Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2001-05-10:
Med bakgrunn i den dramatiske sykdomssituasjonen flere steder i Europa er det helt naturlig at spørsmålet om en sterkere økologisering av jordbruket blir reist også hos oss. Som det framgår av innstillingen, finner imidlertid en enstemmig komite det ikke hensiktsmessig å be Regjeringen om å utarbeide en egen stortingsmelding om dette temaet på det nåværende tidspunkt. Det er bare ett år siden Stortinget behandlet en altomfattende landbruksmelding hvor også økologisk produksjon inngikk, og hvor Stortinget sluttet seg til Regjeringens målsetting for utviklingen framover. Med bakgrunn i utviklingen i det norske markedet og forbruksutviklingen i våre naboland mente Regjeringen at det er grunnlag for målsettingen om at 10 pst. av det totale jordbruksarealet skal være omlagt til økologisk areal i løpet av en tiårsperiode. Selv om vi ennå har mye igjen å gjøre, har det vært en positiv utvikling på dette området. I perioden 1995–98 økte antallet bruk fra om lag 600 til 1 500, en økning på i underkant av 150 pst. Da meldingen ble lagt fram i desember 1999, var det ubalanse mellom utviklingen av den økologiske primærproduksjonen og markedet for økologiske produkter i Norge. Av meldingen framgår det at dette særlig hadde sin bakgrunn i at markedet for økologiske produkter var i en tidlig utviklingsfase, der vareflyt og markedskommunikasjon ikke var tilstrekkelig utviklet. Det ble derfor understreket at videreutvikling av markedet for økologiske matvarer måtte prioriteres spesielt i tiden framover. Markedssituasjonen synes ikke å ha endret seg vesentlig siden meldingen ble skrevet og behandlet. De samme problemstillingene gjør seg fortsatt gjeldende. Jeg har også merket meg at det er ulike syn blant næringsutøverne om hvor store markedsmulighetene er, bl.a. når det gjelder økologisk kjøtt. Mens enkelte hevder at markedet ikke er stort nok, hevder andre at deres største problem er mangel på økologiske råvarer. Dette viser at det er behov både for innsats for å opparbeide et stort nok marked og for å få på plass tilfredsstillende distribusjonsløsninger. I departementets brev av 18. april i år viser statsråden til at det i løpet av 1999 og 2000 er utarbeidet strategier og handlingsplaner for økologisk landbruk på sentrale områder som forskning og markedsutvikling. I disse planene er både flaskehalser og muligheter for videre utvikling analysert og nødvendige tiltak identifisert. Når det gjelder tilskuddsordningen rettet mot de økologiske produsentene, viser en nylig foretatt evaluering at ordningene nå har en hensiktsmessig innretning. Ifølge statsrådens brev har departementet god oversikt over hvilke grep som det er nødvendig å ta for å nå den nevnte målsettingen hva angår økologisk areal innen 2010. Jeg har også merket meg at dette er et tema i jordbruksforhandlingene. På denne bakgrunn deler jeg og resten av komiteen statsrådens syn om at det ikke er hensiktsmessig med en egen melding nå. Det som teller i tiden som kommer, er iverksettelse av nødvendige tiltak i praksis. Det er en viktig målsetting for Arbeiderpartiet at norsk landbruk gjennom en aktiv miljø- og ressurspolitikk skal utvikles slik at vi oppnår økologisk bærekraft. Jeg vil i den anledning trekke fram Landbruksdepartementets miljøhandlingsplan for 2001–2004. Denne planen tar for seg et mangfold av problemstillinger på dette området, fra vern av biologisk mangfold, overgjødsling og oljeforurensning, helse- og miljøfarlige kjemikalier til avfall og gjenvinning. Og her foreskrives nødvendige tiltak. Økologisk landbruk bygger som kjent på miljøvennlige driftsmetoder uten bruk av plantevernmidler og kunstgjødsel. Mest mulig resirkulering av næringsstoffer, bevaring av genetisk mangfold og artsrikdom er eksempler på sentrale målsettinger. Økologisk produksjon er med på å gjøre norsk landbruk enda mer miljøvennlig, både gjennom driften i seg selv og ikke minst ved å utvikle driftsmetoder som kan overføres til det konvensjonelle landbruket, som også i framtiden vil være basisen i vårt landbruk. Nå er vel ikke den foreliggende saken og komiteinnstillingen noe fullgodt bakgrunnsmateriale for en omfattende debatt om det økologiske jordbrukets framtid. I en merknad viser imidlertid komiteen til at en mer generell økologisering av det tradisjonelle jordbruket kanskje vil gi større miljøeffekter enn å rendyrke den økologiske filosofien for de få. Etter mitt syn er det et berettiget spørsmål. Det gjelder spesielt dersom vi ser det i en global sammenheng, hvor 75 millioner nye mennesker skal mettes hvert år, i tillegg til dem som allerede i dag sulter. Å tro at verdenssamfunnet skal klare å brødfø en betydelig andel av befolkningen uten bruk av f.eks. kunstgjødsel, tror jeg er vel idealistisk. At vi makter å skape et bærekraftig jordbruk som ikke tøyer naturens grenser over bristepunktet, er derimot ikke bare realistisk, det er absolutt nødvendig.