trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2014-10-07:
Det gjør inntrykk på oss politikere når vi ser at mennesker ikke kommer inn på arbeidsmarkedet, men blir stående utenfor, når ungdom faller ut av skolen og ikke får en god overgang til voksenlivet, når fysisk eller psykisk sykdom setter mennesker utenfor arbeidsfellesskapet og det sosiale fellesskapet. Det gjør inntrykk når vi blir stilt ansikt til ansikt med fattigdom her i Norge eller i verden rundt oss, og det gjør inntrykk når vi ser hvordan medmennesker lever på flukt i frykt for livet mange plasser i verden. Derfor er jeg glad for at årets trontale så sterkt understreker det ansvaret vi har for våre medmennesker og for fellesskapet. Vår regjering bygger sin politikk på tillit, tillit til det enkelte menneske, og respekt for at mennesker er forskjellige, men skal ha like rettigheter. Målet for regjeringas arbeid er et bedre velferdssamfunn for alle, et styrket sosialt sikkerhetsnett, trygge arbeidsplasser og et bedre klima. Skal vi sikre et bærekraftig samfunn for generasjonene som kommer etter oss, må vi bruke ressursene våre og de unike mulighetene vi har, til å skape varige verdier for vårt samfunn. Det er krevende og innebærer omstilling på mange områder. Vi ser det klart i min landsdel, der oppsigelser i oljesektoren nå slår inn for fullt i en bransje som har gått godt, og i bedrifter som har vært solide. For et par uker siden besøkte jeg noen av bedriftene med sørlandstilknytning i Singapore. Der fikk vi én klar tilbakemelding: Det er kompetanse- og produktutviklingen hjemme som er grunnlaget for disse bedriftenes suksess ute. Derfor er regjeringas målrettede satsing på kvalitet i skole og høyere utdanning, styrking av forskning, investering i infrastruktur og miljøteknologi avgjørende for den framtidige konkurransekraften, ikke bare i min landsdel, men i hele landet. Avslutningsvis vil jeg si at jeg er særlig glad for at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen ved utenriksminister Børge Brende for noen dager siden annonserte at vi skal øke satsingen på utdanning i utviklingspolitikken med en halv milliard kroner på utdanning for barn i kriseområder, der barn i konfliktområder i Syria, i Jordan og i Libanon skal prioriteres. Kanskje kan vi klare å gi noen et håp for framtida, midt i håpløsheten. Også her handler det faktisk om mennesker, ikke om milliarder.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Statsministeren brukte mange store ord i sitt innlegg tidligere her i dag. Hun snakket om at vi må ruste oss for morgendagens Norge. Det er jeg selvfølgelig helt enig i. Jeg er også helt enig i mange av de utfordringene som statsministeren pekte på, og som jeg tror de aller fleste her i salen mener det er viktig å møte på en god måte. Men når det kommer til de politiske løsningene, registrerer jeg at det er stor avstand mellom virkelighetsbeskrivelsen til statsministeren og de politiske løsningene som regjeringen står for. Tiden for passivitet er over, sa statsministeren om Norge etter finanskrisen – et land der folk er i arbeid, et land der vi har det stort sett veldig bra og står i kontrast til de fleste andre land i Europa. Tiden for passivitet er over, sier statsministeren, samtidig som regjeringen sverger til næringsnøytralitet, der de kutter i næringspolitiske virkemidler, der de vender bort fra nordområdepolitikken, og der de de siste ukene også har varslet at de vil oppheve de kravene som de store oppdrettsselskapene i dag har knyttet til videreforedling, forskningsaktivitet og det å ta inn lærlinger. Eldreomsorg og kunnskap, sier statsministeren, men mener at det å kutte formuesskatten er svaret. Statsministeren snakket også om trygge arbeidsplasser – det er bra. Men hun evnet ikke å forklare hvordan økt bruk av midlertidige ansettelser skal bidra til det, eller hvordan kutt i permitteringsregelverket skal bidra til det. Sosial mobilitet, sa statsministeren – fint, det er veldig viktig. Men er svaret på det å øke maksprisen i barnehagene og fjerne seg fra Høyres løfte om løpende barnehageopptak, samtidig som vi vet hvor viktig barnehager og tidlig innsats er for at barna skal lykkes i skolen, og for dermed å øke den sosiale mobiliteten i det norske samfunnet? Statsministeren sa at å kutte formuesskatten er viktig for norsk eierskap. Ja vel. Men samtidig skal man altså selge ut statlige selskaper. De to tingene rimer ikke med hverandre. Vi må gjøre mer på klima, sa statsministeren, men hun ville ikke svare på om vedtatte klimamål står fast, eller hva regjeringen konkret vil gjøre av tiltak. Statsministeren og regjeringens representanter har en språkbruk som tildekker de politiske realitetene, som når også fiskeriministeren holder innlegg som både jeg og Lisbeth Berg-Hansen og hvem som helst fra Arbeiderpartiet kunne ha holdt, samtidig som regjeringen fremmer det ene kontroversielle forslaget etter det andre om omsettelige kvoter, evigvarende kvoter og angrep på deltakerloven og fiskesalgslagsloven. Fra Arbeiderpartiet …
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Eg er glad for at justispolitikk òg har vore ein viktig del av trontaledebatten, og eg er stolt over å leia ein komité som er så aktiv og så debattsterk. Ein kritikk som har kome retta mot Arbeidarpartiet, må eg likevel imøtegå. Nokre av Høgre sine representantar har under debatten kritisert Arbeidarpartiet for ikkje å vilja vera med på ein lukka prosess om politireforma, utan innsyn, utan offentleg kontroll, utanom dei parlamentariske spelereglane. Det er ein litt pussig kritikk. Arbeidarpartiet vil vera med på å skapa framtidas politi. Me ser fram til at forslaget om politireform vert lagt fram i Stortinget. Me har førebudd oss godt. Me ser fram til å diskutera det i openheit på demokratisk måte, i tråd med dei alminnelege parlamentariske spelereglane. Å få denne kritikken er ekstra rart fordi den kjem frå representantar frå eit regjeringsparti. Dei forvaltar makt og ansvar. Det å koma med feilaktige påstandar om opposisjonen er ikkje leiarskap. Det å krevja hemmelege prosessar er ikkje leiarskap. Det å kvida seg for å gjera det kvar regjering må gjera, nemleg å leggja fram forslag for Stortinget som vert debatterte i openheit, og som vert vedtekne i openheit, er heller ikkje leiarskap. Arbeidarpartiet vil samarbeida. Me vil søkja einigheit når det er mogleg, og me vil påpeika ueinigheit når det er nødvendig. Det er vår tradisjon. No er det sånn med politireforma at den har dratt ut i tid. Det er uheldig. Men me håpar jo at den kjem godt sjølv om den kjem seint. I diskusjonen om kva som er sentrale moment i ei sånn politireform, er me tydelege på at Arbeidarpartiet vil bevara politiets sivile preg. Det er noko av grunnen til at me er så sterkt imot generell væpning. Me vil ha ein reduksjon i talet på politidistrikt og tenestestader, men me vil balansera det opp mot behovet for lokalkunnskap. Arbeidarpartiet vil sjå naudetatane i samanheng. Det er òg noko av grunnen til at me støttar Senterpartiet sitt forslag om ei sak på dette, som Senterpartiet la fram i går. Me vil òg leggja vekt på innhaldet i politiet. Det er vel så viktig som strukturelle endringar. Det er grunnen til at me går i bresjen for å løfta ein debatt om kultur og leiarskap. Me inviterer til eit tverrpolitisk ansvar for dette, ved at debatten er på Stortinget allereie i neste uke. Grunnlaget for tverrpolitisk samarbeid er i aller høgste grad til stades. Eg håpar òg at Høgre er innstilt på ein god, open og demokratisk prosess. Eg meiner iallfall at det vil vera til det beste for landet og til det beste for politiet.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Eg skal vera veldig kort. Representanten Nordby Lunde gjorde ein visitt til den nye straffelova, og det vil eg gjerne svara på. Det vart sagt at dei raud-grøne sin ambisjon var at lova skulle tre i kraft i 2022. Det er feil. Dei raud-grøne sin ambisjon var at ho skulle tre i kraft så fort som mogleg. Allereie under den førre regjeringa sette ein i gang det arbeidet som handlar om å ta straffelova ut av den generelle IKT-pakka i Politidirektoratet, sånn at ho kan tre i kraft så fort som mogleg. Og det er det arbeidet justisministeren no haustar fruktene av. Så eg er glad for at me på dette området ser at den nye regjeringa vil byggja på den førre regjeringa sitt arbeid. Det er viktig å få straffelova på plass. Regjeringa har vår støtte når ho gjer den type ting. Eg skulle berre ønskja at ein ikkje gjorde så mykje politisk spel ut av dei sakene som me har eit felles eigarskap til. Det er ikkje oppskrifta på gode løysingar, og det samsvarar heller ikkje med det samarbeidet som statsministeren sjølv inviterte til i fjorårets trontaledebatt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-10-07:
Trontaledebatten er jo en bred og mangfoldig debatt, og favner en rekke områder. Retningen på en god del av de områdene som har vært berørt i debatten, vet vi i realiteten lite om når det gjelder den nye regjeringen. Vi vet ennå lite om kommuners og fylkers evne og mulighet til å gjennomføre en god eldreomsorg, en god grunnskole og en god videregående skole. Det vet vi ikke før vi vet mer om kommuneøkonomien foran oss. Vi vet heller ikke helt hvordan klimaambisjonene kommer til å bli omformet til praktisk politikk. Vi vet veldig lite om hvorvidt konkurranse på jernbane kommer til å føre til bedre transport. Vi vet også lite om en del av de næringsmessige satsingene regjeringen sier de ønsker. Miljøvernministeren sa i sitt innlegg at det går et skille mellom dem som vil ha omstilling, og dem som ikke vil ha det. Nei, det gjør det ikke. Det er ingen her som har sagt at de ikke ønsker omstilling. Men det er kanskje noen som mener at omstillingen må ha et mål og ikke være målet i seg sjøl. Og det er kanskje noen som ønsker at store enheter må være et virkemiddel, men ikke et mål i seg sjøl. For om omstillingene eller de store enhetene blir mål i seg sjøl, handler det ikke om å reformere, men om å sentralisere. En må gjerne, etter Senterpartiets mening, ha en debatt om hvordan man organiserer framtidas barnevern. Det er mange utfordringer der, men å bruke det som argument for en kommunesammenslåing er uriktig og uten dokumentasjon, noe vi også har hørt i replikkvekslinger tidligere i dag. Det er svært mye interkommunalt samarbeid når det gjelder f.eks. barnevern. Det vil det også være dersom denne regjeringen skulle klare å få slått sammen kommuner. Det vil det fortsatt være. Hvis ikke vil de få kommuner av en slik størrelse at ikke engang Høyre vil driste seg til å gå inn for den type ting. Realiteten er at regjeringen bare bruker ord om bedre barnevern og bedre utdanning for å få endret strukturer og skape større enheter. Det i seg sjøl trenger verken å gi bedre barnevern eller bedre utdanning. Politireformen vil heller ikke Senterpartiet låse fast i dagens mønster. Vi er åpne for endringer, men ikke for en sterk sentralisering. Litt må vi ha lært av den første politireformen, som reduserte antallet politidistrikter fra 54 til 27. Litt må vi ha lært når evalueringen sier at det førte til flere bak skrivebordet, ikke flere ute i felten. Jeg er også glad for at Arbeiderpartiet sier at de ønsker å støtte Senterpartiets forslag om å se beredskapsetatene i sammenheng. Det tror jeg er helt nødvendig. Jeg tror Høyres enøyde fokus på omstilling i seg sjøl kan komme til å bidra til at de er fødselshjelpere for tidenes sentralisering på dette området.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-10-07:
Bare noen korte kommentarer på tampen av debatten. Senterpartiets talere har brukt trontaledebatten til å advare mot det vi frykter kan bli en tidenes sentralisering hvis en ser de ulike reformene som regjeringen ønsker å sette i gang, i sammenheng. Det gjelder kommuner, det gjelder politiet, det gjelder beredskapsetater for øvrig, og det gjelder lokalsykehus, det gjelder høyskoler og universitet. Det er ingen som er imot at en fokuserer på fornying og omstilling i offentlig sektor, men målet må ikke være strukturendring i seg sjøl. Det må være at en utfører oppgavene på best mulig måte. Jeg synes ikke at man gjennom denne debatten har fått godtgjort at det å endre strukturer i seg sjøl vil bidra til bedre oppgaveløsing. Så la jeg merke til at representantene Astrup og Milde bl.a., og flere av representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet, er litt småfornærmet over at vi sier at vi er avventende på en rekke områder. Men de må nok faktisk finne seg i at vi sier at når det gjelder spørsmålet om hvordan eldreomsorgen skal bli i årene framover, er det ikke et statlig prøveprosjekt med eldreomsorg som kommer til å avgjøre det, men det er kommuneøkonomien til norske kommuner som kommer til å bety noe for hvordan man utfører den oppgaven framover. Det samme gjelder grunnskoleutdanningen, og det samme gjelder fylkenes mulighet til å drive videregående skole. Vi er også avventende når det gjelder klima, og det må vi også få lov til å være. Jeg er litt enig med Hadia Tajik i at det er bra at denne regjeringen vil bygge på den rød-grønne regjeringen, og jeg syns ikke man skal late som om den ikke gjør det heller. En må jo spørre seg, når det gjelder f.eks. jernbaneinvesteringer, om det var de 4,3 mrd. kr som den rød-grønne regjeringen foreslo i økning fra ett år til et annet, som betyr noe, eller om det var de 600 mill. kr som den blå-blå regjeringen la på på toppen. Det er bra at den blå-blå regjeringen har bygd på den 30 pst. økningen i jernbanebudsjettet fra ett år til et annet som den rød-grønne regjeringen foreslo. Men en kan godt erkjenne at en gjorde det. Det er bra at regjeringen sier at den vil følge opp det som den rød-grønne regjeringen fikk vedtatt i Nasjonal transportplan, med en ramme på over 26 mrd. kr til samferdselssatsing og kollektivsatsing i storbyene. Det er bra. Men jeg synes det hadde vært hyggelig om en sluttet å late som om det ikke er det en faktisk bygger på.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-10-07:
La meg også få lov til å bruke tampen av debatten til å korrigere en kreativ historiefortelling – denne gangen fra Fremskrittspartiet og Høyre, kanskje særlig parlamentarisk leder, Trond Helleland, som sier at Politianalysen var et rød-grønt forslag. Det var det overhodet ikke. Politianalyseutvalget var et sjølstendig utvalg, som på helt fritt grunnlag vurderte politiets framtid. Det er det vi etter hvert skal behandle. Senterpartiet mener jo da at den Politianalysen går altfor langt, vil medføre en altfor sterk sentralisering, vil bety at man fra 2001 og fram til i dag ville ha kuttet antallet politidistrikter fra 54 og ned til 6, og at man måtte halvere antallet lensmannskontor. Jeg er ikke imot å diskutere politidistriktene, men jeg syns jo at dette er et opplegg til en sentralisering som ikke er verken heldig eller nødvendig, og som vil virke mot sin hensikt, hvis man ser på evalueringen etter den første politireformen. Så har jeg i den sammenheng lyst til bare å nevne at jeg tror det er nødvendig å se bredden i de forslagene som foreligger når det gjelder beredskapen i framtida. Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap vurderer helt på egen hånd brannvesenet. Det er viktig at det trekkes inn og får en politisk vurdering og en politisk drøfting. Det samme gjelder 110-sentralene, der justisministeren til slutt måtte instruere DSB om å stoppe de forsøkene på sentralisering som man ønsket, fordi man må avvente behandlingen av politireformen. Det er nettopp det som er bakgrunnen for Senterpartiets forslag her i dag, at man kan se de tre etatene i sammenheng. Det burde ikke bety at man forsinker noen ting, tvert imot betyr det at man kan få en like rask behandling, men man kan få en bredere gjennomgang av alle beredskapsetatene, og jeg syns at både Stortinget og ikke minst de etatene det angår, fortjener at man får en bred politisk behandling av det.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Sterke fellesskapsløsninger og små forskjeller er det som preger Norge, og det som Arbeiderpartiet er opptatt av at vi bygger landet videre etter. Det er godt at vi er et land i vekst. Vekst betyr òg utfordringer, og dem løser jo ikke politikken alene. Derfor trenger vi gode partnerskap, gode rammebetingelser for næringslivet, og at vi fører en aktiv næringspolitikk ved å legge til rette for at det skapes flere arbeidsplasser over hele landet. Sånn som jeg leser regjeringserklæringen og trontalen, har vi en regjering som derimot svekker fellesskapet. De gir skattekutt til dem som har mest fra før. Det skaper større forskjeller og gir mindre velferd. Ja, vi får et mindre rettferdig Norge. I disse dager er Kommune-Norge i ferd med å legge sine budsjetter, og det er uro der ute. Mange vil legge opp til kutt. Det som bekymrer mest, er at regjeringen ikke har kommet med tiltak utover det som kom fram i proposisjonen i vår. Dersom det ikke kommer tiltak, blir det velferdskutt. Regjeringen legger i trontalen vekt på at oljeaktiviteten ikke lenger vil være motoren for vår økonomiske vekst, og derfor er det særdeles viktig at vi fører en aktiv, målrettet næringspolitikk som gir vekst i hele landet, at vi støtter opp med risikokapital, tetter hull i innovasjonssystemet når det gjelder tidlig-fase-kapital for nyskapende gründere og et næringsliv som tør å satse. Vår regjering satset sterkt på utviklingen av ulike klyngeprogram, en satsing som har vært særs vellykket, og som òg trenger økt satsing. Til slutt: Regjeringen Stoltenberg nedsatte det såkalte Sørlandsutvalget, som avga sin innstilling i august 2013. Den gang ble vi kraftig kritisert lokalt av nåværende regjeringspartier for at det ikke fulgte penger med rapporten, noe som skulle komme i framtidige budsjetter. Nå har et samlet sørland prioritert den såkalte Sørlandslaben på topp, og lokale representanter derifra har hatt flere møter med regjeringen. Her har landsdelen en klar forventning om at regjeringen leverer.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-10-07:
Som forsvarsministeren sa her i salen i går, legger NATO nå sterkere vekt på alliansesolidaritet og kollektivt forsvar for å trygge Europa og nærområdene. Det er viktig at NATO framstår som en troverdig forsvarsallianse med tilstrekkelige militære kapasiteter, og her må alle medlemslandene bidra mer. Jeg er derfor glad for at regjeringen nå sier at de vil styrke Forsvarets operative evne. Stortinget må også følge opp regjeringens ambisjon og bidra til å sikre tilstrekkelige ressurser til vårt eget forsvar. Betydningen av at vi har et troverdig forsvar, med tilfredsstillende avskrekkende kapasitet og høy operativ evne, med bedre balanse mellom bredde og dybde i strukturen og kortere responstid tilpasset trusselbildet er trukket fram av mange i denne trontaledebatten, og det tolker jeg dit hen at det er bred politisk enighet om dette. Forsvarsministerens nylige anmodning om nytt fagmilitært råd er viktig i denne sammenhengen. For første gang i historien har forsvarsministeren offentliggjort utredningsoppdraget til forsvarssjefen, der det beskrives hvorfor det er nødvendig med nye råd fra Forsvaret til regjeringen. Med henvisning til bl.a. den forverrede sikkerhetspolitiske situasjonen framskynder statsråd Eriksen Søreide nå arbeidet med ny langtidsplan for Forsvaret. Jeg vil rose forsvarsministeren for å innføre en åpenhetskultur i og om Forsvaret. I motsetning til tidligere, da det gjerne var sånn at det fra politisk ledelse ble hevdet at forsvarsevnen var på topp, er det nå en erkjennelse av at dagens beredskap ikke er tilfredsstillende. Åpenhet om dette er fundamentalt for å sikre en bred oppslutning om behovet for både nytenkning og økte rammer til Forsvaret i de nærmeste årene. Jeg registrerer òg at den nye politiske linjen er blitt svært godt tatt imot. Det er stadig flere som mener det er nødvendig og rett å tenke nytt om Forsvaret. Avslutningsvis: I det spente sikkerhetspolitiske bildet og selv om Norge har suspendert en del av det bilaterale militære samarbeidet med Russland, er det uten tvil svært viktig at samarbeidet om grensevakt, kystvakt og søk og redning videreføres sammen med øvrige former for tillitsbygging og folk-til-folk-samarbeid i nordområdene. Stortingspresidenten var i sin tale ved Stortingets åpning sist uke opptatt av å styrke de interparlamentariske organenes rolle i denne sammenhengen, og jeg merket meg òg at en gruppe russiske parlamentarikere vil bli invitert til Nordisk råds sesjon i Stockholm i slutten av oktober. Dette er svært positive tiltak, og jeg vil gi honnør for at man på den måten jobber aktivt med å holde flest mulig kanaler åpne for å komme konflikter i møte gjennom dialog.
Eirik Milde (Høyre), 2014-10-07:
Flere talere har under denne trontaledebatten nevnt rapporten fra New Climate Economy. Det er en viktig rapport, som vi i energi- og miljøkomiteen fikk et lite innblikk i under vår reise til USA nå i september, viktig fordi konklusjonen var at det er mulig å forene økonomisk vekst med lavere klimagassutslipp. De to delene kan faktisk henge tett sammen. For klimautfordringen gjelder den gylne regelen Høyre og regjeringen bygger sin politikk på: Den kloden vi overlater til våre barn, skal være i minst like god stand som den vi selv overtok. Dette er en del av generasjonsperspektivet og krever langsiktige løsninger. Høyre står derfor ikke bare bak klimaforliket, vi ønsker å forsterke det sammen med regjeringspartner Fremskrittspartiet og våre venner i Kristelig Folkeparti og Venstre. Hva sier så rapporten om framtidens løsninger? For det første må vi gjøre de riktige grepene og investeringene, spesielt i våre store byer. God og smart arealpolitikk i byene kombinert med sterkere fokus på kollektive løsninger og effektivisering er nødvendig for å bygge framtidens nullutslippssamfunn. Det er nemlig i byene det meste av veksten vil komme, og der det meste av klimagassutslippene vil skje, ifølge rapporten. Derfor er det bra at regjeringen gjennomfører tidenes investeringsløft på kollektivløsninger i og rundt de store byene. Bare jernbanen alene fikk 600 mill. kr i økning i 2014 sammenlignet med forslaget fra de rød-grønne. Viktig er det også at regjeringen vil fase ut fyring med fossil olje som grunnlast innen 2018 for alle statlige bygg, og for husholdninger innen 2020. I revidert nasjonalbudsjett ble det lagt fram en tidsplan for å øke avkastningen for klimateknologifondet gjennom å øke bevilgningene med nesten 13 mrd. kr utover enigheten i klimaforliket fram mot 2017. Når vi vet at det i juni ble nedsatt en grønn skattekommisjon, at investeringene i Statens pensjonsfond utland skal øke rammene for de miljørelaterte investeringsmandatene, at Norge bidrar med 200 mill. kr til Det grønne klimafondet, og at det nå jobbes med en ny ordning for å utløse ENØK-investeringer i private hjem, blir det noe underlig å høre klagesangen fra opposisjonen i denne debatten om at ingenting skjer. Statsministeren holdt et svært godt innlegg som peker ut den retningen Norge må gå for å bli med i det grønne skiftet som nå skjer. Vinnerne vil være de som tok endringene innover seg i tide og satset på innovasjon og omstilling. Statsministerens tale var god, meget god, og sammen med innlegget fra klima- og miljøministeren viser det at vi har en regjering med handlekraft og vilje til å ta denne generasjonens kanskje største utfordring på alvor.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2014-10-07:
Noe av retorikken til opposisjonen under denne debatten har minnet meg litt om en scene fra filmen «Life of Brian», Monty Python-filmen som de reklamerte med at var så morsom at den ble forbudt i Norge. Scenen er der hvor opposisjonen mot romerne planlegger opprør, og lederen hisser dem opp og spør retorisk: Hva har romerne noensinne gjort for oss? En blant tilhørerne sier da akveduktene, og opposisjonslederen må gi ham rett i det. Flere stemmer i og nevner at romerne har brakt dem infrastruktur, veier, helse, utdannelse og vin – det er helt sant, jeg så gjennom dette på YouTube i går – lov og orden, og i tillegg til dette brakt dem fred, intet mindre. Jo, men utover det, sier lederen, hva har romerne noensinne gjort for oss? Det er som å høre opposisjonen i Stortinget: Hva har denne regjeringen gjort for Norge? Vel, samferdselsministeren har økt satsing på infrastruktur og veier, forsert utbygging, redusert bompengeprosjekter og investert i kollektivtrafikk. Helseministeren legger grunnlaget for pasientenes helsevesen, der kvalitet og valgfrihet for pasientene er viktigere enn systemene. Altfor mange venter unødvendig lenge i helsekø og går sykmeldt framfor å være i jobb. Regjeringen tar derfor i bruk ledig kapasitet hos private og ideelle, slik at flere får behandling raskere. Det er ingen ideologisk plikt å stå syk i kø. Utdanningsministeren har startet et historisk løft for etter- og videreutdanning av lærere, en satsing på kvalitet og skole som jeg nå hører Arbeiderpartiet etterlyser som et bredt utdanningsforlik. Det er ikke et forlik når de bare skal henge seg på våre løsninger. På den litt mer absurde siden, som jo Monty Python ikke var helt ukjent med, har justisministeren varslet at straffeloven av 2005 skal ikraftsettes i løpet av neste år, noe de rød-grønne så for seg i 2022, grunnet IKT-problemene i politiet. Dette bidrar til mer lov og orden. I tillegg har forsvarsministeren bedt om et fagmilitært råd som skal ligge til grunn for Forsvarets framtidige struktur og sammensetning, noe som er viktig for å sikre fred og frihet på lang sikt. Denne regjeringen leverer altså på infrastruktur, helse, utdannelse, sikkerhet, lov og orden. Ja, til og med vin har folk fått gjennom taxfree-kvoten – ikke en stor sak for regjeringen, men om opposisjonen vil bruke mye tid på å harselere over det, så gjerne for meg. Jeg mistenker at Monty Pythons karikerte opposisjon først og fremst protesterte mot romernes – hva skal man kalle det – kommunetvangssammenslåinger, men ikke mot de offentlige tjenestene som sådan. Men så er det da heller ikke Romerriket statsråd Jan Tore Sanner sitter og tegner på kontoret sitt, men en tiltrengt kommunereform som sikrer innbyggerne gode, offentlige tjenester for framtiden. Alt dette var kjente prioriteringer før valget i fjor. Dette ga regjeringen og de to samarbeidspartiene en historisk sterk oppslutning i befolkningen. Ønsket om en ny politikk har aldri vært uttrykt sterkere. Så når opposisjonen etterspør hva regjeringen har gjort for Norge, er svaret: Vi har begynt å levere på den politikken velgerne faktisk ville ha.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2014-10-07:
Massive skattelettelser var nok ikke et av kravene til den fiktive opposisjonen i «Life of Brian», men jeg kan love representanten Trond Giske at skattemotstand nok var en av grunnene til at Romerriket i sin tid falt, da provinsene ikke ønsket å være med på innkrevingen der. Men det er ingen motstand i denne sal mot skatt. Jeg er en av dem som faktisk ønsker at flere skal betale sin skatt med glede. Men skatter og avgifter, som jeg har vært inne på før, må være innrettet slik at de finansierer statens kjerneoppgaver, men ikke hindrer bærekraftig økonomisk vekst, som også skal finansiere vår velferd for framtiden. Dette skjønte daværende næringsminister, Trond Giske, som sammen med daværende LO-leder, Roar Flåthen, mente at formuesskatten kunne være et hinder for norsk eierskap og norske arbeidsplasser. Det eneste vi vet om Arbeiderpartiets skattepolitikk nå, er – som representanten Astrup var inne på – at skattene skal opp, og jeg gleder meg til å se dem gå til valg på å gjeninnføre arveavgift og skru opp formuesskatten når den tid kommer. Representanten Trond Giske var også en av dem som konsekvent presenterte den norske økonomien som «bunnsolid» under den to dager lange trontaledebatten i Stortinget i fjor – en historieframstilling som kom til tross for at mange tegn i tiden viste det motsatte, og at deres egen perspektivmelding viste at den sosialdemokratiske velferdsstaten ikke er økonomisk bærekraftig på sikt. I tillegg vet vi at den rød-grønne regjeringen sto for en sterkere todeling av norsk økonomi der vi ble mer avhengig av oljen enn noen gang. Sjeføkonom Steinar Juel i Nordea sa at Norge aldri tidligere har hatt en så sterk forverring av konkurranseevnen som i årene etter 2005, og i Norge ligger lønningene nær 70 pst. over gjennomsnittet i – ikke Kina, men OECD. Selv om norsk sysselsetting fortsatt er høy, ligger vi nær bunnen i OECD målt i antall timer arbeidet per person i arbeidsfør alder. Og det ble faktisk 15 000 flere fattige barn i Norge enn det var da de rød-grønne tok over i 2005. Alle disse utfordringene så vi, og mye av det er regjeringen i gang med å gjøre noe med. Hovedprioriteringene innenfor samferdsel, kvalitet i skolen – som også virker utjevnende – valgfrihet i helsevesenet og trygge lokalsamfunn var kjent da velgerne gikk til valg i fjor. Mye må med andre ord gjøres, og mye er underveis. Så da får jeg avslutte med å fylle kvoten min og si «handlekraft, handlekraft, handlekraft, handlekraft for nye ideer og bedre løsninger».
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Det var underlig å høre statsministerens argumentasjon for regjeringas usosiale og store skattekutt for dem som har mest. Underlig ble det også å høre den samme argumentasjonen når det gjelder svekkelse av arbeidsmiljøloven for arbeidsfolk og ikke minst såkalt fritt behandlingsvalg, som innebærer en storstilt privatisering og byråkratisering av helsevesenet. Hva var så argumentasjonen? Jo, dette ville regjeringa gjøre for å bekjempe Forskjells-Norge: Norges rikeste skal få flere millioner kroner i skattekutt for å bekjempe forskjeller. Arbeidstakernes rettigheter skal svekkes for å bekjempe forskjeller. Helsevesenet skal i større grad privatiseres for å bekjempe forskjeller. Høyre–Fremskrittsparti-politikken er den samme som før: Mer til dem som har mest, mer makt til markedet og privatisering av velferd. Hvordan statsministeren kan hevde at det kan føre til reduserte forskjeller og like muligheter, er helt uforståelig. Nei, det hadde vært ønskelig, ikke minst for velgerne, at regjeringspartiene med statsministeren i spissen hadde fortalt dem hva som er konsekvensene av regjeringens politikk. Konsekvensene er jo det stikk motsatte av hva statsministeren hevdet i debatten her i dag. Det er ikke vanskelig å forstå at Høyre har lært retorikk av sine kolleger i andre land. Heldigvis hjelper det lite på lengre sikt. Da vil konsekvensene av deres politikk bli synliggjort.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Også jeg vil avlegge en liten visitt til parlamentarisk leder for Fremskrittspartiet, Nesvik. Han dristet seg til å si noe slikt som at en måtte være ganske langt ute på venstresida for å gå imot såkalt fritt behandlingsvalg. Da tenkte jeg at det må jeg sjekke. Jeg sjekket og fant ut at Sykepleierforbundet er kritisk, Psykologforeninga er kritisk, Legeforeninga er kritisk, Oslo kommune er kritisk, Helsedirektoratet er kritisk, alle helseforetakene er kritiske – ja til og med NHO Service er kritisk. Da tenker jeg at kanskje representanten Nesvik og regjeringa heller skulle lytte til de faglig tunge rådene i den saken, istedenfor å slenge ut slike påstander.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-10-07:
Det hadde vært fristende å gå inn i forrige talers mange punkter for å forklare sammenhengen, men jeg tror jeg må ta tak i et par andre innlegg som har kommet tidligere. Flere representanter fra de rød-grønne partiene har kritisert regjeringens klimapolitikk, ikke minst representantene Pedersen, Eidsvoll Holmås og Arnstad – dette til tross for at vi nå diskuterer en trontale som aldri har prioritert dette temaet høyere enn nettopp årets trontale. Representantene mener det er uklart hvilke konkrete tiltak regjeringen vil gjennomføre i klimapolitikken. Vel, la meg minne om hva vi allerede er godt i gang med når det gjelder å forsterke klimaforliket. Vi snakker om milliardløft på kollektivutbygging i de store byene i Norge. Vi snakker om en langt sterkere satsing på lokaltog på bl.a. Østlandet. Vi snakker om raskere utfasing av fyring med fossil olje i statlige bygg. Vi snakker om større rammer for investeringer i fornybar energi under Statens pensjonsfond utland. Vi snakker om 12,5 friske milliarder kroner tilført klimateknologifondet under Enova. Vi snakker om nedsettelsen av en grønn skattekommisjon. Vi snakker om bedre avskrivningsregler for vindkraft. Og alt dette er før vi har lagt frem vårt statsbudsjett, som kommer i morgen. Som Trine Skei Grande bekreftet i går: Det har vært et taktskifte i klimapolitikken med ny regjering. Men når det likevel blir krevende å nå målene som ble satt i klimaforliket, er det på grunn av utgangspunktet vi arvet fra den rød-grønne regjeringen. La meg minne om at de rød-grønne la frem to klimameldinger. Begge ble slaktet, ikke bare av opposisjonen den gang, men også av en samlet miljøbevegelse, fordi de var for lite konkrete og for lite ambisiøse. Det var den daværende opposisjonen som måtte trekke den rød-grønne regjeringen i riktig retning og sørge for at det ble gjennomført konkrete og ambisiøse tiltak. Vi har vært pådrivere hele veien. Nå viser vi at i regjering leder vi an i det grønne skiftet. Det er det en konservativ regjering skal gjøre.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-10-07:
La meg først, ettersom dette sannsynligvis blir mitt siste innlegg, få takke for en god debatt så langt. Jeg må si at når jeg hører enkelte av arbeiderpartirepresentantenes innlegg – representanten Gahr Støre, representanten Kolberg – synes jeg kanskje det blir en noe demagogisk beskrivelse av Norge under en ny regjering. Jeg synes det er interessant med dette korstoget mot skattelettelser fra et parti som jo sverger til handlingsregelen. Handlingsregelen sier ikke bare noe om hvor mye penger vi skal bruke, men også hva vi skal bruke pengene på. La meg minne om at det er kunnskap, det er infrastruktur, og det er vekstfremmende skattelettelser. Det var altså ikke noe Høyre foreslo, det var noe som ble foreslått av Jens Stoltenberg. Jeg merker meg at det eneste vi nå vet om Arbeiderpartiets skattepolitikk, det er at skattene skal opp, vi vet bare ikke hvem som skal betale. Så ting har endret seg siden 2001 – det er nokså åpenbart. At vi skal få en kraftig sentralisering, slik det ble nevnt av bl.a. representanten Gahr Støre, og også representanten Arnstad, samtidig som altså denne regjeringen sitter i førersetet for nettopp en kommunereform som skal bidra til økt lokalt selvstyre, det faller på sin egen urimelighet. At vi skal få en todelt skole og et todelt helsevesen, slik representanten Gahr Støre sier, mener jeg også er urimelig, det var under de rød-grønne vi hadde et todelt helsevesen, basert på at de som hadde god råd, kunne kjøpe seg til kortere kø, mens de som hadde dårlig råd, måtte stå i den samme køen som alle andre. Denne regjeringen jobber for at alle skal få kortere kø, ikke bare de som kan betale seg ut av køen. Denne regjeringen er opptatt av å løfte kvaliteten i den offentlige skolen, der altså de fleste elevene går. På hvilken måte det skaper en todelt skole, det vet ikke jeg, men jeg synes kanskje at Arbeiderpartiet kunne bruke litt mer tid på å snakke om de elevene som går i den skolen flest går i, nemlig den offentlige skolen, og litt mindre tid på å snakke om de få prosentene som velger noe annet og bruker sin rett til å velge et annet alternativ, enten det er steinerskoler, kristelige gymnas eller andre alternativer. Så er jeg enig med representanten Arnstad i at også den forrige regjeringen gjorde noe bra, men det høres ikke ut som man mener at denne regjeringen gjør noe bra, og det er jeg helt uenig i. Jeg mener tvert om at denne regjeringen går i bresjen for å bygge landet for fremtiden, og jeg håper at også de andre partiene i Stortinget vil være med på det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Først bare en liten replikk til Heidi Nordby Lunde, som viser til min favorittfilm «Life of Brian». Jeg bare minner om at i oppramsingen i «What have the Romans done for us?» var det ingen som sa «jo, massive skatteletter i milliardklassen til de aller rikeste». Det var ikke på listen, bare til inspirasjon framover. Mitt anliggende var et forsøk på et svar som statsministeren hadde til Jonas Gahr Støre tidligere i dag. Der sa hun at Arbeiderpartiet hadde vist motstand mot strengere opptakskrav på lærerutdanningen. Da tror jeg rett og slett ikke at statsministeren har sett lenge nok opp fra iPad-en sin til å få med seg selve poenget. Mitt poeng var ikke at Arbeiderpartiet var mot strengere karakterkrav. Mitt poeng var at Høyre er mot strengere karakterkrav. Jeg siterer fra Høyres program. De vil «kreve karakteren 4 eller bedre i norsk, matematikk og engelsk for opptak til lærerutdanningen». Vel, kravet om 4 i norsk har man forlatt. Det står rett ut i strategien. Kravet om 4 i engelsk har man forlatt. Det står rett ut i strategien. Men verst av alt: Kravet om 4 i matematikk har man også forlatt, for i strategien står det at de som har dårligere enn 4, fortsatt skal kunne gå på lærerutdanningen, men de må gå et obligatorisk forkurs. Da har man ikke innført kravet om 4 i matematikk, man har sagt at de som har dårligere enn 4, fortsatt kan gå der, men med et forkurs. Det er identisk med det Arbeiderpartiet har formulert i sitt program for perioden 2013–2017. Det er å framstille et karakterkrav som noe det ikke er. I politikk skjønnmaler man litt og dekker over ting, men dette dreier seg om søkernes informasjon om hva man skal søke på. Søkere som har 2 i dag, vet at de ikke kan komme inn fordi kravet er 3. Nå sier altså statsministeren at kravet er 4 når det faktisk ikke er 4. Det er en ganske alvorlig desinformasjon, ikke bare overfor Stortinget, men ikke minst overfor de som faktisk skal søke en lærerutdanning. Det står videre i samme punkt fra Høyres program at «alle lærere, fra 1. trinn, må ha fordypning i de basisfagene de underviser i». Dette er altså i programmet for 2013–2017. Så viser det seg at dette ikke skal gjennomføres i perioden 2013–2017. Det skal ikke innføres året etter det eller året etter det igjen, ikke til valget i 2021 og ikke til valget i 2025. Men til valget i 2029 skal det kravet være innført. Det er handlekraften til denne regjeringen. Dette gir helt uante muligheter i politikken. Vi vil ha firefelts motorvei fra Trondheim til Oslo, riktignok ikke før i 2040, men det skal vi jammen meg ha. Hvis man skal drive politikk på den måten at ja, man har gjennomføringskraft, man har handlekraft, fordi man skal innføre et eller annet om 20 eller 40 år, blir det helt umulig å prioritere og diskutere politikk. Det som er det alvorlige, og det som er synd, er at Høyre gir ingen svar på det som er den viktigste utfordringen, og det er ikke lærerens kunnskap, men lærerens tid. Når det gjelder støttefunksjoner, byråkrati, nok lærere, bedre tidlig innsats osv., gir Høyre null svar, men der har vi gode svar.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Bare en kort kommentar til statsministerens noe omtrentlige forhold til sannheten. Det var den rød-grønne regjeringen som innførte kompetansekrav for nye lærere. Det er det som gjør at statsministeren nå kan love at alle lærere skal ha disse kompetansekravene like før deres egen 70-årsdag. Vi løftet statstilskuddet til videreutdanning for lærere fra 30 mill. kr, som det var da Clemet og Høyre styrte, til 310 mill. kr., som det var da vi gikk av – omtrent en tidobling. At Høyre nå fortsetter med støtte fra oss, det er bra. Vi hadde krav om 3 i matte og norsk hele tiden mens vi styrte. Vi sa at vi ville ha et obligatorisk forkurs for matte og norsk. Nå beholder Høyre 3 og innfører obligatorisk forkurs, riktignok bare for matte, kanskje kommer de etter og gjør det også for norsk. Hovedpoenget er følgende: Vi mener at utfordringene for lærerne ikke er manglende kunnskap, slik Høyre snakker læreryrket ned, vi mener at hovedpoenget er manglende tid og ressurser til å se hver enkelt elev, følge opp hver enkelt, gi alle en tilpasset undervisning. Her går det dype skillet mellom Høyre og Arbeiderpartiet i skolepolitikken.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2014-10-07:
Det var representanten Kolbergs innlegg som fikk meg til å tegne meg. Det var to ting – den ene går på landbrukspolitikk og den andre på statlig eierskap. Når det gjelder landbrukspolitikk, er det nesten utrolig at man har klart å sitte i regjering i åtte år uten å registrere den faktiske utviklingen som skjer rundt omkring i landet. Vi har hatt en landbrukspolitikk som har vært på fullstendig feilspor, som har feilet på alle mål. Så begynner man å angripe den sittende regjering for at man faktisk tar utviklingen inn over seg og ønsker å skape utvikling og muligheter for dem som har lyst til å satse. Det synes jeg er ganske spesielt. Faktum etter åtte år med rød-grønt er: Man hadde mål om å øke produksjonen, det skjedde ikke. Det er 35 000–40 000 nedlagte bruk som står som grelle eksempler på en dårlig distriktspolitikk og en dårlig landbrukspolitikk rundt i hele landet. Er det noe man trenger for enhver næring i landet, er det å gi muligheter til dem som har lyst til å satse. Deltidsbruk er helt fint for dem det passer for, men en næring som sier nei til dem som virkelig ønsker å satse profesjonelt, har vanskelig for å komme på offensiven. Det er det vi ønsker å gjøre. Det kommer til å merkes rundt i hele landet, forhåpentligvis, ved at man kommer til å se at det gir muligheter for å utvikle landbruk på en god plattform. Så er det det siste: statlig eierskap. Staten kommer til å være en stor eier i Norge i uoverskuelig framtid. Men vi trenger mangfoldet, vi trenger det private initiativ for å sikre den innovasjonskraft som er nødvendig for et næringsliv med konkurransekraft. Derfor må diskrimineringen av det mangfoldige private, lokalt funderte norske eierskap som utvikler arbeidsplasser over hele landet, avvikles. Dette er ideologi. Selvfølgelig er det ideologi, på samme måte som det er ideologi for Arbeiderpartiet at alt skal være akkurat sånn som det var da de bestemte. Og det er bemerkelsesverdig å se på Cermaq. Hvis vi ser på grunnlaget for salget der, har tidligere næringsminister Giske gjort det klinkende klart at han stoppet en norsk løsning i fjor. Han har poengtert at det eneste som teller, er en høy pris på salget. Om det er utenlandsk eller norsk eller lokalt basert eierskap, har ingen plass i det salget. Det er selvfølgelig ideologi for den borgerlige regjeringen at vi skal stimulere det lokalt funderte eierskapet rundt omkring i landet, som er helt sentralt for å utvikle verdiskaping og lokal velferd rundt i hele landet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-10-07:
Jeg må si det har vært to interessante dager med debatt i Stortinget. Jeg må si at det også har vært en underlig debatt. Den toppet seg virkelig da vår gode representant Martin Kolberg gikk på talerstolen. Da skal man alltid lytte – og det gjorde jeg. Representanten Kolberg etterlyste hvor det ble av FrP-eren. Jeg kan love representanten at han er godt synlig. Den representanten kommer alltid til å være godt synlig. Men det som har blitt problemet til representanten Kolberg, er at nå får også representanten fra Fremskrittspartiet gjennomslag for sin politikk – den står faktisk nedfelt i regjeringserklæringen, sammen med det en har fått til sammen med partiet Høyre. Den store forskjellen man kommer til å merke i årene som kommer, er nettopp det gjennomslaget. Jeg skjønner godt fortvilelsen til Martin Kolberg. Det lyser nesten ut av representanten hans fortvilelse over nå å skulle sitte så lenge uten å føle at det er han som har hånda på rattet. For det er det faktisk ikke. Vi har fått et skifte i politikken, og det er et nødvendig skifte. Vi har fått en regjering som vil komme med de store reformene, reformer som det er behov for for å få mer igjen for de pengene som skattebetalerne betaler inn til staten for å få tjenester tilbake. Vi har fått en avløsning av en regjering som tiltrådte i 2005 og satt fram til for et år siden, som førte en politikk som gjorde at gapet mellom produktivitetsveksten i Norge og reallønnsveksten økte så betydelig at det svekket vår konkurranseevne overfor utlandet svært dramatisk. Det er nettopp disse tingene man er nødt til å gripe fatt i slik at norske arbeidsplasser vil bli trygget i framtiden. Vi har de siste årene ikke klart å få på plass den politikraften som skal til ute i hele landet. Jeg kommer selv fra et distrikt der vi har ca. én politimann per tusen innbyggere, til tross for at måltallet er to per tusen. Det er faktisk denne regjeringens målsetting å sørge for at vi får på plass en politireform slik at vi får mer operativ politikraft ut til innbyggerne, der behovet er, og færre – kanskje – som skal sitte og holde på med kontorarbeid. Vi har også varslet at det skal gjøres en rekke endringer og komme en rekke reformer. En skal komme fra relativt langt på venstresiden når det er et problem at vi skal få et fritt brukervalg. Innbyggerne – tenk dere det – skal få lov å velge hvem de skal oppsøke i helsevesenet. Har du hørt på maken, det må jo være et problem! Nei, det skal da blott bare mangle at vi får på plass mer valgfrihet så vi også kan få styre mer over vår egen helse.
Trond Helleland (Høyre), 2014-10-07:
Det er alltid spennende med en trontaledebatt når det er en ny regjering på plass. Det er ikke så ofte det skjer. Jeg håper det blir lenge til neste gang. Jeg synes debatten har vært god, den har handlet om regjeringens budskap om å fornye, forbedre og forenkle – det har vært et gjennomgangstema. Noen er bekymret over denne fornyingen, forenklingen og forbedringen, mens andre – gjerne fra regjeringspartier og andre vennligsinnede partier – synes det er all right. For eksempel sier Hadia Tajik at hun vil ha politireformen på bordet nå, og inviterer til konstruktiv debatt om politireformen her i huset, men ønsker ikke å delta i noe i det lukkede rom. Nei, det er greit, vi har følt at mye har foregått i lukkede rom i åtte år, vi har altså invitert til et bredt samarbeid om en viktig reform. Marit Arnstad, derimot, mener at det er liten grunn til å skynde seg med omstillingen og er bekymret for sentralisering som følge bl.a. av en politireform. Jeg har bare lyst til å minne om at det var faktisk Marit Arnstads egen regjering som satte i gang arbeidet med en politireform. Og det forslaget som ble framlagt, som nå ligger til drøfting, gikk ganske langt i sentraliseringsspørsmålet. Så jeg tror det er lurt å bruke litt tid på dette, og jeg tror det samtidig er viktig at vi nå snart kan levere en politireform der vi får større trygghet for innbyggerne, der vi får rask responstid, og der vi får operasjonssentraler som faktisk fungerer og er operative, og som svarer på henvendelser. Lokalkunnskap og nærhet er naturligvis også viktige elementer i en politireform. Jonas Gahr Støre er opptatt av at det kan bli et annet Norge, det kan bli store forskjeller, vi kan få et todelt samfunn osv. Problemet og utfordringen er, synes jeg, at Arbeiderpartiet har sagt veldig lite om hva de ønsker, hvilke endringer de ønsker. For jeg har følelsen av at alt som ble levert av den rød-grønne regjeringen, er så bra at det burde videreføres. Det var ikke det velgerne ønsket i fjor. Velgerne sa veldig tydelig at de ønsket et skifte, de ønsket forandringer, de ønsket omstillinger, de ønsket en regjering som faktisk førte en annen politikk enn den som hadde sittet i åtte år, og som kanskje var litt sliten. Når regjeringen da presenterer en ny politikk, er det fordi vi vil følge opp det vi gikk til valg på, fordi vi vil gjennomføre regjeringsplattformen og respektere samarbeidsavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti. Vi vil forenkle, fornye og forbedre. Det er det vi gikk til valg på, det er det vi vant valget på, og det er det velgerne har ønsket. Så jeg synes det må være et godt utgangspunkt dagen før budsjettet legges fram. Nå står vi klar med en ny politikk på mange områder – en politikk som mange har etterspurt, og som mange ser fram til blir iverksatt.