Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-03:
Det går svært bra i Norge. Arbeidsledigheten er lav, sysselsettingen er høy, produktiviteten øker, og veksten tar seg opp i fastlandsøkonomien. Dette gjør også at kontrastene til andre land er store. Finanskrisen påvirker land rundt oss i den forstand at det betyr kutt i landenes bistandsbudsjett, og det betyr også kutt i andre lands forsvarsbudsjett. Budsjettet for 2011 viser at regjeringen fører, og får muligheten til å føre, en langsiktig, aktiv og gjenkjennbar utenriks- og forsvarspolitikk. Det er bred forankring i denne sal om hovedlinjene i den politikken. Selv om Norge er et lite land i verden, klarer vi også i 2011 å sette betydelige fotavtrykk i verden. Utenriksministeren brukte begrepet «overskuddsnasjon». Det er et godt begrep. Det gir oss et svært stort ansvar også innenfor utenriks- og forsvarspolitikken, kanskje ikke minst innenfor bistandsdelen og det å prøve å rette opp noen av skjevhetene i fordelingen i verden. Det at vi fører en langsiktig utenriks- og forsvarspolitikk, betyr jo selvfølgelig ikke at vi ikke skal ha et kritisk blikk på det vi gjør, og at vi skal drive politikk av gammel vane. Tvert imot, vi skal hele tiden legge til grunn den nye verden og det nye globale sikkerhetsbildet, og dette endrer seg raskere enn noen gang. Så jeg er veldig fornøyd med at vi i budsjettet for 2011 klarer å holde kampen mot fattigdom i verden som en hovedprioritering, og at vi ikke minst satser på tilgang på strøm, energi. Det har stor betydning for økonomisk vekst. 85 pst. av det afrikanske kontinent har ikke tilgang på strøm. Norges utvikling er et godt eksempel på hvorfor tilgang på energi og strøm er viktig for å skape utvikling. Så det er en betydelig satsing i 2011, som vi skal være glad for. I tillegg er nordområdene regjeringens viktigste strategiske satsingsområde, med en bevilgning på 1,2 mrd. kr. Vi har mange ganger tidligere også vært inne på i debattene hvorfor nordområdene er viktig for oss, så jeg bare viser til det som har vært begrunnet tidligere rundt det. Så synes jeg det er oppsiktsvekkende at Fremskrittspartiet kutter som de gjør i bistandsbudsjettet. Det var en AUF-er en gang på Arbeiderpartiets landsmøte som vel sa det sånn noenlunde som dette, at vedkommende var glad for at Siv Jensen ikke var statsminister i Norge og kom på talerstolen i FNs generalforsamling og uttalte: Jeg kommer fra verdens rikeste land og har kuttet bistandsbudsjettet med 8,2 mrd. kr. Jeg er helt enig med AUF-eren på Arbeiderpartiets landsmøte, det er jeg også svært glad for. Det er en politikk som hvis den hadde vært gjennomført, hadde svekket Norges omdømme i verden betydelig og bidratt til at vi hadde klart å ivareta våre egne interesser svært dårlig. I tillegg er det i strid med oppfatningen blant folk flest. Det er bred tilslutning i det norske folk om at vi skal være en nasjon som bidrar til bistand og til å utjamne forskjeller i verden. Så Fremskrittspartiet fører en politikk som er i strid med flertallet i den norske befolkningen. Så har jeg bare lyst til å kommentere et par ting. Først har jeg lyst til å komme med en helt konkret utfordring til Morten Høglund. Morten Høglund gjør på mange områder innenfor utenrikspolitikken en forbilledlig jobb, mener jeg. Ikke minst har han gjennom sitt OSSE-samarbeid et bredt internasjonalt engasjement i det som kan kalles for Eurasia. Da er det ganske oppsiktsvekkende at Fremskrittspartiet halverer den posten på budsjettet som heter Andre ODA-godkjente OSSE-land, post 73, kapittel 164. Elleve land får bevilgning over dette kapitlet: Hviterussland, Ukraina, Moldova, Georgia, Armenia, Aserbajdsjan, Turkmenistan, Kasakhstan, Usbekistan, Tadsjikistan og Kirgisistan – altså land som representanten Høglund har et betydelig engasjement rundt. Jeg lurer helt konkret på hvordan Høglund i OSSE vil begrunne Fremskrittspartiets kutt innenfor denne satsingen.