Sonja Irene Sjøli (Høyre), 1998-12-14:
Trygghet for et godt helsetilbud når vi trenger det, er selve grunnstenen i velferdssamfunnet. Men denne grunnstenen har store sprekker, som flere også har vært inne på i dag. Pr. 1. august stod over 300 000 mennesker i behandlingskø, nærmere 35 000 garantipasienter venter på behandling, antall garantibrudd er 12 500 og 9 650 er brudd på tremånedersgarantien – det gjelder med andre ord alvorlige syke mennesker. Dette synliggjør et helsevesen som ikke gir trygghet for behandling når vi trenger det. Situasjonen er prekær ved mange sykehus. Det er en opplevelse av knapphet på økonomiske ressurser og personell, og det er synliggjort dårlig organisering og ledelse. Men det skjer også svært mye positivt i helsevesenet. Faglig sett er vårt helsevesen blant de beste. Flere enn noen gang får behandling, og helsepersonellet gjør så godt de kan innenfor et tungrodd og ineffektivt system. Problemene i helsevesenet kan ikke løses med penger alene. Det trengs gjennomgripende reformer på flere områder. Folk er lei av krangelen om hvem som har ansvar. Folk er lei av ansvarsfraskrivelsen og svarteperspillet mellom forvaltningsnivåene. Det er misforstått lokaldemokrati når ansvarsoppsplitting og ansvarspulverisering i helsevesenet fører til kaotiske tilstander og uverdige forhold. Begrensede midler vil alltid være en knapphetsfaktor. Vi kan ikke bevilge oss ut av problemene i Helse-Norge, men vi kan organisere helsevesenet slik at vi får mer ut av ressursene. Høyre har i årevis vært pådrivere i utvikling av nye virkemidler, som innsatsstyrt finansiering, fritt sykehusvalg, ventetidsgarantier og pasientrettigheter. I svært mange saker har Høyre klart å trekke Regjeringen og Arbeiderpartiet i riktig retning. Men det går sakte, jeg skulle ønske at Regjeringen kunne skynde seg litt mindre langsomt. Det er selvsagt ikke lett med Senterpartiet som bremsekloss. For Kristelig Folkeparti stod sammen med Høyre om flere saker før de kom i regjering, som de nå har gått bort fra fordi Senterpartiet er imot. Det er forslag som kunne ha bidratt i positiv retning. En del av de nye virkemidlene som er gjennomført, må videreutvikles hvis de skal få full effekt. En naturlig konsekvens av disse forandringene er at sykehusene organiserer seg annerledes enn før. Det neste naturlige skritt er å åpne helsemarkedet for flere aktører. Når de politiske prioriteringer i helsesektoren, funksjonsfordelingen mellom sykehusene, kontrollsystemer for kvaliteten på tjenestene og den offentlige finansieringen er på plass, er det mindre viktig hvem som eier og driver sykehusene. Private aktører må få slippe til når det gjelder utbygging og drift av sykehus. Konkurranse om å få til kostnadseffektive helsetjenester av god kvalitet til det offentlige vil tjene både pasientene og samfunnet. Sykehusene må få større frihet, slik at de kan ledes på en profesjonell måte. Vi må være mer opptatt av å fristille de offentlige sykehusene enn å begrense de private. Dersom vi ikke gjennomfører systemendringer i helsevesenet, er jeg redd resultatet blir en todeling av helsevesenet, hvor de som har råd til å betale for private helsetjenester, gjør det, enten i Norge eller i utlandet. Det er fare for det offentlige tilbudet og de overordnede prinsipper i helsepolitikken, fordi det offentlige ikke greier konkurransen. For det er ikke lenger et spørsmål om vi ønsker konkurranse og flere private aktører i helsevesenet. Konkurransen er der. Den systemkonservatisme som enkelte besverger seg til, truer velferden. Konkurranse gir mer velferd, fordi vi får utnyttet ressursene på en bedre måte. Vi får frigjort ressurser til å skape enda mer velferd og gi enda flere behandling. Tiden arbeider for Høyres løsninger, slik den har gjort når det gjelder innsatsbasert finansiering, fritt sykehusvalg, pasientrettigheter og behandlingsgarantier. Akershus fylkesting har nå vedtatt, etter initiativ fra Høyre, å undersøke mulighetene for privat utbygging av nytt Follo-sykehus og utleie til fylkeskommunen. Det vil øke kapasiteten og tilbudet til befolkningen i Akershus raskere. Høyre er tilfreds med at det nå skal vurderes reetablering av legeutdanning på Sentralsykehuset i Akershus, og at Regjeringen allerede i forbindelse med budsjettet for år 2000 skal utrede de budsjettmessige konsekvenser. Behovet for flere leger i denne regionen er økende på grunn av stor befolkningstilvekst og en sterk økning i antall eldre. Verdighet, livskvalitet og selvstendighet i alderdommen og en best mulig kvalitet i eldreomsorgen er et av Høyres fremste mål. Konkurranseutsetting og privat utbygging og drift av pleie- og omsorgstjenester er et viktig virkemiddel. Kombinert med offentlig ansvar gjennom finansiering og fritt brukervalg vil eldre og funksjonshemmede få en større innflytelse over hvem som skal yte tjenestene, og på kvaliteten. Det vil bli et mangfold av tilbud tilpasset den enkeltes behov. Det viktigste er selvfølgelig ikke at eldreomsorgen blir utsatt for privat konkurranse, slik representanten Ballo later til å tro, men at eldre får et best mulig tilbud når de trenger det. Det vil frigjøre midler til bedre og flere tjenester, som vil ivareta selvstendighet og verdighet og gi større valgfrihet og medbestemmelse. Noen hevder at det er umoralsk med konkurranse i helse- og sosialsektoren. Det er det selvsagt ikke. Men det er umoralsk og uetisk å ikke utnytte samfunnets ressurser på en best mulig måte til beste for dem som trenger det mest. I den offentlige tannhelsetjenesten, spesielt i distriktene, er det betydelige og alvorlige rekrutterings- og stabilitetsproblemer. I tillegg til utredningen som er satt i gang om tannlegeutdanning i Tromsø, haster det med strakstiltak. Fylkeskommunene må oppfordres til å ta i bruk flere stillingstyper for tannleger i den offentlige tannhelsetjenesten. Vi tror fleksible løsninger som kan bidra til å øke rekrutteringen og skape større stabilitet når det gjelder tannleger ute i distriktene, må til. Det er viktig med en god politikk for helsetjenesten, men ikke minst er det viktig med en god politikk for helsen. Det er stor interesse for verdidebatt blant folk flest, og det bør få virkninger på de helsefremmende, forebyggende og rehabiliterende perspektivene for hvordan vi skal utvikle samfunnet. Det er et hovedmål å ha så få pasienter som mulig. Det innebærer å bruke politiske virkemidler som styrker det personlige ansvaret, og som styrker de områder som fellesskapet skal ha ansvaret for. I 1977 lanserte den amerikanske samfunnsforsker Wildavsky den såkalte 10-90-regelen, at helsetjenesten bestemmer bare 10 pst. av befolkningens helse, mens resten, altså 90 pst., bestemmes av forhold utenfor helsetjenesten som samfunnsforhold, levevilkår og livsstil. Derfor må vi bruke politiske virkemidler for å utjevne livskvalitet, helse, sykdom og tidlig død i tillegg til virkemidler som styrker det personlige ansvaret og den enkeltes ansvar. Jeg er derfor glad for og ser frem til helseministerens bebudede redegjørelse om folkehelsen til våren. Brystkreft er den hyppigste kreftformen hos kvinner og den viktigste årsak til tapte leveår. 750 kvinner dør årlig av denne kreftformen. Utvidelse av tilbudet om mammografiscreening er et viktig forebyggende tiltak for å oppdage kreften tidlig slik at flere kvinner overlever. Høyre er svært tilfreds med å ha oppnådd flertall for økte bevilgninger til dette området, slik at det kan utvides til å omfatte ytterligere to fylker. Arbeidet med å forebygge uønskede svangerskap må også intensiveres, både ved helsestasjonene og i skolene, slik at det når ungdommen. Høyre vil nå ha en fortgang i arbeidet med å få etablert et nasjonalt medisinskhistorisk museum i lokalene på Rikshospitalet. Og dette skal ikke være noe dødt museum med lagring av døde ting, det skal være et levende museum som skal brukes nettopp til folkeopplysning og til å styrke forståelsen for forebyggende og helsefremmende arbeid. En viktig oppgave for det offentlige er å sørge for et sosialt og økonomisk sikkerhetsnett for dem som av ulike grunner faller utenfor og trenger hjelp. Men det må være like viktig for det offentlige å forhindre at folk gjøres til klienter av velferdssamfunnet. Skatte- og avgiftspolitikken spiller i høyeste grad en rolle i fordelings- og velferdspolitikken. Høyre vil gi flere mulighet til å forsørge seg selv ved egen inntekt. Formålet med overgangsstønaden for foreldre som har aleneansvar for små barn, er å sikre inntekt og samtidig gi hjelp til selvhjelp slik at de blir i stand til å forsørge seg selv ved eget arbeid etter en overgangsperiode. Det må legges til rette for at flere enslig forsørgere tar nødvendig opplæring og inntektsgivende arbeid med selvforsørgelse som endelig mål. En tettere oppfølging av den enkelte vil gi større mulighet for å kombinere deltagelse i arbeidslivet med omsorgsansvar. Et stort antall småbarnsforeldre tar i dag utdanning, og de fleste finansierer utdanningen ved lån i Statens lånekasse. Det kan derfor synes urettferdig og tilfeldig at sivilstand under hele eller deler av utdanningen skal ha innvirkning på hvorvidt den enkelte skal tilbakebetale lån i en lang periode etter endt utdanning. Høyre mener derfor at utdanningsstønaden til enslige bør avvikles. Høyre er tilfreds med å ha vunnet fram med flere viktige helse- og sosialpolitiske saker ved dette budsjettet – tiltak som vil bidra til flere tilbud til dem som trenger det mest, tiltak som viser at Høyre i prioriteringen setter det viktigste først.