Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-03-25:
Miljø og sjømat er to sider av samme sak. Høsting av den blå åkeren og kundenes ønske om trygg sjømat stiller strenge krav til miljø og etikk i fiskerinæringen. Norge har rettigheter til og ansvaret for noen av verdens største og mest produktive kyst- og havområder. Visjonen er: Verdier fra havet – Norges framtid. Et rent hav er en forutsetning for å bevare og utvikle det produksjons- og høstingspotensial som er selve grunnlaget for fiskeri- og havbruksnæringen. De komparative fordeler Norge har gjennom naturgitte rammebetingelser og den kompetanse folk langs kysten gjennom generasjoner har bygd opp, kan bare videreføres ved at det blir stelt godt med havet. Det vil Regjeringen, og jeg er svært tilfreds med den støtte komiteen gir Regjeringen i dette arbeidet. Målet for ressursforvaltningen er å legge til rette for et uttak som sikrer et høyt varig utbytte fra fiskeressursene, samtidig som hensynet til det marine økosystemet ivaretas. I denne sammenheng er komiteen og jeg enige om at en bærekraftig fiskeriforvaltning er avhengig av at fangstkapasiteten reduseres for å komme mer i samsvar med ressursgrunnlaget. En forutsetning for å realisere verdiskapingspotensialet i norsk sjømatnæring er at forbrukerne velger norsk sjømat, og at de både vet og føler at det er trygg mat. Et rent hav er helt sentralt i en slik sammenheng, og jeg er overbevist om at norsk fiskeripolitikk og norsk miljøpolitikk er to sider av samme sak. Derfor vil vi også se at Fiskeridepartementet og Miljødepartementet i økende grad har felles mål og felles løsninger, fordi miljø og etikk vil være viktige innsatsfaktorer i en mateksportnæring som fiskeri. Både miljøvernministeren og fiskeriministeren er opptatt av de mulighetene for verdiskaping basert på de biologiske ressursene som ligger i våre kyst- og havområder. Kvaliteten på havmiljøet er en grunnleggende premiss for den biologiske produksjonen og for utnyttelse av disse ressursene – det være seg som menneskemat eller som annen anvendelse. Forurensning av havmiljøet kan rive grunnlaget bort for slik utnytting, og det kan svekke forbrukernes tillit til norsk sjømat som trygg sjømat. Jeg er tilfreds med at havmiljømeldingen får god mottakelse i Stortinget, i opinionen og i fiskerinæringen, fordi det synliggjør at ansvaret for å opprettholde et så rent hav som mulig, tilligger flere sektorer. En viktig forutsetning for å bevare et så rent hav som mulig, er god sikkerhet og god beredskap til sjøs. I tillegg til de tilbud som Kystverket allerede har i dag, har Regjeringen iverksatt og har under utarbeidelse en rekke tiltak for å styrke sjøsikkerheten og beredskapssituasjonen. Målsettingen er å redusere risikoen for uhell i størst mulig grad gjennom forebyggende arbeid, men i tillegg å ha en god beredskap hvis ulykken først er ute. I det arbeidet fokuserer Regjeringen på utfordringen i nordområdene spesielt. Oljetransport og annen skipstrafikk er økende i dette området, slik flere av representantene har vært inne på, og denne utviklingen må antas å fortsette, bl.a. som følge av økt oljeproduksjon i Nordvest-Russland. Ved at Kystverket fra nyttår av overtok SFTs ansvar for den akutte forurensning, har departementet nå ansvar for den statlige oljevernberedskap. Kystverket har nå ansvar både for forebyggende tiltak og for å aksjonere dersom det skulle bli behov for det. Det betyr tydeligere ansvar og bedre samordning i den daglige forvaltningen og under aksjoner. Når det gjelder merknadene som komiteen har gjort hva angår kystberedskapen, vil jeg selvsagt ta disse med meg i det videre arbeid med både revidert nasjonalbudsjett og budsjettet for 2004. I så måte er det slik at jeg etter å ha overtatt ansvaret for kystberedskapen fra SFT og Miljøverndepartementet, har satt i gang et omfattende arbeid med en enda bedre koordinering av de samlede ressurser knyttet til Kystverket og andre som bidrar til sikkerhet og beredskap. I så måte er jeg enig med komiteen i at de samlede private og offentlige beredskapsressursene må ses i sammenheng. Komiteen peker på den økte oljetransporten langs kysten og omtaler både slepebåtkapasiteten i Nord-Norge og en trafikksentral for Nord-Norge. Vi arbeider med begge sakene og vil komme tilbake til Stortinget så snart vi har et tilstrekkelig beslutningsgrunnlag, også hva angår satellittovervåking som et supplement til den overvåking som bl.a. Kystverket har 365 dager i året, 24 timer i døgnet, og som vil bli ytterligere forbedret når AIS-systemet er oppe og går fra 2004. Alle disse forholdene har jeg i mange sammenhenger sagt at vi arbeider med, og i så måte er komiteens merknader helt på linje med det arbeidet og de vurderinger som vi gjør i Fiskeridepartementet, og som vi er opptatt av. I den sammenheng kan jeg peke på at en utvidelse av territorialgrensen fra fire til tolv nautiske mil for tiden ligger til behandling i Stortinget. Så snart den er ferdig, vil Regjeringen komme tilbake med lovgrunnlaget for å etablere farleder. Vi arbeider med å peke ut strandsettingsplasser og nødhavner, slik at vi skal kunne unngå den situasjonen som oppstod med «Prestige». Vi vil ha AIS opp og gå fra 2004, og som jeg sa: Det vil danne grunnlaget for at vi bedre kan identifisere fartøyer også i tilknytning til satellittovervåking. Trafikksentralen forberedes, og vi arbeider med slepebåtkapasiteten.