Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-06-14:
Det er store utfordringer knyttet til å sikre langsiktig verdiskaping på norsk kontinentalsokkel. I stortingsmeldingen foreslår Regjeringen tiltak for å møte disse utfordringene. Jeg har med glede registrert at det er bred enighet om behovet for å satse på å videreutvikle petroleumsnæringen. Jeg er også tilfreds med at komiteens flertall gir bred tilslutning til Regjeringens analyse av utfordringene for næringen og til Regjeringens politikk. Vi har en god tradisjon for å finne omforente løsninger innenfor olje- og gasspolitikken. Det er gledelig at vi evner å videreføre dette nå. I en situasjon der mange av våre produserende oljefelt er inne i en fase med fallende produksjon og har betydelige utfordringer på kostnadssiden for å opprettholde og forlenge levetiden, må alle steiner snus. Jeg registrerer flertallets syn når det gjelder basepolitikken og aktiviteten på land. Regjeringens forsiktige forslag om tilpasninger i landbasert base- og driftsvirksomhet tar utgangspunkt i at forholdene ute på sokkelen endres. Ikke minst positivt er det at ny teknologi gjør det mulig med undervannsløsninger og fjernstyring fra land. Det innebærer bedre miljøløsninger og trygge arbeidsplasser på sokkelen. Det er dette Regjeringen påpeker og ønsker å møte offensivt. Ormen Lange-prosjektet viser vei. Jeg vil understreke at Regjeringens forslag ikke innebærer utflytting eller nedleggelse av arbeidsplasser. Det innbærer heller ingen endringer i de konsesjonsvilkår som er gitt av Stortinget. Det innebærer kun en mulighet for selskapene til å utnytte de landbaserte virksomhetene mer effektivt gjennom tilpasning av faglige oppgaver og funksjoner når nye teknologiske løsninger introduseres og driften av feltene på sokkelen endrer karakter. Dette burde det være bred enighet om ut fra ønsket om å beholde de gamle, etablerte feltene i drift lengst mulig. Regjeringen og flertallet i komiteen deler visjonen om å injisere CO2 fra utslippskilder på land for å øke oljeutvinningen. Jeg legger betydelig vekt på å nå denne visjonen, men jeg vil likevel påpeke at det er svært krevende å realisere prosjekter med fangst, transport og injeksjon av CO2 for økt oljeutvinning. Statoil har utredet lønnsomheten i injeksjon av CO2, men har så langt ikke funnet dette prosjektet verken bedriftsøkonomisk eller samfunnsøkonomisk lønnsomt. Jeg mener likevel det er viktig å fastholde målsettingene som Norge er forpliktet på etter Kyoto-protokollen, og arbeide mot å realisere et samarbeid i Nordsjøbassenget for å utnytte CO2 til å øke utbyttet i oljebrønnen samtidig som vi blir kvitt klimagassen CO2. Regjeringen har holdt skarpt øye med leteaktiviteten på norsk sokkel, gjennomført store og hyppige konsesjonsrunder og gjort omfattende endringer i tildelingssystemet og konsesjonsvilkårene. Endringene har ført til at industrien nå har tilgang til alle modne områder på sokkelen. Gjennom 18. konsesjonsrunde har Regjeringen lagt grunnlaget for en omfattende og effektiv utforskning av store deler av de umodne områdene i Nordsjøen og Norskehavet. Den meget omfattende interessen og tildelingen i 18. runde har vist at pessimismen og det tilløp til svartmaling som har vært, har vært ubegrunnet. Regjeringen har i meldingen redegjort for sin beslutning om å åpne for petroleumsvirksomhet i allerede åpnede områder i Barentshavet syd, med unntak av noen særlig verdifulle områder. Tre letebrønner planlegges nå gjennomført i løpet av høsten 2004-våren 2005. Resultatene fra disse boringene vil ha stor betydning for den videre interessen for området og være viktig for utformingen av en ny konsesjonsrunde. Når det gjelder mulighetene for å forsere prosjekter som i dag er under vurdering av selskapene, er dette en utfordring som Regjeringen er opptatt av. Jeg vil likevel ikke unnlate å minne om at prosjekter på sokkelen må modnes og kvalitetssikres nøye. Dersom vi ikke gir selskapene tilstrekkelig tid til å gjøre dette, risikerer vi kostnadsoverskridelser og at ressursene er utilstrekkelige til å gi feltet tilfredsstillende økonomi. Vi skal derfor se på mulighetene for framskynding, men også ta hensyn til de momenter som er nevnt. Avslutningsvis vil jeg vise til at innstillingen er preget av et stort antall merknader fra ulike konstellasjoner på Stortinget. Til dels er merknadene i realiteten en gjentakelse av Regjeringens opplegg i meldingen - og en god ting kan jo ikke gjentas for ofte. I andre sammenhenger bes det om tilbakemeldinger på spesielle spørsmål, med ganske korte tidsfrister. Vi må etter min mening ha respekt for at denne virksomheten er stor, og at den arbeider langsiktig. Jeg legger derfor til grunn at det i hovedsak legges opp til en rapportering om virksomheten og oppfølgingen av Stortingets vedtak i neste oljemelding, våren 2006.