Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2004-12-15:
Samarbeidsregjeringen er nå godt i gang med et omfattende systemendringsarbeid overfor kommunesektoren. Målet er å sikre kommuner og fylkeskommuner størst mulig grad av frihet til å tilpasse tjenesteytingen til innbyggernes behov. Jeg er godt fornøyd med at Regjeringen fører en politikk som styrker lokaldemokratiet og øker den kommunale handlefriheten. I dette arbeidet inngår nedbygging av lover og regler, forenkling, reduksjon og samordning av statens rapporterings- og tilsynskrav, størst mulig grad av rammefinansiering og sist, men ikke minst, økte rammeoverføringer. At lokale folkevalgte får økt handlingsrom og gode rammevilkår, vil stimulere til nytenking, omstilling og utvikling. Jeg mener at disse endringene er helt avgjørende for et vitalt, robust og bærekraftig lokaldemokrati. Jeg er opptatt av at innbyggerne skal oppleve at de har nærhet til, og anledning til, å påvirke avgjørelser som blir tatt i lokalsamfunnet. Det betyr at innbyggerne skal oppleve å bli tilbudt likeverdige tjenester av god kvalitet og med god tilgjengelighet, tilpasset individuelle og lokale behov, uavhengig av hvor de bor. Det betyr at organiseringen av tjenesteproduksjonen skal sikre best mulig tjenester til lavest mulig kostnader, uavhengig av kommunegrenser og grenser mellom ulike forvaltningsnivåer. Her er det viktig å understreke at kommunesektoren har hovedansvaret for de viktigste velferdstjenestene, tjenester som blir finansiert gjennom skatteinntekter, rammetilskudd, øremerkede tilskudd og brukerbetaling. Jeg mener at rammefinansiering gjennom skatteinntekter og rammetilskudd bør være hovedprinsippet for finansiering av kommunesektoren. Understøtter vi dette med mindre detaljert statlig regelverkstyring, blir også kommuneøkonomien mer forutsigbar. Men som den nasjonale økonomi utsettes for konjunkturmessige svingninger, må også kommuner leve med at verden rundt dem er i utvikling. For meg er det et viktig poeng at kommunene selv får incitamenter til å ta grep for å styrke næringsutviklingen, sikre arbeidsplasser og leve i takt med de vilkårene det lokale næringslivet har for å drive lønnsomt. Dette får vi nå etter min oppfatning mye bedre til gjennom tilbakeføringen av en andel av selskapsskatten til kommunene. Mange kommuner her i landet opplever fortsatt den økonomiske situasjonen som vanskelig. Denne situasjonen har vokst frem over lang tid, og jeg vil gjenta at denne situasjonen er forårsaket av en lang rekke forhold. Jeg nøyer meg her med å nevne en rekke detaljstyrte og underfinansierte statlige reformer, økte pensjonskostnader og dyre lønnsoppgjør. Jeg vil i denne sammenhengen også understreke at svært mange kommuner og fylkeskommuner har tatt ansvar for å møte økte utgiftsbehov med nødvendige omstillings- og effektiviseringstiltak for å frigjøre ressurser til tjenester til sine innbyggere. Det er svært avgjørende fortsatt å ha et betydelig påtrykk for omstilling og modernisering av offentlig forvaltning og tjenesteproduksjon. Regjeringen har i et stramt budsjett prioritert økte overføringer til kommunene, der det ble lagt opp til en reell vekst i de samlede inntektene på til sammen 2 3/4 milliard kr, eller vel 1,25 pst. Jeg er også svært tilfreds med budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, der kommunesektoren blir tilført ytterligere 3 milliarder kr, fordelt på 800 mill. kr ekstra i økte frie inntekter for 2005 og 2,2 milliarder kr som kompensasjon for mindre skattevekst enn budsjettert i 2004. Verdt å nevne er også budsjettavtalens punkt der lånerammen for vedlikehold av skolebygg blir utvidet med 1 milliard kr. I løpet av de tre årene ordningen har eksistert, er det gitt en investeringsramme på 8 milliarder kr, noe som er mer enn 50 pst. av den totale rammen på 15 milliarder kr som er forutsatt gitt over åtte år. Med ytterligere 1 milliard kr i 2005 vil det gi kommuner og fylkeskommuner mulighet til å fortsette arbeidet med å ruste opp skolebygg. Personlig er jeg også svært glad for at det i budsjettforliket er opprettet en ny låneordning på 0,5 milliarder kr til vedlikehold av kirkebygg, noe som vil styrke en etterlengtet innsats for istandsetting av kirkene og deres utsmykning. Jeg vil også vise til den inngåtte avtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i kommunalkomiteen, der vi også utvikler sikkerhetsnettet som gjelder de kommunene som er omfattet av vertskommunetilskuddet, samt at vi gjentar forsikringen om at ordningen med momskompensasjon ikke skal gi utilsiktede virkninger. I tillegg finner jeg det også svært positivt at kommuner og fylkeskommuner nyter godt av rentenedsettelser de siste to årene på til sammen 5,25 prosentpoeng. Med en netto gjeld på mellom 70 og 80 milliarder kr vil den langsiktige effekten av lavere renter være på 3–4 milliarder kr på årsbasis, selv om langsiktig rentebinding gjør den kortsiktige gevinsten litt mindre. Tall fra SSB viser en netto nedgang i renteutgiftene for kommunesektoren på 900 mill. kr fra 2002 til 2003. Dette har økt ytterligere i 2004. Dette illustrerer meget godt betydningen av å videreføre en stram økonomisk politikk som fortsatt kan bidra til å holde renten på et lavt nivå. Sammen med andre tiltak vil dette ha en fortsatt positiv påvirkning på kommunenes rammevilkår, slik at de mange oppgavene kommunal sektor har ansvaret for, kan ha et forsvarlig omfang og en sikker kvalitet. Dette bekreftes også i rapporten fra Det tekniske beregningsutvalg for kommunal og fylkeskommunal økonomi fra desember 2004, der det er gode indikasjoner på at kommunenes netto driftsresultat styrkes i 2004. Det må da være et mål å sikre best mulige tjenester til lavest mulig kostnad, uavhengig av kommunegrenser og forvaltningsnivåer. Jeg har stor tro på en politikk som stadig øker det kommunale handlingsrommet for å foreta prioriteringer ut fra lokale ønsker og behov. Derfor må den enkelte innbygger settes i fokus. Offentlig sektor er til for innbyggerne, og må tilpasses deres ønsker og behov. Det er grunnen til at jeg ønsker å øke ytterligere det lokale handlingsrommet. Det er lokale myndigheter selv, i dialog med brukerne, sine egne innbyggere, som vet best hvordan tjenestetilbudet kan og bør utformes. Helt til slutt tror jeg også at vi skal ta innover oss at ingen regjering vil kunne bevilge «nok» penger til kommunene innenfor en ansvarlig økonomi – noen vil alltid ønske seg mer penger. Som jeg allerede har nevnt, er lav rente og lav prisvekst avgjørende viktig for kommunene. Da vil det være grenser for vekst i de offentlige utgiftene. Utfordringen for oss politikere, det være seg om vi sitter på Stortinget, i fylkesting eller i kommunestyrer, vil være at vi uansett alltid må fokusere på å prioritere bedre og jobbe smartere, slik at vi får mer igjen for pengene. Et viktig poeng i denne sammenheng er at Inntektssystemutvalget, som etter planen skal legge frem sin innstilling i løpet av 2005, skal se på mekanismer som kan skape større forutsigbarhet for kommunenes inntekter, slik at det blir lettere å planlegge omstillingstiltak når det blir nødvendig. På vegne av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti vil jeg få fremme det forslag som ligger i innstillingen fra kommunalkomiteen.