Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-06-01:
Interpellanten har bedt om en redegjørelse for regjeringens tanker om behovet for en allment tilgjengelig, redigert, faglig fundert kunnskapsformidling i framtiden. I tillegg spør han om regjeringen vil bidra til å finne løsninger for videreføring av Store norske leksikon. La meg ta det siste spørsmålet først. Som jeg har informert Stortinget om tidligere, har jeg avslått en søknad på 32 mill. kr fra Kunnskapsforlaget. Søknaden gjaldt videre drift og oppdatering av Store norske leksikon i årene fram til 2014. Det er flere grunner til dette avslaget. Vi kan ikke gi støtte til én enkeltaktør. Det ville være i strid med EØS-avtalens regelverk for statsstøtte. Dersom staten skulle gi støtte til leksikondrift, måtte det skje gjennom opprettelse av en generell ordning som flere enn Store norske leksikon kunne søke på. Store norske leksikon drives etter en svært kostnadskrevende modell i dag, og jeg mener at det ikke er en naturlig oppgave for staten å drive et leksikon. Vi har ikke funnet eksempler på andre nordiske/europeiske land der staten bevilger midler til faglig oppdatering av leksikon som tilsvarer Store norske. Jeg har vært i møte med Kunnskapsforlaget for å diskutere problemstillinger knyttet til videre drift av Store norske leksikon. Jeg er informert om det arbeidet som pågår med å overføre leksikonets innhold og bruksrettigheter til en uavhengig stiftelse. Jeg har også tatt initiativ til at Nasjonalbiblioteket skal ha dialog med stifterne for å se om det er noe Nasjonalbiblioteket kan bidra med i den sammenheng. Fritt Ord og Sparebankstiftelsen vil bidra med å finne en løsning for leksikonet, og de har bevilget til sammen 2 mill. kr til videre drift. At private stiftelser engasjerer seg i leksikondrift, har vi bl.a. sett eksempler på fra Danmark. Fra universitetshold har det også kommet signaler om at det er positivt at flere vil engasjere seg. Det er interessant å se på muligheten for at fagfolk innenfor universitets- og høyskolesektoren kan bidra med oppdatering av leksikon som en del av sitt formidlingsoppdrag. Det er selvfølgelig ikke noe jeg som kulturminister kan pålegge dem. En slik løsning vil heller ikke utløse statlige midler. Saken har engasjert mange. Det er skrevet mye i debatter, aviser og blogger. Det er ikke slik at alle som deltar i debatten, har engasjert seg eller tatt til orde for et statsfinansiert Store norske leksikon. Flere har påpekt at staten ikke bør engasjere seg i konkurransen på leksikonmarkedet, og at vi ikke bør etablere et «statsautorisert» leksikon. Men debatten om SNL har også utviklet seg til å handle om noe mer enn leksikon. Det reiser også prinsipielle spørsmål om vårt kunnskaps- og informasjonssamfunn. Her har det skjedd betydelige endringer de siste årene. Informasjonsmengden er enorm sammenliknet med den gangen jeg satt hjemme i stua og slo opp i leksikon når jeg lurte på noe. Det finnes flere tilbydere og aktører. Mye er tilgjengelig på nett, bare noen tastetrykk unna. I økende grad går vi i dag rett til primærkilden. Mangfoldet av informasjon er større enn noen gang. Denne informasjonsstrømmen kan virke overveldende på mange. Det flommer over av informasjon, sies det, vi trenger en kilde vi kan stole på i alt dette kaoset. Ja, det nye kunnskapssamfunnet rokker ved vårt tradisjonelle syn på kunnskap og kunnskapsformidling. Ja, det tilbys enorme mengder informasjon. Og ja, det stilles nye krav til oss som brukere. Men jeg er ikke uten videre enig i at svaret på den utfordringen ligger i ambisjonen om å opprettholde og drifte et såkalt nasjonalleksikon – at løsningen skal ligge i én autoritativ kunnskapsbase. Samfunnet har endret seg, og med det endrer også forutsetningene for de politiske virkemidlene seg. Men målene ligger fast. Regjeringens visjon er at Norge skal være en ledende kunnskapsnasjon. Vi legger stor vekt på kultur i alle deler av vårt samfunnsliv, og vi har forpliktet oss til dette gjennom Kulturløftet. I perioden 2006–2010 har de statlige overføringene økt med til sammen 2,7 milliarder kr. I den sammenheng er det verdt å understreke kulturpolitikkens betydning for kunnskapssamfunnet og for språket vårt. Vi har et mål om å gi flest mulig tilgang til et bredt spekter av kilder til kunnskap og kultur. Vi bevilger store midler til språk, litteratur og bibliotekformål. 110 mill. kr går til innkjøpsordningene for litteratur. Det bidrar til å sikre en ny, norskspråklig litteratur. Det sikrer at folk over hele landet finner aktuell litteratur i sitt bibliotek. Arkiver, biblioteker og museene våre forvalter samlinger vi gjerne omtaler som vår kollektive hukommelse. Det er kilder som gir oss innsikt i framveksten og utviklingen av samfunnet vårt. Kildene er en uerstattelig ressurs for forskning, for undervisning, for kultur- og samfunnsutvikling. Kulturarven er et kollektivt gode. Vi vil at flest mulig skal få tilgang til den. Bruk av IKT gir nye muligheter for bevaring, tilgjengeliggjøring og formidling av både arkiv-, bibliotek- og museumskilder. Derfor satser vi nå offensivt på digitalisering av samlinger i både biblioteker, arkiver og museer. Digital tilgjengeliggjøring på nett gjør samlingene våre tilgjengelige for langt flere enn tidligere. Populære eksempler på det er Nasjonalbibliotekets bokhylla.no og Arkivverkets digitalarkivet.no. Til sammen har Arkivverket digitalisert 26,5 millioner dokumentsider. Det er en oppgave det offentlige har tatt for å gjøre tilgjengeligheten mye bedre, og langt flere enn tidligere får med dette tilgang til primærkilden. Det aller meste er lagt fritt tilgjengelig på digitalarkivet.no. I 2009 åpnet publikum hele 180 millioner sider med digitalt materiale i Digitalarkivet. Den 6. mai åpnet arkivportalen.no. Arkivportalen er en nasjonal søketjeneste for arkivsektoren. Det gjør det mulig å søke etter arkivkilder på tvers av institusjonsgrenser. Tjenestene vil gjøre arkivmateriale lettere tilgjengelig for publikum. Men ikke alle går rett til primærkilden. En sentral del av det som både arkivene, bibliotekene og museene våre driver med, handler om å sammenstille og tilrettelegge informasjon. God faglig formidling skaper innsikt og forståelse. Det gir kunnskap og opplevelse. Derfor skal vi fremdeles satse på aktiv formidling av kunnskap og kultur, både fysisk og på nett. Regjeringen bidrar til å utvikle Norge som kultur- og kunnskapssamfunn. Det står og faller ikke med statlig drift av Store norske leksikon. Vi sørger for at norskspråklige kilder skapes og bevares. Og vi sørger for at kunnskap formidles til allmennheten av fagfolk, bl.a. i museer, arkiver og biblioteker. Kunnskapsformidling er et viktig mål for kulturpolitikken og en oppgave som vi prioriterer svært høyt. Slik er vi med på å legge til rette for en åpen og opplyst offentlig samtale, dvs. praktisering av ytringsfriheten og bred deltakelse i samfunnet.