Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-05-29:
Engasjementet fra forslagsstillerne for å sikre de dårligst stilte bedre boliger støtter jeg, men jeg tror ikke løsninga er den som blir foreslått fra representantene Andersen og Halvorsen. Jeg må også understreke, særlig tatt i betraktning det innlegget representanten Andersen nå nylig har holdt, at det er ikke noe grunnlag, verken i denne innstillinga eller i Arbeiderpartiets politikk, for å si at Arbeiderpartiet støtter en politikk der en skal ta markedsleie av dem som er aller dårligst stilt. Det er stor forskjell på å ta markedsleie og det som et flertall støtter i denne innstillinga, nemlig kostnadsdekkende husleie. Så dette har ikke SV noe grunnlag for å si. Jeg er tilfreds med at et flertall støtter Regjeringas politikk på dette området, og avviser dette dokumentforslaget. Jeg har i svarbrev til Stortinget forsøkt å redegjøre for hvorfor jeg mener at et slikt forslag til regelverk ikke er et hensiktsmessig middel for å realisere de gode intensjoner som jeg faktisk tror ligger til grunn for forslaget. Men jeg må også si: Jeg syns ikke det er noen god ting verken å beskylde Arbeiderpartiet eller andre partier for å gråte krokodilletårer. Det er et ekte engasjement også fra vår side for å gjøre noe overfor denne gruppa, men vi har vidt forskjellig oppskrift på hvordan dette skal gjøres. Dette forslaget, slik det er utformet, mener jeg ikke bidrar til å fremme en effektiv bruk av kommunale boligressurser. Det bidrar ikke til å stimulere kommunene til økt boligsosial innsats, hvilket må være hensikten. Og jeg tror dessverre heller ikke at det bidrar til flere boligløsninger for dem som faktisk er mest vanskeligstilt. De fleste utleieboligene i Norge er private, om lag 20 pst., og om lag 4 pst. er offentlig eid. Det er ikke slik at de offentlig eide utleieboligene har en sosial karakter mens de andre ikke har det. Mange av de rimeligste utleieboligene i Norge fins nettopp bl.a. i denne massen av private utleieboliger. De aller fleste kommunalt eide utleieboligene i Norge er anskaffet gjennom lån og boligtilskudd i Husbanken. Det er et mål for Regjeringa at kommunene skal ha en utleieboligmasse som er tilpasset behovene i den enkelte kommune. Mange kommuner er i disse dager i ferd med å utarbeide lokale boligsosiale handlingsplaner som nettopp konkretiserer behovet for utleieboliger. Flere av de store byene, hvor presset på boligmarkedet er størst, gjør nå et grundig arbeid på dette området, og om lag 80 kommuner jobber med eller har ferdigstilt slike planer. Jeg mener det er en forutsetning for å gjøre en god innsats på det boligpolitiske området. Jeg deler synet til representantene Andersen og Halvorsen om at flere kommuner bør ha langt flere utleieboliger enn de har i dag. Økninga av boligtilskuddet og forbedringer i bostøtta på statsbudsjettet for inneværende år, som for øvrig er et ledd i oppfølginga av dokumentet om en mer solidarisk boligpolitikk, har nettopp som mål å få kommunene til å skaffe seg flere utleieboliger til unge og vanskeligstilte. En undersøkelse som er gjort av Husbanken, viser at omtrent tre av fire kommuner fastsetter husleia ut fra prinsippet om kostnadsdekkende husleie. Det bidrar til effektiv ressursbruk i kommunene, og kommunene får på den måten synliggjort de reelle kostnadene knyttet til boligtilbudet og husleieinntektene. Disse inntektene kan – og jeg vil også si at mange ganger bør – disse kanaliseres tilbake til beboere med lave inntekter i form av kommunal bostøtte som et supplement til den statlige bostøtta for å redusere boutgiftene ytterligere etter nærmere behovsprøving og til å forvalte og vedlikeholde boligmassen på en god og effektiv måte. Dette tror jeg også sørger for at kommunene i hvert fall bør se seg tjent med å anskaffe flere utleieboliger. For det er ingen tvil om at vi trenger å få bygd flere utleieboliger, men vi trenger også å målrette det mer mot dem som trenger det aller mest. Den statlige bostøtteordninga er særlig viktig å benytte aktivt når kommunene fastsetter kostnadsdekkende husleie. Det skyldes selvfølgelig at en del av de mest økonomisk vanskeligstilte husstandene ikke kan makte å betale en kostnadsdekkende husleie. For å redusere boutgiftene for disse husstandene ned til et akseptabelt nivå er ordninga med den statlige og den kommunale bostøtta helt avgjørende. Den bør og skal fungere som et sikringsnett for husstander med lav inntekt. Jeg syns det er bra at de største byene i tillegg har egne ordninger med egne kommunale bostøtteordninger som supplerer den statlige. Det er også helt nødvendig. Jeg er tilfreds med at flertallet gir så bred støtte til Regjeringas politikk, og er enig i at modellen med kostnadsdekkende husleie og statlig/kommunal bostøtte er den riktige måten for å hjelpe unge og vanskeligstilte i utleieboliger.