Carsten Dybevig (Høyre), 2004-06-04:
Promillegrensen for personer som tjenestegjør på større skip, er i dag utformet som en generell, skjønnsmessig norm. Det avgjørende er om personen er beruset eller ikke. Etter Høyres syn er dette en altfor uklar bestemmelse. Mye er overlatt til en skjønnsmessig vurdering i hvert enkelt tilfelle. Berusede personer kan tilsynelatende opptre forskjellig, mens dømmekraften og evnen til å fatte riktige beslutninger er kraftig nedsatt. I praksis har det utviklet seg en veiledende grense på 1,5 promille her til lands, eller mer riktig, til vanns. Høyre støtter det nye forslaget om å innføre en fast promillegrense på 0,2 promille. Dette vil være i harmoni med promillegrensen til lands. Det kan sikkert diskuteres om 0,2 promille er en riktig grense. Slik den har vært håndhevet her til lands, har det avstedkommet få diskusjoner. Det nye forslaget utvider også avholdsplikten til nå også å gjelde på alle skip som brukes i næring, samt på småbåter som brukes til passasjertransport i næring. I Østfold, på Hvaler, har bruk av alkohol faktisk vært et tema for småbåter som driver med passasjertrafikk. En klargjøring av regelverket vil hindre at gråsoner oppstår, og politiets håndhevelse vil bli enklere for fremtiden. Norge har blitt kritisert av FNs torturkomite for ikke å ha noe særskilt straffebud mot tortur i samsvar med definisjonen i Torturkonvensjonens artikkel nr. 1. Forslaget til ny bestemmelse retter seg mot offentlig tjenestemann som påfører andre skade eller alvorlig fysisk eller psykisk smerte, med forsett om å oppnå opplysninger eller om å avstraffe, true eller tvinge noen. En enstemmig komite foreslår at straffen skal være fengsel i inntil 21 år. Jeg håper ikke og tror heller ikke at denne bestemmelsen vil bli brukt i Norge. Men det er essensielt at Norge er en forkjemper mot undertrykkelse internasjonalt, og at vi gjennom vår egen lovgivning tilkjennegir at Torturkonvensjonen blir inkorporert i norsk lovverk. Å heve seg over internasjonale konvensjoner fordi tortur, sett med norske øyne, er totalt fremmed og ikke eksisterende her til lands, vil kunne bli oppfattet som arrogant og lite respektfullt overfor de stater som etter beste evne prøver å bekjempe tortur. Norges rolle må være et eksempelets veiviser i kampen mot tortur. I dag er det nøyaktig 15 år siden den kinesiske hæren dundret inn på Den himmelske freds plass, tungt bevæpnet med pansrede kjøretøyer og stridsvogner for å slå ned på studentopprøret. Over 1 000 unge kinesere mistet den gang livet bare i de aksjoner hæren og det hemmelige politiet gjennomførte. Hvor mange som senere ble torturert til døde, er ukjent. Tusenvis ble sendt til arbeidsleire og fengsler over hele Kina. Internasjonale menneskerettighetsorganisasjoner har ikke oversikt over hvor mange mennesker som totalt mistet livet den gang. Mange måtte rømme til det demokratiske Taiwan. Forestillingen på Den himmelske freds plass ble kringkastet over hele verden som en av de største og første virkelig store internasjonale direkte TV-overførte begivenheter. Den globaliserte medieverden tok igjen Kina, noe som skremte de kommunistiske lederne i partiledelsen. Representanter for det offisielle Kina uttrykker i sine kommentarer i dag til denne blodige massakren utrolig nok at historien taler for seg selv. Handlingen forsvares fordi Kina har gjort store fremskritt både sosialt, politisk og økonomisk, og bak det hele står i dag et samlet kommunistparti. Målet må aldri helliggjøre middelet. Den eneste farbare veien er å ha dialog med eget folk og ikke legge lokk på en åpen demokratisk debatt. Jeg skal ikke gå inn på omfanget av tortur i Kina, men nevne Kinas åpenbare truende forhold til nabostater som Tibet og Taiwan. Ytringsfriheten og demokratisk fungerende institusjoner er en stor mangelvare. Det er beklagelig at det eksisterer vilkårlige fengslinger, straffeforfølgelser og henrettelser som også omfatter tortur, uten det helt store engasjementet mot det fra den frie verden. Den åpenheten Kina opplever i den økonomiske samhandelen med andre land, opplever ikke Kinas egne innbyggere. Brudd på menneskerettigheter skjules bak den vellykkede økonomiske fremgangen de siste årene. Norge skal være konsekvent i sin kamp mot tortur, enten det gjelder allierte eller andre. Ikke å innta en prinsipiell holdning vil for Norges del virke lite overbevisende internasjonalt i kampen mot tortur. USAs håndtering av fanger i Abu Ghraib-fengselet i Bagdad er spesielt nevnt av komiteen. Nevnes kan også dommen fra Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg der tyrkiske myndigheter fikk 2,5 mill. kr i bot fordi landets sikkerhetspoliti torturerte 15 medlemmer av det forbudte kommunistpartiet i Tyrkia under en aksjon for åtte år siden. Internasjonale strafferettsdomstoler vil bare spille den rollen det internasjonale samfunnet tillater den å spille. Det er derfor av umåtelig interesse i kampen mot terror, tortur og andre brudd på menneskerettighetene at flest mulige land slutter seg til denne domstolen. Internasjonale konvensjoner § la Torturkonvensjonen får ingen kraft uten bred internasjonal anerkjennelse, også bl.a. fra USA.