Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Det er veldig mye som er bra i landet vårt, og sett med verdens øyne sitter vi på den grønne gren, ikke bare ytterst på den grønne grenen, men på hele grenen og kanskje til og med i hele treet. I verden er det store utfordringer, og noen av de største utfordringene er klimaet og befolkningsveksten. Også her til lands er det noen av våre utfordringer. Transportsektoren er løsningen og svaret på begge disse utfordringene. Vi er nødt til å prioritere kollektivtransport og jernbane i byområdene, slik kan vi nå våre mål. Som ombudskvinne spør jeg meg stadig: Hva virker godt som det er, hva virker ikke fullt så godt, og hva virker ikke i det hele tatt? Etterpå spør jeg meg: Hvilken oppskrift vil virke for å nå de målene? Hva er det som vil gjøre at hverdagen blir bedre for dem som bor i landet, at de får det tilbudet de skal, og at vi bygger fellesskapet slik at det er plass til alle? Det er viktig for Arbeiderpartiet å stille de spørsmålene, for det er nemlig oppskriften på utfordringene som skiller oss fra regjeringen. Et eksempel på hva som virker, og som vi ikke bør gjøre noe med, er Flytoget. Det er en stor suksess – passasjerene er fornøyd, og pengene triller inn til fellesskapet, som igjen kan brukes på mer tog og på mer kollektivtrafikk. Regjeringen vil selge ut av landet en av våre største suksesser – det er Arbeiderpartiet imot – der private aktører skal få putte våre penger i sine lommer. Noe som ikke virker fullt så godt, er jernbanen. Toget står ofte, og det er trangt om plassen. Det er ikke fordi jernbanesektoren og de ansatte der ikke vil, men fordi de ikke kan. Mye ble gjort under den rød-grønne regjeringen, men fremdeles er det sånn at de kjører på gammel infrastruktur med signalanlegg som er flere tiår gammelt, som er sårbart og i perioder ikke virker i det hel tatt, og som NSB og Jernbaneverket blir offer for. Jernbanesektoren trenger penger på bordet. De trenger penger til vedlikehold, de trenger nytt materiell og ny infrastruktur. Regjeringen sier de vil omorganisere på vei og på bane, det er vi i Arbeiderpartiet åpne for. Vi skal være med på å samordne og omorganisere hvis det fører til mer jernbane og mer vei. Men vi vil ikke gjøre det for omorganiseringens skyld. Vi avventer og ser hva regjeringen kommer med før vi eventuelt bestemmer oss for et veiselskap og reformene i jernbanesektoren. Regjeringen varsler også en bompengereform – det er vi også for og har foreslått tidligere. Vi ønsker færre bomselskap og mindre byråkrati, for vi ønsker mer til vei. Men hvis regjeringens oppskrift er at det skal bli billigere med enkeltpasseringer i bomstasjonene, men at prosjektene skal bli dyrere totalt, med oppimot kanskje 1 milliard kr, som vi har sett at regjeringen nå legger opp til i et par av prosjektene som har kommet til Stortinget, er vi imot, for det blir dyrere for folk flest og for samfunnet. En av oppskriftene til regjeringen som vi er overbevist om ikke vil virke, er å konkurranseutsette og privatisere jernbanen. Det er ingenting som tilsier at det vil bli mer jernbane ut av det. Jernbanen er et integrert og helhetlig system med mange stordriftsfordeler. Erfaringer fra Europa viser at Sveits og Frankrike, som er de beste på jernbane, har satset på å beholde en integrert og offentlig jernbanedrift, mens konkurransen i Sverige og Storbritannia har fått store konsekvenser med både dårligere togtilbud, dårligere sikkerhet og dårlige arbeidsvilkår for arbeidsfolkene. Jernbanen er en viktig del av velferdsstaten vår, det er dyrt å bygge, men samfunnet får mye igjen for det: Vi får effektiv transport, vi får mindre klimagassutslipp og forurensning, og vi får tryggere veier. Gjøvikbanen blir ofte brukt som et godt eksempel på konkurranseutsetting og privatisering – og jeg har sett det igjen i dag fra komiteleder Hofstad Helleland. Jeg er veldig glad for at det går bra med Gjøvikbanen. Men så skal historien fortelles akkurat som den er, for historien og sannheten er den at det var kuttet til beinet på Gjøvikbanen. De ga et dårlig tilbud, og de hadde ikke penger. Da det ble lagt ut på anbud, ble pengepotten økt betraktelig, noe som førte til et mye bedre tilbud. Vi er ikke imot privatisering for privatiseringens del, men vi må se hva som virker og hva som ikke virker. Vi ønsker heller ikke å være med på offentlig–privat samarbeid og kjøpe vei eller bane på kreditt. Regjeringen har en oppskrift som sier fornyelse, forenkling og forbedring. Arbeiderpartiet er redd for at dette kan bli både fordyrende, forsinkende og forlengende.