trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-03-23:
Eg er svært glad for at Åge Starheim tek opp dette spørsmålet. Denne saka var seinast ein viktig del av diskusjonane på landsmøtet vårt sist helg. Det er ei særdeles viktig sak for regjeringa, det er ei viktig sak for næringslivet, og det er ei viktig sak for kommunane. Eg er heilt samd i at læreplassar etter skulegang er viktig, og det er viktig at det offentlege tek sin del av ansvaret. Kommunane treng gode fagarbeidarar med rett kompetanse til å løyse dei velferdsoppgåvene som dei har fått ansvar for, og som dei vil få eit endå større og utvida ansvar for no når Samhandlingsreforma skal innfasast. Ein viktig jobb for regjeringa er difor å syte for både høg kvalitet på opplæringa og at mange nok vel ei fagopplæring. Det vil vere eit stort behov for faglært arbeidskraft i tida framover, både i privat og offentleg sektor. Utviklinga i talet på læreplassar har vore positiv dei siste åra, men som kunnskapsministeren sa, er det framleis utfordringar – det er for mange som ikkje får den læreplassen dei ynskjer. Difor har regjeringa ved kunnskapsministeren teke initiativ overfor partane i arbeidslivet til ein fornya samfunnskontrakt for å auke talet på læreplassar. Det er i samband med dette arbeidet oppretta ei arbeidsgruppe der òg kommunesektoren, ved KS, er representert. Verkemiddel for å stimulere kommunane til å ta imot fleire lærlingar er under diskusjon i den arbeidsgruppa. Eg er svært oppteken av at kommunane aukar talet på lærlingplassar, og det finst gode døme på kommunar som er førebilete her, og som gjennom dette òg lukkast betre med å rekruttere inn til sine organisasjonar. For tilgangen til kompetansearbeidsplassar er ei utfordring i delar av Kommune-Noreg, og dette er noko eg som kommunal- og regionalminister er særs oppteken av. Kommunane må vere attraktive arbeidsplassar for å tiltrekkje seg den rette kompetansen, og det å opprette læreplassar er ein måte å gjere seg attraktiv på. Under leiing av Kommunal- og regionaldepartementet og i samarbeid med KS og arbeidstakarorganisasjonane har me lansert «Sammen om en bedre kommune». Dette er eit utviklingsprogram som skal støtte opp om lokalt initierte prosjekt og tiltak som skal få fram kunnskap og gode eksempel til bruk for alle kommunar. «Kompetanse og rekruttering» er ei av utfordringane partane skal jobbe saman om i programmet. Det vil vere ein god arena for å lyfte fram bruk av læreplassar som ein viktig del av eit godt og framtidsretta rekrutteringsarbeid i Kommune-Noreg. Når det gjeld konkrete tiltak elles, viser eg til kunnskapsministeren som ansvarleg statsråd.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-03-23:
Eg veit ikkje om representanten Åge Starheim høyrer dårleg, eller om han ikkje vil høyre det som eg sa i mitt svar. For det eg sa, var at me har teke tak i dette saman med partane i arbeidslivet, saman med KS, som er kommunesektoren sin organisasjon. Det går føre seg viktige drøftingar, og dei drøftar konkrete tiltak, og utviklinga har trass i alt vore positiv dei siste åra. Det har ikkje vore slik at me har sete i ro utan å gjere noko med det. Så eg vil på det sterkaste imøtegå påstanden frå representanten Åge Starheim og seie det som rett er, at både regjeringa og det partiet eg tilhøyrer, har vore pådrivarar for å få fram nettopp dei praktiske faga, få dei praktiske faga inn att, få valfag inn att i skulen og dermed òg få betre rekruttering til desse faga og syte for at dei som tek utdanninga, skal få gode læreplassar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-03-23:
Eg registrerer at ein prøver å skape inntrykk av at regjeringa ikkje har gjort noko. Eg meiner framleis at det er feil. Det er òg slik at der me i ulike samanhengar møter kommunesektoren, har me vore opptekne av m.a. lærlingplassar og at kommunane skal ta inn fleire. Eg kjem til å fortsetje med det trykket. I min kontakt med KS er eg heilt klar på dette, og eg er òg heilt overtydd om at KS og kommunane sjølve ser rekrutteringsutfordringa som dei har, og gjer noko med det. For det er dei som er dei ansvarlege til å ta tak i dette. Me skal leggje til rette for det, me skal finne tiltak som gjer at det blir endå meir attraktivt. Det er me i gong med, og det skal me få til.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-03-23:
«I disse dager er det ti år siden Norge fikk handlingsregelen. Venstre mener nå er tidspunktet kommet for å foreta en evaluering av regelens første ti år. Finansministeren er i disse dager i gang med å vurdere et utvalg som skal gi råd om modell- og metodevalg i Finansdepartementet. Jeg registrerer at det nå er stadig flere som tar til orde for også å nedsette et utvalg som bør se på om oljepengene har vært brukt etter intensjonen, eller om det bør foretas endringer. Hva synes statsråden om et slikt forslag?»
Borghild Tenden (Venstre), 2011-03-23:
Jeg takker for et grundig svar. Jeg skulle ønske at man kunne nedsette et sånt utvalg, men sånn blir det ikke. Jeg merket meg også det å styrke vekstevnen i økonomien. Jeg satt ikke på Stortinget i 2001, men – jeg håper jeg refererer riktig nå – de økte verdiene skulle brukes til lavere skatter og avgifter for næringslivet, bedret infrastruktur, samt tiltak for å bringe fram ny kunnskap gjennom forskning og utvikling. Har det blitt sånn? Jeg tenker da konkret på det med skattelette til næringslivet.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-03-23:
Jeg takker igjen for svaret. Venstre er spesielt opptatt av verdiskapende skattelette, som finansministeren helt sikkert har fått med seg. Jeg ønsker å sitere sentralbanksjef Øystein Olsens første årstale. Der sier han følgende: «Myndighetene har brukt handlingsrommet til å gjennomføre standardøkninger og øke utgiftene på en rekke områder. Prioritering av tiltak som styrker produktiviteten og vekstevnen på lengre sikt, herunder justeringer i skattesystemet, synes derimot å ha kommet noe i bakgrunnen.» Deler finansministeren dette synet?
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det er et viktig og interessant spørsmål som her blir stilt. Det gir meg mulighet, i hvert fall innenfor en begrenset tidsramme, til å trekke noen lange linjer i den sammenhengen. Stortinget behandlet i 1974 St. meld. 25 for 1973–74 om oljevirksomheten framover. Der slo en fast noen viktige prinsipper som jeg synes det er grunn til å minne om, for det første at oljeressursene skulle være folkets eiendom og dermed også underlagt folkevalgt kontroll. For å utføre oljepolitikken opprettet en Statoil som et heleid statlig selskap. En sa at en skulle bruke inntektene til å skape et kvalitativt bedre samfunn, en sa at en betydelig del av oljeformuen skulle investeres i utlandet, at bare en liten del skulle gå til forbruk, og at en samtidig skulle ha tanker om det som kom etter at oljealderen eventuelt var over. Så har en også lagt til grunn at oljeinntektene skulle brukes for å jevne ut svingninger i økonomien, altså en forløper til den handlingsregelen som kom for snart ti år siden, som vi kan omtale som 4 pst.-regelen. Da den saken ble behandlet i Stortinget i 2001, sluttet hele finanskomiteen og Stortinget seg til de hovedmål som Stoltenberg I-regjeringen hadde for den økonomiske politikken: arbeid for alle, en rettferdig fordeling, videreutvikling av det norske velferdssamfunnet og en bærekraftig utvikling. Samtidig ble det lagt stor vekt på å bruke handlingsrommet til å øke vekstevnen i norsk økonomi. Så kan en sikkert ha ulike oppfatninger om hva som er de beste tiltakene for å støtte opp under verdiskaping og vekst. For eksempel vil jeg mene at det å investere i dagens og framtidens arbeidskraft er noe av det viktigste vi kan gjøre for å styrke vekstevnen og potensialet i økonomien. Derfor er barnehager viktig, derfor er satsing på grunnskole og utdanning viktig. Så er det slik at det er mange ulike synspunkter på den økonomiske politikken både i og utenfor Stortinget. Det kan være en illustrasjon på at det ikke er noe fasitsvar på hva som er god eller ønsket bruk av oljepenger eller av andre offentlige inntekter for den saks skyld. Stortinget må velge, regjeringen må velge. Det jeg er opptatt av, er at den politiske rollen i forvaltningen av disse store ressursene må ligge i Stortinget og i de folkevalgte organer. Slik sett mener jeg det ikke er noe godt forslag å opprette et ytre utvalg som på en måte skal vurdere politikkens innhold, ve og vel og væremåte. Jeg er opptatt av at vi skal forankre beslutningen om hvordan disse pengene skal brukes, i Stortinget, og forankre det i det som var det viktige prinsippet fra starten, at det skulle være under folkevalgt kontroll med utgangspunkt i at dette er folkets eiendom.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Hvis en ser denne perioden under ett, har det på ett område f.eks. skjedd store endringer, i deler av formuesskatten. Det innebærer selvsagt at noen har fått økning i skatten, men samtidig har f.eks. en lang rekke enten blitt fritatt for formuesskatt eller fått lavere skatt. En gjorde også noe med personskatten i den perioden, som bidro til å øke arbeidstilbudet. Så er det slik at vi investerer mer nå i infrastruktur, samferdsel, enn vi noen gang tidligere har gjort. Forskningsbevilgingene har økt kraftig den siste tiden, samtidig som vi har lagt veldig stor vekt på økt satsing på barnehager og utdanning. Så alt i alt har en etter min oppfatning – det er ulike politiske oppfatninger om det – brukt disse midlene på en god og fornuftig måte. Hvis en tar hele historien fra tidlig på 1970-tallet, mener jeg vi har oppfylt et av de viktigste hovedmålene, nemlig å bygge et samfunn av bedre kvalitet, noe som både synes i offentlig velferd og ikke minst i kvinners yrkesdeltakelse, som en viktig del av den jobben.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg tror det er viktig å understreke at noe av det viktigste vi kan gjøre for å bygge opp under næringslivets konkurranseevne og produksjonsevne, er å føre en langsiktig, sunn, fornuftig og god økonomisk politikk. Det har Norge gjort, og det blir lagt merke til. I møte med folk fra næringslivet blir jeg ofte minnet om at det som bør være finansministerens viktigste oppgave, er å holde orden i økonomien. Det er det ene. Det andre er videreutviklingen av det som også har skjedd i denne perioden, samarbeidet mellom partene i forbindelse med inntektsoppgjør og andre viktige spørsmål, som gjør at Norge har en veldig produktiv økonomi. Vi har Europas laveste arbeidsledighet og blant den høyeste yrkesdeltakelsen i Europa, samtidig som vi også ser at produksjonen har tatt seg raskere opp igjen i Norge enn i andre land. Alt i alt mener jeg dette borger for at vi har en politikk som må bygge opp under næringslivet og bedriftenes evne til å produsere i og fra Norge.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
«En av de viktigste årsakene til det store frafallet i videregående skole er mangel på lærlingplasser etter endt skolegang. Til tross for at det i departementet og de underliggende etater er til dels mange ansatte i stillingskategorier med yrkesfaglig bakgrunn, tas det i staten inn færre lærlinger enn i privat sektor. Hva vil statsråden foreta seg for at Samferdselsdepartementet med underliggende etater i større grad bidrar til å øke antallet lærlingplasser enn tilfellet er i dag?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Alle er jo enige om at dette er en viktig oppgave. Vi vet at mange av dem som går inn i disse yrkene, er folk som både liker at det lukter asfalt, og å kjenne på det å bygge jernbaneskinner – ikke sitte på skolen og lære om det i teorien, men være ute og lære i praktisk arbeid. Jeg har lyst til å utfordre statsråden litt, for når man ser på banemontørfaget, er det bare drøye 60 pst. som får plass, av togelektrikere er det 66 pst., og på sveisefaget er det 42 pst., altså forholdsvis få. I tillegg vet vi at innenfor telekomoperatører er det nede i 43 pst. Det må jo bety at det er et stort potensial, som jeg har lyst til å utfordre statsråden til å være litt mer tydelig på. Selv om staten nå ikke driver alt som forvaltning lenger, er tross alt en god del statlige bedrifter 100 pst. eid av staten, der statsråden er en ganske sentral aktør. Jeg har lyst til å utfordre statsråden litt på hva hun tenker rundt det.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Det er veldig bra at statsråden tar med seg disse tingene tilbake. Vi vet at vi har enorme oppgaver foran oss på samferdselssiden, noe som betyr at det vil være et enormt behov for både folk som skal utføre dette, folk med fagkompetanse og folk som er utdannet til å gjøre jobben. Fordi kunnskapsministeren sa at regjeringen i forbindelse med tildelingsbrevet har gitt noen klare føringer når det gjelder dette med lærlinger, og siden statsråden jo er generalforsamling i en rekke statlige selskaper 100 pst. eid av staten, kunne jeg godt tenke meg å vite om statsråden som generalforsamling har tatt dette opp konkret i de selskapene som en del av behandlingen, nettopp for at de statlige selskapene skal ha fullt trøkk på å få flere unge mennesker ut på lærlingkontrakt. Når vi da ser at det private næringslivet går langt foran staten, har vi en stor utfordring fortsatt, og da kunne det være greit å vite om statsråden har tatt det opp konkret.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-23:
Arbeidet for fleire læreplassar og auka gjennomføring i vidaregåande opplæring er høgt prioritert. Fullført vidaregåande opplæring er den plattforma flest moglege bør ha for å vera rusta for å ta del i arbeidslivet. Gode fagarbeidarar er føresetnaden for eit berekraftig og velfungerande samfunns- og næringsliv. Det vil vera eit stort behov for faglært arbeidskraft i tida framover, både i privat og offentleg sektor. Eit viktig arbeid for regjeringa er difor å sjå til at det både er høg kvalitet på opplæringa, og at mange nok vel fagopplæring. Det er viktig at statsforvaltninga tek sin del av ansvaret for fleire læreplassar. I 2010 kartla Kunnskapsdepartementet og Fornyings-, administrasjons- og kyrkjedepartementet potensialet for fleire lærlingar i alle verksemder i statsforvaltninga. Kartlegginga viser, med nokre atterhald, at det er potensial for fleire lærlingar i omtrent halvparten av dei statlege verksemdene. For å ansvarleggjera dei statlege verksemdene har regjeringa vedteke å ta inn ei fellesføring i tildelingsbreva for 2011 med mål om auke i talet på lærlingar. Talet på lærlingar, fordelt på lærefag, skal gå fram av årsrapportane. På bakgrunn av kartlegginga og oppfølging i verksemdene av fellesføringa inneverande år, vil utviklinga bli følgd opp i styringsdialogen mellom det einskilde departement og verksemdene. Vi har som mål at dette skal medverka til auke i talet på lærlingar i statsforvaltninga. Etter omdanninga av dei tidlegare forvaltningsverksemdene NSB, Posten og Luftfartsverket til aksjeselskap har talet på tilsette med yrkesfagleg bakgrunn i etatane under Samferdselsdepartementet gått monaleg ned. Det same resultatet finn vi ved etableringa av produksjonsverksemda til Vegvesenet som aksjeselskap. Både departementet sjølv og etatane rekrutterer i stor grad medarbeidarar med utdanning utover vidaregåande skule eller yrkesfagleg opplæring. Jernbaneverket er i dag den einaste av etatane som driv produksjonsverksemd sjølv og har behov for lærlingar i større utstrekning. Jernbaneverket hadde ved starten på skuleåret 2010–2011 til saman 117 lærlingar innan banefag, signalfag og energi/kontaktledning. Statens vegvesen hadde på same tid fem lærlingar innan IKT-fag, medan Luftfartstilsynet hadde ein lærling innan kontorfag. Jernbaneverket har i seinare år auka talet på lærlingar både for å møta den auka aktiviteten når det gjeld utbygging og vedlikehald av jernbanenettet, og fordi det er eit høgt aldersgjennomsnitt på noverande fagarbeidarar. Jernbaneverket vurderer fortløpande om det er mogleg å ta inn fleire lærlingar. Avgrensinga når det gjeld talet på nye lærlingar, ligg primært i at det er krevjande for erfarne fagarbeidarar både å skulla utføra dei daglege oppgåvene i ei tid med sterk satsing på jernbane og samstundes driva med opplæring. For departementet og dei andre etatane er det små moglegheiter for å ta inn eller auka talet på lærlingar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-23:
Lat meg fyrst gje honnør til Framstegspartiet fordi dei har reist denne saka. Dette er eit område som regjeringa er oppteken av, og som det er veldig bra at det er stor merksemd rundt, nettopp fordi det nok er litt for mange elevar som opplever ein teoretisk skule. Ein meir praktisk skule òg i grunnskulen kjem regjeringa til å koma tilbake til. Så til Hoksrud sine eksempel. Eg skal ta med meg alle dei tilbake til dei ulike avdelingane. Eg trur nok at årsaka til at tala her ikkje er endå høgare frå Jernbaneverket si side, sjølv om dei har auka i den seinare tida, er ein kombinasjon av at her skal det utførast arbeid, og samstundes skal ein rettleia lærlingar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-23:
Der er svaret ja. Tildelingsbrevet vart òg nemnt frå mi side. Det er éin arena. Styringsdialogen elles overfor dei ulike etatane er ein annan arena. Ein tredje, som òg kan brukast meir både av meg som statsråd når eg er ute, og av representanten Hoksrud og andre, er å spørja ulike bedrifter, anten dei handterer asfalt eller det er anna arbeid som blir utført: Kor mange lærlingar har de? Det har sin verknad. Det skapar òg merksemd på sin måte. Det hender òg til og med at vi treffer på bedrifter der vi einsidig kan rosa dei for at dei tek dette arbeidet på alvor, og det må fleire gjera.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-23:
Eg viser til olje- og energiministeren sitt svar av 3. mars 2011 på spørsmål nr. 943 frå representanten Sortevik. Representanten viser til at ny kraftline og nytt vegsamband kan kombinerast mellom Mongstad og Kollsnes, og spør om olje- og energiministeren vil ta initiativ til ei nærare utgreiing og vurdering av dette. I svaret blir det m.a. gjort greie for vegprosjektet Tverrsambandet og styringa av det. Av konklusjonen går det fram at det er opp til Sambandet Vest AS å vurdera om samordning er mogleg. Det er etablert eit selskap, Sambandet Vest AS, og Hordaland fylkeskommune møter som observatør i styret. Statens vegvesen har oppnemnt ein person som selskapet kan kontakta ved høve. Prosjektet er ikkje teke inn i fylkeskommunen sine planar, og det er ikkje gjort fylkespolitiske vedtak om prosjektet. På generelt grunnlag meiner eg det er positivt å sjå om det er mogleg med samordning mellom veg- og kraftutbygging, sjølv om det kan ha sine utfordringar når det kjem til praktisk gjennomføring, som t.d. høgspentkablar i tunellar og bruer, samt andre driftstekniske forhold. Eg kan nemna at det er etablert eit samarbeid mellom Noregs vassdrags- og energidirektorat – NVE – og Statens vegvesen regionalt når det gjeld vidare planlegging av Sotrasambandet. Eg føreset at same samordning kan vurderast for Statens vegvesen sitt arbeid med prosjektet Mongstad–Kollsnes, dersom dette er eit ynske frå Hordaland fylkeskommune som vegeigar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-23:
I dette konkrete prosjektet er det altså ein fylkesveg som ikkje er teken inn i fylkeskommunen sine planar, der det ikkje er gjort fylkespolitiske vedtak om prosjektet. Men eg kan gjenta det eg sa, at eg tykkjer for det fyrste generelt at det er positivt å sjå på om det er mogleg med ei samordning mellom veg- og kraftutbygging, vel vitande om at det kan bli spesielle utfordringar knytte til det. Lat meg i tillegg seia at den same samordninga som no skjer når det gjeld planlegginga av Sotrasambandet, meiner eg kan vurderast òg når det gjeld Mongstad–Kollsnes, dersom vegeigaren ynskjer det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-23:
Eg meiner å hugsa at eg òg har fått spørsmål frå representanten Sortevik om dei ansvarsforholda som er knytte til ulike typar vegar, der det nettopp var eit sjølvstendig poeng å halda på ansvarsforholdet, og der det frå regjeringa si side var eit eige poeng å gje fylkeskommunane ansvar for fleire vegar fordi dei skulle kunne sjå regional utvikling meir i samanheng. Det er difor fylkeskommunen no er ein fire gonger så stor vegeigar som staten. Så nemner Sortevik ei kopling, og det gjeld E39. Når det gjeld den delen, skal eg sjekka saka noko nærare. Men eg held fast ved at det som er fylkeskommunen sitt ansvar, skal vera fylkeskommunen sitt ansvar.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Spørsmålet lyder: «Mellom Mongstad og Kollsnes i Nordhordland planlegges ny kraftlinje og ny veiforbindelse. Begge prosjektene omfatter de fem kommunene Lindås, Meland, Radøy, Askøy og Øygarden. Begge prosjektene har felles mål for ferdigstillelse i 2016. Muligheten for å samordne prosjektene slik at jordkabel kan brukes på hele eller deler av kraftlinjen, er stor, men krever handling fra overordnet statlig myndighet. Samordning kan gi stor samfunnsøkonomisk gevinst. Vil statsråden ta politiske initiativ for å få til samordning?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg er vel kjent med svaret fra olje- og energiministeren, som i stedet for å ta ansvar peker på en av aktørene i en slik problemstilling. Det viser ikke overordnet vilje til samordning. Et av mange poenger i nettopp denne samordningssaken er at det aktuelle veiprosjektet – derfor også spørsmål til samferdselsministeren – Tverrsambandet kan gi Bergen betydelig hjelp til å redusere gjennomgangstrafikken til og fra vest, som i dag bruker E39 over Nordhordlandsbrua og kjører via Bergen sentrum. Dette forholdet alene tilsier at man fra nasjonalt politisk hold bør engasjere seg i samordning som en del av arbeidet med å redusere trafikkbelastningen i Norges nest største by. Jeg minner om at Bergen har store utfordringer knyttet nettopp til gjennomgangstrafikk. Jeg gjentar derfor spørsmålet: Vil samferdselsministeren ta initiativ for å få utløst god samordningseffekt mellom veibygging og bygging av kraftspenn?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
La meg vise til at jeg i spørretimen for en uke siden utfordret nettopp finansministeren på samordning av store prosjekt. Noe av det siste han sa, var: «Ja, der det er muligheter for å få gevinster ved en samkjøring av store prosjekter.» Samkjøring og samordning er viktig, men det er også utrolig vanskelig. Det krever først og fremst at noen gjør noe. Ofte blir det slik at partene peker på hverandre og sitter helt i ro, uten at noe skjer i det hele tatt. Det er jo her regjeringen og de berørte statsråder for de områdene som er inne i en mulig samordning, har et særskilt ansvar. Derfor er igjen utfordringen til nettopp samferdselsministeren, fordi dette samordningsprosjektet inkluderer et viktig veiprosjekt som altså kan løse store transport- og veiproblemer i Bergensregionen: Vil samferdselsministeren ta initiativ til en samordning, eller nøyer hun seg med å peke på andre?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Spesialisthelsetjenesten skal vurdere den rusmiddelavhengiges helsetilstand og rett til nødvendig helsehjelp på grunnlag av en henvisning fra lege eller sosialtjeneste. Dersom pasienten har rett til eller behov for avrusning, skal dette tilbys innenfor forsvarlig tid. Er tilstanden til pasienten så alvorlig at det er behov for akutt avrusning eller avgiftning, skal dette tilbys uten unødig opphold. Det er de regionale helseforetakenes ansvar å sørge for tilstrekkelig kapasitet i tilbudet til rusavhengige. Dette gjelder både øyeblikkelig hjelp, avrusning/avgiftning og oppfølging. Helse Sør-Øst opplyser at det var 65 døgnplasser innen avgiftning/avrusning i Oslo ved inngangen til 2010. Nå i 2011 er det 40 avgiftningsplasser på Sinsen, og det er 13 døgnplasser ved Rusakuttmottaket, som ble etablert i 2010. Samlokaliseringen av rusakuttmottaket og avgiftningsavdelingene på Sinsen er en betydelig faglig styrking av akutt- og avgiftningstilbudet i Oslo. I 2010 ble det etablert to–tre egne observasjonssenger for rusmiddelavhengige ved Oslo legevakt. Helse Sør-Øst opplyser at det i 2010 også ble etablert 16 nye døgnplasser for korttidsbehandling og 16 dagplasser for unge rusavhengige. Ingen som har behov for akutt avrusning eller avgiftning, skal bli avvist. På et liknende spørsmål fra representanten Høie i forrige spørretime svarte jeg at rusavhengige også kan henvende seg direkte til Rusakuttmottaket uten henvisning fra lege eller sosialtjeneste. Helse Sør-Østs vurdering er derfor at det samlede tilbudet i Oslo innen rus- og avhengighetsbehandling er styrket fra 2010. Jeg oppfatter tilbakemeldingene fra Helse Sør-Øst slik at de følger utviklingen nøye, med tanke på å sikre nødvendig kapasitet på akutt- og avgiftningstilbudet i Oslo. Ingen som har behov for avrusning eller akutthjelp, skal – som sagt – bli avvist. Regjeringen er svært opptatt av å sikre mennesker med rusproblemer et tilgjengelig, kvalitativt godt og individuelt tilpasset behandlingstilbud. Jeg vil følge nøye med på utviklingen i Oslo. Samtidig vet vi at det gjenstår mange utfordringer på rusfeltet. Derfor vil vi komme tilbake til Stortinget med en stortingsmelding som tar opp spørsmål om kapasitet og kvalitet i det samlede hjelpetilbudet til mennesker med rusproblemer.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Når spørsmålet omfatter omfanget av tilbudet – i hvert fall i utgangspunktet – må jeg nesten svare på det. Jeg mener at rustilbudet er styrket. Og når jeg sier at jeg følger med, er det selvfølgelig viktig, for vi vet at det er mange rusavhengige som trenger behandlingstilbud. Vi kan bare se på tallene. Da ser vi at det er flere som får rett til nødvendig helsehjelp, og det er flere som får behandling. Så vet vi at dette er et område hvor det ikke bare er ett ledd i kjeden som må være på plass; alle ledd i kjeden må være på plass. Om spesialisthelsetjenesten gjør sin jobb alene, er kanskje ikke det tilstrekkelig for å hjelpe den rusavhengige i hele behandlingsforløpet. Derfor er jeg opptatt av at vi skal lykkes med dette, og derfor har vi også gitt veldig klare meldinger til spesialisthelsetjenesten gjennom oppdragsdokumenter og foretaksmøter om at dette er en gruppe som skal prioriteres.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Hvis vi bare teller antall senger, er det ikke sikkert at det gir et riktig bilde av den totale behandlingssituasjonen. Igjen er det slik at det må vurderes i hvert enkelt helseforetak hvordan behandlingsapparatet skal innrettes, selvfølgelig i tråd med de nasjonale føringene som er. Representanten spurte i sted om jeg var villig til å snakke med andre folk. Jeg gjør selvfølgelig også det. Dette er et felt som jeg ser på som veldig viktig. Det er en gruppe som er veldig sårbar, og som i veldig mange år har fått altfor dårlig oppfølging i helsevesenet. Derfor er det så viktig at de har den samme rett til helsehjelp som den alle andre pasienter har. Det er det viktig for meg å få formidlet, og det er det viktig for meg å understreke også overfor helseforetakene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Røyking er den viktigste årsaken til tidlig død og tapte friske leveår i Norge. Å redusere andelen røykere er den viktigste enkeltinnsatsen vi kan gjøre for å bedre folkehelsen. Det er derfor behov for å styrke det røykesluttarbeidet som gjøres i helsevesenet. Målet i Nasjonal strategi for det tobakksforebyggende arbeidet 2006–2010 var å halvere ungdomsrøykingen og redusere andelen røykere i befolkningen til under 20 pst. Dette målet har vi nådd, og det viser også at tiltakene våre har effekt. Det er likevel fortsatt 700 000 nordmenn som røyker daglig. Jeg har derfor satt i gang arbeid med en ny nasjonal tobakksstrategi. I forberedelsene til dette arbeidet inviterte jeg Verdens helseorganisasjon til å evaluere det tobakksforebyggende arbeidet i Norge. En viktig tilbakemelding var at røykeavvenningsarbeidet er begrenset, at tilbudet er for lite tilgjengelig, og at kvaliteten varierer. Dette er derfor noe av det vi ser videre på i arbeidet med en ny tobakksstrategi. Det gis i dag ikke refusjon for legemidler til røykeslutt over blåreseptordningen. Legemiddelforskriften § 14-14 fastsetter at legemidler til behandling av nikotinavhengighet ikke kan innvilges forhåndsgodkjent refusjon. Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten har oppsummert forskning om effekt og sikkerhet av legemidler til røykeslutt. De konkluderer med at slike legemidler øker sannsynligheten for å være røykfri etter ett år, og at disse preparatene kan defineres som kostnadseffektive, sammenlignet med ingen behandling. Jeg har bedt Helsedirektoratet om å levere forslag til en nasjonal plan for tobakksavvenning. Tilbud om legemidler er bare ett av mange tiltak. Andre viktige tiltak er veiledning hos fastlegen, hos tannlegen, ved helsestasjonen og frisklivssentralene, og røykesluttgrupper og Røyketelefonen, for å nevne noen eksempler. Refusjon for legemidler til tobakksavvenning er ikke nødvendigvis det viktigste tiltaket for å redusere andelen røykere. Rundt to tredeler av dem som har sluttet å røyke, har klart det uten å bruke hjelpemidler. Andre trenger både veiledning, støtte og legemidler for å klare det. I ny tobakksstrategi vil vi vurdere hvilke tiltak som er mest effektive, og hva som kan gjøres for å styrke helsetjenestens hjelp til røykeavvenning. Vi vil også vurdere endringer i legemiddelforskriften.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Så vidt jeg vet, er det andre land som gjør det, men jeg kjenner ikke til detaljene om hvordan man har lyktes. Vi har tross alt gjort et forberedende arbeid her og har dette til løpende vurdering. Da må vi jo se på om dette er det vi vil prioritere foran andre tiltak, f.eks. massemediekampanjer, mye bedre målrettet veiledning. Jeg er helt overbevist om at det hjelper ikke å gi noen en pakke med legemidler hvis de ikke er motivert, og hvis de ikke får veiledning ved siden av. Og så har vi jo disse frisklivssentralene som hjelper folk til både røykeslutt og endring i livsstil, som nå er i 100 kommuner rundt om i landet, som jeg har veldig tro på som et godt virkemiddel for å få en bedre folkehelse, og som også kan spille en viktig rolle her. Dette er egentlig mye mer et spørsmål om hvor vi skal sette inn pengene, for det er ikke tvil om at hvis vi skal få disse legemidlene inn, vil det være store kostnader forbundet med det, kostnader som kanskje kunne ha vært brukt bedre på en annen måte.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Som jeg sa, er dette ett av de tiltakene som vi vurderer. Det er jo også slik med legemidler at de av og til har noen bivirkninger. Derfor må vi være veldig trygge når vi anbefaler noen å bruke legemidler, men det er, som sagt, gode erfaringer med det. Men erfaringen er jo at de fleste som slutter å røyke, faktisk klarer det uten legemidler. Her har jeg stor tro på både veiledning, motivasjon og selvfølgelig også helt målrettede tiltak – som frisklivstilbud o.a.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Gode fagarbeidere er en forutsetning for et bærekraftig og velfungerende samfunns- og næringsliv. Det er et viktig mål for regjeringen å sørge for høy kvalitet på opplæringen og at mange nok velger en fagopplæring. Overfor de regionale helseforetakene har jeg forutsatt at det legges til rette for å øke antall læreplasser i videregående opplæring i helseforetakene. Dette er nedfelt i foretaksprotokollen med krav og rammer for 2011. I oppdragsdokumentet for 2011 har vi lagt vekt på at de regionale helseforetakene skal sørge for å etablere et tilstrekkelig antall læreplasser for helsefagarbeiderutdanningen og ambulansearbeiderutdanningen. Helseforetakene samarbeider med fylkeskommunene, kommunene, offentlige opplæringskontorer og KS om å utvikle samarbeidstiltak på området. Ifølge Helsedirektoratet er tilgangen på læreplasser til helsefagarbeidere samlet sett på et tilfredsstillende nivå. De fleste læreplassene er i kommunene, og det er fortsatt behov for flere plasser i spesialisthelsetjenesten. Helsedirektoratet har, på oppdrag fra Helse- og omsorgsdepartementet, satt i gang et prosjekt for å få oversikt over lærlinger i helsefagarbeiderfaget i helseforetakene. Oversikten skal vise hvor de er, hvor mange de er, og hvilken tilknytning de har til helseforetaket. Helseforetakenes erfaringer med å ta inn lærlinger og hvilke planer de har for dette, vil også bli undersøkt. «Bli helsefagarbeider» er et nytt rekrutteringsprosjekt i samarbeid mellom KS, HSH, Spekter og Helsedirektoratet. Prosjektet skal også bidra til å øke antall læreplasser i kommuner, helseforetak og private virksomheter, samtidig som det rettes oppmerksomhet mot kvaliteten i opplæringen. Statsforvaltningen må ta sin del av ansvaret for å legge til rette for flere læreplasser. Kunnskapsdepartementet og Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet har kartlagt mulighetene for å få flere lærlinger inn i virksomheter i statsforvaltningen. Kartleggingen viser, med noen forbehold, at det er et potensial for flere lærlinger. Vi har gode erfaringer med å ha lærlinger både i mitt departement og i flere av de underliggende virksomhetene. Vi skal følge opp utviklingen i styringsdialogen mellom departementet og etatene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Som representanten viser til, har det vært en økning i søknadstallene, og det er veldig gledelig. Dette er en gruppe fagarbeidere som vi er veldig avhengige av, og som vi vil være mer og mer avhengige av i årene som kommer. Det er til alles nytte at vi klarer å få gode helsefagarbeidere, med høyere utdanning, inn i helsesektoren. Det vil være en nøkkelfaktor framover. Når det gjelder å tilrettelegge, gjør vi jo det gjennom mange tiltak, som jeg også nevnte. Kommunene er en veldig viktig arena, men spesialisthelsetjenesten kan åpenbart gjøre mer. Derfor foretar vi en slik gjennomgående kartlegging av antall lærlinger – erfaringene med dem, og hvordan de selv opplever det. Det er viktig for at vi skal skaffe oss erfaring med hensyn til hvordan vi skal klare å rekruttere flere.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Når det gjelder arbeidsvilkår, er jeg veldig opptatt av at vi må ivareta de folkene vi har i denne bransjen, innenfor hele helsesektoren, fordi – som jeg også sa i stad – at dette er en gruppe vi er veldig opptatt av. Når det gjelder lønnsforhold, er jo det noe som drøftes utenfor denne salen. Dette er en sektor som er preget av små og ofte lave stillingsbrøker og mye deltid, derfor er det gledelig at vi i løpet av de siste årene har fått 6 000 flere årsverk bare ved å øke stillingsandelene. Det er veldig positivt, og det er et arbeid som vi vil fortsette med. Derfor har jeg også stilt krav om at man skal redusere antall deltidsstillinger i spesialisthelsetjenesten med 20 pst. Det er viktig for å få flere heltidsstillinger. Så dette er noe som vi har stor oppmerksomhet på, og jeg er helt enig med representanten i at det er et stort ansvar for oss alle å sørge for lærlingplasser. Vi kan aldri bli gode nok. Dette skal vi jobbe aktivt for, for det dreier seg om fremtiden vår.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
De regionale helseforetakene skal sørge for spesialisthelsetjenester til innbyggerne i sin region. Det skjer gjennom aktiviteten i deres egne helseforetak, men også gjennom kjøp av helsetjenester fra private. Kjøp av helsetjenester må skje innenfor regelverket for offentlige anskaffelser. De regionale helseforetakene er egne rettssubjekter, og står dermed rettslig ansvarlig for de vurderinger og disposisjoner de gjør i denne sammenheng. Jeg har fått opplyst fra Helse Sør-Øst at de har tatt kjennelsen i Eidsivating lagmannsrett til etterretning. De har besluttet ikke å anke videre. Som en konsekvens av dette, arbeider nå Helse Sør-Øst for å få på plass nye langsiktige avtaler om kjøp av radiologitjenester. Frem til slike avtaler er på plass, vil befolkningen sikres et forsvarlig og godt radiologitilbud gjennom midlertidige avtaler. Helse Sør-Øst er altså allerede i gang med tiltak for å sikre kontinuitet i radiologitilbudet til befolkningen i sin region, både gjennom midlertidige løsninger og gjennom forberedelse av langsiktige løsninger.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Slik jeg oppfatter det, skal man ut på en ny anbudsrunde. Jeg må si at jeg forventer jo at man har lært av den runden som har vært, og jeg vil igjen understreke at det er Helse Sør-Østs ansvar å gi et tilstrekkelig, godt og forsvarlig radiologitilbud til befolkningen i hele regionen. Jeg vil også samtidig si – siden det har vært stor oppmerksomhet om nettopp dette tilbudet og en del andre saker i forbindelse med innkjøpsprosessene – at vi har, som kjent for Stortinget, bedt om at dette blir evaluert. Det synes jeg også er nødvendig, for det er faktisk ganske viktig at det er tillit til de prosessene som skjer og de valgene som blir gjort.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Så vidt jeg er kjent med, er det i form av forlengelse av tidligere avtaler. Dette kan jeg selvfølgelig sjekke i detalj for hele området, men det er det jeg er kjent med så langt.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
«En av de viktigste årsakene til det store frafallet i videregående skole er mangel på læreplass etter endt skolegang. Til tross for at det i departementet og de underliggende etater er til dels mange ansatte i stillingskategorier med yrkesfaglig bakgrunn, tas det i staten inn færre lærlinger enn i privat sektor. Hva vil statsråden foreta seg for at Helse- og omsorgsdepartementet med underliggende etater i større grad bidrar til å øke antallet lærlingplasser enn tilfellet er i dag?»
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg må si at jeg føler at ministeren for så vidt har en god oversikt over situasjonen i sektoren og behovet framover; hun har tydeligvis tatt grep. Utdanningsdirektoratet har presentert søkertallet 2011–2012, og det er jo svært gledelig at flere søker seg til helse- og sosialfag. Det er disse arbeidsgruppene, personene, som skal ivareta den viktige og samfunnsnyttige oppgaven med å pleie og ta vare på våre eldre og pleietrengende, som også statsråden var inne på. Vil ministeren ta, eller har ministeren tatt, høyde for å tilrettelegge for enda flere lærlingplasser, ettersom behovet for det har økt? Det er en ganske stor økning i søknadstallet for dette året.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg får stole på at det blir flere lærlingplasser, og hvis ikke ministeren selv sørger for å ivareta behovet, får vi hjelpe til ved å minne om behovet. Selv om vi skal glede oss over at det er flere som velger å utdanne seg innen helse- og sosialfag, er det ikke til å komme fra at mange dessverre slutter i yrket. Det er ulike grunner til dette: Små stillingsbrøker, arbeid som vikar kanskje i fem–seks år før man får fast ansettelse og lav lønn i forhold til utdanning og arbeidsinnsats. Dette er typiske kvinneyrker, og muligens er det nettopp det som er grunnen til at vi fremdeles har slike arbeidsvilkår. Spørsmålet er om ministeren vil sørge for å bedre lønns- og arbeidsvilkårene for disse typiske kvinneyrkene, slik at flere blir værende i yrket etter endt utdanning?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-03-23:
Først vil takke for hyggelig hilsen fra representanten Trældal. Jeg er fullt ut i stand til å stille opp her, og jeg gleder meg til å delta i de debattene som skjer i Stortinget. Det er riktig som representanten Trældal sier, at Lenvikhalvøya befinner seg utenfor distriktsgrensen til reinbeitedistriktet i området, og at det dermed ikke er anledning til å benytte halvøya til reinbeite. Vi har også fått bekreftet fra Reindriftsforvaltningen i Troms at det likevel nå befinner seg rein der. Reinen har trukket dit på grunn av særdeles vanskelige beiteforhold denne vinteren i distriktet. Departementet har fått opplyst at reindriftsagronomen har vært på befaring i området, og at saken er behandlet av områdestyret i Troms. Områdestyret har gitt reinbeitedistriktet et pålegg om å drive ut all rein fra Lenvikhalvøya så snart dyrevelferden tillater det. Jeg forventer nå at områdestyret i Troms følger opp saken videre og setter inn de nødvendige tiltak for å få en slutt på reinbeitingen på Lenvikhalvøya. Gjennom den nye reindriftsloven er styringsorganene gitt mer effektive verktøy til å ta tak i slike situasjoner, og for å iverksette mulige sanksjoner. Jeg forventer at disse verktøyene blir tatt i bruk, og vil følge områdestyrets behandling av denne saken nøye. Når det gjelder forholdet til drikkevann, så er det vannverkseier, i dette tilfellet kommunen, som er ansvarlig for å sikre befolkningen trygg vannforsyning. Jeg er kjent med at kommunen har drøftet situasjonen med Mattilsynet. Vurderingen har så langt ikke skapt grunnlag for særskilte tiltak fra kommunen eller Mattilsynets side.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-03-23:
Som jeg understreket i mitt første svar, har Reindriftsforvaltningen og områdestyret adekvate virkemidler som kan iverksettes og tas i bruk. Som jeg også understreket, skal disse virkemidlene tas i bruk. Dersom pålegg om utdrivelse av rein fra Lenvikhalvøya ikke etterkommes av reinbeitedistriktet, og områdestyret mot formodning ikke treffer nødvendige vedtak om sanksjoner og tvangstiltak, er det selvsagt slik at Reindriftsstyret/Reindriftsadministrasjonen må følge opp og gjøre dette. Det er en sak som jeg følger opp overfor disse institusjonene.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-03-23:
For det første har jeg lyst til bare å understreke på nytt igjen at det er vannverkseier, i dette tilfellet kommunen, som har plikt til å sørge for nødvendig beskyttelse av vannkilder og adekvate tiltak for å sikre forsyning med tilstrekkelig og helsemessig trygt vann. Ifølge drikkevannsforskriften er det forbudt å forurense vannforsyningen. Det er da helse- og omsorgsministeren som er ansvarlig for drikkevannsregelverket. Mattilsynet kan innenfor de rammene de har fått av Helse- og omsorgsdepartementet, gi pålegg med hjemmel i drikkevannsforskriften. Dersom Mattilsynet kommer til at denne situasjonen utvikler seg slik at det er fare for drikkevannsforsyningen på Lenvikhalvøya, regner jeg selvsagt med at tiltak blir iverksatt. La meg bare understreke at Mattilsynet har ansvaret for ulike forvaltningsområder for ulike departementer, og mitt inntrykk er at Mattilsynet balanserer de hensynene på en meget god måte. Vi må da forutsette at de følger de lover og regler og de forskrifter som ligger i bunnen for deres arbeid.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-03-23:
Norsk landbruk står overfor en rekke utfordringer, ikke minst knyttet til lav lønnsomhet og lav inntjening. Mitt utgangspunkt er at landbruket ikke har råd til å la være å bruke den ressursen kvinner og jenter utgjør innenfor tradisjonelt landbruk, innenfor nye, bygdebaserte næringer og for utvikling av det sosiale livet på bygda. En forutsetning for å lykkes er gode rammevilkår, som gjør at de som er gårdbrukere i dag, og de unge som kommer etter, finner det interessant å drive og overta gårdsbruk. Dette har etter min mening ingenting med en kjønnsdebatt å gjøre. Vi trenger landbruksproduksjon i hele landet for å sikre nok og trygg mat til en stadig voksende befolkning. For å få til dette må vi ta hele landet i bruk, og vi er da helt avhengig av at både kvinner og menn finner det interessant å bo på landet og livnære seg av landbruk og det landbrukseiendommen kan gi, enten alene eller i kombinasjon med annet arbeid. At sittende regjering tar disse utfordringene på alvor, har kommet tydelig til uttrykk gjennom de jordbruksavtalene som har blitt inngått mellom jordbruksorganisasjonene og den rød-grønne regjeringen. Jeg er opptatt av at regjeringen, gjennom den meldingen som vi om kort tid skal fremme for Stortinget om framtidens mat- og landbrukspolitikk, legger rammevilkår som bygger framtidstro, for en robust landbruksnæring – og da for begge kjønn. Jeg finner det riktig å sitere et gammelt og godt slagord: «Uten jenter stopper Bygde-Norge!» Til representantens spørsmål må jeg også få bemerke at jeg synes for så vidt det er viktigere ting å gjøre enn å konstruere unødvendige motsetningsforhold av denne typen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-03-23:
Landbruks- og matdepartementet har i en strategi for likestilling i landbrukssektoren fra 2007 satt et mål om 40 pst. kvinnelig representasjon når det gjelder eierandel, næringsutøvelse og deltakelse i styrende organer i landbrukssektoren. Handlingsplan for mer entreprenørskap blant kvinner fra 2008 er en fellessatsing fra sju departementer, herunder Landbruks- og matdepartementet. Målet er at vesentlig flere kvinner skal bli entreprenører, og at andelen kvinner skal være 40 pst. innen 2013. Kvinner eier i dag 25 pst. av alle landbrukseiendommer – det er mulig at tallene er litt ulike, men i alle fall etter det jeg har fått opplyst, er tallet 25 pst. – og andelen aktive kvinnelig gårdbrukere i 2009 er på 14,3 pst. Kvinner driver og eier ofte de minste gårdsbrukene. Men samtidig vet jeg at flere av samvirkeorganisasjonene har nådd målet om minst 40 pst. representasjon av hvert kjønn i sine styrer. Når det gjelder de økonomiske virkemidlene som Innovasjon Norge forvalter, har det vært en positiv utvikling i andelen etablerertilskudd og BU-midler til kvinner de siste årene. I 2009 var andelen på 42 pst. for BU-midlene og 76 pst. for etablererstipendene. Så det har skjedd mye positivt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-03-23:
Da blir svaret at vi må satse mer på alternative næringer, tilleggsnæringer, næringsutvikling og verdiskapning. For at landbruket skal utnytte det mulighetsrommet, må vi etter min mening arbeide målrettet for å rekruttere flere kvinner til næringen. Kvinner skaper liv. De organiserer fritidstilbud og sprer trivsel i sine lokalsamfunn. Deres engasjement og arbeid er et kjempeviktig bidrag til levende bygder. Kvinner er mangfoldige, løsningsorienterte og gode på å skape nettverk, og det er verdifulle egenskaper når man skal skape ny næringsvirksomhet med basis i gården og dens ressurser. Og meg bekjent er det slik at når vi vurderer hvor vellykket de ulike entreprenører er, ligger kvinner generelt sett foran menn når det gjelder å få til de prosjektene de jobber med. Så vi har absolutt behov for flere kvinner, som gjør en stor jobb, og i den sammenheng synes jeg det er logisk at organisasjonene jobber med de problemstillingene.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
«Saksbehandlingstiden for attest E-301 økte fra 14 til 20 uker fra uke 47 i 2010 til uke 9 i 2011. I uke 11 meldte Nav at ventetiden var økt til 28 uker. EØS-borgere som har opparbeidet rett til dagpenger, går nå i 6,5 måneder uten inntekt. Situasjonen er fullstendig ute av kontroll, og statsrådens tidligere forsikringer om igangsetting av tiltak for å redusere ventetiden og at saken skulle følges nøye, har i stedet ført til det motsatte. Vil statsråden nå sørge for at Nav raskt reduserer ventetiden til normalnivå – tre uker?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg synes statsråden har en veldig passiv tilnærming til dette store problemet. Nav skaper sosialklienter, og dette fører til at de som er ledige, og som faktisk har rett til dagpenger, ikke har noe å leve av. De klarer ikke å betjene gjelden sin, og de får heller ikke dekket utgifter på sosialkontoret. Statsråden har jo tidligere svart meg at de bare kan gå dit for å få penger. Dette er helt uholdbart, og det strider også mot de nordiske overenskomstene om at vi skal ha fri flyt av arbeidskraft, og at vi også skal ivareta deres sosiale rettigheter. Dette er diskriminering av utenlandsk arbeidskraft – de som har henvendt seg til meg, er svenske. Det er mange som går ledig, og det er store problemer. Dette er tredje gangen jeg tar det opp, og det er helt uholdbart. Dette er et stort grensehinder som kan fjernes med et pennestrøk, eller rett og slett ved å tilføre nok ressurser. Det vil alltid være slik at de ikke har fullstendige papirer i orden. Vi har her i landet en stor andel utenlandsk arbeidskraft, som vi må vi ivareta på lik linje. Vil statsråden nå sørge for at det skjer raskt?