Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-11-30:
Jeg må starte med å innrømme at det er ganske fantastisk å høre komiteens nestleders innlegg i forhold til betydningen av føre var-prinsippet og forebyggende arbeid, sett i lys av hva Høyre faktisk gjør her hjemme. Det er selvsagt, som komiteens nestleder og også statsråden sier, sterkt å beklage at det ble sammenbrudd i klimaforhandlingene. Det er selvsagt et lyspunkt at kravene i Kyoto-avtalen står fast, men det er kommet klart fram i det som nå har skjedd, at det nok en gang er de økonomiske interessene som går foran miljøinteressene. Man er mer opptatt av fiffige påfunn i forhold til hvordan man skal kunne kjøpe seg fri fra utslippsreduksjoner, enn av hvordan man reelt sett skal unngå dramatiske langsiktige konsekvenser av menneskeskapte klimaendringer. I disse dager skulle det være nok å se ut av vinduet for i alle fall å tenke seg om både to og tre ganger til i forhold til konsekvensene av bruk av fossilt brensel. Norge har vært en mangeårig pådriver i klimaspørsmål. Vår selvstendige rolle som ikke EU-medlem har gitt oss en unik mulighet til å være en pådriver i internasjonale forhandlinger. Et flertall her på Stortinget, med Arbeiderpartiet og Høyre som pådrivere, er imidlertid i ferd med å gjøre oss til en versting i miljøsammenheng. SFT gav i går Industrikraft Midt-Norge konsesjon og utslippstillatelse til å bygge det mest forurensende gasskraftverk som hittil er godkjent i Norge. Regjeringens beslutning, med støtte fra Høyre, om ikke å stille strengere krav til utslipp av CO2 i Norge enn i resten av Europa, gjør at det er fritt fram for dem som vil bygge sterkt forurensende gasskraftverk. For flere år siden stilte jeg Jens Stoltenberg, mens han var nærings- og energiminister, følgende spørsmål i en replikkordveksling: Hvordan skal vi unngå at de to gasskraftverkene som Arbeiderpartiet nå ønsker å bygge, skal bli til ti i neste omgang? Jens Stoltenbergs svar var den gang at vi forholder oss nå til søknaden om å bygge to gasskraftverk. Snakk om kortsiktig tenkning i et av de mest langsiktige spørsmål vi har å forholde oss til! Det lå åpent i dagen allerede den gang at det ville være umulig å si nei til de neste søknadene når man først på et prinsipielt grunnlag hadde åpnet for bygging av gasskraftverk. Alle må dømmes etter det man gjør, ikke etter det man sier man skal gjøre. Det gjelder også denne regjeringen. Arbeiderpartiet og Høyre har mistet enhver troverdighet i klimaspørsmål. En trøst for dem er det selvsagt at det fortsatt finnes ett parti i Stortinget som er verre, og som har mindre troverdighet – Fremskrittspartiet. Det er til liten trøst for oss som nasjon. Norges troverdighet som pådriver i miljøspørsmål er gitt på båten av de samme partiene som nå også har gjort seg til talsmenn for bygging av gasskraftverk her. Det skulle til slutt være nok å sitere noen ord fra den utmerkede lederen som er skrevet i Aftenposten i dag, og jeg har lyst til å avslutte med det: «Nettopp derfor er det også i denne sammenheng svært beklagelig at klimakonferansen i Haag endte uten resultat. Jo lenger det går uten at det internasjonale samfunn tar konsekvensen av de prinsipper det tross alt ble enighet om på Kyoto-konferansen for tre år siden, jo friere spillerom har økonomisk og politiske interesser til å motarbeide disse prinsippene. Regjeringen og stortingsflertallet benytter dessverre ventetiden til å legge grunnlaget for at Norge kan bli blant de verste klimasynderne i verden. I verste fall kan dette føre til at det blir unødvendig kostbart både politisk og økonomisk for Norge når den dagen kommer at klimaforverringene tvinger det internasjonale samfunn til å ta ansvar.» Det er unødvendig å skrive innlegg når det skrives så utmerkede ledere.