Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-29:
Det er anslått at opp mot 30 pst. av den voksne befolkningen lider av kroniske smertetilstander. Langvarige smertetilstander kan ha mange årsaker, og det er nødvendig med ulike tilnærmingsmåter. Etablering av tverrfaglige miljøer som kan utrede pasienter og gi råd og veiledning til helsetjenesten, har vært viktig. Det har vært økende oppmerksomhet rundt kroniske smerter. Temaet tas nå inn i grunnutdanningen for medisinstudenter og bør også tas inn i spesialistutdanningen for en rekke spesialiteter. Helsedirektoratet skal nå gjennomgå dagens spesialiststruktur og vurdere om det er behov for endringer, sett i lys av hva slags behov det er for spesialister i fremtiden. Behandling av kroniske smerter er en tverrfaglig oppgave. Legespesialister, psykologer, fysioterapeuter og sykepleiere er aktuelle yrkesgrupper i et slikt samarbeid. Fagmiljøene har signalisert at det kan være aktuelt å etablere et såkalt kompetanseområde innen medisin for dette området. Helsedirektoratet er i gang med å prøve ut en slik modell for lindrende behandling og vil etter hvert vurdere andre fagområder. Regjeringen har rettet spesiell oppmerksomhet mot pasienter med kroniske smerter, bl.a. gjennom styringsbudskapet til de regionale helseforetakene. Her har jeg bedt om at de særskilt rapporterer om tilbudet til denne pasientgruppen. Alle de regionale helseforetakene har gjort en innsats for å styrke tilbudet til pasienter med kronisk smerte, omtalt i statsbudsjettet for 2012. Den vesentlige delen av behandlingen må likevel ivaretas i primærhelsetjenesten, med faglig veiledning fra spesialisthelsetjenesten. Og det må satses på økt kunnskap om kronisk smerte blant allmennlegene og annet helsepersonell i kommunehelsetjenesten. For å sike at vi har nok og kompetente medarbeidere i omsorgstjenesten, har vi styrket årsverksinnsatsen betydelig. Vi bevilger om lag 300 mill. kr årlig til kompetansetiltak i omsorgssektoren. Etter fastlegeforskriftens § 7 har fastlegene ansvar for allmennlegetilbudet til personer på sin liste. Ansvaret innebærer bl.a. planlegging og koordinering av individrettet forebyggende arbeid, undersøkelse og behandling. Videre har fastlegen ansvar for pasientens journal med oppdatering av sykehistorie og legemidler. Fastlegens ansvar er nærmere presisert i utkast til revidert fastlegeforskrift som nå har vært på høring. Utredning og diagnostisering av kroniske smertetilstander er komplisert og tidkrevende. Det er viktig med god samhandling mellom primær- og spesialisthelsetjenesten og god koordinering fra fastlegens side. Henvisning til spesialisthelsetjenesten ved behov for undersøkelser inngår i krav til forsvarlighet i helsepersonellets yrkesutøvelse, jf. helsepersonelloven § 4. Forskning tyder på at henvisningene fra fastlegene ikke alltid inneholder den informasjon mottakeren trenger for å vurdere videre tiltak. For å møte dette foreslår departementet å stille krav til kvaliteten på henvisninger fra fastlege i utkastet til revidert fastlegeforskrift. I undersøkelsen representanten refererer til, har fastlegene selv gitt uttrykk for behov for mer kunnskap om kroniske smertetilstander. Fastlegene er primært generalister, og det forventes at fastlegene har god kunnskap på en rekke områder. Dette stiller store krav til vedlikehold og oppdatering av kunnskap. Ved utgangen av 2010 var rundt 62 pst. av fastlegene spesialister i allmennmedisin. For å opprettholde spesialiteten i allmennmedisin kreves resertifisering hvert femte år, noe som også gir mulighet for fordypning. I tråd med Samhandlingsreformen skal en større andel av tjenestene i årene fremover leveres i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Det betyr økt behov for kompetanse og forskning på flere fagfelt i den kommunale helse- og omsorgstjenesten, herunder allmennmedisin. Det er også behov for å bygge opp og styrke infrastrukturen for forskning. Mange allmennleger opplever ofte at deres kunnskapsgrunnlag kommer til kort i den daglige praksis. Dette gjelder bl.a. for muskel- og skjelettplager og psykiske lidelser. Dette er de vanligste diagnosetypene i allmennpraksis, og de viktigste årsakene til langtidssykefravær. Det er etablert fire allmennmedisinske forskningsenheter i tilknytning til de medisinske fakultetene ved universitetene i Bergen, Oslo, Tromsø og Trondheim. Disse kom i gang i 2006, og driver forskning på en rekke problemstillinger, også samhandling. Helsedirektoratet følger opp og koordinerer virksomheten. Det bevilges midler over statsbudsjettet til basisdrift/videreutvikling av forskningsenhetene. Det arbeides i tillegg med å styrke annen forskning og kunnskapsutvikling i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Den nye helse- og omsorgstjenesteloven gir kommunene medvirkningsansvar for forskning. Hensikten er å sikre at kommunene utøver en viss aktivitet som kan understøtte forskning om tilbudene i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. De lokale samarbeidsavtalene mellom helseforetakene og kommunene skal også omfatte forskning. Å leve med kroniske smerter er en stor belastning for den enkelte, og det er igangsatt flere tiltak for å bedre tilbudet til denne pasientgruppen. Alle regionale helseforetak har arbeidet for å styrke tilbudet til pasienter med kronisk smerte, og det er etablert tverrfaglige smerteklinikker tilknyttet helseforetak i alle fylker, unntatt to. Det er viktig at helseforetakene sørger for at smerteklinikkene har tilstrekkelig med ressurser og tverrfaglig kompetanse. Helsedirektoratet har laget en egen prioriteringsveileder for smertetilstander. Departementet har også gitt direktoratet i oppdrag å vurdere om det er aktuelt å utarbeide nasjonale faglige retningslinjer på dette området. Slike retningslinjer må også si noe om samhandling mellom kommunehelsetjenesten, de tverrfaglige smerteklinikkene og spesialisthelsetjenesten.