trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Som jeg sa: I arbeidet med handlingsplanen har vi hatt møter med organisasjonene i flere omganger. Også i dag, som en del av høringsrunden om det utkastet som per i dag foreligger til handlingsplan, har vi et møte med organisasjonene. Mitt ønske er, som vi også har hatt tidligere, å ha en løpende dialog med organisasjonene for kontinuerlig å kunne forbedre tiltak vi allerede har introdusert, og for å kunne fange opp eventuelle nye utfordringer som veteranene møter, både i sitt daglige virke og som representanter for denne gruppen av veteraner.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Det er et viktig spørsmål representanten tar opp. I stortingsmeldingen Sammen for et giftfritt miljø – forutsetninger for en tryggere fremtid, framlagt høsten 2006, understrekes det at verdiskapingen i Norge så langt som mulig bør være uten miljøgiftutslipp innen 2020. I forsvarssektoren har arbeidet kommet langt. Regjeringens målsetting er fulgt opp. Ett tiltak som Forsvaret har anbefalt, er å innføre blyfri ammunisjon. Blyfri ammunisjon er ikke bare bedre for miljøet. Det gir også mindre utslipp av helseskadelige stoffer. Bly er et stoff som er helseskadelig, og barn og fostre er spesielt utsatt. Bruk av blyholdig ammunisjon kan i verste fall gi nerve- og hjerneskader. Innføringen av blyfri ammunisjon har imidlertid ikke vært problemfri. Det har oppstått brekkasje og funksjonsfeil på noen av våpnene, og soldatene har rapportert om helseplager etter gjennomført skyting. Jeg har fått opplyst av forsvarssjefen at Forsvaret grep fatt i disse problemene i 2009. Likevel blir det i dag fortsatt rapportert om helseplager under og etter skyting. Forsvaret har i dag et langt høyere forbruk av ammunisjon, bl.a. på bakgrunn av behovet for opptrening til Afghanistan. Forsvarssjefen har i samarbeid med Forsvarets hovedverneombud og hele vernelinjen i Forsvaret derfor iverksatt ytterligere tiltak. Arbeidsmiljøet i Forsvaret skal være slik at ingen blir syke av å gå på jobb. Et samarbeid med Arbeidstilsynet er innledet for å få råd og veiledning. Forsvaret opplyser videre at skytingen er redusert, det er innført økt avstand mellom skytterne, og man unngår i dag å bruke overbygde og innebygde standplasser. Rapportering og oppfølging av soldatene etter gjennomført skyting er gjennom bedriftshelsetjenesten dessuten styrket. Et teknologiprogram ble i 2010 startet opp ved Forsvarets forskningsinstitutt, som sammen med produsenten utvikler en ny versjon av blyfri ammunisjon. Denne har vist positive testresultater, og en prøveserie er under anskaffelse for videre uttesting. Det nedlegges mye arbeid både i forsvarssektoren og hos leverandøren for å komme fram til en forbedret blyfri ammunisjon. Blyholdig ammunisjon er verken helsemessig eller miljømessig å foretrekke, og det er ikke aktuelt å erstatte dagens ammunisjon med noe som er dårligere.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Uten å gå inn i detaljbeskrivelsen av situasjonen er det maktpåliggende for meg å forsikre meg om at forsvarssjefen tar denne problemstillingen på alvor. Uten å være ekspert på ammunisjon er det viktig for meg at her er både vernelinjen og organisasjonene involvert, sammen med Arbeidstilsynet, i arbeidet for å finne bedre løsninger. Det er selvsagt også leverandøren. At vi nå ser positive testresultater ved bruk av en ny versjon av blyfri ammunisjon, er viktig å merke seg, også at det nå er en prøveserie under anskaffelse for videre uttesting, med sikte på å få redusert og avviklet dette problemet fortest mulig.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Jeg er glad for at forsvarssjefen nå har forsikret om at det er satt fullt fokus på å sikre en ny versjon av blyfri ammunisjon, som reduserer og forhåpentligvis avvikler de helseutfordringene som dagens versjon av blyfri ammunisjon har gitt. Det kan ikke være et poeng å erstatte noe som ikke er godt nok med noe som er svakere. Det er jobbet systematisk med dette over lengre tid, med sikte på å få en versjon av ammunisjon som tilfredsstiller både miljømessige og helsemessige krav, og som selvsagt kan nyttes best mulig for det øvrige formål det er tiltenkt.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-03-09:
«Det viser seg å være store og vedvarende problemer knyttet til Forsvarets bruk av blyfri ammunisjon. Soldatene opplever gjentatte helseplager ved bruk av ammunisjonen, i tillegg til tekniske problemer ved bruk i de fleste av Forsvarets våpentyper. Vil statsråden vurdere å anskaffe annen ammunisjon, om nødvendig vanlig blyholdig ammunisjon, til Forsvaret, og hvor raskt kan ammunisjonen eventuelt erstattes?»
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-03-09:
Etter hvert som denne saken har rullet og gått over mange år, kan det se ut til at skandalen også blir større. Soldatene blir veldig syke av det metallstøvet som stålammunisjonen avgir, de får urealistiske treningsforhold ved at de må skyte på andre baner og andre øvingsfelt enn det de er vant til, og de må også skyte med maske utendørs for å unngå at dette metallstøvet kommer inn i lungene. Vi vet også – noe som kanskje ikke har kommet så godt fram – at den effektive rekkevidden for ammunisjonen som man nå skyter med, Forsvarets standardvåpen HK416, reduseres fra ca. 800 til 400 meter. Det betyr at man får mindre treffsikkerhet, og spredningen på ammunisjonen er større, på en slik måte at feilmarginen nå er på ca. 10 cm til hver side, mot normalt 2 cm til hver side. Det betyr at man er dårligere rustet til å utføre de oppdragene man har, bl.a. i Afghanistan. Tar ikke Forsvarsdepartementet og ministeren dette på alvor?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-03-09:
Forsvarsministeren sa i sitt første svar at det nå er gitt ordre om å skyte mindre enn tidligere. Et av hovedproblemene, særlig i Hæren, er at det allerede i dag skytes for lite, at det øves og trenes for lite, og at det er for lite ammunisjon. Hvis man nå legger til grunn at man skal skyte enda mindre for å oppfylle de kravene som stilles til å bruke stålammunisjon, så er det et alvorlig signal. Jeg registrerer også at forsvarsministeren sier i sitt svar at det ikke er aktuelt å erstatte miljøammunisjonen med blyholdig ammunisjon. Spørsmålet mitt blir da: Når vil statsråden og Forsvarsdepartementet innse at grensen er nådd for bruk av den type ammunisjon som Forsvaret i dag må bruke, og gå over til en annen type ammunisjon som sørger for at soldatenes sikkerhet og helse settes i høysetet, og som reduserer risikoen for feilskytinger – ikke minst hva gjelder sivile i Afghanistan?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «I Dagens Næringsliv av 22. februar 2011 kan vi lese at Norge er på toppen i lønnskostnader. Kostnadene er hele 50 prosent høyere enn hos våre konkurrenter i Europa. Dette svekker vår konkurranseevne. I tillegg har næringen mange andre avgifter og påbud. Hva vil statsråden bidra med for at vår industri skal kunne bli mer konkurransedyktig på pris?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg takker statsråden for svaret, som var greit og utfyllende. Det er riktig som statsråden sier, at det ikke bare er lønn som betyr at vi er konkurransedyktige. Det er også det jeg mener med spørsmålet mitt; vi har mange avgifter og påbud som kan gjøres bedre. Det er klart at vi heller ikke skal konkurrere om å være billigst i lønn, det er ikke det det handler om. Vi skal være dyktige: all ros til norsk industri for at den er konkurransedyktig på både kvalitet og på noen områder pris. Det det handler om, er at for å beholde velferden vi har, må vi ha arbeidsplasser. Vi ser den trenden som har vært de siste årene med ganske mye utflagging, bl.a. har Sperre Støperi i mitt nærdistrikt, Elverum, nå flagget ut. Det var en stor og god arbeidsplass for mange gjennom mange år, men på grunn av konkurransen de har fått fra utlandet, klarer de ikke å være konkurransedyktige og har flyttet sin produksjon til et tidligere østblokkland. Det er det vi ser også når det gjelder andre; de ser etter andre steder å produsere.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er klart at statsråden og undertegnede har et felles mål, og det er at flest mulig arbeidsplasser skal være i Norge, og at vi skal være så konkurransedyktige som mulig. På en rekke bedriftsbesøk som jeg har vært den siste tiden, er det flere ting som gjentar seg, f.eks. dette med forutsigbarhet; en bedrift vil ha forutsigbarhet, og ikke at vi politikere kommer med nye regler over natta. Og så handler det om rammevilkår og litt om samferdsel og en del andre ting, f.eks. arveavgift og formuesskatt på arbeidende kapital. Det er ganske mye vi som politikere og statsråden kan være med på å bidra med, slik at vi fortsatt har norske arbeidsplasser i Norge. Det er dét det handler om, slik at vi fortsatt kan ha en god velferd. Der savner jeg noe fra regjeringen og statsråden, hvordan vi skal løse dette. Noe så enkelt som å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital, er en enkel ting man kan gjøre nesten over natta, og det vil gi forutsigbare rammevilkår.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Det er helt riktig at vi har et relativt høyt lønnsnivå i Norge. Det er jo også en refleksjon av den høye velferden vår; det er levestandarden vår som ligger i dette høye lønnsnivået. Høy lønn betyr at folks arbeidsinnsats kaster godt av seg, og det er positivt. Det betyr at arbeidsinnsatsen vår skaper store verdier. For bedriftene kan imidlertid høye lønninger bety høye kostnader i forhold til dem man konkurrerer med, så bedrifter som konkurrerer med bedrifter i andre land, vil ha en utfordring hvis det norske lønnsnivået kommer helt ut av takt med vår produktivitetsutvikling. Den statistikken som stortingsrepresentant Per Roar Bredvold refererer til, viser at norsk industri de siste ti årene har hatt en god produktivitetsvekst målt ved bruttoprodukt per timeverk. Den har økt mer hos oss enn hos våre handelspartnere. Dette gjenspeiler at norsk industri har vært flink til å få godt betalt for produktene sine målt i arbeidsinnsatsen for å produsere dem. Når vi ser på produktivitetsnivået, lå Norge faktisk høyest i OECD, 27 pst. høyere enn i USA og 46 pst. høyere enn snittet i EU i 2009. Selv når vi korrigerer for den ekstraordinære avkastningen i oljesektoren, er produktiviteten høyere i Norge enn i EU. Det viser altså at det går an å være konkurransedyktig, også med et høyt lønnsnivå. Det er her nøkkelen til utfordringen ligger. For å opprettholde både levestandard og konkurranseevne over tid må norske virksomheter enten produsere varer og tjenester med en høy verdi, eller produsere varene og tjenestene sine med en mindre ressursinnsats, dvs. være mer produktive. Sagt på en annen måte: Vi må jobbe smart. Vi må putte kompetanse, teknologi og kapital inn i produksjonen vår for å kombinere levestandard med konkurransedyktighet. Derfor skal det ikke være et mål for norsk industri å konkurrere med andre land om å betale lavest mulig lønn. Vi skal omstille oss og hele tiden finne de områdene og virksomhetene hvor ressursinnsatsen kaster mest av seg. Da klarer vi fortsatt å beholde tittelen «verdens rikeste land». Vi kan redusere kostnadene for næringslivet på andre måter enn ved en lønnsnedgang. Vi kan skape gode og forutsigbare rammebetingelser, vi kan skape et effektivt skattesystem, vi kan bidra med forskningsinnsats med kompetansebygging sammen med bedriftene. En god velferdsstat bidrar også til at bedriftene får lavere kostnader. Og så skal vi ha et stort prosjekt for å redusere de administrative byrdene for bedriftene – det ligger mye god næringsutvikling i å forenkle offentlig sektors byråkrati inn mot næringslivet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Det vil nok alltid være en viss forflytning av den mest arbeidsintensive industrien til land med lav arbeidskostnad. Det er ikke sikkert at det er et mål for Norge å konkurrere om å gjøre de enkle oppgavene hvor det trengs mye folk. Derimot bør vi satse på de høyproduktive næringene, de nye næringene, der man har produkter og tjenester som er unike, og som har et godt marked til høye priser. Det er det som er grunnlaget for en god levestandard. Faktum er at norsk industri går godt. I 2011 regner organisasjonen Norsk Industri selv med en vekst på 7 pst. Vi har vekst i industrisysselsettingen, vi har flere industrisysselsatte i dag enn vi hadde i 2005. Man regner med at det når opp i 280 000 i 2011. Det er en positiv utvikling. Vi har en formidabel sysselsettingsvekst i Norge, og har klart oss kanskje som det beste landet i Europa gjennom finanskrisen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Jeg tror det er flere her i salen som vet at det å fjerne mange milliarder fra statsbudsjettet bare over natta, kanskje høres litt enklere ut enn det er når man faktisk skal sitte og lage et budsjett som skal være tilpasset norsk økonomi. Jeg tror vi trenger å passe på at rentenivået, valutakurs og vår generelle konkurranseevne ikke svekkes. Det gjør vi bl.a. ved å holde igjen på pengebruken, sørge for at vi ikke bruker så mye oljepenger at disse generelle rammebetingelsene i form av rentenivå og vekslingskurs mot utlandet ødelegger mulighetene for norsk industri. Det er en fattig trøst å få mindre formuesskatt hvis konkurranseevnen mot utlandet svekkes med 10–20 pst. fordi den norske kronen går i været på grunn av uansvarlig pengebruk. 14 mrd. kr mindre i formuesskatt vil bety kutt i velferdsgoder, i eldreomsorg og skole. Det finnes ingen gratis lunsj når man lager statsbudsjett. Det er andre ting – tror jeg – som er viktigere for å få næringslivet til å fortsette den fantastiske utviklingen man er inne i, i dag.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg vil stille følgende spørsmål: «Vinterstenging av E6 over Kvænangsfjellet skjer oftere og oftere. Årsaken er lav bemanning og mangelfullt brøyteutstyr. Hyppige stenginger skaper problemer mellom nord og sør, og medfører problemer for fastboende, reisende og næringsliv. Hva konkret vil statsråden gjøre før neste vintersesong, slik at vinterstenging blir på et minimum?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfatter svaret som rimelig positivt, for en av tilbakemeldingene jeg har fått fra dem som bor i området, er nettopp at det har vært lav bemanning, som har medført lange vakter for dem som har vært på vakt, og som igjen har medført stenging. Så det er positivt at statsråden vil ta initiativ for å øke bemanningen. Nå kan jo dette området også ses sammen med Nordnesfjellet, som sikkert også statsråden kjenner til. Da vil jeg for så vidt også koble det litt opp mot det svaret som statsråden har gitt, der rassikring er det virkemiddelet som skal til for å få farbar vei gjennom. Det ligger jo inne i Nasjonal transportplan, i den siste halvdelen. Vil statsråden ta noe initiativ for å løfte Nordnesfjellet fram i prioriteringen?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Har man en milliard på plass, er det viktig at man får brukt den milliarden som er på plass, slik at den – jeg holdt på å si – ikke blir stående ubrukt. Det er jo en annen diskusjon, som jeg ikke skal ta. Jeg tror denne vinteren har vist med all tydelighet at man må løfte både Kvænangsfjellet og Nordnesfjellet fram i prioriteringen, og jeg ser spent fram til det kommer på plass. Når det gjelder Kvænangsfjellet, er jo det en fjellovergang og er naturlig nok værutsatt. Det tror jeg alle har forståelse for. Men det har jo tidligere – og da må vi nesten tilbake til krigen – vært gjort tiltak for at veien skulle være farbar. Ser statsråden noen muligheter til å ta grep, som utbygging av vindsikring, skjermsikring og den type ting, på Kvænangsfjellet – tiltak som kan komme rimelig raskt?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-09:
E6 over Kvænangsfjellet er ein høgfjellsovergang. Statens vegvesen opplyser at i perioden 2004–2009 varierte talet på mellombelse stengingar frå åtte til tolv per år, mens talet på kolonnekøyringar varierte mellom tre og tolv. Denne vinteren har vegen vore stengt heile 24 gonger, og det har vore sju kolonnekøyringar. Hovudproblemet i vinter har vore manglande sikt, særleg på grunn av vind og snø. Problema har vorte forsterka av at vegen har sterk stigning og dårleg kurvatur. Statens vegvesen er i kontinuerleg dialog med entreprenøren som har driftskontrakten på denne strekninga. I samarbeid med entreprenøren blir det vurdert tiltak som kan føra til at talet på stengingar blir redusert. Det mest aktuelle tiltaket på kort sikt vil vera krav om auka driftsressursar. Dette vil bli avklart før neste vintersesong. Meir langsiktige tiltak vil bli vurderte i samband med arbeidet med Nasjonal transportplan for perioden 2014–2023.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-09:
Eg er for det fyrste veldig glad for at vi har 1 mrd. kr på plass til rassikring, fordelt med halvparten på fylkesvegar og resten på riksvegar. Det vil jo bety at vi no i 2011 kan starta nokre svært etterlengta rassikringsprosjekt. Så er det slik at det i dag rasar i større omfang enn ein trudde for få år sidan, og det rasar fleire plassar. Det betyr at rassikring heilt openbert blir eit viktig tema i samband med dei budsjetta som vi har no, før stortingsmeldinga som skal leggjast fram i 2013, og som gjeld komande planperiode. Men det som eg skal lova, er at både Nordnesfjellet og andre utsette strekningar her skal bli undergjevne ei svært nøye vurdering.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-09:
Det er store uløyste behov på vegsektoren. Heldigvis har vi ei regjering som satsar på ein offensiv Nasjonal transportplan. Det er det mange lokalsamfunn som kan gleda seg over allereie i 2011, og vi vil følgja opp i dei komande åra. Så kan det i desse dagar sjå ut som om vi har pengar ståande på bok. Det er heilt feil. Når det gjeld rassikring, er det nokre prosjekt, særleg to, som er litt forseinka. Men pengane vil bli brukte til rassikring. Dei vil bli overførde til 2011, så det er inga grunn til uro. Lat meg seia at det å sikra framkomst i seg sjølv er svært viktig. Derfor går vi ein runde når det fyrst og fremst gjeld ressursar komande vinter, og så lyfter vi fram både Kvænangsfjellet og Nordnesfjellet i samband med det arbeidet som no skjer i lag med fylkeskommunane, inn mot neste NTP.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-09:
Eg er einig i at det framleis er store utfordringar i rovviltpolitikken. Regjeringa har i si politiske plattform for perioden 2009–2013, Soria Moria II-erklæringa, sagt at hovudtrekka i stortingsforliket om rovviltpolitikken frå 2004 skal vidareførast. Med dette vidarefører vi òg den todelte målsetjinga som skal sikra rovviltbestandane si overleving på den eine sida og næringsdrift basert på beitebruk i utmark på den andre sida. Regjeringa har med utgangspunkt i rovviltforliket lagt opp til ei rekkje tiltak i Soria Moria II for å redusera tap og konfliktar knytte til rovvilt og beitedyr. Regjeringa legg m.a. vekt på truverdige bestandsestimat, førebyggjande tiltak mot rovviltskadar, aktiv forvaltning av rovviltbestandane og forbetring av erstatningsordningane. Opprettinga av Rovdata 1. desember 2010 som ei sjølvstendig eining under NINA er ei styrking av bestandsovervakinga og har opna for meir lokal deltaking i arbeidet. Regjeringa har auka løyvingane til førebyggjande og konfliktdempande tiltak betydeleg, frå 37 mill. kr i 2006 til 68 mill. kr for 2011. Dette gjev moglegheit for akutttiltak og meir langsiktige tilpassingar i driftsopplegget. Skadefellinga er òg betydeleg effektivisert. Tap på grunn av rovvilt skal erstattast fullt ut. Erstatningsordningane for husdyr blir no gått igjennom av eit ekspertutval som skal kome med forslag til meir rett erstatning. Regjeringa sin politikk vil vera eit resultat av drøftingar mellom dei forskjellige regjeringspartia. Den politikken som er nedfelt i Soria Moria II, stiller regjeringa seg samla bak. Så må eg understreka at det er miljøvernministeren som har ansvaret for oppfølginga av den vedtekne rovdyrpolitikken.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-09:
Eg kan helsa frå statsråd Brekk, som er indisponert, som ligg på sjukehus, men som vil tilbake i arbeid som landbruks- og matminister så fort han berre kan. Han kunne nok svart meir fyllestgjerande på kva som er gjort på desse åra enn det eg no kan, men lat meg understreka: Det er slik at i ei trepartiregjering kan det vera ulike innfallsvinklar til dei ulike sakene. Det kan til og med vera usemje. Vi skriv oss saman. Det gjorde vi òg i rovdyrpolitikken i det forliket som ligg føre. Så er det utolmod etter å konkretisera og følgja opp endå betre, så no har regjeringa innleidd eit samarbeid med Stortinget med sikte på å få eit breitt fleirtal for nye bestandsmål for ulv og bjørn. Det er miljøvernministeren som handterer det, i lag med Stortingets næringskomité og Stortingets energi- og miljøkomité.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-09:
Der er svaret ja – det er slik. Senterpartiet står på regjeringa sin politikk på dette feltet. Samtidig er det slik at i dette forliket som vart inngått i Stortinget i 2004, er det sett bestemte mål for talet på ynglingar av store rovvilt, både bjørn, ulv og jerv og gaupe, og mål for beitebruk i heile landet. Det var elles eit forlik der Senterpartiet og Framstegspartiet ikkje inngjekk. Så har det vore ein nær samanheng mellom storleiken på bestandane og tapa av beitedyr til rovvilt. Bestandane har vore under oppbygging, talet på sau som er erstatta på grunn av rovvilt, har auka jamnt fram mot 2000. Talet har lege i overkant av det ein rekna med. Det er med bakgrunn i dette at ein no går ein runde for å sjå på korleis ein vidare skal følgja opp.
Bent Høie (Høyre), 2011-03-09:
«Det nasjonale prosjektet Psykisk helse i skolen er nå foreslått nedlagt. Prosjektet ble opprettet i 2004 som en del av opptrappingsplanen og involverer nå 80 pst. av landets videregående skoler. En viktig årsak til suksessen er dagens organisering gjennom Stiftelsen psykiatrisk opplysning. Vil statsråden bidra til at prosjektet videreføres som en permanent ordning?»
Bent Høie (Høyre), 2011-03-09:
Det oppfattes i hvert fall blant dem som arbeider med dette prosjektet, at Helsedirektoratet har til hensikt å velge en annen organisering av prosjektet Psykisk helse i skolen, der en på en måte i større grad lar dette bli en del av den ordinære virksomheten i skolen. Jeg tror nettopp det er organiseringen gjennom stiftelsen, gjennom samarbeidet med de frivillige organisasjonene osv. som gjør at en har oppnådd den suksessen som en har gjort gjennom de årene prosjektet er gått, fordi en har mennesker som står bak prosjektet, leder det nasjonalt, og som har et spesielt engasjement på området. Det å tenke seg at dette bare skal bli en del av den ordinære virksomheten i skolene, eller en del av det offentlige systemet, vil sannsynligvis føre til at det engasjementet forsvinner, og at det arbeidet som til nå er gjort, dermed tapes. Kan helseministeren si noe om om hun ser at nettopp organisasjonsformen er en årsak til suksess?
Bent Høie (Høyre), 2011-03-09:
Helse- og omsorgsministeren sier avslutningsvis både i sitt første og andre svar at hun vil komme tilbake til dette. I sitt første svar sier hun at hun vil komme tilbake til Stortinget i forbindelse med statsbudsjettet for 2012. Det opplever jeg som positivt hvis det innebærer at det ikke vil skje noen endringer i rammebetingelsene eller organiseringen av den virksomheten som er nå, før Stortinget har fått sett på dette i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2012.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Det er ikke tvil om at kunnskap om psykisk helse gjør oss bedre rustet til å håndtere utfordringer i livet, og til å hjelpe andre som sliter. Målet med satsingen på programmet Psykisk helse i skolen har vært at elever i grunnskole og videregående skole skal få mer kunnskap om psykisk helse, hva de kan gjøre for å ta vare på egen og andres psykiske helse og kunnskap om hvor de kan få hjelp. Skoleledelsen, foreldre og lærere har også vært målgruppe for satsingen. Programmet Psykisk helse i skolen ble satt i gang i 2004. Etter planen skulle det vare til 2008, men det ble videreført både i 2009 og 2010 som et av mange tiltak innenfor Opptrappingsplanen for psykisk helse. Psykisk helse i skolen består av flere mindre program som drives i regi av ulike organisasjoner. Helsedirektoratet, Utdanningsdirektoratet og Barne- og familiedepartementet – som det het – har samarbeidet om satsingen, som jeg mener har vært både viktig og riktig. I en fersk rapport om forebygging av psykiske lidelser understreker også Folkehelseinstituttet betydningen av å iverksette og evaluere slike satsinger. Opptrappingsplanen for psykisk helse omfatter en lang rekke prosjekter og satsinger. Det er naturlig at disse nå gjennomgås og evalueres for å sikre hensiktsmessig videreføring. Flere av programmene i Psykisk helse i skolen er nå evaluert, og Helsedirektoratet gjennomgår organiseringen av arbeidet. Det er ikke tatt beslutning om endringer, men det pågår prosesser. Organisasjonene som deltar, vil få videreført sine økonomiske rammer i 2011 på om lag samme nivå som tidligere år. Økt kunnskap om psykisk helse i skolen er god forebygging. Jeg vil sørge for at dette arbeidet videreføres på en måte som sikrer at flest mulig får størst mulig nytte av innsatsen. Det skal fortsatt satses på informasjon og kunnskap om psykisk helse i skolen – det er helt sikkert. Jeg tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med dette arbeidet i forbindelse med statsbudsjettet for 2012.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Som jeg sa, er det ikke tvil om at dette har vært et godt prosjekt som har nådd ganske mange elever. Jeg tror jeg hadde et tall på 198 000 elever som har deltatt i denne satsingen, og det er utrolig bra. Men det er nå engang sånn med prosjekter at de har en begynnelse, og de skal også ofte ha en slutt. De skal evalueres, og så skal man se på hvordan man går videre med det. Jeg er også kjent med at de organisasjonene som står bak her, er involvert i den evalueringen. Så er det slik at dette ikke er det eneste prosjektet som dreier seg om psykologer i kommunene og også i skolen. Det aller viktigste er jo at vi fortsetter med den målsettingen vi har hatt, at det å få kunnskap om psykisk helse, det å vite hvor man kan få hjelp, og det å være i stand til også å hjelpe andre, venner og nære, er utrolig viktig. På en eller annen måte må vi videreføre dette, om ikke akkurat med samme organisering, men det betyr jo heller ikke at noen blir utelukket. Jeg vil gjenta at jeg kommer tilbake til dette.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-09:
Jeg kan bekrefte at rammen for 2011 vil være omtrent på samme nivå, ca. 16 mill. kr, som det har vært tidligere år. Så det blir videreført i år. Men så er vi inne i en evaluering, og da må vi se på dette også i sammenheng med alle andre prosjekt. Målet er at vi skal nå flest mulig elever, flest mulig lærere og flest mulig pårørende for å få god opplæring, god opplysning, og at vi skal gjøre alt vi kan for å bedre psykisk helse blant barn og unge.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-03-09:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljø- og utviklingsministeren: «Det vises til skriftlig spørsmål nr. 900 for 2010–2011. Svaret var ikke tilfredsstillende og antyder at statsråden har en svært lettvint omgang med meningsmålinger. Statsråden har gjentatte ganger brukt NINAs meningsmålinger som sannhetsvitne for hva «det tause flertall» ønsker. Spørsmålet gjentas derfor: Er statsråden helt trygg på at NINAs meningsmåling gjenspeiler den fulle sannhet om hva folket ønsker slik han har gitt uttrykk for mange ganger?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-03-09:
Vi får jo håpe at det ikke utvikler seg til Vietnam-tilstander, det er vi vel begge enige om. Nå nyanserer jo statsråden svaret sitt litt i forhold til det skriftlige spørsmålet, for der sa han «full tillit». Da kan det i hvert fall begynne å bli interessant, for vi driver ikke lekedemokrati i Norge. Lekedemokrati kan statsråden utforske i sin andre rolle som utviklingsministeren. Jeg har fått folk som kan meningsmålinger, til å se på meningsmålingen til NINA, og det er betydelige utfordringer i tilknytning til datainnsamlingen. Man har ikke et representativt utvalg av befolkningen, man har spørsmålsformuleringer og særlig tolkninger av resultatene som kan bestrides ganske lett. Man spør bl.a. om man kan «godta» og «akseptere», og tolker det som en positiv holdning. Jeg kan godta ganske mye uten at jeg dermed er positivt innstilt til det. Det statsråden må innse, er at «det tause flertall» som virkemiddel overfor dem som faktisk berøres, er et ganske sterkt virkemiddel, og det driver fram konfliktene. Så jeg setter pris på at han modererer seg, lite grann i hvert fall.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-03-09:
Der er jeg altså totalt uenig med statsråden. Det er åpenbart at når man spør befolkningen om man kan akseptere rovviltbelastningen som den er, og fire femtedeler ikke har noen erfaringer med den, og når man da får ja, så tolker man det som en positiv innstilling til rovvilt. Jeg ville ha tolket det stikk motsatt, for da aksepterer man det jo slik som det er, og det har man ikke kontakt med – ergo ønsker man det sånn som det er. Jeg setter uhyre store spørsmålstegn ved den spørreundersøkelsen. Jeg mener den konsekvent er blitt brukt til å overse det konfliktnivået som faktisk ligger i rovviltkonflikten. Det er ganske alvorlig, for, som sagt: En bruker «det tause flertall» opp mot dem som faktisk berøres, og en tar ikke inn over seg at samtlige forutsetninger for Stortingets rovviltforlik i 2004 er brutt. Jeg har sagt flere ganger til statsråden at han burde ha kommet tilbake til Stortinget med en sak for lenge siden. Nå har vi i hvert fall kommet i en dialog, men vi har ennå ikke fått en sak.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-09:
Da går vi over til dagens viktigste måltid, nemlig frokosten – det vises til forrige ukes møte: «Ifølge Dagens Næringsliv 1. mars hadde miljøvernministeren et møte med fire utvalgte miljøorganisasjoner hjemme hos seg mandag 28. februar, hvor det ble informert om at regjeringen har til hensikt å skyve på investeringsbeslutningen om CO2-rensing på Mongstad til 2016. Med på møtet var også representanter fra embetsverket. Dagen etter var regjeringens beslutning om utsettelse ute i media. Hva var statsrådens hensikt med å invitere til møte med miljøorganisasjonene og departementet i sitt hjem 28. februar?» – bortsett fra å spise boller.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-09:
Jeg er absolutt tilhenger av at statsråder skal ha kontakt med det være seg miljøbevegelsen eller misjonsorganisasjonene. Men kanskje dette møtet i ettertid heller smaker av å prøve å – hva skal vi si – berede grunnen for at det ikke skulle komme noen kritikk mot regjeringens beslutning, som allerede i realiteten var fattet. Kanskje det var derfor også miljøorganisasjonene gikk til media, fordi de følte at de ble brukt – for ikke å si misbrukt – i et politisk spill, hvor poenget ikke var å få innspill, men i grunnen å berede miljøorganisasjonene og andre på hva som var regjeringens beslutning i denne saken. Har ikke statsråden syn for at kanskje det for allmennheten er en mer sannsynlig forklaring på møtet enn det statsråden hele tiden sier, at det var for å få innspill. Innspill er vel alle interessert i. Det tror jeg ikke statsråden trenger å være bekymret for.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-09:
Ulikhetene i syn ligger vel her på om beslutningen faktisk var fattet eller ikke, og kilder langt inn mot regjeringspartiene mener jo at den var fattet. Jeg siterer nå fra Arne Strand i Dagsavisen: «Nå er det ikke god parlamentarisk skikk og bruk å offentliggjøre viktige regjeringsbeslutninger ved et privat frokostbord.» Alt tyder jo på at i realiteten var beslutningen fattet. Vil statsråden bestride at i det store og hele var beslutningen allerede fattet?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-09:
Jo, gjerne!
Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-03-11:
Jeg kan ikke huske at Stortinget tidligere har gjennomført debatter hvor den konstitusjonelt ansvarlige statsråd ikke har vært til stede, med unntak av der det har vært meldt sykdomsforfall. Jeg vil gjerne be presidenten ta opp dette med statsministeren, for etter det jeg er kjent med, er det ikke sykdomsforfall som er årsaken til dette, men at partipolitiske oppdrag har gått foran det å møte i Stortinget. Det bør påtales. Jeg kan ikke huske at Stortinget har godtatt dette ved tidligere anledninger.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-03-11:
Jeg vil råde Høyres gruppe til også å stemme for forslaget om ikke å ta sakene nr. 1 og 2 opp til behandling. Det rokker ikke ved min tidligere anmodning til presidenten om å ta opp med statsministeren den mangelen på respekt for Stortinget som jeg mener den angjeldende statsråd ved fravær nå har utvist.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-03-11:
Jeg vil bare støtte fullt ut det representanten Per-Kristian Foss ga uttrykk for her fra talerstolen. Det at en statsråd ikke møter opp i Stortinget, er veldig spesielt. Jeg er veldig usikker på om det er riktig å behandle de sakene som den ansvarlige statsråden, Kristin Halvorsen, har ansvaret for, når hun ikke er til stede i salen, og jeg foreslår at de sakene utsettes.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-11:
Slik som denne saken nå står, vil jeg anbefale at regjeringspartienes representanter stemmer for utsettelsesforslaget.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-11:
Kristelig Folkeparti vil også stemme for forslaget. Jeg synes faktisk at det tjener posisjonen til ære at man nå velger å lytte til mindretallet her i salen, og jeg anser at dette også har noe med Stortingets forhold til regjeringen å gjøre.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
På vegne av representantene Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Arne Sortevik og meg selv har jeg gleden av å fremsette forslag om en bedre hverdag for yrkessjåførene.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Jeg registrerer at representanten de Ruiter syntes det var hyggelig at man skrøt av regjeringen. Hvis det er noe man synes er veldig bra, synes jeg man bør si det, og så bør man ta opp det som ikke er fullt så bra. Jeg tror nok representanten stort sett bare hørte det som var positivt, og at han ikke ville høre så veldig mye om det andre. Det er jo greit – det er ikke sikkert han får oppleve det så veldig mange flere ganger. Men jeg synes det har skjedd en del bra ting når det gjelder oljevernberedskap. Det er jo ikke det det handler om, det er jo ikke uenighet om det, men det er faktisk sånn at noen av oss vil mer, og vi ønsker også at det skal skje mye fortere enn det regjeringen nå legger opp til. Vi vet jo at en del av bl.a. utstyret har tidligere ikke blitt kjøpt inn – man holder på og er i en prosess for å kjøpe det inn. Vi har tidligere bl.a. stilt spørsmål om det når det gjelder oljevernberedskap. Så ser jeg at statsråden ikke syntes det var noe hyggelig spørsmål, men jeg vet i hvert fall at vi har stilt spørsmål om det, og forventer at det nå er kjøpt inn, og at alt det er i orden. Når man både i trontalen og i forbindelse med framleggelse av budsjettet skryter hemningsløst av alt det som er plusset på når det gjelder oljevernberedskap, og at det er et satsingsområde, må jeg si at jeg er ikke helt sikker på at det er sånn det føles der ute. Det er bra med 15 mill. kr til IUA for at de skal kunne bli bedre og man skal få gjort mer. Det er veldig positivt, for jeg tror det trengs mye der ute for å kunne ha bedre oljevernberedskap når det skjer noe, og at man er forberedt på det. Men vi vet også at flere av trafikksentralene sårt trenger å skifte ut deler av utstyret man nå har, for det begynner å bli ganske gammelt flere steder. Så det er store utfordringer når det gjelder dette, men man vil mer. Vi er glad for det regjeringen har gjort, men vi vet også at man mangler slepebåtberedskap på en del steder der det burde vært mer og styrket slepebåtberedskap. Det er det dette forslaget handler om. Jeg synes det er bra at statsråden redegjør for den analysen som er gjort, men vi skulle gjerne sett at den hadde kommet fra statsråden – og også litt flere tanker om hva man vil med dette, og hvor fort man ønsker å gå fram. For vi har jo gamle rapporter som dokumenterer at det fortsatt er et stort behov for å styrke oljevernberedskapen i store deler av landet vårt. Men jeg synes det er bra, det har vært en god gjennomgang, og det har vært en god debatt og en god diskusjon. Så får vi håpe at regjeringen fortsetter å følge dette opp – og enda fortere, for det er det Fremskrittspartiet vil. Vi er opptatt av å ha en skikkelig oljevernberedskap. Vi vil at den skal være på plass over hele landet. Vi ønsker ikke å gå rundt i oljesøl fordi man ikke har hatt en god nok beredskap. Det er jeg overbevist om at hele salen er enig med Fremskrittspartiet i.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-11-22:
Jeg hadde noe problem med å oppfatte spørsmålet. La meg likevel bruke det minuttet jeg har, til å knytte noen refleksjoner til noe av det representanten Gullvåg nevner. Det er helt åpenbart at i krisetider er selvfølgelig også markedet for tettere integrasjon og mer dyptpløyende samarbeid vanskeligere for mange EU-land. Vi merker det i diskusjonene om f.eks. det å innføre en skatt på finanstransaksjoner, hvor diskusjonene har gått høyt – det kan også representanten Svein Roald Hansen underskrive på – i de møtene vi har vært, om det er fornuftig å gjøre det, og hvor motstanden er stor, også fordi man ikke vet hva pengene skal brukes til. Motstanden mot i det hele tatt å tenke seg at det skal innføres en skatt som skal gå inn i EU, er ganske stor. Så er det sånn at identiteten vil variere i styrke, alt ettersom hvilken periode man er inne i. Men jeg mener fortsatt – og det mener jeg helt uavhengig av norske meningsmålinger – at EU er det største freds- og demokratiprosjektet i Europa i nyere historie, og det mener jeg Norge har all grunn til å stå bak og støtte.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-11-22:
Det bør ikke komme som noen overraskelse for representanten Slagsvold Vedum at Høyre er for et fullt EU-medlemskap. Vår holdning har hele tiden vært at da ønsker vi også et medlemskap som knytter oss til eurosonen. Jeg synes for så vidt det er mer interessant å legge merke til den argumentasjonen som Senterpartiet har kommet med den siste tida, særlig om de landene i eurosonen som sliter mye, som har høy gjeldsgrad, og som kanskje har kommet inn under falske forutsetninger. Hvis man går tilbake til diskusjonen – spoler tilbake – da Den økonomiske og monetære union ble opprettet, var det jo nei-sida som var de tøffeste på banen, som krevde at de strenge konvergenskriteriene ikke ble fullt så strenge, og ikke minst hevdet at reglene mot store offentlige underskudd var altfor strenge. Det er pussig nå i ettertid å se at det nettopp er de landene som slet med store offentlige underskudd, og som kanskje hadde enda større offentlige underskudd enn det de oppga, som i dag sliter, hvor det har vært regjeringsskifter og stor økonomisk krise.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-11-22:
Det er jo sånn at i tider som denne skal man være glad for at det fins noen erklærte og begeistrede EU-tilhengere. Jeg tror kanskje at det særlig for norske interesser er ganske viktig at noen nå står opp og har et kraftfullt forsvar av EØS-avtalen, har et kraftfullt forsvar av EU, i en tid da SV er det partiet som fortsatt har programfestet at man skal si opp EØS-avtalen, Norges viktigste handelsavtale. Derfor er det viktig at vi som er på ja-sida, vi som mener at EØS er viktig, og kanskje stadig viktigere i en tid da norsk industri også utsettes for de samme problemene som europeisk industri gjør, faktisk står opp og forsvarer det som er vår livlinje til Europa. Det har vært mange diskusjoner, både på radio, på tv og i aviser, der det har kommet nokså tydelig fram at både SV og Senterpartiet har ønsket at vi, selvfølgelig, skulle ført en annen linje fra norsk side, særlig ved å si opp EØS-avtalen, men hvor det også har vært et nokså tydelig signal, at man her har sagt at dette skyldes EU. Og dette er man ikke så veldig lite lei seg over.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-11-22:
Jeg legger merke til at representanten Hansen slår på den retoriske stortromma på vegne av sosialdemokratiet. Det er jo også sånn i Norge at biskoper demonstrerer mot den sosialdemokratiske og rød-grønne regjeringas politikk til stadighet. Vi ser at skylda i Europa er nokså jevnt fordelt, og vi kan vel si at et generelt trekk er at velgerne nå ser til høyre for å rydde opp etter bl.a. sosialdemokratier i Storbritannia, Spania og Hellas. Mitt spørsmål dreier seg også om postdirektivet. Jeg syns representanten Hansen gir et veldig godt og etter min oppfatning veldig kraftfullt forsvar for EØS-avtalen og for EU. Det er jeg veldig glad for. Samtidig sier utenriksministeren i sin redegjørelse at han har gitt uttrykk for at vi fra norsk side vil følge prosedyrene for reservasjon i den videre oppfølging av saken. Mitt spørsmål er da egentlig veldig enkelt: Med et så sterkt forsvar for EØS-avtalen – med tanke på hvor viktig den er for Norge – hvorfor vil Arbeiderpartiet og Svein Roald Hansen gamble med EØS-avtalen når det gjelder et direktiv ingen forstår problemet med?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-11-22:
Det har vært en interessant debatt på mange måter. Jeg understreket i replikkordskiftet etter mitt hovedinnlegg at Høyres standpunkt ligger fast og har ligget fast gjennom alle de debattene vi har hatt. At Høyre er for fullt EU-medlemskap, bør ikke overraske noen, heller ikke at vi samtidig er for å forsvare EØS-avtalen, kanskje særlig nå fordi det kommer så mange angrep på EØS-avtalen, bl.a. fra representanter i regjeringa, nemlig SV og Senterpartiet. Når man ser at det er nedgang på meningsmålene om EU-medlemskap, som ikke er så overraskende nå, benytter man samtidig sjansen til å si at da skal man også si opp EØS-avtalen. Det er en utvikling Høyre ikke ønsker. Vi står vakt om EØS-avtalen. Den er, som jeg har sagt flere ganger, vår livline til Europa. Det må samtidig i et levende demokrati være anledning til å diskutere og problematisere noen sider ved Norges tilknytning gjennom EØS-avtalen uten dermed å bli beskyldt for enten å være mot EØS-avtalen, snakke den ned eller ville den vondt. Særlig er det viktig nå etter Lisboa-traktatens iverksetting, for nå er det sånn at de organene i EU der Norge ikke har tilgang, får mer makt. Det er selvfølgelig en utfordring når det gjelder spørsmålet om innflytelse og demokrati. En av de viktigste årsakene til at Norge ønsker fullt medlemskap i EU, er jo nettopp fordi vi vil sitte rundt bordet og være med på å bestemme politikken som skal gjelde for oss. Trygve Slagsvold Vedum sa i sitt innlegg at vi må tørre å diskutere hva som er i Norges interesse. Ja, det er jeg helt enig i, og nettopp derfor har vi tatt opp spørsmålet om postdirektivet. Vår bekymring er at regjeringa har vedtatt å bruke reservasjonsretten mot et direktiv der det er veldig vanskelig å få øye på de hensynene knyttet til postombæring som skulle være så mye mer tungtveiende enn å risikere et uvisst utfall for Norge. I forbindelse med diskusjonen om datalagringsdirektivet redegjorde utenriksministeren på åpen høring i utenriks- og forsvarskomiteen for de sidene som var vanskelige knyttet til å bruke reservasjonsretten. Han problematiserte mange av de sidene, og det var noe komiteen lyttet til. Samtidig vet vi at postdirektivet er et av de direktivene som ligger i kjernen av EØS-avtalen, og som dermed mer sannsynlig vil skape en reaksjon fra EUs side. Oppå alt dette kommer det altså at EU-siden nå gjennom flere evalueringer har ytret seg sterkt kritisk til at land kan plukke enkeltdirektiver, dvs. de ønsker en mer homogen praktisering. Så når utenriksministeren sier «når vi nå har reservert oss mot postdirektivet», regner jeg med at det er en talefeil, gitt at det fortsatt pågår forhandlinger.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg deler på mange måter representanten Eriksen Søreides refleksjon over EØS-avtalens betydning for Norge – at den er vår livlinje til EU. Derimot er jeg noe mer i tvil om hvorvidt veien framover i EU-samarbeidet går gjennom ytterligere og større integrasjon, større koordinering og enda mer samarbeid. Interessant blir dette i forhold til etterlysningen av en europeisk identitet, som jeg oppfatter som årsak til at den norske befolkningen to ganger har sagt nei til medlemskap. Men det mest interessante er kanskje spørsmålet om løsningen på den økonomiske krisen, og da må jeg minne om at Island er i en spesiell situasjon, som gjør at(presidenten klubber) jeg gjerne vil ha kommentarer til at(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
I sin redegjørelse viser utenriksministeren til Laval-, Viking- og Rüffert-dommene i Europadomstolen og sier at dette har skapt uklarhet om medlemsstatenes adgang til å stille krav til lønns- og arbeidsvilkår for arbeidstakerne som sendes på oppdrag fra et EØS-land til et annet. Dette reguleres av det vi tidligere kalte utstasjoneringsdirektivet, men som nå har fått navnet utsendingsdirektivet. EØS/EFTA-landenes og EU-landenes felles parlamentariske komité har forlengst behandlet dette spørsmålet med grunnlag i en omfattende rapport. Vi har bedt om endringer i direktivet og den rettstilstand som er skapt med grunnlag i direktivet, slik at grunnleggende arbeidstakerrettigheter kan ivaretas. Jeg er svært glad for at det nå er utvikling på dette området i EU. Desto verre er det derfor at ESA – og jeg ber Lundteigen merke seg det – på eget initiativ nå mener at vi ikke kan stille betingelser om norske lønns- og arbeidsvilkår ved offentlige anskaffelser, med den begrunnelse at det ikke stilles liknende krav i privat sektor. Nå vil tilfellet at vi ikke har noe fellesskapsregelverk for anskaffelser i privat sektor. Men poenget er at ESA her utfordrer ILO 94, som Norge også har sluttet seg til, og som nettopp åpner adgang til og anbefaler at det stilles krav til lønns- og arbeidsvilkår i offentlige kontrakter. Jeg forstår det slik at arbeidsministeren har foreslått noen mindre endringer i dagens regelverk, som burde føre til at ESA legger bort saken. I motsatt fall vil denne saken trolig ende i EFTA-domstolen. ESAs intervensjon i denne saken er imidlertid mer alvorlig enn som så, fordi den bidrar til å så tvil om norske myndigheters adgang til å regulere arbeidslivet og gyldigheten av norske tariffavtaler, hvilket har overslag til et annet direktiv, nemlig vikarbyrådirektivet. Formålet med vikarbyrådirektivet er som kjent å sikre rettighetene til de ansatte i vikarbyråene, samtidig som disse byråene anerkjennes som arbeidsgivere. Vikarbyrådirektivet reiser flere problemstillinger av prinsipiell art. Regjeringen har derfor ikke behandlet direktivet ennå. Men la meg føye til: Jeg tror det blir helt avgjørende for behandlingen av direktivet i denne sal, nemlig at det står tindrende klart at det er norske ansettelsesforhold, vårt oppsigelsesvern og våre kollektivavtaler som gjelder i Norge, uansett hvor arbeidstakerne jobber.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-11-22:
Det er absolutt ingen glede – i hvert fall ikke i Senterpartiet, og heller ikke i SV, vil jeg tro – over det som skjer i våre europeiske naboland nå. Det er bare trist, for det rammer den vanlige familie, det rammer den vanlige mann. Men selvfølgelig må man ha en debatt om svakhetene, styrkene og utfordringene EU står overfor. Derfor har jeg en replikk til representanten Eriksen Søreide. Erna Solberg sa i 2005: «For meg fremstår etter hvert at Norge vil inngå i euro-samarbeidet ved EU-medlemskap som et viktigere og viktigere argument.» Er representanten Eriksen Søreide enig i det som partileder Solberg sa i 2005, at det at vi får euroen, blir et viktigere og viktigere argument for at Høyre ønsker at vi skal bli medlem av Den europeiske union?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-11-22:
Først vil jeg takke representanten Høglund for et innlegg som ikke er fullt så skråsikkert som dem noen av dem som har hatt ordet før i debatten, har holdt. Det er litt befriende å høre. Representanten Eriksen Søreide hadde en replikk med veldig sterke ord, hvor hun sa at man setter hele avtalen på spill hvis man bruker reservasjonsretten i forhold til postdirektivet. Er representanten enig i at hvis vi bruker reservasjonsretten i EØS-avtalen, er vi i ferd med å sette hele EØS-avtalen på spill?