trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
La meg også få lov til å starte med å takke sakens ordfører for en god innledning og redegjørelse for hva saken angår. Bilistene er i dag med på å finansiere en stor andel av veiutbyggingen i Norge. Det er viktig at vi har et bompengesystem som bilistene har tillit til. Innkrevingen må være pålitelig, og det er regjeringens ansvar å sørge for nettopp det. Mest mulig penger må gå til vei, minst mulig må gå til administrasjon. Riksrevisjonen har i sin rapport konkludert med at målet om lavest mulig kostnader ved innkreving av bompenger ikke er nådd de senere årene. Det har altså vært en betydelig økning av driftskostnadene i bomselskapene fra 2005 til 2011. I 2011 utgjorde driftskostnadene hele 12,5 pst. av inntektene, og i 2010 hadde to bomselskaper langt større kostnader til drift av bommene enn det de fikk inn i bompenger. Dette er alvorlig, og det er helt klart at slike ting som dette svekker legitimiteten til bompengesystemet. Riksrevisjonen sier i klartekst at Samferdselsdepartementet har en svært overordnet rolle og i liten grad gir styringssignaler på området, og at det er svakheter ved Statens vegvesens oppfølging av bompengeselskapene. Jeg mener at dette er alvorlig kritikk. Et bredt stortingsflertall mener at det er riktig å si ja til bompenger når det er et lokalt ønske om det. For Kristelig Folkeparti er det viktigere å si ja til ny vei enn å si nei til bompenger. Men da må bompengeforvaltningen være så pålitelig og effektiv som mulig. Systemene må altså bli bedre. Det er gevinster å hente ved å sørge for gode betingelser knyttet til renter og lån som tas opp. Det vil også være riktig å se på en reform når det gjelder antallet bomselskaper i landet, slik andre også har vært inne på. Men jeg vil også ta opp dette som har vært oppe tidligere, nemlig obligatoriske brikker i alle biler. Som Riksrevisjonen påpeker, er det store tap på fordringer som følge av at trafikantene ikke betaler for sine passeringer. I 2011 utgjorde det hele 172 mill. kr for selskapene. Jeg er veldig glad for at regjeringen sist fredag la fram et lovforslag om obligatorisk bompengebrikke for alle kjøretøy over 3 500 kilo. Men obligatorisk brikke bør også etter vårt syn innføres for lettere kjøretøy, ikke bare for tunge kjøretøy. Manglende brikke i automatiske anlegg medfører kostnader til bildebehandling for selskapene. I tillegg medfører manglende brikke altfor ofte et direkte tap når det ikke er mulig å identifisere kjøretøyet. Et påbud om obligatorisk brikke vil effektivisere driften betydelig. Til slutt: Statsråden har tidligere vært noe avmålt når det gjelder dette med konkurranseutsetting av driften. Det kunne vært interessant å høre hennes vurderinger nå. Her er det konkrete gevinster å hente. Jeg håper at statsråd Arnstad vil svare på om dette er et virkemiddel hun nå vil vurdere, slik at vi kan få et mer kostnadseffektivt system.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
Jeg stilte i mitt innlegg et direkte spørsmål til statsråd Arnstad om dette med konkurranseutsetting av driften. Jeg stilte spørsmål om hvorvidt hun vil svare på om dette er et virkemiddel hun nå vil vurdere, slik at vi kan få et mer kostnadseffektivt system. Det går altså på konkurranseutsetting – et direkte spørsmål til statsråden – og jeg håper hun kan svare på det.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
Det dreier seg om driften, som jeg understreket i innlegget.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
Statlig eierskap forplikter. Det gjelder enten det er heleide eller deleide selskaper. Eierskap skal forvaltes på en ryddig og god måte, fastsatte regelverk må følges, og det skal forvaltes i henhold til de regler og ordninger Stortinget fastsetter for det statlige eierskapet. Når staten er eier sammen med andre, er det også viktig at staten opptrer og følger de samme retningslinjer som andre eiere og ikke tar seg til rette på en måte som andre eiere ikke kan gjøre. I denne saken er det særlig tre selskaper komiteen har sett nærmere på: Telenor, Kongsberg Gruppen og Entra Eiendom. I de to førstnevnte selskapene dreier det seg om styresammensetning og i sistnevnte ansettelse av administrerende direktør og statsrådens habilitet. I Telenor er det eksempel på forskjellsbehandling av aksjonærer. Etter at en grundig prosess i valgkomiteen når det gjaldt valg av styremedlemmer var avsluttet, kom staten ved Nærings- og handelsdepartementet med krav om å få inn to kandidater, dette selv om det satt representanter for departementet i valgkomiteen. Det sier vel nok når lederen i valgkomiteen opplyser i kontrollhøringen at han aldri hadde opplevd at det var kommet innspill på kandidater så sent i prosessen. Når det gjelder Kongsberg Gruppen, kom det innspill fra departementet om at LO-leder Roar Flåthen skulle inn i styret selv om ingen av de aksjonærvalgte styremedlemmene var på valg. Innspillet kom samme dag eller dagen etter at valgkomiteens arbeidsfrist gikk ut. Løsningen ble at Flåthen ble varamedlem med full godtgjørelse, men uten det ansvar som følger med styremedlemskap. Statens representanter spilte ikke inn navneforslaget under prosessen. Representant for valgkomiteen bekreftet i kontrollhøringen at en aldri, verken før eller siden, hadde vurdert tilsvarende løsning. Andre aksjonærer ville vært avskåret fra tilsvarende innflytelse på valgkomiteens arbeid. Dette er etter vår oppfatning en uryddig måte å forvalte eierskap på fra Nærings- og handelsdepartementets side. Så til saken om Entra Eiendom. Lovavdelingen konkluderte allerede i april 2012 med at statsråd Giske var inhabil i saker hvis avgjørelse innebar særlig fordel, tap eller ulemper for konstituert administrerende direktør Rune Olsø, som senere ble ansatt i stillingen – selv om tre av styrets medlemmer mente andre kandidater var bedre kvalifisert. Først rundt et halvt år senere, 9. oktober 2012, ble det oppnevnt settestatsråd for Giske. Da kan man spørre seg hvorfor det ikke ble gjort før. I kontrollhøringene kom det fram fra flere av de inviterte at staten generelt var alt for sen med å komme med sine innspill til styrekandidater. Jeg vil understreke at det er viktig at departementet opptrer ryddig når en gir innspill på sine kandidater. Kristelig Folkeparti støtter derfor forslagene som fremmes i innstillingen. Det er viktig at departementet gjennomgår sin praksis med hensyn til valg av styremedlem i selskaper hvor staten har store eierinteresser, og at det sikres at Stortingets forutsetninger følges opp.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Jeg ønsker å si noen ord om forslagene 16, 32 og 33, altså de forslagene som handler om retten til liv. Det er tverrpolitisk enighet om at vi ikke skal ha dødsstraff i Norge. En grunnlovfesting av forbudet mot dødsstraff vil legge reelle bånd på lovgiver ved at dødsstraff ikke kan gjeninnføres i Norge uten at det nødvendige kvalifiserte flertall i Stortinget stiller seg bak. Så dette er åpenbart et fornuftig, riktig og viktig forslag. Men når det gjelder andre sider av grunnlovsforslagene som handler om rett til liv, mener jeg at vi må se dette i sammenheng med dagsaktuell politikk. Kristelig Folkeparti har lang tradisjon for å være motstander av abortloven. Det er derfor ikke overraskende at det partiet vil ha formuleringen «Enhver har Ret til Liv og legemlig Integritet fra Undfangelse til naturlig Død» inn i Grunnloven, for det er en naturlig konsekvens av standpunktet om abortloven. Men jeg stiller meg spørrende til forslaget om at ethvert menneske har en «iboende Ret til Liv», som er stilt av representantene Foss, Anundsen og Lundteigen. Mitt spørsmål er: Hva ligger i begrepet en «iboende Ret til Liv»? Når skal denne iboende retten inntre, og er dette egentlig et forsøk på å stramme inn rammene for abortloven? Når jeg stiller det spørsmålet her i dag, er det fordi Høyre i sitt nylig framlagte forslag til partiprogram igjen tar til orde for å endre og stramme inn abortloven. I tillegg ser Høyre ut til å innta flere andre restriktive standpunkter i gen- og bioteknologipolitikken. Når vi så ser alle disse standpunktene i sammenheng, er det det som er bakgrunnen for min skepsis til å bruke formuleringen en «iboende Ret til Liv» i Grunnloven. Så skal jeg på ingen måte være med og bagatellisere mange av de dilemmaene vi som enkeltmennesker og samfunn blir stilt overfor når vi stadig får tilgang til ny kunnskap og ny teknologi som gir oss mennesker nye muligheter for å styre over liv og død. Jeg ønsker i hvert fall ikke en samfunnsutvikling der foreldrene kan velge egenskapene til sine barn på mer eller mindre kommersielle vilkår. Jeg og Arbeiderpartiet ønsker et samfunn med mangfold og rom for alle. Det samfunnet må vi klare å utvikle samtidig som vi ivaretar kvinnens rett til å bestemme over egen kropp og eget liv. Jeg er helt sikker på at det å ta abort er en av de vanskeligste avgjørelsene en kvinne kan bli stilt overfor. Men det er likevel den det gjelder, som er best kvalifisert til å ta den avgjørelsen. Det å stramme inn abortloven vil være en alvorlig inngripen i kvinners liv og enkeltmenneskets valgfrihet. Derfor mener jeg det er svært viktig at vi unngår enhver tvil om abortlovens framtid når vi i dag diskuterer grunnlovsforslagene. Jeg ønsker å gi min støtte til forslaget fra Kolberg med mange flere som lyder: «Ethvert Menneske har Ret til Liv fra Fødselen.» Da vil det ikke herske noen tvil om retten til abort opp mot bestemmelsene i Grunnloven.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det er ikke alltid jeg kan si at jeg slutter meg til representanten Ulf Erik Knudsens innlegg fra denne talerstolen, men det gjør jeg nå. Så vil jeg si at jeg synes representanten Syversen forsøker å bagatellisere det som egentlig er Kristelig Folkepartis forslag, for ikke å snakke om at han bortforklarer det. For hva er det? Kristelig Folkepartis forslag til ny § 16 i Grunnloven er ikke et forslag som diskuterer dilemmaer ved hva slags abortlovgivning vi skal ha, altså hvilke grenser vi skal ha, hvilke kriterier vi skal ha – langt ifra. Hvis du grunnlovfester rett til liv fra unnfangelse, da grunnlovfester du rett til liv fra befruktning – unnfangelse betyr befruktning. For det første betyr det forbud mot ethvert abortinngrep, uansett hvilke grenser, uansett hvilke betingelser. Er det det som er Kristelig Folkepartis mening? Ja, representanten Syversen rister på hodet, men det står faktisk «retten til liv fra unnfangelse» i dette forslaget. Så da må vi gjenta det som både Ulf Erik Knudsen, Jette F. Christensen, undertegnede og andre har vært inne på tidligere. Det er faktisk slik at vi har prevensjonsmidler – ikke bare i Norge, men også i andre land det er grunnlag for å sammenligne seg med – som ikke hindrer befruktning. Det gjelder spiral – særlig spiral, og Jette Christensen var også innom abortpillen som noe som selvfølgelig også ville bli forbudt. Jeg synes ikke at Kristelig Folkeparti skal kunne komme unna med å definere at dette bare dreier seg om retten til liv – et eller annet uspesifisert – og at det dreier seg om en diskusjon om etiske kjøreregler knyttet til eventuelle betingelser fra tolvte uke og utover. Hvis du grunnlovfester retten til liv fra unnfangelse, ja, da betyr det jo retten til liv fra befruktning, og du grunnlovfester forbud mot abort i Norge. La meg også kort si noe om det som dreier seg om § 98, andre ledd: «Intet Menneske maa udsættes for usaglig eller uforholdsmæssig Forskelsbehandling». Det er vi jo i og for seg for, men la meg problematisere det slik som også representanten Christensen gjorde. Vi har i Norge kjønnskvotering i mange sammenhenger – flere partier har det, men vi har også kjønnskvotering til offentlige utvalg og til private styrer. Derfor har vi spilt inn et nytt tredje ledd i det store og omfattende grunnlovsforslaget hvor det er ulike alternativer som er tatt opp, og hvor vi skriver: «Kvinner og menn har samme rettigheter og plikter. Statens myndigheter skal legge forholdene til rette for at særlig kvinner kan utøve sine rettigheter.» Dette er nå tatt inn og ivaretatt i grunnlovsforslag nr. 30.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Kristelig Folkepartis forslag sier ikke at man skal grunnlovfeste retten til liv, men at man skal grunnlovfeste retten til liv fra unnfangelse, altså fra befruktning. Da hjelper det ganske lite hvor mye særlovgivning man har. Den første som prøver en slik sak for domstolene eller for Høyesterett, vil selvfølgelig få medhold, fordi man da har grunnlovfestet et forbud mot abort, og man har grunnlovfestet forbud mot enkelte typer av prevensjon. Jeg synes Kristelig Folkeparti bør tenke seg litt om. Kanskje de heller skal stemme for det andre forslaget som foreligger, istedenfor det forslaget som de selv har fremmet. Dette dreier seg ikke om verdier, dilemmaer, problemer, grenser og betingelser. Vi er alle klar over – og alle mener – at det er knyttet dilemmaer og problemer til hele abortdebatten, men dette dreier seg faktisk om et grunnlovfestet forbud mot abort.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Ikke overraskende ønsker jeg å gi noen kommentarer til representanten Kolbergs innspill fra talerstolen i sted. Han var svært hårsår da han forsto at jeg hadde tråkket ham på en øm tå. «Tåkeprat», kalte jeg det representanten Kolberg sa. Jeg antar at Kolberg nå vil være så voksen at han ikke tar ordet om igjen, men at han ser at han kanskje gikk litt langt. Mitt innlegg kan leses i referatet, og representanten Kolberg kan se hva som står der, i stedet for å mistenkeliggjøre og misforstå det med vilje, slik representanten Kolberg gjorde. Det finnes ikke norske verdier – basta bom. Det finnes universelle verdier, og det finnes verdier som sosialdemokratiet sverger til, men de er ikke unikt norske. Rettssikkerheten eller likeverdet eller likestillingen, som representanten Kolberg nevnte som en unik, norsk verdi, er ikke en unik, norsk verdi. Jeg er overbevist om at resten av det meste av Europa vil være fullstendig uenig med representanten Kolberg når han sier at det er unike, norske verdier. Det er verdier som det norske demokratiet har tatt til seg, og som vårt samfunn er basert på – det er korrekt, men det er ikke norske verdier. Representanten Kolberg la også til retten til arbeid. Det var den siste verdien han kom på som var norsk. Ja vel, har vi rett til arbeid i dette landet? Det var interessant å vite. Jeg trodde faktisk det var det vi debatterte nå. Representanten Kolberg reagerte også på at jeg antydet at det var grenser for politikk. Nei, det skulle han ikke ha noe av. Selvfølgelig finnes det ikke noen grenser for politikk i representanten Kolbergs hode – nei, politikken gjelder overalt. I liberalismen finnes det grenser for politikk, og jeg antar at det finnes det også i sosialdemokratiet. Det er noe som heter familieliv, og det er noe som heter privatliv. Det er grenser for politikk, og det er grenser for hvor langt politikken kan nå herfra, eller fra kommunestyret eller fylkesstyret eller andre beslutningsorganer. Det er grenser for politikk, og det er noe som heter privatlivet. Jeg håper representanten Kolberg er enig i det, og jeg håper vi kan legge det bak oss. For mitt innlegg var faktisk et spørsmål til representanten Kolberg, ikke et angrep. Angrepet tilbake på meg var faktisk veldig personlig, og hvor han pekte ut meg – ikke Fremskrittspartiet, men meg personlig – som en som hadde noen spesielle meninger om verdier og så videre, og det lå noe der i luften fra representanten Kolberg. Så jeg håper at han enten kommer på talerstolen og sier at det ikke var sånn ment, at det ikke var hans intensjon, eller så håper jeg at han ikke tar ordet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Dette er en gledens dag. Det er ikke ofte den rød-grønne regjeringen og Arbeiderpartiet ønsker å fjerne mer av formuesskatten enn Fremskrittspartiet, men det er faktisk tilfellet i denne saken, og jeg gratulerer finansministeren med det! Fortsett på denne måten – vi er glade for alt vi slipper å gjøre i regjeringskontorene, så kom gjerne med flere av den type forslag! Som det har vært nevnt fra talerstolen, er dette et forslag som er ganske identisk med det som ble fremmet i desember 2012, og det er vel kanskje egentlig dobbeltarbeid i og med at vi fremmet dette forslaget mens departementet allerede var i gang med å gjøre endringer, så det er iallfall en enstemmig komité og et enstemmig storting og en enstemmig nasjon som står bak dette. Vi ønsker alle lykke til med fjerning av formuesskatten for den type erstatningsbeløp. Det er vel fortjent for dem som får en slik type erstatning, for de har det vondt allerede.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-18:
For en som sjøl er totalavholds, er debatter om rus og særlig alkohol ganske interessante. Fra mitt eget ståsted kan jeg si at jeg ønsker en strengere alkoholpolitikk og en mer human behandling av dem som er avhengige av rus. Det er litt rart å se verdiskalaen over hva det er vi synes vi tillater, og hva det er vi synes er greit når det gjelder alkohol som et vanlig rusmiddel, som faktisk gir de største skadene og problemene i samfunnet. Av de tiltakene vi bør sette i gang, er jeg mest opptatt av det som heter skjenkekontroll. Det er fordi vi vet at overskjenking er et stort problem, og det fører til veldig triste ting, bl.a. vold. Ja, jeg har også vært ute om kvelden, og det ser jo ikke ut som folk har det moro heller. Jeg tror at hvis vi får litt mindre fyll, har flere det moro. Så til det som representanten Sjøli fra Høyre var inne på da hun nevnte vanedannende B-preparater: Ja, det er et stort og alvorlig helseproblem, men det er ikke et rusproblem for de aller fleste. Det handler ikke om mennesker som søker rus, men det handler om folk som ønsker å dempe smerte eller et eller annet problem i livet sitt. Så kan det ende opp som et rusproblem til slutt, men for de aller fleste er ikke dette et rusproblem, men et medisinsk problem der du får skader av medikamentbruk over lengre tid. Ofte blir dette også diagnostisert som sykdom, mens det er bivirkninger. Det ble sagt i stad at vi må bli flinkere til å ta ut dem som kan bli alkoholavhengige. Ja, det tror jeg alle kan bli. Jeg tror ikke det er mulig å plukke ut dem og si at det for alle andre skal være fritt fram. Nei, jeg tror faktisk at vi er nødt til å pålegge oss sjøl noen restriksjoner alle sammen for at dette skal bli et bedre samfunn. Når det gjelder behovet for flere rehabiliteringsplasser, tror jeg det er åpenbart. Jeg har også i lang tid tatt opp med helseministeren dette med kvaliteten på anbudene, og hva det er vi legger i det. Jeg vet ikke om helseministeren får tid til å svare på det nå, men det er et stort problem hvis noen av de institusjonene som har hatt kvalitetsmessig god behandling og kanskje koster litt mer, taper noen av disse anbudene. Det er også veldig viktig at vi skjønner at det tar lang tid å bli ferdig med noe av denne behandlingen, og at det ikke nødvendigvis er mulig å løse noen av disse rehabiliteringsoppgavene i et poliklinisk løp.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-18:
Først vil jeg si takk til helseministeren, som ser at det kan være grunn til å debattere fagligheten og kvaliteten i måten vi innretter anbudene på. Det mener jeg er veldig viktig. I prinsippet ønsker ikke SV at vi skal bruke anbud noe særlig, men at vi skal ha samarbeid med frivillig, non-profit sektor, og finne fram til kontraktsformer med dem som sikrer fagligheten og kvaliteten i tilbudet. De har veldig ofte både lang erfaring i og gode intensjoner når det gjelder å delta i dette arbeidet – for å si det sånn, helseøkonomene har kanskje hatt for mye innflytelse på utformingen av noen av disse anbudskontraktene – så det er jeg veldig glad for. Man kunne si mye om det som representanten for Kristelig Folkeparti var oppe her og sa, og at vi alle har et ansvar for å lage et samfunn der de voksne tar mer ansvar for sine egne måter å omgås rus på. Det er jeg helt enig i, men jeg synes også vi har et veldig stort ansvar når vi skal omtale og innrette politikk for noen av dem som kanskje strever aller mest med sin egen rus, f.eks. sprøytenarkomane. Jeg oppfatter at det er litt mye snakk om skyld, straff og kriminalitet når det egentlig gjelder veldig syke og avhengige mennesker. Jeg har ingen tro på at det hjelper. Sjøl om jeg sjøl har tatt et klart standpunkt, ser jeg at andre mennesker er i en situasjon der det å si at nei, hold deg unna alt, dette er forferdelig og dette er straffbart, ikke har noen funksjon. Derfor trenger vi noe annet. Til slutt debatten om disse vanedannende B-preparatene jeg har vært opptatt av: Jeg vil gjenta: Nei, i utgangspunktet er det ikke ruspolitikk, derfor hører det ikke hjemme her. Det er noen som har overforbruk av f.eks. store doser av smertestillende eller B-preparater. Det jeg snakker om, er terapeutiske doser av vanlige B-preparater som gir bivirkninger som igjen blir diagnostisert som ny psykisk sykdom. Man fortsetter med medisiner, og man blir syk av det. Det kan ende i et rusproblem, i hvert fall hvis nedtrappingen ikke skjer medisinsk forsvarlig. Jeg kjenner mange av disse menneskene, og jeg har kontakter som jeg skal formidle til helseministeren. De er veldig opptatt av at de aldri har hatt et rusproblem, de har aldri gått inn i dette med ønske om rus, men de har endt opp med en avhengighet av medikamenter.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Eg tok ordet for å følgje opp Kristeleg Folkepartis innlegg om abortlova, men det er jo nærmast umogleg å ikkje kommentere det som akkurat kom frå denne talerstolen. Eg trudde det var slik at når eit land eller nokon har verdiar, så er det ikkje slik at det ikkje går an å sjå på dei som norske verdiar, sjølv om det er andre som har dei i tillegg – det må jo berre vere ein styrke. Det er ikkje sånn at i det Noreg eller andre land, statar eller kulturar deler ein verdi, så er den oppteken, og at ein ikkje kan seie at det er ein norsk verdi. Men eg skal la det liggje. Eg synest det representanten Syversen sa om abortlova, var veldig interessant og eit veldig godt eksempel på kvifor me ikkje bør ta inn det forslaget dei har lagt inn om rett til liv. Det er fordi representanten Syversen snakkar om alt anna enn det forslaget handlar om. Han snakkar om at me må ha lov til å diskutere abortlova. Ja, sjølvsagt skal det vere lov, men då må me diskutere det når me skal diskutere abortlova, ikkje når me skal diskutere eit forslag om å gjere abort forbode i Noreg, for det er det Kristeleg Folkeparti har foreslått. Eg diskuterer gjerne teknisk utvikling og etiske dilemma knytt til dette, men ikkje når det er eit heilt anna forslag som er levert. Me fekk heller ikkje svar på våre spørsmål, og det skjønner eg veldig godt. For svara på våre spørsmål veit me jo eigentleg: Dei er vanskelege, dei har enorme konsekvensar. Konsekvensane av å forby abort i eit land, eller å forby angrepille eller andre former for prevensjon som kan hindre eit svangerskap, er ekstremt store for den det gjeld, og eg skjønner at representanten Syversen ikkje har lyst til å hente fram verken dei historiske eksempla eller dei eksempla som finst i land me ikkje ynskjer å samanlikne oss med, som ikkje har lovleg abort. Dei historiene høyrer ikkje heime i Noreg, og derfor høyrer heller ikkje forslaget til Kristeleg Folkeparti heime i Grunnlova.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Takk til saksordføraren for ein god gjennomgang av både det me er einige om, og det me er litt ueinige om, og for arbeidet han har lagt ned i denne saka. Det er ein samla komité som er bekymra for at målet om at bompengeinnkrevjinga skal skje med lågast mogleg kostnader, ikkje er realisert. Eg set veldig pris på at samferdselsministaren sjølv har uttrykt at det er behov for effektivisering på kostnadssida, både i brev til Riksrevisjonen og i andre fora. Enda meir gledeleg er det at ein ikkje berre uttrykkjer at ein ønskjer å gjere noko med noko som er eit problem, men at ein faktisk også handlar. Det er tydeleg at departementet tek dette alvorlig, noko dei eksemplifiserte for veldig kort tid sidan, da lovforslaget om obligatorisk bompengebrikke for tunge køyretøy blei framlagt. Og det er veldig bra at Marit Arnstad i samband med dette sa at ordninga vil fremja konkurranse på like vilkår mellom norsk og utanlandsk transportnæring, i tillegg til å bidra til at målet om at bompengeinnkrevjinga skal skje med lågast mogleg kostnader, blir realisert. Det er derfor Arbeidarpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet knyter sterk tillit til at regjeringa sine tiltak, som skal bidra til å nå dette målet, vil verke. Og det er derfor me formulerer eigne merknader på dette, der me viser til at regjeringa jobbar for ein meir effektiv drift og bompengeinnkrevjing, både gjennom å få fleire køyretøy til å bruke brikke og gjennom samanslåing av bomselskap. Me meiner at begge delar vil føre til mindre administrasjon og lågare driftskostnader, og at ein på den måten ser til at ein større del av bompengane går til det dei skal gå til – til veg.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Når ein høyrer representanten Anders Anundsen snakke om Roar Flåthen, er det som om Flåthen aldri har vore innanfor Kongsberg Gruppen før han blei varamann. Han starta i arbeidslivet som smed, og har i årevis vore tillitsmann. Etter å ha sete i styret, blei han fjerna av dåverande næringsminister Gabrielsen. Og så blei han altså føreslått igjen til styret av noverande næringsminister Trond Giske. Du var jo til stades på høringa. Du ville ikkje heilt svare på spørsmålet til Kolberg i stad, derfor kan eg kanskje trekkje fram eit anna sitat frå ein partikollega av deg, nemleg din nestleiar, som seier at dette er det nærmaste ein kjem mafiaverksemd i Noreg. Synest du det er ei dekkjande beskriving av det me fekk høyre i høyringa om Roar Flåthen sitt styreverv?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
No har Anundsen vore innom veldig mange andre saker i sitt innlegg, så det er tydelegvis ikkje berre denne saken vi snakkar om i dag. Eg er nøydd til å gjenta spørsmålet mitt, for det er viktig. Når mine kollegaer her på Stortinget uttalar ting i pressa, ser eg på det som eit innlegg i debatten og noko dei og partiet deira meiner. Eg tek dei på alvor. Derfor er eg nøydd til å gjenta spørsmålet mitt til Anundsen: Meiner du og Framstegspartiet at det å spele inn Flåthen faktisk var det nærmaste ein kjem mafiaverksemd i Noreg? Kan du gje meg ein definisjon av kva mafiaverksemd eigentleg er for noko?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det er sjølvsagt heilt greitt å bruke bilete, men dette handlar om om biletet beskriv det som er oppgåva. Er det éin ting denne høyringa har avklart, er det jo at ingen av dei to bileta som vart brukte, er riktige. Det som har skjedd, er ikkje mafiaverksemd; det liknar verken mafiaverksemd eller korrupsjon. Dette er snakk om innspel som er gjevne til ein komité. Det einaste som er påpeikt, er at nokre av dei moglegvis kom litt seint. Kan representanten Anundsen verkeleg ikkje seie at han kanskje meiner at hans partikollegar gjekk litt langt i å prøve å teikne eit bilete av ei litt annleis verkelegheit?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Eg er medlem av same parti som Martin Kolberg, sit i same komité som Martin Kolberg, og var i den same høyringa som Martin Kolberg. Det ikkje å sjå den same verkelegheita som han då, er ei ganske vanskeleg øving, og eg synest det er utruleg at opposisjonen klarer det. Men det er tydeleg at det heller ikkje er så lett for dei, når dei må begynne å teikne bilete av ting som ikkje høyrer heime verken i debatten om dette eller i Noreg. Så eg må prøve å spørje for siste gong: I Arbeidarpartiet er det sånn at me uttaler oss om ting, og då går eg ut frå at ein meiner det same. Er det sånn at ein i Framstegspartiet ikkje deler verkelegsoppfatning om denne saka, altså at representanten Anundsen meiner noko anna enn sin nestleiar og leiar?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Takk! Det betyr altså at sjølv etter at representanten Anundsen har vore i høyringa, meiner han at det går an å beskrive dette som korrupsjonsliknande tilstandar og som mafiaverksemd. Då kan eg anbefale å hente fram definisjonen av dette og referatet frå høyringa. For det er ingenting i den høyringa, uansett kva parti ein høyrer til, og uansett kva verkelegheitsforståing ein vel seg, som passar, som gjer at det går an å definere inn noko av dette. Så eg må berre spørje Anders Anundsen: Trur han verkeleg at dette er ei verkelegheitsoppfatning som kjem til å stå seg når folk kikar etter i referata?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
Det har vært interessant å følge debatten – både i salen og når man har hørt på den fra litt andre steder i denne bygningen. Ikke minst spørsmålet om rettsliggjøring synes jeg er et meget interessant tema, som flere av kontrollkomiteens medlemmer har berørt i denne debatten. Jeg synes ikke rettsliggjøring er særlig relevant knyttet til de endringer som her legges fram. Her snakker vi om å verne enkeltmenneskets rett til de mest fundamentale menneskerettigheter. Hvis man er redd for rettsliggjøring i den sammenheng, vil jeg si at man har noen grunnleggende utfordringer i å problematisere hva den rettsliggjøringen eventuelt skulle være for slags problem. Så er det sagt – også fra vår side. Det er klart at vi registrerer noen kommentarer knyttet til Kristelig Folkepartis forslag om retten til liv. La meg si det sånn: Av og til når jeg hører debatten knyttet til dette, får man inntrykk av at selve abortloven er opphøyet som om den var en del av Grunnloven. Det er den vitterlig ikke. Jeg tror man skal være litt forsiktig med nærmest ikke å tillate – for det ligger litt under at dette må man ikke plukke på, for da blir det problemer – å reflektere litt over hva også den gjeldende abortlov innebærer. Det må være tillatt. Vi er fullt på det rene med at vi ikke kan detaljregulere Grunnloven – hva en ny lov som skulle komme til erstatning for den gjeldende, ville måtte innebære. Det må faktisk gjøres i en spesiallov. La meg si det sånn: Det kan heller ikke være uten interesse for dem som angriper oss, å reflektere over dagens abortlov og hva den innebærer. Der har man faktisk sagt at hvis man tar abort før 12. uke, er det greit, etter 12. uke er det ikke greit. Så kan man diskutere hvorfor den grensen er satt. Den grensen er satt av ulike grunner, men vi merker oss også at flertallet i denne sal har satt en annen grense – for det ufødte liv som har noen egenskaper man mener er av en slik karakter at da kan man utvide abortgrensen. Da har man satt en annen grense for når det er riktig å få utført selvbestemt abort. Mitt poeng er å markere at selv om man er tilhenger av dagens abortlov, er jeg overbevist om at man faktisk må gå inn og se på hva for realiteter den innebærer. Selv om jeg synes det nærmest blir proklamert at det er tilbakeskuende spørsmål som ikke har så mye med dagens situasjon å gjøre, er dette veldig viktig for framtiden – fordi vi har en teknisk utvikling som gjør at vi settes på etiske prøver f.eks. med kommende revisjon av bioteknologiloven, som også den gjeldende abortlov faktisk må adressere. Vi er fullt klar over at det å innføre en grunnlovsbestemmelse, slik vi har foreslått, selvfølgelig også innebærer at man må ha en spesiallov i tillegg. Men jeg vil også tro at de som er tilhengere av dagens abortlov, ser at det er dilemmaer som er vel verdt å diskutere – om ikke akkurat i denne sammenheng.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
Jeg er helt overbevist om at jeg ikke trenger å fortelle den ærede kontroll- og konstitusjonskomité om lovgivningsteknikk. Men jeg tror alle ser at Grunnloven i mange tilfeller først og fremst er verdiparagrafer, som trenger spesiallovgivning som utdyper hva som i det praktiske liv skal bli et resultat av disse verdiparagrafene. Det var vel det jeg prøvde å si noe om i mitt innlegg, siden det ble tatt opp fra Arbeiderpartiets side. Vi ønsker en verdiparagraf som sier noe om retten til liv – fra unnfangelse til naturlig død. Det innebærer selvfølgelig at man i spesiallovgivningen må gi nærmere regler for dette, som jeg påpekte i mitt innlegg. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet – og også Fremskrittspartiet fikk sagt sitt i den anledning, her var det i hvert fall full harmoni mellom de to partier – synes det ville være svært uheldig. Det er greit. Det har vi en skikkelig debatt om, jeg regner med at dette ikke blir den siste. Men la det være sagt at for oss er det også en viktig debatt. Det er et viktig verdisignal hva man legger til grunn i en grunnlov også på dette punktet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
Jeg er helt enig at det er rettslige skranker i Grunnloven. Det har vi sett ved behandlingen av flere saker i denne sal i denne perioden, hvor forslag fra regjeringen er blitt tilsidesatt av Høyesterett fordi det strider mot Grunnloven. Men poenget mitt var at i den type paragrafer vi her snakket om, så følges det ofte at av en spesiallovgivning som gir det nærmere rammeverk for hvordan Grunnlovens mer verdiorienterte paragrafer skal forstås. Bare for å si det: Det vi ønsker å fremme, er vern av liv fra unnfangelse til død. Det var nærmest snakk om at det var et forbud mot et eller annet i ulike sammenhenger – det er faktisk ikke korrekt. Det er en positiv betegnelse som selvfølgelig må avstedkomme spesiallovgivning. Så vil jeg si som svar til Marit Nybakk at vi absolutt er der hvor vi vurderer hvilken grunnlovsbestemmelse vi skal stemme for i neste periode, men vi ville ha dette på bordet også i denne sammenheng, slik at vi har flere muligheter.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å delta i denne debatten, men jeg ble litt engasjert. Jeg vil gjøre noe jeg vanligvis ikke gjør, nemlig skryte av de arbeiderpartidamene som på en utmerket måte har argumentert mot dette forslaget fra Kristelig Folkeparti. Jeg har stor sans for Arbeiderpartiets alternativ på området. Dessverre får jeg ikke selv ikke stemme for det, for jeg ikke kommer til å bli innvalgt til høsten, jeg stiller ikke til gjenvalg. Men jeg vil anta og håpe at Fremskrittspartiet også i kommende perioder vil sørge for at vi har selvbestemt abort i Norge. Det er et perspektiv som kanskje ikke har kommet så klart frem i debatten. Man har fokusert på at et forslag som det Kristelig Folkeparti ønsker, bl.a. vil påvirke bruken av prevensjonsmidler og føre til flere uønskede svangerskap, med de sosiale og økonomiske konsekvenser det har. En annen sak er at befolkningen nå – i motsetning til tidligere – er veldig flyttbar. Det har vi sett bl.a. på hvor mange som gjør bruk av klinikker i Danmark til forskjellige ting. Jeg tror at vi – hvis et slikt forslag blir vedtatt – vil få en industri som vil vokse opp i både Sverige og Danmark, hvor abortsøkende fra Norge vil bli betjent. I tillegg vil vi få illegale klinikker som driver her i Norge, med de helsemessige problemer det vil utsette norske kvinner for. Jeg vil bruke dette innlegget og denne talerstol til å gi ros til Arbeiderpartiet på dette området.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
I løpet av mine 16 år på Stortinget kan jeg ikke huske å ha sett slike merknader som er fremført av regjeringspartiene i denne saken, som også kom frem i innlegget. Jeg kan ikke fri meg fra følelsen av at vi her har et eksempel på hva jeg vil kalle klassisk politisk retorikk. Hvis man har en svak sak, så snakk høyt, og snakk lenge – og gjerne om noe annet enn hva saken faktisk handler om. Representanten Kolberg er ekspert på dette området. Mitt spørsmål til ham er: Hvis han hadde vært opposisjonspolitiker og media hadde lagt frem beskyldninger om at en næringsstatsråd fra Høyre eller Fremskrittspartiet hadde bidratt til at en NHO-sjef hadde fått et godt betalt styreverv på sviktende grunnlag, eller en lokalpolitiker og venn av statsråden ble forsøkt plassert inn i et bedriftsstyre, ville han – med hånden på hjertet – ikke reagert? Ville han hevde at han ikke ville ta opp denne saken i kontrollkomiteen og ikke følge den til bunns?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Nå er ikke dette ukjent for statsråd Giske da han var kulturminister, eller for en rekke arbeiderpartifolk plassert rundt omkring i forskjellige råd og utvalg, og det ble betydelig omtalt i Dagens Næringsliv. Man kan da ha en berettiget mistanke om at noe tilsvarende skjer når man er næringsstatsråd. Hvordan skal man kunne vite om det faktisk er noe i disse påstandene som er fremført i media, før man har hatt en grundig gjennomgang i komiteen, med grundige høringer, og før man har innkalt alle de personer som bør kunne fortelle oss noe om saken?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Da SV befant seg i opposisjon, likte man å framstille seg selv som den lille manns forsvarer mot makten, som man likte å kalle det. Men etter at partiet selv fikk regjeringsmakt, har det åpenbart vært et hamskifte i partiet – og historien har jo vist at sånn har det ofte vært når sosialister får regjeringsmakt. Nå framstår SV som den fremste forsvarer av den makten som man tidligere kjempet så imot. Nå forsvarer partiet eksempelvis utvelgelse av styremedlemmer i statlige selskaper uten ordinær saksbehandling, opprettelse av nye betalte styreplasser for å få inn dem man ønsker – med riktig partibok – samt ansettelse av angivelige venner i sentrale stillinger. Jeg vil derfor spørre representanten Langeland om han er komfortabel med sin nye rolle som forsvarer av den «maktå» som han tidligere var så imot?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Jeg registrerer at representanten Langeland ikke svarer på om han trives i sin nye rolle. Han ser ikke ut til å trives i sin nye rolle som forsvarer av «maktå». Det kan jeg i alle fall konstatere. SV har gjennom en årrekke framhevet hvor viktig det er at vi har et aktivt eierskap i de statlige bedriftene, for nettopp å påvirke, kontrollere og styre utviklingen i disse bedriftene. Jeg har registrert at SV og representanten Langeland har vært mer enn gjennomsnittlig opptatt av at lederlønningene i statlige bedrifter ikke skal være lønnsledende. Er representanten Langeland tilfreds med utviklingen i de statlige lederlønningene nå, etter at hans parti har vært i regjering i snart åtte år?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Denne saken har som kjent sin bakgrunn i medieoppslag om at næringsministeren hadde forsøkt å plassere en angivelig venn av seg i styret i Telenor, etter at valgkomiteen hadde gjort sitt forarbeid, påstander om at LO-lederen var tilgodesett med et eget betalt styreverv i Kongsberg Gruppen i et år hvor styret ikke engang var på valg, og påstander om at en angivelig venn av næringsministeren ble forsøkt tilsatt som administrerende direktør i Entra uten at ordinære prosesser ble fulgt. I innstillingen skriver regjeringspartiene at de «stemte imot at denne saken skulle tas opp til behandling i kontroll- og konstitusjonskomiteen», og at det «forelå ingen indikasjoner på at nærings- og handelsministeren hadde gått utover sine fullmakter og sitt ansvar som statsråd». Mener virkelig representanten Lundteigen i fullt alvor at kontroll- og konstitusjonskomiteen ikke skulle gått inn og undersøkt de svært alvorlige påstandene som framkom i pressen?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2013-03-18:
Jeg skal gi representanten Lundteigen en ny sjanse. Er det ikke vår plikt både som politikere og som kontrollkomité å undersøke slike alvorlige påstander? Er ikke alle parter tjent med at alle fakta kommer på bordet i en så viktig sak?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-18:
Bare en liten kommentar til forrige replikant – og svaret. Det finnes også selskaper som har høyere innskuddsrente enn de har lånerente, og de har da en veldig god kapitalforvaltning. Jeg vil stille spørsmål om en sak som ikke har vært framme denne gang, men den var framme forrige gang, nemlig at løsningen på en del av disse utfordringene skulle være et statlig selskap. Det er ikke så mange år siden vi hadde forslag om det i denne salen, at staten skulle overta all forvaltning og eierskap til dette selskapet. Jeg har lyst til å spørre den sittende statsråd hvordan hun ser på det. Er det en idé hun nå arbeider med i sitt departement, eller arbeider hun etter den modellen hun nevnte nå, nemlig med regionale selskap i større grad, med det eierskap vi har i dag?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-18:
Jeg merket meg også representanten Lundteigens synspunkter på det. Men jeg er nødt til å si at fra regjeringens side har vi ingen planer om å endre det systemet som er i dag, som gjør at bompengeselskapene sjøl har ansvaret, både for de lånopptak som de inngår og for den løpende strategiske vurderingen av låneporteføljen sin. Det ligger ikke foran oss noen avgjørende endringer i det systemet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-18:
I denne saken har ikke statsråden noen annen mening enn den regjeringen har. Det var vel ikke så veldig overraskende – hvis jeg kjenner representanten Anundsen rett – at jeg kom med det svaret. Det er klart at i enhver måte å organisere låneopptak og lånebetjening på, er det vår holdning at bompengeselskapene hele tiden må være på utkikk etter best mulige betingelser knyttet til de låneopptak de foretar, både når det gjelder nye låneopptak, og også når det gjelder reforhandling av de eksisterende låneavtalene de har.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-18:
Det foreligger ingen planer om et stort statlig selskap. Jeg tror at det viktigste grepet man kan gjøre, som også kan skje på nokså kort sikt, er å slå sammen en del av de lokale og regionale selskapene og få større og slagkraftige selskap. Jeg tror at den vegen kan man gå et stykke nedover, men jeg tror samtidig at man skal være klar over at mange bompengeselskap, sjøl om de har som eneste formål å innkreve bompenger, er basert på en betydelig grad av lokal legitimitet og – på en måte – en lokal følelse for det prosjektet som skal bygges. Vi må prøve å kombinere effektivitet med den lokale legitimiteten. Da tror jeg at det å slå sammen de lokale og regionale til – i første omgang – ett i hvert fylke, er den riktige vegen å gå.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-18:
Jeg er litt usikker på hva det spørsmålet egentlig dreide seg om – om det dreide seg om konkurranseutsetting av bompengeselskapene eller driften av bompengeselskapene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-18:
Det tror jeg at jeg vil svare slik på: Det er jo litt opp til hvert enkelt bompengeselskap hvordan man organiserer driften. Det er jo ikke staten som driver det, og det er heller ikke de enkelte fylkeskommunene som driver det, men de ulike bompengeselskapene er i dag i mange tilfeller organisert som et AS. Måten de velger å organisere egen drift på, og hvordan de kjøper tjenester fra andre, er i stor grad opp til dem sjøl. Vårt anliggende er at det gjøres på en mest mulig effektiv og kostnadsbesparende måte.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Aller først mener jeg at spørsmålet, eller understrekingen av at staten har en snarvei som kortslutter prosessene, slik som det blir framstilt, er feilaktig. Jeg mener at det å spille inn til nominasjonskomiteen, det at nominasjonskomiteen sikrer seg en dialog med de store eierne, er en ganske naturlig del av en sånn prosess. I alle tilfellene er det en enstemmig nominasjonskomité som legger fram sin innstilling for generalforsamlingen, og det er nominasjonskomiteens oppgave å ivareta helheten og aksjonærfellesskapet på en god måte. Det regner jeg med og tar for gitt at nominasjonskomiteene faktisk gjør, og det er jo også sånn at nominasjonskomiteene har forkastet enkelte av de innspillene vi har sett gjennom denne kontrollhøringen. Jeg mener at prosessene i tilknytning til det vi er blitt kjent med gjennom høringen som har vært, og det som står i Stortingets dokumenter, har vært gode og at de også ivaretar aksjonærfellesskapet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Jeg mener det jeg sa i utgangspunktet for mitt første svar. Jeg oppfatter ikke dette som en kortslutning. Jeg oppfatter at staten også ivaretar sine interesser gjennom å spille inn til nominasjonskomiteen. Så er det nominasjonskomiteen som vurderer de innspillene, og i begge tilfellene – både Telenor og Kongsberg Gruppen – så er det en enstemmig nominasjonskomité som altså har lagt fram sin innstilling for generalforsamlingen. Det kan ikke, med beste mening, omtales som en kortslutning. Jeg har også lyst til å understreke det Morris sier om sitt arbeid i tilknytning til nominasjonskomiteen for Kongsberg Gruppen, at det er en stor fordel at store eiere blir hørt, og at det er naturlig at store eiere også får en samtale om dette.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Styremedlemmer må selvfølgelig ha egne meninger om selskapene, også der hvor staten er eier. Men jeg tror det er viktig at de styremedlemmene som sitter i selskaper hvor staten er eier, også har det inntrykk at dette ikke er eierløse selskaper. Det jeg tror Fremskrittspartiet og Høyre egentlig vil, er at en skal ha styremedlemmer som opptrer som om selskapene er eierløse. Det ønsker ikke vi. Vi har en bestemt mening om eierskapet – ut fra en strategisk vurdering, ut fra en mangfoldsvurdering når det gjelder styrets kompetanse, osv. Vi ønsker selvfølgelig også å utøve eierskapet på en aktiv måte. Jeg registrerer gjennom nok en gang å lese innstillingen til eierskapsmeldingen da vi behandlet den, at opposisjonspartiene, spesielt Fremskrittspartiet og Høyre, ønsket en langt mer tilbakelent holdning til det statlige eierskapet – ønsket altså ikke å utvikle de statlige selskapene i den retningen som dagens regjering drar de statlige selskapene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Jeg mener at vi hele tiden må ha et kritisk syn på hvilke styremedlemmer som best ivaretar fellesskapets interesser i de selskapene hvor staten har eierskap. Jeg må si at den kronikken som sto i Aftenposten, egentlig nesten ord for ord var hentet ut fra de retningslinjene som jeg selv var med og la fram i eierskapsmeldingen i denne sal. Det ene punktet som avviker alvorlig fra det, er der hvor disse styremedlemmene sier at eier kan stå i fare for å overstyre en valgkomité. Og det er her man går seg fullstendig vill i hvem som eier hvem. Det er altså fellesskapet, staten, som eier 54 pst. i Telenor, eller 100 pst. i Entra, eller 50 pst. i Kongsberg Gruppen. Det er ikke Kongsberg Gruppen eller Telenor eller Entra som eier staten. Og bare det å ha en forestilling om at den største eieren kan overkjøre en valgkomité er altså en grunnleggende misforståelse av dette ansvarsforholdet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det er jo det som skjer. Vi har en stor stab i Næringsdepartementet, eierskapsavdelingen, som kontinuerlig jobber med å finne og vurdere gode kandidater, med å spille inn navn til valgkomiteene og med å prøve å få til så gode styrer som mulig. Men vi har også rett til å si at vi ikke er fornøyd med den ene eller andre løsningen, helt til prosessen er i mål. Det har sågar hendt – det er ikke heldig – at staten har hatt en annen mening etter at valgkomiteens innstilling er offentlig publisert. Det har ikke skjedd i min tid, og ikke i Næringsdepartementet, men i et annet departement i tidligere tider. Det er ikke heldig. Vi bør ha så mye enstemmighet som vi kan få til, men vi har en suveren rett til å ivareta eiers interesser. Slik er det i private selskaper, slik er det med statlige selskaper, og det kan ikke være noen forskjell på den myndigheten vi som fellesskapseier har, fra hva en privat eier har.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Det siste her er rett og slett interessant. Jeg lurer på om jeg har fått en feil utgave av innstillingen, for her, i Innst. 209 S for 2012–2103, står hele referatet fra høringen. Nå sier representanten Foss at Bakke var utsatt for en annen og da tydelig lettere veiing, prøving og vurdering enn de andre. Nå har Bakke gjort oppmerksom på at han har vært intervjuet i en og en halv time i komiteen, og jeg tror også komiteen sier at de gjennomførte dette på hva man mente var en forsvarlig måte. Jeg vet at jeg ikke kan stille spørsmål til representanten, men det ville vært veldig fint om han kunne klargjøre hvor i denne innstillingen, i dette referatet, det står at de andre som ble valgt til Telenor-styret, har blitt utsatt for en større og grundigere vurdering enn det Bakke har blitt utsatt for. Det er jo det Anundsen også framhever her, og som Foss nå gjentar. Det gjentas og gjentas og gjentas, men hvor står det i referatet fra høringen?