trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-07:
Med en slik vurdering som framkommer fra Riksrevisjonen, og med basis i det som senere har framkommet både under høringen av denne saken og under stortingsbehandlingen, er det helt naturlig for departementet og for meg å vurdere mulige konsekvenser for involverte tjenestemenn. Det skulle bare mangle at man skulle være helt fredet. På den annen side må man, med de krav som her må settes til at det nettopp er statsråden som er ansvarlig, heller ikke komme i den situasjon at statsråden frir seg indirekte fra ansvaret ved å sparke noen. Så dette må være en avveid vurdering i forhold til den jobb som er utført, og den situasjon som man er brakt opp i. Da jeg også var inne på dette under den åpne høringen, gav jeg uttrykk for at det som fram til da hadde framkommet, ikke gav grunnlag for konkrete reaksjoner overfor enkeltpersoner. Jeg tok da et forbehold om å avvente den videre stortingsbehandling. På samme måte ser jeg det ikke som aktuelt i dag på grunnlag av det som her framkommer, tross det alvor som er påpekt, med konkrete tiltak overfor enkeltpersoner. Men jeg vil igjen understreke at dette ikke skal oppfattes som varig fredning. Så vil jeg for øvrig når jeg har ordet, si som så at gjennom 1990-tallet har Vegdirektoratet arbeidet mye med spørsmål om trygging av kostnadsoverslag, og vi vil i løpet av dette år få et revidert opplegg nettopp med den hensikt. I tillegg er det også slik at Regjeringen arbeider videre med det som regjeringen Bondevik varslet i Gul bok i forhold til statsbudsjettet for år 2000 når det gjelder trygging av kostnadsoverslag for prosjekter på mer enn 500 mill. kr. Det er viktig for Regjeringen, naturlig nok, å arbeide med dette, ikke bare for i enhver sak å kunne gi mest mulig korrekt opplysning overfor Stortinget, men også nettopp for å ha en total styring over samfunnets ressurser. Det har vi en felles interesse av å arbeide med for å kunne foreta de riktige prioriteringer på de riktige tidspunkter.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg er ikke enig i Arbeiderpartiets nye parlamentariske leders beskrivelse. La meg for øvrig først få lov til å gratulere ham med nye oppgaver. Jeg ønsker velkommen til samarbeid der hvor det er naturlig – som også Stoltenberg påpekte at det kan være på noen områder – og til konfrontasjoner, hvor det er nødvendig. Men den karakteristikken som Stoltenberg nå gir av Regjeringen, er jo feilaktig. Og den blir ikke riktigere dess flere ganger opposisjonen gjentar den. Som jeg sa i min innledning: Regjeringen står seg godt også i forhold til regjeringer Stoltenberg selv har sittet i, når det gjelder å få gjennomslag for vår politikk. Jeg har ikke tid til nå å gå gjennom listen over de saker vi har fått igjennom – vist lederskap, vist vei. Jeg får bare for korthets skyld vise til dette politiske regnskapet, hvor vi har sammenholdt det vi har gjort, med det vi lovte på Voksenåsen i Voksenåserklæringen. Den står seg godt. Det blir ikke riktigere om opposisjonen gjentar at vi bare administrerer.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
For det første syns jeg det er interessant å høre – akkurat i disse dager – at Arbeiderpartiets parlamentariske leder uttrykker den store interessen for å samarbeide med sentrum. I den aktuelle gasskraftsaken har jo Stoltenberg lenket seg til Høyre og sier konsekvent nei til enhver invitasjon fra sentrumspartiene om å gå inn i et samarbeid for miljøets skyld for å hindre at vi skal få sterkt forurensende gasskraftverk før vi har et kvotesystem og før vi har ny teknologi på plass. Det er jo det Stoltenberg går inn for, at det skal være fritt fram for utslipp i den perioden. Så sier han at det er en enestående svak regjering. Jeg gjentar: Det blir ikke riktigere om det gjentas. Regjeringen står seg godt i forhold til tidligere mindretallsregjeringer, selv om de formelt hadde noen flere representanter bak seg. Det kunne være interessant å stille et spørsmål tilbake til Stoltenberg, siden han etterlyser et fast parlamentarisk grunnlag. Stoltenberg har jo ambisjon om å bli statsminister. Tar han sikte på å få et fast parlamentarisk flertallsgrunnlag her i Stortinget, slik hans forgjenger Jagland kunne oppfattes? Vil Stoltenberg ikke søke regjeringsmakt før han har et flertall i Stortinget bak seg?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Kanskje presidenten da kan stryke spørsmålstegnet(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Nå er det ganske dristig av Stoltenberg å ta bl.a. SFT til inntekt for sitt syn. I fjor på denne tid avgjorde SFT utslippstillatelsen for de omstridte gasskraftverk, med strenge utslippskrav. Da uttalte Stoltenberg at han var fornøyd med avgjørelsen, også at det var strenge utslippskrav. Ett år etterpå vil han oppheve disse utslippskravene. Hva er grunnen til det? Det har jo ikke skjedd noe avgjørende nytt på det året. Så snakker han om å importere forurensende energi fra andre land. Ja, skal vi være sikker på at det å starte forurensning i Norge fører til reduksjon av forurensning i andre land, må vi ha et kvotesystem på plass. Det har vi ikke. Det er derfor vi har rakt hånden ut til Arbeiderpartiet. Selv om vi helst ville bruke avgifter istedenfor kvoter, så har vi sagt ok, vi kan være med på et kvotesystem, men kan dere da i hvert fall vente med å starte forurensende gasskraftverk til vi har det på plass? Selv det har Arbeiderpartiet foreløpig ikke vært interessert i å diskutere.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg tror man skal være litt forsiktig med å bruke uttrykk som at de «har dokumentert». De uttalelsene som er avgitt, både fra NVE og SFT, er relativt nyanserte og ikke så kategoriske som det Stoltenberg nå gir inntrykk av. Den dagen vi har et kvotesystem på plass, kan vi være sikker på at økte utslipp i Norge kan bety reduserte utslipp enten i andre deler av vårt land, i andre næringer, eller i andre land. Så lenge vi ikke har et kvotesystem på plass, har vi ingen garanti for det, absolutt ingen garanti. Jeg mener også at det vil redusere presset på næringslivet til å utvikle forurensningsfrie gasskraftverk hvis vi lar dem få lov til å begynne med sterkt forurensende gasskraftverk. Vi har rakt ut en hånd til Arbeiderpartiet, og Stoltenberg sier han er interessert i å samarbeide med sentrumspartiene. Vi har rakt ut en hånd og spurt: Kan vi sette oss ned og se hvordan vi i fellesskap, ut fra ulike ståsted, kan finne fram til en løsning som hindrer unødvendig forurensning, sikrer en miljøvennlig gasskraftpolitikk? Det sier Arbeiderpartiet konsekvent nei til.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg er glad for at Petersen tok opp de langsiktige utfordringer som går på hva vi skal leve av etter oljen, som jeg også prøvde å konsentrere en god del av min redegjørelse om. Vi er enige om, tror jeg, at utdanning, forskning og nyskaping er nøkkelbegrep for å få et fundament også for den tid som kommer når oljeinntektene begynner å synke. Men jeg kan ikke være enig i at vi bare driver med flikking i skolepolitikken. Jeg er klar over at noen i opposisjonen har foreslått en god del større beløp til ulike skolepolitiske tiltak. Jeg skal ikke ta opp en debatt om hva det har gått ut over, men på noen områder syns jeg det har vært temmelig ille med den budsjettinndekningen som har vært. Vi har lagt fram en rekrutteringsmelding, som drøftes i komiteen i disse dager, hvor jeg håper det kan bli brei enighet om en god del tiltak. Vi har lagt fram en pakke for styrking av IKT i skolen, som kanskje er noe av det viktigste. Vi har lagt inn bedre ordninger for lærere når det gjelder etterutdanning, hospitering i næringslivet. Vi diskuterer gjerne med Høyre og andre partier ytterligere tiltak.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Opposisjonen, og nå Høyre, har det forunderlige resonnement at bare vi øker forurensningen i Norge med noe som kanskje blir et sted tilsvarende halvparten eller hele den norske bilparken, vil forurensningene gå minst like mye ned ute i Europa. Det har vi ingen sikkerhet for, og det er nettopp derfor vi vil utvikle et kvotesystem for å få kontroll med det. Når det gjelder dansk kullkraft, har vi som kjent nå et fritt energimarked i Norden. Vi leste i pressen for en tid tilbake at spørsmålet om hvorvidt danske kullkraftverk kommer til å fortsette eller ikke, ikke blir avgjort av om vi bygger sterkt forurensende gasskraftverk i Norge. Det forundrer meg at man ikke har tid til å vente på at vi får et kvotesystem nasjonalt eller internasjonalt – og nasjonalt kan det være ganske nært i tid – men på død og liv har slikt hastverk at en må åpne for sterkt forurensende gasskraftverk.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Siden Petersen begynte med gasskraftverk en gang til, har jeg lyst til å nevne et parallelt eksempel. Jeg tror ikke at å bygge forurensende gasskraftverk er det som fremmer miljøvennlig gasskraftverk. For noen år tilbake var det et problem med brenning av gass, såkalt fakling, på den norske kontinentalsokkelen. Det innførte vi i praksis et forbud mot. Det var med på å fremtvinge en ny teknologi. Jeg tror vi nå bør si nei til sterkt forurensende gasskraftverk. Det tror jeg vil være et incitament til å få forurensningsfrie gasskraftverk. Hvis Høyre har følt eller føler på at kontakten ikke er god nok i saker hvor det er naturlig med kontakt mellom sentrumsregjeringen og Høyre, tar vi mer enn gjerne kontakt. Jeg har sagt og mener at vi ønsker et samarbeid med ulike partier på Stortinget. Vi mener at sentrum også har et spesielt fortrinn i å kunne samarbeide begge veier. Som statsminister i en regjering syns jeg ikke det er riktig av meg å spekulere i andre regjeringsalternativer. Regjeringsspørsmålet tror jeg partienes landsmøter våren 2001 vil avklare.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg er glad for at Kristin Halvorsen hjalp meg med å få fram én av de setningene av flere som jeg dessverre måtte hoppe over på grunn av tidsnød. Men jeg er absolutt optimist. Dette stod i forbindelse med hva vi skal satse på og leve av etter oljealderen, og der er jeg optimist. Jeg er også optimist når det gjelder den politiske situasjon, fordi dette er en regjering hvor samholdet er sterkt, hvor pågangsmotet er sterkt. Vi kommer selvsagt ikke lenger enn hva vi får til i et samarbeid med Stortinget. At Kristin Halvorsen også gjentar det de øvrige fra opposisjonen sier om at denne regjeringen ikke får noe til, blir altså ikke sannere om hun sier det på nytt, bare med andre ord. Når det gjelder å etablere et fastere flertall med én blokk, er jo det et uttrykk for at Kristin Halvorsen lever i den gamle toblokkstenkningen. Jeg hadde håpet at hun var en litt mer moderne politiker som ser at konfliktlinjene går langs flere dimensjoner i norsk politikk, f.eks. i miljøpolitikken, som vi nå diskuterer. Er det en toblokkstenkning der, er det høyresiden mot venstresiden? Nei, det er jo ikke det. Her har jeg skjønt at Kristin Halvorsen er på linje med sentrumspartiene. Dette er jo et uttrykk for at den gamle toblokkstenkningen som overraskende nok Kristin Halvorsen henger igjen i, er gammeldags.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg merker meg stadig at Kristin Halvorsen henger igjen i denne blokktenkningen. Er det ikke mulig for SV å se at norsk politikk har forandret seg? Det er ikke lenger et toblokksbilde. Det overrasker meg at SV av alle skal henge igjen i et sånt gammelt mønster, som først og fremst Arbeiderpartiet og Høyre har interesse av. SV burde jo ikke ha interesse av det. Nei, jeg mener oppriktig at det å samarbeide med ulike partier, det som Kristin Halvorsen litt odiøst kaller å kjøre slalåm – nå er jo slalåm en viktig sport – faktisk har gitt oss stort gjennomslag. Jeg kunne gjerne begynne å liste opp de sakene vi har fått gjennomslag for. Jeg har god samvittighet for det vi har fått til i løpet av to og et halvt år. Får vi fortsette, tror jeg listen kommer til å bli lengre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Det har nødvendigvis blitt en del debatt om gasskraftverk i dag. Jens Stoltenberg kommer ikke bort fra at han har snudd i forhold til sine uttalelser for ett år siden – da var han glad for SFTs strenge utslippskrav til gasskraftverk, nå vil han faktisk oppheve dem. Han viser til NVEs uttalelse. Den var avgitt før Kyoto og forutsatte at gasskraftverk ikke førte til et økt energiforbruk. Nå ser vi at det blir økt energiforbruk. Nei, kursen er endret trill rundt, og da er det selvsagt grunn til å undre seg over hva som måtte ligge bak. Arbeiderpartiet har åpenbart opphevet kravet om et valgresultat på 36,9 pst. for å komme i regjering i denne perioden. Stoltenberg var opptatt av et bredt parlamentarisk grunnlag for en regjering, men vi har overhodet ikke i debatten fått noen avklaring på – selv om Stoltenberg er utfordret, flere ganger – hva slags bredt parlamentarisk grunnlag han ser for seg, og ingen har heller meldt seg inn i et slikt grunnlag. Hans regjeringsalternativ er altså høyst usikkert i forhold til hans egne krav. Jeg har heller ikke registrert noen partier som har uttrykt et direkte ønske om en ny regjering. Stoltenberg har tydeligvis lært seg en liste over saker hvor Regjeringen ikke har fått gjennomslag, og han gjentar den stadig vekk. Jeg skal på slutten av debatten ikke provosere ved å nevne den lange listen over nederlag de siste arbeiderpartiregjeringer hadde, men jeg gjentar: Sentrumsregjeringen står seg godt i sammenligning med de regjeringer Stoltenberg selv satt i. Som en ytterligere indikasjon kan jeg nevne at når det gjelder lovsaker her i huset, har professor Trond Nordby, som fører statistikk over dette, påvist at flere lovforslag ble endret her i Stortinget under de siste år med arbeiderpartistyre enn det som har vært tilfellet under sentrumsregjeringen. Til slutt: Arbeiderpartiets nye parlamentariske leder sier at han er for samarbeid med sentrum, men det han gjør om dagen i store, viktige saker, vitner egentlig om noe annet, hvor han har bundet seg til henholdsvis Fremskrittspartiet og Høyre. Jeg håper ikke han har den holdning til samarbeid som Arbeiderpartiets hovedtalsmann i gasskraftsaken har, som har sagt at gjerne et kompromiss, men da må sentrum helt over på Arbeiderpartiets standpunkt. Hvis det er slike meningsløse holdninger som ligger til grunn for samarbeidstenkningen, blir det avslørende. Slikt blir det selvsagt ikke samarbeid av. Men jeg håper fortsatt det er mulig å etablere et konstruktivt samarbeid både om energipolitikk og i andre saker. Jeg la i innledningen vekt på det framtidsrettede: Hva skal vi leve av etter oljealderen? Debatten forlot raskt disse viktige problemstillingene og ble vel, som Jan Petersen riktig sa, en slags assortert landhandel. Men jeg får kanskje avslutte positivt og ta det som et uttrykk for at de langsiktige retningslinjer jeg gav uttrykk for i min innledning, har bred tilslutning i Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Statsministerens redegjørelse inneholdt som ventet en god del selvskryt, men også mange betraktninger og synspunkter jeg fullt ut deler, og de viser at sentrum og Arbeiderpartiet på mange områder har felles politiske mål. Derimot sa statsministeren lite om det jeg mener er et av landets hovedproblemer, nemlig at vi har en regjering som på stadig flere områder administrerer en politikk den egentlig er uenig i. Det gjelder Europa-politikken, det gjelder Schengen-avtalen, veterinæravtalen, vår framtidige bankstruktur, og det gjelder stadig flere områder innenfor miljø- og energipolitikken. Av dette blir det ikke lederskap, det blir ikke en regjering som regjerer, men det blir en regjering som administrerer en politikk den selv ikke er enig i. Er statsministeren enig i at dette er et problem?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg takker for de vennlige ordene fra statsministeren, og kan gjengjelde med at vi er interessert i samarbeid. Det er mange områder hvor vi har felles standpunkt, og ikke minst gjelder det innenfor bl.a. fordelingspolitikken. Men jeg følte ikke at statsministeren på noen måte svarte på det som var hovedpoenget, og det henger jo selvfølgelig sammen med at vi har en enestående svak regjering. Det er riktig at vi har hatt mindretallsregjeringer før, men det er svært lenge siden vi har hatt en regjering som har hatt et så svakt parlamentarisk grunnlag i Stortinget, og som ikke på noen måte ønsker å etablere faste samarbeidsmønstre, men som har gjort det til en dyd å ikke ha noen faste samarbeidspartnere. Og da får vi en regjering som ikke driver igjennom saker den tror på, men derimot må drive med saker den ikke tror på. Det skaper en vingling, det skaper en politikk der vi det ene året får en politikk i den ene retningen, og det andre året i den andre retningen. Og det er altså det problemet jeg føler at statsministeren ikke fullt ut tar innover seg.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Ja, president. Jeg merker meg at statsministeren er veldig fornøyd med sin egen regjering og mener at han får gjennomført veldig mange saker han er veldig fornøyd med. Men det er også stadig færre velgere som er enig med statsministeren, og det merker jeg meg. For øvrig skal jeg svare i replikkrunden etter mitt innlegg. Men statsministeren brakte inn gasskraftverk, og den saken handler ikke om hvem som er for miljøet, den handler om hvordan vi raskest får en mer miljøvennlig energiforsyning. Det som er Regjeringens opplegg, er å gjøre oss stadig mer avhengig av veldig sterkt forurensende import, og å legge opp en politikk som gjør at vi saktere kommer til å utvikle ny teknologi. Vi går for en politikk der vi tar i bruk gass, raskere får utviklet ny teknologi og dermed reduserer de totale utslippene av klimagasser. Det er ikke noe bare Arbeiderpartiet sier, men det sier også våre fremste faginstanser, som Norges vassdrags- og energiverk, SFT og SINTEF. Mener statsministeren at f.eks. NVE tar feil når de sier at gasskraft vil redusere de totale utslippene?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg merker meg at statsministeren fortsetter å stille spørsmål til meg og ikke svarer på mine spørsmål til ham. Jeg spurte: Er du enig med NVE i at de totale utslippene går ned? Dessuten er det slik at SFT, Statens forurensningstilsyn, også har gått god for hovedkonklusjonen, nemlig at utslippene blir lavere med gasskraftverk enn uten. Men så sier de at de blir enda lavere hvis vi får CO2-frie gasskraftverk, og det behøver man ikke være forsker for å forstå. Det skjønner alle. Men du svarer ikke på hovedspørsmålet, nemlig at de fremste faginstansene har dokumentert at utslippene blir lavere med vårt opplegg enn med opplegget fra Regjeringen, som i virkeligheten er å basere seg på stadig mer omfattende import, og det er ikke vindmøller de blåser opp i våre naboland, men det er kull- og oljefyrt kraft i all hovedsak. Går utslippene opp eller ned?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Hver gang Carl I. Hagen snakker om modernisering av Arbeiderpartiet, mener han at vi skal legge oss til høyre og adoptere Fremskrittspartiets politikk. Og hvis man med modernisering mener det, er svaret et klart nei. Jeg vil ikke legge opp til en politikk der vi adopterer Fremskrittspartiets politikk. Men hvis man med modernisering mener at Arbeiderpartiet skal ta innover seg de nye utfordringer, de nye oppgaver, og ta fatt i dem, er svaret selvsagt ja. Men det er ikke noe nytt, det har Arbeiderpartiet gjort gang på gang. Gjennom mange tiår har vi tatt tak i nye utfordringer og løst dem. Og Arbeiderpartiet er ikke et enmannsforetak slik Fremskrittspartiet til tider kan virke som, Arbeiderpartiet er et stort parti med demokratiske beslutninger der vi sammen utformer politikken. Og politikken blir ikke noen annen av at vi har en litt annerledes arbeidsdeling i toppen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Representanten Hagen sier han er bekymret for vanlige folk. Det er det grunn til å være. Det er mange mennesker som har det vanskelig, men samtidig er det slik at vanlige folk aldri har hatt det bedre i Norge enn i dag, og Arbeiderpartiet har styrt mesteparten av tiden. Så det kan jo ikke være slik at det partiet som er ansvarlig for mye av den samfunnsutviklingen vi har sett, ikke er opptatt av vanlige folk, når vanlige folk faktisk har fått det vesentlig bedre. Vi satser på eldreomsorg, vi satser på utdanning og vi satser også i kampen mot kriminalitet. Det er trappet opp på alle de områdene i de årene Arbeiderpartiet styrte. Det som er problemet, er at denne innsatsen koster penger over fellesskapets kasser. Det vil være en trussel mot den innsatsen, enten det gjelder eldreomsorg, syke eller gamle, å følge opp Fremskrittspartiets politikk om å gi noe sånt som 100 milliarder kr i skattelette. Da blir det mer til de som har mest, og mindre til felles velferd. Det avviser vi. Det kaller vi umoderne politikk.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Carl I. Hagen snakker fortsatt som om vi ikke har lagt opp til å satse på eldre. Noe av det siste arbeiderpartiregjeringen gjorde før den gikk av i 1997, var å legge fram tidenes største satsing på eldreomsorg. Vi la fram et konkret utbyggingsopplegg og satte av 30 milliarder kr til en gigantisk utbygging av eldreomsorgen. Det fikk vi plass til innenfor ansvarlige økonomiske rammer, og det betyr at vi greide å gjøre det uten å få inflasjon, høy prisstigning og nedbygging av industri og konkurranseutsatt virksomhet. Det er den ansvarligheten Fremskrittspartiet totalt mangler når de både skal øke bevilgninger til alle gode formål og samtidig redusere skattene dramatisk. Det er en uansvarlig politikk, og det er en politikk som bare holder om man er veldig langt fra makt og innflytelse, slik Fremskrittspartiet er og kommer til å bli.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Nå har ikke Arbeiderpartiet noen umiddelbare planer om å danne regjering. Det vi har umiddelbare planer om, er å få flertall for vår politikk på et viktig område, nemlig å få flertall for å ta i bruk gass i Norge istedenfor å importere stadig mer sterkt forurensende kraft fra våre naboland. Hvis det blir et regjeringsproblem, er det ikke vi som tar initiativet til det, men det er Regjeringen. Og for Regjeringen er det ingen kunst å unngå regjeringskrise, det er jo bare å bli sittende og akseptere enda et nederlag, og det har jo Regjeringen god erfaring med, og det er en øvelse de behersker godt. Så hvis dette blir er problem i forhold til regjering, så er det ikke vi som tar initiativet, da er det i tilfelle Regjeringen som tar initiativet. Velger man å sitte, er det altså ikke noen problemstilling, i hvert fall ikke på denne siden av valget. Vi har flere ganger invitert sentrum til samarbeid, fordi vi er enig i mange av de prioriteringene sentrum gjør, og vi tror at på sikt er det mellom sentrum og Arbeiderpartiet mye felles tankegods. Men et slikt samarbeid må jo basere seg på at det også er ulikheter. Dere er f.eks. varme tilhengere av kontantstøtten, det er ikke vi. Vi er varme tilhengere av gasskraft, det er ikke dere, men vi må kunne samarbeide likevel, selv om det er saker hvor vi er uenige.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg mener Steensnæs gjør det litt vanskeligere enn det faktisk er. Arbeiderpartiet er ikke tilhenger av dagens kontantstøtte, slik den er vedtatt av flertallet i Stortinget. Men samtidig har vi gjort det klart, ikke minst gjennom budsjettforliket i fjor høst, at den ikke skal blokkere ethvert samarbeid om budsjettet dersom vi får nok gjennomslag på andre områder. Og hovedgrunnen til at vi var villig til å stemme for 3 milliarder kr til en ordning vi fortsatt ikke synes er god, var at vi følte at vi fikk gjennomslag på andre viktige områder. Slik er det når man må lage kompromisser. Og jeg regner med f.eks. at Kristelig Folkepartifortsatt er motstander av selvbestemt abort, selv om de sitter i en regjering som administrerer abortloven. Det er slik det må være når man ikke oppnår flertall for det som er ens primære standpunkter. Der har vi i praksis vist at vi kan samarbeide, selv om vi fortsatt synes at det er andre måter det er bedre å støtte barnefamiliene på enn med dagens kontantstøtteordning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Svaret er: samtlige. Det Einar Steensnæs utmerket godt vet, som jeg også forklarte i detalj, er følgende: Da vi sa at man ikke skulle investere i gasskraftverk før det var avklart om man kunne ta ny teknologi i bruk, var det fordi Hydro hadde lansert et helt nytt konsept noen måneder i forveien. Da var det usikkerhet ved om vi skulle gå videre med de opprinnelige planene. Jeg sa nei, vi bør vente til Hydro har avklart om opplegget deres kan gjennomføres. Noen måneder etterpå sa Hydro: Nei, det lar seg ikke gjennomføre. Vel, da mener vi at vi skal gå videre med de opprinnelige planene. Det mener jeg med all rimelighet regjeringspartiene nå snart må forstå henspeilte på ett, konkret forslag som Hydro har satt til side, og Hydro sier nå at de tror vi raskere får ny og bedre teknologi dersom vi kommer i gang med å ta i bruk den best tilgjengelige teknologien som i dag finnes. Det er dere som er sinker i klimaarbeidet, og det er dere som har snudd totalt rundt, fordi dere så sent som i fjor høst var mot å satse mer på CO2-fri gasskraft. Dere har faktisk redusert bevilgningene til CO2-fri gasskraftforskning i årets budsjett.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Nei. Det er feil.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Kan jeg rette en åpenbar misforståelse?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Det er mange av oss som ikke har hatt, og etter hvert har fått, lese- og skriveferdigheter. Det vil vi gjerne satse på at flere skal få, og det er vi tilhengere av, også i Arbeiderpartiet. Men det vi har gjort, er for det første i forbindelse med rekrutteringsmeldingen å legge fram svært mange konkrete forslag til hvordan vi kan styrke lærerrekrutteringen, som kanskje er kjernespørsmålet i forhold til det å styrke kvaliteten og nivået i skolen. Det har vi gjort, knyttet til bl.a. tiltak når det gjelder kompetanseheving. Vi har også noen formuleringer om lønn, som Lærerlaget sa de ikke var helt fornøyd med, men som de mente var et skritt i riktig retning. Der har vi lagt fram en pakke på ganske mange penger for å styrke lærerrekrutteringen, som et nøkkelsvar i forhold til hvordan vi skal få større innsats i forhold til utdanning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Først vil jeg takke for at Jan Petersen siterte meg helt riktig. Jeg har gått inn for å ha et fortsatt høyt skattenivå, altså skatt på nivå med det vi har i dag av nasjonalproduktet, mens andre har utlagt det som at jeg har gått inn for et høyere skattenivå. Det har ikke Arbeiderpartiet lagt opp til i sitt program, heller ikke i langtidsprogrammet som vi la fram i 1997. Når vi forsvarer et høyt skattenivå, er det fordi vi ser at det er store uløste oppgaver f.eks. innenfor skole – som var det forrige spørsmålet. Det koster fort noen milliarder. Vi vet at vi bruker omtrent 5 milliarder kr mer i året bare for å opprettholde folketrygdens ytelser. Vi vet at vi får en aldrende befolkning som vil kreve mer helse og mer omsorg. Da mener vi det simpelthen er uansvarlig, slik Høyre legger opp til, å love omfattende skattelettelser, da blir det mindre penger til velferd. Det er ikke privat nød som er hovedproblemet i Norge i dag, det er mangel på offentlige velferdstjenester som er hovedproblemet. Det som er Høyres problem, er at de både er for lavere skatter og for å gi mer til de fleste gode formål, og samtidig ønsker de en ansvarlig finanspolitikk. Det går ikke i hop.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Høyre og Jan Petersen er mot flere ansatte i offentlig sektor, men for flere lærere, for flere sykepleiere, for flere leger og for flere ansatte innenfor de fleste offentlige tjenesteområder. Det er der det igjen er litt mangel på samsvar mellom retorikken og handlingen i det Høyre står for. Og så er det en gammel borgerlig myte at høyt skattenivå fører til lav vekst. Hvis skattene er fornuftig utformet, lave skattesatser på et bredt skattegrunnlag, kan vi få veldig sterk vekst med et skattenivå på det nivået vi har i Norge i dag. Nå er f.eks. Sverige fremhevet som et av de fremste IT-land i verden, et av de land som virkelig har greid å få fart i sin IT-industri. Det er jo slik at Sverige har høyere skattenivå enn Norge. Finland fremheves som et utmerket land – Nokia, en fantastisk bedrift, en fantastisk nyskapning, alt det Høyre gjerne vil ha i Norge. Finland har like høye skatter som Norge. Så det er en veldig merkelig økonomisk teori og dårlig økonomisk empiri å si at et godt høyt skattesystem fører til lav vekst – tvert imot.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Først er det opp til Regjeringen å avgjøre om denne gasskraftsaken blir et problem for Regjeringen. Vi har lagt fram vår politikk, og det er Regjeringen som har tatt opp regjeringsspørsmålet. Når det gjelder om vi kan akseptere kontantstøtten som et grunnlag for forhandlinger, er svaret ja, i den forstand at det gjorde vi i fjor høst, og det har vi vært åpne for å gjøre igjen, hvis vi får gjennomslag for andre viktige deler av vår politikk. For eksempel var det slik at når vi kunne akseptere kontantstøtten i fjor høst, hang det sammen med at vi fikk mer til kommunene, mer til helse, mer til omsorg, men også at vi faktisk fikk lavere skatt på de laveste arbeidsinntektene, både fordi det kan bidra til mer rettferdig fordeling og fordi vi tror at det kan bidra til en mer dynamisk økonomi eller faktisk øke tilbudet av arbeidskraft, som er noe av det som nå er viktigst i norsk økonomi.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Først vil jeg komme med en betraktning, og det er at Arbeiderpartiet har vært tilhenger av kvoter, de såkalte Kyoto-mekanismene, som går ut på at land kan gå sammen om å gjennomføre utslippsreduksjoner, helt siden Kyoto-prosessen og Rio-konferansen startet på slutten av 1980-tallet/begynnelsen av 1990-tallet. Da var sentrumspartiene mot det. De mente det nærmest var umoralsk at man skulle investere i rensetiltak i andre land og på den måten kunne gjennomføre sine miljøforpliktelser gjennom å kjøpe kvoter fra andre land. Det var altså Senterpartiet direkte motstander av. Nå gjør de dette med kvoter til hovedpoenget i sin klimapolitikk, og det er vi veldig glad for, det er en oppfølging av Arbeiderpartiets politikk, akkurat som satsing på CO2-frie gasskraftverk også er en flott snuoperasjon fra sentrum og oppfølging av Arbeiderpartiets politikk. Vi mener nøyaktig det samme om kvoter nå som i fjor, i motsetning til sentrum, og det betyr at vi er for det nasjonale kvotesystemet slik det er beskrevet, bl.a. ved at det må knyttes til et internasjonalt system.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Når vi har lagt fram de forslagene og stått på de standpunktene vi har gjort i gasskraftsaken og IT Fornebu-saken, er jo det fordi vi på den måten får flertall for det vi mener er best politikk, best politikk for å fremme norsk informasjonsteknologi og best politikk for å redusere de totale utslippene av klimagasser. Det er altså dokumentert at det blir lavere utslipp ved å redusere importen fra våre naboland. Dette må vi gjøre fordi vi står for den politikken. Så er det jo slik at det er andre som bringer opp regjeringsspørsmålet. Men mitt inntrykk er at Regjeringen er veldig opptatt av å sitte. Regjeringen har godtatt nederlag på veterinæravtalen – som mange i regjeringspartiene mente var en trussel mot folkehelsen, de har godtatt nederlag på Schengen-avtalen, som de mente kunne fremme kriminalitet og narkotikaomsetning, de har godtatt nederlag på bankstrukturen, som de mener er helt omvendt av det de opprinnelig foreslo, de har godtatt nederlag på skytefelt og på Øvre Otta, som de mente var dramatiske miljøinngrep. Og da regner jeg med at de også kan godta et nederlag til.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg er enig med Jagland – også i det spørsmålet. Jeg har jo sagt at jeg tror det er mellom sentrum og Arbeiderpartiet vi kan finne de beste løsningene. Men det kan jo ikke innebære at vi skal utslette vår politikk på de områdene hvor vi har standpunkter som avviker fra hverandre, som f.eks. kontantstøtte eller gasskraft. Det er jo først når vi setter oss ned og eventuelt skal diskutere et samarbeid, at vi må håndtere de sakene. Og hvis sentrum faktisk ønsket samarbeid om disse spørsmålene, noe jeg gjerne hadde vært med på å diskutere og hatt samtaler om – det er feil å si at vi har avvist alle samtaler, for vi har samtalt opptil flere ganger – så burde man ha tatt kontakt før man tok beslutningen. Regjeringen tok jo i juni 1999 en forvaltningsmessig beslutning av stor politisk og prinsipiell karakter uten å gjøre noe forsøk på å undersøke hva Stortinget mente. Og det mener jeg ikke er en samarbeidsinvitt, det er det direkte motsatte. Hvis Regjeringen da hadde kommet til Stortinget, som en så smal mindretallsregjering selvfølgelig burde gjort i en så viktig sak, kunne vi hatt en fornuftig dialog om det. Det valgte Regjeringen ikke å gjøre. Så er det også feil at vi ikke har villet samtale med dem nå. Vi samtaler gjerne, f.eks. om satsing på CO2-fri gasskraft.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Man kan si mye om sentrumsregjeringen – og spesielt om Regjeringens minste parti, Venstre – men selvbildet er det ikke noe galt med, det er på ethvert tidspunkt opphøyd. Jeg skal ikke si mer om det. Så til spørsmålet om arbeidsinnvandring. Her kan jeg komme med en nyhet til representanten Kvassheim, og det er at Arbeiderpartiet på sitt gruppemøte i dag har gått inn for de omlegginger og justeringer når det gjelder regulering av arbeidsinnvandring som Regjeringen har foreslått, da vi mener det er riktige tiltak fordi de bidrar til å lette forholdene for dem som ønsker å komme til Norge, og fordi en del norske bedrifter, f.eks. innenfor informasjonsbransjen, trenger det. I tillegg er det et nytt eksempel på at vi ønsker samarbeid, at vi ønsker dialog – og altså på mange områder støtter sentrumsregjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Først når det gjelder arbeidsinnvandring: Det er jo ikke slik at vi var mot disse forslagene da dette var oppe for et år siden, for da var det nemlig ikke forslag, da var det noen generelle betraktninger i en stortingsmelding – og vi reserverte oss mot de rent generelle betraktningene. Da de konkrete forslagene kom, støttet vi dem. Jeg var med i mange debatter i fjor hvor jeg understreket at de konkrete forslagene som var lagt fram for en arbeidsgruppe, var vi åpne for å vurdere. Så her er det sammenhengende logikk hele veien. Når det gjelder bedriftsbeskatning, vil jeg bare si følgende: Den største skattetrusselen mot norske småbedrifter er sentrumsregjeringen, for den viktigste bedriftsskatten er skatten på alminnelig inntekt, det Regjeringen kaller kapitalskatt, men som altså er den skatten alle norske bedrifter betaler, og som på en måte er bærebjelken, hovedgrepet i skattereformen – 28 pst. flat skatt på overskudd på småbedrifter. Det har dere gang på gang foreslått å øke. Regnet i kroner er det en dramatisk mye større skatteøkning enn de skattehullene vi ønsker å tette når det gjelder delingsmodell og rederiskatt, som altså er hull som de rike kan benytte seg av, mens småbedriftene rammes av Venstres brutale skattepolitikk.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg mener at en av de viktigste oppgavene vi står overfor som nasjon, er å skape toleranse og et mangfold der vi får fram det beste i hverandre, og da må vi også akseptere at folk har ulik religion, ulik kulturell bakgrunn og bor i Norge. Det er jo ikke spørsmål om vi skal ha mennesker med annen hudfarge og annen religion i Norge, men det er spørsmål om hvordan vi skal leve sammen. De holdningene Carl I. Hagen gir uttrykk for, er holdninger som skaper konflikter, motsetninger, og øker problemene med innvandring – de reduseres ikke ved at man gir uttrykk for at det er et støyproblem å ha bønnerop fra minareter. Det er klart at alt må reguleres, man må ta hensyn til privatlivets fred – det skjønner alle. Men det er altså slik, ifølge Mellomkirkelig Råd, at i flere muslimske land, f.eks. i Syria og Egypt, får kirkeklokkene ringe i kristne kirker. Og hvis vi da skulle være nærmest prinsipielt motstandere av bønnerop, ville det være uttrykk for en intoleranse som fremmer problemer og konflikter mellom folkegrupper i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Betyr det da at Carl I. Hagen mener at det ville vært helt akseptabelt om f.eks. Egypt eller Syria begynte å nekte kirker å ringe med kirkeklokker i de landene fordi de altså ikke aksepterer det? Nå vil jeg faktisk være enig med Hagen i én ting, og det er at Regjeringen hadde en svært uheldig håndtering av dette i utgangspunktet, for da hadde jo kirkeministeren noe av den samme argumentasjonen som Carl I. Hagen, men han kom seg etter hvert. Så vil jeg ta opp et annet spørsmål. Representanten Hagen mente at enhver statsministerkandidat nærmest hadde som plikt på ethvert tidspunkt å prøve å avsette Regjeringen. Nå mener jeg at det viktigste er valg – det er der man faktisk avgjør hva slags storting vi skal ha, og det er der vi også burde velge hvem som skal være statsminister. Men jeg har oppfattet at Carl I. Hagen og jeg nå har fått noe felles, siden landsstyret i Fremskrittspartiet har utnevnt Carl I. Hagen til statsministerkandidat. Da er det også slik at han har som plikt på ethvert tidspunkt å prøve å felle sentrumsregjeringen. Mitt inntrykk er at han driver med det motsatte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
I dag sier sentrum og Arbeiderpartiet mye pent om hverandre generelt; og så er vi uenige i de mest aktuelle sakene. Jeg er helt enig med Steensnæs i at det er mye felles tankegods mellom sentrum og Arbeiderpartiet, mellom den kristne tenkningen og den sosialdemokratiske tenkingen. Det gjelder f.eks. fordeling, det gjelder sterke velferdsordninger og det gjelder ikke minst det internasjonale perspektivet – fattigdomsproblemet. Men så opplever jeg at man er litt forurettet i sentrum fordi Arbeiderpartiet går inn i et flertall på ett område, på energipolitikken, og får gjennomslag for det vi er for, nemlig å ta i bruk gass for å redusere de totale klimagassutslippene. Så sier man at fordi Arbeiderpartiet gjør det, ødelegger vi samarbeidet på alle de andre områdene. Det er en logikk jeg ikke helt forstår. Jeg mener det må være mulig å akseptere at selv om det er mye felles tankegods på mange viktige områder, er det også uenighet på noen enkeltområder, som f.eks. innen deler av energipolitikken, og slik det er f.eks. om kontantstøtten. Men det bør ikke forhindre oss fra å samarbeide om alt vi er enige om.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Arbeiderpartiet har ingen underliggende agenda. Vi har én dagsorden, og det er å få flertall for vår politikk på et viktig område for oss, hvor vi mener at vår løsning er vesentlig mer miljøvennlig enn Regjeringens løsning. Derfor er det fullt samsvar mellom våre miljøprinsipper og de konkrete forslagene vi har. For Regjeringens alternativ er ikke CO2-fri gasskraft, det aner vi ikke når vi får. Regjeringens alternativ, slik det står nedfelt i energimeldingen, er mer import. I meldingen er heller ikke CO2-fri gasskraft nevnt med et eneste ord, i hvert fall ikke satsing på det. Før øvrig mener jeg at det ville være en fordel om sentrumspartiene nå snart sluttet å tolke våre vedtak. Det er slik at det har vært et flertall og et mindretall i Arbeiderpartiet. Mindretallet har vært mot å sette i gang bygging av gasskraftverk. Det stemte mot disse vedtakene som dere mener egentlig sier nei til det flertallet sa ja til. Jeg tror dere bør konsentrere dere om egne vedtak og egen politikk, og så overlate til Arbeiderpartiet å forklare hva som er meningen med våre vedtak.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg hører at Steensnæs reagerer på formen i de forslagene Arbeiderpartiet har lagt inn. Hovedpoenget der er at vi hadde hatt en mye enklere situasjon hvis Regjeringen hadde vært litt mer lydhør og litt mer ydmyk. For Regjeringen tok en beslutning i juni i fjor, der man faktisk sa stopp for gasskraftverk og fattet en forvaltningsbeslutning som var i strid med stortingsflertallets vilje. Hvis man hadde vært litt mer samarbeidsvillig på den tidspunkt og lyttet til Stortinget, og i hvert fall utsatt beslutningen til Stortinget hadde behandlet energimeldingen, kunne formen og harmonien vært mye bedre her nå. Så det er dere som la dere på en meget offensiv linje. Det kan man gjøre hvis man har flertall, men når man har mindretall, bør man være opptatt av å lytte til Stortinget. Og det gjorde ikke Regjeringen. Vi samarbeider gjerne, vi snakker gjerne med dere, men det er Regjeringen som har lagt seg på en ganske offensiv linje i en sak hvor den visste den hadde mindretall i Stortinget.
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Jeg er glad for at statsministeren konsentrerte seg om et meget viktig spørsmål, nemlig: Hva skal vi leve av etter oljen? Jeg er litt mindre glad for det han sa, for jeg er ikke sikker på om Regjeringen har de nødvendige grep på det som skal gjøres i en verden i rask forandring. En av de tingene som helt åpenbart må gjøres, er å forbedre det norske skolesystemet og det norske undervisningssystemet. Det statsministeren antydet, er jo bare flikking. Hvor er det blitt av en forbedring av tiltak overfor lærerne? Hvor er det blitt av spørsmålet om økt økonomisk satsing, som bl.a. Regjeringens avtale med Arbeiderpartiet satte en sperre for? Hvor er det blitt av engasjementet for skolens innhold når det f.eks. gjelder å forbedre yrkesutdanningen, sørge for at det blir større valgfrihet, en kraftsats for dem som har lese- og regneproblemer? Kort sagt: Hvorfor er statsministeren så fornøyd med situasjonen at han bare legger frem forslag om flikking? Det er tross alt viktige velferdsspørsmål som blir avgjort av dette.
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Jeg går ut fra at statsministeren ikke er spesielt overrasket over at jeg ikke synes dette var noe særlig offensivt svar, for det ligger jo ikke noen nye initiativ i det han har lagt frem i dag. La meg så gå over til gasskraft, fordi han besvarte jo ikke Stoltenbergs spørsmål på en skikkelig måte. Det å ta i bruk gasskraft i dag er god miljøpolitikk. Det vil få de europeiske utslippene nedover. Statsministeren er vel egentlig fanget inn i egen retorikk når han er så opptatt av hva som er fremtidsrettet. Da er mitt spørsmål: Er det egentlig så fremtidsrettet når statsministeren fortsatt ønsker å basere seg på dansk kullkraft, fortsatt ønsker å basere seg på at vi skal selge gass til utlandet og så importere strømmen tilbake igjen? Hva er moralen i at vi selger kull til utlandet, at vi lar andre forurense, og så importerer strømmen tilbake igjen, når vi selv kunne bidra ved å ta i bruk egne ressurser?
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Det er ikke noe vanskelig å besvare det: Simpelthen fordi vi ønsker å få de europeiske utslipp ned nå, og det er det statsministeren ikke ønsker å bidra til. Det er bare Norge som ser gasskraftverk som et problem. I Europa er dette en av løsningene på forurensningsspørsmålet, og det er det som er kjernen. Regjeringen har sagt at den er en slags form for tyngdepunkt, selv om jeg synes det også er ganske interessant når statsministeren nå sier at Voksenåserklæringen langt på vei er uttømt som et politisk arsenal. Vi har jo nå svært mange viktige, store saker vi står overfor, hvor det ikke er noen veiledning å hente der. Men det vi også ser med Regjeringen, er at den har liten aktiv sondering. Vi har f.eks. ikke hørt noe fra Regjeringen på det året vårt gasskraftforslag har ligget inne. Derfor er mitt spørsmål om vi nå kan vente en endret stil når det gjelder sonderinger fra Regjeringens side, og ikke minst tror jeg svært mange borgerlige velgere er innstilt på å vite, etter at Regjeringen vendte Høyre ryggen i fjor høst: Kan borgerlige velgere vente seg et initiativ fra Bondeviks side når det gjelder et tettere borgerlig samarbeid?
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Det er ikke noen tvil om at det at Jens Stoltenberg har tatt over som parlamentarisk leder – jeg har gratulert ham før, men jeg gjør det gjerne igjen – har utløst atskillig forventning om endring i Arbeiderpartiets linje. Jeg har lyst til å spørre om et par av de mulige endringene. En av dem, som er overmoden, gjelder skole- og utdannelsesområdet, hvor Stoltenberg i sitt innlegg nå interessant nok sa at han ønsket å gå lenger enn Regjeringen når det gjaldt tiltak for å sørge for at unge mennesker satser på læreryrket. Ja, det må være ganske mye lenger enn Regjeringen, for dette er selve kjernen i skoleutfordringen akkurat nå. Men på et annet området er det også et forbedringspotensial: Arbeiderpartiet må komme bort fra sin A4-skole, som er for lite tilpasset den enkelte elev, og sørge for en bedre tilpasset yrkesutdannelse, fordypning, valgfag i ungdomsskolen og ikke minst en skikkelig satsing for dem som har lese- og skriveferdigheter. Spørsmålet er: På hvilke områder vil Arbeiderpartiet nå foreta en endring av sin skolepolitikk?
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Det er ikke noen tvil om at selve lærerrekrutteringen er kjernen, og derfor må det være substansielle, skikkelige tiltak som gjør at unge mennesker nå føler tiltro til å gå inn i yrket. Det er det det hele dreier seg om. Men det er et annet spørsmål som er berørt, som dreier seg om Stoltenbergs uttalelser om skatt, hvor han har bekjent seg til et høyt skattenivå. Sentralbanksjefen kom i forrige uke med en ganske kraftig advarsel mot å tro at man kan skatte seg til velferd. Han advarer mot økninger og peker ikke minst på at det er skattekonkurranse mellom land, og at de land som har satt ned sitt skattenivå, også har greid å tiltrekke seg aktivitet. Men Stoltenberg sender ut de motsatte signaler. Hvis det er snakk om å gi noen fordel på noen områder, må man for all del sørge for å ta igjen på andre områder, slik at man holder et høyt nivå. Det man da fort kan gjøre, er simpelthen å være med på å sage over den grenen man sitter på, på grunn av den internasjonale skattekonkurranse. Betyr det rett og slett at på dette området blir alt ved det gamle i Arbeiderpartiet?
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Det som er problemet med Arbeiderpartiets skattepolitikk, er at de ikke har fantasi til å se at et høyt skattenivå går ut over verdiskapingen og på den måten er med på å ta vekk noe av grunnlaget for velferdsstaten. Det er det problemet som ikke minst sentralbanksjefen påpeker. Men det er et annet viktig område som vi kan gå inn i for å sikre velferden, og det må sørges for flere ressurser både til omsorg og undervisning. Men det man da må gjøre, er å gå inn med ganske klar politikk for å endre offentlig forvaltning og sørge for reformer i det offentlige. Det gjelder f.eks. å få vekk ett av våre tre forvaltningsnivåer, det gjelder færre reguleringer å administrere, det gjelder vilje til å ta på seg færre oppgaver, det gjelder vilje til tjenesteutsetting og privatisering, og det gjelder vilje til – fordi arbeidskraft er et problem – å tillate arbeidsinnvandring. Men på disse områdene sier altså Jens Stoltenberg i sitt tiltredelsesintervju bare at han ønsker flere ansatte i det offentlige, og det er ikke svaret på spørsmålet, for han må ta et oppgjør med særinteresser, som f.eks. viktige fagforeningsinteresser. Er han villig til det?
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Dette var jo også et spørsmål å få i en samtale mellom parlamentariske ledere om de større spørsmål for landets fremtid! Det er helt riktig som Jakobsen sier – vi ikke bare har vært involvert i gasskraftspørsmålet, det er jo vårt Dokument nr. 8-forslag som har ligget inne nesten et år, som er selve fundamentet for denne saken. Den saken som Jakobsen nå nevner, må jeg innrømme jeg stort sett kjenner fra pressen, men jeg forstår det slik at Naturkraft har utarbeidet en rapport, og at Naturkraft som svært mange andre har vært i komiteen for å redegjøre for sine standpunkter og har et grunnlag for sine standpunkter. Hvis jeg ikke har misforstått alt, så er det jo Naturkrafts egen redegjørelse det her dreier seg om, så jeg tror kanskje Jakobsen i så fall får henvende seg til dem som har eiendomsretten til dette papiret. Jeg har ikke tenkt å gå på skrivebordet til Johan J. Jakobsen for å hente sakspapirer når det måtte passe. Jeg tror at vi alle sammen får innspill fra folk som ønsker å påvirke oss, og at vi selvsagt har et forhold til dem, og hvis Jakobsen ønsker å få greie på hva det står, så vil han sikkert kunne få vite det ved å henvende seg til Naturkraft.