Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Ny uføretrygd er en stor og viktig sak. Uføretrygden er en sentral del av vårt sikkerhetsnett, og ingen vet hvem som i framtiden kommer til å ha behov for denne ordningen. Det er svært gledelig at ordningen med den nye uføretrygden har fått så bred støtte i Stortinget. Jeg vil også gi ros til Høyre og Kristelig Folkeparti, og til Venstre, for godt samarbeid underveis. Det har betydning at de viktigste velferdsordningene våre har bred tilslutning i Stortinget. Jeg sto nettopp bak her og kikket ut på Løvebakken. Vi behandler altså en stor velferdsreform – det sto et juletre der, det var ingen demonstrasjoner. Visst har det vært holdt seminar og konferanser med stort engasjement rundt saken, men at dette har skjedd i rolige former, skyldes delvis at vi ikke har behov for å gjøre de kuttene som mange andre land har behov for, men det skyldes også, tror jeg, at vi har hatt brede politiske flertall bak de endringene som er gjort. For det er en sak full av vanskelige avveininger. Vi ønsker å ha gode ordninger med høy kompensasjonsgrad for dem som er innenfor. Men vi skal også sørge for at det skal lønne seg å arbeide. Vi ønsker å ha et godt barnetillegg, fordi vi ønsker å bekjempe barnefattigdom. Men det skal også lønne seg å arbeide. Vi ønsker å ha et høyt fribeløp. Men vi ønsker også å bruke graderte ytelser. Når det gjelder fribeløpet, er jeg glad for at vi gjorde endringer i forhold til det Uførepensjonsutvalget la fram. Men hvis en skal ha en konkurranse om å synes mest mulig synd på folk, ligger min sympati hos dem som ikke er i stand til å ha en inntekt ved siden av trygden. Jeg er glad for at vi i komiteen har evnet å følge opp de forslagene som kom fram under høringen, og har fått et bedre system enn det regjeringen opprinnelig la opp til. Når det gjelder uføretrygd, opplever jeg at det er en sak som er vanskelig å diskutere. Hvis en f.eks. sier at det er for mange uføretrygdede i Norge, kan en få klamme omfavnelser fra NHO og høyresidens tenketank Civita, en kan få venstresidens tenketank Manifest på nakken, som er interessert i å vise at nei, det er ikke mange uføretrygdede i Norge, en kan oppleve å tråkke enkelte uføretrygdede på tærne, selv om det aldri var hensikten. Senterpartiet har den tilnærmingen at vi skal holde oss unna disse teoretiske øvelsene uten innhold. Uansett antallet uføretrygdede er det vår oppgave å jobbe for at det skal bli færre. Vi tror ikke at folk velger uføretrygd, men det er samtidig sånn at ordningens attraktivitet, eller de økonomiske rammene rundt ordningen, vil ha betydning. Det er nettopp derfor det skal lønne seg å arbeide, fordi flest mulig skal bruke den arbeidsevnen som de har. Så er det viktig å være tydelig på at uføre og mye av det som ligger i dette, ikke handler om matematikk, f.eks. forslaget om inngangsvilkår på 20 pst. Det er det lett å være enig i. Jeg tror at det i det virkelige liv vil være vanskelig å praktisere, fordi svekkelse som følge av alderdom ikke er noe som skal gi krav på uføretrygd. Oppe i dette må en huske at særlig legenes og Navs rolle i stor grad baserer seg på skjønn. Nå får vi på plass nok en byggebrikke i en stor omlegging av velferdssystemet vårt. Vi har pensjonsreformen, som dette er en del av, vi har fått arbeidsavklaringspenger, vi har Nav-reformen, hvor det fortsatt er uløste oppgaver – vi jobber med dette. Det som jeg vil beklage fra debatten som har vært, er at debatten har bidratt til å skape usikkerhet for dem som i dag er i ordningen. Jeg tror ikke vi har vært flinke nok til å formidle at dette gjelder først og fremst nye tilfeller. Skal jeg våge meg på å kåre noen vinnere i denne saken, er det en gruppe som Senterpartiet har vært svært opptatt av, nemlig kvinner som på grunn av store omsorgsoppgaver kommer sent inn i arbeidslivet. På grunn av nye opptjeningsregler vil de komme betydelig bedre ut med den nye ordningen enn med den gamle.