Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det er grunn til å minne om at vi behandler to saker samtidig. Vi behandler et representantforslag fra Fremskrittspartiet der vi påpeker en rekke virksomme miljøtiltak som kan og bør gjennomføres, og som Stortingets øvrige partier avviser, og vi behandler selve klimameldingen. Det er grunn til å peke på at transportsektoren blir utpekt som en slags hovedfiende, iallfall innenlands, når det gjelder det å være klimaversting. Det synet deler ikke Fremskrittspartiet. Det er én av de mange forskjeller som preger det miljøpolitiske synet til og den miljøpolitiske forskjellen mellom dem som står bak klimaforliket, og Fremskrittspartiet. Det går an å ha en miljøpolitikk som er basert på en del andre grunnstener enn en ensidig klimabase. Jeg skal i et senere innlegg forsøke å gå litt nærmere inn på det som er knyttet til transportsektoren, men jeg har allerede nå lyst til å peke på at en annen forskjell mellom alle klimakameratene og Fremskrittspartiet er at vi fremmer konkrete forslag som kan gi et bedret miljø. Litt senere i dag kommer alle partier til å avvise et forslag fra Fremskrittspartiet om å modernisere norsk jernbane, legge til rette for at vi kan investere mye raskere og gjøre norsk jernbane mer moderne. Det kommer alle partier til å avvise, til tross for at man i andre sammenhenger snakker varmt om hvor viktig det er å få frem de gode miljøeffektene av å ha et moderne jernbanenett. Resten av tiden vil jeg bruke til selve klimameldingen. Det er riktig, som statsministeren var innom, at vi er skeptiske til det vitenskapelige grunnlaget. Vi tror det er sunt og godt å lytte til dem som i økende grad bærer frem en vitenskapelig basert skepsis. Vi tror at et veldig raskt føre var-prinsipp kan bli et farlig tidligprinsipp og få en del konsekvenser som man ikke har tenkt på. Vi har en fersk påminning fra miljøvernministeren i dag i Dagsavisen, som han selv var inne på i et tidligere innlegg, om at biodiesel kanskje har noen konsekvenser som ikke er rett gode i miljøsammenheng. Vitenskap er verken en demokratisk eller en politisk prosess. Sannhet avgjøres ikke ved avstemning i plenum. Konsensus er et politisk begrep. Likevel er klimapolitikken preget av sterke føringer om konsensus, at det er viktigere å bli enig enn å ha et nøkternt og saklig forhold til det man faktisk skal basere enigheten på. Klimapolitikken inneholder ikke bare sterke føringer om konsensus. Den inneholder også avvisning og latterliggjøring av andres syn dersom det ikke er det politisk korrekte. Heksebrenning i moderne drakt er faktisk avvisning, stigmatisering og straffing av vitenskapsfolk som ikke bare hevder et annet syn enn det politisk korrekte, men hevder det med styrke. Det skjer nå. Omtalen de får, er ikke særlig pen. Jeg skal nøye meg med et eksempel: En russisk klimaekspert som nylig har snakket om at vi kan få en ny istid fra år 2055, omtales slik av direktør Pål Presterud i CICERO: «De er spinnville og gale.» Men Presterud presiserer at han ikke kjenner den aktuelle forskeren. Føre var kan vise seg å være farlig snar! Det kan vise seg at vi i hurten og sturten går inn for totalt unyttige og totalt unødvendige tiltak. Når Fremskrittspartiet så tydelig har sagt at vi kan støtte svært mange av de forslagene som ligger i klimaforliket, er det fordi de bl.a. gir gode energiføringer. Det går an å ha en miljøpolitikk som er basert på at det er viktig å ha et godt rettet energisyn. Da kan man altså være med på svært mye av det som er foreslått. Men det Fremskrittspartiet advarer mot, er totalt unyttige og totalt unødvendige skatter, det er totalt unyttige og unødvendige offentlige inngrep, og det er totalt unødvendige og unyttige avgifter, selv om de er legitimert i en politisk korrekthet - som ikke har vitenskapelig grunnlag, men politisk konsensus.