trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-11-10:
I det siste har det vært diskutert mange ulike modeller når det gjelder tippenøkkelen. Ulike aktører har sine agendaer, og det er forskjellige hensyn som skal avveies mellom de ulike interessene. Av overskuddet til Norsk Tipping går i dag 45,5 pst. til idrett, 18 pst. til humanitære organisasjoner og 36,5 pst. til kultur, men av de 36,5 prosentene er det bare 12,2 pst. som går direkte til kulturformål – Den kulturelle skolesekken, kulturbygg og Frifond. Resten går som inntekt til statskassen. Det utgjør i dag ca. 930 mill. kr. Så kommer disse pengene tilbake til kulturen innbakt i tildelingen over statsbudsjettet. Det er viktig at vi finner gode løsninger som ikke svekker den totale satsingen på kultur. For eksempel vil det være fornuftig med en gradvis omlegging slik at mer av bevilgningene til Frifond, skolesekken og kulturbygg tas over statsbudsjettet. Det er også en av grunnene til at Kristelig Folkeparti bl.a. øker bevilgningen til Frifond i vårt alternative budsjett som snart legges fram. Den løsningen Arbeiderpartiets landsmøte har valgt, og som reflekteres i dette representantforslaget, er for det første en sterk anerkjennelse av idrettens betydning ved at mer av overskuddet fra Norsk Tipping vil gå til idretten. For det andre kan en slik modell gi bedre forutsigbarhet for kulturen, og ikke minst kan det bety en mer ryddig struktur for tildelingene. Kristelig Folkeparti er derfor ikke avvisende til endringer i tippenøkkelen. Til representanten Korsberg, som så for seg stortingsbehandlingen som en håndballkamp og antydet at Kristelig Folkeparti ville blitt avblåst for passivt spill, vil jeg bare si at vi hadde ikke blitt avblåst, for dommeren hadde ikke vært til stede – kampen er ikke i gang, kampen kommer forhåpentligvis til våren. Vi mener at det er viktig å styrke idrettens rammevilkår. Særlig viktig er det å redusere etterslepet på overføringer til idrettsanlegg. Eventuelle endringer av tippenøkkelen må ses i lys av nettopp det. Og for Kristelig Folkeparti er det et helt soleklart premiss, og et krav, at kultursektoren totalt sett ikke taper på en eventuell endring. Derfor må vi se helheten i dette. Derfor vil vi komme tilbake til saken når vi skal behandle idrettsmeldingen fra regjeringen.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-11-10:
Representantforslaget fra Trine Skei Grande og Borghild Tenden om endring av regelverket for yrkesskadeforsikring blir av flertallet foreslått vedlagt protokollen. Det konkrete forslaget går – litt folkelig sagt – ut på å endre regelverket slik at frostskader som ikke skyldes ulykker eller er oppstått i ishavsstrøk, òg skal omfattes av yrkesskaderegelverket. Det er en enstemmig komité som mener det vil være uheldig å foreta denne enkeltstående endringen i yrkesskadeforsikringsloven og yrkessykdomsforskriften før utfallet av den bredere gjennomgangen av yrkesskadefeltet foreligger. Det pågår et arbeid med å gjennomgå yrkesskadelovgivningen på generelt grunnlag som en oppfølging av NOU 2004:3 Arbeidsskadeforsikring. Opposisjonen gir i sine merknader uttrykk for en utålmodighet etter å få til behandling av en samlet vurdering av yrkesskadefeltet. Til det vil jeg bemerke at det har vært framdrift i prosessen, og departementet har kommet med høringsforslag om oppfølging av utredningen, og det er gjennomført en høring som bl.a. også omhandler en ny organisatorisk modell for yrkesskadefeltet. Jeg deler opposisjonens utålmodighet, men vil òg understreke at dette er en sak som reiser komplekse problemstillinger, og som har store økonomiske konsekvenser for næringslivet vårt. Jeg vil benytte anledningen til å oppfordre partene i arbeidslivet til nå fullt ut å erkjenne behovet for endringer på dette området og ikke minst bidra til at det er mulig å finne samlende og robuste løsninger for framtidas yrkesskadeforsikring. Jeg er glad for at det i Stortinget i dag ser ut til å være bred tilslutning til at dagens kompliserte og lite oversiktlige tosporsystem bør erstattes med en enklere ordning. Ett av forholdene som flertallet spesielt har understreket at en ønsker hensyntatt i arbeidet med ny yrkessykdomsliste, er hvordan sykdomslister og regelverk framstår i et likestillingsperspektiv. Det kan med gode grunner anføres at dagens yrkesskadeordning ivaretar menn bedre enn kvinner. Senterpartiet har programfestet at loven om yrkesskadeerstatning skal gjennomgås og tilpasses alle yrkesgrupper. Det har vi gjort fordi vi ønsker trygghet for alle som deltar i arbeidslivet, og vi mener at en god yrkesskadeforsikring er en viktig del av vårt sosiale sikkerhetsnett. Vi ser fram til å få en samlet sak til Stortinget om temaet. Jeg registrerer så at mindretallet i komiteen er mer opptatt av å få en sak fram før april, enn å ta seg tid til en god prosess som involverer partene. Vi er utålmodige, men vi vil sette av tid til en god prosess med partene og håper det er mulig å få fram en samlet sak om dette til Stortinget i løpet av 2012.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Ein stor takk til Venstre som har lagt fram eit dokument som omhandlar så viktige område som regelverk og yrkesskadeforsikring. Med dette får ein igjen belyst at ein ikkje har eit godt nok regelverk – eit regelverk som ikkje berre belyser temaet kulde og frostskadar, men også andre og nye sjukdommar som bør belysast ut frå samfunnsendringar og nye yrke og omgivnader, som igjen kan påverka og påføra menneske yrkesskadar. Vi har i denne salen hatt ein stor debatt m.a. om tannhelsesekretærane, som òg skapte ein situasjon der ein stilte spørsmål ved akkurat dette. Framstegspartiet ønskjer ein brei og grundig gjennomgang av gjeldande yrkessjukdomslister. Men det er grunn til å stilla spørsmål ved den tida som regjeringa skal bruka på ei utgreiing og ei eventuell endring av regelverket. Til saksordføraren: Ja, vi ønskjer ei framdrift, og vi ønskjer ein god prosess. Men – hjelpe meg – frå november 2008 og fram til i dag har det jammen gått nokre år. Det er spesielt at ein skal bruka så lang tid på dette. Ja, eg er einig i at det er viktig. Men vi krev no at noko skal skje. Derfor legg vi inn i forslaget vårt at vi har ein dato å halda oss til, og det synest eg er positivt. Eg tek opp att forslaget frå mindretallet.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Eg takkar statsråden for eit godt innlegg. Det er ikkje så ofte her i denne sal at vi er så pass einige som vi er i dag, og det synest eg er positivt. Statsråden sa til slutt at ein skulle komma tilbake til Stortinget om dette andre halvår neste år, dvs. at vi mellom juni og desember kan venta oss ei sak tilbake til Stortinget. Men det er litt spesielt, for vi har jo stilt eit forslag om april og synest at dette burde vore på plass til dess. Er det vanskeleg for statsråden å seia at vi kunne ha fått ordna dette til april, eller må det vera eit eige forslag om dette når det gjeld tid, for å seia det sånn?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-10:
Saker om regelverket rundt yrkesskade og yrkessykdom er viktige fordi det omhandler et av de viktige sikkerhetsnettene vi har i vårt land knyttet til risiko ved å være i arbeid. Det er komplisert. Men jeg deler utålmodigheten etter å få dette regelverket revidert. Det handler ikke om at de endringene vi nå har sett, har kommet de senere år. Dette har vært et behov som har vært der i veldig lang tid – spesielt knyttet til likestillingsperspektivet og det faktum at mange sykdommer som kvinner rammes av i typiske kvinneyrker, ikke er fanget opp av det regelverket vi i dag har. Da handler det også om noen ganske kompliserte medisinske og faglige uenigheter knyttet til disse spørsmålene. Her i dag har tannlegeassistentene og eventuelle kvikksølvskader vært nevnt, og det er en rekke andre lidelser som det også knyttes den type medisinsk og faglig uenighet til. Det er behov for å få en avklaring av dette. Noen av disse spørsmålene finner kanskje ikke en medisinsk og faglig avklaring, men krever en politisk avgjørelse om hvor man ønsker å legge seg i disse spørsmålene – nettopp fordi det kan være vanskelig å finne akkurat den riktige medisinske begrunnelsen for alle forhold som kommer inn under denne saken. Det er også svært viktig, det som blir sagt, at partene i arbeidslivet må gå tungt inn i dette, for dette er også et ansvar for arbeidsgiverne for å akseptere nye ordninger som faktisk vil bli ganske kostnadskrevende for dem også, hvis man da ikke velger en annen innfallsvinkel til det fra arbeidsgivernes side og går mye sterkere inn for IA-arbeid og for å sikre at arbeidsmiljøet skal skape mindre uhelse og mindre skader i framtida. Det er særlig interessant knyttet til mange av kvinneyrkene, der vi ser at utstøtingen fra arbeidslivet er stor. Det er i stor grad kostnader som disse kvinnene og familiene tar sjøl, fordi de går ned i lønn, fordi de ikke kan stå i fulle stillinger – i dag får veldig mange av dem ikke godkjent sin sykdom eller sin skade innenfor det regelverket vi nå er i ferd med å gjøre et arbeid på. Den konkrete saken som er tatt opp i dette Dokument 8-forslaget, er sjølsagt også et forhold som må vurderes. Det sier noe om at regelverket er gammelt og har forholdt seg til et arbeidsliv som ikke er akkurat slik som det er i dag. Jeg er helt enig med dem som sier at det aller viktigste å få på plass nå, er en systematisk, bred gjennomgang, slik at man får fanget opp de virkelig store manglene i dagens system. Det er de store manglene som er knyttet til de yrkessykdommer og -skader som spesielt er knyttet til kvinner og kvinners yrkesdeltakelse.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Denne saka gjeld berre tre tekniske endringar i betalingssystemlova og finansieringsverksemdslova. Dette er gjennomføringa av EØS-reglar som svarar til to direktiv, som Stortinget har slutta seg til frå før. Som eg sa, er det veldig teknisk, men eg skal prøva å gå gjennom dei tre endringane som skjer. Endringane i finalitetsdirektivet er hovudsakeleg grunngjeve i teknologiutvikling, auka internasjonal konkurranse og auka krav til pantesikkerheit. Det vert foreslått reglar for å sikra einsarta rettsvernsakter og verknader mellom samankopla system. Endringane tek høgd for det auka talet på koplingar mellom t. d. marknadsplassar og oppgjerssentralar. Årsaka til denne auken er auka globalisering, europeisk integrasjon og finansielle og teknologiske nyvinningar som har funne stad det siste tiåret. Den andre lovendringa er å gjennomføre EØS-reglar som svarar til direktivet om e-pengar, eller elektroniske pengar. E-pengedirektivet inneheld reglar om retten til å ferda ut elektroniske pengar, under dette ein definisjon av omgrepet elektroniske pengar, og verksemdsreglar for e-pengeføretak. I tillegg til e-pengeføretak kan kredittinstitusjonar, t.d. bankar som Noregs Bank og postgirokontor, ferda ut elektroniske pengar. Fristen for å gjennomføra direktivet var 30. april i år for EU-landa. Det er ikkje ein eigen frist for EØS-landa, men ut frå omsynet til mest mogeleg samsvar mellom EU-retten og EØS-retten bør dette gjennomførast i norsk rett så nær som mogeleg fristen i EU for det tilsvarande direktivet. Derfor er det her foreslått å vedta ei mellombels løysing i finansieringsverksemdslova med overordna avgjerder om elektroniske pengeføretak. Forslaget er basert på Banklovkommisjonens forslag og vil enkelt kunna førast vidare i ei ny samla finanslov. Den tredje lovendringa ber i seg at Statens innkrevjingssentral kan krevja inn med tvang gebyr for brot etter verdipapirhandellova. Statens innkrevjingssentral har det nødvendige apparatet og rutinar for handtering av slike saker og vil på ein meir effektiv måte enn Finanstilsynet eller andre kunna driva inn gebyr på vegner av staten. Det er ein samla komité som går inn for saka.
Olemic Thommessen (Høyre), 2011-11-10:
Det var et løfterikt innlegg fra statsråden. Vi har jo vært litt uenige om dette med eierskapet. Jeg har ikke tenkt å gjøre det til noen stor sak eller invitere til noen polemikk rundt det, men det er et viktig poeng knyttet til det. En viktig grunn til at de andre partene skulle være med og eie, var jo incitamentet som lå der. Det er jo nettopp incitamentet til å få til en del av de tingene som statsråden var inne på, og som representanten Aksel Hagen var inne på. Jeg tror at når man nå velger den løsningen man gjør – vi tar det til etterretning – er det viktig å holde god kontakt med en del av de aktørene som nettopp representerer interessene rundt dette, for å bygge bredere allianser og styrke incitamentene til en innsats som er fremtidsrettet. Da snakker vi om Nansenskolen, da snakker vi om høyskolen, og da snakker vi om kommunen. Jeg vil gjerne at statsråden reflekterer litt rundt det – om hun har tenkt i retning av om departementet vil spille en aktiv rolle i det eierskapet, inn mot denne brede alliansen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Takk for det, president! Det er jo en god erstatning at undertegnede kommer – istedenfor Gunn Karin Gjul. Men for å bruke idrettsspråket er hun vel meldt og er underveis. La meg først få lov å takke saksordføreren for en glimrende jobb med behandlingen av denne saken i komiteen. Som saksordføreren redegjorde for, er det enighet i komiteen og i Stortinget om denne saken og at det er en gladsak. Jeg er for øvrig også glad for at komiteen er så raus med taletiden i en sak der vi er helt enige – det siste var vel en smule ironisk ment. Det er jo ikke ofte man får lov å behandle en søknad, eller mene noe om en OL-søknad, som er så realistisk som denne. En del andre søknader, som riktignok ikke er kommet til Stortinget, men som har vært debattert i media, har jo en helt annen virkelighetsoppfatning enn denne søknaden, bare så det er sagt. Det er bred enighet om å støtte denne søknaden. Man ser viktigheten av å legge forholdene til rette også for ungdommen for at de skal få en arena for å utøve sin idrett og sin sport. Denne aldersgruppen, fra 14 til 18 år, som det her er snakk om, tar jo på mange måter steget inn i de voksnes verden også når det gjelder idretten. Derfor er det bra at man kan prioritere en slik garanti, sånn at det blir en mulighet til å få dette arrangementet i Norge. På ett punkt skiller komiteen litt lag, og det går på det forslaget som vi har framsatt, og som jeg også framsetter her i salen. Vi mener at et ungdoms-OL er flott. Men det er lokalisert på ett sted, og vi synes det bør være på sin plass å gi en god mulighet også til resten av landet, for det er altså i hele landet man finner gode idrettsutøvere. Man finner en kommende Andreas Thorkildsen, en kommende Petter Northug, en kommende Thor Hushovd og en kommende Marit Bjørgen. De er i hele landet, og derfor ønsker vi å legge mulighetene til rette også for det. Så vi fremmer et forslag om å bevilge like mye midler som denne statsgarantien, som da kan spres over hele landet. Jeg tror et sånt forslag hadde blitt svært godt mottatt ute i Idretts-Norge, for det vi vet – og som vi også skal behandle i neste sak – er at det er et skrikende behov i hele landet for midler til idrett. Det gjelder ikke minst barne-, ungdoms- og breddeidretten. At noen partier som i mange sammenhenger snakker varmt for disse gruppene, ikke kan være med å støtte et sånt forslag, synes jeg er litt merkelig. Man ser verdien av å tilføre midler til denne gruppen rundt omkring i landet dersom man er interessert i idrett, og dersom man deltar på litt av det idrettsarbeidet som skjer rundt i landet. Så dette ville vært kjærkomne midler. Man kunne på mange måter ha arrangert et mini-OL i hvert eneste fylke i landet og fått mye stor og god oppmerksomhet omkring dette. Men det ønsker altså ikke de andre partiene å være med på. Det synes jeg er litt trist og litt leit på vegne av idretten – barne-, ungdoms- og breddeidretten i Norge. Til slutt vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen, og håper og ønsker at flere partier kan slutte seg til det glimrende forslaget.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Det kunne vært hyggelig å være på åpningsseremonien – så har jeg sendt den meldingen. Som statsråden var inne på, er det bred enighet i denne salen. Et arrangement av denne typen betyr jo mye for den regionen og for Lillehammer. Her har man god kompetanse, man har gode anlegg, og man sikrer en god bruk av disse. Men nå er det jo slik at idrettsutøvere har en tendens til å dukke opp over hele landet, og som jeg også sa i mitt innlegg, er anleggssituasjonen prekær rundt omkring i hele landet. I og med at denne regionen har fått et ekstraordinært løft, er spørsmålet til statsråden: Hva vil statsråden gjøre for resten av landet når det gjelder barne-, ungdoms- og breddeidretten?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
La meg bare starte med fullstendig å avvise de beskyldningene som statsråden kommer med når det gjelder vårt alternative statsbudsjett og den virkningen det har for norsk idrett. Vi har virkelig tatt til orde for både frivillige organisasjoner og idretten, og ønsker å støtte disse med midler. Men det er egentlig ikke det jeg har tenkt å utfordre statsråden på. Når man leser innstillingen fra regjeringspartiene og for så vidt også de andre partiene, vil jeg si at det der sås tvil om man skal endre tippenøkkelen. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Kommer statsråden i forbindelse med idrettsmeldingen til å fremme forslag om å endre tippenøkkelen i tråd med Arbeiderpartiets landsmøtevedtak?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Debatten er vel for så vidt over, men når statsråden kommer med sånne påstander avlevert fra denne talerstolen, føler jeg behov for å ta ordet. Når statsråden nevner at Fremskrittspartiets spillpolitikk vil rasere idretten, er jo det fullstendig feil. Vi ønsker en omlegging, at utenlandske spillselskaper skal få muligheten til å etablere seg i Norge med en lisensordning, og der deler av omsetningen skal tilfalle norsk idrett på samme måte som med Norsk Tipping. Det er det regjeringen sier nei til. Det ville jo ha medført at det blir mer penger til idretten i Norge. For 5–10 mrd. kr blir altså sendt ut av landet. Disse midlene ville da forblitt i landet, og det ville generert mer inntekter til idretten. Statsråden sier at Fremskrittspartiets politikk ville ha rasert idretten. Da vil jeg igjen be statsråden være konkret: Hvilke forslag er det som raserer idretten? Når statsråden kommer med sånne påstander, må også statsråden kunne være konkret og fortelle hvilke typer forslag som Fremskrittspartiet har kommet med, som raserer norsk idrett. Statsråden viser til mange andre forslag. Kom opp på denne talerstolen, kjære statsråd, og fortell hvilke forslag som Fremskrittspartiet har fremmet, som raserer norsk idrett. Jeg synes at i denne salen bør statsråden kunne holde seg til et forsvarlig og godt fair play-prinsipp når det gjelder idretten, og ikke komme med udokumenterte påstander om Fremskrittspartiets politikk. Jeg synes dette er en måte å argumentere på som drar en slik type debatt ned i søla.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-10:
Jeg tror ikke representanten Korsberg er trist. Jeg tror heller ikke at representanten Korsberg er overrasket. Jeg tror representanten Korsberg ville ha blitt mer overrasket om Stortinget hadde gjort et slikt vedtak i dag. For som representanten Ropstad så godt får fram, er det en helhet her som skal fungere når vi nå eventuelt gjør noen endringer. Er det noe debatten så langt har vist, en debatt som jeg tror samtlige politiske partier har tatt del i med liv og lyst – og en har kommet, foreløpig, med litt ulike løsninger – er det nettopp at for å komme fram til en ny helhetlig god pakke trengs det et seriøst grunnlagsarbeid. Slik sett tror jeg alle politiske partier er glad for at nettopp regjeringa har oppfattet at det er et ønske både i idretten, i kulturlivet og i det politiske miljø å få en god debatt rundt dette. Det får vi ved at vi får meldinga, som blir lagt til grunn for debatten vår. Så sjølsagt er det slik at det er i denne sal dette vedtaket skal gjøres. Men heldigvis, i denne salen ønsker de fleste politiske partier at vedtakene vi gjør, skal ta utgangspunkt i et godt beslutningsunderlag, og det vil vi få om en stund. Da vil vi også kunne få den gode debatten, og til slutt det gode vedtaket.
Christina Nilsson Ramsøy (Senterpartiet), 2011-11-10:
Spørsmålet om å arrangere olympiske vinterleker for ungdom i 2016 er en veldig positiv sak, som skaper mye engasjement og vil bety mye for Lillehammer og regionen rundt, men det er også en sak som er veldig relevant og interessant for hele landet. Senterpartiet støtter forslaget som ligger her, om en statsgaranti og tilsagn om statlig tilskudd, som også saksordføreren har redegjort for. Det er et veldig bredt flertall for dette i komiteen. Vi ser også på dette arrangementet som en mulighet for Norge til igjen å kunne få være vertskap for et olympisk arrangement, og det er mange gode grunner til å støtte opp om det. For det første er det et løft for ungdomsidretten, for innlandsregionen og for norsk idrett generelt. Vi ser at ungdoms-OL som et toppidrettsarrangement for barn og unge passer veldig godt med den profilen som vi har i idrettspolitikken i Norge, med fokusering på satsingen nettopp på barn og unge. Det er klart at dette arrangementet også vil gi en stor mulighet til å ha mer fokusering på det i norsk idrett generelt. For det andre er det klart at et slikt arrangement på Lillehammer vil være med og utvikle Lillehammer-regionen som vintersportsdestinasjon, og ikke minst den muligheten vi har til å fokusere på etterbruk etter de olympiske leker i 1994. Så er det slik at Norge også vil få mye igjen for dette. Det er klart at det vil bidra til stor motivasjon hos de barn og unge som i dag er veldig idrettsengasjert, og som bruker mye av tiden sin på idrett. Så har flere vært innom både bygging av studentboliger og den brede profilen som dette arrangementet skal ha. Ellers er jeg enig i de vurderingene som regjeringen har gjort, at det er nødvendig at organisasjonskomiteen som er forutsatt etablert for å planlegge og gjennomføre ungdoms-OL, blir et aksjeselskap der også staten kan være med og ivareta de interessene. Samtidig er det viktig at dette skjer slik at målet og interessene til både IOC og NIF er det som er styrende, for dette skal jo være en sak som skal være med og løfte idretten. Da er det viktig at regjeringen er med og bidrar positivt til det.
Christina Nilsson Ramsøy (Senterpartiet), 2011-11-10:
Komiteen har behandlet denne saken fra representantene Korsberg, Horne og Thomsen om en ny fordeling av tippemidlene. Forslaget innebærer en fordeling hvor 64 pst. skal gå til idrettsformål, 18 pst. til kulturformål og 18 pst. til samfunnsnyttige eller humanitære organisasjoner. Dagens fordeling innebærer at idretten har 45,5 pst., 36,5 pst. går til kulturformål og 18 pst. til de samfunnsnyttige organisasjonene. Et stort flertall mener at en endring av tippenøkkelen ikke skal gjøres gjennom et representantforslag i Stortinget. Regjeringen har varslet at det vil komme en idrettsmelding, og det vil være naturlig at eventuelle endringer i tippenøkkelen vil bli diskutert i den saken. Da vil man få en grundigere diskusjon om innretningen og konsekvensene. Det er også viktig å se en eventuelt økt støtte til idretten i en helhet. Det handler bl.a. om kriterier for tildeling av spillemidler til idrettsanlegg og veldig mange andre spørsmål som er relevante når man skal diskutere fordelingen av tippemidler. Så registrerer jeg at Fremskrittspartiet har et stort hastverk i saken, men jeg klarer ikke å se at det er noe som haster så veldig. Av respekt for dem som er involvert, bør man ha en ganske grundig og skikkelig prosess. Fremskrittspartiet er også redd for at idretten ikke vil bli hørt, men når vi skal behandle idrettsmeldingen, vil jo den få en vanlig behandling i Stortinget, med mulighet for å diskutere med de involverte og også mellom oss representanter her i Stortinget. Når idrettsmeldingen kommer – når regjeringen kommer med sitt forslag – er man med dette forslaget fra Fremskrittspartiet veldig godt forberedt på hva de mener om fordelingen av pengene fra Norsk Tipping, selv om de ikke er så opptatt av å beholde Norsk Tipping i seg selv. Idretten har signalisert at det er behov for mer penger på anleggssiden, og det er veldig mange som står i kø. Vi i Senterpartiet er opptatt av at idretten skal få mer penger og flere muligheter. Senterpartiet har veldig stor forståelse for at mange er frustrert, når man har ventet i mange år, og vi ser fram til en debatt om idrettsmeldingen som tar for seg en helhet i norsk idrettspolitikk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Dersom representanten ønsker svar fra meg på hvordan vi eventuelt skal bruke en større del av overskuddet dersom det er på 6 mill. kr, vil jeg gjerne vite litt mer konkret om de planene som Lillehammer-regionen har. Foreløpig er dette på planleggingsstadiet. Det kan godt hende at det er grunnlag for å styrke aktiviteten utover de 6 mill. kr som er satt av her, men det vil jeg at vi skal komme tilbake til når vi ser mer konkret hva det handler om. Det foreligger absolutt gode planer her for hvordan man kan utvikle Lillehammer-regionen ytterligere i tiden som kommer. Når det gjelder innblanding i det som skal være idrettens ansvar, er jeg helt sikker på at representanten Olemic Thommessen har vesentlig større grunnlag for innblanding i åpningsseremoni og andre ting enn det statsråden har i denne saken.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Dersom representanten ønsker å delta på åpningsseremonien under ungdoms-OL, kan det være en mulighet for at det i 2016 faktisk er representanten Korsberg som kommer inn på en isbjørn, ikke som sist gang – Sissel Kyrkjebø. Det kan være en mulighet for at man da kan overvære arrangementet. Når det gjelder situasjonen for barne- og ungdomsidretten generelt, får Stortinget rikelig anledning til å diskutere det i forbindelse med at vi skal legge fram en idrettsmelding i løpet av vinteren. Da vil vi komme med en rekke forslag til tiltak for hvordan vi kan styrke barne- og ungdomsidretten i hele Norge. Vi vet at norsk barne- og ungdomsidrett har et større tilfang av medlemmer enn noen gang. 85 pst. av barn og unge er med i et idrettslag. Vi trenger idretten enda mer enn før, fordi vi har en mye mer stillesittende hverdag. Men mange steder er det press på anleggene, og det er en type problemstillinger som vi vil diskutere i denne idrettsmeldingen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Representanten Korsberg hevder å snakke på vegne av idretten. Det er relativt overraskende med tanke på at norsk spillpolitikk vil bli totalt endret med Fremskrittspartiets politikk. Da hjelper det ikke mye å endre tippenøkkelen, da er det ingen penger å fordele. Det vil være en katastrofe for norsk idrett. Det er heller ikke slik at Arbeiderpartiet eller andre har vært land og strand rundt og snakket om endringer i tippenøkkelen – bare ikke her. Hvis Fremskrittspartiet hadde tatt seg bryet med å lese Arbeiderpartiets landsmøtevedtak, står det at vi ønsker å endre tippenøkkelen under behandlingen av idrettsmeldingen. Da får representanten komme tilbake til meg og resten av regjeringen og klage dersom vi ikke gjør det vi har antydet i meldingen at vi vil gjøre. Vi får diskusjonen da, det er den ryddigste måten. Jeg har vært mange ganger i denne salen og fått kritikk for at vi fremmer saker i revidert nasjonalbudsjett, at vi ikke har en tilstrekkelig saksbehandling. Vel, vel, nå sier vi at vi ønsker å komme tilbake til denne saken under behandlingen av idrettsmeldingen. Der vil vi få anledning til å diskutere hva vi skal bruke eventuelle endringer til. Representanten Korsberg og andre har vært inne på breddeidretten, slik at barn og unge over hele landet kan ta del i idrettsaktiviteter. Det er nettopp den type spørsmål som må diskuteres når vi også diskuterer endringer i tippenøkkelen. For meg virker det mer som et godt, gammelt triks at man fremmer forslag som Arbeiderpartiets landsmøte har vedtatt – ikke på vegne av idretten. På det første ledermøte jeg var på i Norges idrettsforbund, kom idretten med ett krav til meg, og det var å endre tippenøkkelen slik at idretten fikk 60 pst. Arbeiderpartiet vedtok en endring av tippenøkkelen slik at idretten skulle få 64 pst. Det må kunne sies å være et langt bedre forslag for idretten enn det idretten selv hadde kommet med forslag om. Så dette vil vi komme tilbake til under behandlingen av idrettsmeldingen, som vi har sagt vi skal gjøre.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Det vil du få svar på når idrettsmeldingen kommer, slik du vil få svar på alle andre spørsmål i den meldingen som regjeringen legger fram for Stortinget. Så hva som kommer i den enkelte melding, vil jeg presentere når meldingen legges fram.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Fremskrittspartiets spillpolitikk vil rasere norsk idrett.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Det er først og fremst norsk spillpolitikk, men også det at Fremskrittspartiet var imot grasrotandelen. Det ville ikke rasere norsk idrettspolitikk, men det er et forslag som ville ført til en vesentlig svekkelse av mange lokale idrettslag. Så vil jeg også si at som medlem av regjeringen taler ikke jeg på vegne av idretten eller norske pasienter eller norsk kulturliv. Jeg synes vel at politikere generelt skal være forsiktige med å tale på vegne av grupper som man påstår at man representerer. Derfor ønsker ikke jeg å snakke på vegne av idretten. Jeg synes heller ikke Fremskrittspartiet i denne sal har grunn til å snakke på vegne av idretten. La idretten snakke på vegne av seg selv, så får representanten Horne og jeg snakke på vegne av våre respektive partier. Det vil være en ryddig måte å føre en politisk diskusjon på.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Jeg vil gjenta mitt svar fra i stad: Fremskrittspartiets spillpolitikk vil rasere norsk idrett, føre penger ut av landet, gi spillpenger til private aktører og gi mindre penger til idretten.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-11-10:
Det er mange anlegg som venter på finansiering. I tillegg kommer det også etter hvert betydelige utgifter i forbindelse med vedlikehold og ikke minst oppgradering av anlegg som brukes i internasjonale mesterskap. Høyre mener det er viktig at idretten over hele landet har tilfredsstillende anlegg, og vi har lenge sett behovet for å styrke anleggsutbyggingen betydelig. Eksempelvis foreslo vi 600 mill. kr ekstra i bevilgninger over statsbudsjettet i forbindelse med krisepakken ved forrige finanskrise. Høyre mener dagens modell, der statlige bidrag til idretten er knyttet til inntektene fra Norsk Tipping, er god. Den underbygger idrettens frie stilling, og den gir rom for den styringen idretten i dag har over midlene. Vi har i lys av det gitt klare signaler om en endring i tråd med den fordelingsnøkkelen idretten selv har foreslått, nemlig at de midlene som i dag tilflyter kulturformålene via statsbudsjettet, kompenseres og går til utbygging av idrettsanlegg. Dette er en stor omlegging, som i virkeligheten betyr en betydelig uttelling over statsbudsjettet, fordi kulturandelen i tippenøkkelen må kompenseres. Høyre mener det er nødvendig å utrede denne saken nærmere. Jeg forstår at representanten Korsberg er «ganske trist», som representanten Korsberg selv uttrykte det, over at bl.a. Høyre ikke kan gi støtte til en endring i tippenøkkelen i forbindelse med behandlingen av denne saken. Høyre skulle gjerne ha gjort det, men vi har helt siden vi gikk ut med vårt forslag om endring, gått og ventet på at idrettsmeldingen skulle komme. Høyre ser frem til behandlingen av idrettsmeldingen, og vi har i god tro gått og ventet på at den skulle komme i høst. Idretten selv ser også veldig frem til idrettsmeldingen, fordi man ønsker noen avklaringer, og idretten selv trodde også at idrettsmeldingen skulle komme i høst. Nå vet vi at den tidligst kommer til Stortinget til våren, og jeg er slett ikke sikker på at den kommer til behandling i Stortinget før sommeren. Det synes jeg er synd, for jeg tror det er viktig at vi får avklart en del av tingene spesielt knyttet til fordeling av tippenøkkelen. Høyre synes det er helt naturlig at vi tar en sånn beslutning og gjør så store endringer i forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen om idretten. Jeg håper at kulturministeren vil levere idrettsmeldingen til Stortinget i løpet av våren. Da får vi også behandlet endringene i tippenøkkelen. Det ser Høyre frem til. Ellers vil jeg takke saksordføreren for et veldig grundig og godt arbeid med denne saken.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Jeg må virkelig si at jeg begynner å bli mektig lei av kulturministerens arrogante holdning på denne talerstolen når det gjelder forslag fra Fremskrittspartiet. Hvem er du som kan begynne å påstå at Fremskrittspartiets forslag er triksing, og at vi ikke fremmer dette forslaget på idrettens vegne? Det har du ingen – overhodet ingen – forutsetninger for å uttale deg om. Fremskrittspartiet er i sin fulle rett til å fremme hvilket som helst forslag i denne salen og bli tatt på alvor for de forslagene vi kommer med. Når statsråden står på denne talerstol og påstår at Fremskrittspartiet svikter idretten, at vi ikke har politikk for idretten, og at det vil bli en katastrofe hvis Fremskrittspartiet kommer i regjering, da vil jeg jammen anbefale deg å lese Fremskrittspartiets budsjett, der vi satser på frivillighet og momskompensasjon som viktige saker for norsk idrett. Jeg vil spørre statsråden: Hva er det statsråden mener vil raseres i idretten med Fremskrittspartiets politikk?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Beklager at jeg ikke henvendte meg til presidenten, men jeg skal gjøre det nå. Når statsråden kan svare at Fremskrittspartiets spillpolitikk vil rasere idretten, er det lite kunnskap om det. Det som regjeringens budsjett i år viser, er jo at det blir mindre penger til Norsk Tipping på grunn av at folk tipper mindre, og det blir da også mindre penger til idretten. Det å tillate andre utenlandske spillselskaper som har sagt at de også vil gi en del av overskuddet til idretten, vil ikke si at idretten blir rasert. Jeg vil gjenta mitt spørsmål: Er det andre saker i Fremskrittspartiets politikk statsråden mener vil rasere norsk idrettsliv?
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
Dette ble en merkelig debatt – med utgangspunkt i det gledelige at et enstemmig storting i dag faktisk vil vedta en endring av veitrafikkloven som legger til rette for at departementet kan vedta en forskrift som gjør at fylkeskommunene blir pålagt å stille krav om sitteplass og setebelte. Det virker ikke som om det er det debatten handler om – debatten handler om alt mulig annet. Politisk vilje var et stikkord her nettopp. Ja, det handler om politisk vilje, og det handler om politisk vilje i fylkeskommunene. Jeg vet ikke hvor mange kilometer asfalt det ville ha krevd eller tilsvart å ha innført krav i de ulike fylkeskommunene, men i noen fylkeskommuner er det ikke mange kilometer vi snakker om. Ja, det handler om at man må prioritere i fylkeskommunene òg. Det var det vi gjorde i Nord-Trøndelag, da vi innførte kravet, fordi vi syntes det var viktigere enn mye av det andre. Det blir håpløst å sitte og diskutere ulike politiske farger, de ulike fylkeskommunene, for her sitter vi, alle partiene faktisk, med skitt langt oppover leggene i denne saken i ulike fylkeskommuner rundt omkring, dessverre. Punkt 1: Loven blir endret. Vi får mulighet til å innføre krav til fylkeskommunene om sitteplass og setebelte i skolebussene. Punkt 2: Tidspunktet for når dette blir innført, er ikke bestemt. Det har vært en forskrift ute på høring med antydning om et foreslått tidspunkt, som ikke er bestemt. Den diskusjonen fortsetter. På vegne av Arbeiderpartiet har jeg sagt det før i dag, og jeg gjentar det: Vi er utålmodige. Vi vil ha dette på plass så raskt som mulig. Det vil vi arbeide for internt i regjeringen. Det handler om politisk vilje. Det handler om vilje til å prioritere. Den viljen har Arbeiderpartiet.
Lars Myraune (Høyre), 2011-11-10:
Sikkerheten på veiene våre er noe av det som vi alle er opptatt av, og er det noe vi er spesielt opptatt av, er det sikkerheten for barna våre. For oss som er kommet til sjels år og alder og har barnebarn, er betydningen minst like stor. Vi vet at mye er gjort i både kommuner og fylkeskommuner for å sikre skolebarna våre. En del har innført påbud allerede, og noe gjenstår. Derfor er vi glad for at regjeringen nå kommer med et påbud om at dette bør gjennomføres i hele landet. Saksordføreren har redegjort grundig for både bakgrunnen og for saken. Jeg vil likevel nevne at en SINTEF-rapport som kom ut i 2008, konkluderte med at skaderisikoen for stående passasjerer i en buss var seks–sju ganger høyere enn for sittende. Likeledes er det mange skader som er forhindret ved bruk av setebelte, det er også en kjensgjerning. Når dette ikke har kommet helt i orden overalt ennå, er det fordi gamle busser som er på kontrakt, blir uforholdsmessig dyre å skifte ut, og likeledes er ombygging med hensyn til setebelte i gamle busser uforholdsmessig dyrt også. Dette ble jeg klar over da vi i Nord-Trøndelag, mitt hjemfylke, gradvis innførte dette påbudet – først gjennom at det skulle være forbudt å stå i midtgangen, og deretter, fra en viss dato, at det skulle være setebelte i alle skolebussene. Det hadde sammenheng med kontraktstiden, slik at man ikke var nødt til å vrake relativt nye busser. Vi vet at det er mange av de bussene som fortsatt er gode som transportmiddel, men som var vanskelige å få ut av den trafikken. Høyre støtter helhjertet regjeringens forslag, men vil samtidig påpeke at fylkeskommunene bør gis mulighet til å gjennomføre det, altså at de gis økonomisk mulighet. Når Høyre ikke har falt ned på og støtter Fremskrittspartiets forslag, er det nettopp fordi det vil bli en uforholdsmessig dyr operasjon så lenge man har kontrakter gående i fylkeskommunene. Det andre er at vi har ennå ikke fått en klar dato fra departementet, for etter høringen skal det nå bearbeides. Når forskriften kommer ut, får vi håpe at det blir satt et tidspunkt som gjør at ordningen kan tre i kraft så raskt som mulig.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-10:
Eg er glad for at eit samla storting sluttar opp om det raud-grøne forslaget på dette området. Det er veldig flott, og det har vore jobba med det lenge. Alle partia er no einige om at dette er nødvendig. Det er bra. Så er det trekt fram ei utfordring på dette med tidsfaktoren og kva tid dette skal skje. Då er det jo klart at her er det mange moglegheiter for å sjå om det er mogleg å finna løysingar. Saksordføraren frå Arbeidarpartiet var inne på at ein ønskte at dette skulle skje så raskt som mogleg. Ja, det er mitt utgangspunkt òg. Så er det spørsmål om det er mogleg å gjera det før, slik det har vore framme her, altså i 2013. Ja, det kan me jo diskutera. Det kan vera at me kan finna løysingar før det. Då trur eg me må vera veldig klare over kva dette dreier seg om, og faktisk prioritera trygg skuleveg og trygg busstransport for barn. Det betyr at me kanskje må spørja finansministeren om meir pengar i revidert nasjonalbudsjett viss me skal få det til før, eller så må me diskutera dette saman med kommunalministeren og samferdselsministeren for å finna ei løysing. Det er ikkje umogleg. Det kan skje. Eg trur me frå regjeringa si side er tente med å gå ein runde til på dette. Det er veldig bra at nokre fylkeskommunar tek det ansvaret og følgjer det opp – mens andre ikkje gjer det. Så kan ein jo spørja seg kvifor dei andre kommunane ikkje gjer det. Har det noko med anbodets vesen å gjera – som høgresida pressar på? Anbodet gjer alt billegare heile tida. Berre me får anbod på alt, blir alt mogleg nesten gratis. Dette er ein illustrasjon på nettopp korleis dette er. Så lenge ein på ein måte ikkje har statlege eller fylkeskommunale busselskap, men har ein anbodspraksis, fører jo det til at ein leitar etter utvegar for å få dette så billeg som mogleg, sånn som høgresida ønskjer seg. Eigentleg er dette ein illustrasjon på korleis ein fullbyrdar høgrepolitikk og framstegspartivirke, nemleg at ein leitar etter løysingar som kostar minst mogleg pengar, men som går ut over brukarane på eit eller anna vis. Eg høyrde ikkje at det blei pipe noko om det frå Framstegspartiets side då ein kjefta på gjennomføringsdatoen. Så ei litt meir audmjuk tilnærming til heile problemstillinga trur eg me er tente med frå Stortingets side. Men som sagt: Eg ønskjer at ein skal finna ei raskare løysing på dette. Å venta i tre år er for lenge. Då må me diskutera korleis me kan løysa dette saman. Men Framstegspartiet burde gjerne foreslått at busselskapa kunne ta den belastninga, for det er jo på ein måte det som er utgangspunktet: busselskap som ikkje vil gjennomføra dette. Hadde fylkeskommunen styrt dette sjølv, kunne dei ha pålagt selskapet dette utan vidare, men anbodet gjer at det ikkje er mogleg. Då må me andre leita etter løysingar som sørgjer for at barn og unge i Noreg får ein sikrast mogleg busstransport til og frå skulen. Det er eg innstilt på å vera med og bidra til – raskare enn det regjeringa legg opp til i dag. Men så får me høyra kva samferdselsministeren seier, om ho trur at finansministeren ikkje har dei pengane.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2011-11-10:
Jeg er veldig glad for at vi er kommet dit hen at vi finner en løsning på et tema som vi har diskutert veldig lenge. For trafikksikkerhet er viktig, både for store og for små. Det er lang tids fokus på sitteplass og setebelte i buss som har gjort at flere fylkeskommuner har funnet en løsning på dette. Som saksordføreren ganske rett gjorde rede for, er det tre av 19 fylkeskommuner som ikke har løst problemet per dags dato. Det viser at det er fokus på det i de fleste fylkeskommunene. Senterpartiet er som sagt fornøyd med at de nødvendige endringene foreslås, slik at vi får den forskriften på plass som gir hjemmel til å pålegge setebelter og sitteplasser i busser framover. Samtidig må jeg si at jeg er faktisk litt lei meg for at det er noen fylkeskommuner som ikke har funnet løsninger for å få dette på plass før, for det fokuset har vært der i ganske mange år. Jeg håper at det engasjementet som er vist fra alle partier her i denne salen i dag, også i tidligere saker, smitter over på våre partifeller ute i fylkeskommunene, sånn at man ser behovet for å finne løsninger raskt. Jeg synes det er synd at man må ha påbud og forskrifter for noe som burde være selvfølgelig, nemlig å sikre barna våre i transporten til og fra skolen, og derfor ønsker vi å gi fortjent ros til dem som faktisk har løst problemet. Vi har hørt eksempler på det i dag. Det er mange som man kunne ha trukket fram som faktisk gjennom smidige ordninger og diskusjoner med busselskapene har funnet en løsning for å få dette på plass, uavhengig av de avtalene man har, og det er som sagt de fleste av fylkeskommunene som har det. Det gjenstår tre stykker. Vi er alle utålmodige etter at også de siste skal finne løsninger for å få det på plass, sånn at det kommer alle barna i dette landet til gode. Det skal vi sammen bidra til å pushe på, for det bør være en selvfølge.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-10:
Alle skulebarn, uavhengig av kva fylke dei bur i, skal ha rett til trygg og sikker reiseveg til og frå skulen. Skuleskyssordninga er eit fylkeskommunalt ansvar, og regjeringa har ved fleire høve oppfordra fylkeskommunane til å setja i verk tryggleikstiltak for skulebarn i buss. Mange fylkeskommunar har lagt ned eit betydeleg arbeid for å styrkja trafikktryggleiken ved skuleskyssen, men det er framleis store forskjellar mellom fylka. Det er to uttrykk som har gått igjen i dag. Det er ordet «glede», og det er ordet «utolmod», og eg deler begge to. Eg er veldig glad for at eit samrøystes storting gjev si tilslutning til regjeringa sitt forslag til endring i vegtrafikklova § 40a. Lovendringa vil gje Samferdselsdepartementet heimel til å vedta ei forskrift med krav om at fylkeskommunar og kommunar dimensjonerer skuleskysstilbodet til dei med skyssrett ut frå at alle skal ha sitjeplass og bilbelte fastmontert. Eg ber òg Stortinget vera merksam på at vi tek med kommunane inn i dette. Det er fordi vi i ettertid ikkje vil ha nokon diskusjon om aktivitetar knytte til skulen, som kommunane har ansvaret for. Dei skal òg inn i den same forskrifta. Vi har hatt eit utkast til forskrift ute på høyring, og høyringa har vist brei støtte til lovendring. Eit spørsmål blir då: Skal vi skjera igjennom og trumfa igjennom ei forskrift før vi har fylkeskommunane med oss? Vi ser at det no skjer endringar når det blir inngått nye kontraktar, vi ser at det er stadig fleire som er merksame på dette, men vi veit at det er fylkeskommunar som har inngått juridiske avtalar som varer enno nokre år. Det er difor vi har sett ein sluttdato. Men lat meg understreka: Eg deler ikkje berre gleda ved å få støtte til eit lovforslag; eg deler utolmodet etter å få ei forskrift på plass, som nettopp her har vorte understreka av fleire, så snart som mogleg. Eg skal lova å ha høgtrykk på denne saka, på den dialogen som no må vera med fylkeskommunane. Det har vore litt vanskeleg å få fram dei reelle kostnadene, kva for økonomiske meirbelastningar dette eigentleg er for den enkelte fylkeskommune. Eg trur det er fordi det er nokon som ser at det – eigentleg – viss dei legg inn dette kravet i anbodet – ikkje betyr så veldig store kostnader. Men eg legg til grunn at når heimelen i dag blir vedteken, så er det òg eit mykje betre utgangspunkt for å få til ei rask avklaring. Så er det slik at for fylkeskommunar som bruker i kontraktane sine bussar som er frå 1999 eller seinare, så er dette på plass automatisk. Det er desse andre som heng igjen. Eg vil berre understreke overfor representanten Hoksrud at eg lener meg ikkje på at bransjen ryddar opp i dette. Utolmodet er langt større enn det. Lat meg til slutt berre seia eit par ord om trafikktryggleik. Det er då slik at – ja, eg ser at sekunda går, det er mogleg at eg heller skal gøyma det til ein sluttrunde. Men her er gledelige tal for tida når det gjeld talet på skadde og drepne i trafikken. Éin er ein for mykje. Men eg vil gjerne koma tilbake til utviklinga innan trafikktryggleik.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-10:
Det som er den store haken, er dei juridiske avtalane som er inngått i fleire fylkeskommunar. Det er slik at anboda går over ein viss periode, og det er det som gjer, når vi har fått oversikt over dei som har – kva skal vi seia – flest år igjen før dei skal inngå ein ny avtale, at vi synest vi på ein eller annan måte må ta omsyn til det. Men forskrifta skal på plass før den tida – lenge før den tida – fordi vi slik sett kan sikra at alle nye kontraktar som kjem framover, har krav om sitjeplassar og belte.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-10:
Eg finn aller fyrst grunn til å seia at det er nok òg mange i fylkeskommunane som gjerne skulle sett at dette kom på plass så fort som mogleg, så lat ikkje det henga igjen. Så er dette med kontaktkonferansen eit veldig godt tips. Fyrste gongen eg tok opp dette med fleire fylkeskommunar på ein gong, var i mitt møte med fylkeskommunane sine trafikktryggleiksutval. Eg var så glad og letta då eg reiste frå det møtet, for då skulle alle heim og ordna opp i sine respektive fylke. Etter det har nok nokre av dei treft på økonomiske barrierar, men heilt klart har nokre òg treft på juridiske problemstillingar som dei ikkje kunne klara å ordna på to eller tre månader. Men heilt klart: Dette skal vi halda trykk på i vår kontakt med fylkeskommunane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-10:
Det er ikkje slik at statsråden ikkje vil. Det er heller ikkje slik at dette er så enkelt som Hoksrud framstiller det. Og det er heller ikkje slik at statsråden har gøymt seg bak anbodssystemet. Det er faktisk slik at her er det både nokre juridiske og nokre økonomiske avklaringar som må gjerast. Det er slik at statsråden og dei raud-grøne og eit samla storting – slik eg oppfattar det no – er glade for at vi no har teke fyrste trinn, lovheimelen er på plass, og vi er utolmodige etter å få ei forskrift på plass. Eg aktar ikkje å bruka lang tid på å få rydda i verken dei juridiske eller dei økonomiske avklaringane.