Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-03-26:
I det forsvars- og sikkerhetsmessige bildet er teknologi på de fleste områdene et nøkkelord, også for Forsvaret. Teknologiutfordringene er meget krevende, spesielt fordi Norge er et befolkningsmessig veldig lite land, men har myndighetsutøvelse over nær ⅓ av Vest-Europas land- og sjøareal. Blant annet har jo Stoltenberg-utvalget i sin innstilling skrevet adskillig om teknologiutfordringen i sin anbefaling om økt nordisk samarbeid på forsvarsområdet. Krevende og dyrt er vel dekkende uttrykk for denne utfordringen. Satellittkommunikasjon med tilstrekkelig båndbredde er en forutsetning for å operere et moderne forsvar, og høyteknologisk og nettbasert utstyr til Forsvaret må til enhver tid ha svært så høy prioritet. Og bokstavelig talt er jo verden blitt større også for det norske forsvaret, hvor overvåkning og kontroll til norske myndigheter fra Afghanistan til Nordishavet nå er svært påkrevd. Høyre støtter selvfølgelig oppstarten av et nytt investeringsprosjekt for anskaffelse av kommunikasjonssatellitt til Forsvaret, og innstillingen fra komiteen er da også enstemmig. Imidlertid krever Regjeringens håndtering av saken nokså mange kommentarer. En serie spørsmål er blitt stilt fra komiteens side til departementet. I hovedsak gjelder dette prosessen rundt valg av samarbeidspartner. Det er nok i beste fall i høyeste grad diskuterbart hvor godt og nøyaktig statsråden har besvart spørsmålene. Fra Høyres og hele opposisjonens side setter vi store spørsmålstegn ved prosessen rundt veivalgene, hvor det kan se ut til at Forsvarsdepartementet har sett bort fra de normale anskaffelsesprosedyrer som eksisterer. Proposisjonen og valget av den spanske leverandøren kom meget overraskende på et samlet norsk teknologi- og satellittmiljø, herunder Telenor, Kongsberg m.fl., i tillegg til sentrale internasjonale forsvarsleverandører, som alle hadde fått inntrykk av at kapasiteten skulle anskaffes gjennom en normal anbudsprosess. Ingen ser ut til å ha fått anledning til å levere pristilbud på gitte kravspesifikasjoner, og jeg gjentar: på gitte kravspesifikasjoner. Det er en betydelig grad av sinne i leverandørmiljøet i Norge rundt departementets håndtering av saken. Vi snakker her om en investering på rundt 1 milliard norske kroner, og tatt i betraktning at Stortinget tidligere har vært meget tydelig på hvilke prosedyrer som bør følges i slike offentlige anskaffelser, herunder forsvarsinnkjøp, kan det virkelig synes som om departementet neppe har hatt denne instruksen foran seg i behandlingen av satellittsaken. Høyre mener at departementet ikke har gitt fullgode svar på hvorfor man har gjennomført prosessen som man har gjort, eller tilstrekkelig begrunnet valget av den spanske leverandøren ut fra tekniske og operative hensyn. En kan med god grunn diskutere hvordan prinsipper for gjenkjøp håndteres, samtidig som instruksen om å invitere norske selskaper inn i prosessen neppe kan sies å være fulgt i særlig tilfredsstillende grad. Man konkluderer altså med at det nasjonale alternativet besto av to departement, Nærings- og handelsdepartementet og Forsvarsdepartementet, hvor satellittkunnskaper i beste fall kan diskuteres. Svaret fra statsråden på spørsmål om Telenor har fått forespørsel om å gjøre det samme som spanske Hisdesat, er uklart. I ett av svarene fra departementet vises det til at det har blitt orientert om satellittanskaffelsen på et seminar. Svaret gir også inntrykk av at Forsvarsdepartementet har antatt et «fiktivt» tilbud fra Telenor, som verken Telenor har utarbeidet eller formelt blitt bedt om å gi, for deretter å bruke sin egen antakelse som et slags argument for at Telenor heller ikke burde bli invitert til å gi tilbud. Antakelser eller spekulasjoner om hvordan Telenors tilbud ville sett ut, eventuelt hvordan samarbeidet med en internasjonal part kunne vært passet inn i Telenors tilbud, synes å danne grunnlag for å utelate å la Telenor få formell invitasjon til å delta – jeg gjentar: formell invitasjon. Vi snakker her om en milliardinvestering – som jeg har sagt tidligere – hvor kravet til innkjøpsprosesser må settes høyt. Vi har bl.a. sett av én av kvalitetssikringsrapportene at utvalget som fikk i oppdrag å utrede alternativet, ikke ble nedsatt før 23. juni 2009. De fikk altså fire uker på seg. Da hadde det allerede foreligget et kvalitetssikret og anbefalt spansk alternativ siden 30. april 2009. Vi registrerer at økonomi brukes som argument i denne saken uten at det foreligger noen form for dokumentasjon på dette.