trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Regjeringa er ikke sjøltilfreds. Vi tar sjølsagt på alvor den uro som en del enkeltmennesker nå føler, og som en del bedrifter rundt om i landet melder om. Det er noen bransjer, særlig bygg og anlegg, som er hardt rammet, slik det ser ut her nå. Det vi kanskje kan komme til å se mer av, er at det vil fordele seg litt ulikt geografisk, fordi bedriftene holder til på forskjellige steder rundt om i landet. Det er også grunnen til at vi har nær dialog med organisasjonene i næringslivet. Det var også derfor statsministeren og flere statsråder for en drøy uke siden hadde et møte med de viktigste organisasjonene både på arbeidstaker- og arbeidsgiversida. De hadde ett tydelig budskap til oss, og det var at det aller viktigste nå er å få pengepolitikken til å fungere igjen og få bankvesenet til å gå rundt. Dette er viktig for å få hjulene i næringslivet til å gå rundt. Ingen av oss kan med sikkerhet si hvordan dette bildet kommer til å se ut. Men vi har levert et godt statsbudsjett, vi har levert en bankpakke som representanten kjenner godt til – og som vi er glad for er blitt vedtatt i Stortinget, noe som er helt avgjørende – og Norges Bank har satt ned styringsrenta to ganger, som representanten kjenner til. Så har vi høy beredskap. Det betyr at vi følger utviklinga veldig nøye. Jeg registrerer at Høyres oppskrift er den samme som den har vært i nesten alle de årene jeg har vært i Stortinget – nesten 20 år – og det er at skattene må settes ned. Det hørte vi også i fjor. Jeg registrerer at flere eksperter, i aviser både i går og i dag, sier at det ikke er den medisinen som skal til i den situasjonen vi nå er i.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Vi er, som Høyre, sjølsagt også opptatt av både de familieeide bedriftene og de små og mellomstore bedriftene, som er ryggraden i norsk næringsliv. Men så er spørsmålet: Hvordan er situasjonen? Det er ikke slik at Norge er et dårlig land å drive næringsvirksomhet i. Vi fikk nylig en rapport som Verdensbanken hadde utarbeidet, der Norge er nummer ti av de beste i verden til å kunne drive næringsvirksomhet, og nummer fire i Europa. Det er ikke noe å skamme seg over. Så er det spørsmålet om arv og formue. For det første mener jeg at de totale rammebetingelsene for å drive næringsvirksomhet i Norge er gode. Så er det riktig at Regjeringa har lagt opp til et nytt grep – et mer rettferdig grep – når det gjelder arv og formue, men det er også slik, som representanten Sanner sjølsagt velger å hoppe over, at om lag 90–95 pst. vil få lavere arveavgift med vårt opplegg. Lavere skatt er altså ikke det som er svaret i denne situasjonen. Omtrent alle som har meldt tilbake til oss, støtter oss i den politikken vi har for å håndtere den situasjonen vi er i.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Vi mener, som jeg har sagt, at det viktigste nå er å få flyt i pengene, altså å få pengepolitikken til å fungere, og få bankene til «å rulle» igjen, slik at næringslivet også kan «rulle» bedre. Det er et viktig svar. Så har vi sjølsagt et virkemiddelapparat, som representanten viser til. Og Regjeringa la jo også fram – som representanten sjølsagt kjenner godt til – et forslag til utvidelse av ramma for GIEK fra 50 milliarder til 60 milliarder kr, som det ser ut til at Stortinget kommer til å vedta i morgen. I hvert fall foreligger det en enstemmig innstilling fra finanskomiteen, så vidt jeg vet. Det er bra! Det er også helt nødvendig i forhold til den situasjonen vi er i. Jeg tror det viktigste nå er å ha is i magen, i den forstand at vi har lagt fram et godt budsjett, at vi har lagt fram en bankpakke som Stortinget har vedtatt, at styringsrenta er satt ned to ganger, og at vi har beredskap og følger situasjonen veldig nøye. Da er det et kjempeviktig poeng, slik vi ser det, å sette inn riktige tiltak når tida er inne for det. Det betyr at det er ikke en floskel å snakke om at vi følger situasjonen nøye. Vi gjør det, og vi har beredskap hvis det skulle bli nødvendig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det er helt feil når representanten Sørfonn sier at Regjeringa ikke handler. Det går ikke an å si at Regjeringa ikke handler når vi har lagt fram det statsbudsjettet vi har gjort, når vi har lagt fram den bankpakka vi har gjort, og når Norges Bank har fulgt opp med å sette ned styringsrenta. Vi har jevnlige møter med folk i næringslivet hver uke – kanskje flere ganger i uka – for å høre hvordan situasjonen er nå. Da er det beredskap som er det viktige, slik at man har mulighet til å sette inn riktige tiltak når det eventuelt skulle være nødvendig. Så er det det å si at, ja, det er klart vi tar på alvor den bekymring som en del folk nå går og kjenner på, både enkeltpersoner og bedrifter. Det er jo slik, som representanten også veldig godt vet, at budsjettet for neste år ikke er endelig vedtatt, og at det heller ikke trer i kraft før neste år, så en kan ikke forvente virkninger av det allerede nå. Vi vet ikke alt om hvordan situasjonen kommer til å se ut om noen måneder, men nettopp derfor er det så viktig at vi følger den nøye. Det er også viktig å si at Norge er bedre rustet enn svært mange andre land, fordi vi har ført en ansvarlig økonomisk politikk over mange år.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg mener sjølsagt ikke at statsbudsjettet er feil medisin. Vi mener jo at statsbudsjettet vil håndtere den situasjonen vi er i, på en god måte, sammen med de andre tingene som også er iverksatt. Noe av det som ligger i statsbudsjettet, som representanten veldig godt kjenner til, er en offensiv satsing ikke minst på samferdsel, vei og bane – hvor det nå er en del næringer som sliter – en satsing på offentlige bygg, det være seg i eldreomsorgen, studentboliger, høgskoler, for den saks skyld, og mange andre ting. Det er også en ganske massiv satsing på forskning og kompetanseheving, som ikke minst i tider som disse er svært viktig, bl.a. vrir vi mer penger over til næringsrettet forskning, slik næringslivet har bedt om i mange år. GIEK er altså et nytt eksempel på at vi handler når situasjonen tilsier det, og vi følger situasjonen meget nøye og har beredskap i forhold til det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg synes det er interessant at Høyre kaller det Regjeringa har gjort i denne situasjonen, «symbolpolitikk». At Høyre og regjeringspartiene er uenige om skattepolitikken, er ikke noe nytt. Det er heller ikke noe nytt i og for seg det Høyre, slik jeg har lest det, har lagt fram i sitt alternative budsjett, det er bare det at det nå selges under en litt annen overskrift enn det som var situasjonen i fjor eller året før. Ja, vi er uenige i spørsmålet om lavere skatt. Jeg mener at norsk næringsliv har gode rammebetingelser i forhold til den situasjonen vi er i, og de har også meldt veldig klart fra om at det viktigste nå, er å få flyt i pengene igjen. Det er det som er mest avgjørende for at hjulene skal fortsette å gå bra framover, også i forhold til den situasjonen vi er i. At Høyre ikke er så opptatt av rettferdig fordeling, opplever jeg heller ikke som noe veldig nytt. At det er noen bedrifter som sjølsagt kommer til å merke dette, er åpenbart. Men det er altså slik at mellom 90 og 95 pst. kommer til å få lettelser med vårt opplegg for arveavgift.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det er ingen tvil om at det er enkeltmennesker som nå går rundt og har vondt i magen fordi de er bekymret for at de enten har blitt permittert eller er i ferd med å bli det, og for hvordan de skal greie å betale huslånet f.eks. Det tar vi på største alvor. Jeg kjenner også noen som er i den situasjonen. Det finanskrisa også har gjort med Norge, er bekymringsfullt for flere bedrifter, og særlig noen bransjer spesielt. Men da er det det å følge situasjonen som sjølsagt nå er avgjørende, i tillegg til de grep som Regjeringa har gjort, har foreslått, og som det ser ut til at Stortinget kommer til å slutte seg til. Det å ha nær kontakt med dem dette gjelder, er avgjørende viktig. Det har Regjeringa i bred front, og vi har også beredskap hvis det skulle være nødvendig. Men det er om å gjøre ikke bare å pøse på, men heller sette inn riktige tiltak når tida eventuelt skulle være inne for det. Men det er helt klart at vi følger dette meget tett. I mitt eget departement har vi egne grupper f.eks. som følger dette fra dag til dag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Verken jeg eller mine kollegaer i Regjeringa sitter rolig når det gjelder denne situasjonen. Når vi har lagt fram statsbudsjettet for neste år – som ikke kommer til å virke før fra neste år, det er først da en kan se endringer av positiv karakter f.eks. i bygg- og anleggsbransjen, hvis Stortinget slutter seg til det budsjettet – mener vi at det budsjettet er godt tilpasset den situasjonen vi er i, sammen med bankpakka og sammen med at det er lagt grunnlag for å få lavere rente. Så vi sitter ikke rolig. Vi følger det veldig tett og veldig nøye, og vi tar sjølsagt veldig på alvor det vi nå ser klare tendenser til i ulike deler av landet, det fordeler seg litt ulikt ettersom hvilke bransjer vi her snakker om. Vi mener vi har lagt fram et godt forslag med flere deler som er godt egnet til å håndtere denne situasjonen. Og det er viktig å si at vi er så heldige i Norge at fordi det er ført en ansvarlig økonomisk politikk over mange år, er vi også bedre rustet til å håndtere denne situasjonen enn mange land rundt oss.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg kan gjerne gjenta de svarene jeg allerede har gitt når det gjelder statsbudsjettet, bankpakke og nedsettelse av styringsrenta, og at vi følger denne situasjonen veldig nøye. Men det er egentlig ikke noe å le av at et ganske samlet næringsliv, i hvert fall slik vi hører det, gir klart uttrykk for at det aller viktigste er å få pengepolitikken til å fungere igjen. Derfor er det avgjørende viktig at bankene nå begynner å låne ut igjen, at det blir en strøm der, for å holde hjulene i gang i næringslivet. Ellers er det interessant å merke seg at den finanskrisa som i stor grad startet i USA, som i stor grad skyldtes at markedskreftene fikk styre seg sjøl, ikke akkurat har vært noen god medisin verken for USA eller for Norge. Og det siste landet trenger nå, er masse eksperimenter. Det det trenger nå, er stø kurs, og det er det Regjeringa legger opp til. Vi er også i beredskap hvis det skulle være behov for å gjøre noe mer.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg mener, åpenbart i motsetning til Høyre, at det er gode forutsetninger for å drive næringsvirksomhet i Norge. Jeg mener at de totale rammebetingelsene for det er gode i Norge. At vi er uenige om det som er lagt fram når det gjelder arv og formue, er heller ikke noe nytt. Vi tar hensyn til muligheten for generasjonsskifte, som jeg er helt enig med representanten Solberg i er veldig viktig, ved at vi bevarer deler av aksjerabatten i arveavgifta. Det er også sånn, som representanten Solberg kjenner godt til, at vi legger til rette for at eierskifte nå kan planlegges og foretas over lengre tid enn det som har vært tilfellet før. Det som er interessant, er at i strømmen av ord fra Høyre er lavere skatt det som kommer hver eneste gang, og det er veldig interessant at flere eksperter som jeg ikke akkurat mistenker for å stemme på denne regjeringa, sier at det er helt feil medisin i den situasjonen vi nå er i. Det er også interessant å merke seg at Høyre i sitt alternative budsjett kutter i arbeidsmarkedstiltak, øker ventetida og tar en hel del andre grep som ikke virker positivt på situasjonen.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det representanten Kongshaug tar opp med hensyn til en eventuell ytterligere økning i arbeidsledigheten, er sjølsagt noe vi er veldig opptatt av å følge nøye med på. Det er derfor vi har den nære dialogen med aktørene, både på arbeidsmarkedet og i forhold til hele det virkemiddelapparatet vi har å spille på. Der er det jo også, som representanten kjenner til, lagt inn flere konkrete økninger i budsjettet for neste år for å kunne møte den situasjonen. Når det så gjelder kommuneøkonomien spesielt, har jo denne regjeringa lagt inn betydelig mer til kommunene for at de skal kunne ha mer penger til f.eks. eldreomsorg, skole, barn, eller til det som skulle være nødvendig for å få til mer satsing på fellesskapsløsninger. Vi mener også at det kommuneopplegget vi har foreslått for Stortinget for neste år, er et bra budsjett for kommunene, sjøl om det sjølsagt er variasjoner kommunene imellom. Det er vi veldig klar over.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Nei, Regjeringa mente at tida ikke var inne for noe mer enn det vi har lagt fram nå. Det er fordi vi – og veldig mange med oss – mener at de klare signalene vi har fått både fra bankvesenet og fra store deler av næringslivet, har vært at nå må vi få pengene til å flyte igjen, og det er det som er det avgjørende. Derfor er de tingene som vi har lagt fram, og som jeg har redegjort for flere ganger, det vi mener er nødvendig pr. nå. Men vi har beredskap, og vi følger dette nøye. Vi mener derfor at det vi nå har lagt fram, er godt nok til å håndtere den situasjonen vi er i – men vi følger sjølsagt dette hele tida.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
La meg først si at jeg er helt enig med representanten Dørum i at forskning og kompetanseheving er kjempeviktig Det er særlig viktig i de tider vi nå er inne i, slik at en er budd på å møte framtida, budd på å drive innovasjon, budd på å omstille seg så vel i næringslivet som i arbeidsmarkedet eller i Norge for øvrig. Det gjelder også f.eks. offentlig sektor. Så mener jeg at representanten Dørum tar feil når han sier at det er innført to nye hvileskjær. Jeg mener også det er feil å gi inntrykk av at denne regjeringa ikke satser på forskning. Vi har satset betydelig på hele forskningsfeltet siden vi tok over Regjeringa. Det er også slik at vi har vridd mer av forskninga mot nettopp det som jeg skjønner representanten Dørum også er opptatt av, den næringsretta forskninga. I tider som disse mener jeg det er veldig viktig, fordi vi er nødt til å gjøre mer av det. SkatteFUNN-ordninga er ett eksempel. Vi foreslår å videreføre den. Så skjønner jeg at Venstre vil ha enda mer enn det. Men vi har altså forsøkt å ha en viktig profil i forhold til å vri mer mot næringsretta forskning, slik som også næringslivet sjøl har bedt om. Jeg er enig med Dørum i at forskning og kompetanseheving er viktig, og at det er særlig viktig nå. Det er også derfor Regjeringa har en så betydelig satsing på det i sitt forslag til statsbudsjett for neste år.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg er helt enig i at SkatteFUNN-ordningen er en veldig god ordning, at det er en ordning vi får mye igjen fra, og det er en ordning som fungerer bra. Nettopp derfor har Regjeringa valgt å videreføre den for neste år. Så hører jeg at representanten Dørum mener at vi burde ha styrket den ytterligere, men det må sjølsagt også ses i sammenheng med den styrking vi for øvrig har av ulike næringsretta ordninger innenfor forskning og utvikling, forsknings- og utviklingskontrakter bl.a. Jeg mener at summen av det vi har lagt fram, hvis jeg nå snakker om den næringsretta delen av det, er veldig bra for næringslivet, og jeg opplever også at de har vært godt fornøyd med det vi har lagt fram. Men så vil det jo alltid være sånn at det er noen næringer som sier at de gjerne skulle hatt mer. Det trur jeg representanten Dørum, som har sittet i regjering, også har opplevd. Men jeg opplever at man mener at den kursen vi ligger på, er veldig bra.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg er ikke noen tilskuer til noe som helst, ei heller til forskning og utvikling. Jeg er enig med representanten Anundsen i at det å få til mer felleskoblinger mellom universiteter og høyskoler og næringslivet er veldig fornuftig. Derfor har vi også flere ordninger som fungerer bra i forhold til det, og vi har også styrket noen av de ordningene. Så er det altså slik at denne regjeringa totalt sett har økt forskningsinnsatsen betydelig siden vi overtok, og det er nettopp for å kunne ta høyde for at her ligger det mye som vi må få mer ut av i framtida. Et eksempel på det, som er kjempespennende i Nord-Norge, er marin bioprospektering, som er en av havets skatter som vi også har satset betydelig mer penger på både i inneværende år og for neste år. Så gjelder det at vi greier å bygge brua fra å drive med forskning til at en også kan kommersialisere det, altså tjene penger på det en greier å forske.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Når representanten her sier at Regjeringa er imot å øke forskningsinnsatsen, må jeg be henne om å lese vårt budsjettforslag. Der er det jo vitterlig sånn at Regjeringa på et bredt felt nettopp foreslår å øke forskningsinnsatsen, og vi øker den betydelig både i vårt forslag for neste år og i forhold til det vi har gjort i de årene etter at Bondevik-regjeringa gikk av. Det er også sånn at vi i vår samferdselssatsing, som representanten nå tar opp, overoppfyller det vi har sagt i Nasjonal transportplan. Den regjering som representantens parti var en del av, var ikke i nærheten av det mens de satt i regjering. Det er greit at en kan være uenig, og det er vel kanskje også sånn at en kan bruke uttrykk som at denne regjeringa er imot å øke forskningsinnsatsen. Men når vi vitterlig kan bevise at vi øker den på et bredt felt, er det jo det som er faktum, og det kan alle lese i vårt budsjettforslag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg er helt enig med representanten Kongshaug i at det ligger utrulig mange positive muligheter i å kunne gjøre noe positivt for også næringslivet, bruke kunnskapen og den kompetansen vi har mye av i Norge for å ta miljøutfordringene alvorlig. Der er det et stort marked for norske bedrifter, og da trenger vi sjølsagt forskning og kompetanse og godt samarbeid mellom høyskoler og universiteter og næringsliv for å kunne utnytte de mulighetene enda mer. Det er et enormt marked. Noen bedrifter har allerede kommet langt – seinest i går besøkte jeg noen i Aker Solutions. Det er mange andre eksempler rundt omkring i landet. Til spørsmålet om det nye selskapet som jeg skjønner Venstre foreslår å opprette, er det i hvert fall det å si at vi nå oppretter et nytt selskap, Investinor, som vi opplever det har vært bred støtte til også her i huset. Det er oppe og går rundt juletider – pluss–minus – det skal ansettes folk osv. Det er et selskap som får 2,2 milliarder kr til disposisjon som bl.a. også skal bruke noen av de pengene nettopp til energi og miljø. Da blir det jo et spørsmål hvorvidt en trenger to slike.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-11-12:
Det er nokså nedslående at statsråden møter fall i etterspørselen etter norske varer og tjenester med en serie bortforklaringer. Det er ingen tvil om at alle i dag kan registrere at Regjeringens politikk har bidratt til å gjøre norske arbeidsplasser mindre robuste. Spørreren har selvfølgelig helt rett når det gjelder eksempelet med Karmøy, hvor Regjeringen visste at man ikke hadde levert på industrikraftregimet. Tilbudet om ny fornybar kraft i Norge har vært en eneste lang flopp – skatteskjerpelser og fall i forsknings- og utviklingssatsingen. Så møter man denne situasjonen med å ta fra norsk industri den kraft de selv disponerte. Det er altså svaret fra statsråden i dag, hvor tusenvis av norske arbeidsplasser er i fare. Hvor mange tusen arbeidsplasser må gå tapt før Regjeringen velger å lytte til andre enn bare til seg selv?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-11-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Staten solgte i 2005 Nes fort i Lødingen til private investorer. Fortet ble markedsført som ypperlig for bl.a. turisme, noe kjøperne forholder seg til. Lødingen har de senere årene mistet et betydelig antall statlige arbeidsplasser. Det foreligger nå planer for eiendommen som kan bidra til å skape mange nye arbeidsplasser. Innsigelse mot ny eiers planer er avvist av kommunen og fylkesmannen. Vil statsråden nå sørge for å ta en avgjørelse, slik at Nes fort-eiendommen kan utvikles som forutsatt?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-11-12:
Her tror jeg rett og slett ikke Miljøverndepartementet kan ha gjort leksen sin – hvis man ikke engang i departementet er klar over at det var den norske stat som solgte Nes fort-anlegget etter en omfattende markedsføringsrunde, og som sågar markedsførte forsvarsanlegget Nes fort som ypperlig for næringsutvikling og ypperlig å anvende til turistformål. Så har en kjøper gått på dette og lagt store planer. Selvfølgelig vil det medføre at det utvikles i den retning som staten selv anbefalte en kjøper å gjøre. I mellomtiden har Lødingen kommune mistet en serie statlige arbeidsplasser. Burde man ikke nå snart begripe at den norske stat sitter med et ansvar for i det minste å gjennomføre det som staten selv har sørget for gjennom salgsprosessen, og sørge for at det skjer en fortgang i saksbehandlingen, slik at sårt tiltrengte arbeidsplasser i Lødingen kan se dagens lys?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-11-12:
Selvfølgelig følger Høyre de rettsprinsipper som gjelder i staten, men jeg skjønner ikke hva som er så vanskelig i denne saken, hva som vanskeliggjør en prosess så betydelig at det går ett år og enda har man ikke fra statens side kunnet ta en beslutning. Det finnes ingen vanskeligheter i dette spørsmålet i det hele tatt. Lokal reindrift har ikke protestert. Reindriftsnæringen ble i 1987 fullt og helt kjøpt ut av eksisterende avtale gjennom at Forsvaret da overtok. Som sagt: Kommunen og fylkesmannen i Nordland har avvist klagen. Og igjen gjentar jeg at staten i sitt salg av eiendommen markedsførte denne som meget velegnet for å utvikle turisme. Og, som sagt: Det haster for Lødingen å få på plass arbeidsplasser. Her er det noen som tilbyr en fraflyttingskommune nye arbeidsplasser. Vil statsråden sørge for at denne saken får en rask behandling nå?
Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
Jeg er fra et av disse industristedene som opplever dette på kroppen. Jeg har faktisk vært ordfører i Karmøy de siste tretten årene. Jeg var med i valgkampen for tre år siden og hørte hvordan de rød-grønne partiene sablet ned på en statsråd fra samme kommune for udyktighet. To–tre måneder skulle det ta, og så hadde man ordnet dette med kraftregimet. Det var lovnaden til folket. Etter valget har jeg hatt besøk av to statsråder, både olje- og energiministeren og næringsministeren: Dette skal vi ordne opp i, ja vi garanterer det innen et års tid. Det har jo ikke skjedd, det er ikke levert, det er ikke nok kraft, og det er ikke langsiktige avtaler til Karmøy fabrikker for en eventuell utbygging og K6. Nå spør hele lokalsamfunnet og fagbevegelsen: Hvilke verktøy har denne regjeringen? Og eventuelt: Når har en tenkt å bruke de verktøyene? Hele samfunnet vet hva som er lovet, men en har altså ikke levert på dette området.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-11-12:
Det virker som om Regjeringen vil gjøre Nord-Rogaland til et utstillingsvindu for sine løftebrudd. Der ligger gasskraftverket på Kårstø, som skulle renses innen 2009. Nå kommer det stadig flere signaler fra Regjeringen som tyder på at en ikke vil rense gasskraftverket i det hele tatt. I Nord-Rogaland ligger Hydros bedrift på Karmøy, som hadde klare forventninger om et nytt kraftregime hvis en fikk regjeringsskifte, for det var det som var løftet fra regjeringspartiene – et nytt kraftregime. Det som trengtes, var regjeringsskifte og vilje. Nå har Regjeringen gitt beskjed om at et slikt nytt kraftregime ikke vil komme. Har statsråden i det hele tatt ikke forståelse for at mange i Industri-Norge føler seg rundlurt av Regjeringen?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg synes statsråden har et omtrentlig forhold til sannheten, fordi det jeg opplever nå, er at statsråden drar frem finanskrisen som grunnlag for manglende investeringer. Det det var snakk om i forbindelse med industrikraft, var fremtidige investeringer. Regjeringen har absolutt ikke levert på det området. Nå er det igjen opp til næringslivet selv. Alle valgløfter er brutt. Anser statsråden, ut fra den argumentasjonen som er lagt frem her i salen i dag, at Regjeringen har levert det den har lovet når det gjelder industrikraftregime?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-11-12:
Næringsministeren kan godt bli stående. Den selvtilfredse holdningen som Regjeringen nå møter nedgangstidene med, står i sterk kontrast til den uro og utrygghet som nå sprer seg i mange lokalsamfunn. VG kunne mandag vise en oversikt over 178 små og store bedrifter, fra Finnmark i nord til Kristiansand i sør, som har startet nedbemanningen, og som har begynt å si opp ansatte. Regjeringens svar til bedrifter som slåss for å redde arbeidsplasser, er høyere skatt, høyere skatt som ikke først og fremst rammer de rike, men som innebærer at man må tappe egenkapitalen i små og store bedrifter, egenkapital som skulle vært brukt til å investere i nye arbeidsplasser. Dette kommer på toppen av at Regjeringen i løpet av de tre siste årene har økt skattene for næringslivet med over 10 milliarder kr, og at næringslivets konkurranseevne er blitt svekket hvert eneste år under rød-grønt styre. Dette rammer bedrifter i Distrikts-Norge. I Firda i forrige uke kunne vi lese om hotelleier Sigurd Kvikne i Balestrand. Hans familie har der drevet familiehotell siden 1877. Han kunne fortelle at Regjeringens formuesskatt og arveavgift er en trussel mot familiebedriftene i Distrikts-Norge. I Bergens Tidende kunne vi forrige uke lese om Måløy-patrioten Gunnar Carlson, som på grunn av Regjeringens politikk nå legger bort planene om å investere i et nytt designsenter som ville skapt nye arbeidsplasser. Når skal statsråden innse at økte skatter ikke er medisinen for å redde bedrifter som slåss for å redde arbeidsplassene sine?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-11-12:
Hvis statsråden ikke vil lytte til Høyre, kan hun kanskje heller lytte til dem som driver små og mellomstore bedrifter rundt omkring i Norge. Jeg er nemlig enig med næringsministeren i at nedgangskonjunkturene kommer til å slå ulikt ut. Dette kommer særlig til å ramme små lokalsamfunn i Distrikts-Norge, hvor hovedtyngden av de familieeide og små og mellomstore bedriftene ligger. Vi er ikke uenige i viktigheten av å få renten ned og at pengemarkedet skal fungere. Men det jeg stilte spørsmål om til statsråden, er om den skatteøkningen som Regjeringen har foreslått i sitt budsjett for neste år, er riktig medisin. Når bedrifter slåss for å unngå nedbemanninger, sender man en høyere skatteregning til de samme bedriftene. Vi ser i Aftenposten at Aass Bryggeri nå straffes for nøkternhet og får en tredobling av arveavgiften av Regjeringen i neste års budsjett. Mener statsråden virkelig at skatteøkninger er medisinen?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
Å ha is i magen kan jo vera ein fordel av og til, men det kan òg føra til frostskadar. Situasjonen no krev handling. Kristeleg Folkeparti vil ha ei ekstra tiltakspakke i statsbudsjettet på 4,8 milliardar kr for å dempa den arbeidsløysa som vil koma. Me ser for oss bygging og vedlikehald av vegar, jernbaner, skular og sjukeheimsplassar. Dette kan setjast i verk ganske kjapt. Forbundsleiar Arve Bakke krev ytterlegare tiltak, og Maskinentreprenørenes Forbund skriv til samferdselsministeren og ber om strakstiltak. Kvar einaste dag møter eg folk som ikkje forstår kvifor ikkje Regjeringa kan gjera noko. Folk er bekymra, folk er urolege. Kva kjem dette av? Kvifor vil ikkje statsråden gjera noko – har ho ei ukritisk tru på ein eller annan økonomisk modell? Trur statsråden dette vil gli over av seg sjølv, eller veit Regjeringa noko som me andre ikkje veit?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
Eg har også eit spørsmål til næringsministeren, så ho kan for så vidt berre verta ståande. Eg har lytta med interesse til det som har vorte sagt her, men eg oppfattar hovudbodskapen frå Regjeringa slik at dei vil følgja utviklinga. Me må ta inn over oss at føresetnadene har endra seg dramatisk sidan budsjettet vart lagt fram, og endå meir sidan premissane for budsjettet vart lagde fram. Det er mange, mange enkeltpersonar, familiar osv., som no er skikkeleg bekymra og urolege for framtida – det gjeld enkeltskjebnar. Det var ei deprimerande lesing i VG på måndag, der det stod ei liste på over 170 bedrifter over heile landet som no er ramma av finanskrisa. Eg vil lesa litt frå den lista. Dette er alvorleg, dette dreiar seg om enkeltmenneske, enkeltskjebnar, og dette er ikkje teori, dette er ikkje modellar. Glava AS i Askim har varsla seks–tolv årsverkskutt. Flexit AS i Ørje har sagt opp ni tilsette. Noral AS i Ørje har ca. 65 tilsette, og av dei er ti oppsagde, tre er permitterte. Moelven trelastbedrift i Moelv skal fjerna 200 av 3 300 tilsette. Bergene Holm AS trelast i Larvik kuttar 70–80 av 481 stillingar, og Fibo AS, aluminiumprodusent i Holmestrand med ca. 80 tilsette, må permittera – og slik kan me fortsetja. Mitt spørsmål til statsråden er: Kva har statsråden å seia til den verkelegheita som dette er ein liten bit av, utover det å seia at ein følgjer utviklinga?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
Her prøver me å vera konstruktive frå opposisjonen si side, koma med forslag til løysingar, tilleggspakkar osb., men me når ikkje gjennom. Det aukar på med folk som er redde for å mista bustaden sin, mista jobben sin. Dei er skikkeleg urolege for framtida. Og eg begynte berre så vidt å lesa av den lange, deprimerande lista i VG. I mitt eige heimfylke, Hordaland, har me Munck Cranes i Bergen. Dei innskrenkar med tolv tilsette. Origo arkitektgruppe i Bergen har 13 tilsette, og dei har permittert fire. Henrik J. Askviks Sønner, båtprodusent i Os, har 119 permitterte, det er berre 16 igjen på jobb. Gjer dette inntrykk på statsråden? Kan ho verkeleg sitja roleg og sjå på at dette utviklar seg utan å gjera noko meir enn å følgja utviklinga og ha kontakt med næringslivet? Det krevst ganske andre tiltak dersom ein skal få løyst denne situasjonen.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-11-12:
Regjeringens statsbudsjett inneholder en rekke skatteskjerpelser overfor næringslivet som Venstre er imot. Det landet nå trenger, er en næringspolitikk som stimulerer til verdiskaping og stimulerer til nye arbeidsplasser. Venstre er glad i og setter pris på dem som skaper arbeidsplassene, og vi ønsker å gi dem et klapp på skulderen istedenfor å legge flere steiner i ryggsekken deres. Det var bekymringsfullt å få rapporten fra Statistisk sentralbyrå, og vi registrerte at det i tredje kvartal i år var en økning i antallet konkurser på mellom 40 og 50 pst. Jeg ønsker å utfordre statsråden: Innrømmer hun at diagnosen for næringslivet ble stilt på feil tidspunkt da statsbudsjettet ble laget, og at det også derfor er feil medisin som nå ligger i statsbudsjettet for neste år med tanke på et verdiskapende næringsliv?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-11-12:
Arbeidsledighet er tungt for dem som blir rammet. Det har med egenverdi å gjøre, det har med selvrespekt å gjøre å ha et arbeid å gå til, og det har faktisk med livskvalitet å gjøre. Dessverre er det nå mange signaler som tilsier at arbeidsledigheten vil øke, jf. det som har blitt sagt tidligere om antall konkurser osv. Så er det også tilfellet at de fleste kommunene sliter med sin økonomi for å få neste års budsjett i havn. Dette, kombinert med uro på børsene, finanskrise og stram kommuneøkonomi, gjør at det ser noe dystert ut når det gjelder arbeidsmarkedet. Er statsråden engstelig for at de tapte skatteinntektene til kommunene på grunn av vanskeligheter i næringslivet og de skatteskjerpelsene som næringslivet får, også vil forverre den kommunale økonomien, og at vi dermed kan få flere tapte arbeidsplasser også i det offentlige?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-11-12:
Som spørreren var inne på, er det viktig å ha en målrettet satsing på framtiden gjennom et nyskapende miljø- og klimavennlig næringsliv og en storsatsing på forskning. Hvis vi er villige til å prioritere, har vi i Norge en gyllen mulighet til å investere i framtiden og kommende generasjoner ved å satse på kunnskap og forskning, slik som Venstre gjør. Er statsråden enig i at det nå er rett medisin å satse på forskning og legge til rette for klimagründere og forskning på klimateknologi? Jeg håper at statsråden har lagt merke til det gode forslaget til alternativt statsbudsjett som Venstre har, der vi har opprettet et investeringsselskap som heter Klimatek. Synes statsråden det er et godt tiltak, og vil statsråden snakke positivt om det og kanskje til og med støtte det?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-12:
Jeg synes det er spesielt at Regjeringen i denne situasjonen prioriterer angrep på de rike i samfunnet foran å sikre norske arbeidsplasser. Jeg synes det er spesielt at vi må forklare næringsministeren i Norge at det er en sammenheng mellom bedriftenes egenkapital og måten de må håndtere sine ansatte på til neste år. I går kunne vi lese hvordan Regjeringens skatteøkning virker. NHO-presidenten må betale 2,2 mill. kr i skatt av en inntekt på 1,8 mill. Søsteren hans må betale 1,1 mill. kr i skatt av en inntekt på vel 400 000 kr. Konsekvensen er at bedriften må ta ut egenkapital for å betale eiernes formuesskatt, og skatten påløper helt uavhengig av overskudd eller underskudd i bedriften. Denne symbolpolitikken vil ramme hundrevis av familiebedrifter i Norge, som derfor må svekke egenkapitalen sin for å betale Regjeringens formuesskatt. Er Arbeiderpartiet blitt så arrogant etter tre år i regjering at en er mer opptatt av symbolpolitikk enn av å sikre egenkapitalen og arbeidsplasser i Norge?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-12:
Jeg har følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Da Senterpartiets Borten Moe uttalte seg om priskontroll på landbrukseiendommer i Nationen 2. oktober d.å., sa han blant annet: «Jeg kunne fokusert på det byråkratiet som må holdes i ånde på skattebetalernes penger for å forvalte dette, men nøyer meg i grunnen med å konstatere at dette etter mitt skjønn er skadelig for næringa og et grovt overgrep mot enkeltmenneskets eiendomsrett.» Er statsråden enig med Borten Moe i at priskontrollen er skadelig for næringen og et grovt overgrep mot enkeltmenneskets eiendomsrett?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-12:
Jeg vil takke for svaret, selv om det er tydelig at debatten i Senterpartiet ikke har spredt seg inn i regjeringskontorene. Statlig prisregulering av eiendom er etter mitt syn et antikvarisk og mislykket sosialistisk arvegods. Det er nesten absurd at bønder skal fratas sine eiendomsverdier på denne måten. Resultatet er altså at landets jordbruksbefolkning får svekket sine eiendomsverdier med milliarder av kroner. Jeg kan heller ikke forstå at Regjeringen og Senterpartiet mener det er et problem at kjøper og selger av et gårdsbruk blir enige om en annen pris enn det som inntektspotensialet på gården tilsier. Eksemplet Øvre Vilberg gård illustrerer dette på en nesten ubehagelig måte. Men jeg får stille et faglig spørsmål til statsråden: På hvilken måte er det til skade for norsk landbruk at kjøper og selger av en gård på egen hånd blir enige om en kjøpesum?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-11-12:
Priskontrollen er ikke det eneste senterpartigrepet som svekker utviklingen i Distrikts-Norge. Boplikten er en annen kjepphest som Regjeringen gjør sitt beste for å holde liv i. Vi vet fra før av at boplikten i landbruket har som konsekvens at 35 000 gårdshus er i forfall rundt omkring i landet istedenfor å bli omsatt og rustet opp. Senterpartipolitikken har slik sett ganske tydelige konsekvenser i Distrikts-Norge. Det nye er at Regjeringens eget forskningsorgan, Bygdeforskning, nå knuser myten om at boplikten har en effekt på helårsbosetting. Bygdeforskning slår fast at kommuner med boplikt ikke har noen som helst større helårsbosetting enn kommuner uten boplikt. Likevel vil Regjeringen stramme inn boplikten og innføre boplikt på arv. Dermed vil folk som arver familieboligen, få denne konfiskert av staten gjennom tvangssalg dersom man ikke kan benytte boligen på helårsbasis. Ser ikke statsråden at dette er et vanvittig prosjekt, et grovt og ubegrunnet inngrep i folks eiendomsrett som må legges i skuffen umiddelbart?
Erna Solberg (Høyre), 2008-11-12:
I strømmen av de ordene statsråden nå har klart å holde på med i en halv time, har statsråden ikke på ett tidspunkt, ikke på ett eneste tidspunkt, kunnet svare på eller forklare for noen hvorfor det er nødvendig – i en tid hvor norske bedrifter har problemer med å få penger til å investere og fornye seg – å ta ut mer av egenkapitalen fra bedriftene, ta ut de sparepengene som bedriftene har nettopp for å være rustet i en situasjon hvor det er nedgang i ordretilgangen og man fortsatt skal ha folk i jobb. På dette tidspunktet, kanskje det verst tenkelige tidspunktet, velger Regjeringen en strategi hvor den henter ut sparepengene, egenkapitalen, av norske bedrifter. Hvorfor er det et avgjørende viktig tiltak for denne regjeringen å slåss for, annet enn at det er en del av valgkampstrategien til Arbeiderpartiet?
Erna Solberg (Høyre), 2008-11-12:
President! Er det ikke en forutsetning i spørretimen at man får svar på spørsmålene? Statsråden svarer ikke på spørsmålet.
Erna Solberg (Høyre), 2008-11-12:
La meg få lov til å si at jeg er noe forbauset over at statsråden ikke ser den prinsipielle forskjellen mellom penger som bevilges av et stortingsflertall, selv om det måtte være rød-grønt, og en disposisjonskonto som statsråden selv sitter på. Det går rett inn i en kjerne – måten statsråd Giske opptrer på, er hyppig diskutert mange steder, og kulturlivet føler til tider at de må logre for statsråden for å få støtte. Mitt spørsmål er rett og slett om ikke statsråden oppfatter at det også er et problem. Det er nemlig slik at når det er prinsipper i forbindelse med tildelinger og åpenhet om hvor man kan søke om penger, er det mulig å kontrollere om prinsippene faktisk er fulgt. Når statsråden har en egen disposisjonskonto, er det fordi statsråden må finne ut av hva han har lyst til å støtte. Det betyr altså at flere må logre, fordi de ser en pott som statsråden har hånd om. Det gir mindre gjennomsiktighet i beslutningsstrukturen. Er ikke dette et problem?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
På tross av den virkeligheten som en samlet opposisjon har tegnet med bred pensel for næringsministeren angående den stigende arbeidsledigheten, tviholder ministeren på at statsbudsjettet er den medisinen som er gitt, og som skal virke, og så skal vi ha is i magen og vente til tiden er inne. Spørsmålet er jo om ikke tiden var inne akkurat nå. Regjeringen har spilt fra seg muligheten til å legge fram en tilleggsproposisjon til budsjettet som kunne ha vært en god tilleggsmedisin, der man kunne ha fått et samarbeid i Stortinget om å berge en del av de arbeidsplassene, også i Nord-Norge, som vi nå ser går tapt. Så skal vi altså vente til utpå nyåret. Det betyr et par måneder med fortsatt usikkerhet og gjenspikrede industridører. Det har vært snakket mye om verktøykasser, og det har vært snakket om smykkeskrin. Nå har vi jo en næringsminister som har bakgrunn som helseminister. Det kunne kanskje ha vært nødvendig med en nødhjelpspakke – men det ser ikke ut til at den kommer.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-11-12:
Næringsministeren kan bli stående. Det er slik at kanskje noe av det mest vitale og det kraftigste vi kan gjøre både for det nålevende og det ufødte næringsliv, er å satse på forskning. Og noe av det viktigste vi kan gjøre på tvers av trender og på tvers av konjunkturer, er å satse på forskning. Vi vet at når det strammer seg til, vil næringslivet ofte kutte i de kronene som går til forskning. Når det gjelder budsjettrammene som nå er framlagt – og Venstre har lagt fram sitt – er Venstre innenfor de samme budsjettrammene som Regjeringen fordi vi ønsker at renten skal ned. Vi har valgt å prioritere forskningen med ca. 1,7 milliarder kr. Når vi regner med at vi innfører de gamle beløpsgrensene på SkatteFUNN-ordningen og ser bort fra det som er dette budsjettet med 1,2 milliarder kr, styrker vi næringsrettet forskning og sørger for at universiteter og høyskoler – som er helt avgjørende for å få den næringsrettede forskningen – kan drive på en skikkelig måte og slippe å bli påført skade. Når vi gjør dette, er det fordi vi tenker langsiktig. Noe av det som faktisk bekymrer oss, er at vi ser ut til å ha en regjering som ikke har styrke og vilje til å prioritere langsiktig og tenke langsiktig når det gjelder forskning. Det virker nesten slik at man ikke oppfatter at forskning – også næringsrettet forskning – nærmest er en glitrende motkonjunkturpolitikk. Det er en politikk som går på tvers av det vi kan se bryte rundt oss. I denne situasjonen blir mitt spørsmål til statsråden: Hvordan kan Regjeringen påføre universiteter og høyskoler to nye hvileskjær, når de som jobber i denne sektoren, bl.a. medisineren Jarle Aarbakke, sier at først og fremst vil det ramme realfag og medisin, som er de delene av forskningen som gir de største effektene på næringsutvikling? Hvordan kan Regjeringen gjør noe så vanvittig kortsiktig som å innføre to nye hvileskjær når det gjelder grunnleggende forskning, som er avgjørende for realfag og medisin, og som gir næringsutvikling?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-11-12:
Det er fritt ord, så statsråden kan godt mene at jeg tar feil. Men de som har hatt skoen på, mener at jeg har rett. De som jobber ved universiteter og høyskoler, sier at den beskrivelsen jeg gir, er riktig. Det er medisineren Jarle Aarbakke som sier at det er riktig, og at det rammer realfag og medisin, noe som gir næringsutvikling. Men la meg ta statsråden på ordet. Statsråden snakket om SkatteFUNN. Det synes som om Regjeringen har det prinsipp at det er best å gi folk en melding om at de fortsatt kan være i live, for det er det som skjer med SkatteFUNN-ordningen. Man strammer først inn på ordningen, og så lar man det være en gladmelding til folket at man ikke har avskaffet ordningen. Venstre mener at vi bør gå tilbake til de gamle beløpsgrensene i SkatteFUNN-ordningen. Vi foreslår, med den virkning det har i budsjettet for neste år, på nytt å innføre tilskudd til ulønnet arbeidsinnsats. Når det gjelder SkatteFUNN-ordningen, vet vi at for hver krone som legges inn i den, får du to kroner tilbake igjen fra næringslivet. Hva er det som gjør at Regjeringen ikke kan ha kraft og styrke til å satse på SkatteFUNN-ordningen, som er ubyråkratisk? Det rammer de små og mellomstore bedriftene, som er hjertet i næringslivet, og hvor det er en stor ære og heder i å skape en jobb for seg selv og andre. Hva er det som gjør at Regjeringen ikke kan styrke SkatteFUNN-ordningen?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg merker meg at statsråden sier at det ikke er riktig at denne regjeringen påfører universitets- og høyskolesektoren to hvileskjær, og da kunne spørsmålet vært så enkelt som: Benekter statsråden faktum? Men da ville svaret måtte bli ja, så det skal jeg ikke spørre om. Men uansett hvordan statsråden forholder seg til dette må altså universitets- og høyskolesektoren gjennomføre store radikale kutt som følge av at de nå er påført to hvileskjær. Fremskrittspartiet frykter selvfølgelig at dette i sin tur vil gå ut over den næringsrettede forskningen og samarbeidet mellom universitetene og høyskolene og næringslivet, og vi ligger nå milevis unna å nå målsettingen om at 2 pst. av BNP skal være næringsforskning innen 2010. Hvorfor står statsråden som passiv tilskuer og ser på at dette skjer?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-11-12:
Regjeringa finner stadig nye og mer kreative argumenter mot å øke forskningsinnsatsen. I de historisk gode økonomiske tidene vi nå er i ferd med å legge bak oss, har argumentet hele tida vært at vi ikke kan satse i oppgangstider. Mens Høyre har vært opptatt av at det nettopp er i oppgangstider vi er nødt til å investere for framtida, har Regjeringa argumentert mot å investere i forskning og kunnskap i framtida. Når vi nå går inn i dårligere tider, er argumentet nesten akkurat det samme. Nå kan vi heller ikke bruke penger på å investere for framtida og investere i forskning og kunnskap. Oppigjennom de fire åra som gikk forut for denne regjeringas tid, brukte Bondevik-regjeringa 90 pst. av det økte handlingsrommet i økonomien på bl.a. investeringer i forskning og samferdsel og på vekstfremmende skattelettelser. Denne regjeringa har brukt 15 pst. på de samme tiltakene. Spørsmålet er: Hvorfor satser ikke Regjeringa på forskning og høyere utdanning? Og ikke minst: Hvorfor satser ikke Regjeringa på SkatteFUNN-ordninga, som er en ubyråkratisk ordning, for at næringslivet skal forske mer?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg skal ikke stille spørsmål til næringsministeren. Mitt spørsmål går til kulturministeren. Det har vært mye støy rundt tildeling av konsesjoner for lokalradio – det vi før kalte nærradio. Grunnen er at flere innarbeidede og folkekjære radioer har mistet sin konsesjon. En av de mest omtalte sakene er de forhold som har vært rundt Radio 1 i Oslo, som har mistet sin konsesjon. Det interessante er at Medietilsynet, som ledes av en tidligere arbeiderpartitopp, innstiller på at konsesjonen skal gis til en person som kommer fra en kjent arbeiderpartifamilie og har bakgrunn som mektig sekretær i Oslo Arbeiderparti. Saken ligger nå til behandling hos arbeiderpartistatsråd Trond Giske. Jeg har forståelse for at statsråden ikke kan drive klagebehandling fra Stortingets talerstol. Jeg vil gjerne at statsråden opplyser om hvor mange klager som er kommet på Medietilsynets håndtering av lokalradiokonsesjoner, og hvor mange arbeiderpartirelaterte virksomheter som har fått konsesjon, eller som er innstilt til å få konsesjon, fra Medietilsynet. Til sist: Når har statsråden tenkt å avslutte klagebehandlingen i denne sammenheng?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg takker for det svaret. For en tid tilbake avslørte Dagens Næringsliv at av 20 utnevnelser som statsråd Giske har foretatt til viktige verv i kultursektoren, var hele elleve folk fra Arbeiderpartiet og SV. Ingen – jeg gjentar ingen – hadde bakgrunn fra Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre eller Fremskrittspartiet. Dette, sammen med relativt markante saker som denne konsesjonssaken, hvor en arbeiderpartirepresentant får et gode fra en som sitter sentralt, og som er tidligere arbeiderpartitopp, er egnet til å svekke troverdigheten når det gjelder hvordan man behandler saker fra statsrådens side. Ser statsråden at det kan være grunn til, for mange, å tvile på om det er objektive vurderinger som foretas?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det er riktig at vi har til behandling – jeg tror – et titalls klager på de beslutningene Medietilsynet har fattet når det gjelder radiokonsesjoner. Det er en vanskelig materie, for det er mange ulike radiostasjoner. Det er veldig mange hensyn å ta, og det er veldig mange lyttere som er opptatt av hvordan det går med deres radiokanal – den som de liker best å høre på. Vi har et regime hvor regler, bl.a. fra EU, styrer hvordan slike saker kan behandles. Det må være objektive kriterier. Det kriteriet som tillegges størst vekt, er hvor stort lokalt innhold de ulike radiostasjonene har. Det må også være slik at nye aktører har mulighet for å slippe til, og at det ikke er noen automatikk i at eksisterende radiostasjoner får fornyet sin konsesjon. Det må være en reell konkurranse. Representanten Knudsen spør hvor mange arbeiderpartirelaterte kanaler det er. Selvsagt spør verken Medietilsynet eller departementet om partibakgrunnen til de ulike radiooperatører. Det måtte i så fall være hvis partiene selv drev radioer. Det finnes det jo eksempler på. Meg bekjent er det ikke en eneste av de klagene eller de sakene vi har til behandling i departementet nå, hvor det er radiokanaler som er eid eller drevet av politiske partier.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det var et voldsomt sprang, fra radiokonsesjoner til oppnevninger til styreverv. For det første er det dokumentert at tallene i Dagens Næringsliv var feil, det var faktisk folk som ble sagt å tilhøre ulike partier, som selv sa at det var uriktig. For det andre er det nok av eksempler på at borgerlige politikere er oppnevnt til verv i ulike kulturstyrer, senest tidligere finansbyråd i Oslo, André Støylen, som nå er oppnevnt til verv i Nasjonalmuseets styre. På Trøndelag Teater har vi en styreleder som så visst ikke er sosialdemokrat, osv. At det er veldig få fremskrittspartifolk, tror jeg mer skyldes Fremskrittspartiets, i hvert fall hittil, manglende interesse for kulturfeltet. Med større interesse fra det hold, skal vi også helt sikkert finne styrmedlemmer fra Knudsens parti.