Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-11-27:
I dag behandler vi omsider familiemeldingen. Jeg må si at jeg undrer meg litt over at enkelte mennesker har evnen til å ha et svar på vegne av alle andre, eller sagt på en annen måte, har oppskriften på hvordan andre skal leve sine liv. Jeg håper et godt offentlig hjelpeapparat faktisk står klar til å hjelpe slike A4-mennesker når de møter hverdagen, eller får seg en «trynskrell», som Prøysen ville ha sagt. For hva vet vi om folks ønsker og visjoner? Vi har alle våre visjoner, men vi kan ikke overføre dem til andre. Vi kan kanskje ikke sette dem ut i livet for oss selv engang. Jeg blir helt matt når jeg hører folk som har god lønn, ryddig privatliv og et sosialt nettverk rundt seg, uttale seg om hvordan livet bør leves for andre. Debatten i dag er positiv fordi komiteen står sammen om det aller meste. Vi har en melding som er lagt fram av en statsråd fra Kristelig Folkeparti, som har greid å løfte fanen om at samboere og ektefeller skal likebehandles. Det er positivt. Statsråden har altså sett at det ikke er så viktig om foreldrene er gift eller ikke, bare de gir barna et trygt og godt hjem. Det kan være gode foreldre av samme kjønn også! Det bør Kristelig Folkeparti merke seg. Barn spør etter kjærlighet og trygghet, ikke etter kjønn. Nettopp av hensyn til barna som fødes i et lesbisk forhold der far er ukjent, vil Arbeiderpartiet sikre barnet et juridisk bånd til begge foreldre. Adopsjon skal alltid ha barnets beste som utgangspunkt. Det er det vi gjennomfører når vi foreslår en endring av loven på dette punkt. Arbeiderpartiet har støttet Regjeringens forslag om å gi tilbud til førstegangsfødende om et samlivskurs – vel å merke hvis de selv ønsker det. Arbeiderpartiet er ikke så naive at vi tror at det skal hindre alle samlivsbrudd, men det kan være til hjelp for enkelte. Arbeiderpartiet mener nemlig at det å gå fra hverandre må være den enkeltes eget valg. Årsaken til samlivsbrudd er mange, og i mange tilfeller er det best for barna at foreldrene går fra hverandre. Det finnes ingen fasit i livet – husk det! Vi må ikke glemme at barns trygghet henger sammen med familiens økonomiske og sosiale situasjon. Derfor har det vært, og vil alltid være, riktig for Arbeiderpartiet å sørge for full sysselsetting. Arbeiderpartiet har i sitt alternative budsjett gått inn for å opprette 12 000 flere tiltaksplasser. Det er viktig at arbeidsledighet ikke skaper unødig store økonomiske problemer for familiene som rammes, og heller ikke barna. Arbeiderpartiet vil derfor gjeninnføre ferietillegget, øke maksimal stønadsperiode fra to til tre år, redusere kravet til ledighet fra 50 pst. til 40 pst. og redusere antall ventedager fra fem til tre. Dette burde Regjeringen faktisk være med på å støtte hvis den virkelig mente noe med en god familiepolitikk. Regjeringen er en forkjemper for kontantstøtten i valgfrihetens navn, men er det noen som har spurt barna? Det kan i mange tilfeller – i verste fall – være nettopp hjemme at barna har det vanskelig. Enten vi liker det eller ikke, er det faktisk barnehagepersonalet som for disse barna er den tryggeste havn. Jeg sier ikke at dette er vanlig, men jeg sier at ett slikt tilfelle er ett for mye. Barn har godt av å være sammen med andre og lære seg samhandling og solidaritet, og barnehager er et sted å være og et sted å lære. Derfor er det for Arbeiderpartiet viktigst å satse på full barnehagedekning til en lav pris. Arbeiderpartiet støtter forslaget om ny obligatorisk meklingsordning med meklingsattest for gifte og samboere med barn under 16 år. Arbeiderpartiet er enig i at meklingsattest må framlegges for å få utvidet barnetrygd. Vi mener imidlertid at det må presiseres at dersom den ene part ikke møter, skal dette ikke ramme den møtende part. Barna skal, dersom det er mulig, høres i arbeidet med kontrakten. Det skal settes en egen tidsfrist for når kontrakten skal være ferdig forhandlet og undertegnet. Arbeiderpartiet vil understreke viktigheten av at en framforhandling kan skje i offentlig regi, f.eks. på familievernkontorene. Dersom enighet ikke oppnås, og saken må behandles rettslig, vil Arbeiderpartiet peke på betydningen av at barnefordelingssaker prioriteres av rettsvesenet. Arbeiderpartiet mener også at når domsavsigelser har funnet sted, skal disse iverksettes så fort som mulig. Arbeiderpartiet har tatt innover seg at familiebegrepet er i endring, at mennesker velger forskjellige samlivsformer, og at det er positivt at samfunnet legger til rette for ulike valg. Valg av samlivsform er opp til den enkelte. Det viktige er at et samliv fungerer godt, og at barna får en god og trygg oppvekst. Ved samlivsbrudd må det legges vekt på å sikre barna en så god oppvekst som mulig. Arbeiderpartiet har også påpekt at trygge økonomiske rammer er viktig for samliv og foreldreskap. Jeg registrerer at representanten Dagrun Eriksen helst vil diskutere det som står i meldingen, og ikke det som ikke står. Det kan jeg saktens forstå! Men hun har nå vært i alle tv-kanaler og snakket om det som ikke står i meldingen. Til VG har representanten Eriksen laget en artikkel der hun forklarer eller bortforklarer sitt utspill om et skilsmisseregnskap. Men jeg lurer på hva dette utspillet er for noe, for hun sier bl.a. i artikkelen: «Jeg ønsker selvfølgelig ikke at folk skal holde sammen i dårlige forhold som for eksempel er preget av vold.» – Nettopp! Det er dette det handler om. I motsetning til representanten Eriksen har jeg tillit til at folk vet hva som er best for eget liv. Det skal ikke vi på Stortinget fortelle dem. Derfor er det ikke avgjørende hvilken ramme samlivet har, men kvaliteten på det. Jeg vet faktisk ikke hva Kristelig Folkeparti føler når jeg nå siterer litt fra en lederartikkel i Dagens Næringsliv datert 24. november 2003: «I tiår etter tiår har KrF kjempet mot kvinners rett til selvbestemt abort, og mot homofiles rett til å leve et verdig liv.»Og videre:«Hvor mange menneskelige omkostninger kunne ikke vært redusert, og hvor mange ressurser kunne ikke blitt frigjort til bedre formål om KrF ikke hadde eksistert?La oss få tallene på bordet!«La oss få regnskapet for hva KrF-påførte lidelser har kostet Norge».»Dette er altså ikke mine ord, men et sitat – jeg understreker det.