Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg er glad for å kunne legge fram flertallets innstilling, Innst. 134 S, om et likviditetslån til SAS-konsernet m.m., en såkalt trekkfasilitet. Jeg er derimot ikke fullt så glad for utviklingen i SAS, men det er ikke følelser som er styrende i denne saken. Saken handler om helt nødvendige økonomiske konstruksjoner for selskapet. Det er ingen tvil om at selskapet nå er i en kritisk fase, og det er helt nødvendig at selskapet får gjennomført nødvendige tiltak for å komme ut av den meget anstrengte situasjonen som det befinner seg i, deriblant å få på plass denne såkalte trekkfasiliteten. Det er antatt fra selskapets side at en kan gjennomføre de nødvendige tiltakene nå uten ytterligere låneopptak, men at en helt klart har behov for å opprettholde den trekkfasiliteten som vi nå gir vår tilslutning til, og som kan benyttes dersom likviditeten i en periode skulle komme under press. Statens bidrag til trekkfasiliteten gjøres sammen med den svenske og danske stat, KAW og syv banker på bestemte vilkår. Likeledes er dette på markedsmessige betingelser og etter en forretningsmessig vurdering av hva som best ivaretar statens verdier i SAS. Jeg tror det kan være greit å merke seg at dagens trekkfasiliteter ikke er trukket på, og at de ville vært avviklet innen sommeren 2013. Deltakerne i dagens trekkfasiliteter kunne dermed vært ute av denne eksponeringen hos SAS i løpet av neste halvår. Gjennom den nye avtalen forlenger altså syv av bankene deler av sin eksponering fram til 31. mars 2015. Jeg tror det er en riktig løsning. Den økonomiske utviklingen i SAS har ikke vært tilfredsstillende. Det slås fast både i proposisjonen og fra komiteens flertall. Likeledes har SAS fremdeles et for høyt kostnadsnivå og for lite fleksibilitet til tross for at det har vært gjennom flere omstillinger og kostnadsreduksjoner både tidligere og nå nylig. Jeg tror derfor det er grunn til å understreke betydningen av at SAS snarest foretar de kostnadsreduksjoner som er foreslått, og i tråd med de forutsetninger som framkommer i proposisjonen. At det nå stilles krav om at Widerøe, som et heleid datterselskap, skal selges på grunn av behovet for å styrke SAŚ likvide situasjon, er etter både min og flertallets oppfatning en meget god ordning, ikke minst for Widerøes framtidseksistens, men også for SAS og selskapets likvide situasjon. Komiteen har i sin innstilling framhevet at Widerøe som selskap og tjenesteleverandør er viktig for Norge, fordi selskapet betjener sentrale ruter i kortbanenettet i distriktene hvor transportalternativene er få. Vi håper at salget kan skje raskt, og at det kan være en styrke for alle involverte. Det som nå har skjedd, skjer og vil komme til å skje, innebærer krevende tiltak både for de ansatte og for selskapet som helhet, men det er helt nødvendig at det gjennomføres. I den situasjonen synes jeg det er grunn til å framheve at alle fagforeningene i SAS har inngått nye lønns- og arbeidsavtaler med selskapet, og at dette er et viktig bidrag når det gjelder de kostnadsreduksjoner selskapet må gjennom. Jeg tror at det i fortsettelsen av dette arbeidet er helt nødvendig at selskapets ledelse og ansatte lager en god arena for dialog og samhandling om den videre prosessen, og at alle parter viser stor vilje til å foreta reduksjoner i egne kostnader – jeg inkluderer også ledelsen i dette. Jeg håper at denne prosessen som vi nå gir vår tilslutning til, lykkes, og at man slipper å bruke trekkfasiliteten, men at den er der som et fundament og som et sikkerhetsnett. Jeg håper også at man etter hvert kan etablere en sånn posisjon at man finner en industriell partner, og at staten – som en følge av det – kan selge seg ut av SAS, som Stortinget tidligere har gitt sin tilslutning til.