Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2011-12-02:
De siste tallene viser at oppklaringsprosenten på kriminalitet – anmeldelser – i Norge har økt til 40,7 pst. i første halvår 2011. Det er rekordhøyt. I 2009 lå tallet på 34 pst. Politidirektoratets innbyggerundersøkelse viste at 94 pst. av befolkningen i Norge føler seg trygg i sine miljøer. Vi ser også at antall anmeldelser av kriminalitet i Norge har gått ned med noen titusener siden årtusenskiftet. Det er ikke slik at det norske samfunnet er på defensiven når det gjelder kriminalitet. Tvert imot mener jeg at vi er på offensiven, og at dette budsjettet også legger grunnlaget for en videre offensiv. Det er bra at regjeringen greier å avklare tiltak etter terrortragedien 22. juli så raskt som man har gjort i dette budsjettet, at man får lagt fram en del ting som det ikke er tvil om at man bør gå løs på med en gang. Hoveddiskusjonen som Stortinget skal ha om tiltakene etter 22. juli – erfaringene derfra – kommer i forbindelse med den særskilte komiteen vi har nedsatt her på Stortinget til å se på redegjørelsene fra justisministeren og forsvarsministeren. Det kommer også når 22. juli-kommisjonen kommer med sin rapport i august neste år. Det er bra at regjeringen viser at man ikke venter på hoveddebattene her på Stortinget før man tar grep. Både det som gjøres angående helikopter og reservehelikopter, flere mannskaper til dem, Nødnett, som er den aller største bevilgningen i vårt budsjett, videre satsing på PST, opprustning av beredskapstroppen, få på plass midler og folk til å håndtere det nye omfanget som voldsoffererstatningssakene vil få etter 22. juli, det som gjøres for å legge inn penger til etterforskning som blir gjort med én gang, og som gjøres i dette budsjettet – etterforskning, påtalemyndighet, domstoler – for å håndtere terrorsaken er utmerket. Jeg tror det har bred oppslutning på Stortinget om at man viser at man kan sette inn tiltak med en gang. Men det blir også viktig at vi følger med på kostnadsutviklingen på disse områdene, særlig for domstolene og påtalemyndigheten, som er de som får det største trykket i året som kommer, etter at etterforskningsinnsatsen til politiet begynner å avta. Det er riktig som også komitélederen tok opp, at den største oppgaven innenfor justissektoren i årene framover er å greie å oppfylle den målsettingen som ligger i strategien mot år 2020, nemlig to polititjenestemenn per 1 000 innbygger. Vi har lagt en plan for det gjennom denne strategien. Komitélederen reiser spørsmålet om vi er på vei. Jeg mener at vi er på vei, for vi har begynt å ta opp det antallet politistudenter som vi trenger for å nå det målet. Vi begynte med det fra 2010 – altså 720 studenter per år. Det er tre ganger mer enn i årene 2002–2003. Vi har fortsatt med dette i 2011 og legger opp til det samme i 2012. Hvis det fortsetter – som det må gjøre – i årene framover, til 2020, vil det fram til da, i åtte år, komme 720 studenter ut fra Politihøyskolen. Da vil vi ha en annen situasjon enn den vi hadde så sent som nå i sommer, da 422 gikk ut fra Politihøgskolen. Så vi vil ha langt flere å rekruttere inn i politiet i den perioden som kommer fra 2013. Jeg tror vi må innstille oss på at det vil bli en litt annen situasjon når så mange kommer ut fra Politihøgskolen. Det vil ikke være sånn at det med en gang kan stå 720 jobber klare til dem i politiet. Det vil måtte være en fase hvor man jobber med rekruttering, fyller på for dem som går av med pensjon i årene som kommer – at man har en prosess hvor de kommer inn i politiet. Den prosessen har jo gått bra. Fra 2006 til kullet som gikk ut i 2010, har 94–95 pst. av dem som gikk ut fra Politihøgskolen hvert år, jobb i politiet et år senere. Det er et ekstraordinært høyt antall i forhold til andre høyskoler, og antallet som tar jobb i politiet, ønsker å bruke utdanningen sin. Av dem som gikk ut av Politihøgskolen i år, sommeren 2011, er det 383 per 15. november som har bestått eksamen, altså også bestått skyteprøve osv., og av dem er det nå 329 som er ansatt i politiet på forskjellige måter. Det er riktig at noen er vikarer osv., men det tror jeg man innenfor de fleste yrker må innse at vil være tilfellet i overgangsfaser. Jeg mener at når vi også til neste år har avsatt midler til 202 stillinger for å ansette dem som da kommer ut av Politihøgskolen, som er 522 – 722 blir det først fra 2013 – er det et antall sett i forhold til nye stillinger som må veies opp mot antallet som også går av med pensjon, og antallet man skal fylle opp etter av andre grunner, slik at man har en realistisk plan for å få også dem som går ut av Politihøgskolen neste år, inn i politiet. Dette er en stor oppgave for Stortinget å greie i årene framover, og jeg tror det aller største løftet kommer fra 2013, når vi får 720 stykker ut fra Politihøgskolen. Det er viktig at vi greier å holde fast ved det målet, den oppgaven. Det blir en stor oppgave for alle regjeringer fram til 2020, også at vi ikke spenner bein under hverandre og allerede sier at det ikke nytter, at den oppgaven ikke kan løses. Det er riktig som komitélederen sier, at politidekningen, antall polititjenestemenn i uniform per tusen innbygger, er ikke gått opp i de senere årene. Det er riktig. Jeg tror det er viktig at vi er ærlige og ordentlige om fakta, sånn at vi har felles bakgrunn for å jobbe med disse sakene. Men det er også riktig å ha med seg at de totale tallene for årsverk i politiet har gått opp siden 2006 – det er vel 1 600 flere årsverk i politiet, men der er også sivile regnet med. En av grunnene til at vi har måttet satse mye på sivile, er at det ikke har kommet nok studenter fra Politihøgskolen til at vi har kunnet øke politidekningen. Vi har også fått en politiavtale, som gir i hvert fall 230 flere årsverk i politiet, som resultat av at de jobber en time mer, som kommer i tillegg til det. Når vi får nye ressurser i politiet, må vi jobbe med å bruke ressursene godt, bl.a. jobbe med resultatreformen, som blir den neste store saken å behandle for justiskomiteen og Stortinget på justissiden. Resultatreformen kommer som resultat av en prosess som begynte med politirollemeldingen, som ble lagt fram av den forrige regjeringen. Den ble fulgt opp med en bemanningsanalyse, som er strategien mot år 2020, med to polititjenestemenn per tusen innbygger, som kom i 2008, og som ble fulgt opp med en driftsanalyse som ble drevet fram i 2009 – en driftsanalyse av en rekke politidistrikt om hvordan man brukte ressursene sine i praksis, og som nå skal munne ut i resultatreformen som kommer høsten 2012. Det blir en avgjørende sak for Stortinget å diskutere. Som også komitélederen var inne på, er det viktig å bruke ressursene godt. Det har kommet interessante innspill til diskusjonene til nå. En sak som komiteen understreker i innstillingen, og som vi fra vår side også vil understreke, er arbeidet med målekriterier. Det er viktig at politiet, når de skal bruke ressursene sine, ikke bruker dem på en kunstig måte fordi de har kunstige målekriterier, f.eks. at man legger for stor vekt på antallet man tar for trafikkforseelser eller kan telle opp enkle narkotikaforbrytelser man avdekker – det gir en litt kunstig innfrielse av målene i forhold til hva som kreves av innsats, f.eks. for å samarbeide om store organisert kriminalitetsaker. Store saker som f.eks. MC-kriminalitet, som vi snakket om her i Stortinget i går, krever samarbeid mellom politidistriktene, at man jobber på lang sikt og setter inn tunge ressurser. Det vil ikke gi samme uttelling i de eksisterende målekriteriene, så det er viktig at det justeres. På samme måte er det viktig at målekriteriene innrettes sånn at vi får politiet ut blant folk, at vi greier å stille krav gjennom målekriteriene, slik at vi får effekt, at folk ser dem på gata til alle døgnets tider, og at det fungerer etter hensikten. Det er flere måter å utforme de målekriteriene på og få til den effekten på. Én av tingene som vi har spilt inn i diskusjonen, er å stille krav til at man skal være i kontakt med sitt publikum, sin befolkning, f.eks. gjennom en fastpolitiordning, hvor et visst antall mennesker vet hvilken politimann de har å forholde seg til og kan holde kontakt med, også når det ikke er akutte saker. Denne typen spørsmål vil vi ta opp når vi kommer til resultatreformen. Jeg synes også at andre partier har reist interessante diskusjoner, for eksempel hvordan vi unngår at pensjonsalderen på 57 år gjør at vi mister altfor mange flinke politifolk altfor tidlig, som kunne jobbet på helt andre måter i politiet. Der må vi finne andre løsninger på det som er situasjonen i dag. Det krever samarbeid fra politiets organisasjoner. Hvis ikke vil spørsmålet om 57 års pensjonsalder bli en debatt. Vi må greie å finne veier til å få flere politifolk til å bruke all den erfaringen de har – mange kan være unge og spreke når de er 57 år – til å gjøre en innsats i atskillig flere år i politiet framover. Det er også flere andre nøkkelpunkter som skal til for å utvikle kampen mot kriminaliteten. Vi vet at vi har slitt med innføring av IKT i politiet. Der er det sånn at regjeringen nå i dette budsjettforslaget begynner å øremerke midler, som komitélederen etterlyste. Det er 80 mill. kr som er øremerket i dette budsjettet. Vi håper og mener at det beløpet bør stige i årene som kommer, sånn at vi passer på at driften rundt i politidistriktene ikke rammes på en uforholdsmessig måte av investeringene i IKT. Det er også viktig at vi har en felles tilnærming til situasjonen. Regjeringen sier i budsjettproposisjonen at det i fjor ble avsatt ca. 250 mill. kr rundt i politiet til IKT. De sier de vil videreføre dette til neste år, og så har de de øremerkede 80 mill. kr å bruke også. Opposisjonen og også Politiets Fellesforbund har sagt at det er snakk om 450 mill. kr – 480 mill. kr. Det spriket på over 200 mill. kr vil avgjøre veldig mye om hva handlingsrommet reelt sett er i politiet til neste år, men jeg mener at Stortinget, og selvsagt vi i regjeringspartiene, forholder oss til den rammen som beskrives i budsjettet. Jeg tror vi alle er tjent med at vi har et felles utgangspunkt når det gjelder den typen tall som ligger i budsjettproposisjonen. Det er også viktig at regjeringen følger opp det som Stortinget tok opp i forrige budsjettinnstilling, og særlig også i innstillingen om organisert kriminalitet, nemlig satsingen i forhold til kriminalitet på nettet, cyberkriminalitet eller nettkriminalitet. Som vi skrev i innstillingen til stortingsmeldingen om organisert kriminalitet, er det nå nedsatt en egen arbeidsgruppe i Politidirektoratet for å gå inn i det arbeidet. Regjeringen foreslår nå en bevilgning på 15–16 mill. kr ekstra til Kripos, til den datakrimavdelingen som bygges opp der. Her er det veldig svære oppgaver som nesten tårner seg opp foran oss, for dette er mye upløyd mark. Bare for å nevne ett felt der det må settes inn mye: Det gjelder kapasitet til å ransake når man gjør beslag. Akkurat som man ransaker andre steder, skal man ransake datamaskiner og mobiltelefoner. Kompetansen til å kunne gjennomføre arbeidet med ransaking av elektronisk utstyr er en avgjørende del i oppklaringen av mange kriminalitetssaker, og veldig mange politidistrikter har ikke kompetanse til å gjennomføre den typen ransaking, har ikke den typen team. Her er bistanden fra Kripos helt avgjørende. Men det er en tung oppgave å bygge opp disse ressursene tilstrekkelig i årene som kommer. Jeg har nevnt noen sentrale spørsmål som vi nå diskuterer for å ruste opp arbeidet til politiet, arbeidet mot kriminalitet. Det ligger også mange andre viktige spørsmål å diskutere i budsjettproposisjonen, som andre av våre representanter vil komme nærmere inn på. Men jeg vil bare si at når det gjelder kriminalomsorgen, som komitélederen omtalte, er det sånn at da denne regjeringen overtok, var det en kø for soning som lå på opp mot 3 000. Gjennom at man har etablert 870 nye plasser, iberegnet de elektroniske soningsformene, ble den køen redusert til nesten null. Så økte politiets innsats, oppklaringsprosent, kraftig i fjor, slik at vi fikk flere inn i fengslene, fikk dømt flere, noe som er bra. Så er det riktig at køen økte til 1 200 –1 300 fra nesten null. Men man må også ha med seg at køen nå er på vei ned. Ifølge de siste tallene vi har fått, er det vel 900 som nå står i soningskø. Så det gjøres en bra jobb på disse feltene. Det settes inn nye tiltak også. Soningsoverføringer til utlandet bør det bli flere av. Man kommer opp i ca. 50 i år. Det er i hvert fall en stor framgang i forhold til tidligere år. Etter som man får i gang disse avtalene om soningsoverføring, vil volumet på det øke kraftig. Vi kommer tilbake til flere spørsmål underveis. Men vi er fornøyd med et budsjett som bringer oss videre på offensiven.