Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2013-12-11:
Jeg har brukt noen av de første ukene i denne sesjonen til å besøke noen av dem som skal nyte godt av den optimismen og den forutsigbarheten regjeringa har varslet nå vil inntre for fullt i næringslivet. De to jeg har lyst til å trekke fram fra denne talerstolen, er to unge bønder – Åsmund Nymoen fra Tolga og Per Magnus Værdal fra Inderøy – som har investert veldig mye i gårdsdrift med både melkeproduksjon og turisme, og som på mange måter representerer det vi alle ønsker oss for at vi skal bli mer sjølberget når det gjelder mat. Vi skal produsere mat, den skal bli bedre, og vi skal også skape mer næringsutvikling knyttet til primærnæringene. De er to utmerkede kandidater for dette. Grunnen til at jeg besøker dem, er først og fremst å teste hvordan det ligger an nå. Er det slik at det er mer optimisme med de signalene vi har fått fra regjeringa når det gjelder særlig landbrukspolitikken? Svaret er nedslående. De signaler som er kommet fra regjeringa så langt, har ikke bidratt til mer optimisme. De bidrar ikke til at flere ønsker å gå inn i denne næringa – det er snarere tvert imot tiltak som tilrettelegger for å gå ut av næringa. Vi kan nevne sak etter sak som er kommet fra regjeringa knyttet til primærproduksjon, og særlig landbruket – f.eks. tollvernet. Er det en sak, slik den så langt er håndtert fra den nåværende regjering, som har bidratt til mer optimisme i landbruket, og som bidrar til mer forutsigbarhet – altså at vi vet hvilke rammebetingelser vi har til enhver tid og til neste år? Svaret må åpenbart være nei. Til spørsmålet om jordvernet: Vi så landbruksministeren gikk ut når det gjaldt konkrete jordvernssaker og nærmest – etter mine begreper – skapte en ny praksis fra Landbruksdepartementets side, hvor man er de første som går ut og nærmest åpner opp for full avvikling av verdifull dyrket mark, og hvor det i så måte ser ut til at det er IKEA som bremser. Det samme gjelder signalene knyttet til jordbruksoppgjøret og den konkrete budsjettstøtten: Ligger det mer optimisme, ligger det mer forutsigbarhet i de signalene vi har fått fra regjeringa der? Nei, det er signaler som går i motsatt retning av hva mange yngre og nyetablerere faktisk ønsker seg: at man skal kunne drive produksjon, og at den skal være lønnsom. Så har vi de konkrete budsjettgrepene som vi nå skal vedta. Er det optimisme og forutsigbarhet i det og i de vedtakene som flertallet nå beslutter? Etter mine begreper er svaret helt klart nei. Vi har også betydelige kutt når det gjelder forskning som skal peke framover i landbruket, kutt når det gjelder – som flere har vært inne på – energiflisordningen og trebasert innovasjon. Det er i det hele tatt signaler som bidrar til at man ikke rekrutterer inn, men at man i større grad rekrutterer ut. De skatteskjerpelsene som faktisk kommer, i form av at jordbruksfradraget får mindre verdi og at arveavgiftavviklingen innebærer en avskrivningsmodell som betyr en betydelig økt skattebyrde for dem som går inn og ønsker å satse, gjør det heller ikke noe lettere. Det skaper ikke optimisme, og det skaper heller ikke forutsigbarhet. I så måte er det trist at det er disse signalene som så langt er kommet fra regjeringa når det gjelder en av de kanskje aller viktigste næringene vi står overfor, nettopp for å kunne skape et alternativ til en todelt økonomi. Jeg vil bruke noe av mitt innlegg her i dag til å gi ros til Kristelig Folkeparti og til Venstre – jeg skulle ønske at representanten Farstad hadde kunnet snakket hele innlegget sitt ut, for jeg er spent på hva som sto i resten av manus. Men jeg må bare si at jeg syns det er bra at disse to partiene nå mønstrer så sterkt inn i dette og disse problemstillingene, og etter mine begreper parkerer veldig mange av de signaler og forslag som faktisk kommer fra regjeringa. Det fortjener honnør, for dette er viktigere enn bare partipolitisk spill alene. Derfor er det et håp fra min side og fra Arbeiderpartiets side at man i framtida får en politikk som retter seg inn mot dem som vil inn i næringa, og ikke bare dem som skal forlate næringa. Landbrukspolitikken må bli noe mer enn at det skal være gunstigere å selge og billigere å dø.