Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-04-05:
Spørsmålet rundt godkjenningen av private skoler generelt og Oasen barneskole spesielt har blitt behandlet i denne sal tidligere. Så sent som i mai–juni i fjor var Oasen et viktig tema. Vi i Fremskrittspartiet så allerede den gang at Arbeiderpartiet ville gjøre alt som stod i deres makt for å forhindre at denne skolen og lignende skoler fikk godkjenning. Det var på dette grunnlag vi foreslo en klar instruksjon allerede den gang. Troen på statsråden var den gang stor, og vi ble stående sørgelig alene. Det er gledelig at det nå er flertall for å ta et skikkelig tak i denne form for praksis som statsråd Giske og Arbeiderpartiet bedriver. Selv om barna har gått glipp av et år på denne skolen, er det jo fortsatt slik at det er bedre sent enn aldri. Fremskrittspartiet vil for egen del også vise til de treneringer og problemer arbeiderpartiregjeringen finner å belaste andre som søker om godkjenning, med. Dette gjelder bl.a. Montessori-skoler. Et annet eksempel kan være søknad om godkjenning av en skole i Bjoa, Ølen kommune, som nå er trenert på grunn av juridiske formaliteter knyttet til søknaden. Dette gjelder f.eks. også Alta kristne grunnskole. Det burde ikke være for mye forlangt at statsråden enkelte ganger kunne vise et minstemål av toleranse overfor mennesker med andre ønsker og synspunkter enn den sentralstatlige arbeiderpartitenkningen. Innbyggernes behov og egenoppfatning av hva som er best for barna – deres barn – må aldri underordnes en ideologisk sosialistisk idé om likhet som kveler og fornekter tanken på individets egenart og ukrenkelighet. Barn i Norge må også omfattes av de samme menneskerettigheter som vi forlanger at andre land praktiserer. Giske har gjennom media i mange saker synset og trodd nesten i vilden sky. At vi har en statsråd som kaster ut synspunkter i hytt og vær, får så være, men når han fratar mennesker retten til å velge, da har vi og samfunnet et betydelig demokratisk problem. Spesielt problematisk blir det når statsrådens avslag baserer seg på mer eller mindre kvalifisert synsing. Spekulasjoner à la «muligens vil noen av læremidlene kunne stride mot likestillingsregler» kan ikke i seg selv være nok. Dette løses enkelt ved at godkjenningen gis under forutsetning av at norsk lov følges. ACE-skolene har jo vist at når det har blitt slått fast at noen bøker ikke er forenlig med likestillingsmyndighetenes krav, er disse bøkene fjernet fra undervisningen. Dersom Arbeiderpartiet mener at lærerne skal granskes med tanke på holdninger, ordbruk og vurderinger, kan vi få en interessant kontroll, for vi forutsetter at Arbeiderpartiet forholder seg til norsk lov og forbudet mot vilkårlighet og den slags i forvaltningen. En gjennomgang av lærernes formidlingskompetanse og kvalitet vil Fremskrittspartiet på ingen måte sette seg imot. Vi har ønsket dette i Arbeiderpartiets statsskole gjennom svært lang tid, uten å ha fått medhold. Det at Arbeiderpartiet vil forme alle barn i sitt bilde, kan ikke være en god nok grunn til å nekte andre å velge et annet ideal. Nettopp mangfold gir mulighet til å finne et tilbud som er godt egnet nettopp til ens unike og helt spesielle barn. Vi setter pris på mangfold. Muligheten for å kunne få det tilbudet som passer best i den situasjonen man er i, er viktig for Fremskrittspartiet. Det er beklagelig at Arbeiderpartiet konsekvent mener at valgfrihet kun skal gjelde dem med tykk lommebok. De kan jo betale for den opplæringen de mener deres barn bør få. Foreldrenes rett og plikt til å velge det beste for sine barn er avhengig av at det finnes muligheter for å foreta valg, og at det finnes økonomiske rettigheter for den enkelte.