Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-06-16:
«Den som venter på noe godt, venter ikke forgjeves.» Dette er et ordtak som passer usedvanlig godt i dag, og som viser at politikk er en tålmodighetsøvelse. Rettighetsfesting av BPA har en veldig lang historie. Likevel velger jeg ikke å fokusere for mye på historikken. De som har vært opptatt av dette, kjenner den godt. For dem som ikke kjenner den så godt, er nok det aller viktigste at det nå endelig kommer på plass. Loven som skal vedtas i dag, springer ut av et høringsforslag sendt ut av de rød-grønne like før valget, bygget på prinsippet «innenfor dagens ramme». Brukerorganisasjonene hadde mange innspill og krav om endringer og forbedringer som de mente måtte på plass. De samme organisasjonene har vært svært utålmodige etter at den nye regjeringen kom på plass og rettighetsfesting var en del av regjeringsplattformen. Siden både Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre i mange år har ønsket en rettighetsfesting, er det ikke vanskelig å forstå at forventningene var høye. Mange ble da også glade da det viste seg at regjeringen hadde til hensikt å levere lovforslaget før sommeren. Dette ble også en utfordring for komiteen: organisasjonenes ønske om vedtak før sommeren satt opp mot komiteens behov for nok tid til å behandle lovforslaget på en god måte. Det er derfor viktig for meg å berømme komiteen for stor velvillighet med hensyn til å strekke seg langt for å rekke dette, selv om det betydde sene timer og mye mailutveksling, lesing og skriving – også i helger. Man må nesten være til stede i et komitémøte for å forstå hvor mye arbeid som ligger i merknadene og forslagene i en sak. Vi kan diskutere og spikke på enkeltsetninger og enkeltord – til og med på punktum og komma. Det er viktig at det vi er enige om, kommer tydelig fram, og at det vi skriver, blir oppfattet og forstått slik det var ment. I denne saken ble det litt hektisk den siste dagen – jeg tror jeg har komiteen med meg når jeg sier at det ble ikke helt perfekt. Vi skulle gjerne hatt litt bedre tid til å skrive oss sammen enkelte steder, istedenfor mange enkeltmerknader som mye sier det samme. Men vi er enige om det viktigste, nemlig at endringer i pasient- og brukerrettighetsloven, herunder rett til brukerstyrt personlig assistanse, vedtas. I dag skal vi vedta å gi personer med langvarig og stort behov for personlig assistanse rett til BPA, dvs. tjenester som omfatter praktisk bistand og opplæring, støttekontakt samt avlastning for foreldre med hjemmeboende barn under 18 år med nedsatt funksjonsevne. I dag er det stor enighet om hvilket fantastisk verktøy BPA kan være. Slik har det ikke alltid vært. Enkelte kommuner har vært positive til BPA i mange år, andre igjen vet knapt hva dette innebærer. Mange tusen kan nå, ifølge beregninger, komme inn under denne rettigheten. For kommunene betyr det svært mange søknader, svært mange som skal ha opplæring, og svært mange som skal ansettes. Det er vårt inderlige ønske og håp at dette blir så bra som vi har drømt om. Så vil jeg kommentere særskilt regelen om beregning av timer til avlastning for hjemmeboende barn under 18 år. I utgangspunktet var avlastning ikke engang tiltenkt i ordningen, men ble lagt inn av Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen. Samtidig er det viktig ikke å undergrave det å bli voksen, og at behovet for bistand skal vurderes ut fra det voksne barnets eget behov. Når timetall skal vurderes i et slikt perspektiv, vil støttekontakt være mer riktig, i tillegg til annen bistand som foreldrene tidligere har utført. 18-årsskillet er ment som en styrket rettighet, ikke en svekket. Jeg konstaterer at Arbeiderpartiet og SV i sine merknader skriver at de «etterlyser» når en eventuell utvidelse av rettigheten vil komme, og viser til at man lett kan «anta at dette kun er en utsettelse av ubestemte spørsmål på ubestemt tid». Det er mulig at SV og Arbeiderpartiet snakker av egen erfaring. For Fremskrittspartiet og Høyre er det viktig at vi nå følger nøye med på utviklingen, og at loven og ordningen blir evaluert med tanke på å se på i hvilken utstrekning forslaget imøtekommer brukernes behov. En følgeevaluering vil fange opp eventuelle svakheter eller utilsiktede utslag. Neste skritt blir å sørge for tydelige retningslinjer, slik at ordningen blir så lik som mulig i kommunene, og slik at ordningen blir slik som vi ønsker den: en ordning der brukeren har rollen som arbeidsleder og påtar seg ansvaret for organisering og innhold ut fra egne behov. Bruker kan innenfor timerammen styre hva assistenten skal gjøre når, og hvor. Arbeidslederrollen skal gi bruker mulighet til å være sjef i eget liv og i egen hverdag. Gratulerer med dagen!