Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-14:
Sammenliknet med mange andre land står menneskerettighetene sterkt i Norge, men på dette området er ikke selvtilfredshet noe godt utgangspunkt. Vi må alltid være på vakt mot krenkelser av menneskerettighetene og arbeide for å realisere dem på en bedre måte. Tar vi for oss våre nære historie, har det skjedd mange alvorlige brudd på menneskerettighetene i Norge. Jeg tenker særlig på behandlingen av minoriteter som samer og tatere. Menneskerettighetsarbeid i Norge må dreie seg bl.a. om å beskytte dagens utsatte grupper. Mer forskning må til for å gi oss kunnskap om hvem som i dag er mest utsatt for rettighetsbrudd. Norges forskningsråd sier i sin tilstandsrapport «Forskning om menneskerettigheter i Norge» at det er sentralt å avdekke «dagens tatere». Forskningsrådet sier: «Billedlig sett kan man si at det kanskje først og fremst er «ugressets» menneskerettigheter som påkaller særlig oppmerksomhet i vårt samfunn. Overfor oss andre(de pene blomster) gjøres det sjelden inngrep. Vi pleies med omhu.» (de pene blomster) Et kritisk søkelys må etter SVs mening rettes mot behandlingen av bl.a. fattige, barn, syke, psykiatriske pasienter og rusmisbrukere. Handlingsplanen for menneskerettigheter inneholder mange tiltak som kan styrke rettighetsvernet. Forutsetningen er selvsagt at planen følges opp med praktisk handling og nødvendige bevilgninger. Etableringen av en nasjonal institusjon for menneskerettigheter i Norge, lagt til Institutt for menneskerettigheter, er ett viktig tiltak. Det er kritikkverdig at ikke Regjeringen har lagt inn tilstrekkelige ressurser på neste års budsjett til å kunne fylle den rollen fullt ut. Dette må Stortinget rette opp. Å sørge for allment høye kunnskaper om menneskerettighetene er viktig. Det er positivt at handlingsplanen legger vekt på undervisning og informasjon om menneskerettigheter. I mange land er nettopp manglende rettighetskunnskaper i befolkningen en forutsetning for at undertrykking kan finne sted. Et forhold som flertallet i komiteen tar opp, er om Stortinget bedre kan føre kontroll med forvaltningen på menneskerettighetsområdet. Alle utenom Fremskrittspartiet ønsker å reise dette spørsmålet. Jeg tror kanskje det vil forundre en del av Fremskrittspartiets velgere om de ser at det er deres parti som har den mest ubetingede tilliten til forvaltningen. Barn har behov for spesielt vern av sine rettigheter. Barn er sårbare for overgrep både fra sine nærmeste og fra myndigheter. Deres beste blir ikke alltid ivaretatt i de voksnes konflikter. FNs barnekonvensjon gir barn selvstendige rettigheter, de skal ikke ses på bare som en del av familien eller som foreldrenes eiendom. Det er viktig at dette synet blir bedre gjenspeilet i vår egen lovgivning. Komiteens flertall mener at dette bør skje ved innarbeiding av Barnekonvensjonen i norsk lov. SV mener at det vil være positivt med en innarbeiding, men at inkorporering vil være enda bedre. Det er også inkorporering som blir anbefalt av FNs komite for barns rettigheter i deres siste rapport til Norge. Med menneskerettighetsloven ble tre av de store menneskerettighetskonvensjonene lovfestet. Ut fra at den er en av de bredeste menneskerettighetskonvensjonene mener SV at det er naturlig å behandle Barnekonvensjonen på samme måte. Så kan man si at de samme hensyn vil ivaretas ved en innarbeiding av Barnekonvensjonen i norsk lovverk, men det er en risiko for endring av orginalinnholdet om man oversetter og omskriver konvensjonen inn i norske lover. Man kan fortsatt komme i situasjoner hvor det blir motstrid mellom konvensjonen og de norske bestemmelsene på området. De barna som kommer alene som flyktninger, er blant de aller vanskeligst stilte barna i Norge. For dem har Barnekonvensjonen stor betydning, fordi den slår fast at alle barn har de samme grunnleggende rettigheter. Flertallet i komiteen understreker hvor viktig det er å bedre forholdene for disse barna. Norge må være omhyggelig med å feie for egen menneskerettsdør. Et forhold som vi må rydde opp i, gjelder bruken av varetekt. Her har Norge som kjent fått kritikk fra FNs og Europarådets torturkomiteer. SV mener at det bør innføres tidsfrister for varetektsfengsling samt frister for isolasjon med brev og besøksforbud. SV forutsetter at justiskomiteen vil fremme tiltak som kan løse problemene på dette området i forbindelse med behandlingen av Ot. prp. nr. 81 for 1999-2000. Forventningene på dette området har også steget i løpet av dagen, ettersom bl.a. Høyre og Arbeiderpartiet har lovet å komme tilbake med konkrete forslag på dette området. Flyktningpolitikken dreier seg altfor ofte om hvordan vi kan klare å holde grensene våre mest mulig stengt. I et internasjonalt menneskerettsperspektiv burde vi se mer på hvordan Norge aktivt kan gi beskyttelse til forfulgte menneskerettsaktivister gjennom bruk av nødvisum eller diplomatisk asyl. Dette er brukt bl.a. i Colombia, men en bør se på i hvilken grad vi kan ha en mer aktiv politikk også i forhold til menneskerettsaktivister i andre land. Det er positivt at næringslivet i større grad enn før erkjenner at en har et samfunnsansvar også når en etablerer seg i andre land. Enkelte investeringer går til land der statsmakten begår systematiske brudd på menneskerettighetene og der det er svært dårlig vern om de faglige rettighetene. Globalisering og ny teknologi har gjort det vanskeligere for de som skulle ha interesse av det, å dekke over problematiske forhold. Organisasjonen NorWatch har også gjort en viktig jobb med å synliggjøre dårlig oppførsel blant norske bedrifter. I St. meld. nr 21 foreslår Regjeringen at det opprettes et pilotprosjekt for rapportering, overvåking og verifisering av næringslivets respekt for menneskerettighetene. SV ønsker at Stortinget skal gjøre et mer konkret vedtak. Vi fremmer derfor forslag om at det skal utarbeides etiske retningslinjer for norske bedrifter i utlandet og et sett av virkemidler for å fremme oppfølgingen av disse. Faglige rettigheter er ikke i noen særlig grad tatt opp i St. meld. nr. 21. Det er beklagelig. De grunnleggende faglige rettighetene er viktige for realisering av menneskerettighetene. Det bør vurderes om de faglige rettighetene er godt nok ivaretatt i norsk lov. Etter SVs syn fortjener våre allierte spesiell oppmerksomhet for sin praktisering av menneskerettighetene. To land peker seg ut: USA og Tyrkia. I sin rapport for 2000 rapporterer Amnesty om grove tilfeller av tortur i tyrkiske fengsler og at en rekke fanger har dødd som følge av tortur. Kurdere undertrykkes fremdeles sosialt og kulturelt i Tyrkia. Brudd på ytringsfriheten forekommer i stort omfang. SV mener at Norge ikke burde være bekjent av å forsyne land som gjør seg skyldig i grove menneskerettighetsbrudd, med våpen. Tvert imot er det å nekte våpensalg en egnet sanksjonsmåte. Dette anbefales også av norske menneskerettighetsorganisasjoner. SV er glad for at komiteen stiller seg bak en skarp kritikk av USAs bruk av dødsstraff. 1999 var et rekordår med 98 henrettelser i USA. USA er ett av seks land i verden som henretter personer som er dømt for forbrytelser de begikk som barn, dvs. før fylte 18 år. Det er viktig at Norge arbeider med ulike måter å påvirke USA på og tar i bruk ulike kanaler. Det er også viktig at en kan nå fram til den amerikanske opinionen med informasjon om hvordan Norge og de aller fleste andre europeiske land ser på dødsstraff. På samme måte som vi ikke må se gjennom fingrene med menneskerettsbrudd hos våre allierte, må vi heller ikke gjøre det overfor naboer. Russland gjør seg skyldig i alvorlige menneskerettsbrudd i Tsjetsjenia. Det er dokumentert omfattende overgrep mot sivilbefolkningen. At det skulle være en legitim kamp mot terrorister som foregår i Tsjetsjenia, er en svært lite akseptabel og lite troverdig forklaring. En rekke land som mottar norsk bistand, bryter menneskerettighetene systematisk. Dreiningen mot en mer rettighetsbasert bistand er derfor viktig. I mange land som mottar norsk bistand, kunne myndighetene gjort langt mer for befolkningen med større respekt for menneskerettighetene. Norsk bistand må ikke bli en sovepute for slike myndigheter, derfor er rettighetsperspektivet så viktig. I denne sammenhengen er det viktig å understreke at sosiale og økonomiske menneskerettigheter må sidestilles med de sivile og politiske. Støtte til det sivile samfunnet og til organisasjoner som arbeider for å styrke rettighetene, er strategisk viktig i land som ikke oppfyller menneskerettighetene. Til slutt vil jeg ta opp SVs forslag.