Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Fangst av haifinneprodukter er en av de mest groteske måtene å beskatte et dyr på. Rettere sagt beskatter man bare deler av et dyr. Selv om praksisen med å kaste resten av dyret levende på sjøen i all hovedsak er forbudt, har fangst av hai for finnenes skyld utryddet en rekke haiarter og gjort at nesten 100 haiarter er utryddingstruet. Den mest utbredte praksisen for fangst av haifinneprodukter er «haifinning». De fleste haiene blir fisket med bruk av langline. Det foregår ved at en line på alt fra én kilometer til 100 kilometer, utstyrt med opptil 16 000 kroker, legges ut i havet og tas opp påfølgende morgen. Fangsten er svært variert og til tider meget brutal. Alt fra delfiner, sel, sjøfugl, småfisk og hai blir fanget på krokene. Omsetningen av haifinner vil være en trussel mot haibestandene selv om fangsten ikke innebærer haifinning. Det fanges om lag 100 millioner haier hvert år. Det er vesentlig mer enn det som anses som bærekraftig beskatning av hai. Tallene er usikre, men forskere hevder at det totale antallet kan være så høyt som 273 millioner drepte haier per år. Det utgjør omtrent 20 pst. av den totale haibestanden. Ved å utradere øverste del av næringskjeden skaper man enorme utfordringer nedover. Man skaper en skjevhet i økosystemet. Verdiene er enorme. Siden 2000 har den totale importverdien på haifinner vært på mellom 2,4 til 3,5 mrd. kr. Selv om Norge naturlig nok ikke er en versting når det gjelder selve haifinningen, er det ingen unnskyldning for å lene seg tilbake og tro at vi har helt rene hender. Signaleffekten av at Norge tar denne utfordringen på alvor vil trolig ha større effekt enn det vi kanskje tror. Selv om det er innført et forbud mot haifinning, vil den høye verdien av haifinner fremdeles gjøre det attraktivt å forsøke å omgå reglene og praktisere haifinning. Derfor er det behov for strengere regulering av import av produkter fra hai for å stanse importen av ulovlige haiprodukter til det norske markedet. Kristelig Folkeparti mener derfor, sammen med Miljøpartiet De Grønne, at det må innføres krav om at haiprodukter som blir importert, må ha fullstendig artsinformasjon, noe som vil sikre at truede haiarter ikke når det norske markedet. Haiproduktene som blir importert, må også ha fullstendig og etterprøvbar informasjon vedrørende fangstmetode, sted, dato og tidspunkt for fangst. Som saksordføreren var inne på, peker posisjonen på CITES’ liste over utryddingstruede haiarter. Det er verdt å merke seg at det kun er åtte av nesten 100 utryddingstruede haiarter som er inkludert på CITES’ liste. De resterende haiartene mangler i stor grad vern mot overbeskatning, og Kristelig Folkeparti og Miljøpartiet De Grønne mener dermed at CITES ikke gir et godt nok beskyttelsesnivå. Det skjer også at haier, både truede og ikke-truede, blir fisket i områder som egentlig er verneområder, der haien ikke skal tas. Dette kan bl.a. forekomme i de tilfeller der haien er bifangst i forbindelse med annen fiskerivirksomhet, som f.eks. fiske av tunfisk med fangstmetoder som ikke er tillatt. Det er også noen områder som er vernet i gitte perioder av året. Derfor mener vi det er behov for at både tidspunkt og sted samt fangstmetode framkommer tydelig i forbindelse med import. Ved å stille krav i tråd med dette forslaget vil Norge være en pådriver for å redusere ulovlig, uregulert og urapportert fiske. Jeg tar med dette opp forslagene fra Kristelig Folkeparti. Senterpartiet og Arbeiderpartiet har et forslag i innstillingen, fremmet av Arbeiderpartiet nå, og Kristelig Folkeparti vil sekundært stemme for det.