Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-02-14:
Jeg vil bruke anledningen til å takke for en god og interessant debatt. Jeg vil også, som jeg alltid gjør i disse debattene, benytte sjansen til å rose representanten Håkon Haugli, både for innlegget han holder, og for det engasjementet han viser – ikke bare her i salen, men også i Europarådet. Det er vi alle veldig takknemlige for. Så kan man litt spøkefullt si at hvis man skulle ta representanten Myrlis oppfordring på ordet, ville det jo ikke blitt rare debatten her i salen, for opposisjonen skal åpenbart ikke snakke om temaer som ikke allerede er berørt i redegjørelsen. Men det er det opposisjonens privilegium å gjøre, og jeg tror faktisk det er til nytte for debatten. Jeg tror utenriksministeren også setter pris på at andre temaer enn dem som han gjorde plass til i sin redegjørelse, også gis plass her. Jeg valgte å ikke nevne Mali og eventuelt militært engasjement i Mali i min innledning, gitt at det var et spørsmål i spørretimen i går. Men jeg vil likevel, siden det har vært tema for enkelte representanter her, bare understreke det som er det åpenbare utgangspunktet for Høyre: Vi har hele veien sagt at vi ønsker å vurdere at Norge skal delta med et militært bidrag. Vi må i så fall se, når den tid kommer, hva det bidraget skal bestå i, og hvilken ramme det skal være i. Det har vært en forutsetning hele veien – det regner jeg med det er for regjeringa også. Vi har vært veldig klare på at vi ønsker at Norge skal vurdere det seriøst dersom det kommer, i motsetning til f.eks. SV og Senterpartiet, som jo hele tida har vært negative, inntil nå nylig. Det som har vært viktig for oss å understreke, er at det er forskjell på å delta i rammen av en EU-treningsmisjon og å delta i rammen av en FN-operasjon. Jeg nevnte i spørretimen i går de åpenbare forskjellene med at EUs treningsmisjon er en liten styrke på ca. 500 personer. Der kunne vi delta med et begrenset bidrag innenfor noe vi kan og er trent for, og som vi gjør i Afghanistan i dag. Det ville også være en veldig god anledning til å gi et bidrag i en nordisk ramme, sammen med noen av våre nærmeste allierte og naboer, som vi trener og øver sammen med nærmest på daglig basis. Allikevel har vi tillatt oss ikke å si nei nå til en eventuell FN-operasjon, men å reise noen problemstillinger, som jeg regner med regjeringa også gjør. Det mener jeg er det eneste ansvarlige og forsvarlige, på samme måte som man gjør hver gang man vurderer å sende norske styrker ut. De problemstillingene vi har reist, handler om mandatet for FN-operasjonen, der man vet at det ofte er utfordringer. Det handler om engasjementsregler, og det handler om hva slags ramme en FN-operasjon får – om det først og fremst er en exit-strategi for Frankrike å omgjøre denne afrikanske styrken til en FN-operasjon, eller om det er en annen situasjon. Vi har også vært inne på sentrale spørsmål som hva vi i så fall skal bidra med. Det er stor forskjell på å bidra med en avdeling og å bidra med stabsoffiserer, f.eks. Det er selvfølgelig også et spørsmål om hvilket kommando- og kontrollsystem som vil gjelde. Alt dette er spørsmål som gjør at vi har sagt at vi må vurdere ekstra nøye om det er den rette konteksten for Norge å delta i. Det må i så fall regjeringa komme tilbake til Stortinget med på vanlig måte for konsultasjoner, men vi har altså tillatt oss å problematisere noen av de sidene ved en eventuell norsk deltakelse i en FN-operasjon, som vi mener det er fornuftig og forsvarlig å gjøre.