Karin Galaaen (Senterpartiet), 2003-02-13:
Senterpartiet er naturligvis enig i at Århuskonvensjonen skal ratifiseres, og at lovverket skal tilpasses i tråd med det. Men det er i denne sammenhengen nødvendig å peke på at lovforslaget – med svært begrensede unntak – innebærer at det innføres forpliktelser til å gi alle opplysninger som enhver måtte finne det for godt å be om. I § 2 defineres miljøinformasjon til å omfatte «faktiske opplysninger og vurderinger om miljøet og om faktorer som virker eller kan påvirke miljøet, herunder planlagte og iverksatte tiltak eller aktiviteter i miljøet, produkters egenskaper eller innhold, forhold ved drift av virksomhet, og administrative avgjørelser og tiltak, herunder enkeltavgjørelser, avtaler, regelverk, planer, strategier og programmer, samt tilhørende analyser, beregninger og forutsetninger». Dette er ikke småtteri. Samlet sett innebærer bestemmelsen et betydelig inngrep i eiers rådighet over egen virksomhet og eiendom. Plikten til å utlevere miljøinformasjon går utover rene faktaopplysninger som virksomheten har. Det vil også kunne kreves sammenstillinger av data og vurderinger. For en god del enkeltmennesker som driver næring, vil det bli bortimot umulig å oppfylle lovens krav. Tusenvis av små virksomheter, både innen primærnæringene og ellers, mangler administrasjonskapasitet til å oppfylle kravene i loven. Loven setter også forbud mot å ta betalt for arbeidet med å framskaffe og gi ut slik informasjon. Det kan være på sin plass å minne om at norsk næringsliv generelt er positivt til åpenhet om miljøinformasjon i virksomheten. Hensynet til markedet tilsier at dette er fornuftig. Dette gjør behovet for en detaljert og altomfattende lovpålagt plikt enda mer unødvendig. Senterpartiet kunne ønsket at lovforslaget ble begrenset til bare å gjelde retten til miljøinformasjon som det offentlige er i besittelse av, og ikke at det også skal omfatte private virksomheter. Det er dette Århuskonvensjonen legger opp til. Det ville dessuten dekket opp det alt vesentlige av miljøinformasjon som allmennheten kan ha interesse av. Ettersom det ikke er mulig å oppnå flertall for det, ønsker Senterpartiet en mer moderat endring for å redusere belastningen. Vi ønsker en nedre grense, slik at små virksomheter ikke blir omfattet av loven. Vi mener det er hensiktsmessig å benytte en eksisterende definisjon som finnes i regnskapsloven. Det ville unnta private enkeltmannsforetak med eiendeler under 20 mill. kr og færre enn 20 ansatte. Aksjeselskap, statsforetak og økonomiske foreninger vil derimot komme innenfor lovens virkeområde. I tillegg til Senterpartiet er det dessverre bare Fremskrittspartiet som ser positivt på en slik begrensning. Som nevnt er altså Senterpartiet enig i at Århuskonvensjonen skal ratifiseres. Men vi er ikke enig i at norsk lovgivning skal gå vesentlig lenger på dette området enn nødvendig for å få ratifisert konvensjonen, og lenger enn det vi har forstått at de fleste EU-land er villig til å legge seg på. Vi kunne iallfall tatt dette i to trinn, hvis en virkelig kunne dokumentere at dette er samfunnsnyttig. Det skulle være unødvendig å minne om at store deler av næringslivet er hardt presset, og at en derfor må være svært forsiktig med å pålegge virksomheter større byrder enn det som er nødvendig for å oppfylle viktige samfunnsmessige behov på en tilfredsstillende måte. Senterpartiet kan ikke se at det er gitt tilstrekkelig begrunnelse i proposisjonen for den foreslåtte merbelastningen som loven vil medføre. Det er i liten grad belyst de ekstra plikter lovforslaget innebærer for næringslivet, ekstraplikter som altså ikke blir lagt på konkurrenter i andre land. Det er ikke tvil om at lovforslaget bryter sterkt med de uttalte intensjonene om at det skal bli enklere å drive næringsvirksomhet her i landet. Representanter fra regjeringspartiene har i media uttrykt bekymring for de økte belastningene for næringslivet loven kan føre med seg. Omsorgen for små bedrifter er spesielt nevnt. Det tok seg godt ut, men det hjelper lite når lovforslaget likevel stemmes igjennom slik Regjeringen har foreslått. Det er heller ingen trøst at omtanken er tatt med i et par merknader. De fleste har erfart at merknader i komiteinnstillinger ofte har besynderlig kort holdbarhetsdato. Senterpartiet ser faren for at lovhjemlene kan bli misbrukt, og håper forvaltningen vil være spesielt oppmerksom på aksjonsvirksomhet der bedrifter blir forespurt om informasjon gjentatte ganger over kort tidsrom fra samme interessenter. Så får vi se hvordan dette utvikler seg. Vi er i alle fall glad for at loven skal evalueres. Det er bra at en samlet komite har gått inn for en evaluering når vi har sett hvordan loven fungerer i praksis og Klagenemnda har vært i funksjon i to år. Til slutt vil jeg ta opp Senterpartiets forslag.