Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-22:
Omstilling er komplisert og krevende, særlig i helsesektoren, fordi det handler om folk, om ansatte, ledelse, endring, faglig utvikling og makt. I denne sammenhengen handler det også først og fremst om pasienter og pasientbehandling. Det er ikke noen tvil om at i den saken vi diskuterer – denne sammenslåingsprosessen – har det vært, var og er fortsatt store utfordringer. Samtidig var det stor enighet om at hensikten og målet med sammenslåingen av Helse Sør og Helse Sør-Øst var at den også skulle føre til bedre ressursutnyttelse og samordning av sykehusene i hovedstaden. Dette skulle føre til bedre kvalitet og effektivitet i behandlingen. Mye er lært. Mye vann har rent nedover elven siden den gang. Jeg tror vi alle skal erkjenne at den prosessen har vært krevende, vanskelig, og at mange har vært utsatt for mye – ikke minst de ansatte, som har opplevd en til dels ganske kraftig omstilling. Vi vet også – som saksordføreren var inne på – at denne prosessen har vært gjenstand for omfattende, solid behandling, både i Stortinget ved en rekke anledninger og gjennom Riksrevisjonens skarpe blikk. Omstillingen av Oslo-sykehusene evalueres og følges også daglig med argusøyne fra mange hold, fra eksperter, fra forskningsmiljøer og fra de ansatte. Jeg vil understreke at det er avgjørende for den videre utviklingen av sykehustilbudet i hovedstadsområdet at departementet følger opp framdrift og bevilgninger til de pågående prosjektene, og at de i stor grad gjennomføres i tråd med de vedtatte planene. Vi var også klar over at det ved OUS ville bli foretatt en gjennomgang av omstillingsprosessen. Det var også saksordføreren inne på. Det synes jeg er bra, og vi ser fram til rapporten fra OUS om lokalisering og utvikling av hele sykehuset, som kommer senere i år. Det er også grunn til å minne om på en dag hvor vi behandler dette forslaget, at det er veldig stor forskjell på regjeringspartiene med hensyn til hva de skriver i merknadene og hvordan de uttaler seg om saken, og hvordan de oppførte seg i opposisjon. I opposisjon var kravet helt entydig. Man ønsket en ekstern gransking, en uavhengig gransking, fordi man rett og slett ikke stolte på de evalueringene som var igangsatt. Vi merket oss f.eks. at nåværende helse- og omsorgsminister Bent Høie var en av de mest aktive i denne kampanjen, hvor han bl.a. i VG i 2012 ba om at det ble initiert «en uavhengig granskning av sykehussammenslåingen, og hvorvidt folk har mistet livet som følge av dårlig planlegging og rot». Høie begrunnet dette videre med at: «Vi må komme til bunns i spørsmål om manglende forberedelse for fusjonen, som regjeringen har ansvar for, faktisk har ført til skader og tap av liv.» I november i fjor, to måneder etter valget, snudde helseministeren. Han skrev da på departementets hjemmesider: «Etter oppfølgingsmøtene» – som Høie da hadde hatt – «har Høie konkludert med at det ikke er behov for en gransking av Oslo universitetssykehus.» Han begrunnet det bl.a. med at SINTEF hadde fått i oppdrag å lage følgeforskning, og med Riksrevisjonens rapporter, som flere har pekt på. Jeg er veldig glad for at man klarer å snu, og at man sier at dette ikke var noen farbar vei videre nå. Det har blitt gransket, gjennomgått og evaluert så mange ganger at jeg tror det ville være feil – det er en helt riktig vurdering at man nå ikke igangsetter et nytt stort arbeid i denne sektoren på dette området. Men jeg synes kanskje det er ille at man først må vinne valget før man kommer til fornuft i saken. Nettopp denne SINTEF-følgeforskningen ble jo bl.a. Stortinget informert om – og daværende stortingsrepresentant Bent Høie – senest den 27. november 2012, hvor daværende statsråd Gahr Støre skrev om nettopp disse temaene til Stortinget. Igjen: Jeg har ikke tenkt å gjøre noe mer nummer utav det nå enn å si at jeg er glad for at man nå legger dette til side, at vi nå kan se framover, tar med oss de lærdommene fra de prosessene og de evalueringene som har gått. Men jeg gjentar: Jeg synes fortsatt det er rart at man må bruke så mye krefter og tid i opposisjon på noe som man også burde vite skapte unødvendig uro i en sektor som trengte å se framover. Man burde se på de rapportene som var lagt på bordet, lære av dem, og gå framover, før man etter valget kommer til samme konklusjon som daværende regjering – i all hovedsak.