trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-05-23:
Jeg bidrar gjerne til det, president, men av og til blir man inspirert andre veier også. Venstre har i sine alternative budsjetter gjennomført en stor rokering av ressurser. Vi foreslår en stor rokering av ressurser fra det regionale leddet til det lokale leddet. Det har vi tatt til orde for i denne salen de siste seks årene. Dette har vi fremmet forslag om i denne salen de siste seks årene. Det regjeringa nå gjør, er ganske lite i forhold til de forslagene som ligger i vårt alternative budsjett. Det er et fint skritt i riktig retning, men vi mener at det er grunnleggende feil fordi det handler om å øremerke midler som man skal søke på for hvert år. Det barnevernsfolk sier når vi snakker med dem, er at dette er så byråkratisk, dette er så kortsiktig, dette er ikke det de spør om. Vi har prøvd å gi dem det de spør om. Vi har prøvd å gi dem det og ført makt nedover i systemet. Vi har prøvd å lage en plan for hvordan man skal øke kompetansen i grunnfeltet. Det er det vi har ment hele tida. Og vi følger sannelig med på hva regjeringa gjør! Det har vi gjort hele tida. Vi har faktisk prøvd å bidra med gode ideer, og alt faller til jorden. Alt faller til jorden av gode ideer for hvordan man skal styrke denne førstelinjetjenesten. Alle sier at utfordringen i barnevernet i dag handler om styrking av førstelinjetjenesten. Det handler ikke om noen øremerkede midler man skal søke om, og som man en eller annen gang utpå våren får svar på om man får eller ikke. Det handler om et grunnleggende grep. Det var et flertall i denne salen, med både Venstre og SV, som gjorde det grepet at vi lagde Bufetat. Vi har innrømt at det var feil, og vi vil gjøre noe fort for å gjøre det bra igjen, men vi får ikke noe hjelp på veien. Det som frustrerer meg, er at når den nye, neste statsråden kommer, så skal det være en ny evaluering. Lysbakken kunne ha hørt på sine egne på fylkesårsmøtet i Hordaland SV, og hva de mener man skal gjøre. Venstre er klinkende enig. Man må gjøre et fundamentalt grep, og det er det vi prøver å diskutere. Da kan vi ikke møtes med svaret at vi ikke følger med på hva regjeringa gjør. Vi følger med på hva barnevernet gjør hele tida. Det reker folk inn og ut av kontorene i stor frustrasjon fordi det ikke skjer noen ting. Det er det vi har tatt inn over oss, og det er det forslaget vårt faktisk bygger på.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2011-05-23:
Barnehagen er under konstant diskusjon, og mange foreldre er både nysgjerrige og usikre, men også glade for det fantastiske tilbudet som barnehagen representerer. Vi vet at foreldre er meget bevisste på hva som er det beste for deres barn, og at de leter med lys og lykte etter tips, etter informasjon, om hvordan de kan legge best mulig til rette for sine barn og deres oppvekstvilkår. Vi ser det på Internett, der det pågår en enorm debatt hele tiden, vi ser at f.eks. Jesper Juul er en av dem som lever meget godt på foreldrenes nysgjerrighet og utrygghet, og vi vet at det er et stort fokus på dette også blant de ansatte i barnehagene. Et godt barnehagetilbud er, som vi var inne på i den forrige debatten også, en helt sentral del av familiepolitikken i Norge. Med full barnehagedekning har vi sikret foreldrene en reell valgfrihet. Gjennom innføring av makspris har vi gjennomført en årlig skattelette tilsvarende rundt 20 000 kr for småbarnsfamilier med to barn. Det er også gledelig at dette har skjedd uten at det har gått ut over kvaliteten i barnehagen. Vi vet at mange ansatte i barnehagen også er kritiske til at enkelte foreldre har behov for at barnet er lenge i barnehagen. Men dette vet vi også at mange ansatte evner å ta opp med foreldrene selv, og at man får gjort gode avtaler mellom foreldrene og barnehagen. Vi vet at foreldrene i stor grad bruker et mindre antall timer for sine barn i barnehagen enn det som er avtalt, slik at det problemet som skisseres fra Kristelig Folkepartis side i dette forslaget, anser vi som lite reelt. I og med at dette er et saksordførerinnlegg, vil jeg prøve å begrense min karakteristikk av forslaget fra Kristelig Folkeparti. Jeg vil heller la styrer Marianne Udnæs Brokke i Frantsebråten barnehage tale for meg. Hun sier at hun synes man bør tenke seg om før man innfører en tidsbegrensning, og uttaler følgende: «Vår erfaring er at foreldrene henter så raskt de kan. I denne saken er det viktig at man stoler på at foreldrene gjør de rette valgene for sine barn.» Kort sagt: Kristelig Folkeparti er alene i denne salen om å ønske å innskrenke foreldrenes valgfrihet. Et stort sett samlet storting står bak konklusjonene i svarbrevet gitt fra statsråden. Vi vet at dette løses i et godt samarbeid mellom barnehage og hjem, og vi ser ikke at det er noe behov for å innføre en maksgrense, som til og med ligger så høyt over det antall timer som de fleste foreldre benytter seg av i dag – hvilket vil kunne sende et uheldig signal også til andre om at det er en statlig anbefaling når det gjelder tidsbruk i barnehagen. Derfor nøyer jeg meg med det og ser fram til en god debatt. Så får vi se om vi kommer opp med noen flere synspunkter på saken.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2011-05-23:
Det har vært en interessant debatt. Jeg tror nesten hele Kristelig Folkepartis stortingsgruppe har vært oppe og kommet med sine synspunkter. Jeg tror at forslaget fra Kristelig Folkeparti er ærlig ment, og at det er gode intensjoner bak det. Men vi er uenige om hvorvidt dette er et riktig virkemiddel for å unngå at vi får for lang oppholdstid for barn i barnehager. Jeg tror foreldrene og de ansatte i barnehagen er de nærmeste til å se barnas behov, og vi vet at det løser seg i de aller fleste tilfellene der det er utfordringer. Jeg har selv snakket med mange som jobber i barnehagesektoren som har tatt opp ting med foreldrene når de synes at det utvikler seg til at man går litt for langt. Det har vært flere betroelser her i dag om hvordan det er med egne barn i barnehagen. For mitt vedkommende er det slik at vi har full plass i barnehage. Datteren vår startet kl. 11.00 i barnehagen i dag, og da krevde hun å bli en av de siste som ble hentet – hun ville ikke være blant de første som ble hentet. Så det er flere her som opplever at barna trives veldig godt i barnehagen, og jeg tror det er godt for norske foreldre å vite at det både er så god kompetanse blant dem som jobber der, og at det er muligheter for å ha fleksibilitet mellom arbeidslivet og et godt barnehagetilbud og det å være foreldre. Så har det vært et rørende engasjement for arbeidsmiljøloven. Det ble jo nesten en arbeidsmiljølovdebatt mer enn en barnehagedebatt. Det synes jeg som sosialdemokrat er vakkert å høre på, og det må jo bety at Kristelig Folkeparti for det første har innrømt at deres egne angrep på arbeidsmiljøloven var feil, og at man nå kanskje har kommet med en garanti for at ytterligere angrep på arbeidsmiljøloven fra Kristelig Folkepartis side vil ikke komme. Hvis det er sånn at det er et ærlig engasjement for arbeidsmiljøloven fra Kristelig Folkepartis side, er kanskje det beste de kan gjøre for norske arbeidstakere og norske småbarnsforeldre, å avvise Fremskrittspartiets, og også Høyres, stadige forsøk på å svekke arbeidsmiljøloven og skape et såkalt mer fleksibelt arbeidsliv, hvor hver enkelt arbeidstaker blir stående opp mot arbeidsgiveren for å forhandle om hvordan man skal organisere arbeidshverdagen, og om lønn. Det ville jo virkelig være et angrep på familiepolitikken og overfor norske småbarnsforeldre. Så bli med oss i kampen for å verne om arbeidsmiljøloven. Det er vi veldig for. Så håper jeg at denne debatten begynner å nærme seg slutten, men at vi går videre når det gjelder både å øke kvaliteten i barnehager og å sikre at de barna som går i norske barnehager, får et godt tilbud – om det er innenfor en fleksibel barnehage, eller om det er i mer strukturert tid. Jeg synes engasjementet fra Kristelig Folkeparti er prisverdig, for vi trenger en debatt om hva som er det beste for norske barnehagebarn. Der er vi langt på vei enige.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Dette er en problemstilling som i veldig liten grad er tatt opp med meg av noen av de som tilbyr barnehageplass i dag. Jeg vet at når det gjelder det tilbudet som var i tilknytning til Gardermoen, hvor det var større fleksibilitet rundt åpningstidene, var det først og fremst at det ikke var mange som etterspurte tilbudet, som gjorde at man tenkte nytt rundt det, og ikke mangel på støtteordninger. Hvis de problemstillingene kommer opp, skal jeg være åpen for å diskutere det. Men jeg tror at selv om diskusjonen kommer opp om hvordan man f.eks. skal kunne gå turnus og være enslig med ansvar for barn og samtidig ha et godt barnehagetilbud eller jobbe i ulike skiftordninger, vil veldig mange foreldre likevel bestrebe seg på at den tiden som barna er i barnehagen, er den tiden som de fleste andre barn er i den barnehagen, fordi det er felles opplegg der. Det er der lek og kontakter vil være. Så selv om det kan være behov for noe større grad av fleksibilitet i tilknytning til en del arbeidsplasser, har ikke jeg noen tro på at dette blir en stor problemstilling.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg mener absolutt ikke at det er aktuelt å endre de bestemmelsene vi har i dagens arbeidsmiljølov. Men jeg synes det er litt merkelig at Kristelig Folkeparti ser det slik at det er å gå på jobb for et barn å gå i barnehagen, for vi bestreber oss på at innholdet i barnehagen skal være noe annet enn barnearbeid – selv om barn selvfølgelig blir slitne av å være mange timer i barnehagen, ofte i intens lek. Men når man ser på hvordan småbarnsforeldre bruker de mulighetene de har for opphold i barnehagen, er nesten alle helt enige med meg: 47,5 timer er for lenge å være i barnehagen. De gjør det de kan for å korte ned på den tiden for å finne balansen, og den finner de i gjennomsnitt i 35 timer i uken. Det som blir representanten Håbrekkes problem, er at hvis det da finnes en enslig forsørger som plutselig blir forlatt, står alene med to unger og har en heldagsjobb, må hente og bringe og ordne og greie alene, kan det tenkes i en periode at hun vil streve med å klare å holde 47,5 timers uke. Hva vil representanten Håbrekke si til henne?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg har vel samme erfaring som representanten her i at hvis man plutselig skulle glede sitt barn ved å komme tidlig og hente, og virkelig trodde man hadde en fin tidlig ettermiddag foran seg, så er man ikke like ønsket som man gjerne skulle tenke seg å være selv. Jeg har tillit til at barnehagene organiserer barnehagedagen godt, og det er helt riktig at å være sju–åtte timer i intens lek i store barnegrupper er slitsomt. Det er slitsomt for alle. Derfor bestreber veldig mange barnehager seg på å ha stillekroker – muligheter for barn til å trekke seg unna. Barn er ulike, og de har forskjellige behov. Det er et absolutt mål for en veldrevet barnehage at det skal være muligheter nettopp for å variere og trekke seg unna hvis man trenger litt mer ro og fred.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg skal prøve ikke å være for polemisk i avslutningen, slik at komiteen, som har lengtet etter at debatten skulle avrundes, kan få gjøre det. Jeg har bare lyst til å gi uttrykk for følgende dilemma: Når vi ser på hvordan småbarnsforeldre bruker barnehageplassen, så legger vi vekt på at barnehagedagene ikke skal være for lange, og at det skal være en god balanse mellom den tiden barna har i barnehagen, og den tiden foreldrene er sammen med dem. Det er hele Stortinget enig om. Problemet er når man begynner å prøve å lovregulere det. Man må i tilfelle bestemme seg for antall timer man mener skal være en makstid. 47,5 timer makstid i barnehagen er veldig lang tid. Det er under 20 pst. som bruker barnehagen mer enn 41 timer, og vi vet ikke om det er noen, eller hvor få det er, som bruker den i mer enn 47,5 timer. Ergo kommer man i den situasjonen at en godt kan sette et tidspunkt eller et antall timer som kan oppleves som en anbefaling og ikke som det motsatte, hvis man er opptatt av den balansen. Derfor må man også tenke igjennom hva slags type spesielle situasjoner man kan komme i, hvis man ønsker å lovregulere dette. Da er det er helt riktig som representanten Håbrekke sier, at 60 pst. av barnehagene har en åpningstid på mellom ni og ti timer, er ikke noen aktuell problemstilling, fordi de færreste faktisk kan være mer enn 47,5 timer i barnehagen innenfor dagens åpningstid. Men det finnes noen få, og da vil man også komme i de situasjonene at det finnes noen enkelteksempler i en krisesituasjon i en familie, hvor det kan være sånn at man i en uke eller to eller tre har behov for å være lenger enn 47,5 timer i barnehagen. Det har Kristelig Folkeparti forbudt, og da må man svare på: Hva gjør man i slike tilfeller da? Det er fullt mulig å ta opp en diskusjon rundt balansen i barnehagetid for familier, men det er ikke alle intensjoner det er lett å lovregulere på en fornuftig måte for småbarnsfamilier. Så ønsker forslagsstillerne å forby kvelds- og nattåpne barnehager. Det har vi i veldig liten utstrekning i Norge. De stedene det er noen diskusjon, er det tilknyttet helt spesielle arbeidsplasser. Jeg kan ikke se at det er en aktuell problemstilling å gå inn med så bombastiske virkemidler som det. Jeg tror at de eksemplene vi kan komme opp i når det gjelder større fleksibilitet i åpningstid i barnehagene, vil være sånn at vi hele veien må prøve å gå balansegangen mellom barns rettigheter og foreldrenes rettigheter og selvfølgelig holde stand hvis det er sånn at grådige arbeidsgivere frarøver dem tid.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg har veldig sjelden opplevd at man kritiseres for å være åpen og imøtekommende når man hører noen argumenter i en diskusjon som kanskje fortjener at man tenker på det en runde til. Men mine motforestillinger når det gjelder dette forslaget, er at en hovedbegrunnelse i Dokument 8-forslaget er at flere elever skal kunne fortsette fra videregående til studier samme høst, til tross for at de har strøket i et fag eller to. Det får vi uansett ikke til, for opptaket til videre studier er gjort. Men argumentet om at man kan være mer motivert rett etter at man har strøket i et fag enn et halvt år etter, tror jeg kan gjelde for en del. Da er det ett motargument igjen, og det er: Skal vi gjøre det veldig lettvint å slappe av fra påske til juni – at det ikke er så farlig om man stryker i et fag, eller to, eller tre, fordi det jo tross alt finnes sommerskoler og en lettvint måte å få tatt igjen dette på likevel? Det er vi ikke tjent med, for vi er tjent med at elevene deltar i undervisningen og at de blir utfordret gjennom hele skoleåret.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg vil gjerne oppfordre opposisjonen til å oversende dette forslaget, men jeg har ganske mange motforestillinger til tross for at jeg ser at det kan være gode argumenter for. Vi er f.eks. ikke tjent med at man forholder seg til eksamen som noe man kan få gjennomført etter en eller to ukers intensivt sommerkurs. Vi er tjent med at elevene har den innstillingen til å gå på videregående opplæring at det er en kontinuerlig læringsprosess gjennom tre år. Så spørsmålet er: Hva slags sikkerhetsventiler skal man i tilfelle ha for dem som ikke fullfører? Hvis man setter i system at det ordinært skal kunne gjennomføres en eksamen i alle fag tidlig i august, etter at man har gjennomført en slik type intensiv opplæring, så tror jeg jo faktisk at en del slapper av litt mer, at dét kan være en motforestilling. Men det er et forslag som absolutt kan diskuteres en runde til.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Ja. Men jeg har vel såpass mye nærkontakt med såpass mange ungdommer at jeg vet at enkelte at dem kanskje kunne tenke seg å ta litt lettere på eksamen – ordinær eksamen – hvis det kun kort tid etter var mulig å gå opp igjen på nytt, med ekstra bistand intensivt. Såpass tror jeg vi kan innrømme at noen ville oppføre seg. Så er spørsmålet: Er det verre å tilby det enn å gi dem en ny sjanse? Og er det slik at hvis de ikke har det tilbudet, ville de ha fortsatt? Jeg tror at en ulempe ved å gjennomføre det i stor skala vil være at noen som godt kunne ha strukket seg litt mer, som godt kunne ha dempet russefeiringen sin litt, som godt kunne ha hengt i litt mer gjennom de tre årene de hadde, ville falt for fristelsen til å slappe av litt. Men la oss se på om det går an å finne den rimelige balansen, slik at det er en sikkerhetsventil man snakker om.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Det er jo nettopp derfor vi har opprettet et nasjonalt senter: for å systematisere den kunnskapen vi har. Det er derfor vi deltar i internasjonale forskningsprogrammer. Det er derfor vi har styrket utdanningsforskning generelt sett. Å si at all tavleundervisning er bra undervisning, vil i hvert fall ikke jeg sette to streker under. Det er vel egentlig heller ikke meningen når man lager en slik overskrift. Tavler kan brukes bra eller dårlig, og IKT kan brukes bra eller dårlig. Det kan være en utrolig tidstyv for en lærer. Det kan også være det som virkelig får en klasse til å gnistre av interesse. Derfor er det spørsmål om hvordan man bruker det mest effektivt, hvilke opplegg som er de beste, og hvordan det skal utvikles. Det er nettopp derfor vi har opprettet IKT-senteret.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg er veldig forundret over Høyres tilnærming til denne saken. Jeg trodde at de hadde noen sympatier med hensyn til hvordan en skal prioritere å fokusere mest på de nasjonale strategiene som man gjennomfører i skolen. Derfor fokuserer vi nå mest på realfag. Vi fokuserer også på lesing når det gjelder guttene. Men det virkemiddelet vi benytter oss av når det gjelder IKT, er den jobben som det nasjonale senteret for IKT skal ha. Det er ikke slik at vi har en strategi for hvert av våre nasjonale sentre. Det er slik at vi velger ut noen overordnede nasjonale strategier på noen områder. I forbindelse med Tidsbrukutvalgets undersøkelser ble nettopp noen av disse utfordringene trukket fram. Det enkleste for meg nå hadde vært å si at kjære vene, vi lager en nasjonal strategi, binder den inn mellom noen tykke permer, sender den ut til skolene og sier: Gjør jobben! Nei, nå skal vi ha hovedfokus på det vi mener er viktigst. Nå skal IKT-senteret serve med de virkemidlene de trenger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg skjønner dybden i dette spørsmålet. Slik jeg forstår det Dokument 8-forslaget som er fremmet, etterlyses det en nasjonal strategi for IKT. Vi har en strategi for IKT som er å opprette IKT-senteret, som er å gi dem beskjed om hva som er deres arbeidsoppgaver. Nettopp i det inngår mye av det som ville vært en del av en nasjonal strategi. Men hovedpoenget vårt er at vi konsentrerer oss om å gjennomføre de strategiene vi allerede har bestemt. IKT-senteret er nylig opprettet. De har fått disse arbeidsoppgavene. Dem skal de utføre. Det skal jobbes tverrfaglig med de utfordringene vi har når det gjelder å benytte IKT for å gjøre undervisningen mer spennende. Og det kan godt tenkes at vi på et senere tidspunkt kommer tilbake til en nasjonal strategi for IKT, men på dette tidspunktet mener vi at vår prioritering er riktig.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg synes det er en ordbruk hinsides noe av det som har vært temaet i diskusjonen her i dag, å kalle det for en «ansvarsfraskrivelse», og at man ikke har noe mål og noen mening med IKT-satsingen. Det er helt feil. Man oppretter ikke et nasjonalt senter for IKT i Tromsø hvis man ikke har en plan og en systematikk i forhold til hvordan man skal gjennomføre en innsats når det gjelder de grunnleggende ferdighetene. Å benytte den typen karakteristikker i denne debatten må jeg si er helt på jordet. Vi har opprettet et nasjonalt senter. Vi har et meget intensivt arbeid i veldig mange kommuner, fylkeskommuner og skoler når det gjelder bruk av IKT. Vi har en ambisjon om å bruke det som et virkemiddel i ulike fag, men vi kan ikke tro at hver gang vi har en utfordring i norsk skole, så er svaret på det en nasjonal strategi, på toppen av de nasjonale strategiene vi har fra før. Vi har en plan for hvordan vi skal gjennomføre et bedre arbeid for IKT i skolen. Det ligger i det oppdraget som IKT-senteret har fått. Det ligger i den jobbingen som foregår veldig mange steder per i dag. Den nasjonale strategien, som er den viktigste vi nå skal gjennomføre, dreier seg om realfag.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Bare en kort merknad. Jeg har selvsagt ikke karakterisert stortingsrepresentanter i denne debatten. Men jeg mener at når man bruker så sterke ord som å beskylde stortingsflertallet for «ansvarsfraskrivelse» i forhold til en grunnleggende ferdighet, så går det langt ut over det noen andre i denne debatten har brukt av karakteristikker. Jeg synes at i den diskusjonen som nå går rundt IKT, har det vært grader av diskusjon om hva slags virkemidler man skal bruke, ikke uenighet om at IKT-ferdigheter er viktig, ikke uenighet om at vi har opprettet et nasjonalt senter som nettopp har som oppdrag å samarbeide med skoleeiere, kommuner og fylker for å få til en god utvikling når det gjelder IKT rundt om i Skole-Norge. Det mener jeg er nettopp en oppfølging av det som har vært intensjonene for det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Jeg var innom noe av dette i mitt innlegg. Et etterutdanningstilbud til lærerne vil være én måte å gå fram på. En annen måte er å utvikle pedagogiske ressurser – altså et sted hvor lærere kan henvende seg for å få materiell, som de på enkelt vis kan bruke, om nettopp disse problemstillingene, inkludert vår egen historie og den 26. november, som jeg var inne på i innlegget mitt. Det er jo nettopp det som er overskriften på hele rapporten fra Inge Eidsvågs arbeidsgruppe, nemlig at det kan skje igjen. Hele vaksineringen mot at det kan skje igjen, er kunnskap, men det er også holdninger. Begge disse to områdene er den røde tråden gjennom de anbefalingene vi får fra denne gruppen, i tillegg til at den anbefaler at dette blir et tema i 2014-jubileet.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Det er nødvendig med gode ordninger som gjør det mulig å kombinere yrkesdeltakelse med god og stabil barneomsorg. Stadig bedre permisjonsordninger for småbarnsforeldre, kontantstøtte, stadig flere barnehageplasser, gode sykelønnsordninger osv. er viktige tiltak, og det er bra. Det er likevel mange barnefamilier som kjenner at de får for lite tid sammen, ikke minst i småbarnsfasen. Kristelig Folkeparti ønsker derfor å være med på å videreutvikle og målrette eksisterende ordninger og foreslå nye virkemidler som kan medvirke til å gi en bedre ramme om de første leveårene til barnet. Det er intensjonen. Bedre permisjonsordninger for småbarnsforeldre og en sterkere kontantstøtteordning er to viktige mål, barnehageplass med god kvalitet til alle som ønsker det, et annet. På flere områder har utviklingen i lang tid vært at arbeidslivet i økende grad har måttet tilpasse seg familielivet. Det har bl.a. skjedd gjennom stadig bedre permisjonsordninger for småbarnsforeldre. Det er en ønsket utvikling, og vi må passe oss slik at denne utviklingen ikke snur. Jeg deler uroen til forslagsstillerne for at utviklingen skal bli slik at familielivet i sterkere grad må tilpasse seg arbeidslivet, og ikke omvendt. Kristelig Folkeparti er opptatt av at barnehager med lange åpningstider ikke må bli en ordning som fører til økt press om lengre arbeidsdager. Åpningstiden i barnehagen eller avtalt oppholdstid har for mange satt en grense for hvor lenge småbarnsforeldre kan være på jobb. Et døgnåpent barnehagetilbud uten maksimal oppholdstid for barna kan føre til at foreldrene står svakere overfor en arbeidsgiver som ønsker at man skal være lenger på jobb. Lengre åpningstider kan føre til at barna er lenger i barnehagen, og lengre åpningstider kan føre til økt press om lengre arbeidsdager for foreldrene. Kristelig Folkeparti går mot en tanke om at barn skal være lenger i barnehagen for å bøte på tidsklemma. Hvis småbarnsforeldre ikke har mulighet til å hente barnet sitt etter 9,5 timer i barnehagen, er det arbeidslivet som må tilpasse seg barna og familienes behov, og ikke omvendt. Vi vet at enkelte barn har for lange dager i barnehagen, og jeg tror det er på tide at vi diskuterer om det skal være en grense, om det skal være en makstid – en regulering som verner om barnet, som tar utgangspunkt i det behovet som barnet har, ikke det behovet arbeidslivet har for foreldrenes arbeidskraft.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Dette forslaget handler om barns rettigheter. Det handler om å innta perspektivet: Hva er best for barnet? For nettopp det er det aller viktigste. Det er en god rettesnor alltid å stille seg dette spørsmålet om hva som er best for barna i et samfunn. Dette forslaget handler om at arbeidslivet ikke skal styre barnets hverdag: Arbeidslivets krav og forventninger skal ikke være det som avgjør hvordan familiens liv skal være. Kristelig Folkeparti mener det er grunn til å advare mot denne tenkningen, som f.eks. preger Fremskrittspartiets merknader i innstillingen. Der skriver de: «Disse medlemmer legger her til grunn at skift- og turnusarbeidere skal ha rett til å motta tjenester fra det offentlige gjennom sine skattepenger, på lik linje med andre arbeidstakere.» Det er denne tankegangen som også kommer til uttrykk i Fellesforbundets prinsipprogram, som sier at barnehagens åpningstid skal være tilpasset arbeidslivets behov. Det som er interessant, er at Fellesforbundet også i sitt blad skriver: «Vi trenger debatt om forholdet mellom arbeid og fritid.» De antyder videre at på landsmøtet sitt i oktober vil dette komme til å bli en debatt. Det synes vi er positivt. Vi trenger debatten. Kristelig Folkeparti mener at barnehagen skal dekke barnets og familiens behov, ikke arbeidslivets behov. Det er en stor og viktig forskjell her. Det er denne tankegangen om at alt skal tilpasses arbeidslivets behov som Kristelig Folkeparti advarer mot. Det er nettopp dette perspektivet som legger slikt press på familiene og på barnas hverdag. Og det er også dette som skaper behov for begrensninger på åpningstider og oppholdstider i barnehagene. Kristelig Folkeparti mener vi trenger reguleringer, som en vernebestemmelse, en beskyttelse for barna – og for familiene. Og jeg er litt skuffet over at alle partiene, med unntak av Venstre, som har kommet med et konstruktivt forslag, umiddelbart har smelt døren igjen. Dette er ikke en debatt som bare Kristelig Folkeparti har behov for å ta. I Fellesforbundets blad, som jeg nevnte, sier bl.a. barneombudet, Reidar Hjermann, i en uttalelse: «Døgnåpne barnehager er ikke til for barna, men for å ivareta de voksnes interesser. Et slikt tilbud fører til at arbeidsgiverne spiser enda mer av familiens tid sammen.» Helt til slutt. Jeg er enig med statsråden i at barnehagen er et pedagogisk tilbud. Det er vi jo alle enige om. Men det er jo også begrenset hvor mye pedagogikk, og hvordan man kan styre en barnehage pedagogisk om natten. Den debatten synes jeg godt vi kan ta også.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Jeg leser følgende om de svenske nattåpne barnehagene: «Klokka ni har kveldsroen senket seg i barnehagen. Legoen og malesakene er pakket sammen. Lisa og Ella spiser litt frukt mens de får med seg siste episode av spenningsserien Svaleskär på TV'n. Så er det tid for tannpuss og godnattfortelling. De har lagt seg med klærne på. Det er bare et par timer før mamma og pappa kommer fra kveldsskiftet.» Det er realiteten. Jeg skal ikke si noe om det. Men i Sverige er det også slik at barn opp til 13 år overnatter i barnehagene når foreldrene er på jobb. Det kan jo heller ikke sies å være et pedagogisk tilbud, vil jeg tro, at 13-åringer overnatter i barnehagene. Statsråden sier at vi har ikke noen særlig problemer, og at det er lite brukt, og derfor gjør vi ikke noe. Det er jo nettopp derfor Kristelig Folkeparti tar opp denne saken i dag. Vi ønsker å være i forkant av en debatt om et system som er kommet i nabolandet vårt, og som vi på mange måter synes kanskje har gått litt for langt. Det er mange som har sagt at de skjønner intensjonen i Kristelig Folkepartis forslag, at vi egentlig vil det beste. Ja, det vil vi jo alltid for barna våre. Men jeg synes det er litt rart at så å si alle partiene, og statsråden også, bare dønn avviser alt. Man vil på en måte ikke gå inn og se at dette kan komme til å bli et problem, ja at det kanskje er et problem allerede noen steder. Det synes jeg er pussig.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Til vanlig sitter jeg i arbeids- og sosialkomiteen og styrer mest med arbeidsmiljøloven, og ikke barnehagetider. Men derfor hadde jeg merket meg ut denne debatten som en interessant debatt å følge, og jeg bestemte meg for at hvis det ble sagt nok interessant, skulle jeg også komme med noen bemerkninger. Mitt utgangspunkt er som sagt at jeg jobber med arbeidsmiljøloven. Og i den sammenheng må jeg jo si at regjeringspartiene ofte har en litt annen argumentasjon enn det jeg har hørt i denne saken. Mitt utgangspunkt når jeg tenker på et godt samfunn, er å få familien til å fungere. Det er det også når jeg snakker om arbeidsmiljø. Familiene er forskjellige, familiene har ulike behov, og de trenger en valgfrihet. De trenger en god og trygg barnehage med fleksible åpningstider, og de trenger en god kontantstøtte, helst enda bedre enn i dag. Men valgfriheten forutsetter også at du har noen rettigheter, at du har mulighet til å kunne jobbe, men at du også har en mulighet til å kunne begrense deg dersom det trengs, eller at du har noen som verner deg fordi du er så avhengig av jobben at du trenger å jobbe lenger. Derfor har vi en arbeidsmiljølov som er god, som trenger modernisering og forbedringer hele tiden, men som er god, og som verner de ansatte. Det betyr også at den verner de ansatte og gir de ansatte kort på hånden når de kommer i en situasjon som vil være vanskelig. Det er mange som har nevnt aleneforsørgeren. Jeg syns aleneforsørgerne skal få lov til å ha det kortet på hånden i forhandlinger med arbeidsgiveren at de har en unge som skal hentes i barnehagen, og at de derfor skal få lov til å gå hjem. Derfor kunne den arbeidstakeren kanskje heller få litt andre arbeidstider enn kveldsvakter, eller nattevakter. For jeg må jo si at det undrer meg veldig at de sosialistiske partiene er så ivrige for en døgnåpen barnehage. Når jeg sitter og følger arbeidsmiljøloven, leser jeg også litt fra fagforbundet, og de gikk gjennom hvordan det fungerer i Sverige. I Sverige har de døgnåpne barnehager, og det er historier om voksne som er på jobb i åtte timer, og som trenger å sove ut noen timer etterpå, og det blir fort til at du blir 14–16 timer borte fra ungene dine. Det er ikke så enkelt å få de døgnåpne barnehagene til å gå opp. Så sier statsråden at dette i veldig liten grad er noe problem. Jeg forstår at det er snakk om ca. 19 pst., så da er ikke det et lite problem. Skal vi se vekk fra arbeidsmiljøloven bare for dem? I Sverige har halvparten av kommunene døgnåpne barnehager. Jeg tror rett og slett at Kristelig Folkeparti er litt i forkant av det som kommer til å bli en enda større debatt, men det er ikke så uvanlig at Kristelig Folkeparti ligger litt foran. Det som også blir et paradoks, er at statsråden sier at det skal være et godt pedagogisk tilbud. Jeg klarer ikke helt å se at en døgnåpen barnehage skal ha så mye pedagogisk tilbud midt på natten. Jeg er skuffet over at en ikke er villig til å gå mer inn i debatten, for som Magasinet, fagbladet til Fellesforbundet, sier: «Kjør debatt!» Det er en viktig debatt å ta.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Etter å ha lyttet til denne debatten er det viktig å understreke at Kristelig Folkeparti har tillit til foreldrene. Vi har tillit til at foreldre gjør det de kan for å være sammen med ungene sine. Enhver forelder vil det som er best for barnet sitt. Men i møte med samfunnets rammer og forutsetninger er det ikke alltid like lett å velge det vi primært ser som den beste løsningen for barnet vårt hver eneste dag. Som foreldre tror jeg vi alle har kjent på dette krysspresset av forventninger fra flere hold, som gjør at vi noen ganger dessverre går på akkord med egne ønsker og behov for oss selv og for barna våre. Det er nettopp i dette, i forhold til det å få lov til å gjøre det vi mener er rett for barna våre, vi mener det er nødvendig at myndighetene legger føringer for barnehagenes åpningstider og maksimal oppholdstid i barnehagene. Vi ønsker gjennom de reguleringene vi nå har fremmet, å støtte foreldrene og gi dem mulighet til overfor arbeidsgiver å begrense egen arbeidstid og eventuelt kvelds- og nattarbeid. Intensjonen med dette forslaget er å legge til rette for og gi gode rammer for småbarnsforeldre i møte med krav fra arbeidsgiver og samfunnet for øvrig. Jeg har merket meg at dette er argumentet barneombudet bruker når han er opptatt av å advare mot døgnåpne barnehager. Han mener et slikt tilbud vil føre til at arbeidsgiverne vil spise enda mer av familienes tid. Han mener arbeidsgiverne må være med på å legge forholdene til rette for arbeidstakere med små barn. Det betyr at arbeidslivet må tilpasse seg familielivet, i stedet for at familielivet og barnehageåpningstidene skal tilpasses arbeidslivet. Når barneombudet har advart mot døgnåpne barnehager og går for lover som regulerer oppholdstid i barnehagen, har han også argumentert med at ingen barn har godt av å være i barnehagen til alle døgnets tider, og at ingen barn har godt av å være for lenge i barnehagen. Dette tror jeg de fleste av oss er enige om. Men så er vi uenige om hvordan en slik regulering skal settes ut i livet. Kristelig Folkeparti mener det vil være viktig at Stortinget gir signal om at vi ønsker å sikre barnas rettigheter. Jeg er et barnehagebarn. Jeg tror jeg er et godt voksent menneske. Mine barn er barnehagebarn. Jeg tror de blir noen gode voksne mennesker. Men til representanten Knutson Barstad: Det er NSBs forsinkelser som har gjort at jeg har måttet betale bøter til barnehagen, fordi NSB er forsinket, og fordi jeg har pendlet 40 km hver eneste dag mellom barnehage og arbeidsplass.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-05-23:
Eg er glad for at statsråden brukte fire av fem minutt til å argumentere for mindretalsforslaget. Det gir håp om at regjeringa på sikt kanskje vert meir einig med mindretalet enn dei kjem til å gje uttrykk for ved voteringa i dag. Men det er likevel slik at når ein seier at det er utelukkande praktiske årsaker som gjer at ein på ein måte stoppar dette no, samtidig som ein ser alle dei fordelane som statsråden glimrande framførde i sitt eige innlegg, så er jo då spørsmålet: Kvifor blir ein så oppteken av systemtenkinga framfor faktisk å gå inn og løyse utfordringa for desse elevane – som vi veit det er stor risiko for ramlar ut av utdanningsløpet viss ein ikkje følgjer dei tettare opp? Kvifor avviser statsråden det så tydeleg som ho gjer i brevet som er sendt til komiteen, når ein samtidig i dag brukar fire–fem minutt på å argumentere for mindretalet sitt forslag?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-05-23:
Vi har jo mykje statistikk når det gjeld skulen i Noreg. For eksempel veit vi det er grundig dokumentert at tavleundervisning, sjølv om ho ofte kan synast litt kjedeleg for elevane, verkar. Vi veit ikkje like mykje om korleis IKT-bruk i skulen slår ut. Meiner statsråden at vi veit tilstrekkeleg, eller meiner ho at det hadde vore på sin plass med ein større forskingsinnsats på dette feltet – for å hente ut erfaringane og for å kunne innrette IKT-satsinga i skulen vidare, basert på dokumenterte fakta i staden for på synsing om korleis vi skal innrette dette arbeidet?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2011-05-23:
Først vil jeg si at det har kommet inn en feil i den første merknaden fra flertallet i innstillingen. I den nest siste setningen i merknaden skal det stå: Slik flertallet ser det, kan elevene like gjerne delta i den ordinære høsteksamen i november/desember, som er for elever som har fått karakteren 1 i standpunkt, osv. Så har vi det rett. Kristelig Folkeparti foreslår å avholde en eksamen ekstra i fagene norsk og engelsk for å hindre bortvalg og sikre at flere får studiekompetanse. Hele komiteen er enige om at frafallet i videregående opplæring er for høyt, og vi vet at regjeringen har igangsatt en rekke prosjekter for å hindre dette, bl.a. gjennom partnerskapet Ny GIV. Det er stor enighet i komiteen – naturlig nok – om at flest mulig bør fullføre utdanningen sin på normert tid, og at f.eks. sommerkurs eller intensivopplæring kan hjelpe elevene til å nå dette målet. Forslaget fra Kristelig Folkeparti er konkret, og innebærer at regjeringen skal innføre ekstra, nasjonale eksamener i to utvalgte fag. Det er ikke sentrale føringer eller andre juridiske bestemmelser som hindrer gjennomføring av f.eks. en eksamen i engelsk på slutten av sommerferien. Hindringene er først og fremst praktiske – f.eks. utforming av eksamensoppgavene og tid til å gjennomføre sensurering i løpet av sommeren. Selv om en ekstra eksamen gjennomføres på slutten av sommerferien, vil det likevel ikke være praktisk mulig å få resultatene før september/oktober. Da kan elevene like gjerne delta i den ordinære høsteksamen, som er for elever som har strøket til eksamen eller har vært syke. Disse elevene har rett til å gå opp til den første påfølgende eksamen i faget. For elever som stryker til eksamen i et fag i vårsemesteret i 3. klasse, Vg3, vil mulighetene for å komme inn på høyere utdanning samme høst være spolert, uavhengig av om muligheten for å ta opp faget i sommerferien er der eller ikke, siden opptak til høyere utdanning skjer i løpet av sommeren – og oftest i juni. Engelsk fellesfag er en eksamen som elevene tar enten etter Vg1 eller Vg2, og disse elevene kan fortsette sin videregående opplæring en stund til, og kan ta denne eksamenen på nytt ved neste ordinære eksamen. Vi vet at elevene kan gjøre seg ferdig med eksamen i engelsk på Vg1 eller Vg2. Om de har strøket i engelsk, kan f.eks. skoleeier legge til rette for sommerskole og høsteksamen. Jeg har problemer med å se hvorfor en skal legge til rette for dette tilbudet kun i fagene norsk og engelsk. Hvis en legger til rette for eksamen i norsk og engelsk, er det vanskelig å forsvare hvorfor man ikke gjør det i andre fag. Tilbyr man eksamen i mange andre fag, vil ordningen bli kostbar og tidkrevende. Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre skriver i merknadene at fylker som har eksamen fastsatt lokalt, har gode resultater ved å tilby ekstra eksamen. Men det vil alltid være opp til skoleeier å bestemme organisering, gjennomføring og sensurering av lokalt gitte eksamener. Utfordringen er jo å utforme nye eksamensoppgaver og få gjennomført sensureringen i løpet av sommerferien.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-23:
Med Kunnskapsløftet kom digital kompetanse inn som den femte grunnleggende ferdigheten, og det er usedvanlig viktig at vi har like høye ambisjoner om å lykkes med innføringen av den som vi har når det gjelder de andre disiplinene. Jeg står her med tredjegenerasjons strategi for realfagene, og om den har vi med den største selvfølgelighet sagt at den er kommet for å bli. Det er vanskelig å skjønne hvorfor det skal være mindre viktig at vi på et så sentralt felt som IKT-feltet, med de store investeringer som er gjort, og så viktig som dette nå er for å lykkes i en innkjøringsfase, ikke skal kunne ha en nasjonal strategi. Jeg synes ikke statsråden var overbevisende i sin redegjørelse her for hvorfor det ikke skulle være slik. Så jeg vil spørre henne: Hvorfor er det mindre viktig for Senter for IKT i utdanningen å ha en strategi i bunnen for sitt arbeid enn det er for Matematikksenteret, f.eks.?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-23:
Da jeg besøkte Senter for IKT i utdanningen i Tromsø, fikk jeg med meg den siste ITU Monitor, som er fra 2009 – i hvert fall var det den siste de hadde da jeg besøkte dem for vel et halvt år siden. Da er det på en måte veldig iøynefallende at vi har en ganske lang vei å gå i norsk skole før vi kan være beroliget med hensyn til at vi ikke nå på nytt driver og utvikler skiller mellom elever som vi senere ikke greier å tette igjen. Derfor er det så viktig at vi nå er skikkelig dedikert, og at det ikke glipper i satsen med tanke på det med digital kompetanse og utviklingen av digitale ferdigheter. Jeg skal bare referere til et par–tre punkter. Et av hovedfunnene er at grunnskolen fortsatt ligger langt etter videregående skole når det gjelder bruk av IKT i det daglige skolearbeidet. I tillegg finner vi i likhet med tidligere målinger at det fortsatt er store variasjoner mellom elever, skoler og trinn, og vi ser digitale skiller mellom elever i studien, både når det gjelder anvendelse av datamaskin og digital kompetanse. Ergo er det en betydelig jobb å gjøre før vi kan si oss fornøyde når det gjelder å nå de målene som ligger så tydelig plantet i Kunnskapsløftet. Når det gjelder strategien for realfag, vet vi at den strategien ikke er sugd verken av Naturfagsenterets bryst eller av Matematikksenterets bryst. Det er en strategi som er utarbeidet i samarbeid mellom utdanningssektoren, forskningssektoren og næringslivet. På samme måte tenker jo Høyre at det er viktig at det nasjonale senteret og utdanningsmyndighetene også orienterer seg i forhold til den verdenen vi lever i, og med tanke på de stadig nye kompetansekravene som også møter oss når det gjelder digital kompetanse. Representanten Rindal var opptatt av at Høyre ba om mange strategier. Ja, vi gjør faktisk det. På de områdene hvor vi har høye ambisjoner på vegne av norske elever, og hvor vi ønsker at norske elever skal møte et likeverdig skoletilbud, er det faktisk vesentlig at vi har noen nasjonale bestemmelser som skal sikre at enten man begynner på skolen i Måløy, i Molde eller i Oslo, skal man ha trygghet for at man møter en skole som skal gi en den ballasten man trenger på veien videre. Det er altså ikke noen motsetning mellom det at vi har nasjonale krav og føringer for de rettighetene norske elever har, og hvordan de skal kunne få oppfylt dem, og det at vi deretter gir kommunene mulighet til å velge litt forskjellige veier til målet. Men vi kan altså ikke ha det slik at vi skal sitte i denne salen og være nærmest likegyldige til om den femte grunnleggende ferdigheten faktisk får den oppmerksomheten den bør ha i norsk skole, og om norsk skole faktisk har den lærerkompetansen som trengs for å kunne virkeliggjøre et så sentralt mål i Kunnskapsløftet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-23:
Nei, det er selvfølgelig ikke likegyldig å opprette IKT-sentre, men jeg fastholder at det er en ansvarsfraskrivelse fra nasjonale myndigheters side når man unnlater å ha en nasjonal strategi i forhold til en av de fem grunnleggende ferdighetene, som er noen av de viktigste byggesteinene i Kunnskapsløftet. Og det er ansvarsfraskrivelse når man ikke interesser seg for forskning og evaluering, og det er en nasjonal ansvarsfraskrivelse hvis man ikke sørger for at man får debatt rundt ressurstilgang og rammer og hva slags muligheter IKT-senteret faktisk har for å gjennomføre det store oppdraget som statsråden mener hun har gitt det senteret.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2011-05-23:
Å redusere frafallet i videregående skole er en av våre største samfunnsutfordringer. Vi når aldri nullvisjonen, men vi må jobbe ut fra at vi skal nærmest mulig. For Senterpartiet starter kampen mot frafall tidlig, ja før barna starter første skoledag. Barn har ulikt utgangspunkt, og vi har et skolesystem som i for stor grad reproduserer sosiale forskjeller. Slik sett er også fordelingsmeldingen som regjeringen snart skal legge fram, viktig i kampen mot frafall. Senterpartiet har lenge uttrykt bekymring for den teoretiseringen vi har sett i norsk skole. De grepene som er tatt i bl.a. ungdomsskolemeldingen, med mer valgfrihet og mer praktisk rettet undervisning, er et viktig steg på veien til mer motiverte elever som fullfører videregående opplæring. Det handler om å stille krav, om å se den enkelte og om å oppleve mestring. Og det handler ikke minst om oppfølging. Oppfølgingsprosjektet i Ny GIV-satsingen er riktig og viktig, men er også et uttrykk for at vi ikke klarer å tilpasse opplæringen og følge opp elevene godt nok tidligere i utdanningsløpet, spesielt når det gjelder grunnleggende ferdigheter. Likevel: Prosjektet utgjør med stor sannsynlighet en viktig forskjell for de elevene som er med, og det skal bli spennende å se hva slags resultater overgangsprosjektet gir, når vi fra høsten følger disse elevene inn i videregående opplæring. Lykkes vi med Ny GIV og øker gjennomstrømmingen i videregående, vil dette for ettertiden stå igjen som velferdsreformen alle tjente på og selv Finansdepartementet applauderte. Eksamen er siste milepæl på veien til høyere utdanning eller ut i lære. Vi må gjøre det vi kan for at flest mulig består eksamen. Som forslagsstillerne viser til, stryker en andel i fagene norsk eller engelsk. Forslagsstillerne foreslår å avholde ekstra eksamen i disse fagene for å sikre at flere fullfører. Senterpartiet deler målet, men som det er vist til i svarbrevet fra statsråden og i innstillingen, er det ingen formelle hindre mot et slikt forslag, men det er store praktiske utfordringer. Elever som ville tatt opp igjen norsk studieforberedende, ville ikke rekke å få bestått vitnemål før etter at opptak til høyere utdanning er gjennomført. Disse elevene vil kunne ta opp igjen eksamen semesteret etterpå. Som det vises til i forslaget, organiserer mange fylkeskommuner i en del fag ny lokal eksamen kort tid etter at sensur har falt. Dette er positivt og en praksis vi må oppmuntre til og forsterke. Dette vil etter all sannsynlighet bedre frafallsstatistikken. Så målet er godt, men forslaget er praktisk vanskelig å gjennomføre, og ressursene kan brukes på andre og minst like treffsikre tiltak.