trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Kommunene rundt om i Norge har i disse dager sine budsjettmøter. Mange av dem forbereder nå store kutt i sine budsjetter, og det er dessverre ingen store endringer i det budsjettet som regjeringen har lagt fram, og som vi har foran oss i dag, som vil bedre situasjonen for dem. Høyre og Fremskrittspartiet viser tydelig at de står på skattekutt for dem som har mest, heller enn å styrke velferden for folk flest. Dette vil ikke minst mitt hjemfylke, Nordland, merke veldig godt. Som kjent er det et av de fylkene som kommer dårlig ut med regjeringens politikk. Situasjonen er vel å merke noe bedret for 2015, takket være forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre. Men selv etter en økning på 60 mill. kr for å kompensere de kommunene som kom dårlig ut med de nye kostnøklene, kommer Nordland fortsatt dårlig ut, og ikke minst er det usikkerhet for årene 2016–2019, som de sitter og budsjetterer for i dag. Når man i tillegg ikke kompenserer for skattesvikt i 2014, blir det store utfordringer for kommunene, og om ikke skattesvikten endrer seg, kan utfordringene bli like store i 2015. Vi leser i avisen daglig at dette vil føre til skolekutt over hele landet, ja, ikke bare til skolekutt; det gjelder velferdskutt, som går på alle de viktige oppgavene. Før helgen debatterte vi samferdselsbudsjettet. Man la opp til en historisk satsing på samferdselsbudsjettet, og selv om flertallet ikke støttet Arbeiderpartiet, som i sitt budsjett hadde 1 mrd. kr mer, ble det et bra budsjett. Men så er det slik at en stor del av samferdselstilbudet ligger til fylkeskommunene. De har ansvaret for fylkesveiene, båttilbudet, fergetilbudet og busstilbudet. Her ser vi i dag at man slår seg på brystet og sier at det satses på fylkene også innenfor dette budsjettet. Er det slik? Et eksempel fra mitt hjemfylke, Nordland, gjelder rentekompensasjonsordningen. I 2014 fikk de ubetalt 18 mill. kr for å dekke denne ordningen. I 2017 får de 17 mill. kr. Jeg vil ikke si at det er en satsing. Vi vet at det planlegges store kutt i hjemfylket mitt. Når det gjelder ferge- og båttrafikken, regner man med at driften vil få en kostnadsøkning på om lag 350 mill. kr. Dette kommer på toppen av de reduserte overføringene på over 300 mill. kr. Det betyr at det må kuttes på mellom 5 og 15 pst. på fergesamband, man må kanskje kutte hele samband, og det vil gå ut over anløpene. Det vil også gå ut over veiene. Derfor burde man utsatt innføringen av de nye kostnadsnøklene, slik Arbeiderpartiet foreslo, derfor burde man gitt 3,4 mrd. kr mer til kommunene, slik Arbeiderpartiet foreslo, og derfor burde man kompensert manglende skatteinngang for 2014.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Jeg er også så heldig å ha fått lov å være ordfører. Jeg har vært med i kommunepolitikken fra jeg var valgbar i 1987. I perioden 2003–2011 fikk jeg lov å være ordfører i Hemnes kommune, så jeg vil påstå at jeg kjenner kommunen godt, og jeg kjenner kommunepolitikken og økonomien der veldig godt. Jeg kjenner også til oppropene som var før de rød-grønne, og for så vidt under de rød-grønne, og det som skjer i dag. Så å prøve å fortelle en annen historie i dag, kan man gjerne gjøre, men virkeligheten er noe annet. Man behøver ikke gå lenger enn å slå opp i avisene eller søke på nettet for å se det. Min egen kommune har sittet i budsjettforhandlinger i dag. Det er ikke for å plusse på budsjettet de har sittet der i dag – de har måttet kutte i budsjettet. Nabokommunen min, Rana kommune, som også er en Høyre-styrt kommune, holder også på med et budsjett med store utfordringer. Der er det heller ikke påplussinger de diskuterer, det er kutt. Vi kan gå til Bodø kommune, som også er Høyre-styrt. Det er ikke sikkert de roper så høyt, men jeg vet at debattene går høyt i salen, for der driver de også med kutt. Sånn kan vi gå videre. Vi kan ta med enda en storkommune fra mitt fylke, Narvik – det er akkurat det samme. Så å prøve å fortelle historier om at det ser så veldig bra ut ute i kommunene – det kan vi tro når vi står her i salen. Men de har store utfordringer med å få budsjettene i hop for 2015. Når vi da i tillegg ikke vil gjøre det sånn at de kan gå inn i nyåret, inn i jula, med å ha ryddet opp i budsjettet for 2014, blir det ikke noe enklere. For de samme kommunene som jeg nevnte, er det store beløp det er snakk om. I Rana kommune kan det dreie seg om så mye som 12–15 mill. kr, i Bodø kommune kanskje rundt 25 mill. kr, for min egen kommune kanskje rundt 3 mill. kr. Dette er regninger de må dekke før de starter å gi tilbudet i 2015. Jeg vil ha meg frabedt fra representanten Trellevik at jeg ikke vet hva det dreier seg om, for det gjør jeg. Jeg var ordfører i Hemnes mens det var rød-grønt, og jeg var det før den tid, og jeg husker veldig godt Erna som kommunalminister. Det vil jeg ikke ha tilbake. Det er det som er utfordringen nå. Jeg lurer på om Høyre avslørte seg i det samme innlegget ved Trellevik, for han begynte å snakke om kommunestrukturen og kommunestørrelsene. Jeg har et konkret spørsmål til Trellevik: Hvor store skal disse kommunene være før han mener at de er bærekraftige og kan klare seg uten å få det som hørtes ut som et stort påfyll fra staten? Det hørtes mer ut som om man var tilbake til den strategien man hadde da man hadde en kommunalminister fra Høyre. Da gjorde man sånn med økonomien at det var vanskelig å drive kommunen. Jeg lurer på om det er det som er strategien med kommunestrukturen.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Representanten Mudassar Kapur dro fram Arbeiderpartiet og vår kollektivsatsing – at vi plutselig var i opposisjon og lovet 70 pst. og plutselig la 1 mrd. kr mer på bordet til kollektivsatsing. Ja, det er helt korrekt. Og hvorfor gjorde vi det? Det er to grunner til det. Den ene er at kommunene har bedt om det. De er ikke med sin økonomi i stand til selv å ta disse store løftene, og da må vi øke satsen til 70 pst. Det er akkurat det vi diskuterer her i dag, og akkurat det samme gjelder den milliarden mer. Det er hovedgrunnen til at vi har gjort det. Den andre grunnen til at vi har gjort det, er at vi har prioritert annerledes. Da må jeg si at jeg er litt skuffet over ministeren, som prøver å framstille det som at den jobben vi har gjort med vårt budsjett, bare dreier seg om monopolpenger eller luftpenger. Jeg kan love at slik er det ikke. Vi har jobbet godt med vårt budsjett, og det er det folk hadde fått om de hadde satt oss inn i regjering.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Regjeringa sitt budsjettframlegg er vel det tydelegaste Høgre-budsjettet som noka regjering har lagt fram i moderne tid i Noreg. Det er eit budsjett som veldig tydeleg peikar i retning av ei utvikling av samfunnsstrukturen vår der likskapstanken ikkje lenger skal vera den berande ideen, der sentraliseringstrenden skyt fart, distriktspolitikk er eit framandord, der lokaldemokratiet er tilbake til Jern-Erna sine velmaktsdagar med nedskjering på felt etter felt innan helse, skule og eldreomsorg. Kommune- og fylkeskommuneøkonomi er for mange litt fjernt. Men når ein ser at dette har med midlar til å oppretthalda vidaregåande skular, til vedlikehald og nyinvesteringar av fylkesvegane, til kultur for dei eldre, til barnehagar og skular og helsetenester å gjera – ja, då får det faktisk betyding for kvar enkelt av oss i kvardagen. Det betyr noko for deg og meg, for oppvekstvilkåra, for barn og barnebarn og for om bestemor får ein verdig og god alderdom. Eg vil ta utgangspunkt i regjeringa sitt forslag til kva fylkeskommunane skal ha å rutta med framover. Sogn og Fjordane kom verst ut av alle, og ved å kutta alt innan vegvedlikehald og investeringar, leggja ned fire vidaregåande skular og halvera talet på distriktstannlegar vil ein tredjedel av kuttet vera teke. Av mange frå Høgre og Framstegspartiet, også frå ministernivå faktisk, vert det sagt at fylket visste om dette. Til det er det berre ein ting å seia: Det som fylkeskommunen budsjetterte med av kutt, var himmelvidt frå dei tala som vart lagde fram. Framstegspartiet i fylket føreslo til og med å auka låneopptaket i fjorårets budsjettbehandling, og korleis kan nokon som er i nærleiken av å vilja framstå som ansvarlege, føreslå auka låneopptak i ein slik situasjon – dersom dei visste? Argumentasjonen har vorte vridd bort frå kva tenester ein fylkeskommune skal yta til innbyggjarane, og over på at dei burde ha visst og forstått, at dei har fått urettferdig mykje frå før. Dette er ei avsporing. Eg var i Årdal i går, på besøk på ein vidaregåande skule der. Det er ein av dei skulane som vart føreslått lagd ned då fylket hadde teke ein tredjedel av regjeringa sitt føreslegne kutt. Synest Høgre og Framstegspartiet at det er greitt at elevane skal køyra to timar kvar veg for å gå på den nærmaste vidaregåande skulen? Kva skjer med eit lokalsamfunn der ungdommen er så lenge på ein skulebuss, eventuelt flyttar bort på hybel? Fotballaget, handballaget, symjegruppa – ja, dei forsvinn. Samfunnet forvitrar utan ungdom i den aldersgruppa. Er det det å oppretthalda vidaregåande skular som er det urettferdige, eller er det det at regjeringa innfører eit nytt kostnadsnøkkelsystem utan å forstå konsekvensane, som er det urettferdige? Var det dette ein lova i valkampen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Å plassere politiske forslag på en fargeskala er en spennende øvelse. I det statsbudsjettet som er lagt fram, tror jeg vi kan fastslå at det er menneskene med milliarder som har kunnet hentet fram gullfargen. Men for at menneskene uten milliarder skal kunne oppleve den mer fargerike delen av skalaen, er det kommuneøkonomien som er avgjørende. Familie- og kulturkomiteen har ansvaret for flere oppgaver som er avhengig av nettopp god kommuneøkonomi. Barnevern og barnehager dreier seg om gode oppvekstvilkår for unger, om trygge småbarnsforeldre, om likestilling og inkludering. Alle barn og småbarnsfamilier fortjener en trygghet for en barnehageplass når de trenger det. Fordi vi velger bort mennesker med milliarder og store skattekutt, er det rom for å ta nye steg i barnehagepolitikken. I vårt alternative statsbudsjett er det rom for 5 600 nye barnehageplasser. Vi trapper opp med to opptak i året og foreslår 1. november som dato for å få rett til plass. Det gir småbarnsforeldre forutsigbarhet for når de kan regne med at en barnehageplass er der. Høyre og Fremskrittspartiet har i opposisjon vært utålmodige etter å få på plass løpende barnehageopptak. I statsbudsjettet for neste år foreslår Solberg-regjeringen 800 nye plasser eller i underkant av to per kommune. Mennesker med milliarder trumfet altså barna som trengte barnehageplass. Handlekraften brukes på skattekutt, ikke på barnehageplasser, akkurat som i tilleggsbudsjettet i fjor. Heldigvis ble regjeringens forslag bedre etter at Kristelig Folkeparti og Venstre forhandlet fram flere plasser, men Høyre og Fremskrittspartiet har mistet all troverdighet om valgfrihet og løpende opptak fra sin tid i opposisjon. De siste ukene har vi sett rystende oppslag om barn som har blitt forsømt. Et godt barnevern er grunnleggende for at vi skal kunne unngå dette i framtiden. Vi er glad for at midlene til øremerkede stillinger i kommunene videreføres, men vi registrerer at det ikke tilføres midler til det kommunale barnevernet i regjeringens forslag. Det er i det kommunale barnevernet vi kan forebygge og forhindre at vi får oppslag som dem vi har sett de siste ukene. Så er det sånn at vi dessverre må konstatere at det kommunale barnevernet og barnehagene måtte hente fram den grå tusjen da paljetten skulle brukes.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2014-12-09:
Regional utvikling er uendelig mye mer enn Innovasjon Norge og kommunale næringsfond. I Norge skjer det aller meste av verdiskapingen langs en kystlinje som er skåret opp av fjorder og fjell. Det å bygge og vedlikeholde infrastruktur for transport er derfor avgjørende viktig for økt verdiskaping og videre vekst i norsk næringsliv. Regional utvikling er også å bedre standarden på fylkesvegnettet rundt omkring i landet. Den 1. januar 2010 fikk norske fylkeskommuner en gave av staten som ble mottatt med behersket entusiasme. Titusenvis av kilometer med veg i til dels dårlig tilstand, med tilhørende tunneler, fergeforbindelser og bruer, ble overført til fylkene. I Møre og Romsdal har Statens vegvesen regnet ut at vedlikeholdsetterslepet som fylket overtok fra staten, kan tallfestes til ca. 5,6 mrd. kr. Det sier seg selv at fylket er ute av stand til å redusere, for ikke å si fjerne, et slikt etterslep uten en kraftig økning i de statlige overføringene til samferdselsformål. Det er derfor gledelig å registrere at regjeringen later til å ha forstått alvoret i situasjonen når det gjelder utfordringene som fylkene står overfor på dette området. Fjorårets satsing på fylkesveger blir trappet opp med 200 mill. kr. Samtidig får vi en styrking av rentekompensasjonsordningen med 1 mrd. kr, fra 2 mrd. kr til 3 mrd. kr årlig. I tillegg får fylkene overført 272 mill. kr for å styrke tunnelsikkerheten. Alt dette er gode og prisverdige grep som varsler at regjeringen Solberg i større grad enn forrige regjering ser viktigheten av fylkesvegnettet som en forlengelse av de store transportkorridorene dit verdiskapingen skjer. Det er svært langt igjen til en situasjon der fylkene er i stand til å stanse og redusere etterslepet. Likevel ser vi en god begynnelse i det framlagte forslaget til statsbudsjett for 2015, og vi gir selvsagt vår fulle tilslutning til økt fokus på fylkesvegnettet som en del av regional utvikling. Likevel er det med forundring vi registrerer at regjeringen også i år fortsetter fjorårets praksis med å kutte i regionale utviklingsmidler. Det kan nesten virke som at man gir med den ene hånden og tar med den andre. Mens midlene til vedlikehold og utbedring av fylkesvegnettet øker, tas overføringene til regional utvikling kraftig ned. Dette var spesielt merkbart i fjor, da regjeringen kuttet post 60 i kap. 551 fra 1,6 mrd. kr til i underkant av 1,2 mrd. kr. Når vi i år ser at nedgangen fortsetter, om enn i langt mindre målestokk, så er dette noe vi i Kristelig Folkeparti ser som bekymringsfullt. Kristelig Folkeparti foreslo derfor i sitt alternative statsbudsjett å øke bevilgningene fylkeskommunene disponerer til regional utvikling, med 150 mill. kr. Vi må dessverre registrere at vi ikke nådde fram på dette punktet i budsjettforhandlingene. Vi vil likevel si oss godt fornøyd med at vi fikk gjennomslag for en ekstra kompensasjon på 60 mill. kr hvert år de neste fem årene til de kystfylkene som kom dårligst ut i den nye fordelingsmodellen for statlige overføringer. Dette gir fylkene det gjelder, økt handlingsrom også som aktører i arbeidet med regional utvikling.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Kommuner i vekst vil selvsagt over tid nyte godt av mer penger i form av økte skatteinntekter fordi de blir flere innbyggere. Men for å få dette må de ha nødvendig infrastruktur på plass. Disse kommunene må investere i bl.a. flere skoler, barnehager, sykehjem, veier, vann- og kloakksystemer, og de må bruke ressurser for å legge til rette for boligarealer og næringsarealer, slik at flest mulig av de nye innbyggerne kan få arbeid i sin nye hjemkommune. Utgifter til bygging av nye skoler er en av belastningene som gjør at sterk vekst koster. I Ullensaker kommune har veksten vært på mellom 3 og 4,5 pst., noe som i denne kommunen betyr 200–240 nye elever inn i skolen hvert år. Det innebærer at én ny skole og én stor barnehage må være på plass hvert eneste år. Sandnes kommune har en årlig vekst på omtrent 2 000 innbyggere, noe som fører til store utgifter til barnehage, skole og omsorg, og Sandnes kommune planlegger investeringer for 3,7 mrd. kr de neste årene. Rennesøy kommune har vokst med over 25 pst. siden 2008, og sliter med de samme utfordringene. I disse tre kommunene har vi ordfører fra Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, og jeg registrerer at de nevnte ordførerne alle har vært i media og er godt fornøyd med at den nye regjeringen ikke nedprioriterer vekstkommuner. Aftenbladet kunne til og med orientere om at arbeiderpartiordføreren i Sandnes jublet mest av alle. Sandnes er kanskje den kommunen, ikke bare i Rogaland, men i hele Norge, som har størst vekst, og i flere år har Sandnes fått 0 kr av den rød-grønne regjeringen, for veksten har ikke vært stor nok i prosent. Neste år kan politikerne glede seg over 46 mill. kr mer. Det nye stortingsflertallet verdsetter nemlig vekstkommuner og øker tilskuddet fra 60 mill. kr til 400 mill. kr. Vi har nå en regjering som er opptatt av at det er nettopp de kommunene som har størst påtrykk av innbyggere og størst behov for investeringer, som skal få kompensert dette gjennom systemet. Det har vært urimelig at kommuner som tar på seg disse oppgavene med å bidra til at regioner fortsatt kan vokse, skal oppleve at jobben de gjør er en belastning. Dette er en jobb som burde premieres, og som nå bli premiert. Denne regjeringen leverer i tillegg en økning på 4,7 mrd. kr i frie inntekter til kommunene, noe som er med på å gi et kjærkomment løft for kommuneøkonomien. Jeg registrerer derimot at de fleste rød-grønne stortingsrepresentantene i denne salen har tatt representanten Helga Pedersen på alvor da hun tidligere i år ba om hjelp til å sverte regjeringen. For her i salen gjør de alt for å skape et inntrykk av at denne regjeringen struper kommuneøkonomien. Da er det godt å lese i avisen at ikke alle er med i svertekampanjen, men at det faktisk finnes ordførere fra de rød-grønne partiene som jubler over taktskiftet som kom med ny regjering.
Ove Trellevik (Høyre), 2014-12-09:
Eg jublar eg òg, skulle eg til å seia! Eg vert litt audmjuk når eg går opp på denne talarstolen, og skulle eigentleg ønskt at også andre vart det. Det er slik at eg var ordførar i ein Høgre-kommune då den raud-grøne regjeringa styrte. Når eg høyrer debatten her i dag, sit eg att med eit inntrykk av at det ikkje er mange av dei raud-grøne som veit korleis det er å vera ordførar i ein kommune med ei raud-grøn regjering. Å laga kommunebudsjett har i mange år vore ei krevjande oppgåve. Det var ikkje lett med den raud-grøne regjeringa, med underfinansierte opptrappingsplanar innanfor psykiatri og ei underfinansiert samhandlingsreform, reformer som er svært krevjande sjølv med dagens kommunestruktur og kommunegrenser. Me som dreiv vekstkommunar, var alltid på etterskott med finansiering av tenestetilbodet. Folketalsauke og underfinansierte reformer gjorde dette svært krevjande. Eg er begeistra for at regjeringa no har teke ansvar og har sett kommunekartet på dagsordenen og starta ei kommunereform. Heile 80 pst. av Noregs befolkning støttar ei endring av kommunekartet. Men eg vert litt forundra når eg les merknadene til Arbeidarpartiet i budsjettinnstillinga. Me kan lesa bl.a. at dei kommenterer eit oppslag i Hardanger Folkeblad 12. november om Lars Sponheim, fylkesmann i Hordaland. Eg meiner det er rart at Arbeidarpartiet vektlegg ei lokalavis sin reportasje og sine fortolkingar framfor vedtak som vert gjorde her i denne sal og i regjeringa. Elles har eg vore i eit kommunestyremøte og høyrd fylkesmann Lars Sponheim si tale om «frivillighetstoget». Eg synest den var veldig god og ikkje noko å frykta i det heile. Det handlar om å starta gode lokale prosessar, der kommunane ser på kvaliteten i velferdstilbodet og evna til å handtera dette i framtida. Ekspertutvalet for kommunestruktur har levert sine anbefalingar, og er tydeleg på at kommunane må verta større og meir robuste for å møta både dagens oppgåver og framtidas utfordringar. Ser me på tidlegare reformer, oppfattar eg det vel slik at Stortinget stort sett bruker tvang i reformene sine, anten det gjeld opptrapping innanfor psykiatri, samhandlingsreform eller andre reformer. Då er det ikkje mykje snakk om frivilligheit. Så eg er litt undrande til kvifor Arbeidarpartiet ikkje vil bruka same moglegheit i kommunereforma når dei attpåtil har gjeve Kommune-Noreg oppgåver som ein treng større kommunar for å klara. Eg synest det er veldig, veldig rart at det vert overført så mykje store oppgåver til kommunane utan at ein er villig til å syta for at me får den nødvendige kommunestørrelsen for å handtera desse oppgåvene på ein god måte i framtida.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Mange av de påstandene som er blitt spredt om den kommende armod i kommunene på grunn av regjeringens budsjett, er mildt sagt overdrevne, og kan faktisk bære preg av å være produsert før budsjettet ble lagt fram. De harde fakta om budsjettet er at budsjettavtalen innebærer en reell vekst i samlede inntekter på 7,8 mrd. kr. Av veksten er 4,7 mrd. kr frie inntekter, tilsvarende 1,5 pst., noe som er på nivå med veksten senere år. Faktum er at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen sikrer kommunene mer penger enn den rød-grønne gjorde i 2012. Da var veksten på 3,750 mrd. kr. Det reelle handlingsrommet er også større enn det har vært senere år fordi demografikostnadene anslås å bli lavere. Kommuneopplegget i 2015 setter kommunene i stand til å sikre mer kunnskap i skolen og bedre kvaliteten i helse- og omsorgssektoren. Stavanger kommune, f.eks., får 15 mill. kr ekstra i 2015 som følge av budsjettavtalen, mens Karmøy får 3,6 mill. kr ekstra, og Sola får over 3 mill. kr ekstra. Innenfor rammen av de frie inntektene er det satsinger på helsestasjonene og skolehelsetjenesten, den psykiske helsetjenesten og oppfølgingen av rusavhengige i kommunene. Det legges til rette for et mer fleksibelt barnehageopptak og lavere barnehagepriser for familier med dårlig økonomi. Satsing på kunnskap og forskning er en tydelig prioritet i statsbudsjettet. Bare i 2015 vil regjeringen videreutdanne 5 050 lærere, noe som er et kraftig kunnskapsløft for den norske skolen. Antall lærere som får videreutdanning, er nesten tredoblet sammenlignet med det som var under den forrige regjeringen. Det bevilges 75 mill. kr til oppgradering av universitetsbygg. Det bevilges penger til å bygge 2 000 nye studentboliger – langt flere enn det som ble bygd under de rød-grønne. Det er en historisk høy satsing på fylkesveier, på 200 mill. kr, og 272 mill. kr for å styrke tunnelsikkerheten. Som en følge av nytt finansieringssystem får Rogaland en vekst på 3,5 pst. Etter fem år vil endringen gi Rogaland en økning på 180 mill. kr. Det kan innbyggerne i fylket få masse gode tjenester for. Regjeringen skal ha ros for å ha iverksatt et lenge etterlengtet nytt finansieringssystem for fylkene. Inngrodde urettferdigheter i inntektssystemet er fjernet. Arbeiderpartiet er imot det nye inntektssystemet. Det vil si at Rogaland hadde fått store kutt i stedet for økning, og det urettferdige systemet som Arbeiderpartiet ikke vil endre, hadde fått fortsette, dette til tross for at Arbeiderpartiet har ca. 10 mrd. kr mer å bruke etter å ha reversert regjeringens skattelette.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Jeg har fulgt dagens debatt med interesse samtidig som jeg følger det arbeidet som nå gjøres lokalt og regionalt i det ganske land med hensyn til planlegging av kutt i kulturbudsjettene for 2015. Det paradoksale er at skal det bygges eller forebygges, integreres og inkluderes, nyskapes eller utvises kreativ tenkning, er kultur som område og fag sentralt ute i det ganske land. Kulturlivet er alfa og omega for et lokalsamfunn, for en bygd eller for en storby. De gode møtestedene er sentrale for at et kulturliv skal utvikle seg og et lokalsamfunn bestå. Men nå har vi fått en regjering som ønsker å bygge ned disse vitamininnsprøytingene. All erfaring tilsier at når kommuner må stramme inn på tjenestetilbudet sitt, går det ut over kulturbudsjettet. Det vet vi. I verdens rikeste land har vi en regjering som ikke ønsker at staten lenger skal tilrettelegge for gode og profesjonelle kunst- og kulturopplevelser der folk bor eller ferdes – der dagliglivet leves. Da tenker jeg selvfølgelig på Den kulturelle spaserstokken som nå, helt eller delvis, vandrer videre med støtte fra Kristelig Folkeparti og Venstre. Jeg tenker selvsagt på Den kulturelle skolesekken, som nå er fratatt den ene sjangeren, film – eller 3 mill. kr. Og jeg snakker om kuttet til musikkutstyrsordningen som bringer musikkpenger ut til kommuner som bringer rockegitarer og musikkutstyr til bydelshus hvor ungdommer ønsker å spille. I vår streben etter økt livskvalitet og i jakten på de gode lokalsamfunnene er det viktig å ta med seg hvilken betydning kultur har for menneskers liv – og verdsette det arbeidet som gjøres ute i Kommune-Norge framfor å kutte i det fantastiske kulturarbeidet som foregår. Jeg er nødt til å kommentere representanten Sveinung Stensland. I Arbeiderpartiets alternative budsjett for 2015 ville Rogaland fylke hatt 47 mill. kr mer enn det regjeringen legger fram i dag. Bare kommunene Sandnes, Stavanger og Haugesund alene ville hatt over 8 mill. kr mer med Arbeiderpartiets alternative budsjett. Rett skal være rett, spesielt i denne sal.
Mudassar Kapur (Høyre), 2014-12-09:
Jeg vil først si at det er prisverdig å lytte til kollegaer fra de andre partiene snakke om både mennesker og milliarder. Men det jeg har notert meg, er at det eneste opposisjonen snakker om i dag, er milliarder – og egentlig mange milliarder til alle og ikke prioritert. Denne regjeringen satser på menneskene, og det viser også dette budsjettet. I 2030 vil vi være over 6 millioner innbyggere i Norge. Dette vil legge et enormt press på boligmarkedet. Det er noe vi har vært klar over i alle år, allikevel er etterslepet stort i boligbyggingen. Ett av de store krafttakene som må tas, er nettopp å bygge mye mer og bygge mye raskere. I Norge har vi en sterk tradisjon for å eie sin egen bolig. Men når vi nå snakker om mennesker – det er det som er i fokus – la oss da også snakke om mennesker som står utenfor boligmarkedet og opplever at terskelen for å komme inn er høy. Det skyldes ofte en kombinasjon av situasjonen i markedet og situasjonen i egen privatøkonomi. Det er en offentlig oppgave å føre en sosial boligpolitikk for dem som har det vanskeligst. Vår viktigste jobb er å være til stede for dem som trenger det mest. Nettopp derfor la regjeringen fram en egen strategi for sosial boligpolitikk tidligere, og vi kan se flere spor av det arbeidet i budsjettet som er lagt fram. Jeg er tilfreds med at regjeringen foreslår å øke maksimalgrensen for bostøtte med 1 000 kr og å øke støtten til mottakere med de høyeste boutgiftene. Videre er det fornuftig å øke inntektsgrensen for meldeplikt og etterkontroll med 45 000 kr i perioden 1. januar 2015 til 1. juli 2016. Dette vil forhindre at mottakere av uføretrygd mister retten til bostøtte når de får økt skattbar inntekt som følge av uførereformen. Videre er det i dag slik at bostøttemottakere i private boliger kan få dekket inntil 70 pst., mens mottakere av bostøtte i kommunale boliger får dekket inntil 80 pst. Dette er en diskriminering, og det forhindrer bostøttemottakere fra å flytte i private boliger. Derfor er jeg veldig glad for forslaget om at bostøtten til kommunale og private boliger nå skal jevnes ut og harmoniseres i løpet av en toårsperiode. Det er ikke usannsynlig at det norske rentenivået kan stige i det kommende budsjettår. Da blir det enda viktigere å sørge for at bostøtten fortsatt rettes mot mottakere som har behov for offentlig støtte for å skaffe eller beholde en egnet bolig. Forslaget om å skjerpe behovsprøving av bostøtte mot formuen vil bidra til en mer målrettet bruk av bostøtten for mottakere med økonomiske utfordringer. Til slutt: Altfor mange mennesker har altfor lenge stått utenfor boligmarkedet. Denne regjeringen legger nå opp til økt boligbygging og ikke minst en mer sosial boligpolitikk, noe som har vært etterlengtet av alle mennesker i dette landet.
Mudassar Kapur (Høyre), 2014-12-09:
Da jeg endelig trodde at debatten ikke kunne ta flere spesielle vendinger, lanserte Senterpartiet seg som storbypartiet. Jeg lurer på om de har lest sine egne merknader. Jeg kan ikke lese at Senterpartiet er noe storbyparti. Jeg hørte også nettopp at min kollega i komiteen sa at Arbeiderpartiet har lagt 1 mrd. kr på bordet til kollektivsatsing. Dette var også oppe i en debatt for noen dager siden om miljøvennlig boligpolitikk. Da sa jeg at da vi foreslo 50 pst. finansiering av store kollektivsatsinger, stemte de rød-grønne det ned. Nå lanserer de lovnader om 70 pst. mer i finansiering, og de legger 1 mrd. på bordet – hvorfor skal vi tro på disse luftpengene? Dette holder ikke mål. Men da fikk jeg beskjed om følgende: Jeg hadde ikke lov til å si det, for nå måtte vi se framover. Jeg ser framover, jeg leser hva som står i merknadene, og jeg kan ikke tro på det. Jeg kan ikke se framover uten å se bakover, på de åtte årene vi har hatt med et rent rød-grønt flertall, og hva man ikke leverte i den perioden. Så til en annen ting. Dette med historiefortelling er litt viktig for Arbeiderpartiet, men det må ikke bli feil. Som god Høyre-mann skal jeg ikke si at de ikke snakker sant, men jeg synes i hvert fall at jeg kan kreve at de skal være rimelige. Det gis inntrykk av fra arbeiderpartihold, både i mediene og i merknadene, at denne regjeringen ikke ønsker å satse i Groruddalen. Faktum er at statens støtte har variert fra år til år når det gjelder groruddalsatsingen. Og hva gjorde Arbeiderpartiet da de selv satt i regjering? – og dette er litt greit å få med seg: I stortingsvalgåret 2009 gikk støtten opp, fra 120 til 131 mill. kr. I mellomvalgåret 2010 gikk støtten ned, til 124 mill. kr i året. Vi foreslår over 100 mill. kr til den satsingen. Det er dobbelt så mye som regjeringen er forpliktet til. Så vi holder hva vi lover, helt uavhengig av valgår eller ikke valgår. Så må det være lov å si at etter ti år med satsing er det naturlig, logisk og godt for Groruddalen at vi tenker at de neste ti årene ikke nødvendigvis skal være en kopi av de forrige ti. Vi skal satse i hele byen, i mange kommuner – ja, i alle kommuner, vil jeg si – men det å påstå at det at vi ønsker å evaluere groruddalsatsingen før vi går videre, ikke er å satse på Groruddalen, er feil.
Mudassar Kapur (Høyre), 2014-12-09:
Jeg vil takke representanten Juvik for endelig å ha gitt en oppklaring av Arbeiderpartiets egne prioriteringer. Han sier at hovedgrunnen til at de legger denne milliarden på bordet, og hovedgrunnen til at de er villige til å dekke 70 pst. av kollektivsatsingen, er at de nå lytter til kommunene, og derfor vil de nå bruke pengene. Da innrømmer han to ting. Nummer én er at Arbeiderpartiet ikke lyttet til kommunene da de selv satt i regjering i åtte år. Nummer to er at de ikke var villige til å bruke pengene da de satt i posisjon, men har masse penger nå, i opposisjon. Så jeg sier takk for oppklaringen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Jeg skal ta opp en liten sak i den store debatten, men en alvorlig liten sak. Representanten Navarsete var innom det. Enkeltkommuner har fått dobbelttrekk som følge av ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift, og dette er fra de ulike posisjonene kommentert i innstillingen også. De har både fått trekk i inntektsrammen og trekk i skjønnsmidlene. Jeg har lyst til å ta utgangspunkt i et eksempel fra en kommune i mitt fylke. Nome kommune har først blitt trukket 11 mill. kr i rammen, og så blitt trukket 11 mill. kr i skjønnsmidlene fra Fylkesmannen, altså minus 22 mill. kr. Tilbake har de fått om lag 3 mill. kr i skjønnsmidler. Alle skjønner at i en liten kommune er dette sterkt urimelig. Ja, det er helt umulig å kunne tenke seg konsekvensene av en sånn måte å forvalte kommunenes økonomi på. Det er helt opplagt regjeringen og kommunalminister Jan Tore Sanner som må ta ansvaret for situasjonen. Ingen andre kan ta ansvaret ut fra det som nå foreligger av konsekvenser. Det er forsøkt rettet opp i innstillingen, og komitéleder Njåstad sammen med en lokal fremskrittspartirepresentant fra Telemark har gått høyt på banen i Telemarksavisa, og sagt at nå har vi ordnet opp, Fylkesmannen må betale. Men problemet er at Fylkesmannen ikke har penger. Da er mitt spørsmål: Garantiene som Njåstad ga til Telemarksavisa og som de har gått ut og flagget høyt, står de garantiene ved lag? Vil det bli en ordning for de kommunene der det har blitt foretatt dobbelttrekk i forbindelse med omleggingen av arbeidsgiveravgiften, eller vil de ikke gjøre noe? Leker han budsjett, eller forholder han seg til virkelige tall og virkelige mennesker som lever i disse kommunene? Det ville være veldig greit å få oppklart dette i løpet av debatten. Hvis det er sånn at han garanterer for det, synes jeg det er noe merkelig at de ikke kan stemme for et forslag som er fremmet av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti som sier at Stortinget ber regjeringen sikre at de nye kommunene som har fått lavere arbeidsgiveravgift ikke får inntektstap som følge av dette. For det må stå til troende, det som blir sagt i denne sal, det som blir skrevet i komitémerknader, og det som blir uttalt til media. Så langt er det veldig langt fra komitéinnstillingen og til virkeligheten der ute. Dette må det, på bakgrunn av det som ligger i denne saken, ryddes opp i i løpet av denne debatten. Jeg forventer at det ryddes opp og at både komitéleder Njåstad og kommunalminister Sanner kommenterer det faktum at det er foretatt dobbelttrekk som ikke er kompensert, dessverre. Det handler om mennesker, 13 000 i så måte for Telemark.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Jeg merker meg at kommunalministeren liker å sitere. Jeg tar fram et sitat jeg også, fra Ibsen: «Troll, vær deg selv – nok!». Jeg tror nok mange politikere i min egen hjemby og i Ibsens fødeby tenker som så – «Troll, vær deg selv – nok!» – i disse budsjettider. Jeg skal ikke legge mer i det, for jeg har lyst til å ha svar på det jeg tok ordet for opprinnelig. Det er flott at kommunalministeren vil følge opp merknaden. Hvilke forpliktelser ligger i det? Det er en merknad som er ganske utydelig, for det står: «Flertallet ber regjeringen påse at fylkesmennene ikke foretar endringer som medfører stor reduksjon i skjønnstilskuddet». Kan kommunalministeren utdype litt hva han mener, og kan kommunalministeren også si litt mer om hva som menes med å videreføre praksis? Det har ikke vært praksis tidligere at en har trukket både i rammen og i skjønnsmidlene. Dobbelt trekk har ikke vært normalt, så det blir jo litt merkelig at kommunalministeren inntar den holdningen. At det har vært trukket i skjønnsmidlene etter omlegginger – ja, det er riktig, men det har ikke vært dobbelttrekk. Og hva vil kommunalministeren gjøre med hensyn til de kommunene som har fått dobbelttrekk på grunn av omlegging av arbeidsgiveravgiften, når de nå sitter og behandler sine budsjetter? Vil kommunalministeren allerede i morgen påse at fylkesmennene klarer å matche trekket i rammen med skjønnsmidler? Kan kommunalministeren garantere for det? Hvis han ikke klarer å garantere for det, står ikke Njåstads uttalelser i Telemarksavisa 5. desember til troende, og da står heller ikke opplegget som er presentert for de kommunene, til troende. Så vi trenger en avklaring på det, og da ber jeg innstendig om at kommunalministeren garanterer for at han følger det opp, og spesielt kanskje i de tilfellene hvor fylkesmannen selv sier at det ikke er flere midler igjen. Vil da kommunalministeren f.eks. gjøre som man sier i merknaden fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, bruke muligheten til om nødvendig å benytte skjønnsmidler som ennå ikke er fordelt på fylkesnivå? Det er garantien vi etterspør, slik at de kommunene som nå sitter fortvilte tilbake, og har opplevd dobbelttrekk, ikke skal få den belastningen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Jeg kan forsikre kommunalministeren om at jeg har lest artikkelen i TA svært nøye. Den er ganske interessant, og etter min mening er den ganske forpliktende. Jeg bare konstaterer at kommunalministeren i denne debatten ikke er så forpliktende som det en får inntrykk av at Fremskrittspartiets representanter, med understrekning av komitéleder Njåstads uttalelser, faktisk er. Jeg synes det er synd at ikke kommunalministeren nå kunne garantere for de tre kommunene det i hvert fall gjelder i Telemark, og at de over 13 000 innbyggerne som kommer til å bli rammet i tilknytning til dette, ikke får noen garantier før budsjettet legges.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-12-09:
Det har vært interessant å følge med i budsjettbehandlingen i kommuner og fylkeskommuner landet rundt i høst. Det har også vært interessant å høre på debatten. Det som er et gjennomgangstema i mange av de artiklene jeg har lest, er at det varsles store velferdskutt i hele landet. Både i skole, eldreomsorg, helse, barnevern og barnehage og på samferdselsområdet, som jeg jobber med til daglig, varsles det kutt. Flere av fylkeskommunene taper på omleggingen av inntektssystemet. For mitt fylke, Nordland, betyr det dramatiske kutt. Det betyr at båtruter i et langt kystfylke ikke kan opereres lenger, det betyr at man får prisøkning på både ferjer og busser framover, og det betyr ganske store kutt i skoletilbudet i det lange fylket Nordland. Jeg vet godt at kommunalministeren er klar over det, for økonomiråden, fra samme parti, i Nordland har gjort klart hvordan situasjonen er. Det varsles at mye av det som man skal tenke på når det gjelder regionalpolitikk, skal være fylkesveier. Men hvordan skal en fylkeskommune som er belånt opp til pipa, som mange er, ha råd til å utnytte rentekompensasjonsordningen fullt ut? Det er ingen gratis lunsj, derfor foreslår Senterpartiet penger på bordet direkte til fylkesveier og legger inn 400 mill. kr i vårt alternative budsjett til det. Man varsler at man skal modernisere regionalpolitikken. Så langt har vi bare sett kutt. Hva er da moderniseringen? Et annet tema som opptar meg, og som det er snakket om med mange positive ord fra Stortingets talerstol, er digitalisering. Det er vel og bra, men når langt fra alle har et tilstrekkelig tilbud i dag, er det ganske merkelig at man kutter i den posten som skal bidra til at man får bygd ut bedre bredbåndsløsninger i hele landet. Nå skal rett være rett – jeg er positiv til at Kristelig Folkeparti og Venstre klarte å tilføre posten mer midler, men det er langt fra det behovet som vi ser er, hvis man skal ha de ambisjonene for digitalisering som jeg registrerer at regjeringen har. Fine ord er ikke nok. Man snakker varmt om å ruste oss for framtiden, men så langt har jeg bare sett at det betyr sentralisering og skattekutt til dem som har mest fra før.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-09:
Først til Karin Andersen: Jeg må vel si at dette kommuneoppgjøret har en ganske tydelig profil inn mot en del av dem som har minst, allerede. Det er vanskelig å se noen voldsom ressursøkning fra de rød-grønne når det gjelder helsestasjonene, når det gjelder skolehelsetjenesten, når det gjelder barnehageprisene, særlig til dem som er i lavinntektsfamilier, og når det gjelder barnevernet, der vi har lagt til ganske mye, og de rød-grønne kuttet også støtten til de ressurskrevende brukerne. Så her er det mye å peke på som går i riktig retning. Det jeg tok ordet for, var spesielt skatteinngangen, som vi følger nøye med på. Nå er det jo fortsatt noen dager igjen av dette året, så får vi se hva den endelige skatteinngangen blir for 2014. Så kommer det et revidert budsjett til våren og en kommuneproposisjon, som det er mulig å rette opp hvis det viser seg at skatteinngangen for 2014 blir så lav som noen har antydet her. Det er jo muligheter her for å gjøre tilpasninger ganske snart.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-09:
Jeg velger å innlede med å referere Karin Andersen i denne debatten. I replikkordvekslingen sa hun at det er stor forskjell på SVs og Arbeiderpartiets innvandrings- og integreringspolitikk. I dag kan vi vel slå fast at det faktisk er stor forskjell mellom Arbeiderpartiet og alle de andre partiene her i innvandringspolitikken. Når Eirik Sivertsen i sitt innlegg snakker om moral, tror jeg vi kan si at Arbeiderpartiet sitter igjen på den moralske pinebenken etter dagens debatt. Hva mener egentlig Arbeiderpartiet om endringen av forskriften for lengeværende asylbarn, som ble lagt fram i går? Er den god, eller er den dårlig? I dag registrerer jeg at Eirik Sivertsen sier til NTB: «Arbeiderpartiet er opptatt av en rettferdig, rettssikker og konsekvent asylpolitikk. Dette er familier som ikke har rett til beskyttelse i Norge og som oppholder seg i landet ulovlig. Barns beste skal tas hensyn til, men vi kan ikke ha et system der vi belønner dem som lenge nok har unndratt seg utsendelse, med opphold i Norge.» Dette var en stor debatt også i 2012. Da sa Martin Kolberg den 13. mars: «Vi ser flere eksempel som er krevende å forklare ut ifra et humanistisk og menneskelig synspunkt.» Han var da parlamentarisk nestleder i Arbeiderpartiet. En rekke stortingsrepresentanter snakket da om at politikken ble for streng og for lite rettferdig. En av dem, Stine Renate Håheim fra Arbeiderpartiet – hun sitter i salen – sa da: «Barna har ikke valgt sin egen skjebne. De er ikke skyld i den situasjonen. Da mener jeg at vi som politiske myndigheter må ta ansvar for å ivareta barnas behov.» Hun ble spurt om hva som «konkret bør skje med de ungene som står i fare for å bli sendt ut». «Det beste ville vært å legge disse sakene på vent,» sa representanten Håheim. Jeg vil legge til at jeg er helt enig i det Stine Renate Håheim sa her. Det er da tydeligvis en stor avstand internt i Arbeiderpartiet om hvilken asyl- og flyktningpolitikk man skal føre, og ikke minst hvilken vekt man skal legge på barns beste. Jeg må også i denne debatten si at i 2007 samlet jeg ganske fort inn over 1 000 underskrifter, fordi en familiefar som var gift med en norsk kvinne – og de hadde felles barn – hadde kommet i skade for å jobbe uten arbeidstillatelse, men hadde fått skattekort, og ble da sendt ut. De 1 000 underskriftene ville ikke daværende statsråd Bjarne Håkon Hanssen ta imot. Familien ble da vekket på natta, og familiefaren ble ganske brutalt sendt ut. En må kunne si at det er gorillafraksjonen i Arbeiderpartiet som vinner fram når det gjelder håndtering av barn. Når det gjelder stortingsmeldingen Barn på flukt: Det er ikke sånn at en stortingsmelding gir lover og forskrifter. Det ble aldri resultatet. Helt til slutt: Vi har i løpet av to borgerlige budsjettflertall nesten doblet antallet kvoteflyktninger.(Presidenten klubber.) Det er en betydelig forskjell på Arbeiderpartiet og de andre. (Presidenten klubber.)
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Det har vært regjeringens hensikt å svare på det vedtaket gjennom budsjettproposisjonen, både Utenriksdepartementets og Justis- og beredskapsdepartementets, og vi mener at det som der fremkommer, bidrar til å gi den redegjørelsen. Når det gjelder forholdet til hvor mange som kunne ha vært tatt imot i 2014, har det etter det jeg har fått opplyst, vært vanskelig for FN å fremme flere saker enn det de har gjort, som også har vært et bidrag til at vi kunne svare opp dette i budsjettproposisjonen for 2015.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Jeg tror det må bero på en misforståelse, for når jeg snakker om avtalen mellom Kristelig Folkeparti og Venstre og regjeringspartiene, snakker jeg om oppfølgingen av Nydalen-enigheten om asyl- og innvandringspolitikken generelt. Der er det både punkter som er innstrammende og andre punkter som er oppmykende. Den forskriften vi ble enige om på fredag, og som trådte i kraft på mandag, er en del av den avtalen som er oppmykende. Hensikten med denne forskriftsendringen har vært at det skal gi en løsning for lengeværende barn på lang sikt, og så skal det gi en forutsigbar håndtering og behandling av de sakene hvor barn har vært i landet veldig lenge, hvor en i større grad enn i dag – unnskyld – enn i forrige uke legger vekt på hensynet til barna i den konkrete vurderingen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Med denne nye forskriften vil de som ikke er returnert, komme inn under forskriftens bestemmelser og ordinære saksbehandlingsrutiner når retur eventuelt skal gjennomføres. Det betyr at UNE vil foreta en vurdering av det på en ordinær måte – på samme måte som de har gjort med returer innenfor det tidligere regelverket.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Det er et svar det er helt umulig å gi. Det er fordi utlendingsforvaltningen behandler enkeltsaker, og det betyr at det nye regelverket vil få anvendelse på enkeltsaker. Men det er ingen tvil om hva som er intensjonen med dette nye regelverket og avtalen mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene. Derfor er vi også enige om at dette regelverket skal evalueres etter ett år, for å se om den intensjonen er fulgt opp eller ikke. Når representanten Greni sier at engangsløsningen eller den forrige løsningen eller den midlertidige løsningen, som hun kalte det, ikke har fungert etter hensikten, er jeg litt usikker på hva representanten mener med det, for det mener jeg bestemt at den har gjort. Dette har vært et arbeid som har pågått i lang tid. Det første og viktigste var å få på plass engangsløsningen. Den trådte i kraft 1. juli 2014, og så har vi fått en ny forskrift om lengeværende barn, som skal være den varige løsningen, og som trådte i kraft i går. Så jeg er litt usikker på hva representanten viser til når hun sier at det er en eller annen løsning som ikke har fungert.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Som jeg sa i mitt svar på det forrige spørsmålet, er det vanskelig å kvantifisere dette, men intensjonen bak endringen er at dette skal være en oppmykning for lengeværende barn og en varig løsning for lengeværende barn, hvor barns interesser blir vektlagt i større grad enn i forrige uke, i samsvar med det som representanten Skjelstad selv sa i sitt innlegg i salen. Det er vanskelig for en statsråd, som ikke driver med enkeltsaksbehandling i verken UDI eller UNE, å kvantifisere hvor stor eller liten den liberaliseringen er. Derfor er jeg også veldig glad for at vi under forhandlingene på fredag også ble enige om at dette regelverket skal evalueres etter ett år, for at vi skal være sikre på at intensjonen bak regelverket er fulgt opp.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Først når det gjelder SVs utgangspunkt om at en skal vurdere utsendtes relasjoner til nytt regelverk på nytt, har jeg lyst til å si at alle de som er sendt ut av landet, er sendt ut fordi de ikke har lovlig opphold i Norge. De er sendt ut etter lovlig fattede forvaltningsvedtak, og sånn sett er det ingen som er sendt ut av landet i strid med det regelverket som gjelder. Jeg synes det er viktig å presisere det. Når det gjelder barnefaglig kompetanse, er det selvfølgelig en forutsetning for at man skal kunne fatte riktige vedtak. Her er jeg på linje med representanten Andersen. Derfor har vi også tatt opp den problemstillingen i ikrafttredelsesrundskrivet til forskriften, som ble sendt ut sammen med forskriften, hvor det er lagt vekt på at også den kompetansen skal sikres i utlendingsforvaltningen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Som jeg sa i mitt innlegg, mener jeg at det er relevante motforestillinger, og det handler om i hvilken grad en vekter motforestillingene opp mot det som er hensikten med forslaget. Da er det en avveining av hvor viktig det er å få opplyst en asylsak på best mulig måte. Det mener regjeringen er et svært viktig hensyn. Det betyr ikke det samme som at vi ikke anerkjenner motargumentene når det gjelder tillitsforholdet mellom enslige mindreårige og personer som arbeider på mottakene. Det er også vektige motargumenter. Så jeg har lyst til å si, som jeg også sa i innlegget mitt, at dette er en komplisert problemstilling, og det er avgjørende hvor mye man vekter de ulike hensynene. Det er alltid slik at praktiseringen av et regelverk følges opp på ulikt vis, og også dette må selvfølgelig følges opp på en skikkelig måte i tråd med det som er Stortingets forutsetninger.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-12-09:
Som integreringsminister har min hovedoppgave vært å få bosatt de flyktningene som har fått lovlig opphold, så raskt som mulig ute i kommunene. Det har flere vært inne på i dag også, og vi vet at det er en stor utfordring. Det er altfor mange som har ventet altfor lenge. Vi vet at veldig mange av disse som har sittet lenge og ventet, og som skal starte livet sitt ute i kommunene, er barn. Det er der ute i kommunene de skal starte livet sitt, for å begynne i barnehage, for å begynne på skolen, for å lære seg språk. Vi må konsentrere oss om å gi barnehage og gratis kjernetid til dem som har fått opphold, og som skal ut i kommunene. Det er mitt hovedanliggende. Jeg er også veldig glad for at våre budsjettkamerater her på Stortinget har sikret at barnehagetilskuddet til mottakene er inne igjen i budsjettet.