Trine Lise Sundnes (Arbeiderpartiet), 2022-01-11:
Min farmor bodde som barn i Øvre Vaskegang her i Oslo sentrum, rundt svingen ned mot Akerselva ved legevakten, som de fleste kanskje vet hvor er. Dit kom fiffens tjenere og leverte tøyvasken til husholdet de jobbet for. Jeg kan bare tenke meg hvordan vasken ble utført, og hvor hardt arbeidet var for en nybakt mor med ungen på armen. I kirkeboka fra Vaterland kirke står min oldefar oppført som løsarbeider. Det er heldigvis ikke dagens arbeidsliv, takket være fagbevegelsens innsats, fulgt opp av Arbeiderparti-regjeringene i etterkrigstiden med en fornuftig regulering som bygger oppunder faste ansettelser og utstrakt bruk av partssamarbeid. Her til lands har vi levd med vikarbyråer siden 1965, da Manpower etablerte seg i Norge. Fra 1971 ble det forbudt å drive virksomhet som går ut på å stille egne tilsatte til disposisjon for en oppdragsgiver, bortsett fra i kontor- og butikkyrker, som har hatt lovlig innleie i over 50 år. Den gang var forbudet motivert i mangelen på faglært arbeidskraft da utbyggingen av oljeindustrien begynte. Utleiefirmaer rekrutterte arbeidskraft fra bestående bedrifter. De kunne tilby ansatte bedre betalt, og bedriftene ble tvunget til å leie inn arbeidskraft for å få utført oppdragene, til en høyere pris. Naturlig nok var misnøyen stor blant ansatte. Ved noen verft var det sågar aksjoner for at de fast ansatte skulle oppnå samme lønnsbetingelser som de innleide. I dag er det motsatt. Innleide arbeidstakere, i stor grad fra Øst-Europa, utnyttes og underbetales, og selv med EUs likebehandlingsdirektiv, hvor en arbeidsgiver og oppdragsgiver ikke kan forskjellsbehandle lønnsvilkår og goder mellom arbeidstakere og innleide, gir likevel utstrakt bruk av innleie uønskede effekter. Det er åpenbart for meg at ved EU-utvidelsen som ga Norge tilgang til et enda større arbeidsmarked, burde det vært fulgt opp av et større ansvar og forpliktelser for bedrifter og virksomheter som benytter seg av innleie. Det har vært en betydelig vekst i bruken av innleide fra bemanningsforetak de siste ti årene, og selv om bruken har avtatt noe på bakgrunn av pandemien, er det ikke tvil om at regelverket må skjerpes inn og sørge for at bedrifter igjen tar arbeidsgiveriet sitt på alvor gjennom faste ansettelser framfor innleie. Det trygge, seriøse og organiserte arbeidslivet i Norge utfordres av useriøse aktører på jakt etter rask profitt, på bekostning av arbeidsfolk. Det bidrar til økende forskjeller, det svekker den norske modellen, og det svekker rekrutteringen til viktige yrker. Noen bransjer peker seg ut. Jeg er glad for at regjeringen er godt i gang med Hurdalsplattformen og arbeidet med reguleringer som kommer utnytting av arbeidsfolk til livs. Oppfølgingen av Fougner-utvalget, Den norske modellen og fremtidens arbeidsliv, er godt i gang. Mange av forslagene utvalget har kommet med, er sammenfallende med Arbeiderpartiets ønske om en storrengjøring i arbeidslivet. De har gjort en grundig jobb, og mange av forslagene fra utvalget bør ses i sammenheng. Det var også den entydige tilbakemeldingen fra dem som deltok på høringen om Rødts representantforslag. De ville vente på regjeringens forslag. Det er gledelig at Rødt har satt seg godt inn i både Arbeiderpartiets program og Hurdalsplattformen. Når vi allikevel velger ikke å støtte representantforslaget fra Rødt, handler det om respekt for de demokratiske prosessene som er både varslet av regjeringen og igangsatt. Det er nesten blitt litt som forut for de årlige lønnsoppgjørene. En vet at det snart er lønnsforhandlinger og påske når Stein Lier-Hansen fra Norsk Industri er ute og varsler at i år er det ingenting å gi. På samme måte vet en at så snart noen i regjeringen varsler at det jobbes med en sak, så kommer Rødt med et representantforslag ved første mulige anledning. Det er litt spesielt, men dog ikke overraskende at det er Rødts metode. De gikk tross alt til valg på ikke å søke regjeringsmakt. Faktisk kan en få inntrykk av, når en ser på mengden av representantforslag fra Rødt, at de mener regjeringen kun er et unødvendig forsinkende ledd. Vi bør være forsiktige med å forsere de demokratiske prosessene vi er så stolte av i dette landet. Vårt standpunkt har bred støtte blant arbeidslivets parter. Derfor står også Arbeiderpartiet på trygg grunn når vi ikke støtter representantforslaget fra Rødt, men avventer den igangsatte prosessen og forslaget fra regjeringen.