok distriktspolitikk, igjen for de pengene, og derfor satser vi altså på mer verdiskaping, nye og bedre produkter i norsk landbruk, slik at landbruket og det norske samfunnet kan få større verdier igjen for de betydelige ressursene samfunnet setter inn i norsk landbruk.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Vi tar sikte på å føre reelle forhandlinger, det er helt selvsagt, og vi styrer ikke mot noe brudd. Men vi har ikke ferdigbehandlet i Regjeringen tilbudet til landbrukets organisasjoner, derfor er det ikke noen tall klare nå. Det kommer også om få dager når dette skal presenteres. Landbrukets krav var i størrelsesorden 1,5 milliarder kr – det er rundt den størrelsen, det kan regnes på litt ulike måter. Det er et svært høyt tall og langt over det vi tilbød i fjor. Så kan jo alle da gjøre seg opp sine meninger og vurderinger av hvorvidt vi kommer til å fremme et tilbud som ligger i nærheten av 1,5 milliarder, eller på et helt annet nivå.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Tilbudet skal vi først ta stilling til i Regjeringen, så skal vi forhandle med organisasjonene i landbruket, og så skal det legges fram for Stortinget. Jeg tror det er det som er rekkefølgen. Selve statens tilbud skal vi først sluttføre i Regjeringen. Men generelt kan jeg si at vi fortsatt skal ha en støtteprofil hvor vi gir større støtte til små bruk enn til store bruk. I forbindelse med møtet i Oppland gikk jeg gjennom tallene punktvis. Jeg skal ta forbehold om at jeg husker det helt nøyaktig, men f.eks. i forhold til melkekyr mener jeg støtten for de minste brukene var 29 000 kr pr. dyr, mens den for de største brukene var godt under 10 000 kr, 7000–8 000 kr pr. dyr, så det er ikke slik at vi ikke har en veldig sterk profil i retning av å premiere små bruk. Spørsmålet er akkurat hvordan profilen skal være. Når vi bruker over 20 milliarder kr totalt sett fra samfunnets side på 70 000 årsverk i landbruket, 280 000 kr pr. bruk, må vi stille spørsmål om vi gjør dette på en god nok måte. Og det er det spørsmålet Regjeringen stiller.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
En viktig utfordring i alle landbruksforhandlinger er jo i og for seg at man kan bli enig om en del prinsipper. Spørsmålet er hvordan de anvendes på konkrete problemstillinger, og hvordan man tallfester viktige elementer. Det vil være lett å erklære seg enig i en del retningslinjer, men det kan være vanskeligere å bli enig om den konkrete tallfestingen. I år vil det f.eks. være diskusjon om hvordan man skal ta hensyn til momsreformen. En halvering av matmomsen vil kunne gi grunnlag for økt salgsvolum fra norsk landbruk – det er jo en av begrunnelsene for det. Hva slags inntektseffekt har det på norsk landbruk? Det har i hvert fall en positiv inntektseffekt – spørsmålet er hvor stor, og det vil selvfølgelig være avgjørende for hvilke rammer man mener landbruksoppgjøret skal ha. Et annet spørsmål er: Hva tror man om produktivitetsutviklingen, om effektiviteten i landbruket? Vil den utvikle seg godt, taler det for lavere rammer – vil den utvikle seg dårlig, taler det for høyere rammer. Et tredje spørsmål er verdiskapingsprogrammet. Hensikten med verdiskapingsprogrammet er å skape nye og gode produkter. I hvilken grad gir det nye inntekter i landbruket? Det er den type konkrete spørsmål vi nå arbeider med i Regjeringen, og som kommer til å være avgjørende for det endelige tilbudet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Ja, det vil det, i den forstand at vi har en helhet som skal bidra til lavere matvarepriser. Vi hadde det i fjor, ved at man i oppgjøret da ikke – i hvert fall i svært liten grad – tok ut tilleggene i form av økte priser, men at mye bl.a. ble tatt ut i form av reduserte kostnader, og det var også et eget skattefradrag for landbruket. Dermed var det mulig å opprettholde landbrukets inntektsutvikling – eller å gi bøndene en rimelig inntektsutvikling – samtidig som man lot være å øke prisene. Hvis man ønsker å gi bøndene økte inntekter, kan jo det gis i form av økte priser. Det ønsker vi ikke, derfor må vi finne andre virkemidler. Det vi da skal gjøre, når nå altså momsen på matvarer halveres, er selvsagt å ha en massiv prisovervåking, slik at vi bidrar til å sikre at den reduserte momsen på matvarer faktisk kommer forbrukerne til gode. Vi må også være veldig varsomme med å få et landbruksoppgjør som slår ut i økte målpriser. Tilbudet kommer snart, da vil man se hva vi foreslår når det gjelder målpriser – for å si det slik.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Jeg føler det slik at vi faktisk ikke er i de gamle spor i den forstand at vi nå ikke ser nytt og tenker nytt i forhold til landbruket. Hele ideen med å forsøke å utvikle nye og bedre produkter er et bidrag til å gjøre norsk landbruk mer lønnsomt, uten at man er avhengig av økt statsstøtte. For det er et problem at det i verdenssamfunnet altså er slik at man i økende grad nå blir enig om avtaler som i hvert fall gjør det vanskeligere for oss å øke landbruksoverføringene. Derfor må vi forsøke å sikre sysselsetting, verdiskaping og trygg og ren mat innenfor de rammer vi har i dag. Og det er den utfordringen Regjeringen har tatt, bl.a. ved å se på hvordan vi kan få til bedre produkter. Slik alle andre næringsdrivende må gjøre i Norge, må man altså bidra til å utvikle produkter, jobbe med markedsføring, for å få til lønnsomhet. Vi skal fortsatt ha små bruk i Norge, dels fordi ikke alle er heltidsbønder – mange er bønder på deltid – og dels også fordi små bruk i europeisk forstand jo er bruk under – la oss si – 100 kyr, og veldig mange bruk i Norge oppfyller det vilkåret.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Det hadde vært fristende å vise til de dokumenter Regjeringen har lagt fram, der vi beskriver både langtidsprogrammet og den egne meldingen vi hadde om pengepolitikken – forholdet mellom pengepolitikk og finanspolitikk – hvor svaret på Sponheims spørsmål er beskrevet i detalj. For å forsøke å gi en kortversjon: Budsjettpolitikken, eller finanspolitikken, skal fortsatt bidra til å jevne ut svingningene i norsk økonomi, men rundt en noe annen bane enn det vi opprinnelig la opp til, for da var det jo slik at man tenkte seg at man skulle ha null økning i bruken av oljeinntektene, dvs. vi tenkte oss ikke det, men de framskrivningene som lå inne i langtidsprogrammet, la opp til det: null økning i bruken av oljeinntektene. Det mener vi er en gal tilnærming, for da la man opp til null økning i noen år og så en kraftig økning om noen år. Vi mener det er bedre å ha en jevn bruk av oljeinntektene, og har altså sagt at vi kan bruke avkastningen av oljefondet. Er det én ting jeg er helt sikker på, er det at det fortsatt vil framstå som en stram og ansvarlig finanspolitikk, og at kravet fra de aller fleste vil være å bruke enda mye mer. En bruk av et beløp 4 milliarder kr er viktig, men det er begrenset i forhold til alle de krav og ønsker som kommer om lavere skatter og økte utgifter. Vi skal bruke finanspolitikken til å jevne ut svingningene i økonomien, men langs en litt annen bane enn den man opprinnelig så for seg.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
: Jeg føler at det er mange måter å se på dette på. Blant annet er det slik at da vi la fram to forslag, både om at vi kan bruke avkastningen av oljefondet – vi skal ikke bruke av selve fondet, men bare avkastningen – og om en tallfesting av at vi skal ha lav inflasjon, lav prisstigning i Norge, nemlig 2,5 pst., og gav Norges Bank et mer formalisert, eller regelfestet, mandat til å sikre det, var vurderingen at det i seg selv verken trakk i retning av høyere eller lavere renter. Det er vel kanskje det beste bildet på at denne omleggingen i seg selv ikke påvirker rentene verken positivt eller negativt. Så er det vår evne til å praktisere denne politikken, holde kostnadene nede og også kunne bruke finanspolitikken til å jevne ut svingninger, som i lengden avgjør om vi lykkes i å få rentene ned, eller om de kan stige også i framtiden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
Jeg er helt enig i at kysten er svært viktig for Norge. Norge har gjennom mange hundre år levd av de rikdommer havet kan gi oss. Og fisk og næringsliv langs kysten vil fortsatt være veldig viktig for oss. Derfor har vi satset på utvikling av nye næringer og utvikling av de tradisjonelle, knyttet både til oppdrett og havbruk, nå også f.eks. i forhold til oppdrett av torsk, som vi tror vil bli et stort potensial for Kyst-Norge. Vi trenger sikkerhet til sjøs. Til det vil jeg bare si at det er ikke slik at vi nå skal ha en omfattende nedbygging av Sjøforsvaret. Vi foretar tidenes investeringer i nye fregatter. 15–16 milliarder kr er satt av, og vi kommer til å få svært moderne, havgående fregatter som kraftig kommer til å øke Norges mulighet til å ivareta norske interesser, og som vil være til stede på de store havområdene utenfor norskekysten. Det er ingen nedbygging, det er en veldig omfattende investering. Så har vi nylig fått på plass et nytt kystvaktfartøy, KV «Svalbard», og vi arbeider med mange små og store tiltak for å styrke overvåkingen langs kysten. Fiskeriministeren har redegjort for dette i detalj tidligere og kan godt redegjøre for det på nytt, hvis representanten Bastesen er opptatt av å sette seg bedre inn i alle enkelthetene knyttet til bl.a. flere faste farleder, bedre bruk av det dataanlegg som Forsvaret har når det gjelder trafikk langs kysten og varsling av transport av farlig gods, bl.a. hvis det blir spørsmål om fast transport av radioaktivt avfall fra Russland langs norskekysten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-02:
For det første er det ikke riktig at Kystvakten blir nedprioritert. Kystvakten legger vi stor vekt på, og vi har også nylig fått et nytt kystvaktfartøy som er veldig viktig for Kystvakten. Fregattene er viktige også for fiskerinæringen, fordi de kan patruljere, bidra til bedre ressursforvaltning, kontroll og oppsyn på de store havområdene, ikke minst utenfor Nord-Norge. Når det gjelder Redningstjenesten, redningshelikopter, er den saken nå ferdigbehandlet i Regjeringen. Jeg er litt usikker på om den faktisk er presentert for Stortinget, men det vil i tilfelle skje en av de aller nærmeste dagene. Og det jeg kan si, er at det kommer til å bli en styrking av Redningstjenesten, en redusert reaksjonstid, slik at Helikoptertjenesten vil kunne være raskere på ulykkesstedet, selvfølgelig også til havs. Vi legger opp til en styrking av beredskapen, knyttet til bruk av redningshelikopter, i det forslaget vi vil fremme.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-02:
Det er snart to år sia sentrumsregjeringa la fram utjamningsmeldinga, ei melding som Arbeidarpartiet i utgangspunktet ikkje ville ha. Det som Arbeidarpartiet konkret har gjort sia då, er å føra vidare nokre av dei tiltaka som sentrumsregjeringa føreslo. Utover det er det svært lite konkret. Det er faktisk oppsiktsvekkjande få konkrete forslag i Regjeringa sitt langtidsprogram. Lat meg fokusera på eitt punkt som statsministeren ikkje nemnde, som betyr veldig mykje for dei fattigaste familiane, nemleg kommuneøkonomien. Statsministeren sytte for ei god påplussing i fjor, som vart følgd opp og forsterka av sentrumspartia i Stortinget. Likevel har kommunane i år større utgifter enn inntekter. Dei kuttar når det gjeld barn og unge, og det går ut over dei aller fattigaste familiane på nytt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-02:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til helseministeren: «Rogaland fylkeskommune gir i dag tilbod om behandling innan psykiatri til berre 1,4 pst. av dei som høyrer inn under gruppa barn og unge. Målet i opptrappingsplanen er 5 pst. Korleis meiner statsråden Rogaland innan 2006 skal nå dette målet og koma på høgd med fylke som i dag har 3 pst. dekning, når Rogaland etter brev frå Sosial- og helsedepartementet ikkje får høve til ei så rask opptrapping?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-02:
Eg takkar for svaret, som er ein ryddig gjennomgang av helseministeren sitt syn på dagens tilstand. Svaret gir grunn til å etterlysa eit sterkare engasjement. Her er altså barn og unge som blir tilrådd høgst nødvendig hjelp for sine psykiske vanskar, og som må venta meir enn eitt år på hjelp. Det er på vegner av dei unge, deira pårørande og lokalmiljøet som er involvert, eg stiller dette spørsmålet. Eg meiner dagens situasjon er uakseptabel. Opptrappingsplanen skal, som helseministeren seier, gi fylkeskommunane høve til raskare og betre oppfølging. Det at driftsmidlane blir tildelte etter objektive kriterium, er eit problem for eit fylke som har ei så ung og stadig yngre befolkning. Vil helseministeren ta initiativ til ein ny gjennomgang av kriteria?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-02:
Eg er glad for den breie støtta som det var i Stortinget for sentrumsregjeringa sitt forslag om ein opptrappingsplan som skulle gå over åtte år. Eg forventar ikkje at alle problem skal vera løyste på få år. Men i Rogaland er altså situasjonen den at fylket ligg høgt òg når det gjeld barnevernsstatistikk. I tal kan ein faktisk samanlikna seg med Oslo. Forholda innan barnevern kan indikera at ein òg innan barne- og ungdomspsykiatri har behov i eit omfang som ligg over landsgjennomsnittet, men så tilseier altså dagens opptrappingsplan at ein framleis etter åtte år vil liggja under landsgjennomsnittet. No har helseministeren tatt til orde for statleg overtaking av spesialisthelsetenestene ut frå argumentet meir likeverdige helsetenester. Er det slik at han, dersom han får det som han vil der, då kjem til å føreslå ei anna fordeling?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-02:
Den problemstillinga som er framme no, er ei veldig viktig problemstilling. Eg reagerer litt på den saksopplysninga statsministeren kom med når han trekkjer inn kontantstøtta, at den gjer innvandrarborna og familiane deira fattigare. Eg lurer på om vi har lese den same evalueringsrapporten. Det evalueringsrapporten viser, er at kontantstøtta har hatt minimal innverknad på innvandrarfamiliane sin bruk av barnehage. Dei har tradisjon for å vera heime med borna. Vi snakkar om born med alder opp til tre år. Er det ikkje slik at òg innvandrarborna sin rett til å få vera heime saman med mor og far er viktig, og at det faktisk òg er viktig at dei lærer sitt eige morsmål før dei blir tre år og skal førebuast til å koma inn i skulen? I tillegg viser òg faktisk evalueringsrapporten at søskena til småborna i innvandrarfamiliane ikkje har blitt tatt ut av barnehagen etter at kontantstøtta vart innført. Så verknaden av kontantstøtta for innvandrarborna kan berre vera at dei får meir pengar å rutta med(presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-02:
Nei – men kvar har statsministeren sin informasjon frå, når det han svarar, er gale?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-02:
Eg vil stilla følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «I Asker og Bærums Budstikke har det kome fram at vegsjefen i Akershus ikkje ønskjer å utgreia den traséen lokalbefolkninga og Bærum kommune ønskjer for E16. Det vert òg hevda at ei slik utgreiing vil forseinka utbygginga kraftig. Vil statsråden ta initiativ til at også den løysinga som er ønskt av Bærum kommune og lokalbefolkninga, vert utgreidd?»
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-02:
Eg takkar for svaret, men eg følte vel ikkje at statsråden svarte på spørsmålet om han kunne forsikra at planen som Skui Vel stiller seg bak, og som kommunestyret har stilt seg samrøystes bak, òg blir vurdert. For ein har vel inntrykk av at ein vurderer ulike alternativ, men at det alternativet som både er mest miljøvennleg, tar omsyn til eventuell utviding av vegkapasiteten, dersom det blir nødvendig fordi trafikkgrunnlaget stig, og òg tar best omsyn til bumiljøet i dette området, ikkje ser ut til å bli vurdert dersom vegsjefen gjer det slik som han vil. Og då er spørsmålet mitt – eg må faktisk gjenta det: Vil statsråden sørgja for at den totale planen som Skui Vel har stilt seg bak, og som òg kommunestyret har stilt seg bak, blir med i den vidare vurderinga?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-02:
Problemet er at viss ein ikkje tar det innspelet på alvor, og faktisk har med den planen som Skui Vel har stilt seg bak, og som òg kommunen har stilt seg bak, har ein ikkje det alternativet i Bærum kommunestyre når dei ein gong skal vera med og vedta dette, slik at det faktisk kan ta endå lengre tid før ein kan setja i gang med bygginga. No har befolkninga i dette området venta i 18–20 år på å få ein skikkeleg veg, og då trur eg faktisk at dei vil ta på seg å ha det tolmodet som må til for å få ei skikkeleg konsekvensutgreiing av deira alternativ. Det er betre for befolkninga å få eit godt, miljøvennleg og framtidsretta alternativ enn eit alternativ som det blir tungt for dei å leva med i mange generasjonar framover. Så eg har lyst til å avslutta med å oppfordra samferdselsministeren til å be vegsjefen òg ta med seg den fullstendige planen som Skui Vel og Bærum kommune stiller seg bak, for befolkninga sin del og for framtida sin del.
Jan Petersen (Høyre), 2001-05-02:
Mitt spørsmål går til statsministeren. Siden jeg er i det myke hjørnet i dag, vil jeg fiske etter et positivt svar. Jeg er ganske oppildnet av at statsministeren i en debatt i forrige uke sa seg helt enig med Høyre når det gjaldt toppskattspørsmålene. Jeg ser at utenriksministeren nå synes at det å si nei til treningsmoms er en helt naturlig sak, og jeg vil da fiske etter ytterligere et svar hvor statsministeren kan si seg enig med Høyre. Den påtroppende LO-leder Gerd-Liv Valla sa til Nettavisen for kort tid siden: «I Sverige er det et krav for å få arbeidsledighetstrygd at arbeidstakeren er organisert. Vi må antakelig tenke på samme måte i Norge også i tiden framover.» Kan statsministeren si seg enig med Høyre i at slik kan vi selvfølgelig ikke tenke, denne type tanke må vi si nei til?
Jan Petersen (Høyre), 2001-05-02:
Av ytterligere spørsmål på min dagsorden er det som dreier seg om bekymringen for norsk konkurranseutsatt næringsliv. Norge har rast nedover på listene over konkurransedyktighet, fra en femteplass for fem år siden til en syttende plass nå. Er statsministeren enig med Høyre i at det nå er på tide å ta grep f.eks. i skattepolitikken som stiller vårt konkurranseutsatte næringsliv i en bedre posisjon?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-02:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. I fjor sommer befant kongeriket Norge seg i en slags bensinrus. Bensin- og dieselavgiftene var det mest eksistensielle spørsmålet, godt hjulpet av Norsk Petroleumsinstitutt, som kjørte en annonsekampanje for dette. De lyktes: Bensinavgiftene ble satt ned. Det kostet 2,5 milliarder kr fra statskassen. Nå er Norsk Petroleumsinstitutt igjen i gang med en annonsekampanje, som koster 2,5 mill. kr. Norsk Petroleumsinstitutt er en forening for oljeselskapene. Statoil er et viktig medlem og betaler en fjerdedel av denne kampanjen. Hva synes statsministeren om at deler av statskassen nå brukes til en ensidig kampanje for skatte- og avgiftslettelser og indirekte finansierer valgkampen til Høyre og Fremskrittspartiet?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-02:
Det er enda verre enn som så, for dette gjelder ikke bare store norske selskaper, dette er statlig eide selskaper som driver en kampanje mot statens egne inntekter. Og sist gang lyktes de også med å redusere statens inntekter med 2,5 milliarder kr, men betydelige deler av de pengene har de stukket i egen lomme. Nå er det jo sånn at folk flest ikke kan se spor av den reduksjonen som skjedde i bensin- og dieselavgiften i bensinprisen. Hvis vi hadde brukt 2,5 milliarder kr til å styrke kollektivtrafikken, hvis de kravene de nå stiller, som beløper seg til 6–7 milliarder kr i ytterligere årlige inntektsreduksjoner, hadde blitt brukt slik at T-banen i Oslo var i en slik forfatning at folk visste at den kom og gikk, og at de gjerne ville ta den som et alternativ til privatbilen, og at til og med Jørgen Kosmo ville ta toget og bruke Vestfoldbanen med bankende hjerte og varm kaffe, da kunne disse pengene vært brukt til samfunnsnyttig ansvar. Mener statsministeren at det er lurt at felleskassa nå bruker noen kroner på å styrke miljøbevegelsen slik at den kan danne en motmakt til disse grådige statsselskapene?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-02:
Jeg er glad for at statsministeren så klart sier at han synes at den typen kampanje som vi nå ser, er uheldig. Det som har skjedd, er at statskassa taper 2,5 milliarder kr med disse avgiftsreduksjonene. Men dette kommer altså ikke forbrukerne til gode, for bensinprisen er omtrent den samme i dag som den var 1. januar. Nå skal bensinprisen på nytt ned – fra 1. juli etter de vedtak Stortinget har gjort tidligere. Den skal ned med 32 øre pluss moms. Men det er vel ingen grunn til å tro at forbrukerne vil få nyte godt av dette. Det dette viser, er at vi får mer biltrafikk. Det vi ikke får mer av, er kollektivtrafikk. Jeg kunne godt tenke meg å utfordre statsministeren på følgende, for snart blir revidert nasjonalbudsjett lagt fram: Det vi har bruk for, er at flere benytter kollektivtransport, og at færre kjører bil; det krever rett og slett miljøet. Vil det i det reviderte nasjonalbudsjettet som nå blir lagt fram, komme en kompensasjon til kollektivtransporten, slik at flere faktisk synes at det blir så attraktivt at en velger å sette bilen i garasjen og heller benytter kollektivtransport? Vi har relativt sett de laveste offentlige overføringene til kollektivtransport i Europa, og det bærer dessverre norsk kollektivtransport preg av.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-02:
Mitt spørsmål går også til samferdselsministeren: «I en rapport utarbeidet av SINTEF på oppdrag for Samferdselsdepartementet slås det utvetydig fast at både bedrifts- og samfunnsøkonomisk blir en ny godsterminal lokalisert til Leangen i Trondheim ulønnsom. Det betyr at de premisser som Jernbaneverket har gitt Samferdselsdepartementet og Stortinget, er misvisende. En ny godsterminal på Leangen er og har vært meget konfliktfylt, og når det nå på toppen av alt viser seg at den er ulønnsom, vil statsråden ta initiativ til å skrinlegge prosjektet en gang for alltid?»
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-02:
Det som kommer frem i statsrådens svar, er jo at en godsterminal på Leangen ikke bør bygges. Hvis man skal investere mange hundre millioner kroner i en godsterminal som både er bedriftsøkonomisk ulønnsom og samfunnsøkonomisk ulønnsom, og som Jernbaneverket på toppen av alt sier at de ikke har bruk for – i hvert fall ikke før 2008, kanskje på et senere tidspunkt – men den skal bygges fordi det er planlagt en veg som heter Nordre avlastningsveg, blir dette å snu argumentene helt på hodet. Det som vi må ta hensyn til, er om det er slik at en godsterminal lokalisert på Leangen møter de mål som samfunnet, Trondheim by og distriktet har bruk for. Mange av de premissene som er gitt for lokalisering på Leangen, har i etterkant vist seg å være feil. Man ekspanderer stadig vekk i forhold til hva som skal ligge på Leangen, og kommer i stadig dypere konflikt med alle beboere og næringsdrivende i dette området. Det betyr at for Trondheim og for Jernbaneverket ville det desidert beste være å finne en alternativ lokalisering, og her har mange ulike forslag kommet opp. Stortinget har valgt å forsere byggingen av Leangen, som er meget uheldig. Jeg forstår det dit hen nå at samferdselsministeren er enig i at både bedriftsøkonomisk og samfunnsøkonomisk bør ikke denne bygges på Leangen, men at det er andre grunner til at den bør bygges.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-02:
Med all respekt må jeg vel si at det stokkes litt kort her. Det som framkommer, er at dette prosjektet er samfunnsøkonomisk og bedriftsøkonomisk ulønnsomt. Det er det det er snakk om på denne lokaliseringen, på denne konfliktfylte tomten som heter Leangen. Jeg er helt enig med samferdselsministeren i at Midt-Norge har bruk for en ny godsterminal, men det ligger et stykke frem i tid. Det betyr at man må tenke nøye over hvilken lokalisering man faktisk ønsker. Denne lokaliseringen som er foreslått på Leangen, er foreslått der av én enkelt grunn. Det er et langt, rett strekk som gjør det mulig å tømme et helt tog samtidig. Det finnes andre rette strekk, hvis det er den viktigste begrunnelsen. Når man så entydig fastslår at dette tomtevalget er både konfliktfylt og samfunnsøkonomisk og bedriftsøkonomisk ulønnsomt, men bruker et vegprosjekt som begrunnelse for å bruke mange hundre millioner på en godsterminal som man ikke engang trenger før i 2008, da har samferdselsministeren en svært dårlig sak. Jeg hadde gjerne sett at han på nytt tok opp med Trondheim kommune og Jernbaneverket hvordan man sammen skal klare å finne en løsning, til gagn for jernbanen, men også til gagn for beboere og næringsdrivende på dette området.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-05-02:
Mitt spørsmål går også til statsministeren. Det er interessant å se at Høyres leder bruker sitt spørsmål til å omfavne statsministeren og sin hovedmotstander i valgkampen i år, men det er for så vidt ikke overraskende. Vi ser det også i andre viktige saker. Vi ser det i sykehusreformen, hvor Arbeiderpartiet må søke støtte fra høyresiden, i miljøspørsmål, hvor statsministeren renonserer på kravene i Kyoto-avtalen, i forhold til EU-medlemskap, hvor Arbeiderpartiet også må søke støtte fra Høyre, og vi ser det også i forhold til landbrukspolitikken, og det er der mitt spørsmål går. Arbeiderpartiet kan selvsagt i trygg forvissning om å få støtte fra høyrepartiene legge fram et forhandlingsopplegg eller legge opp til et brudd i forhandlingene for Stortinget. Men jeg må si: Hvordan kan i det hele tatt Regjeringen tillate at en av Regjeringens tjenestemenn, som faktisk er Regjeringens forhandlingspart, går ut og avskriver krav fra en av forhandlingspartnerne som urealistisk, som fjernt fra virkeligheten, før staten har presentert sitt tilbud, og før forhandlingene i det hele tatt har startet?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-05-02:
Jeg registrerer at statsministeren langt på vei tar avstand fra de uttalelser som han selv kom med på årsmøtet i Oppland Arbeiderparti for knapt en måneds tid siden. Mitt hovedspørsmål gikk på de kommentarer som ble gitt i etterkant av at landbrukets krav ble presentert i slutten av forrige uke, hvor de signalene som ble gitt fra Regjeringens representanter, kan tyde på at det allerede før statens tilbud er presentert, og før forhandlingene starter, styres mot et brudd. Det er en måte å drive forhandlinger på som knapt ville ha blitt akseptert av noen andre organisasjoner. Mitt tilleggsspørsmål til statsministeren blir derfor: Hva er Regjeringens syn på forhandlingsinstituttet overfor landbruket? Vil det stå fast? Og tar man sikte på å føre reelle forhandlinger med sikte på å oppnå enighet, eller har man allerede før statens tilbud blir presentert, valgt å styre mot et brudd?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-02:
Statsministeren uttalte til Oppland Arbeidarparti at ein framleis ynskte eit småskalalandbruk. Det er òg i samsvar med dei internasjonale tendensane etter katastrofen som har ramma Europa. Om ein gjer det og ein ser tala for det året som er gått, der utøvarane i landbruket i gjennomsnitt har gått ned i inntekt med 8 000 kr, mens vi andre har hatt 12 000 kr i tillegg, korleis skal ein i eit landbruksoppgjer kunne halde oppe eit småskalalandbruk og samstundes syte for den same inntektsutviklinga til dei som er utøvarar i landbruket? Det framstår som eit mysterium. Eg håpar at statsministeren er einig i at utøvarane i landbruket skal ha den same inntektsutviklinga som oss andre, og er villig til å leggje fram eit tilbod i samsvar med det.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-02:
Statens forhandlingsleder, departementsråd Grue, har altså uttalt seg, og han er ikke noen vanlig løsgjenger, så jeg håper at statsråden strammer opp systemet. Stortinget har beskrevet i detalj hvordan inntektsutviklingen i landbruket skal være. 12 000 kr i ekstra inntekt for andre grupper skal føre til 12 000 kr i inntektsøkning også i jordbruket. Stortinget har bestemt hvem det skal sammenliknes med, og at det skal forhandles på det grunnlaget. I fjor ble det prøvd på, og det lyktes, å piske landbruket på plass, men de lyktes ikke med å piske på plass landbruket ved å si at hvis dere nå ikke skriver under det som vi tilbyr første gang, så skal dere få enda større inntektsnedgang enn det som vi la opp til nå. Dårligere økonomi er et problem for mattryggheten i dette landet. Kan vi være sikre på at staten denne gangen ikke prøver samme teknikken som i fjor, å piske landbruket på plass til å underskrive en avtale som gir nedgang i inntekten?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-02:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Røkke-selskapene i Melbu og Hammerfest har fått 75 mill. kroner i lån og tilskudd fra SND. Ifølge Dagens Næringsliv mener SND at mange bedrifter i filetindustrien må bort, men at de to nevnte skal bestå. Har de folkevalgte organer i Nord-Norge deltatt i en prosess for å bestemme hvor stor kapasitet som skal bygges opp i disse to bedriftene, og hvilke av de mindre fiskemottak og foredlingsanlegg i landsdelen som ut fra dette ikke vil ha livets rett?»
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-02:
Jeg takker for svaret og merker meg at statsråden er fornøyd med det som har skjedd i saken, og at kapasiteten på de to nevnte anlegg ikke skal økes på bekostning av andre. Fylkeskommunens rolle med å lage regionale utviklingsprogram som skal være en konkretisering av den nasjonale politikken på det enkelte område, og som skal bestemme hvor SNDs penger skal brukes, f.eks. i Nordland, er helt sentral, og det er snakk om store beløp, 75 mill. kr av SNDs relativt begrensede midler. Dette dreier seg om hvor arbeidsplassene skal være for å beholde det bosettingsmønsteret vi har. Vi har begrensede fiskeressurser. Det dreier seg om å ta vare på den infrastruktur som er bygd opp, det dreier seg om å prioritere mellom små og store bedrifter, og det er spørsmål om å støtte dem som trenger kapital i forhold til dem som har kapital fra før. Og når det gjelder det siste, har jeg forstått det slik at kapital ikke er mangelvare.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-02:
At det oser av mistillit, er vel kanskje ikke det rette uttrykket. Men jeg synes det er oppsiktsvekkende at det kommer så pass store beløp til en bedrift der vi gjennom media har forstått at det finnes kapital og penger nok til å gjennomføre det som en ser som hensiktsmessig. Et annet felt der SND også skal bidra til å gjennomføre den nasjonale politikken, er innenfor det som heter eierskap. Hvilket eierskap ønsker vi i norsk næringsliv, spesielt innenfor kystnæringene, som kommer til å bli så viktige for oss? Jeg mener det er bred enighet om at vi skal ha lokale, aktive, langsiktige eiere i størst mulig grad, slik at gevinstene av virksomhetene innenfor fiskeriene fortsatt blir på kysten. Mener statsråden at det som er gjort i denne saken, også er innenfor de målsettingene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-05-02:
Jordbruksforhandlingene er omfattet med spesielt stor interesse nå i år, fordi Arbeiderpartiet i to år har lovt lavere matvarepriser for Kari og Ola nordmann. Bjarne Håkon Hanssen lovte dette som landbrukspolitisk talsmann i opposisjon for to år siden, og har gjentatt sine løfter som landbruksminister. Allikevel er alle misfornøyde med den norske landbrukspolitikken som føres. Vi har de høyeste matvareprisene i butikkene, vi har de høyeste overføringer, og samtidig har vi mange misfornøyde bønder. Statsministeren nevnte dette med en halvering av matmomsen, som mange tror helt eller delvis vil tas ut i høyere marginer i matvarekjeden. Man må komme med mer krutt, mener det norske folk, for at Arbeiderpartiet skal kunne innfri sine løfter. Vil det ligge elementer i kravene fra departementet i jordbruksforhandlingene som tilsier lavere matvarepriser?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-05-02:
Mitt spørsmål går også til statsministeren. Statsministeren og Regjeringen har de siste ukene bidratt til å skape noe usikkerhet om hvilken rolle finanspolitikken skal ha i framtiden for å styre norsk økonomi. Det er enkelte, bl.a. sentrale økonomer, som hevder at Regjeringens opplegg er en permanent ekspansiv finanspolitikk, og at trykket dermed skal over på renten når det gjelder å regulere. Spørsmålet mitt er ganske enkelt: Hvilken rolle mener statsministeren at finanspolitikken bør ha i framtiden i forhold til i dag? Og er statsministeren enig i at en høyere rente, som kan være en mulig konsekvens av mer bruk av oljepenger i norsk økonomi, er uakseptabelt, ikke minst fordi det er usosialt og ikke er et bidrag til å bekjempe forskjellene i samfunnet?