Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1999-05-25:
Stortinget behandler den årlige meldingen om FNs generalforsamling mot et dystert bakteppe. Både krigen, den etniske rensingen og flyktningkatastrofen i Jugoslavia setter verdensorganisasjonen på prøve. Blodige regionale konflikter og borgerkriger i flere verdensdeler er trolig i dag den største utfordringen for FN i mange, mange år framover. Ifølge utviklingsministerens redegjørelse om humanitær bistand i januar i år har 96 av 101 voldelige konflikter de siste seks årene funnet sted innenfor den enkelte stats territorium eller innenfor regioner der konfliktlinjene ikke nødvendigvis følger landegrensene. FN-pakten ble i sin tid bygd på prinsippet om å håndtere konflikter mellom stater. Men verken FN-pakten eller FNs organisering må være til hinder for at det internasjonale samfunnet griper inn ved interne konflikter, ved krenking av menneskerettigheter, ved humanitære katastrofer eller ved store økonomiske og sosiale problemer. FNs evne til å forebygge voldelige konflikter, reagere raskt på krisesituasjoner og arbeide for økonomisk og sosial utvikling må styrkes. FN-paktens bestemmelser om trusler mot eller brudd på internasjonal fred og sikkerhet gir handlingsrom når det dreier seg om brudd på menneskerettigheter, forbrytelser mot menneskeheten osv. Den videre reformprosessen i FN vil måtte inkludere en debatt om organisering, om beslutningsprosesser, om mandat og om virkemidler – og om FNs rolle i forhold til humanitære intervensjoner og fredsbevarende styrker. Komiteen bad både i fjor og i forfjor om å få en oppdatering av reformprosessen i meldingene om FNs generalforsamling. Dette har Regjeringen fulgt opp på en informativ måte. Det som er bekymringsfullt i hele FN-systemet, er en økende forskjell i holdninger u-land imellom og også mellom i-land og u-land, og u-landenes kanskje berettigede frykt for at rasjonalisering og avbyråkratisering også fører til lavere overføringer til verdensorganisasjonen og dermed også lavere overføringer fra nord til sør. Det er viktig etter min oppfatning at Norge bidrar til å opprettholde en konstruktiv dialog med u-landene for å sikre en videreføring av et helt nødvendig reformarbeid i FN. Ikke uventet var finanskrisen i Asia, globaliseringsproblematikken og regionale konflikter blant de hyppigste temaene i debattene under FNs 53. generalforsamling, som naturligvis også var preget av 50-årsmarkeringen av menneskerettighetserklæringen. Likevel var det kanskje kjernevåpenspørsmål og atomnedrustning som preget mye av arbeidet rundt generalforsamlingen i korridorer og i rommene rundt. Fra norsk side var Norges Fredsråd med som observatører. Mest blest var det rundt det såkalte New Agenda Coalition-initiativet, som inneholdt en rekke forslag om atomnedrustning, bl.a. fortgang i Start III-forhandlingene og det å få startet opp en prosess for å fjerne alle atomvåpen og en appell om at flere undertegner ikke-spredningsavtalen. Norge avstod fra å stemme over resolusjonen, men støttet de målsettinger som lå til grunn ifølge meldingen. Norge stemte for – tok sågar initiativet til – flere andre resolusjoner knyttet til spredning av atomvåpen og spaltbart materiale. Et par andre ting knyttet til FN-systemet: Hvis vi tar systemet med såkalt UN resident coordinator, virker det på meg som om dette systemet strever med å finne en form, men likevel ser det ut til at det styrker UNDPs rolle i verdensorganisasjonen. Norge kanaliserer en del gode prosjekter gjennom Utviklingsfondet via multibisystemet – et system som for øvrig godt kan styrkes som bistandsform. UNDP har også et viktig ansvar for å styrke og videreføre globale kvinnenettverk og kvinners deltakelse i demokratiske prosesser, slik noen av oss fikk se det både i Laos og i Vietnam i fjor høst. For øvrig: Når det gjelder kvinners helse, menneskerettigheter for kvinner og tradisjoner som er skadelige eller virker undertrykkende på kvinner, er det mye som gjenstår, og det er mye arbeid som FN kan gripe fatt i på dette feltet. Så til slutt, for ordens skyld: Stortingsmeldingen gir en god oppsummering av FNs generalforsamling, og komiteen slutter seg til Regjeringens vurderinger.