Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-01-12:
La meg først si takk til interpellanten for en interessant og aktuell interpellasjon. Så har jeg lyst til bare å slå fast at for Høyre er det ikke aktuelt å gå inn for en total reforhandling av EØS-avtalen. Det er ikke Høyres politikk. Denne diskusjonen er preget av to – hva skal man si – dilemmaer. Det ene er intensjonen og problembeskrivelsen. Jeg tror de fleste i denne sal kan være med på at det er en relevant problembeskrivelse her. Man har et åpent arbeidsmarked. Det er til stor fordel for Norge på mange måter. Samtidig har man også et åpent arbeidsmarked i det øyeblikket det er nedgangstider i Europa, men fortsatt relativt gode tider i Norge, selv om også norsk økonomi står og vakler og sannsynligvis vil komme til å slite mer i årene som kommer. Da kan man være enige om at intensjonen selvfølgelig må være at vi skal ta vare på de gode sidene her. Vi skal ha et arbeidsliv som er anstendig og skikkelig. Vi skal ta inn arbeidsinnvandrere fordi det gagner Norge, men også fordi det er viktig for europeisk solidaritet og for å utjevne inntektsforskjeller i Europa. Det skal selvfølgelig også være sånn at arbeidstakere i Norge, som jobber i Norge, og som oppholder seg i Norge, skal ha like rettigheter, uavhengig av hvor de kommer fra. Det tror jeg heller ikke det er noen uenighet om. Så er spørsmålet: Hva slags handlingsrom har man i realiteten? Det er der denne diskusjonen blir vanskelig, nettopp fordi vi ved å si A på mange måter har godtatt også B, C, D, E og F. Ved å si at vi er en part i EØS – vi ønsker arbeidsinnvandring fra EØS-området – har vi også godtatt en del begrensninger på det norske politiske handlingsrommet. Det er det også et bredt flertall i det norske storting som har stilt seg bak. Høyre har også til tider vært litt mer utålmodig enn statsråden i en del saker, bl.a. i den siste omleggingen av retten til dagpenger, selv om jeg er helt enig med statsråden og andre som sier at det er viktig å presisere hva det egentlig innebærer. Det er ikke sånn at man kan komme som arbeidsledig spanjol til Norge, jobbe én dag og så få utbetalt dagpenger. Det er ikke tilfellet. Samtidig innebærer alle disse tingene at man må slåss med EØS – man er nødt til å fremme norske interesser og norske synspunkter i EØS. Høyre er åpen for at vi skal prøve det på flere forskjellige felt. Vi har bl.a. fremmet en merknad i forbindelse med behandlingen av uførepensjonsmeldingen, hvor vi sier at vi er åpne for en diskusjon om man burde forsøke å indeksregulere trygdeytelser og offentlige ytelser som tas med ut av Norge, på en eller annen måte. Noen ytelser er det i dag forbud mot å ta med ut av Norge. For eksempel gjelder det – hvis jeg ikke husker helt feil – overgangsstønaden. Det kan vi gjerne se på – mer enn gjerne – men det er altså noen begrensninger som vi må være klar over. Det betyr at vi i denne debatten burde fokusere mer på de områdene vi faktisk kan gjøre noe med, og da har jeg lyst til å nevne fire ting. Det ene er selvfølgelig den overordnede innvandrings- og integreringspolitikken. Den har mindre å si for EØS-området, men er relevant utenfor. Det er viktig at vi har en streng og rettferdig innvandringspolitikk, men det er også viktig at vi har en innvandringspolitikk som oppmuntrer gode hoder til å velge Norge. Én ting er at vi tar imot folk som trenger beskyttelse. Det skal vi fortsette å gjøre. Men vi er ikke gode nok til å rekruttere de gode hodene. Det er litt av utfordringen vår. Den andre diskusjonen dreier seg om ytelsessystemet vårt overordnet sett, altså hele ytelsessystemet vårt. Brochmann-utvalget har jo dokumentert at det i mange tilfeller er sånn at det lønner seg for lite å jobbe, eller at forskjellen mellom det å jobbe og det å ikke jobbe er marginal. Noen kan til og med tape penger teoretisk sett – reelt sett også – på å gå fra trygd til arbeid, eller vinne penger på å gå fra arbeid til trygd. En annen ting er om kravene utnyttes. For eksempel har man i dag full anledning til å redusere i ytelsene til f.eks. sosialhjelpsmottakere som ikke fyller kravene som stilles, eller som ikke stiller opp på aktivitetstiltak, men undersøkelser viser at det benyttes i veldig liten grad. Det er også verdt å stille spørsmål ved om kravet til at man skal ta egnet arbeid som arbeidsledig i realiteten praktiseres. Det er et ganske strengt krav som også innebærer at man f.eks. kan kreve at folk flytter på seg, og at de får støtte til det. Den tredje tingen som er verdt å nevne, er selvfølgelig kampen mot sosial dumping. Det er også en del av denne diskusjonen. For samtidig som vi ønsker å ha arbeidsinnvandrere i Norge, er vi også opptatt av at det ikke skal være sånn at man systematisk underbyr og underbygger norsk lønnsnivå og norsk arbeidsnivå. Nå er det også forskjeller i norsk lønnsnivå, men da snakker man om i det store og hele. Det er en diskusjon som er mye større enn det vi dessverre får plass til i løpet av disse minuttene, eller denne halvannen time.