Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
La meg få begynne med å si at ingen kan beskylde interpellanten, representanten Eidsvoll Holmås, for å være blant Stortingets lateste, verken når det kommer til forslag, eller når det kommer til debatter her i salen. Selv om jeg, og sikkert flere med meg, oftest er uenig med representanten, tror jeg det er noe representantene i den neste stortingsperioden vil savne. En god debatt forlenger som kjent livet. Jeg mener imidlertid at interpellanten har hatt bedre forslag og bedre saker i salen tidligere, selv om det er en veldig viktig sak isolert sett. I neste uke skal vi vedta loven som det offentlige skal følge når man foretar innkjøp av varer og tjenester. Næringskomiteen er helt i innspurten av det arbeidet, og det er selvsagt også noe som vil ha stor betydning for norsk næringsliv og utvikling der. Offentlig sektor er en stor innkjøper og en svært viktig aktør i nærings- og arbeidslivet. I Norge foretar det offentlige anskaffelser for godt over 450 mrd. kr hvert år. Det utgjør ca. 15 pst. av bruttonasjonalprodukt. Anskaffelsesloven skal sikre at disse midlene utnyttes best mulig gjennom kostnadseffektive innkjøp, på samme tid som offentlig sektor gjennom sine anskaffelser skal bidra til å utvikle et konkurransedyktig norsk næringsliv. Vi skal som sagt debattere loven om offentlige anskaffelser i neste uke, men jeg vil allerede nå, i forkant av behandlingen, skryte av regjeringen for arbeidet med å forenkle og effektivisere innkjøp, med det mål for øye å redusere noen av de administrative byrdene som i lang tid har vært på offentlig sektors skuldre når det gjelder deres innkjøp, samtidig som man har funnet plass til å adressere grunnleggende menneskerettigheter, som er en svært viktig sak. Når det kommer til spørsmålet som interpellanten reiser, er det vanskelig å se for seg et regel- eller lovverk der alle grunnleggende menneskerettigheter overholdes i det private næringslivet ved alle typer innkjøp og andre aktiviteter, annet enn det lovverket vi har i dag – rett og slett fordi det vil være veldig vanskelig å følge opp. Åtte av ti virksomheter i Norge har færre enn fire ansatte. Da sier det seg selv at det apparatet man har i staten, fylkeskommunene og kommunene, er av en litt annen størrelse, selv om det har vist seg i løpet av debatten at det kanskje ikke var det interpellanten egentlig mente. Det vi politikere imidlertid kan gjøre, er å legge til rette på andre måter for at næringslivet skal være basert på etiske retningslinjer, med ansvar for å respektere de grunnleggende menneskerettighetene. Derfor er jeg glad for at vi har en regjering som har fokusert sterkt på dette. Som det står i proposisjonen om ny lov om offentlige anskaffelser, vedtok FN i 2011 veiledende prinsipper for menneskerettigheter og næringsliv. Dette innebærer at medlemslandene har et tydelig ansvar for å beskytte individer mot brudd på menneskerettighetene. I henhold til FNs prinsipper bør en fremme respekt for menneskerettighetene hos de selskapene som staten gjennomfører forretningstransaksjoner med. Regjeringen har vært opptatt av at like konkurransevilkår skapes dersom oppdragsgivere stiller krav til sine leverandører om at de følger de internasjonale spillereglene for den tjenesten som er etterspurt, og som er veldig viktig. Å ha et kontinuerlig politisk trykk på dette er avgjørende dersom en skal ha et fungerende og konkurransedyktig næringsliv, i offentlig sektor så vel som i privat sektor.