Nikolai Astrup (Høyre), 2010-10-04:
La meg begynne med å rose regjeringen for arbeidet med å verne regnskogen. Dersom vi lykkes i dette arbeidet, vil det ha større betydning for klimaregnskapet enn noe annet tiltak i Norge. Det er derfor helt avgjørende at vi greier å omsette de gode intensjonene i håndfaste resultater som står seg over tid. Det at vi ser ut til å lykkes med et viktig tiltak ute, er imidlertid ingen unnskyldning for stillstand hjemme. Jeg tror de fleste av oss kan være enige om at verken denne eller tidligere regjeringer har gjort nok for å kutte utslippene i Norge. Riktignok er utslippene redusert fra 2008 til 2009, men noe annet ville ha vært overraskende, finanskrisen tatt i betraktning. Det at verken denne eller tidligere regjeringer har gjort nok, er imidlertid ingen grunn til ikke å gjøre mer nå. Det spiller liten rolle for verdens utslipp om Norge greier å redusere utslippene med 20 pst. hjemme innen 2020. Det er likevel viktig at vi leverer på våre løfter – av to grunner. For det første må vi vise vilje til å gjøre vår del av jobben. I motsatt fall mister vi all troverdighet i de internasjonale klimaforhandlingene. For det andre har Norge et ansvar for å vise at det faktisk er mulig å kombinere høy levestandard med lave utslipp. Et høykostland som Norge kan aldri hevde seg på å være billigst. Vi må hevde oss ved å være smartere, bedre, mer innovative og svært omstillingsdyktige. Grønn teknologi er en viktig del av det bildet. Industrien i Norge er f.eks. blant de reneste i verden. Det gir konkurransefortrinn når EUs nye kvoteregime skal utformes, konkurransefortrinn som henger nøye sammen med vår ambisjon om å kutte utslipp – ikke simpelthen å flytte dem. Hvis vi skal utløse det teknologiske kvantespranget som kreves for å redusere utslippene med nær 100 pst. innen 2050, er vi helt avhengige av potente virkemidler. Høyre har derfor foreslått at miljøteknologi skal være et fjerde satsingsområde for oljepengebruk i Norge, utover de tre som Stoltenberg I foreslo, og som Stoltenberg II har forlatt, men som Høyre fortsatt stiller seg bak: kunnskap, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. Det siste er vel det Stoltenberg II-regjeringen kaller voodoopolitikk. Norge har kunnskap, kompetanse og kapital til å være en del av klimaløsningen, og hvis vi spiller kortene våre riktig, trenger ikke klimautfordringen bare å være et problem, den kan også være en mulighet til å skape nye, grønne arbeidsplasser i kunnskapsøkonomien. Teknologiutvikling er helt nødvendig, men ikke tilstrekkelig for å redusere utslippene i Norge. Vi trenger også konkrete tiltak, og det haster å gjennomføre dem. Riksrevisjonens gjennomgang av regjeringens klimapolitikk gir dessverre liten grunn til optimisme. Dommen er klar: Store ord, lite handling, få resultater. Enova, regjeringens viktigste verktøy for å gjennomføre energiomlegging og energieffektivisering, ble også utsatt for flengende kritikk. Faktisk er Norge det eneste landet i Europa uten klare mål for energieffektivisering. Det må være uakseptabelt. Regjeringen kan ikke skylde på opposisjonen. Regjeringen har flertall og må bære ansvaret alene. Men fremtidige generasjoner vil bære regningen.