Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2010-03-19:
Et av de største problemene vi har i samfunnet vårt, er at altfor mange elever ikke fullfører utdanningen sin. Dette er særlig en utfordring på yrkesfaglige studieretninger. Barn som vokser opp med foreldre uten videregående opplæring eller høyere utdanning, har statistisk sett dårligere mulighet til å fullføre dagens 13-årige skoleløp. Mange av de ungdommene som faller fra, finner vi på statistikker over arbeidsledige og uføretrygdede senere i livet. Deres barn igjen har mindre sjanse for å fullføre skoleløpet. Dette er en vond sirkel som må brytes. Den viktigste innsatsen mot frafall i videregående opplæring skjer i grunnskolen. Så mange som 20 pst. av dem som går ut av 10. klasse, leser og skriver så dårlig at de får problemer i møte med videre utdanning og arbeid. Hvis man ikke kan lese eller skrive skikkelig når man går ut av ungdomsskolen, er det større risiko for å falle fra på videregående. Vi må gi barn og ungdom mulighet til å lære på sine premisser. Alle har noe de er gode til, og alle vil bli noe når de blir store. Mange av oss har interessert fulgt med på serien om klasse 10 b i Skedsmo. Sist mandag hadde klassen eksamen. Den gutten som nesten ikke møtte opp på skolen gjennom hele høsten, fikk sammen med resten av sine klassekamerater nye lærere som fokuserte på motivasjon og læring. Denne gutten gikk fra karakteren 1 til 3 på eksamen. I løpet av våren hadde han null dager fravær. Hans svar på hvorfor denne endringen hadde skjedd, var at det ikke var noen som ga ham opp lenger. Ingen barn drømmer om å motta sosialhjelp. De drømmer om å bli brannmann eller frisør, lege eller advokat, og vi trenger et samfunn som favner alle. Vi trenger en skole som tenker helhetlig, som ser den enkelte og som motiverer og gir kunnskap. Det er mange grunner til det høye frafallet. Det kan være svake grunnleggende ferdigheter som gjør at man ikke henger med på fagene i videregående. Svake faglige ferdigheter gir også lave karakterer, og man kommer dermed ikke inn på førstevalget på videregående. Undersøkelser viser at elever som ikke får førstevalget sitt innfridd, raskere mister motivasjonen og lettere faller fra i utdanningen enn andre elever. Forskning viser imidlertid at tidlig innsats i grunnskolen styrker de grunnleggende ferdighetene hos elevene, og da må en sette inn sterkere ressurser tidlig i skoleløpet. På denne måten kan en hindre at ungdom faller fra senere i utdanningsløpet. Regjeringen har derfor de fem siste årene satt inn betydelige ressurser på tidlig innsats i grunnskolen. Vi ønsker å bryte tradisjonen med å vente og se og håpe at problemene går over av seg selv. Derfor har vi igangsatt økt språkstimulering for de minste, og vi vil gi raskere hjelp til elever som sliter i skolen. Det gjelder å ha et langsiktig perspektiv på å bygge gode utdanningssystemer. Selv om vi har satt inn forsterket innsats tidlig i skoleløpet, tar det likevel noen år før vi ser effekten av denne. Andelen unge menn mellom 20 og 24 år på uføretrygd har økt med 150 pst. de siste årene. Fra 1986 og fram til i dag har det vært en klar nedgang i jobber det er mulig å få med kun 12 års skolegang eller mindre. I framtiden vil vi få et mer krevende arbeidsliv der det etterspørres kompetanse på høyere nivå. For de ungdommene som faller fra, starter det ofte med et så stort fravær på skolen at de mister alle faglige forutsetninger for å kunne fortsette. Oppfølgingstjenestene i fylkene fungerer i varierende grad, og i mange tilfeller følges det svært dårlig opp. Ikke alle foreldre har forutsetninger for eller ressurser til å følge opp barnas skolegang, og det kan ha kommet så langt at foreldrene har en avmaktsfølelse og nærmest gir opp. Regjeringen har satt i gang en rekke tiltak for å hindre frafall: Bedre yrkesveiledning, etter- og videreutdanning av lærere, prøveordning med arbeidslivsfag på ungdomstrinnet og mer fleksible løp på yrkesfag er noen av tiltakene. St.meld. nr. 44 for 2008–2009, Utdanningslinja, som Stortinget behandler førstkommende torsdag, viser til noen av svarene på disse utfordringene. Det finnes ingen revolusjonerende enkelttiltak for å forhindre frafall. Langsiktig og målrettet arbeid på mange felt samtidig er det som gir resultater. Det finnes mange viktige fattigdomstiltak innenfor skolefeltet. Tidlig innsats i grunnskolen og å hindre frafall på videregående er de to viktigste og mest konkrete. Mange av de store sosiale forskjellene finner vi i de store byene, spesielt i Oslo. Bekjempelse av fattigdom handler om å gi folk en jobb å gå til, men det handler også om bosettingsmønsteret, en sosial boligpolitikk og å løfte de generelle levevilkårene. Dette har lokalpolitikere et ansvar for. Oslo er blitt en delt by. Man kunne lese i Aftenposten Aften senest i går ettermiddag at i Gamle Oslo er det 8,4 pst. som mottar sosialhjelp. I Vestre Aker bydel er det bare 1,9 pst. Dette får igjen konsekvenser for skolene. De eneste som kan ta tak i dette, er lokalpolitikere, og der savner jeg handling.