Anna Ceselie Brustad Moe (Senterpartiet), 2009-03-17:
Når Stortinget i dag vedtar ny byggesaksdel som endring i plan- og bygningsloven, avsluttes et lovarbeid som startet med oppnevning av Bygningslovutvalget i 2002. Revideringen har tatt tid og har vært veldig omfattende, og et stort engasjement er vist både fra organisasjoner og andre aktører i bygge- og anleggsprosesser. Denne loven har blitt til gjennom bred medvirkning, noe kommunalkomiteen også har etterstrebet gjennom en bred høring og ekstra tid benyttet til å følge opp høringsinnspill. Jeg er tilfreds med at loven som nå vedtas, i det alt vesentlige er i samsvar med Regjeringens forslag, og at det er bred enighet i komiteen om de konkretiseringene og endringene som er gjort, slik at vi får en god og forutsigbar lov som kan stå seg godt over tid med fleksible løsninger som ivaretar samfunnets utvikling og ny teknologi i framtida. Dette er en teknisk lov, og med det som utgangspunkt at den nye loven skal framstå som forenklet og mer effektiv for alle involverte i byggeprosessen, må det være betimelig å henvise til at det er begrenset hvor enkel en bygningslov kan bli med de krav vi setter til sikkerhet og komfort rundt oss i dag. Likevel framstår den nye loven mer oversiktlig, med en logisk lovstruktur som følger byggeprosessen, og et redusert antall søknadssystemspor, der de mange og ulike meldingsordningene er avviklet. Vi har klarere materielle og prosessuelle regler, som ikke etterlater store muligheter for tolkningstvil og avvik. Ordninger som i dag fungerer godt, og som alle brukere er velkjent med, er videreført. Nye tidsfrister i søknadssystemet kommer også. Regjeringen vil i sitt videre arbeid med regelverk og veiledning særlig ta hensyn til at kompetanse og kapasitet er svært varierende i kommunene og i byggenæringen. Loven skal fungere effektivt og sikkert i både store og små enheter, i kompliserte og i enkle byggesaker. Et ledd i forenklingen er en stadig større satsing på nettbaserte løsninger. Over 100 norske kommuner kan i dag motta elektroniske byggesøknader, og sammen med Fornyings- og administrasjonsdepartementets satsing på språk og forenkling av offentlige skjemaer gir dette bedre brukervennlighet. Som frosting er det i dag veldig artig å stå her med forslag til ny bygningslov, siden en stor del av Frostatingsloven ble innarbeidet i vår aller første landslov fra 1274, da Magnus Lagabøte var på Frostating. «Med lov skal land byggjast, og ikkje med ulov øydast» er et kjent sitat fra denne loven og har like stor gyldighet i dag som til alle tider. Bygningsloven har stor samfunnsmessig betydning, og store verdier er knyttet opp mot bygg- og anleggsvirksomhet. Når det gjelder forenklingen i søknadssystemet, innebærer dette at også landbrukets driftsbygninger nå skal omsøkes som andre bygningskategorier. Denne utvidelsen gjør det imidlertid viktig å understreke komiteens merknader om at de aller fleste tiltakene fortsatt må kunne forestås av tiltakshaveren selv, og at det legges til grunn at kun de største landbruksbyggene, som er kompliserte, skal omsøkes med ansvarlig foretak. Dette gjøres for fortsatt å muliggjøre egeninnsats, gjennom eget arbeid, eget tømmer og bruk av egen gårdssag, for dem som har det. Flere høringsinstanser har påpekt at det trengs en samordning mellom bygningsloven og andre særlover for å unngå dobbeltbehandling. Målet må bli at tiltakshavere kun skal forholde seg til kommunen som byggesaksmyndighet, og en mener det er en god idé å inkorporere Arbeidstilsynets egen saksbehandling i kommunenes byggesaksbehandling. Dette forutsetter selvfølgelig at kommunene settes i stand til å ivareta arbeidsmiljøhensyn. Dette bør utredes og komme på plass. Styrkingen av ferdigattesten vil gi byggeiere bedre rettigheter mot byggefeil i framtida, og plasserer ansvar for oppretting av feil. Ferdigattesten blir nå et viktig dokument som endrer rettstilstanden og gir kommunene plikt til å gjenåpne byggesaken om attesten er gitt på feil grunnlag. Kritikk fra flere av opposisjonspartiene går ut på at treukersfristen for å gi ferdigattest blir for lang og oppfordrer til lovbrudd. Regjeringspartiene mener dette er uberettiget, nettopp med tanke på viktigheten av utstedelse av ferdigattest, og mener treukersfristen lett kan bakes inn i selve byggeprosessen slik at unødig ventetid kan unngås. Behovet for midlertidig brukstillatelse faller med sterkere fokusering på ferdigattesten bort. Lovforslaget setter sterkere søkelys på kvalitet i byggesaker, og komiteen mener arbeidet med å forebygge feil starter i kvaliteten på utdanningen av fagarbeidere i bransjen samt med å ha fokus på egenrevisjon i foretakene. Flere opposisjonspartier foreslår videre å innføre kompetansekrav for foretak innen byggebransjen. Regjeringspartiene er ikke imot verken kompetanse eller krav til foretak, men påpeker at alle som skal bygge innenfor kategori 2, fortsatt vil stå fritt til å gjøre mye selv, eller velge hvem de gir byggeoppdrag til, og dertil ansvar, og «selfmade men» vil også etter denne nye loven kunne arbeide i byggebransjen. Samtidig foreslår vi flere andre tiltak, som har bred støtte i Stortinget, for å få bukt med useriøse aktører i bransjen. Regjeringens forslag om å innføre en ny uavhengig kontroll som skal sikre at byggeforskriftene følges, bør bli et godt redskap i kampen mot byggefeil. Og med de konkretiseringene som er gjort i merknads form fra flertallet, vil det bli en ordning som innføres gradvis, er fleksibel, forfølger de useriøse aktørene i bransjen og har fokus på de største tiltakene, med størst risiko. Norske standarder på universell utforming, energiløsninger og inneklima vil bli utformet og kontrollert, og kontrollen er også konkretisert gjennom bidrag fra byggenæringen selv. Jeg er fornøyd med at vi nå får på plass et langt bedre kontroll- og tilsynssystem med hensyn til byggeforskriftene. Tall fra mange rapporter som flere har vist til i dag, viser tydelig behovet for et langt strengere kontrollregime med bygg- og anleggsarbeider. Den eksisterende ordningen, basert på de utførende firmaers egenkontroll, har vært altfor dårlig, og Høyres forslag om å innføre mer av det som ikke virker, framstår ikke som en god løsning. En enstemmig komité støtter også et initiativ fra Forbrukerrådet om at garantitida i bustadoppføringsloven, som nå skal endres, blir økt fra fem til ti år. Dette er viktig ut fra at mange mangler først blir synlige etter at fem år er gått. Den nye loven styrker også kravene til tilgjengelighet og brukbarhet når det gjelder bygninger og uteområder for alle med nedsatt funksjonsevne. Jeg mener vi bør være stolt av de krav til universell utforming vi innfører med denne loven, som vil gi bedre løsninger for oss alle. En enstemmig komité går inn for at krav om universell utforming også skal gjelde nye arbeidslokaler, og at departementet i løpet av kort tid skal fastsette tidsfrister for når eksisterende bygg skal oppgraderes til standarden universell utforming. Komiteen har forskjellig inngang til løsninger for å sette krav til forsvarlige energiløsninger i bygg. Klimaforliket viste at det er bred enighet i Stortinget om prinsippene for å redusere klimagassutslipp og energiforbruk. Det er imidlertid viktig at vi vedtar en lov som kan stå seg lenge, og at vi heller reviderer forskriften oftere for å møte klimautfordringer. Vi legger opp til en gradvis overgang til fornybar energi, der smarte kombinasjonsmuligheter mellom energikilder blir muliggjort. I framtida trengs kanskje også sterkere virkemidler i klimakampen, og loven vi vedtar i dag, gir åpning for å minske folks valgmulighet når det gjelder energisløsing og bruk av forurensende energikilder – i samarbeid med deltakerne i klimaforliket. Det er mange temaer i denne loven som kunne vært utdypet fra talerstolen. Egenskaper ved tomta, innbaking av Ålesund-rapportens resultater, visuelle kvaliteter, stedlig tilpasning av skilt, veiledere om vann og avløp og kuriøse merknader om plugging av stikkledninger og rørdimensjonering kan nevnes som eksempler. Jeg velger heller å vie § 31-3 noen ord. Et stort arbeid er nedlagt i komiteen for at kommuner i framtida skal kunne pålegge vedlikehold på bevaringsverdige eiendommer. Noen grunneiere finner det i dag lønnsomt å spekulere i forfall, kanskje fordi alternativverdien av tomta er så stor, og det som i dag står på tomta, ikke framstår som fristende å ta vare på. Regjeringen blir nå den første regjeringen som tar i bruk forskriftshjemmelen i § 31-4 for å gi kommuner et redskap til å pålegge vedlikehold på enkelte eiendommer som forskriftsarbeidet har presisert. Det er viktig å påpeke i den sammenheng at lønnsomhet og ny bruk bør vurderes for disse bevaringsverdige eiendommene, slik at grunneiere ikke blir pålagt uforholdsmessige kostnader.