Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-04-30:
Først og fremst vil jeg takke statsråden for en grundig redegjørelse for regjeringens likestillingspolitikk. Han redegjorde godt og mye for de utfordringene vi i dag står overfor på likestillingsområdet. I det store og hele er det egentlig ganske vanskelig å være uenig i det aller meste av det ministeren sa. Det er likevel noen forskjeller mellom partiene i hvordan vi vektlegger hva som bør følges opp, hva som er de største utfordringene, og ikke minst hvordan vi har lyst til å møte dem. I sin redegjørelse var statsråden god på situasjonsbeskrivelse, men jeg må være litt enig med Arbeiderpartiet i at han kanskje var litt svakere når det gjaldt konkretiseringen av tiltak. Det er fint å vise til handlingsplaner og tiltakspakker, men det er også viktig å vise til hva disse konkret inneholder. Jeg synes vi hadde et godt eksempel i forbindelse med 8. mars for en tid tilbake – det er vel to år siden – der man la fram en egen satsing for kvinnehelse, som var et ypperlig, godt og konkret forslag til hvordan man skulle følge opp dette. Jeg er også veldig glad for at statsråden nevnte viktigheten av kampen mot vold i nære relasjoner, noe også flere har vært inne på her fra talerstolen i dag. Det er en veldig stor trussel mot kvinnehelse, men selvfølgelig også mot familielivet. Vi må heller ikke glemme at også menn faktisk blir utsatt for vold i nære relasjoner. Det gir en ekstra tyngde når statsråden viser til sin egen personlige historie og illustrerer negativ sosial kontroll og hvordan det kan hemme enkeltmenneskers liv, og jeg må si jeg er ganske trygg på at dette er en minister som tar dette på det aller, aller største alvor. Jeg har også hatt gleden av å høre en engasjert minister på et felles arrangement i forbindelse med kvinnedagen 8. mars, og det er ingen tvil om at dette er en minister som er svært engasjert i feltet. Det synes jeg han skal berømmes for. Men da er det om å gjøre å sørge for at færrest mulig utsettes for negativ sosial kontroll, og at flest mulig får hjelp til å bryte ut av det. Der har man sett ulike eksempler gjennom de siste årene, bl.a. en økning i antallet norske barn som forsvinner til utlandet, bl.a. til koranskoler. Vi gjorde heldigvis noe med barneekteskap. Jeg vil si at det var en viktig ting å få endret i Norge, men det er viktig at Norge er den aktøren som presser på forbud mot dette også internasjonalt. Barneekteskap tør jeg påstå er en av de største utfordringene internasjonalt for likestilling, nettopp fordi det veldig ofte hindrer unge kvinner i å fullføre en utdannelse og komme seg inn i arbeidslivet. Et forbud vil selvfølgelig også bryte med gamle, utdaterte tradisjoner. Vi har snakket mye om kvinner, og det er ofte de som blir nevnt i likestillingskampen, men jeg må si at jeg også i år fra denne talerstolen, i denne debatten, må påpeke at likestilling også gjelder menn. Det synes jeg kanskje mangler i dagens debatt. Jeg synes det var litt bedre oppmøte på mannsdagen 19. november i fjor, og jeg håper det blir enda bedre i år. Vi må ikke glemme at likestilling også gjelder menn. Mannsdagen og mennene fortjener å tre ut av skyggene til kvinnenes likestillingskamp. De fortjener å bli tatt på alvor, akkurat som alle vi andre forventer å bli. Vi skal selvfølgelig ikke godta at kvinner diskrimineres i samfunnet, men vi skal heller ikke tolerere at menn diskrimineres. Det er viktig for meg å understreke i dag at man ikke skal glemme at likestilling selvfølgelig gjelder begge kjønn. Sist, men ikke minst må jeg komme inn på dette med rasisme og antisemittisme, en voksende trend både i samfunnet, internasjonalt og nasjonalt. Det er veldig krevende når «jøde» er et av de mest utbredte skjellsordene i norske skolegårder. Slik kan vi ikke ha det.