Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-01-16:
Skolefritidstilbudet for større barn med funksjonshemning oppleves mange steder som mangelfullt. Opplæringsloven § 13–7 sier at kommunene skal gi et tilbud om skolefritidsordning før og etter skoletid for 1.–4. årstrinn og for barn med særskilte behov fra 1. til 7. trinn. Tilbud om SFO for funksjonshemmede barn og ungdom er svært ulikt fra kommune til kommune. Det foreligger ingen lovregulert rett til SFO for barn som er ferdig på barneskolen. For mange funksjonshemmede er imidlertid behovet for SFO fortsatt like stort og like viktig når de går på ungdomsskolen eller videregående skole, som det er på barnetrinnet. De kommunene som har økonomisk anledning til å gi et godt tilbud til barn og unge også etter 7. klasse, gjør det. De kommunene som har stramme økonomiske rammer, velger dette bort, siden de ikke er pålagt å gi et tilbud til denne gruppen. En del opplever at gode tilbud blir tatt fra dem i forbindelse med budsjettarbeidet i kommunen. Dette er en uholdbar situasjon. Det er en unødvendig krevende situasjon for foreldrene, og, viktigst av alt, det er en uholdbar situasjon for funksjonshemmede barn og ungdommer. Jeg vil peke på tre forhold: For det første er mange foreldre til funksjonshemmede barn yrkesaktive. Familiene må sikres rett til tilsyn for barnet, med et omfang og en kvalitet som er forenlig med dagens karrieremønster. Dette er fordi mange av disse barna og ungdommene ikke er i stand til å gå hjem og klare seg alene etter skoletid, men krever tilsyn fra voksne. Det er ikke riktig at foreldrene tvinges til å jobbe redusert fordi situasjonen gjør det praktisk umulig for dem å kunne delta fullt ut i arbeidslivet. Situasjonen for aleneforsørgere med funksjonshemmede barn blir helt umulig. Kristelig Folkeparti er opptatt av å sikre foreldrene valgfrihet; mulighet til å kunne velge en kombinasjon av yrkesliv og arbeid i heimen. Dette gjelder også i høyeste grad for denne gruppen. Foreldre med funksjonshemmede barn har pekt på at en utvidet skolefritidsordning er avgjørende for at de skal kunne kombinere arbeid og familieliv. Det må vi ta alvorlig! For det andre: Skolefritidsordningen er i utgangspunktet for de minste ungene – fra 1. til 4. klassetrinn. Samtidig med at foreldrebetalingen har økt de siste årene, har andelen 3.- og 4. -klassinger som benytter SFO, blitt lavere. Det betyr at barnegruppen i SFO er blitt yngre, og aldersforskjellen mellom de funksjonsfriske barna og de eldste barna med funksjonsnedsettelse blir enda større. Funksjonshemmede barn bør slippe å gå på SFO med elever fra 1. til 4. klasse når de selv er blitt ungdommer. Det blir en merbelastning for dem. For de tredje: I opplæringsloven heter det: «Skolefritidsordninga skal leggje til rette for leik, kultur- og fritidsaktivitetar med utgangspunkt i alder, funksjonsnivå og interesser hjå barna.Skolefritidsordninga skal gi barna omsorg og tilsyn. Funksjonshemma barn skal givast gode utviklingsvilkår. Areala, både ute og inne, skal vere eigna for formålet.» God nok voksendekning til å ivareta barns sikkerhet er ikke nok for funksjonshemmede barn og ungdom. De har tilsynsbehov langt utover det normale for alderen. Det bør være en bemanningsnorm som sikrer nok voksendekning og godt kvalifisert personell. For familier med funksjonshemmede barn er ikke SFO et frivillig tilbud, slik det er for familier med barn uten funksjonshemninger. Behov for SFO er vedvarende for mange hele opplæringsløpet. Foreldre til barn med funksjonshemninger har ikke samme mulighet til å prioritere bort denne arenaen. Det betyr igjen at familier til funksjonshemmede barn har utgifter som øvrige familier kan prioritere bort. Funksjonshemmede barn og ungdom må sikres rett til en sosial arena, der de opplever aksept, fellesskap og vennskap. SFO kan være en slik arena. Dette er barn som i liten grad har venner i nærmiljøet. Tilbudet må gjelde fra 1. klasse og ut videregående skole, og dekke behovet etter ordinær skoletid og hele dager i forbindelse med skolens ferier. Jeg oppfordrer statsråden til å fokusere spesielt på SFO for funksjonshemmede barn, og spesielt å fokusere på kvalitet, redusert pris og at tilbudet i en eller annen form må gjelde hele skoleløpet.