trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg er glad for at representanten Heggø er opptatt av olje- og gassvirksomhetens rolle som en viktig distriktsnæring. Næringen har ansatte i nær sagt alle landets kommuner og gir grunnlag for mer enn 170 000 sysselsatte i hele landet. Dette ser jeg selv hver gang jeg reiser hjem til Vesterålen. Da møter jeg mennesker som er på vei til og fra jobb i oljenæringen, mennesker som handler på lokalbutikken og etterspør varer og tjenester lokalt. Vi kan ikke vedta ringvirkninger. Grunnlaget er en stabil og forutsigbar olje- og gasspolitikk, der næringen får tildelt nytt areal – der leverandører av varer og tjenester til virksomheter er effektive og konkurransedyktige, slik at feltene våre lever lengst mulig og skaper størst mulig verdier for samfunnet, og at kontrakter tildeles de beste tilbyderne. Petroleumspolitikken mener jeg leverer. I 2019 anslås olje og gass å bidra med 286 mrd. kr i statskassen. Hadde vi delt ut disse pengene direkte til landets innbyggere, hadde hver husholdning på fire fått over 200 000 kr. Representantens partifelle, Ola Teigen, vet en del om dette. Han er ordfører i Flora kommune og vert for Fjord Base, som forsyner en rekke felt i Nordsjøen. Akkurat nå jobbes det med gigantprosjekter med investeringer på 20 mrd. kr i Gjøa-området, og ikke minst får Gjøa-feltet forlenget levetid. I tillegg er planen å drive Snorre-feltet til 2040, mer enn 25 år lenger enn antatt i Plan for utbygging og drift, PUD. Ola Teigen vet at prosjektene vil gi store muligheter, også for aktørene på Fjord Base, og vil bidra positivt til både kommunen og regionen. Med fortsatt aktiv petroleumspolitikk som gir nye prosjekter til havs, og tilrettelegging for konkurransedyktig næringsaktivitet lokalt, sikrer vi robust aktivitet på fastlandet og langs kysten, også ved basen i Flora kommune, i representantens hjemfylke.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg vil vise til regjeringen Stoltenbergs forslag om endring av petroleumsloven § 10-2, som ble vedtatt av Stortinget i 2011, som omhandlet krav til organisering og ledelse av petroleumsvirksomheten, bl.a. baser. Det ble vist til at rettighetshavere på kommersielt grunnlag vil beslutte baser som skal benyttes i petroleumsaktiviteten. Som jeg sa i mitt hovedsvar, er det sånn at vi har en arbeidsfordeling, og jeg viser til hva jeg nettopp refererte til, og som Stortinget har vedtatt. Det er selskapene som tar de kommersielle beslutningene, og så har myndighetene som ressurseier en viktig rolle. Og det å tildele nytt areal, som denne regjeringen har gjort, sikrer at det er aktivitet langs hele kysten, også på basen i Florø.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg viser til Prop. 85 S for 2010–2011, om utbygging og drift av Valemon-feltet, Innst. 376 S for 2010–2011, og Stortingets vedtak om plan for utbygging og drift av Valemon-feltet, som ble godkjent av departementet 30. juni 2011. Godkjennelsen ble gitt i samsvar med de framlagte planene, merknadene, forutsetningene og vilkårene som framkommer av nevnte proposisjon og innstilling, og da ble det ikke stilt vilkår om bruk av bestemte baser for forsyning og helikoptertransport. Men jeg oppfatter at jeg og representanten har akkurat samme ønske: mest mulig ringvirkninger. Derfor har også denne regjeringen hatt en aktiv politikk i tildeling av nytt areal, slik vi bl.a. gjorde i starten på dette året, med historiske 83 nye utvinningstillatelser, som også vil generere aktivitet på Florø-basen.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det foregår en revolusjonerende utvikling innenfor vindkraft til havs, og Norge både kan og må spille en viktig rolle i denne utviklingen. Markedet for vindkraft til havs er internasjonalt, både i våre nærområder, i Europa, i Asia og i Nord- og Sør-Amerika. Til tross for at vi hittil ikke har hatt et hjemmemarked av betydning, kan vi glede oss over at norske bedrifter eksporterer varer og tjenester for milliardbeløp til denne næringen. Det er viktig at næringen fortsetter å gripe de spennende mulighetene som nå vokser fram. Norske bedrifter har høy kompetanse innenfor havnæringen og er konkurransekraftig og dyktig innenfor vindkraft til havs. Regjeringen la fram vår strategi for flytende vindkraft i budsjettet for 2018, og den er fortsatt et uttrykk for regjeringens politikk på dette området. Et viktig utgangspunkt for vår strategi er nettopp at norske bedrifter har sterk kompetanse fra olje- og gassnæringen, skipsfart og fornybar kraftproduksjon, slik representanten peker på her. Gjennom støtten til Norwegian Energy Partners, NORWEP, bidrar regjeringen til å fremme norske bedrifter innen vindkraft til havs i internasjonale markeder. I tillegg understøttes aktiviteten av våre generelle ordninger for å fremme handel. Enova kan støtte demonstrasjonsprosjekter for vindkraft til havs. Ellers er det et premiss for utbygging av fornybar energi i Norge at denne skal skje på markedsvilkår, det vil si uten subsidier og støtte. Utviklingen går svært raskt. På noe sikt kan vi se for oss en kommersiell aktivitet innen fornybar energi også i norske havområder. Derfor forbereder mitt departement nå åpning av ett eller to områder for konsesjonssøknader om fornybar energiproduksjon til havs, slik havenergiloven legger opp til. Departementet forbereder også et forslag til forskrift til havenergiloven, som bl.a. vil klargjøre saksgangen for denne type konsesjoner.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg viser til hva som står i Granavolden-plattformen og til mitt hovedsvar, der jeg peker på at vi jobber med å åpne områder nettopp for at denne type prosjekter kan utvikles. Vi har et generelt virkemiddelapparat som jeg mener treffer dette godt. Det er ingenting i veien for å fremme gode prosjekter, og mitt departement vil vurdere alle søknader om tillatelse som kommer for å bygge ut fornybar energi.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg mener at i mitt hovedsvar var det det jeg varslet. Man jobber med å åpne områder, og jeg viste også til hva som står i Granavolden-plattformen når det gjelder demonstrasjonsprosjekter, osv. Vi arbeider med dette nå, og det er ikke lenge før vi kan presentere disse forslagene. Departementet har gjort et grundig arbeid med dette, og vi må erkjenne at det bl.a. er store områder som vurderes – med mange interesser, som fiskeri-, miljø- og petroleumsinteresser. Jeg mener det beste vi kan gjøre, er et grundig arbeid med dette. Demonstrasjonsprosjekter, prosjekter til forsyning av petroleumsinstallasjoner, kan det søkes konsesjon om når som helst. Man trenger ikke vente på at områder åpnes.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Klimautfordringene krever stor innsats i årene framover og må møtes innenfor et smalere handlingsrom i budsjettene. Dette betyr at det til enhver tid er nødvendig å velge effektive tiltak som gir størst mulig klimaeffekt. Dette har vært norsk politikk i mange år, og det har vært og er – oppfatter jeg – bred politisk enighet om at kostnadseffektivitet skal være en bærebjelke i norsk klimapolitikk. Arbeiderpartiet har også gått inn for dette, og prinsippet har sågar blitt kalt Stoltenberg-modellen. Det er ikke ett enkelt tiltak som vil ta Norge til lavutslippssamfunnet. Det handler om å gjøre mange ting samtidig. Innenfor mitt ansvarsområde har vi f.eks. også etablert et forskningssenter for lavutslippsteknologi, som forsterker regjeringens innsats for å redusere utslippene fra norsk sokkel. Skal verden lykkes med å redusere globale klimagassutslipp i tråd med klimamålene og til lavest mulig kostnader, vil fangst og lagring av CO 2 være helt nødvendig. Samtidig er det i dag en stor usikkerhet knyttet til framtidig utvikling av CO 2 -håndtering. Først når mange land tar i bruk denne teknologien, vil CO 2 -håndtering kunne bli et kostnadseffektivt klimatiltak globalt. Derfor er det viktig at det norske prosjektet bidrar til kunnskapsspredning og teknologiutvikling internasjonalt. Et rimelig kostnadsnivå er her avgjørende for at prosjektet skal kunne bli et godt demonstrasjonsprosjekt som viser at fangst og lagring er mulig økonomisk. Så må vi sørge for at det norske prosjektet bidrar til å øke trua på CO 2 -håndtering som klimatiltak og ikke virker avskrekkende for andre framtidige prosjekter. Regjeringen jobber derfor for et prosjekt som bidrar til at CO 2 -håndtering oppnår et tilstrekkelig lavt kostnadsnivå, samt at det synliggjør at andre utbyggere vil komme etter, og at læringen som oppstår i demonstrasjonsanlegget, kommer til å spres til etterfølgende utbyggere.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det overordnede målet for regjeringens arbeid med fangst og lagring av CO 2 er å bidra til at det blir et kostnadseffektivt tiltak i arbeidet mot globale klimaendringer. Det er store internasjonale aktører involvert i det norske prosjektet. Dette gir det norske prosjektet gode forutsetninger for å bidra til internasjonal teknologiutvikling og kunnskapsspredning. For at kostnadene skal gå betydelig ned, må det utvikles mange prosjekter på globalt nivå, og regjeringen jobber med EU og andre land for å fremme CO 2 -håndtering som en av løsningene når det gjelder de globale klimautfordringene.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det kan statsråden bekrefte. Regjeringen kommer til å levere på den bestillingen som Stortinget har gjort, om å komme tilbake til Stortinget våren 2019 med en synliggjøring av ulike finansieringsmodeller. Det kan jeg bekrefte at regjeringen vil gjøre. Så kan jeg samtidig bekrefte at den tidsplanen som har vært omtalt og varslet i forbindelse med CCS-prosjektet, hele kjeden, står fast, og der har man pekt på en beslutning i 2020/2021.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Regjeringen nøler ikke med å få på plass et godt prosjekt for fangst, transport og lagring av CO 2 i Norge. Vi jobber iherdig med industriaktørene om å utarbeide et solid beslutningsgrunnlag for investeringsbeslutning i fullskalaprosjektet. Regjeringens klimapolitikk har som mål å kutte utslipp raskest mulig og bidra til å utvikle teknologiske løsninger som gjør det mulig for verden å nå målene i Parisavtalen. Skal verden lykkes med å redusere globale klimagassutslipp i tråd med klimamålene og til lavest mulig kostnader, vil fangst og lagring av CO 2 være helt nødvendig. Dette slår både FNs klimapanel og Det internasjonale energibyrået klinkende klart fast. Regjeringen bidrar til å utvikle teknologi for fangst, transport og lagring av CO 2 . Vi har ambisjon om å realisere en kostnadseffektiv løsning for fullskala CO 2 -håndtering i Norge, gitt at dette gir teknologiutvikling i et internasjonalt perspektiv. Norge jobber også med å utvikle teknologi som verden trenger for å nå klimamålene, samtidig som vi kutter egne utslipp. Granavolden-plattformen viser til sektorovergripende økonomiske virkemidler i form av avgifter og omsettelige kvoter og er – og skal være – hovedvirkemidlene for å kutte utslipp i Norge. Norge har oppfylt Kyoto-forpliktelsen i første forpliktelsesperiode, og vi vil oppfylle norsk Kyoto-forpliktelse i inneværende periode. Under Parisavtalen har Norge meldt inn et betinget utslippsmål om å redusere utslippene av klimagasser med minst 40 pst. sammenlignet med 1990. Klimaloven lovfester dette målet. EU har meldt inn et tilsvarende mål. Vi er i dialog med EU om felles oppfyllelse av utslippsmålet for 2030. Norge deltar allerede i EUs kvotesystem for bedrifter, og dette vil inngå som én av tre pilarer i en avtale om felles oppfyllelse av utslippsmålet for 2030.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Vi har ingen tid å miste, og vi gjør det vi kan for å få fram et godt beslutningsgrunnlag så raskt som mulig. Samtidig er både staten og industriaktørene i prosjektet opptatt av å følge et godt industrielt prosjektløp. Det innebærer at vi må bruke nødvendig tid på planleggingen av dette prosjektet. Regjeringen ønsker ikke å øke risikoen i prosjektet ved å forsere den tidsplanen som er varslet. Regjeringen redegjorde i revidert budsjett for 2018 om at en investeringsbeslutning kan fattes i 2020/2021. Dette ble også gjentatt i statsbudsjettet for 2019. Det er denne tidsplanen som fortsatt gjelder.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Denne statsråden tiltrådte 31. august i fjor. Hver dag som har gått siden den datoen, har interessen for CCS økt. Det er fordi verden erkjenner at dette er et av virkemidlene som må på plass. Men hver dag har mitt departement også vært opptatt av å prate med dem som er våre naturlige samarbeidspartnere i dette prosjektet, i Norge og ute i verden. Vi har ikke nedprioritert dette prosjektet. Med dette prosjektet har vi nettopp gjort det vi har sagt vi skal gjøre. Vi har prioritert det. Jeg viser til inneværende års budsjett: Det er bevilget 650 mill. kr, i tråd med den tidsplanen man har sagt – og lagt – for dette prosjektet.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Regjeringen er svært fornøyd med den internasjonale bredden blant aktørene involvert i det norske CO 2 -håndteringsprosjektet. Her er store internasjonale aktører, som finske Fortum, tyske Heidelberg, franske Total og nederlandske Shell, samt store norske aktører med betydelig internasjonal tilstedeværelse, som Equinor og Aker Solutions. Dette har sikret oss et godt utgangspunkt for internasjonal teknologiutvikling og kunnskapsspredning. For at kunnskapen vi bygger skal få best mulig spredning, må vi arbeide hardt for at fullskalaprosjektet bidrar til at flere internasjonale prosjekter kommer til å bli realisert. Det kan være prosjekter som benytter seg av den norske transport- og lagerinfrastrukturen, og det kan være nye prosjekter andre steder. Sammen med industriaktørene i prosjektet arbeider derfor regjeringen med bl.a. å fjerne barrierer for transport av CO 2 over landegrenser og støtter opp om finansieringsordninger i Europa for etterfølgende prosjekter. Industriaktørene legger ned en stor innsats for å skaffe CO 2 fra europeiske utslippskilder som kan benytte seg av en norsk CO 2 -transport- og lagerinfrastruktur. Erfaringen fra teknologisenteret på Mongstad viser at det er mulig å lykkes med teknologispredning internasjonalt. På TCM er staten eier sammen med Equinor, Shell og Total. Store internasjonale selskaper har testet, og ønsker å teste, fangstteknologi på dette senteret. TCM og kompetansen som er bygd opp, er etterspurt internasjonalt, bl.a. fra Kina og USA. For at fangst og lagring av CO 2 skal bli et effektivt klimatiltak, må det tas i bruk i stor skala internasjonalt. Regjeringen ønsker at arbeidet med fullskalaprosjektet i Norge nettopp skal bidra til dette. De store internasjonale aktørene som deltar i fullskalaprosjektet, jobber allerede godt med kunnskapsspredning og teknologiutvikling for å bidra til at vi nettopp når dette målet, men det avhenger også av at det er en etterspørsel etter teknologien også fra andre.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg kan slå fast at det ikke er regjeringens politikk å trappe ned aktiviteten på norsk sokkel, og heller ikke avvikle aktiviteten på norsk sokkel – tvert imot. Parallelt med dette jobber vi, som jeg har besvart i tidligere spørsmål, med CCS-prosjektet, slik vi har varslet Stortinget om. Vi har i år bl.a. en ramme på 650 mill. kr for å jobbe ut dette prosjektet fram til en investeringsbeslutning, som vi selvfølgelig vil komme tilbake til Stortinget med. Vi gjør ikke dette alene, vi gjør det i lag med tunge industriaktører, vi gjør det i lag med alliansepartnere i Europa, og det er vi nødt til hvis vi skal lykkes.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Vi jobber med ett prosjekt, og det er fangst og lagring. Det er det som er prosjektet, og det er det prosjektet vi kommer til å jobbe ut fram mot en investeringsbeslutning, som vi kommer tilbake til Stortinget med.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Både FNs klimapanel og Det internasjonale energibyrået peker på at det vil være svært vanskelig, og ikke minst mye dyrere, å nå målene i Parisavtalen uten fangst og lagring av CO 2 . Og dersom vi lykkes med fullskalaprosjektet, som bidrar til å spre teknologien internasjonalt, kan dette bli en betydelig kompetansenæring for Norge. Likevel er det svært vanskelig å beregne hvordan sysselsettingseffektene vil bli i omfang, og hvor de vil finne sted. Norge har i dag en betydelig kompetanse og aktivitet på området, og dersom vi realiserer en kostnadseffektiv løsning for fullskala CO 2 -håndtering i Norge, vil dette føre til etablering av arbeidsplasser også i Norge. For klimaet er det antall tonn CO 2 som lagres permanent under bakken, og ikke antall arbeidsplasser i Norge, som er viktigst. For Norge er det samtidig en fordel at den innsatsen som vi legger ned for klimaet, også skaper arbeidsplasser, som representanten påpeker. La meg bare understreke at regjeringen ønsker å få mest mulig igjen for et eventuelt fullskalaprosjekt i Norge. Hovedmålet med prosjektet er å bidra til å utvikle en kostnadseffektiv teknologi for fangst, transport og lagring av CO 2 . Men vi vil også legge til rette for at prosjektet kan generere arbeidsplasser i Norge. Prosjektet, mener jeg, er godt satt opp til nettopp å gjøre det.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
En ny avtale med teknologisenteret på Mongstad er noe departementet jobber med nå, og man forhandler med mulige framtidige aktører. Teknologisenteret på Mongstad er, som representanten påpeker, viktig. Det er en del av kompetansebasen, og det mener jeg det har vært, er i dag, og kommer til å være i framtiden.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
La meg bare vise til regjeringens CCS-prosjekt og til svaret jeg ga i stad. Avtalen som gjelder teknologisenteret på Mongstad, er noe det jobbes med, og det vil man komme tilbake til.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det er bred enighet om behovet for fangst og lagring av CO2, og det brukes betydelige ressurser på å utvikle teknologien. Som jeg har nevnt tidligere i år, er det bevilget mer enn 650 mill. kr for å følge opp dette arbeidet – betydelige midler som viser regjeringens vilje til nettopp å stimulere til teknologiutvikling. Nå pågår et løp fram mot investeringsbeslutning i fullskalaprosjektet, der også prosjektstudier skal gjennomføres, og resultatene skal kvalitetssikres etter statens prosjektmodell. Det aller viktigste vi kan gjøre for å bidra til utviklingen av fangst og lagring av CO2, er å sikre at dette arbeidet lykkes, slik at vi ved investeringsbeslutning kan legge fram et godt beslutningsgrunnlag for Stortinget. Jeg kan forsikre representanten om at alle involverte aktører jobber hardt for at vi skal få dette til. I forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett for 2018 ba flertallet i denne sal regjeringen om å legge fram en orientering om aktuelle finansieringsmodeller for fangst, transport og lagring av CO2 i løpet av våren 2019. Jeg kan bekrefte at dette følger regjeringen opp. Et fullskalaprosjekt vil i første omgang medføre store utgifter og få inntekter. Men formålet er å gi positive virkninger for andre prosjekter, og vår innsats må derfor utformes i tråd med dette formålet – til forskjell fra olje- og gassvirksomheten, der hovedformålet er å hente inn størst mulige inntekter.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
USA har muligens funnet en modell som kan fungere for deres forhold, og jeg oppfatter at den modellen verken er 100 pst. ferdigbehandlet eller har funnet sin løsning. Vi i Norge må finne egne modeller og gjøre det som er rett for oss. Forhandlinger pågår nå med industriaktørene i fullskalaprosjektet om mulig støtte til investering og drift av fangst, transport og lagring av CO2. Utfallet av disse forhandlingene vil kunne danne grunnlaget for en kommersiell modell.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det er det regjeringen gjør. Regjeringen jobber med en hydrogenstrategi nettopp fordi det kanskje ligger noen spennende muligheter for hydrogen i den andre enden. Vi har en høy CO2-avgift i Norge, og det oppfatter jeg at USA ikke har. Vi har et godt og bredt virkemiddelapparat for nettopp det representanten peker på her.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
I forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett for 2018 ba Stortinget regjeringen legge fram en orientering om aktuelle finansieringsmodeller for fangst, transport og lagring av CO 2 i løpet av våren 2019. Det vil denne regjeringen følge opp og komme tilbake til Stortinget med i løpet av våren. Det pågår forhandlinger mellom staten og industriaktørene som deltar i fullskalaprosjektet, om statlig støtte til investering og drift av fangst, transport og lagring av CO 2 . I disse forhandlingene vil det bli avklart hvordan den statlige støtten i fullskalaprosjektet kan utformes. Videre er disse forhandlingene også sentrale for å kunne danne grunnlaget for en eventuell kommersiell modell. Dette er spesielt viktig for de aktørene som har ansvaret for transport og lagring av CO 2 . Et eventuelt nytt CO 2 -lager vil etableres med overkapasitet. Det betyr at det vil være rom for å lagre CO 2 fra andre kilder enn det volumet som inngår i fullskalaprosjektet. Hva slags rammer som skal gjelde for denne overkapasiteten, er ett av flere spørsmål som må avklares før investeringsbeslutning. Jeg vil ikke her forskuttere utfallet av forhandlingene med industriaktørene. Jeg vil heller ikke forskuttere orienteringen om finansieringsmodeller for fangst, transport og lagring av CO 2 , som jeg bekrefter at man vil komme tilbake til Stortinget med i løpet av våren 2019.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det CCS-prosjektet som det jobbes med, er et kompetanseprosjekt der Norge har en verdensledende rolle. Og det å ta vare på og utvikle denne kompetansen er jo en del av CCS-prosjektet. Jeg tenker at samarbeidet industriaktørene imellom og statens bidrag sikrer at vi får det som en representant her tidligere pekte på, nemlig arbeidsplasser og kompetansemiljø ut fra dette arbeidet.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Ja – og derfor er det sånn at vi har ingen tid å miste i dette prosjektet. Når vi har lagt den prosjektplanen vi har gjort, der vi har varslet en mulig beslutning i 2021, er det bl.a. etter anbefaling fra ekstern kvalitetssikrer. Dette er et omfattende prosjekt. Det er tidvis et komplisert prosjekt. Derfor må man bruke tiden godt og jobbe fram mot en investeringsbeslutning, som vi tidligere har varslet vil komme i 2020/2021.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Petroleumsnæringen har alltid vært en syklisk bransje, bl.a. drevet av store svingninger i oljeprisen. Vi har utformet en oljepolitikk og rammebetingelser som er robuste nettopp mot endringene i omgivelsene. Sentralt i dette er at myndighetene setter rammene, og at selskapene tar de forretningsmessige beslutningene og utfører virksomheten sin. I et sånt system er det viktig at selskapene i størst mulig grad har egeninteresse av å ta gode beslutninger for staten som ressurseier. Oljepolitikken og rammebetingelsene er utformet med dette for øye. Derfor bruker vi eksempelvis også strenge økonomiske virkemidler for å redusere utslippene av klimagasser. Selskapene har allerede en sterk økonomisk egeninteresse av å ta inn over seg risiko knyttet til framtidig markedsutvikling for olje og gass som følge av klimapolitiske tiltak i ulike land. Dette er en klok måte å regulere næringen på. Denne stabiliteten har vært en enorm styrke for norsk sokkel. På tross av at vi har høye skatter og strenge reguleringer knyttet til miljø og sikkerhet, er det fortsatt stor interesse for å lete, bygge ut og produsere på norsk sokkel. Regjeringen jobber kontinuerlig med å legge til rette for videreutvikling av vår viktigste næring. Det er ikke riktig som representanten Barth Eide indikerer, at regjeringen ikke har presisert sin oljepolitikk overfor Stortinget. I forbindelse med framleggelsen av proposisjonen om utbyggingen av feltene Johan Sverdrup og Johan Castberg i henholdsvis 2015 og 2018 har regjeringen lagt fram meldingsdeler med status for petroleumsnæringen og regjeringens petroleumspolitikk. Det som er riktig, er at denne i god norsk tradisjon bygger videre på Meld. St. 28 for 2010–2011. Tre pilarer har vært gjennomgående i petroleumspolitikken som regjeringen har ført: stabile og forutsigbare rammevilkår, tildeling av attraktive letearealer og aktiv innsats på forskning og utvikling – der vi også legger vekt på ren, energieffektiv og lønnsom produksjon, en effektiv og konkurransedyktig petroleumsnæring og god samhandling med de andre brukerne av havet. Petroleumsnæringen har nettopp vært gjennom en tung nedgangskonjunktur. Regjeringens politikk har bidratt til at næringen har kommet seg styrket ut av krisen. Framover vil vi fortsette å holde stø kurs og legge til rette for at næringen kan skape størst mulige verdier.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg oppfatter at det er et bredt flertall i Stortinget, og jeg viser til at man i 2015 og 2018 har gjort det jeg oppfatter er tradisjonen i denne sal. Man har oppdatert og kommet med tilleggsmeldinger og bygd videre på det som står i Meld. St. 28 for 2010–2011.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jeg viste til at vi har trukket opp dette på en god måte. Det har vi gjort i Meld. St. 28 for 2010–2011, det har vi gjort i 2015, det har vi gjort i 2018. Jeg mener vi har gjort dette på en god måte som møter de endringene vi står overfor. Representanten nevnte klima, og vi har gode virkemidler innenfor dette rammeverket som bl.a. gjør at norsk sokkel i gjennomsnitt er blant de beste i verden når det gjelder lave klimagassutslipp. Jeg mener også at vi gjennom disse meldingene synliggjør viktigheten av norsk sokkel for å nå målene i Parisavtalen, der norsk gass faser ut kull i EU.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Før jeg starter på mitt spørsmål, vil jeg gjøre oppmerksom på at det er en «trykkleif» i spørsmålet mitt. Det har jeg opplyst departementet om også, men jeg skal gjøre det synlig når jeg leser opp. Det er ikke alltid like lett å vite hvor streken skal være: «Norge styres nå av høyresiden, og Fremskrittspartiet har olje- og energiministeren. Det er flertall i Stortinget for å konsekvensutrede Nordland IV for oljeutvinning. Har statsråden noen planer om å foreslå en slik konsekvensutredning for Stortinget, og hvorfor har ikke Høyre og Fremskrittspartiet levert noe slikt forslag i løpet av deres snart seks år i regjering?» Det står «Nordland IV» i spørsmålet, der skulle det selvsagt stått «Nordland VI».
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg takker for et godt og konstruktivt svar – jeg vil legge vekt på det. Oljedirektoratet er bekymret. De har ved flere anledninger sagt høyt at de er bekymret for leteområder etter 2021. Etter min beregning er det fremdeles Høyre–Fremskrittspartiet–Kristelig Folkeparti–Venstre-regjeringen som styrer mot den tidsperioden. Nå når vi ser at vi har et flertall i Stortinget, velger altså regjeringen, selv om tiden er i ferd med å renne ut, ikke å se på muligheten for å innhente mer kunnskap om Nordland VI-området, for det er det vi snakker om i dag. Hva er oljeministerens plan og svar til de ansatte i Oljedirektoratet, så vel som til de mange tusen langs kysten som jobber i næringen, når det gjelder leteområder og at en ikke ønsker en konsekvensutredning?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg takker for svaret, og der kom det: En skylder på tidligere regjeringer – Bondevik-regjeringen, for den saks skyld, Stoltenberg-regjeringen, osv. Jeg mener at bekymringen fra Oljedirektoratet, som er tydelig på at vi nærmer oss 2021, året når leteaktiviteten vil gå nedover, gir all grunn til bekymring. Men Norge opererer i dag i om lag 100 sårbare områder, om lag 100 SVO-områder på norsk sokkel som kan likestilles med f.eks. Nordland VI. Tidligere statsråd Solveig Horne sa i 2017 i valgkampen til Næringsforeningen at hennes viktigste valgløfte til Rogaland var å se til at det ble konsekvensutredning i Nordland VI så vel som LoVeSe-området. Mener statsråden at tidligere statsråd Horne har holdt løftet sitt til velgerne sine langs kysten og i Rogaland?
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«Da Statoil og Hydro ble fusjonert i oktober 2007, var det store diskusjoner om hvorvidt dette ville føre til at det nye selskapet ville få for stor markedsmakt. Siden den gang har vi vært gjennom et par nedturer i denne bransjen, sist ved oljeprisnedgangen i 2014. Vi ser nå at det er et sterkt press på lønninger i leverandørbransjene til petroleumssektoren. Hva har regjeringen gjort for å sikre at ikke Equinor har for stor markedsmakt på norsk sokkel?»
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Takk for svaret. Jeg vil gjerne vise til en særavtale mellom partene på et verft i Rogaland som er leverandør til Equinor, og som jeg har fått innsyn i. Der er det blitt enighet om en lønnsreduksjon på 10 pst., og i avtalen sies det at uten denne lønnsreduksjonen hadde ikke bedriften fått det oppdraget de arbeider med for tiden. Dette er en lønnstakergruppe som ikke har hatt noen særlig lønnsvekst de siste årene, og det er grunn til å tro at dette gjelder flere av leverandørbedriftene. Det betyr at det økte milliardoverskuddet til Equinor i den senere tid blir betalt av vanlige arbeidstakere, og vanlige arbeidstakere er den viktigste næringsklyngen vi har her i landet. Mener statsråden at dette er en utvikling som tjener nasjonen på lengre sikt?
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg kan gjerne ta en sak som statsråden bør kjenne til, for i en rekke artikler og i lederen i siste utgave av bladet Maritim Logg, fra sjømannsorganisasjonene, går de kraftig i rette med Equinors bruk av sin markedsmakt. Det påstås bl.a. at Equinor bruker makten til å maksimere sin profitt. Vi hører at rederier heller lar skipene sine ligge til kai enn å la dem seile for Equinor – med store tap. Den maritime klyngen er en viktig kompetanseklynge på veien mot nye næringer innen f.eks. fornybar energiproduksjon. I tillegg vet vi at faste stillinger innen sjøfart er byttet ut med midlertidighet i stor grad. Mener statsråden at dette er en bærekraftig måte å beholde en slik kompetanseklynge på?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«I Innst. 376 S(2010–2011) skreiv ein samla komité at det «er viktig at drifts- og basemiljøet i Florø videreutvikles, og at kompetanse- og funksjonsbredde, herunder personelltransport, sikres. Dette vil være til gunst for regionen, men trolig også i forhold til de behov Statoil og etter hvert flere andre selskap har og er ventet å få i området». (2010–2011) Kan statsråden garantere at konsesjonsvilkåra vert overhaldne?»
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Eg takkar for svaret. Det hadde òg vore veldig fint om statsråden hadde svart på spørsmålet eg stilte. Konsesjonsvilkåra er med på å sikra lokale ringverknader, f.eks. er logistikkverksemda svært viktig for Florø-basen. KonKraft driv med prosjektet «Konkurransekraft – norsk sokkel i endring». Her er logistikk eit av innsatsområda som ein skal jobba vidare med. Outsourcing kan fort verta svaret. Dette kan innebera at operatørselskapa i mindre grad styrer med slikt sjølve, og at ein tredjepart på vegner av fleire oljeselskap med felles eller liknande behov tek over. Korleis vil statsråden sikra transparens i f.eks. KonKraft, slik at vi sikrar at konsesjonskrav og Stortingets vilje vert følgde opp i praksis?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Eg takkar for svaret. Vil statsråden godta at selskap tek avgjerder som ikkje er i tråd med konsesjonsvilkåra? Storbritannia har ein modell der forsyningsbasane i hovudsak er reine omlastingshamner, medan basane i den norske modellen er velfungerande næringsklynger der aktivitetsvolum, kompleksitet og tenestebreidd gjer det mogleg å tilby konkurransedyktige tenester langs eit breitt spekter. Ein slik norsk modell er heilt avgjerande for Florø-basen og dannar òg betre grunnlag for etter kvart å utvikla ny og grønare industri. Kan statsråden garantera at den norske modellen vert liggjande fast, og korleis vil han sikra transparens i f.eks. KonKraft?
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål: «Vestlandet er en energiregion. Vår industri er verdensledende på sine felt. Det gjør oss godt posisjonert for fremtiden med høyere verdiskaping og lavere klimagassutslipp. En større del av norsk sokkel skal elektrifiseres. I realiteten bygger vi infrastruktur på havbunnen som i fremtiden kan brukes av havvind. Slik er olje- og gassnæringen en avgjørende næring for å bygge grønn industri. Hvilken strategi har regjeringen for å bruke vår verdensledende kompetanse og teknologi innen petroleum for å bygge norsk havvindindustri?»
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er mange ulike virkemidler og fine ord. Min frykt er at innsatsen blir spredt tynt utover forskjellige virkemidler uten at en har en klar målsetting for norsk industribygging på flytende havvindteknologi, basert på skuldrene av olje- og gassnæringen. Derfor er mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden om regjeringen har en konkret målsetting for norsk industri, og hvor den skal være, basert på flytende havvind, f.eks. i årstallet 2030.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Mitt spørsmål gikk ikke på å åpne områder. Det er det bra at regjeringen er i gang med. OECD mener havvind kommer til å være en av de viktigste havnæringene våre i 2030, og i Europa er vindkraft til havs den raskeste formen for fornybar energiproduksjon. Dette toget går nå. Spørsmålet er om vi i Norge skal være med og gripe muligheten og sørge for et nytt industrieventyr. Industrien selv har bedt regjeringen om å definere klare mål for å bygge en ny industri basert på flytende havvind. I dag står Norge for 5 pst. av markedsandelen for teknologi for tjenester i det globale havvindmarkedet. Det er en høy andel for et lite land, men industrien vil at vi definerer et mål om at andelen skal øke til 10 pst. i 2030. Er det aktuelt for regjeringen å komme med en slik konkret målsetting for ny industri basert på havvindteknologi?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg vil stille spørsmål til olje- og energiministeren. Det lyder som følger: «I revidert nasjonalbudsjett for 2018 skrev regjeringen følgende: «Beslutning om å bidra til å finansiere investering og drift av et fullskala prosjekt for fangst og lagring av CO 2 må vurderes opp mot andre klimatiltak. Vi må velge effektive tiltak som gir størst mulig klimaeffekt.» Hvilke andre klimatiltak ser statsråden på som mer effektive enn karbonfangst og -lagring?»
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
FNs klimapanel sier at verden etter all sannsynlighet må ha en rask og omfattende utbygging av karbonfangst og -lagring for å ha mulighet til å begrense global oppvarming på 2 grader. Norge har sluttet seg til Parisavtalen og forpliktet seg til å nå klimamålene innen 2030, som betyr en reduksjon av klimautslippene med minst 40 pst. En tidlig satsing på CO 2 -håndtering i Norge vil kunne bygge framtidig konkurransekraft for norsk industri, både på fastlandet og på norsk sokkel. Denne satsingen kan bidra til å få redusert klimautslippene, til økt verdiskaping og skape mange tusen nye arbeidsplasser. Jeg fikk ikke svar på om statsråden har andre tiltak som han mener er bedre enn karbonfangst og -lagring. Jeg fikk bare en sammenfatning om at det er mange ting som må gjøres samtidig – ingen klare prioriteringer. Mitt spørsmål er: Hva gjør statsråden nå for å få realisert den satsingen som går på karbonfangst og -lagring, som er utrolig viktig for norsk industri og mulighetene framover?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Det er interessant å følge opp dette, for statsråden svarer ikke på det spørsmålet jeg stiller. Men jeg kan følge opp det statsråden prater om, og det er nemlig kostnader som er det viktige svaret her. Da er det interessant å få vite: Når ser statsråden for seg at man har en investeringsbeslutning klar for det prosjektet som går på karbonfangst og -lagring? Vil man kunne klare det innen 2020, eller vil man drøye det til 2021 og bidra til at det kanskje ikke skjer noe som helst? Det er utrolig viktig at regjeringen er frampå og ikke lener seg bakover og bare lar ting flyte. Jeg føler at regjeringen mangler kontroll på dette, og jeg forventer at statsråden kan bekrefte om det kommer en sak til Stortinget om finansieringsmodeller i løpet av våren, som regjeringen selv har sagt. Den saken er ennå ikke kommet, og jeg lurer på når den kommer.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«Det finnes få, om noen, utslippsscenarioer som når målet om å begrense temperaturøkningen til to grader uten karbonfangst og -lagring. Når regjeringen fremdeles nøler med å få på plass karbonfangst og -lagring – er det fordi man anser at Norge allerede har nådd klimamålene og gjort de nødvendige utslippskuttene?»
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Klimapolitikken til denne regjeringen går tregt. Vi er ikke i rute med å nå våre forpliktelser, og vi gjør ikke det vi skal for ikke å overstige verdens temperatur med over 1,5 grader. Og ut fra det jeg hørte på Politisk kvarter i går, skjønner jeg hvorfor. Det er klart at når regjeringens talspersoner her på Stortinget snakker om klimahysteri og avfeier klimaflyktninger med at det er dårlig vær også i Norge, sier det seg selv at det går tregt med klimahandling fra denne regjeringen. Jeg blir jo bekymret når jeg hører alle forbeholdene ministeren tar når vi snakker om fangst og lagring. Han viser til det internasjonale perspektivet, og ikke minst viser han til utgiftene. Det er klart at dette vil være et stort og dyrt prosjekt, men det aller dyreste er klimaendringene. Er statsråden enig i at det aller dyreste vi gjør i klimapolitikken, er å ikke handle når det gjelder å skape teknologi for fangst og lagring?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Vi har ingen tid å miste, sier energiministeren. Men vi har allerede mistet et helt år, for da regjeringen la fram statsbudsjettet for 2018, var det et kutt til CO 2 -rensing i industrien som gikk fra 360 mill. kr til 20 mill. kr. Ingen satsing – det var en total utradering av hele satsingen som regjeringen tidligere hadde hatt. Det har gjort at det allerede har blitt et års utsettelse – nå snakker ministeren om 2021. Man kan jo mistenke at han har lyst til å gå av selv før han ber noen sette i gang med dette prosjektet. Ett problem er selve det ene året – det er alvorlig nok i seg selv – men det mest alvorlige er hva slags signaler regjeringen sender ut når de foreslår kutt, og når de ikke viser vilje til å lede. Dette er et stort prosjekt for Norge, det trenger sterke talspersoner. Da blir jeg bekymret når energiministeren snakker, for han er ikke den kraften man trenger rundt Kongens bord til dette store prosjektet for Norge. Er statsråden enig i at det enorme kuttet regjeringen gjennomførte i 2018, sendte dårlige signaler til markedet og dårlige signaler rundt det at Norge er villig til å satse i prosjektet?
Leif Audun Sande (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«Norge har muligheten til å utvikle løsninger og infrastruktur som kan «avkarbonisere» europeisk industri ved å lagre CO 2 i Nordsjøen. Karbonfangst og -lagring(CCS) er det nærmeste vi kommer en felles løsning for utslipp fra bl.a. metallurgisk, mekanisk og kjemisk industri. I statsbudsjettet for 2019 stod det om CO 2 -håndtering at «Regjeringen har en ambisjon om å realisere en kostnadseffektiv løsning for fullskala CO 2 -håndtering i Norge, gitt at dette gir teknologiutvikling i et internasjonalt perspektiv». (CCS) Mener statsråden at aktørene involvert i CCS i Norge, ikke bidrar til teknologiutvikling i et internasjonalt perspektiv?»
Leif Audun Sande (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Eg trur ikkje statsråden tek alvoret inn over seg. Me har to utfordringar. Me har ei utfordring som er klimautfordringa. Så har me utfordring nummer to, me har ein stor oljeindustri og ein stor industri som krev reinsing. Me føler dagleg presset på at oljeindustrien skal trappast ned – det skal vernast, me kan ikkje la den aktiviteten koma. Det einaste svaret på alt dette er å få CO 2 -reinsing på plass. Då kan me oppretthalda 300 000 arbeidsplassar, men viss me skal begynna å trappa ned oljeverksemda vår på grunn av krav som kjem fordi me slepper ut for mykje, er det mykje betre at me satsar sterkt på CO 2 -reinsing – brukar pengar på det. Det må òg inn i desse reknestykka som ein lagar, når ein skal vurdera kva det kostar å byggja lagring, og kva det kostar med fangstanlegg. Kva kostar det ikkje å måtta la alle milliardane som ligg der ute, liggja igjen i bakken?
Leif Audun Sande (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Ja, ein gjer det i lag med andre, men ein gjer det for putlete, det vert for lite ut av det, det vert berre prat, for me treng nokon som handlar. No skal eg avslutta med å stilla eit spørsmål til, og det gjeld det sentrallageret som ein snakkar om i den samanhengen: Vil det sentrallageret som no skal byggjast ute i Øygarden, kunna byggjast uavhengig av dei løysingane ein finn for fangstanlegg på Norcem og Klemetsrud?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«Karbonfangst og -lagring gjør norsk industri til en del av løsningen på klimaproblemet samtidig som det skaper nye arbeidsplasser. Hvis Norge leverer lagring i henhold til EUs veikart for karbonfangst og -lagring, vil det innebære 22 000 arbeidsplasser bare knyttet til karbonlagring allerede i 2030. I tillegg kommer arbeidsplasser innenfor fangst og transport. Er statsråden enig i at det ville vært en fordel for Norge om disse arbeidsplassene ble etablert her i landet?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Takk for svaret. Norge har virkelig lyktes på spesielt ett felt, og det er TCM på Mongstad. Det er blitt verdens største og mest fleksible testanlegg for karbonfangst. I tillegg er det gjennom mange års drift bygd opp en egen kompetanse som gjør at det er særdeles attraktivt. Jeg hørte fra andre kolleger som har stilt spørsmål tidligere, at kinesere og amerikanere ønsker heller å bruke vårt anlegg enn å investere i et tilsvarende selv. Blant annet har amerikanerne satt av 40 mill. dollar gjennom sitt olje- og energidepartement til seks ulike selskaper, derunder også et som har inngått avtale med TCM på Mongstad. Problemet er at de har konsesjon kun til august 2020, mens de har avtaler i tre år framover. Når vil ministeren sikre at de får forlenget den konsesjonen?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Til dette med forutsigbarhet når det gjelder et senter, når amerikanerne står i kø for å etablere sine selskaper for å produsere helt fram til modenhet og kommersialisering: Dette er ett år fram i tid. Hvorfor ikke klare å prioritere den delen? Og et spørsmål til: Hva gjør ministeren for å skape det markedet med tanke på framtidige produkter som er mulig å få produsert parallelt med at man får lagret karbon?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Spørsmålet er levert inn på førehand, og det lyder framleis: «Regjeringa har ikkje lagt fram ei utreiing om verdikjeden og finansieringsmodellar for karbonfangst og -lagring. Utan ei slik avklaring er det vanskeleg å skape føreseielege rammevilkår for moglege aktørar og sikre ekstern finansiering. Samstundes vil ikkje regjeringa seie om det vil kome ei investeringsavgjerd i 2020, og statsråden har skapt forvirring ved å antyde at det berre vil satsast på eit prosjekt. Kva tid vil regjeringa levere forslag til finansieringsmodellar, slik dei kommersielle aktørane ber om?»
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
No har jo statsråden hatt gleda av å stå her ei stund, men eg håper likevel at eg kan utfordra han med nye spørsmål. I mitt eige fylke, Rogaland, har me ganske høg kompetanse i industrien. Me har høg kompetanse på subsea-løysingar og ikkje minst òg på transport av olje og gass. Dette er kompetanse som er viktig for å utvikla industri knytt til CCS, og ikkje minst er det viktig om det skal verta aktuelt å lagra karbon på kontinentalsokkelen. Spørsmålet mitt til regjeringa er: Vil regjeringa laga ein plan for korleis ein kan bruka og utvikla den eksisterande kompetansen? Vil regjeringa laga ein plan for f.eks. kompetanseoverføring innanfor desse områda, slik at me kan ta i bruk den kunnskapen som allereie finst, og dei folka som allereie jobbar på området? Eller er det sånn at regjeringa berre håpar at dette er noko som ordnar seg?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Som rogalending synest eg ikkje dette var veldig tillitvekkjande. Poenget mitt er å høyra om regjeringa òg er ambisiøs på våre vegner – ikkje berre på vegner av fylket, men på vegner av heile vestlandsregionen, der ein har mykje kompetanse som er relevant for akkurat dette. Me veit i tillegg at for dei selskapa som jobbar konkret med karbonfangst, vil ein lang venteperiode utan finansiering frå forprosjekta vera ganske vanskeleg, òg for å behalda lønsemnda. I verste fall er det snakk om opp mot ein periode på 16 månader, der det for selskap som er involverte i utvikling av transport og lagring, vil vera vanskeleg å behalda kompetansen og òg vanskeleg å behalda prosjektorganiseringa om dei får lang ventetid. Dette illustrerer berre at på fleire område vil det vera krevjande både å behalda og å utvikla kompetanse. Spørsmålet mitt er rett og slett: Kva har regjeringa tenkt å gjera med det?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
«I 2011 fremmet regjeringen Stoltenberg II meldingen: En næring for framtida – om petroleumsvirksomheten. Den styrte regjeringen etter frem til 2013, og den har Erna Solberg styrt etter siden. Arbeiderpartiet har flere ganger etterlyst en ny melding om næringen, men det virker som regjeringen er fornøyd med vår politikk fra 2011. Er ikke statsråden enig i at vi må utvikle politikken i tråd med den tiden vi lever i, for å ivareta vår viktigste næring, og vil han fremme en melding om petroleumsnæringen til Stortinget?»
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg takker for svaret. Det er riktig at det både er og har vært bred enighet om hovedtrekkene i petroleumsnæringen, og det er også godt registrert at man bl.a. i proposisjonen om utbygging og drift av Johan Castberg kom opp med en status for næringen. Men en gjennomgang av status er i mitt hode noe annet enn en petroleumsmelding. Det er en slags løypemelding om hvor vi står, men det vi etterlyser, er en ny melding som kan bygge videre på den meldingen som vår regjering la fram i 2011. Jeg tolker det slik at svaret på spørsmålet er at nei, det vil man ikke. Jeg stiller da spørsmålet igjen: Har det ikke kommet ny informasjon i tillegg til den vi hadde da, når det gjelder både farten i klimaendringene og utviklingen av ny teknologi og nye muligheter, som gjør at det nå ville være klokt å prøve å samle et bredest mulig flertall i Stortinget om en helhetlig tenkning om hvordan vi tar denne næringen inn i neste kapittel?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
I de foregående spørsmålene har det vært fokusert på mange utfordringer og muligheter som ligger i og i tilknytning til hele bransjen. Mange av de foregående spørrerne var innom karbonfangst og -lagring og det enorme potensialet for næringsutvikling – betydningen for klimapolitikken og også betydningen for næringen i seg selv og næringens framtid som ligger i det. I tillegg kan man snakke om utvikling av havvind, solenergi, elektrifisering av transport, havmineraler, havbruk og hydrogen og hvordan alt dette er knyttet til nettopp den kompetansen som ligger i vår teknologisk mest avanserte næring. Jeg vet at det sitter en del elever fra Sandnes videregående skole her i dag, og jeg tror mange av dem sikkert gjerne vil vite om man ser for seg at den næringen som er i nærheten av der de bor, også kan legge grunnlaget for det grønne skiftet, et høyteknologisk Norge som møter framtiden med både klimaansvar, arbeidsplasser og verdiskaping.