Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-03-21:
Loven som et samlet storting i dag stiller seg bak, er nødvendig og ekstraordinær. Den er nødvendig fordi vi er i krise og forbereder oss på at det kan bli verre. Den er ekstraordinær fordi vi under strenge forutsetninger fraviker deler av den normale saksgangen mellom regjering og storting – og det i en krisetid hvor rettsstatens prinsipper kanskje er ekstra viktige. Denne krisen setter liv og helse i fare, og den rammer mange mennesker svært hardt. Den utvikler seg raskt, og den gjør det nødvendig for regjering og storting fortløpende å sette i verk tiltak. Hele samfunnet er berørt. Det er den tunge virkeligheten som den særskilte komiteen har lagt til grunn for sitt arbeid med denne loven. Det er en styrke for landet vårt i denne situasjonen at hele komiteen, alle partiene på Stortinget, har samlet seg om hvordan dette kan gjøres med respekt for bestemmelsene i Grunnloven. For meg var det en forutsetning at vi kom så nær full enighet som mulig. Og da vi kom i mål med alle partiene, vil jeg berømme stortingspresidenten, leder av komiteen, og mine kollegaer for innsatsen i disse timene, dag og natt, fram til resultatet. Krisen krever at vi finner den rette balansen mellom effektiv gjennomføring av tiltak for å møte krisen og begrensninger på utøvelsen av regjeringens makt. For det må være begrensninger for regjeringens makt også i en krisesituasjon. På onsdag foreslo regjeringen en lov for å gi regjeringen adgang til å avvike fra gjeldende lover når den vedtar nye forskrifter som er nødvendige for å holde hjulene i gang i samfunnet under koronakrisen. Behovet for en slik lov er reelt. Ifølge Justisdepartementet er det allerede på flere hundre ulike områder i samfunnet regler som hindrer praktiske krisetiltak – tiltak som er viktige for folk i hverdagen, for bedrifter, for at hjulene går rundt regler som står i veien for at Nav skal fungere og sørge for at folk får dagpengene sine så raskt som mulig regler som hindrer at vi kan flytte ressurser fra én etat til en annen, f.eks. for å gjøre grensekontrollen bedre eller skaffe flere fagfolk til Nav eller andre hardt belastede institusjoner i vårt samfunn regler som ikke tar høyde for den omfattende utsettelsen av operasjoner i sykehusene våre, og som skaper ekstraarbeid for en helsetjeneste som jobber på spreng med en akutt situasjon regler som hindrer at bygninger på kort varsel kan brukes til midlertidige sykehus eller bosteder Hver for seg er ikke dette samfunnskritiske regler. De er likevel viktige for å bidra til at folk, næringsliv og samfunnet som helhet får ivaretatt sine behov. Likevel har vi i komiteen vært kritiske. Vi har bedt om innspill. Vi har lyttet. Vi har diskutert. Dette er en uvanlig lov i en uvanlig tid. For Arbeiderpartiet, og for flertallet i denne salen, ble det raskt klart at forslaget fra regjeringen var for vidtgående og hadde for lang varighet. Derfor har vi endret mye. Det var nødvendig. Loven slår ettertrykkelig fast at dersom det er forsvarlig, skal regjeringen gå den vanlige lovveien med proposisjon og behandling i Stortinget på vanlig måte. Den siste uken har vist at dette hus er i stand til å fatte beslutninger raskt, og det vil vi også være i framtiden. Det er kun i særlige tilfeller og hvor det haster, at loven kan brukes. Lovens varighet er også skåret kraftig ned – til én måned. Da opphører loven og regler og vedtak fattet på grunnlag av loven. Loven kan forlenges om flertallet vil det. Nå får vi høste erfaringer, og fra Arbeiderpartiets side er vi åpne for, hvis det trengs, å forlenge loven om den viser seg å fungere etter hensikten. Loven gir heller ikke lenger en blankofullmakt til å avvike fra alle lover. Den angir bestemte lover. Det er et stort antall, rundt 60, hvor fullmakten gjelder basert på en konkret vurdering av hvor det er behov nå. Og jeg vil berømme justis- og beredskapsministeren for å ha arbeidet godt med komiteen for å kartlegge de lovene som gjør det mulig å avgrense loven slik den nå er laget. Loven gir et mindretall på en tredjedel av representantene i denne sal ekstraordinære rettigheter til å trekke i snora og si nei til en forskrift eller et vedtak gitt i medhold av den såkalte koronaloven. Dette er en sikkerhetsmekanisme som skal gjelde også dersom Stortinget ikke er samlet, og som jeg, for Arbeiderpartiets del, sier at vi kan stå klare til å benytte om det blir nødvendig. Loven gir domstolene utvidet adgang til kontroll. Loven gjør det klart at tiltak som hjemles i denne loven, må være forholdsmessige. Det hever terskelen for hvilke tiltak det kan være aktuelt å innføre med hjemmel i denne loven. Loven gjør det ettertrykkelig klart at den skal praktiseres i overensstemmelse med Grunnloven og menneskerettsloven og som en klar hovedregel også Norges folkerettslige forpliktelser. Hele komiteen understreker i merknadene at der arbeidslivets regler blir berørt, skal regjeringen først legge til grunn at partene i arbeidslivet, lokalt og sentralt, skal arbeide for å komme til enighet. Jeg hører bekymringer på dette punkt fra flere deler av arbeidslivet. Derfor vil jeg understreke at Arbeiderpartiet vil følge meget nøye med på hvordan regjeringen går fram overfor arbeidslivet. Vi forventer også at arbeidslivets parter er seg sitt ansvar bevisst. Jeg sier så klart jeg kan: Arbeiderpartiet vil ikke akseptere at folk på jobb blir overkjørt eller overhørt i en krise der arbeidsfolk blir hardt rammet, og der det er arbeidsfolk som faktisk holder hjulene i gang i samfunnet. Regjeringen får nå videre rammer for effektivt å kunne håndtere krisen som følge av utbruddet av covid-19. Jeg mener denne loven føyer seg inn i en rekke av vedtak siden krisen kom, som viser at det politiske Norge kan arbeide sammen og stå sammen når det trengs. Jeg vil understreke at det er gjort store forbedringer for folk når sakene regjeringen har fremmet, har vært til behandling i Stortinget den siste uken. Mye har blitt mye bedre og mer rettferdig gjennom behandlingen her. Stortinget har vist at det kan arbeides hurtig og smidig og i tråd med Grunnlovens bestemmelser. Denne loven endrer ikke på vårt oppdrag som folkevalgte og tillitsvalgte i en krevende tid. Stortinget har, og tar, sitt konstitusjonelle ansvar. Stortinget er landets øverste statsmakt også i en krise.