Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-06-07:
Odelstinget skal i dag behandle innstillingen om ny privatskolelov. Bakgrunnen for Regjeringens forslag har vært et ønske om å stoppe den store framveksten av skoler som vi har vært vitne til. Komiteens innstilling er delt. Flertallet består av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Høyre og Venstre leverer et helhetlig endringsforslag med subsidiær støtte fra Fremskrittspartiet. Felles for begge forslagene er at de innebærer noen endringer og noen innstramninger – i større eller mindre grad – av eksisterende lov. Jeg regner med at Høyre og Venstre gjør nærmere rede for innholdet i deres forslag. Invitasjonen til forhandlinger om denne loven har vært veldig klar fra Regjeringens og statsrådens side. Ja, jeg har vel aldri hørt at andre partier blir så invitert til samarbeid ved framleggelsen av et lovforslag som i denne saken. Da Regjeringen la fram sitt forslag til ny privatskolelov, merket vi oss at det ikke var de store endringene som var gjort i forhold til høringsutkastet. Vi så at dette ville kunne få konsekvenser for mange friskoler. Enkelte skoler ville faktisk blitt lagt ned om loven hadde blitt vedtatt. Loven var dessuten laget slik at den skulle gjøre innstramninger slik at nye skoletyper med rene paralleller i det offentlige ikke skulle godkjennes, men samtidig ville de skolene som ville bli godkjent, få for stramme rammer og uklare rettigheter. Kristelig Folkeparti kunne ikke sitte og se på at det ble vedtatt en ny privatskolelov som ikke ville være til å leve med for mange av friskolene. Vi sa da vi kom i opposisjon, at vi ville være konstruktive, vi sa vi ville være konstruktive da lovforslaget ble lagt fram, og det har vi vært. Jeg vet at mange har vært takknemlige for at Kristelig Folkeparti tok og har tatt ansvar. Kristelig Folkeparti vil ha en trygg, god og sterk offentlig skole, som vil være det naturlige førstevalg for de aller fleste i Norge. Samtidig ønsker vi å legge forholdene til rette for friskolene. Vårt utgangspunkt er at skolene må kunne ha en lov som sikrer framtiden for eksisterende skoler, og som også sikrer at nye kan bli opprettet. Det er det vi nå har fått gjennomslag for gjennom avtalen med regjeringspartiene. For Kristelig Folkeparti er det foreldreretten som er grunnlaget for vår støtte til opprettelse av friskoler. Det har vært vår konsistente holdning helt siden saken kom i vårt prinsipprogram i 1936. Det er helt avgjørende for oss at alternative religiøse og pedagogiske skoler skal kunne bli godkjent og ha gode rammevilkår. Dette var hovedfokuset da daværende statsråd Kjell Bondevik på 1960-tallet skrev den første privatskoleloven på kjøkkenbenken hjemme. Han skrev: «Når staten utøver funksjoner som den påtar seg på oppdragelsens og undervisningens område, skal den respektere foreldrenes rett til å sørge for slik oppdragelse og undervisning i samsvar med deres egen religiøse oppfatning og livsanskuelse.» Vi må ha en god offentlig skole og friskoler som et supplement til den. Foreldreretten handler ikke om fritt skolevalg eller valgfrihet. Foreldreretten handler om at foreldre som ønsker en annen oppdragelse av sine barn enn den man får i offentlig skole, skal få lov til å velge det. Det er denne retten som er nedfelt i menneskerettighetene. På den måten har friskoleloven som et av sine viktigste mål å ivareta minoriteters rettigheter. Forbedringene vi har oppnådd gjennom avtalen, er mange, og de er viktige. Flertallet forutsetter at skoler blir godkjent når det søkes innenfor det fastlagte godkjenningsgrunnlaget og øvrige krav i loven. Vertskommunens eller vertsfylkets uttalelse vil ikke være avgjørende for om en skole får starte eller ikke. I tillegg vil det bli anledning til å starte opp alternative skoler som et tidsavgrenset forsøk. Religiøse og pedagogiske alternative skoler vil få større mulighet til å være reelle alternativer til den offentlige skolen. Vi har presisert at Utdanningsdirektoratets praksis med å tolke begrepet «jamgod» opplæring med tilnærmet lik opplæring i den offentlige skolen ikke er riktig. Nå vil friskolene bl.a. få anledning til å flytte på timer så lenge fagenes kompetansemål fastholdes. Det rigide systemet hvor skolene får godkjent maksimalt elevtall på hvert årstrinn, erstattes med på hvert tilbud, dvs. hvert utdanningsprogram. Skoler skal også kunne slippe å sette kompetansemål på hvert trinn, noe som er viktig bl.a. for Steinerskolene. De såkalte 6A-skolene, som består av bl.a. bibelskoler, kunstskoler og andre, skal ha samme rammevilkår uansett om de beholder sin plass i privatskoleloven, kommer inn under fagskoleloven eller kommer inn under en ny lov som vil komme. Vi er også tilfreds med at det i perioden fram til nytt lovverk er på plass skal være mulig med driftsendringer og til å starte opp nye såkalte 6A-skoler. Menneskerettighetslovgivningen som hjemler foreldreretten og er selve grunnlaget for vår friskoletenkning, er tatt inn igjen i lovteksten. Alle skoler som gav voksne uten rett til videregående opplæring en ny sjanse til utdanning, skal få fortsette med dette. Det var flere skoler og linjer som ville bli nedlagt om ikke dette hadde blitt videreført. Det er tidligere på grunn av Riksrevisjonen varslet en gjennomgang av skoler for funksjonshemmede. For Kristelig Folkeparti har det vært særs viktig å skape trygghet for disse skolene. Vi understreker verdien av å opprettholde skoler som kan sikre barn og voksne med særskilte behov et tilrettelagt tilbud. Disse vil også framover få muligheten til driftsendringer. Det gjøres presiseringer når det gjelder mulighetene for å drive med annen virksomhet og kjøp av opplæringstjenester. Til sist en liten sak som ikke berører så mange, men som er så utrolig viktig for dem det gjelder, og som har vært oppe i denne salen før. Skolene for barn av bistandsarbeidere er nå reddet gjennom at de slipper kravet om et minimumsantall elever ved skolene. De får dessuten anledning til å drive med desentralisert undervisning. Dermed har vi sikret at barn som er med sine foreldre ut, slipper å bli sendt på internat over lengre perioder og langt borte fra sine foreldre. Disse og en del andre punkter gjør at friskolene etter dette går en tryggere framtid i møte. Vi har vært tydelige på hva vi ønsket å forandre i Regjeringens forslag, helt siden høringsutkastet ble sendt ut. Begge parter har måttet strekke seg langt. Vi har måttet gi og ta på områder som har vært vanskelige å bryne seg på. Vi har måttet gi oss på bl.a. muligheten til å kunne opprette grendeskoler, en ren rettighetslov og navnet på loven. Vi er likevel godt fornøyd med resultatet vi er kommet fram til. Representanter for friskolene i Norge har sagt det kanskje enda sterkere enn en sørlending sier det: «Dette er et knallgodt kompromiss.» Jeg vil benytte anledningen til å berømme særlig regjeringspartienes forhandlingsleder, representanten Huitfeldt, men også statsråden for evnen til å lytte og forstå for å komme fram til enighet. Jeg tror vi på begge sider har lært mye gjennom denne prosessen. Regjeringens mål for forhandlingsinvitten har vært å få en lov av varighet og å sikre stabilitet. Friskolene er ikke tjent med å skulle være kasteballer som ved ethvert regjeringsskifte må forholde seg til nye lover og regler. Om denne loven vil kunne sikre denne stabiliteten, er nå opp til departementet og statsråden. Det avgjørende for denne lovens framtid er faktisk ikke først og fremst avtalen. Det avgjørende vil være hvordan loven vil bli praktisert. Avtalepunktene og merknadene vi står sammen om, er tydelige. Nå er det opp til statsråden. Til slutt har jeg som saksordfører behov for å rette en trykkfeil i innstillingen, i § 6A–8 i friskoleloven – Innst. O. nr. 88, side 38. Den nye lovteksten om at «Departementet kan gi nærare forskrift om forbod mot utbytte eller anna overføring som nemnt i bokstav a», er en del av leddet ovenfor, altså første ledd. Paragrafen skal med andre ord ha tre ledd, ikke fire. Med dette anbefaler jeg innstillingen.