Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
Av arbeidsmiljøloven følger at hovedregelen i norsk rett er fast ansettelse for et ubestemt tidsrom. Midlertidige arbeidsavtaler kan inngås dersom nærmere bestemte vilkår er oppfylt. Norge har en strengere regulering av midlertidige ansettelser enn mange andre land, samtidig som loven tillater bruk av vikarer og ekstrahjelp når det reelt sett er behov for det. Blant annet viser Arbeidstilsynets tilsynserfaringer at mange virksomheter i overdreven grad løser mer løpende behov for arbeidskraft ved midlertidige ansettelser. Årsaken til at reglene om midlertidig ansettelse brytes, er ikke nødvendigvis et bevisst ønske om å omgå loven, men like gjerne mangel på kunnskap om regelverket og bevissthet om bruken av slike ansettelser. Dette resulterer også i en del tilfeller av unødvendig bruk av midlertidige kontrakter. Regjeringen mener derfor at det er behov for tiltak for å øke bevisstheten om bruken av midlertidige ansettelser, uten at man strammer inn på adgangen til å inngå slike avtaler. Det foreslås derfor å innføre en plikt for arbeidsgiver til å drøfte virksomhetens bruk av midlertidige ansettelser med de tillitsvalgte minst én gang pr. år. Målsettingen er å redusere eventuelle ulovlige eller unødige midlertidige ansettelsesavtaler, herunder tilkallingsavtaler. Ettersom adgangen til midlertidige ansettelser ikke endres, betyr det at det ikke blir vanskeligere å ansette midlertidig, slik mindretallet i komiteen hevder. Det er riktig at det i enkelte tariffavtaler er regler om drøftelsesplikt om midlertidig ansettelse, men ikke mange har det. Men særlig mange uorganiserte virksomheter uten tariffavtaler trenger å heve bevisstheten om sin bruk av midlertidige, bl.a. innen hotell- og restaurantbransjen. Det er behov for en oppfølging av at drøftingene gjennomføres, særlig i den uorganiserte delen av arbeidslivet. Det foreslås derfor å gi Arbeidstilsynet adgang til å føre tilsyn med, og eventuelt gi pålegg for å sikre, at selve drøftingsprosessen faktisk gjennomføres. Det er videre behov for en presisering av arbeidsmiljølovens bestemmelse om at arbeidstakere som har vært sammenhengende midlertidig ansatt i mer enn fire år, skal anses som fast ansatt i forhold til oppsigelsesreglene. I en dom i 2009 la Høyesterett til grunn at en arbeidstakers sykefravær av en viss lengde skulle gå til fradrag ved beregning av fireårsregelen. Regjeringen mener at det ikke er riktig at verken sykefravær eller annet fravær skal komme til fradrag. Det avgjørende må være den perioden som virksomheten har ansatt midlertidig for. Det foreslås at det uttrykkelig presiseres at fravær generelt ikke skal komme til fradrag ved beregning av fire års ansettelsesperiode. Det betyr ikke at fravær medfører at ansettelsesperioden forlenges, slik mindretallet synes å mene. Forslaget er også best i samsvar med arbeidsmiljølovens øvrige regler og sikrer en ikke-diskriminerende bestemmelse for kvinner og menn i foreldrepermisjon eller for personer med nedsatt funksjonsevne. Et mindretall i komiteen mener at regjeringen beveger seg i feil retning og viser til at endringene som Bondevik II-regjeringen gjennomførte i 2005, og som ble reversert av Stoltenberg I, er en riktigere vei å gå. Bondevik II-regjeringen åpnet for en generell adgang til midlertidig ansettelse inntil tolv måneder. En slik adgang bryter etter regjeringens syn med et grunnleggende prinsipp i norsk arbeidsliv om at hovedregelen skal være fast ansettelse. En generell adgang vil føre til langt flere midlertidige ansettelser og manglende forutsigbarhet for arbeid og inntekt for svært mange, også utsatte grupper. Denne regjeringen mener at det vil være en gal vei å gå.