Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-05-15:
Som nyvalgt stortingsrepresentant fikk jeg ansvaret for å være saksordfører for behandlingen av Nav-loven, og jeg har gjennom denne perioden også vært saksordfører for flere saker med tilknytning til Nav. Jeg husker at jeg i starten syntes det var underlig at det ikke var særlig mange som viste interesse for reformen. Media skrev ikke om den, og det var heller ikke full sal her da vi debatterte realiseringen av Nav. Men da restanseproblematikken kom, kan en vel si at interessen steg betraktelig, og – det skal jeg si – med god grunn, for det har vært et problem med store restanser og at folk har hatt store vanskeligheter med å få svar hos Nav. Til det vil jeg si: Vi kan aldri akseptere at folk må vente i flere måneder på å få behandlet en søknad. Vi kan aldri akseptere at folk må sitte timevis i telefonkø for å få stilt et spørsmål, eller kanskje mer viktig: få svar på hvor søknaden er blitt av. Derfor er jeg glad for at Nav gjennom den bevilgningen på 710 mill. kr som vi vedtok her i Stortinget i april, har fått mulighet til å øke bemanningen, slik at man kan behandle folk på en skikkelig måte. Å gjennomføre en reform av det formatet Nav-reformen har, er ikke en enkel oppgave. Derfor har vi hele tiden visst at det kom til å bli utfordrende – og nå er vi der. Jeg mener det er viktig at Regjeringen og vi på Stortinget kontinuerlig tar tak i de eventuelle problemene som oppstår underveis, og vi må aldri miste fokuset på nødvendigheten av denne reformen. Det var en grunn til at den ble satt i gang. Av og til kan det virke som om mange har glemt det. Den ble satt i gang etter initiativ fra Stortinget fordi man ikke var fornøyd med hvordan ting var. Derfor må vi fortsatt ta ansvar for den reformen. Det har vært bred enighet om den. Jeg må innrømme at jeg til tider har vært litt forundret over at enkelte har gitt inntrykk av at de egentlig ikke har vært så veldig for Nav-reformen. Det er når ting er vanskelig at vi må ta vårt ansvar. Det skylder vi brukerne, og det skylder vi dem som jobber der. Vi har hatt høring i denne saken, og vi har fått mange tilbakemeldinger på hvordan reformen oppleves, både fra brukere og representanter for de ansatte. Flere har meldt om utfordringer knyttet til forvaltningsenhetene, og til det vil jeg si: De ble aldri opprettet for å være en propp i systemet. De ble opprettet for å frigjøre ressurser slik at man kan gi folk bedre oppfølging. Derfor mener jeg det er helt riktig at det nå foretas en gjennomgang av rutinene for å finne et riktig grensesnitt mellom de ulike forvaltningsnivåene. Det må følges opp at forvaltningskontorene ikke skal være overordnet Nav-kontorene når vedtak om ytelser skal behandles. De skal være en del av en enhet hvor kontorene og forvaltningsenhetene har ulike oppgaver. Vi skal ikke ha mer dobbeltarbeid, vi skal ha mindre. Mange har vært opptatt av at innføringen av arbeidsavklaringspengene og retten til aktivitetsplan er blitt utsatt til 1. mars 2010 – og mange beklager det. Det velger jeg å tolke positivt. For det betyr at vi har fattet riktig vedtak om å innføre dette. Men samtidig vil jeg understreke at de Nav-kontorene som er klare for å tilby brukere tiltak som ligger i den delen av reformen, bare kan sette i gang. Mange ansatte i Nav-systemet har pekt på behovet for kompetansebygging. Det skal vi ta på alvor, og jeg er glad for at det settes i gang mer opplæring for å dekke dette behovet. Jeg mener også at de ansatte selv må få være med på å bestemme hvilken opplæring de bør få. Det finnes mange kontorer rundt omkring som har gjort gode erfaringer. Det bør vi benytte oss av i det videre arbeidet. Jeg mener Regjeringen har fremmet mange gode forslag i denne proposisjonen. Flere ansatte, mer kompetanseheving og ikke minst mer forenklet saksbehandling er bra. Nå må vi ta et stort ansvar for å følge utviklingen nøye i tiden framover og ta de grepene som trengs – og ikke vende reformen ryggen. Det tjener ingen på, aller minst de brukerne som hele reformen var ment for.