Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-05-18:
Kunnskap er grunnlaget for all utvikling. Men dersom ikke kunnskap anvendes med klokskap, har den ingen mening. Dette må være det bærende elementet i all læring og kunnskapsformidling. Utdanningsministeren vil ha en frisk skole, og framførelsen av redegjørelsen var frisk i formen. Jeg håper nå at Giske klarer å skaffe friske penger til utdanningssektoren. Når Giske legger så stor vekt på Arbeiderpartiets innsats for skolereformene, må han samtidig ha registrert kritikken overfor den sterke sentraldirigeringen som preget Reform 94 og L97. Det var jo nettopp dette sentrumsregjeringen med Lilletun i spissen tok tak i og gjorde noe med. Vi framhevet at dialogen med lærerne og det lokale handlingsrommet måtte tas i bruk langt mer enn tidligere arbeiderpartiregimer stod for. Enkelte bruker faktisk uttrykket «paradigmeskifte» om Lilletun-perioden i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet. Kan vi håpe at Giske vil følge dette sporet når også han tar til orde for bedre utnytting av handlingsrommet og vil gi mer frihet til skolene? Skolen må bli mer fleksibel, sier statsråd Giske. Det synet støtter jeg fullt ut. «Særlig i ungdomsskolen er det nødvendig å tenke annerledes», fortsetter statsråden. Og det var alt han sa om ungdomstrinnet! Til min overraskelse ser jeg at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett fjerner 14 mill. kr som Stortinget bevilget til forsøk med alternative delingstall på ungdomstrinnet. Hva slags signal gir det? Jeg hadde faktisk forventet konkrete forslag fra den nye statsråden. Jeg viser til forslag til romertallsvedtak, V, i Innst. S. nr. 120, der Arbeiderpartiet som eneste parti under behandlingen stemte imot at den enkelte skole skulle få større frihet til å organisere arbeidet og til å disponere arbeidstiden for bl.a. å gi mer plass til den enkelte lærers kreativitet. Jeg er derfor ikke så sikker på Arbeiderpartiets egentlige vilje til å foreta de endringene som statsråden tar til orde for i sin redegjørelse. Evalueringen av Reform 94 viste at strukturendringene var kommet på plass, men at endringer i selve læringsprosessene på langt nær var nådd. Derfor er det viktig med stor satsing på etter- og videreutdanning for lærerne. Sentrumsregjeringen fremmet flere forslag om større handlefrihet og mer fleksible utdanningsløp for videregående opplæring, noe Stortinget fulgte opp. Det står fortsatt mye igjen før samhandling skole–næringsliv kan sies å være tilfredsstillende. Ikke minst må en få fortgang i arbeidet med opplæringskontrakter for unge som har delkompetanse som mål. Jeg minner også om at Stortinget har bedt om at det gjøres forsøk med deling av rådgivningstjenesten i yrkesrettet rådgivning og mer PP-rådgivning. Det er positivt at kvalitet er vektlagt sterkt av statsråden. Senterpartiet går inn for skolebasert vurdering som fundament i kvalitetsutviklingen. Vurdering skal være en naturlig del av selve læringsprosessen. Tempodifferensiert opplæring tilpasset den enkelte elev og egenvurdering må stå sentralt. Elev, lærer og foresatte har et felles ansvar for vurderingen på det faglige så vel som på det sosiale området. Senterpartiet er glad for at den strategien som ble lagt i kvalitetsmeldingen, St.meld. nr. 28 for 1998-99, fikk tilslutning fra et flertall, og jeg forventer at statsråden følger opp dette. Ikke minst vil det nye utviklingssenteret få en viktig rolle på dette området. Statsråden la også stor vekt på kvalitetssikring i høyere utdanning. I Senterpartiets program har vi formulert det slik: «Norge må ha et kvalitativt godt og dynamisk tilbud innen høyere utdanning.» Komiteen har i flere innstillinger rettet søkelyset nettopp mot kvaliteten i høyere utdanning. Statsråden har derfor sterk støtte på dette området. Senterpartiet ønsker en sterk offentlig skole, og vi ønsker at denne skal være en integrert del av hvert lokalsamfunn. Men vi er bekymret for at den stramme kommuneøkonomien kan true dette målet ved at skoler legges ned. Statsministeren lovet mer penger til kommunene, slik tidligere kommunalminister Odd Roger Enoksen også gjorde. Derfor har Senterpartiet store forventninger til kommuneøkonomiproposisjonen. Giske vil ha en intensiv og effektiv skole. Isolert sett er jeg enig. Men jeg er usikker på hva som egentlig menes. Spør en lærere, svarer de at skoledagen er svært stressende. Jeg vil utfordre statsråden og spørre om han er villig til å se nærmere på hva som kan gjøres med dette. Er det sikkert at målstyringsprinsippet, som de nye læreplanene er bygd over, er det beste? Vi vet at dette krever veldig mye tilbakerapportering og skjemautfylling. Senterpartiet ønsker derfor frigjort mer tid for lærere til å være sammen med elevene i læringsprosessen. Ønsker den nye statsråden å være med og vurdere det nøyere?