Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2009-06-10:
Saken vi nå har til behandling, har vakt sterke følelser, og det har ikke vært mangel på debatt som har preget behandlingen, verken i komiteen eller i det offentlige rom. Mange til dels sterke påstander har blitt løftet fram. Innstillingen fra komiteen reflekterer den debatten som har foregått. Senterpartiet har vært med på å fremme flere endringsforslag for å få til en best mulig og sikker og trygg lov. En ny lov kan i seg selv ikke redde liv eller sikre et bedre tilbud for den enkelte pasient. Men målet med loven er å få en bedre og tryggere pasientbehandling gjennom å legge til rette for trygg utveksling av informasjon på tvers av virksomheter. Det som har uroet oss i denne saken, er om vi i vårt arbeid med å sikre samhandling til pasientens beste svekker personvernet på en måte som gjør at den enkeltes integritet blir rammet. Det er denne problemstillingen som har skapt debatt, tidvis opphetet debatt. I enhver opphetet debatt kan spissformuleringene gå så langt at debatten innimellom er mer forvirrende enn oppklarende. Gjennom debatten i denne saken har man noen ganger fått inntrykk av at enhver som arbeider innenfor helsevesenet, om det er som lege eller kokk, skal kunne gå inn og søke i din journal. Den type tilstander som er blitt beskrevet i enkelte media, tror jeg har bidratt til å skape en unødvendig stor uro rundt saken. Selvfølgelig er det ikke sånn at hele personalet ved et sykehus kan gå inn og søke i din eller andres journal. Det skal være streng tilgangskontroll, og alle med tilgang skal kunne loggføres, slik at du som pasient skal kunne ha innsyn i hvem som har vært og sett i journalen. Jeg har selv som pårørende sett hvor mye informasjon som må utveksles for at den enkelte pasient skal få et trygt og kvalitetsmessig best tilbud. Jeg har følt på uroen – som pårørende – om all informasjon faktisk har blitt utvekslet på veien gjennom helsevesenet, og hva som har skjedd etterpå i forhold til prøvetaking o.l. Har alt kommet dit det skal? Jeg tror det er få som er uenig i at det er helt avgjørende i mange pasientforløp – ikke minst med tanke på at pasienten selv skal føle trygghet – at nødvendig informasjon kommer fram. I tillegg er det avgjørende at pasienten føler seg trygg på at all informasjon han eller hun gir, blir behandlet strengt fortrolig slik at den ikke kommer på avveie. Det er denne balansen mellom nødvendig informasjonsutveksling og sikring av den enkeltes personvern som vi må bestrebe oss på å finne, og som jeg mener vi har funnet i denne saken. I alle tilfeller der informasjon blir notert ned, enten på papir eller digitalt, er det en fare for at informasjonen kommer på å avveie. Vi må ha systemer og rutiner – uansett om informasjonen er på papir eller digitalt – som gjør at vi har en svært streng tilgangskontroll, at det er strenge etterkontroller, og at den enkelte pasient selv må kunne samtykke i forhold til om informasjonen skal utveksles. Det at vi med denne lovendringen åpner for at pasientopplysninger løpende kan hentes ut på tvers av virksomheter i det enkelte tilfellet, når pasienten har gitt samtykke til det, gir stor muligheter. Og utviklingen innen helsetjenesten – med sin kompleksitet – har medført større behov for utveksling av taushetsbelagte personopplysninger på tvers av virksomheter. Dette er informasjon som kan være avgjørende for behandlingen av den enkelte pasient. Gjennom behandlingen i komiteen og her i Odelstinget mener vi at vi har klart å finne den riktige balansen mellom å sikre den enkeltes integritet og personvern og behovet for utveksling av taushetsbelagt informasjon.