trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2007-05-31:
Avslutningsvis i debatten vil jeg gjerne gi uttrykk for tilfredshet med at det er bred enighet her i Odelstinget om den reindriftsloven som nå synes å bli vedtatt. Fremskrittspartiet har en noe annen tilnærming enn de andre partiene, men jeg tror det er veldig bra at det ellers er stor enighet om det lovforslaget som vi nå vedtar. Jeg har tro på at loven blir et tjenlig virkemiddel for næringen og forvaltningsmyndighetene, slik at det kan utvikles en næring som fullt ut bygger opp om de målsettinger Regjeringen har om en økologisk og økonomisk bærekraftig reindriftsnæring. Bare to merknader til. Opposisjonen fremmer forslag om å pålegge Regjeringen å legge fram en stortingsmelding om reindrift innen våren 2008. Det blir ikke støttet av regjeringsfraksjonen. Vi har fått på plass finnmarksloven. Nå får vi en ny reindriftslov. Samerettsutvalget er i gang med å utrede samiske rettigheter til beite og vann også utenfor Finnmark. Vi mener vi må få denne utredningen på bordet og behandle den. Da kan det etter mitt syn være hensiktsmessig å vurdere om det bør utarbeides en stortingsmelding om reindrift, ikke nå. Det andre punktet jeg har lyst til å presisere, gjelder § 2, som gjelder den såkalte trollheimsloven, den loven som åpner for samisk reindrift basert på frivillige beiteavtaler i Trollheimen. Her gjøres det en endring i overskriften ved at begrepet «og omegn» tas inn, siden det er en mer dekkende betegnelse for de faktiske forhold. Det har hele tiden vært en forutsetning for lovregulert tamreindrift i Trollheimen at det forelå et avtalegrunnlag for vinterbeite utenfor Trollheimen, derfor denne tilføyelsen. Det ligger ikke i dette noe signal om geografisk ekspansjon av den reindriften som i dag drives i Trollheimen med tilliggende vinterbeiteområde. Som saksordfører vil jeg for øvrig takke komiteen for en ryddig og god prosess og for en saklig og grei debatt her i dag.
Petter Løvik (Høyre), 2007-05-31:
Eg vil slutte meg til rosen frå Framstegspartiet til saksordføraren. Dette er ei svært viktig sak, og eg synest saksordføraren på ein glimrande måte har rydda opp i dei problemstillingane som har vore, slik at vi har fått ei veldig klar og grei innstilling frå komiteen. Når det er sagt, så nokre ord til saka. Høgre støttar dei endringane som Regjeringa foreslår, og viser til at dei fleste av desse endringane stammar frå arbeid over lang tid. I hovudsak stammar forslaga til endringar i lova frå NOU 2001:35 frå Reindriftslovutvalet. Det har også vore ein grundig prosess med å hente inn synspunkt frå reindriftsnæringa gjennom m.a. ei omfattande høyring og Regjeringas konsultasjonsprosess. Såleis skulle dei fleste ha fått moglegheit til å kome fram med synspunkt i denne saka. Eg vil vise til at det no er 15 år sidan Stortinget sist behandla ei eiga stortingsmelding om reindrift. Høgre meiner det må utarbeidast ei ny reindriftsmelding på bakgrunn av dei store endringane som har skjedd i reindrifta sidan den gongen. Det har vore omfattande endringar på fleire plan: på det økologiske planet med arealinngrep, tap av beiteland, rovdyrtap og klimaendringar, og på det rettslege planet med endringar med auka fokus på sedvanerett, ny reindriftslov og ny reinbeitekonvensjon. Samtidig har det på det økonomiske planet vore endringar med omlegging av tilskots- og erstatningsordningar. Desse omfattande endringane på relativt kort tid meiner vi er grunnlag for å be om ei eiga stortingsmelding om reindrifta. Reindriftsnæringa har, særleg i Finnmark, utfordringar knytte til store produksjonsvariasjonar, lave slaktevekter, svært høge rapporterte rovdyrtap og lav produktivitet. Marknadsmessig er det òg krevjande å få avsetnad på kjøttet. Avsetnad på produksjonen er viktig for økonomien i næringa. Forslaget om ei eiga stortingsmelding frå Høgre og fleire andre parti er allereie fremja. Eg håpar på brei støtte til dette forslaget.
Petter Løvik (Høyre), 2007-05-31:
Statsråden sa heilt på slutten av innlegget sitt at det er mange sider som ikkje er vurderte i og med det vi vedtek i dag, og det er sjølvsagt mange av oss i opposisjonen veldig einige i. Det er også ein av grunnane til at vi ber om å få ei ny stortingsmelding – 15 år etter den førre. Eg merka meg at statsråden ikkje kommenterte det, så langt eg høyrde, i sitt innlegg. Berre for å ta eit heilt aktuelt eksempel: Vi kan lese i Aftenposten i dag kva ein professor ved Universitetet i Oslo seier. Han har vore sitert tidlegare i debatten, men i tillegg til det som representanten Kielland Asmyhr refererte, seier den same professoren at skal Finnmarksvidda reddast, må reindrifta leggjast ned i 50–100 år. Det er ganske dramatiske ting, og eg kunne godt ha tenkt meg å utfordre statsråden til å kommentere dette. Men endå viktigare: Er ikkje alle desse tinga, denne usikkerheita, med på å understreke behovet for ei ny stortingsmelding?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-05-31:
Kristeleg Folkeparti støttar forslaget til ny reindriftslov, og i tillegg er me med på eit mindretalsforslag som ber Regjeringa om å leggja fram ei eiga stortingsmelding om reindrift våren 2008. Den gamle reindriftsloven er frå 1978, og det har runne mykje vatn i havet sidan den tida. Hovudinnvendingane mot den gamle loven var at han har ein altfor norsk innfallsvinkel, loven fungerer ikkje tilfredsstillande i ein reindriftssamisk kontekst. Kristeleg Folkeparti deler den oppfatninga at me skal ha ei reindrift som er økonomisk, økologisk og kulturelt berekraftig, og det skal ho vera òg i eit langsiktig perspektiv. Kristeleg Folkeparti deler òg det synet at reindrifta i utgangspunktet ikkje skal ha trong for myndigheitenes merksemd gjennom offentlege reguleringar og vedtak. Føresetnaden skal i utgangspunktet vera at dei private aktørane sjølve skal finna fram til fornuftige og langsiktige løysingar. No finst det likevel situasjonar som har ei så sterkt offentleg interesse at det krev tiltak frå myndigheitenes side. Det kan dreia seg om tilfelle som gjeld ressursgrunnlaget. Det kan dreia seg om viktige samfunnsinteresser av ulike slag. Og det kan dreia seg om tilfelle der den interne samhandlinga i reindrifta ikkje fungerer godt nok. Kristeleg Folkeparti meiner at ein i det lovforslaget som ligg føre, har funne fram til ein rimeleg balanse mellom desse ulike hovudføringane. Når Kristeleg Folkeparti går inn for ei ny stortingsmelding om reindrift og ber om det, har det si årsak i at det er 15 år sidan Stortinget førre gongen behandla ei eiga melding om reindrifta. Det er svært mange forhold som har forandra seg i løpet av desse 15 åra. Eg kan nemna som eksempel arealinngrep, tap av beiteland, rovdyrtap, klimaendringar, produksjonsvariasjonar og omlegging av tilskots- og erstatningsordningane. På denne bakgrunnen håper eg, sjølv om trua kanskje ikkje er så sterk, at regjeringspartia vil støtta forslaget om ei ny stortingsmelding om reindrift. Det er faktisk trong for ei slik melding.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-31:
Som jeg brukte store deler av mitt innlegg på å gå igjennom, er jo noe av hovedtanken – og det aller viktigste, når alt kommer til alt – med de endringene som nå gjøres, muligheten for å få til en bedre ressursforvaltning, særlig på Finnmarksvidda, og muligheten til å styre reintallet ved behov. Vi har gjort det grepet at vi på den ene siden involverer næringa, ved at reintallsutviklinga bygges opp nedenfra, men samtidig gis myndighetene mulighet til å gå inn og styre hvis det viser seg at summen av det som blir gjort lokalt, ikke går i hop i forhold til behovet for å ha en bærekraftig næring. Så jeg mener at det som ligger i loven, er svaret på det som representanten Kielland Asmyhr spør om. I tillegg, som jeg også sa i mitt innlegg, har vi nå også lagt til rette for at vi skal ha et enda bedre vitenskapelig grunnlag for de beslutningene som tas om reintall og bærekraft på spesielt utsatte områder.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-31:
Det var to måter jeg kunne angripe utfordringene knyttet til disse spørsmålene på da vi startet opp i regjering i 2005. Den ene var å sette i gang et langsiktig arbeid, f.eks. en melding, som hadde endt ut i en del målsettinger. Den andre var å sette i gang et konkret arbeid hvor en fikk ting på plass. Etter relativt mange år med noen forsøk, men ikke noen konkrete resultater i form av konkrete endringer i riktig retning av reindriftspolitikken, mente jeg at det viktige nå var å få på plass konkrete endringer i lovs form som bidrar til en riktig utvikling. Det har vi gjort, og det vedtar Odelstinget etter alle solemerker her i dag. Det er bra. Når det gjelder spørsmålet om en egen stortingsmelding, må jeg bare takke for tilliten. Etter at en del partier her i Stortinget har vært i regjering selv og ikke lagt fram en stortingsmelding om reindriften, synes jeg det er en betydelig tillit som blir tillagt meg og denne regjeringa når det bes om at vi lager en stortingsmelding om disse spørsmålene.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2007-05-31:
Flere av talerne i dag har vært inne på spørsmålet om reintallet, og det vil også jeg komme inn på i mitt innlegg. I dag kan vi lese et avisoppslag om at en professor ved Universitetet i Oslo mener at full stans i reindriften på Finnmarksvidda i 50–100 år er nødvendig for å redde vidda fra en økologisk katastrofe. Vinterbeitet i indre Finnmark er for en stor del ødelagt. De hardest rammede områdene er blitt til ørken. Reinlaven er spist opp eller tråkket ned av rein, som det sies. Han påpeker at det kan ta opptil 50 år før reinlaven er tilbake. Det mener professoren. Jeg skal ikke si at denne vurderingen er riktig, men det er hevet over enhver tvil at det kreves nye, effektive grep for å holde reintallet nede på et bærekraftig nivå. Noen av de viktigste endringene i reindriftsloven som vi behandler i dag, er knyttet til ressursforvaltningen. Statlige myndigheter har et ansvar for at reindriftsnæringen opprettholdes på et bærekraftig nivå. Samtidig er det reindriftsnæringen selv som har den mest grunnleggende interessen i at ressursene i næringen blir forvaltet på en god måte. Den nye loven legger derfor til rette for at næringen selv kan ta et større ansvar for den videre utviklingen av en langsiktig og bærekraftig reindrift. Reindriften må utvikle seg innenfor naturens tåleevne, slik at nye generasjoner får mulighet til inntekt, og næringen sikres rekruttering i framtida. Det er det avgjørende, og det er det viktigste ved den nye reindriftsloven, slik jeg ser det. Sametinget har framholdt at reindriftssamene selv i større grad må kunne regulere interne forhold og organisere den daglige driften i tråd med reindriftssamiske sedvaner, tradisjoner og rettsoppfatninger. Dagens lovverk oppleves som å være for norsk, og fungerer ikke godt nok i en reindriftssamisk kontekst. Et hovedgrep i den nye loven er at samisk kultur og tradisjon skal prege de regulerende strukturene i mye større grad enn etter det gamle lovverket. Næringen gis større selvstyre enn den før har hatt. Sidaens beitegrunnlag skal fra nå være basis for reintallsfastsettelsen. Senterpartiet mener dette vil gjøre det lettere å få aksept for å få gjennomført en tilpasning i reintallet som sikrer en langsiktig og bærekraftig reindrift. Reindriften har gode forutsetninger for å bidra til vurderingene av hvor stort beitetrykk et område faktisk tåler i et langsiktig perspektiv. En forutsetning for at dette skal føre til et reintall som er i balanse med ressursgrunnlaget, er at det i nødvendig utstrekning er fastsatt grenser mellom reinbeiteområder, distrikter og sidaer, samt beitetider. Der hvor slike rammebetingelser er fastsatt, er det ikke vesentlige problemer med reintallet. Det ser vi bl.a. i andre deler av landet der reindriften i større grad er bærekraftig, bl.a. i det området jeg kommer fra i landet, Nord-Trøndelag, og Midt-Norge.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-05-31:
Jeg er redd intensjonene med dagens reindriftslov ikke vil bli oppnådd. Reintallet i Vest-Finnmark er i dag altfor høyt, og det må igangsettes langt mer drastiske tiltak enn hva man i denne proposisjonen tar til orde for. Dagens situasjon tilsier at det sannsynligvis er over 30 000 dyr for mye i Vest-Finnmark. Det burde være rimelig enkelt å forstå at næringen selv ikke er den rette til å kunne bestemme over antall dyr. Det kan nevnes at slaktevekten på en årskalv i Øst-Finnmark i mange tilfeller er like høy som den er for en halvannetåring i Vest-Finnmark. Dyretragedier skjer hver eneste dag, og økologien er meget langt unna å være i balanse. Vi kan snu det på hodet. Hvordan ville situasjonen blitt innen fiskeriene hvis fiskerne selv skulle bestemme kvoteuttak? Det er en årsak til og erfaringer som gjør at havforskere blir brukt som et objektivt organ. Et slikt objektivt organ burde også være på plass vedrørende reinforvaltningen, hvis Regjeringen ønsker det den sier om en bærekraftig næring som ivaretar økologien og hindrer dyretragedier. Man burde, spesielt i Vest-Finnmark, legge om dagens nomadiske drift til en stasjonær drift. Dagens nomadiske drift gjør at slaktevekten blir lavere, og det blir mye høyere driftsutgifter. Det er ressurskrevende for både dyr og næring å flytte 15–20 mil to ganger i året. Det kan nevnes at næringen selv hevder at nomadisk drift krever ca. 2 000 dyr for at en familie skal kunne klare seg godt. Ved stasjonær drift kreves det under halvparten. Når antall dyr er det største problemet, burde det være innlysende at tiltak som er gjennomført i både Sverige og Finland med stasjonær drift, også må gjennomføres i Norge. Så vet vi at det medfører et merarbeid i forhold til mating vinterstid. Men hvis det er prisen å betale, er det mye bedre å mate noe vinterstid enn å forandre vestvidda til en høyfjellsørken som knapt noen kan leve av. Det er en meget viktig sak vi har foran oss her i dag. Det er slik at Stortinget i en årrekke har vedtatt hvor stort antallet dyr skal være i Finnmark. Det har aldri blitt fulgt opp. La oss håpe at det er større vilje til å følge opp dette denne gangen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-07:
Jeg kan ikke dy meg for å si at det er interessant å merke seg at kunnskapsministeren før han ble kunnskapsminister var veldig opptatt av å fjerne de nasjonale prøvene. Nå innføres de samme nasjonale prøvene med noen få endringer, pluss at de da ikke skal offentliggjøres. Det siste er egentlig det mest alvorlige, at Regjeringen ikke gjennomfører det den har sagt den skal gjennomføre. Men når statsråden her sier at det skal være åpenhet for elevene, for foreldrene og skolene, er det vel og bra. Men hva skal skolene, elevene og foreldrene bruke disse undersøkelsene til hvis de ikke kan løfte blikket, se seg rundt og si: Hvordan ligger denne skolen an i forhold til de andre skolene? Hva må vi gjøre for å bli bedre innenfor disse spesielle områdene? Man kunne jo tenkt seg denne modellen overført til Idretts-Norge og sett for seg et alternativt verdensmesterskap i stille lengde, hvor det ikke er konkurranse mellom deltakerne, men hvor deltakerens mål er å hoppe lenger enn det han gjorde i siste hopp! Det ville blitt en ganske treg konkurranse. I tillegg er altså åpenhet rundt disse resultatene viktig for beslutningstakerne. Da jeg var lokalpolitiker selv, og vi hadde skoleporten.no med relevante opplysninger om skoler i min egen kommune, brukte jeg denne portalen mye for å se hva de andre skolene kunne lære av de skolene som var bra. Det viste seg at det var ingen skoler som var dårlig i alt, det var veldig mange skoler som var bra i noe. Og det viste seg at de fleste skolene hadde noe å lære av andre. Det er en kunnskap jeg som lokalpolitiker ikke kunne fått hvis jeg ikke kunne satt meg ned og sammenlignet resultatene ved de ulike skolene. Derfor er dette et litt mer alvorlig problem enn at det bare handler om offentliggjøring eller ikke offentliggjøring av nasjonale prøver. Og det viktigste måtte jo da være å finne et redskap som gjør at dette kan brukes på en skikkelig måte i de beslutningene som fattes av skoleeier. I tillegg svarte ikke statsråden på utfordringen fra Fremskrittspartiet hva gjelder mål for frafallsprosent i 2010. Er det slik at statsråden kunne tenke seg å sette seg et mål, som de har gjort i Danmark, slik at man får noe å strekke seg etter? Eller er det slik at vi bare skal lene oss tilbake og se hvordan de iverksatte tiltakene ender opp?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-07:
Det er ikke bestandig like lett å vite hvordan fremtiden vil se ut. Likevel får vi tidvis visse innblikk i enkelte utviklingstrekk som skaper politiske utfordringer. Forslaget fra Venstre berører ett av disse. Vi ser alt nå at det sannsynligvis i årene fremover vil være et betydelig behov for flere kvalifiserte lærere. Samtidig som presset i arbeidsmarkedet er stort og NOKUT gir allmennlærerutdanningen strykkarakter, undres vi politisk på hvordan vi skal gi våre fremtidige skolebarn en opplæring som er fremragende, også sett med et blikk på den internasjonale kunnskapskonkurransen. Årsaken er at vi er i ferd med å «rake opp for» lærere. I år har vi også opplevd at søkningen til allmennlærerutdanningen har gått ned med hele 17 pst. Kvaliteten på søkerne er noe redusert, og årsakene er sikkert sammensatte. Det bidrar imidlertid ikke til å lette på utfordringene at årsakene til redusert søkning er uklare og mangeartede. Fremskrittspartiet mener at initiativet fra Venstre om en egen rekrutteringsplan for å sikre tilstrekkelig antall kvalifiserte lærere i grunnopplæringen i to trinn er et godt initiativ. En skulle kunne driste seg til å tro at også regjeringspartiene mente det, men det mener de altså ikke. De viser tvert imot til at det ikke vil være noe problem å rekruttere et tilstrekkelig antall kvalifiserte lærere i årene som kommer. Det skjer til tross for at kunnskapsministeren i Verdens Gang den 15. mai deler Utdanningsforbundets bekymring for lærermangelen. Det er et paradoks at Regjeringen på den ene siden er bekymret for lærermangelen når den uttaler seg til VG, men at den overfor Stortinget viser til at det ikke er noen særlig utfordring. Samtidig understrekes det overfor Stortinget at det er igangsatt tiltak som følge av behandlingen av St.meld. nr. 16, og da kan en jo merke seg at det er igangsatt tiltak for å rette opp en situasjon som Kunnskapsdepartementet mener ikke eksisterer. Det er et paradoks at Regjeringen ikke ser noe behov for en rekrutteringsplan for allmennlærere, mens man samtidig i St.prp. nr. 67, kommuneproposisjonen, selv foreslår en egen rekrutteringsplan for førskolelærere. Fremskrittspartiet er enig med forslagsstillerne i at det er viktig og nødvendig å sikre at en på lang sikt har et tilstrekkelig antall kompetente lærere. Hvis vi svikter denne oppgaven nå, vil vi aldri kunne hevde oss i den internasjonale kunnskapskonkurransen. Vi vil bli sittende igjen og fortsatt se på at internasjonale kunnskapsundersøkelser plasserer Norge langt under midten. Fremskrittspartiet mener en slik rekrutteringsplan vil bidra til å forebygge en mulig kompetansesvikt i grunnopplæringen, og vi undrer oss sterkt over at regjeringspartiene så langt virker ganske avslappet til hele problemstillingen. Jeg håper likevel at kunnskapsministeren mener alvor når han har sagt at han ønsker å følge nøye med. Det tar tid å utdanne lærere med kompetanse. Det kommer en dag da det er for sent å iverksette tilstrekkelig gode tiltak. Prisen for denne typen sommel er det elevene som må betale.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-07:
Underveis i statsrådens innlegg ble jeg i grunnen litt glad, fordi jeg synes statsråden på en god måte åpnet for at en skulle få en skikkelig gjennomgang av folkeavstemningstemaet i den varslede stortingsmeldingen. Men gleden gikk over relativt raskt, for det tok ikke lang tid før statsråden ramset opp en rekke personlige meninger knyttet til folkeavstemning. Da er jeg egentlig først og fremst interessert i å få statsrådens forsikring om at hans personlige meninger knyttet til spørsmålet om folkeavstemning ikke vil påvirke stortingsmeldingen i så stor grad at vi ikke får en skikkelig, ryddig og objektiv gjennomgang av det spørsmålet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-07:
Jeg vet ikke om det er noen trøst at Kristelig Folkeparti eventuelt er på vei inn i varmen. Det er i alle fall ingen trøst i denne sammenheng. Jeg tar først og fremst ordet fordi vi ble utfordret på noen spørsmål fra en del av talerne. Hovedinntrykket mitt er at vi egentlig kommer nærmere en skikkelig vurdering av folkeavstemningsinstituttet i denne saken etter at stortingsmeldingen er lagt frem, og jeg er glad for at statsråden er så tydelig i sine forsikringer om at det skal være en ryddig og god gjennomgang av hvorvidt dette spørsmålet er egnet for folkeavstemning. Fremskrittspartiet mener det er det. Senterpartiet mener det er det, men stemmer litt annerledes i salen i dag. Det er en kompleks problemstilling – EU-spørsmålet var også relativt komplekst – men det er slik at en må lage et grunnlag for en folkeavstemning i fellesskap. Kristelig Folkeparti fryktet at Fremskrittspartiet ikke ville delta aktivt og konstruktivt i den fortsatte behandlingen av stat–kirke-spørsmålet, men jeg kan forsikre dem om at det vil vi gjøre. Og vi mener naturligvis at det forslaget vi har lagt frem i dag, er et sånt konstruktivt bidrag, fordi det ville kunne gi en liten push til det politiske miljø for å komme ut av den grøfta som vi egentlig er i, hvor den politiske avstanden mellom partiene er så stor at det i alle fall ikke ser ut til å kunne bli grunnlovsmessig flertall for endringer, til tross for at alle partier unntatt ett – Senterpartiet – ønsker endringer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-07:
Statsråden utfordret på hva som skal være tema i en folkeavstemning. Det kan jo hende han selv vil gi svaret i den stortingsmeldingen han skal legge frem til høsten. I motsetning til Arbeiderpartiet mener Fremskrittspartiet at forholdet mellom stat og kirke er en helhet. Det er bare Arbeiderpartiet som deler opp stat–kirke-forholdet i ulike grunnlovsbestemmelser. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at de ulike grunnlovsbestemmelsene er en konsekvens av statskirkeordningen, og da er det ikke unaturlig å legge prinsippet om en statskirke eller ikke ut til folkeavstemning. Så vil det ha konsekvenser for de grunnlovsbestemmelsene som er relevante i forhold til kirkestyret. Jeg reagerer også litt på at en på en måte antyder, og det er gjort tidligere her også, at en folkeavstemning om forholdet mellom stat og kirke vil være en folkeavstemning om minoritetsrettigheter. Det vil det ikke være. Det er ingen som setter religionsfrihet opp til folkeavstemning, og det har heller ikke Fremskrittspartiet foreslått. Dette er et spørsmål om forholdet mellom staten og Kirken og en organisering av Kirken.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-06-07:
Det skal egentlig et ganske godt øye til for å se veldig stor forskjell på mange av analysene i St.meld. nr. 16 og i St.meld. nr. 30 for 2003-2004 fra Bondevik II-regjeringen. Så lenge vi fortsetter med denne debatten, kommer vi nok til å minne om at det lå noen analyser her før dagens regjerings tid. Men på ett område skiller man seg litt ut, og det gjelder åpenhet. Det har hele tiden ligget som en forutsetning i St.meld. nr. 30 at det skulle være full åpenhet. Jeg noterer meg også at statsråden og dagens regjering har kommet langt i forhold til åpenhet. Man snakker bl.a. om at skoleeier skal ha full tilgang på informasjon, og statsråden har tidligere bekreftet overfor meg at det lokale skoleeierskap er viktig for å få gjennom den nasjonale skolepolitikk. Som jeg kjenner vårt system, er det viktig at man da har en offensiv debatt rundt skoler lokalt for å få gjennom de nasjonale målsettingene. Hvordan tenker statsråden seg det gjort, når man ikke skal ha full åpenhet om resultatene? Hvordan tenker han seg at allmennheten da skal bli engasjert i skolepolitikk lokalt?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-06-07:
Jeg tok egentlig ordet for å be om at forslag nr. 5 gjøres om til et oversendelsesforslag, som jeg ble gjort oppmerksom på at jeg skulle ha gjort. Så det er herved gjort. Jeg har lyst til å kommentere litt av det statsråden sa i replikksvaret, om rapporten fra OECD. Jeg har ikke fått studert den så inngående ennå, men jeg synes nok at man sammenlikner litt epler og bananer når man sammenlikner den tidligere friskoleloven i Norge med mye av det man finner i utlandet. Når det gjelder elever som går på den typen skoler ute, er det snakk om helt andre prosentenheter enn i Norge. Det som er det typiske, er at statsråden kommer inn på rangering. Det er ingen som noen gang har ønsket at resultatene skal brukes til rangering. Det jeg spurte om, var hvordan man skal skape det lokale engasjementet rundt skolen uten å vite hvordan situasjonen er i skolen. Vi skal jo huske på at mye av det som brakte oppmerksomhet rundt den norske skolen, var faktisk internasjonale undersøkelser som sammenlignet den norske skolen med andre skoler – internasjonalt. Dette må selvfølgelig gjøres på en forsvarlig måte uten at man gjør det populistisk. Det er det ingen som ønsker. Men at det ligger mye god informasjon der, også for lokaldemokratiet, det er jeg ganske sikker på. Det fikk jeg egentlig ikke svar på.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-06-07:
Jeg noterte meg at statsråden mener at alle skal omtale skolen i positive vendinger, og det tror jeg alle gjør. Det er vel ingen som ikke legger vekt på hvor sentrale lærerne er. Likevel ser vi at det er 17 pst. nedgang i antall søknader til lærerutdanningen, og vi vet, både ut fra signalene her i salen og fra andre steder, at det vil komme store nye utfordringer når det gjelder det å rekruttere lærere. Jeg registrerer bare at det er en betydelig forskjell på hvordan opposisjonen ser på utfordringen, og hvordan Regjeringen ser på den. Vi vet at vi står overfor en utvidet skoledag, og vi vet at dette kommer til å medføre krav når det gjelder rekruttering av lærere. I et slikt lys ville jeg tro at det hadde vært verdifullt å jobbe fram en rekrutteringsplan bare for å få belyst problemstillingen med et totalt overblikk – statsråden var i og for seg inne på en rekke slike separate tiltak. Det undrer meg fortsatt – liksom Dagrun Eriksen var inne på – at det ikke er mulig å få et solid flertall for å utvikle den type planer her i Stortinget.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-06-07:
Høyre kommer ikke til å støtte forslaget. Som representanten Anundsen var inne på, har dette spørsmålet vært underlagt en rekke utredninger, og de avslører til fulle hvor komplekst spørsmålet er. Jeg tror nok flertallet i komiteen så avgjort har tatt stilling til det forslaget som går på at det skal være folkeavstemning før september. Det kan jo være interessant å spørre Fremskrittspartiet hvordan man faktisk skal få lagt fram et beslutningsgrunnlag for folk, slik at man kunne få tatt et fornuftig standpunkt før september, i en folkeavstemning. Jeg tror det nærmest er umulig, og derfor går vi heller ikke inn for forslaget. Vi synes faktisk at Fremskrittspartiet burde gå litt i seg selv hvis man virkelig ønsker tilslutning til et slikt forslag, for som debatten her viser, kan selv ikke de partiene som har gått inn for at det skal være en folkeavstemning, gå inn for forslaget, nettopp av den grunn at det på det nåværende tidspunkt er umulig å vite hva folket egentlig skal ta stilling til og råde Stortinget om. Så her burde man ta den tiden man trenger, og eventuelt komme tilbake til spørsmålet når det er aktuelt. Slik ser vi det.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-07:
SV hadde ikkje føresett at denne debatten skulle utvikle seg slik som han har gjort her i dag, eller ta så mykje rom og tid på Stortinget sin dagsorden, så derfor hadde vi eigentleg ikkje tenkt å ta ordet, fordi vi er einige i innstillinga, 100 pst. Eg tek likevel ordet for å seie at det at vi ikkje tek ordet, ikkje i det heile er noko uttrykk for passivitet frå vår side. Tvert imot, dette er ei sak som engasjerer veldig mange i SV, og som vi har gode og grundige diskusjonar om. Dette spørsmålet, som er fremma av representantane frå Framstegspartiet, avviser vi saman med fleirtalet i komiteen, men vi har ikkje teke stilling til spørsmålet om folkeavstemming. Eg trur at det står noko i Stortingets forretningsorden om at debatten i ei sak skal handle om det saka handlar om. Eg synest kanskje at denne debatten har teke ei litt anna retning enn akkurat det den saka vi har til behandling, handlar om, og eg synest at dette er eit altfor viktig spørsmål til at vi skal bruke ein slik type debatt til høgttenking, som eg synest debatten har bore preg av. Så frå vår side: Det er eit spørsmål som engasjerer partiet sterkt, og vi ser med glede fram til å gå inn i diskusjonane om innhaldet i den komande stortingsmeldinga og til den påfølgjande behandlinga i Stortinget. Vi tek absolutt spørsmålet på alvor, så det at vi teiknar oss litt seint, er meir fordi vi er overraska over at debatten blei slik som han blei, enn at vi synest at spørsmålet er uviktig.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-06-07:
Drømmen om heldagsskolen har resultert i at de aller minste nå skal få ytterligere syv timer i uken på skolen. I forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 16 for 2006-2007 og andre saker har vi snakket om frafallet i videregående skole og i skolen generelt, og det viser at vi har en utfordring når det gjelder det å skape mestrere gjennom skoleløpet. Kristelig Folkeparti støtter tanken om både mer fysisk aktivitet og mer praksisrettet teori, men vi burde vel kanskje først og fremst sørge for at vi hadde nok og bra nok personell. Mener statsråden at det nå er en viktig prioritering å få flere timer, i stedet for å satse på å få de timene vi allerede har i skolen, til å bli gode, og med mange nok lærere til stede?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-06-07:
La meg få kommentere representanten Jensens innlegg. Da vi i Kristelig Folkeparti og resten av opposisjonen gjøv løs på Soria Morias formuleringer, sa Jens Stoltenberg, statsministeren vår: Mål oss ikke på det vi sier, men mål oss på det vi faktisk gjør. Ja, vi hører hva de sier, og vi registrerer hva Regjeringen gjør. Det vi kan registrere i dag, er at regjeringspartiene ikke vil stemme for forslag som sier at man snarest mulig, og senest innen utgangen av 2007, skal iverksette en forpliktende nasjonal rekrutteringsplan for å sikre tilstrekkelig antall kvalifiserte lærere i den videregående skolen. Det gjør man ikke. Og man vil heller ikke senest innen utgangen av 2008 iverksette en forpliktende nasjonal rekrutteringsplan for å sikre tilstrekkelig antall kvalifiserte lærere i grunnskolen. Vi har tatt dem på ordet. Vi måler dem på hva de gjør, og ikke bare på hva de sier. Dette er resultatet. Jeg skulle ønske at de hadde benyttet sjansen til å få et helt storting – Venstre har tatt initiativet, opposisjonen følger med – til å sette dette på dagsordenen. Vi trenger ikke flere redegjørelser og debatter. Nå trenger vi handling.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-06-07:
Det er ikke tvil om at debatten som har gått både i det politiske miljøet, i kirkemiljøet, i Kommune-Norge og blant folk flest etter at Gjønnes-utvalgets innstilling kom, viser at Den norske kirke har en ganske sentral plass i folks bevissthet. Den betyr noe i folks liv. Skal vi gjøre endringer i en statskirkeordning som har vært gjeldende i 500 år, må vi finne fram til, mener Kristelig Folkeparti, en nyordning som kan være slitesterk i årene framover. Vårt syn på folkeavstemning er kommet fram ved flere anledninger. Vi i Kristelig Folkeparti mener at dette ikke er egnet for en folkeavstemning, fordi det ikke handler om kun et ja eller et nei. Det er mange både eventualiteter og elementer som må være på plass for å skape en helhet, og det har ikke Stortinget eller det politiske miljøet hatt mulighet til å lage en prosess på. For Kristelig Folkepartis del har landsmøtet vårt gitt oss klare pålegg om at det bl.a. skal være en forpliktelse med hensyn til en verdiparagraf før vi gjør noen endringer. Så det blir helt umulig å kunne klare å få til et avstemningsgrunnlag på dette. Det Kristelig Folkeparti derimot har gjort, er at vi på Stortinget har tatt initiativ til dialog og oppfordret alle partiene til å sette seg ned for å drøfte den videre gangen i saken. Dette initiativet opplever vi er blitt tatt godt imot og fulgt opp. Regjeringen har sagt at den mot slutten av året ønsker å legge fram en sak om det framtidige forholdet mellom stat og kirke. Her vil Kristelig Folkeparti understreke betydningen av at dette ikke er en sak som bør avgjøres på de rød-grønnes bakrom, men at det bør være en grundig og god prosess i saken fremover. Jeg håper også at forslagsstillerne fra Fremskrittspartiet vil delta konstruktivt i denne prosessen, og at det ikke bare er spørsmålet om vi skal ha folkeavstemning eller ikke, som engasjerer Fremskrittspartiet i denne saken.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
Jeg tillater meg å stille statsråden et spørsmål på basis av forslag nr. 3, om hvordan foreldrene kan engasjeres – men jeg vil gi det et spesielt innhold. Jeg tror dette er særdeles viktig i alle sammenhenger hvor man har med språklige minoriteter å gjøre. Det gjelder f.eks. den byen vi er i nå, det gjelder Drammen, Kristiansand osv. Jeg vil stille spørsmålet til statsråden om hvilke konkrete tiltakspakker han har for å sørge for at foreldre i slike sammenhenger kan mobiliseres, kan engasjeres. Vi har nemlig mange gode erfaringer i Skole-Norge. Jeg må innrømme at jeg kjenner dem flere steder, men best i Oslo. Jeg synes at disse erfaringene skal man virkelig ta vare på. Jeg kan selv måle dem fra det tidspunktet da man på en skole i Oslo bestemte seg for at alle hadde et keitete forhold til uteliv, så da stilte man jo likt. Så endte man opp med at sari-damer, som mente at barn ikke skulle være sammen på leirskole, ble med – altså systematisk og godt samarbeid mellom lærere og foreldre. Jeg vil gjerne spørre statsråden om hvilke praktiske opptrappingsplaner han har på dette området, for jeg tror det er viktig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
Dette har med rette vært en god diskusjon med oppmerksomhet mot grunnskolen, men det er jo i den videregående skolen vi vet at vi kan miste inntil 50 pst. av lærerne. De går av for aldersgrensen i løpet av det nærmeste ti årene. Jeg må spørre statsråden: Når f.eks. Utdanningsforbundet «mener forslagsstillerne peker på helt sentrale utfordringer. Lærere og skoleledere er nøkkelpersonell i utviklingen av kunnskaps- og velferdssamfunnet», og når Lektorlaget sier at man «bør ta for seg tiltak for å heve læreryrkets status, for å rekruttere lærere fra andre yrkesgrupper, for systematisk og forpliktende kompetanseheving hos lærerne», og når den svenske regjering for øyeblikket har satt i gang et lærerløft for nettopp å innføre et kompetanseår for å sikre lærere, er det da slik at alle disse egentlig ikke ser det de ser? Jeg må jo spørre statsråden om det. Alle disse meldingene er jo sterke meldinger om at man må ta tak i både små og store initiativ for å rekruttere lærere. Hva vil statsråden gjøre for å sørge for at vi har tilstrekkelig rekruttering, i første omgang i den videregående skolen?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
La meg bruke noe felles kulturgods – det er iallfall blitt slik etter hvert – nemlig Vømmøl Spellmannslag. Det var ikke helt felles på den tiden de dukket opp, men det er blitt det nå. De har sagt følgende kloke ord: «Det er itjnå som kjem tå seg sjøl». Det er fortsatt like gyldig, det. Statsråden er jo i stand til å sette seg ned systematisk for å skaffe førskolelærere, han har en imponerende evne til å sørge for at det blir barnehager både her og der, så jeg begriper ikke hvorfor man ikke kan se samme energi når det gjelder det å rekruttere lærere først til videregående skole og så til grunnskolen. Er problemet at forslaget støttes av Utdanningsforbundet, Lektorlaget og Tekna? Er problemet at det er fremmet av Venstre? Er problemet at det ikke er fremmet av regjeringspartiene? Eller er problemet i sin innerste kjerne at statsråden i praksis, for å få til barnehagesatsing, er nødt til å betale en regning på indre bane i Regjeringen, hvor det ikke er vilje til å bruke de pengene som skal til bl.a. for å sikre seniortiltakene, som jo vil koste noe, ikke er vilje til å bruke de pengene som skal til for å satse på en systematisk videreutdanning i en eller annen form, rett og slett fordi de pengene som skal brukes til dette, er brukt? Eller er problemet at de pengene man skal bruke, skal man bruke til en gratis midttime på SFO, eller man skal bruke dem til å ha en utvidelse av skoledagen til å begynne med? For hvis det er problemet, er det jo fullt mulig å omdisponere de pengene slik at de meningsfylt kan brukes, slik representanten Eriksen spurte om. Da svarte statsråden «begge deler». Ja vel, hvis det er slik at man ikke får til begge deler, får jo spørsmålet bli: Er statsråden villig til å sikre seg at de pengene som man har i systemet, i hvert fall blir brukt til å sikre kvaliteten på innholdet i skolen, rekruttering gjennom seniortiltak, fra andre yrker, systematisk kompetanseheving gjennom videreutdanning i kloke former? Jeg skal ikke insistere på at statsråden skal akseptere Venstres forslag i første omgang, men i hvert fall finne en systematikk på dette. Hvis det er slik at man har valget mellom å bruke pengene til dette, eller å bruke dem til å gjøre noe med heldagsskolen, er i hvert fall Venstres entydige råd – og det oppfatter jeg også er opposisjonens råd – å bruke pengene først på å sikre grunnlaget. Jeg blir bare stående igjen når statsråden sier at han står så nær oss. Da er det jo bare en ting som mangler, og det er å ta ut sin legning og ville handle. Da er det fortsatt ingen som kan si det bedre enn Vømmøl Spellmannslag: «Det er itjnå som kjem tå seg sjøl». Jeg ble såpass engasjert i det første innlegget at jeg gjorde meg skyldig i den ukorrekthet å glemme å ta med Fremskrittspartiet blant de partier som støtter forslaget. Det forslaget jeg tok opp, var på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Så da skulle det formelt være i orden. Presidenten var også så overbærende at jeg ikke fikk et undrende spørsmål. På den måten er dette en dag da vi bare lytter intenst til hverandres gode vilje, og ikke henger oss opp i alle formaliteter. Men det er nå herved i orden.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
Jeg konstaterer at regjeringspartiene ikke synes det er noen grunn til å legge vekt på hva jeg sier. Men de burde i hvert fall lyttet til stortingsrepresentant Sigvald Oppebøen Hansen fra Arbeiderpartiet, som i 1998 fremmet et initiativ lignende det jeg fremmer i dag. Han sier selv til bladet Utdanning at han ble usedvanlig godt mottatt av daværende statsråd Lilletun, og han råder alle i Stortinget til å opptre likedan nå når dette initiativet fremmes av Venstre. Jeg lar bare de ordene stå der, for det er kanskje den tyngste kommentaren som i det hele tatt kan komme. Dette er en stortingsrepresentant med lang erfaring, også fra utdanningsspørsmål, og som i et tidligere regime, av en annen regjering, ble møtt på en annen måte. Men nå får vi høre at det bare er skinnuenighet. Det er bare å lese Oppebøen Hansens innlegg slik som det er sitert i bladet Utdanning, for øvrig et blad som kan anbefales å leses av de fleste. Her finner man de sitatene som jeg synes setter denne debatten i et meget skarpt og viktig relieff.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
For ordens skyld: Selv om det ikke er hovedtema – som er forholdet mellom kirke og stat – så er Venstres posisjon klar: Vi ønsker for det første at staten ikke skal være knyttet til en bestemt konfesjon, og for det andre at Kirken ikke skal ha staten som overstyrer. Vi har sagt at hvis det er vilje til å kunne samle seg om slike prinsipper, er vi åpne for å diskutere en verdiparagraf. Vi er åpne på det, og vi er villig til å gå inn og diskutere det. Venstre har også gjort det veldig klart at vi ikke ser for oss en kirkeordning hvor statsreligionen avskaffes, mens staten fortsetter å styre kirken. Det er posisjonen. Men det som er temaet i dag, er i grunnen ikke dette, selv om det er et bakteppe. Det er folkeavstemning. Det kunne jo tenkes, hvis man skulle være riktig opportunistisk – sett fra vårt standpunkt – at det ved en folkeavstemning kanskje kunne være en bedre sjanse for vårt syn enn for de kompromisser som hamres ut på Arbeiderpartiets landsmøte. Men det er ikke vårt standpunkt til en folkeavstemning. Det standpunktet vi har til folkeavstemning, har vi hatt hele tiden, helt uavhengig av politiske vinder og konjunkturer. Venstre har aldri ment – og vi mener heller ikke nå – at statskirkespørsmålet egner seg til en folkeavstemning. Etter min og Venstres mening er det kanskje ett argument som er det dominerende blant alle argumenter for at vi ikke skal ha det, og det er at alle trosspørsmål til syvende og sist også handler om minoriteters posisjon og ivaretakelse i samfunnet. Det er et så grunnleggende hensyn at vi av den grunn ikke ønsker den polariseringen som en folkeavstemning vil føre med seg. Alle andre hensyn kan man lett veie inn. Jeg skal ikke prøve å veie andres motiver annet enn å ta for gitt at folk mener akkurat det de sier. Fra vår side har dette alltid vært det avgjørende argumentet for at vi ikke har ønsket folkeavstemning, heller ikke i den tiden da vi trodde at Arbeiderpartiet var mer åpent enn det det i praksis er nå, men vi får se hva som kommer ut av dette senere. Det er heller ikke slik at vi ved endrede konjunkturer endrer et slikt prinsipielt standpunkt. Vi står på det prinsipielle standpunktet. Det betyr at Venstre ut fra den overbevisning vi har hatt lenge, kommer til å stemme mot både det primære og det subsidiære forslaget.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
Jeg tror det står i en klok bok at det du vil at andre skal gjøre mot deg, skal du gjøre mot dem. Jeg har dyp respekt og nesten beundring for statsrådens evne til å være en parlamentarisk sjonglør, så jeg skal ikke la kommentaren til Fremskrittspartiet bli kommentert fra min side, annet enn på følgende måte: Statsråden representerer et politisk parti som på sitt landsmøte mente at det er viktig å avvikle statsreligionen i Norge, men fortsatt beholde statens styring av Kirken. Om det er et prinsipielt standpunkt, er det ikke et religionsprinsipielt standpunkt, men det er uttrykk for det prinsipp at det er alltid best når Arbeiderpartiet har styringen, uansett hva innholdet er. Jeg skal ikke rippe opp i det ytterligere, men jeg vil si at jeg synes det er representanter for det partiet som har holdt prinsipielle og ryddige innlegg i sakens anledning, og disse håper jeg skal ligge til grunn når vi senere får en debatt. Jeg vil gjerne være så klar da og si at siden jeg er medlem av Den norske kirke, synes jeg veldig lite om den ordning som statsråden har tatt til orde for og fått gjennomslag for på sitt partis landsmøte, nemlig at de som er kirkemedlemmer, heretter skal bli en del av statens religionsvesen, mens staten for øvrig avvikler det hele. Altså: Staten avvikler med andre ord bindingen til en konfesjon, mens den beholder sitt styre av det som er igjen. Det synes jeg er en total mangel på prinsipper i forhold til ideologi og religionsdebatt på de fleste måter, men jeg skjønte vel at det kanskje ble litt urolig i statsrådens indre sinn når vi kom i nærheten av dette, og at det derfor var bedre å riste litt på Fremskrittspartiet – det er bedre å feie for andres dør enn å feie for sin egen. Men dette synes jeg ble et stivt stykke, spesielt når statsråden, som representerer et slikt standpunkt, bestemmer seg for å ta andre. Litt ettertanke før stortingsmeldingen kommer skaper kanskje et grunnlag for en dialog her i Stortinget. Det er det statsråden tidligere har tatt til orde for, men det blir neppe noen bred dialog i Stortinget hvis det skal tuftes på det prinsipp at statsreligionen avvikles, mens statens styring av statskirken fortsetter.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-06-07:
Parallellen til Sverige er ikke dekkende, men jeg rekker ikke å utdype og kommentere det nå. Selvfølgelig kjenner jeg Stortingets dagsorden, og jeg regner med at også statsråden kjenner den. Jeg regner med at også statsråden er tilhenger av en fri debatt og frie assosiasjoner. Han er jo selv en glad tilhenger av det når det passer seg, så jeg regnet med at han ville tillate at også andre deltar i den samme sporten. Eller har spillereglene muligens endret seg, siden statsråder kan ha ordet flere ganger enn representanter? Jeg tror statsråden skal legge til grunn at jeg gikk på skolen, lærte å lese og tenke, og at også andre medlemmer av Arbeiderpartiet enn ham selv besitter denne egenskapen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-07:
La meg først få korrigere når det gjelder det dokumentforslaget jeg henviste til. Det var dokumentforslag nr. 8:44 som ble behandlet i Stortinget for kort tid tilbake, om rådgivningstjenesten. Når det gjelder det forsøket vi er i gang med, med praksisbrev – og nå tar jeg dette på husken – tror jeg det er Telemark, Vestfold og muligens Akershus som er i gang innenfor noen fag, naturbruk, tømrerfaget og et fag til. Det er et samarbeidsprosjekt mellom fylkeskommunen og arbeidsgivere og arbeidstakere, som en del av dette. Der vil vi høste erfaring. Da er vi litt tilbake til den gamle bedriftslæra, som fantes den gang jeg var ung. Da gikk man rett fra skolen ut i læra. Så gikk man i læra i noen år, og så tok man teorien etter hvert. Slik har ikke vårt mer skjematiske skolesystem vært. Det finnes i dag en mulighet for fylkeskommunen til å ha den typen bedriftslære, men vi ser at få benytter det. Så vi har tro på at dette praksisbrevet kanskje kan være et svar for mange.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-07:
Resultatene av nasjonale prøver skal offentliggjøres for dem det angår. Det blir for eleven, for læreren, selvfølgelig, for foreldre og for skolen. Grunnen til at vi ikke ønsker en rangering, er at en rangering vil bidra til feil fokus. Nasjonale prøver er et verktøy for å gjøre elevenes prestasjoner bedre, for å måle om man har ervervet de grunnleggende ferdigheter man skal ha. Jeg er glad for at representanter fra de borgerlige partiene i etterkant har sett at det de gjorde i regjering den gang, ikke var godt nok. Det ble evaluert sønder og sammen, for å være helt ærlig, av ILS. Det betyr at vi nå har kommet tilbake til en helt annen innretning. La meg også understreke det siste poenget, med offentliggjøring. Jeg registrerer at Høyre synes at dette er veldig positivt. Men de har ikke mye faglig støtte for det. De siste som uttaler seg om dette, er OECD i den omfattende rapporten som ble presentert i Trondheim for bare få dager siden. La meg bare få sitere på engelsk, så skal vi prøve å oversette etterpå: «(…) publication can damage equity if the media transforms even a sophisticated range of data about schools into crude league tables of so-called «good schools» and «bad schools».» (…) De advarer altså mot dette, fordi det vil føre til en segregering og stempling av skoler, og på den måten er også OECD nå en ny aktør som stiller seg bak Regjeringens utdanningspolitikk.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-07:
Jeg er kjent med representanten Dørums sterke engasjement for dette. Jeg tror det er veldig positivt at sentrale rikspolitikere går inn i disse krevende problemstillingene. Det er helt åpenbart veldig positivt. Vår regjering har lagt fram en ganske omfattende plan som heter «Likeverdig utdanning i praksis», og som bygger videre på veldig mye godt arbeid av tidligere regjeringer, nemlig at vi må ha dialog og spesielle tiltak for å møte disse utfordringene. Vi ser jo at for førstegenerasjons innvandrere er det betydelige utfordringer. De er litt mindre for andregenerasjons innvandrere, men igjen, det er akkurat som representanten Dørum trekker fram: Foreldrene, de voksne, er på mange måter krumtappen i dette. Det å ha en dialog med dem er helt avgjørende. Det betyr at på hver enkelt skole skal man selvfølgelig ta tak i dette. Skoleeier må ta tak i dette. På mange skoler her i Oslo, som det refereres til, men også i Drammen og andre byer, er det gjort et forbilledlig arbeid. La meg si at på en del skoler som har et betydelig innvandrerinnslag, ser vi nå at norskprestasjonen er veldig høy. Vi ser at integreringen går veldig godt. La meg understreke: Det engasjementet over år har vært veldig viktig, og vår regjering viderefører det.