Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Et moderne, liberalt demokrati kjennetegnes av at alle mennesker skal sikres grunnleggende rettigheter. Uansett hvem du er, hvor du kommer fra, din hudfarge, legning, kjønn, kulturelle bakgrunn eller religiøs tilhørighet skal staten sikre dine rettigheter og sikre deg mot diskriminering. For oss som lovgivende myndighet vil det alltid være en hovedoppgave å se til at lovverket hele veien er godt nok for å sikre disse grunnleggende rettighetene for alle mennesker. Det innebærer bl.a. ansvaret for å videreutvikle lovverket for å hindre diskriminering. Det er også bakgrunnen for denne proposisjonen som ligger til behandling i dag. Kristelig Folkeparti vil, som det framgår av innstillingen, støtte forslagene til endringene i likestillingsloven, i diskrimineringsombudsloven og i diskriminerings- og tilgjengelighetsloven. Når det gjelder forslaget om å fjerne regelen i arbeidsmiljøloven § 13-3 tredje ledd, representerer det etter Kristelig Folkepartis mening en prinsipiell kortslutning. For det første er det ikke noe godt bidrag til å motvirke diskriminering av homofile, og for det andre svekker det religionsfrihetens posisjon i denne delen av vårt lovverk. Retten til vern mot diskriminering kan ikke for noen av oss gi oss en rett til å bli ansatt i trosbaserte virksomheter der dette vil stride mot hvordan det aktuelle trossamfunnet – ut fra sin egen lære – mener det er riktig å drive virksomheten. Det holder ikke å vise til at første ledd i samme paragraf gir en adgang til forskjellsbehandling på saklig grunnlag. Som landets lovgivende forsamling må vi legge til grunn at vårt lovverk nettopp er til for å sikre det enkelte menneskets grunnleggende rettigheter. Derfor er det en kortslutning når Regjeringen viser til en generell adgang til forskjellsbehandling på saklig grunnlag og henviser landets troende mennesker – nær sagt enten de tror på det ene eller det andre – til å lese lovens forarbeider for å se om deres menneskerettigheter er ivaretatt. Disse rettighetene hører selvsagt hjemme i lovteksten. Det er faktisk derfor vi har et lovverk. Det er stilt mange spørsmål om hvordan dette skal virke i praksis, og komiteen har under sin behandling fått klar beskjed fra en stor bredde av trossamfunn om at de er usikre og urolige for hva dette vil bety. Det får det være flertallets ansvar å gjøre rede for. Når så regjeringspartiene likevel vil gjøre dette grepet, hadde tros- og livssynsorganisasjonene tydelige innspill til komiteen om hvilken forståelse av religionsfriheten som burde ha ligget til grunn for fortolkning av såkalte saklige formål og praksisen ut fra det. I brev til komiteen, datert 3. februar, sier de bl.a. følgende: «Som representanter for trossamfunn og trosbaserte virksomheter i Norge vil vi oppfordre Stortinget til å legge til grunn den rett trossamfunnene og andre virksomheter med religiøst formål har til selv å definere hvordan stillinger er relatert til virksomhetens formål og hvilke krav om lojalitet og livsstil som derfor må stilles.» Brevet er underskrevet av preses i Den norske kirke og styrelederen i Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn, som for øvrig representerer Human-Etisk Forbund i rådet. Norges Kristne Råd, Islamsk Råd og flere andre organisasjoner står også bak brevet. I innstillingen har regjeringspartiene ikke sluttet seg til denne henstillingen. Jeg finner det oppsiktsvekkende at når Stortinget behandler en viktig sak om minoritetenes grunnleggende rettigheter og bredden av tros- og livssynsorganisasjoner samler seg med et felles krav til lovgiver, velger regjeringspartiene glatt å avvise det. I et sant demokrati skal flertallsmakten aldri brukes til å innskrenke mindretallets grunnleggende rettigheter. Vi sitter altså med en regjering i dette landet som kan bruke sitt flertall til suverent å avvise minoriteters bønn om å få sine grunnleggende rettigheter ivaretatt. Selv om vi har til behandling en sak om trosfrihet, sier Regjeringen altså blankt nei til Norges Kristne Råd og Den norske kirke, de sier nei til Islamsk Råd, de sier nei til Human-Etisk Forbund – fordi vi har flertall, skal vi definere hva som er deres rettigheter. Det er arrogant. Men verre er det at det ikke er i pakt med demokratiske idealer i et moderne, liberalt samfunn. Avslutningsvis vil jeg si at det er ganske avslørende når representanten Gjul kobler dette til opposisjonens ulike stemmegivning i spørsmålet om ekteskapsloven – og til og med presterer å si at det er de religiøse kreftene i Høyre som har vunnet over de homovennlige. Tydeligere kan det ikke illustreres at for de rød-grønne har denne saken dreid seg om hvordan de – deres oppfatning, flertallets oppfatning – skal definere minoritetenes rettigheter, og det er å snu saken på hodet.