Siri A. Meling (Høyre), 2012-06-11:
Prognosene fremover som følge av klimaendringer tilsier at værforholdene i Norge skal bli våtere og varmere, og at innslagene av ekstremvær i ulike varianter sannsynligvis kommer til å opptre oftere. Dette får konsekvenser med hensyn til faren for flom og skred i Norge, hvordan vi skal leve med dette risikobildet, og hvordan vi skal møte denne utfordringen fremover. Stortingsmeldingen om flom og skred som vi nå har til behandling, er derfor en dagsaktuell og viktig sak med betydning for både små lokalsamfunn og større byer. Den statlige farekartleggingen har så langt avdekket at mer enn 150 000 mennesker i Norge bor i områder utsatt for flom eller skred. I tillegg kommer en rekke skoler, sykehus, barnehager, næringsbygg og den type innretninger. Innstillingen fra energi- og miljøkomiteen til Stortinget viser at det i hovedsak er en bred enighet omkring forståelsen av farepotensialet for flom og skred fremover og organiseringen av ansvaret og arbeidet innenfor flom- og skredproblematikken. Vi har mye vakker og spennende natur med høye fjell og dype daler, fosser, elver og fjorder. I Norge lever vi ganske tett på naturen, og vi er glad i å bruke den – både gjennom å utnytte ressursgrunnlaget i næringssammenheng og for glede, rekreasjon og opplevelse. Meldingen slår fast at det ikke er mulig å sikre seg 100 pst. mot enhver naturkatastrofe. Med norske terreng- og grunnforhold er det ikke realistisk å unngå fullstendig å bygge i flom- eller skredutsatt terreng, og det er heller ikke fysisk mulig eller økonomisk forsvarlig. Vi må imidlertid arbeide innenfor noen hovedakser. For det første er det viktig å styre arealbruken gjennom god arealplanlegging. Innenfor dette området er det avgjørende at det er klare ansvarsforhold mellom de ulike myndighetsnivåene: stat, fylkeskommune og kommunene, og selvfølgelig utbyggere og private aktører, og at arealplanleggingen er basert på kunnskap. Meldingen signaliserer at det området som fremdeles fremstår som noe uavklart når det gjelder ansvar, er hvem som har ansvar for skade på eksisterende bebyggelse, og komiteen er enig i at en opprydding når det gjelder dette spørsmålet, er nødvendig. Regjeringen varsler i meldingen en slik gjennomgang. Jeg forstår at f.eks. Bergen kommune hadde noen utfordringer etter jordskredet ved Hatlestad terrasse, hvor kommunen nærmest ble sendt fra departement til departement, og hvor det var uklarheter angående ansvarsforhold. Dette er selvfølgelig krevende for en kommune å skulle forholde seg til. I kjølvannet av denne hendelsen foretok Bergen kommune en egen ROS-analyse, en risiko- og sårbarhetsanalyse, av hele kommunen. Denne var dyr, men kommunen påkostet den selv. Fra Høyres side mener vi at staten må ta et større nasjonalt ansvar for kartleggingen, ha et fokus på kunnskapsutvikling og forskning og sørge for utdanningsløp som gir relevant kompetanse innenfor disse fagområdene. Folk skal kunne føle seg trygge på at områder som bl.a. legges ut til boligformål, skal være relativt trygge med tanke på fare for flom og skred. For å fremskaffe størst mulig kunnskapsgrunnlag ønsker man også å gjøre kartlegging og informasjon foretatt av private aktører tilgjengelig for både allmennheten og for myndighetene. Det tas i utgangspunktet sikte på å få etablert frivillige avtaler om å stille denne type informasjon til disposisjon for fellesskapet. For Høyre er det viktig at det etableres en god dialog med disse ulike private aktørene. Forebygging er alltid bedre enn å reparere skader i etterkant – det har også noe med folks trygghetsfølelse og livskvalitet å gjøre. Foreldre som sender sine barn med skolebuss hver dag i rasutsatte områder, føler naturlig nok en utrygghet. Kost–nytte-vurderinger legges til grunn for tiltak. Det er viktig fordi utfordringene fremover er store, og spørsmålet om hvor og hvilke tiltak som skal prioriteres, er viktig. Summen av penger vi ønsker og bør stille til disposisjon for denne type tiltak, vil alltid være begrenset, og da er det viktig med gode samfunnsøkonomiske analyser omkring kost–nytte-verdi. Høyre mener at vi må få en skikkelig kartlegging av utsatte områder i landet med en tilhørende strategi for hvordan denne situasjonen skal møtes. Vi mener staten må belage seg på å ta et større ansvar fordi utfordringene kommer til å bli større, og det er god samfunnsøkonomi i forebyggende aktivitet. Innenfor dagens system har kommunene en egenandel på 20 pst. Høyre mener det er riktig at det skal være en egenandel, men vi mener at denne bør være fleksibel med hensyn til at utfordringene kan gjelde for kommuner med små budsjetter. På vegne av Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti tar jeg opp forslagene som vi har fremmet i denne innstillingen.