Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-02-12:
Det har vært mye oppmerksomhet rundt sykehusene i hovedstadsregionen. Omstillingen var og er krevende, særlig for de ansatte. For denne salen er disse forholdene godt belyst, og jeg finner det ikke hensiktsmessig å gjenta detaljene i den historien, iallfall ikke det som har vært debattert her tidligere. Jeg viser til høringen i kontrollkomiteen og påfølgende debatt i Stortinget, og jeg slutter meg til konklusjonene som stortingsflertallet da kom til. Jeg er litt i tvil om hvem det er som innbyr til dakapo her, når representanten Høie går igjennom ting som var opptakten til debatter i ulike organer i Stortinget, men jeg skal la det ligge. Når det gjelder omstillingene ved Oslo universitetssykehus, mener jeg vi kan erkjenne at bl.a. manglende bemanningsplaner og manglende realisering av prosjektet «klinisk arbeidsflate» påvirket fremdriften i omstillingsprosessene på en negativ måte. Under besøk på Oslo universitetssykehus og Akershus universitetssykehus i fjor høst ga jeg uttrykk for at planleggingen og gjennomføringen av omstillingen fremsto som mangelfull. Jeg forstår at særlig de ansatte har reagert på dette, men også befolkningen i hovedstadsregionen. Det er jo slik at det er truffet flere tiltak for å rette opp disse manglene, og vi ser i dag en rekke eksempler på at sykehusene utløser det potensialet i en bedre tilrettelagt sykehusstruktur som kan levere bedre tjenester til pasientene. I mitt svar til Riksrevisjonen, som er til behandling i Stortinget, er jeg tydelig på at tiltakene som ble iverksatt våren 2011 overfor styre og ledelse ved Oslo universitetssykehus, burde ha vært satt i gang tidligere. Det ville ført til at budsjettoverskridelsene hadde vært mindre og fremdriften raskere. Jeg har lagt vekt på at en i den gjenværende fasen av omstillingen trekker lærdom av disse erfaringene. Det er ikke stilt noe eksakt krav til hvor raskt de ulike omstillingene skal gjennomføres. Enhver omstilling av et slikt omfang og en slik kompleksitet krever evne og vilje til justeringer og tilpasninger underveis. Slike avveininger må løpende gjøres av dem som har ansvar for å gjennomføre tiltakene og den daglige driften. Jeg anser at svært mye nå er oppnådd, og jeg har ikke hørt noen ytre seg i retning av å spole tilbake igjen til situasjonen før omstillingene. Jeg har tillit til at det nye styret og ledelsen ved Oslo universitetssykehus leder sykehuset på en god måte. Overfor Helse Sør-Øst, og i direkte møter med sykehusledelsen ved Oslo universitetssykehus, har jeg særlig understreket betydningen av å sikre forankring av gjenværende omstillinger blant sykehusets ansatte. Og la meg si til representanten Høie: Jo, vi sitter rundt samme bord, både en og to og flere ganger, for å sikre at vi trekker i riktig retning. Det var viktig å rydde opp i arbeids- og funksjonsdelingen i hovedstadsområdet. Da denne regjeringen overtok i 2005, var sykehusene i økonomisk ubalanse. Nå tilsier foreløpige regnskapstall at alle helseregionene vil gå i økonomisk balanse i 2012. Det skyldes økte bevilgninger og at det har vært jobbet systematisk for å få bedre oversikt over og kontroll med kostnadene. Jeg vil berømme de ansatte, som har gjennomført store omstillinger og endringer. Utviklingen ved Oslo universitetssykehus er nå på rett spor. Det er min klare mening. De viktigste samordningene er gjennomført. Det gir sterke fagmiljøer og gode medisinske resultater. Det er arbeidet godt sammen med Oslo kommune om etablering av Samhandlingsarena Aker, og det er utviklet strategier og planer på kort og lang sikt. Her kan det ligge et spennende utviklingsarbeid som vil ta opp i seg lærdom underveis. Oslo universitetssykehus er nå pådriver i et prosjekt for å sikre felles pasientadministrative systemer i hele Helse Sør-Øst. Jeg mener også det var riktig å bygge Akershus universitetssykehus. Befolkningen i området fortjente et nytt, moderne sykehus, og det er dette sykehuset. Ledelsen ved Akershus universitetssykehus arbeider godt med sykehusets utfordringer. Departementet har klare forventninger til Helse Sør-Øst og ledelsen ved Ahus om at sykehuset skal ha gode faglige tjenester og rasjonell drift. Regionen har ansvar for at kapasitet, ressurser og infrastruktur er tilpasset opptaksområdet. Bekymringsmeldinger om Ahus tas på alvor – det kan jeg forsikre om, og Helsetilsynet og Fylkesmannen følger sykehuset tett gjennom egne tilsyn. Jeg har bedt disse to særskilt om å uttale seg om forsvarlig drift og har tillit til at de tilsynene de har iverksatt, skal klarlegge det. Tall fra Kunnskapssenteret som kom i forrige uke, viser at totaloverlevelsen ved Ahus har økt fra 2010 til 2011, og at sykehuset ikke skiller seg ut fra gjennomsnittet. Det betyr ikke at alt er vel ved Ahus, men det gir i hvert fall ikke holdepunkter for å si at dette sykehuset er et mindre godt sykehus i norsk målestokk. Nå treffes tiltak for å sikre tiltrengte legehjemler ved sykehuset, akuttmottaket utvides, og det vurderes et opplegg for å øke antallet sengeplasser. Det er ikke nytt at man tar i bruk både midlertidige og langsiktige tiltak for å avbøte en situasjon som oppstår i et område som er så stort som det Ahus betjener. Ledelsen og de ansatte understreker at de ønsker å beholde dagens opptaksområde, og jeg har ingen umiddelbare planer om å endre det. Men jeg mener det er rimelig at Helse Sør-Øst og de andre regionene vurderer opptaksområdene fortløpende for å sørge for at det til enhver tid er samsvar mellom kapasitet og pasientgrunnlag. Det gjenstår omstillinger knyttet til hovedstadsprosessen. Omstillinger i helseforetakene i hovedstadsområdet ville ha skjedd uavhengig av organisering. Omstilling vil alltid være nødvendig for å sikre god utvikling. Jeg merker meg at administrerende direktør ved OUS mener at budsjettet for 2013 gjør at foretaket kan drives med betydelig mindre risiko enn tidligere varslet. Styret har bedt administrerende direktør om å intensivere vedlikeholds- og utbedringsprosjekter på bakgrunn av de forhold som er framkommet i tilsyn. Ahus har gjennomgått store endringer de siste årene, og det er nå viktig at organisasjonen får ro og rom til å sikre god drift. Ahus og Helse Sør-Øst ser på kapasiteten på nytt. Det har vært utfordrende for Ahus å finne en tilpasset og riktig kapasitet i løpet av 2012 når det gjelder bemanning og senger. Det har bl.a. sammenheng med usikkerhet om hvilke effekter samhandlingsreformen ville gi, og at sykehuset har hatt store variasjoner i antallet akuttpasienter fra dag til dag og fra uke til uke gjennom året. Gjennom høsten og vinteren har de derfor gjort nye justeringer – noe som vi foreløpig ikke har sett full effekt av. Sykehuset må se grundig på kompetansesammensetning, døgnrytme, sengefordeling basert på pasientstrømmer, akuttmottak og pasientforløp, liggetider mv. Jeg har merket meg at styret ved Ahus har foreslått en rekke tiltak for å øke sengekapasiteten, styrke akuttmottaket og øke bemanningen, og at det jobbes med å utrede de økonomiske konsekvensene av disse tiltakene. Jeg vet at Helse Sør-Øst følger dette løpende, og jeg kan forsikre at jeg gjør det. Etter endringene i helseforetaksloven har jeg et ansvar for å følge med på disse spørsmålene, med den årvåkenhet som jeg forsøker å legge opp til. Jeg håper vi kan bruke debatten her i dag til å drøfte hva regjeringen og Stortinget kan gjøre for å styrke og hjelpe de ansatte ved sykehusene våre. Det er lett å kritisere det som går galt, og det skal vi gjøre. Like viktig er det likevel hvilke tiltak vi velger for å bli bedre. Interpellanten skal ha honnør for at han vært aktiv med en rekke forslag til organisering i sykehussektoren. Tillat meg da å si at etter min mening vil flere av disse forslagene – og de mest inngripende av dem – neppe gjøre situasjonen bedre ved Ahus. Jeg mener f.eks. at det er en styrke å kunne se alle sykehusene innen en region som en helhet. Å fjerne det regionale nivået vil føre til at vi mister økonomisk fleksibilitet til å støtte opp om sykehus som i en periode strever med økonomi og drift. Jeg vil legge til at dersom private skal få fri tilgang til sykehusenes budsjetter, slik Høyre går inn for, vil det bli krevende å drive Ahus, med alle sine samfunnspålagte funksjoner – fra akuttmottak til forskning og opplæring – på en god nok måte. Jeg har nylig – i min tale den 30. januar – lagt fram en rekke tiltak som vil komme sykehusene i hovedstadsområdet til gode. Representanten gikk med harelabb over dem, men la meg nevne noen: lengre åpningstider ved sykehusene og utredning av hvordan vi kan bruke bygninger, utstyr og personell bedre enn i dag, for å møte befolkningens behov innføring av en heltidskultur som kan bidra til å utnytte kompetansen bedre en bedre oppgavedeling mellom dem som jobber ved sykehusene, der de mange yrkesgruppene i økende grad samvirker tettere og på tvers i team en avvikling av systemet med kvotefordeling av legestillinger som skal tre i kraft fra juni i år – noe som vil gjøre det enklere for Ahus og andre sykehus å tilpasse sin bemanning Det er også besluttet å øke driftskredittrammen til Helse Sør-Øst gjennom en omfordeling av driftskredittrammene mellom regionene, som fases inn over tre år. Helse Sør-Øst vil med dette få økt handlefrihet til å møte utfordringene i hovedstadsområdet, samtidig som vi harmoniserer fordelingen av driftskreditt i tråd med fordelingen av den ordinære inntektsfordelingen. Jeg gjør også tiltak for å bedre ledelsen ved sykehusene. Omstillingene i hovedstadsområdet har fått mye oppmerksomhet i media og i denne salen. Det kan være på sin plass å minne om at det har vært gjennomført krevende omstillinger også i andre deler av landet. Det er ikke slik at hovedstadregionen skiller seg spesielt ut. Jeg har god dialog med både ansattrepresentanter og ledelsene ved foretakene i hovedstadsområdet. Mitt inntrykk er at de nå er inne i et godt spor; utfordringene anerkjennes, og det tas tak i dem. Det betyr at krevende arbeid fortsatt ligger foran oss, og at vi erkjenner det. Det aller viktigste er at pasientene mottar et godt tjenestetilbud, og jeg mener at den nye organiseringen i hovedstadsområdet vil bidra til dette. Jeg vil minne om at dette ikke var en reform som var ment for å spare penger, men den var ment for å utnytte ressursene på en klokere måte, for et hovedstadsområde i rask utvikling. Ingenting er viktigere for meg enn å sørge for at disse sykehusene leverer opp til sitt potensial, vel vitende om at dette er en region der befolkningen er raskt voksende og der eksisterende, midlertidige og nye satsinger vil være nødvendig for å gi befolkningen et godt helsetilbud.