Anne Enger (Senterpartiet), 2000-10-20:
Som det har fremgått av debatten så langt, er denne forbrukermeldingen meget vid. Vi kan ta opp nær sagt alle spørsmål som angår samfunnsutviklingen. Jeg er glad for det perspektivet, samtidig som det gjør debatten litt vanskelig å forholde seg til. La meg til spørsmålet om globalisering si at det er ingen som mener at vi ikke skal være en del av Internett og de teknologiske mulighetene som ligger der. Men samtidig er vi nødt til å innse at hvis dette skal komme menneskeheten til gode, må vi ivareta det som gjelder miljøutvikling, fordeling og helse. Jeg hadde tenkt å konsentrere meg om tre forhold. Det første er en oppfølging av det jeg tok en replikk på til Trond Helleland, konsentrasjon av makt på kjedesiden. Jeg synes at det har gått langt nok nå. Jeg synes at det også på dette området er viktig at vi sikrer norskbasert eierskap, og hvis det er mulig, bør vi sette på noen bremser i forbindelse med utviklingen av store europeiske og verdensomspennende kjeder. Norge er et lite land, og Norden er et lite marked. Vi er små, og da må vi sørge for å spre makten. Det andre temaet jeg hadde tenkt å si litt om, er mat og matvaresikkerhet. Som det fremgår av innstillingen og forslagene, har vi fra Senterpartiets side her helt klart lagt vekt på føre var-prinsippet. Vi ønsker en meget restriktiv politikk for å sikre folk i Norge sunn og god mat. Det gjelder f.eks. genmat, det gjelder plantevernrester – vi har tidligere snakket litt om matsminke – og det gjelder også en offensiv i forhold til økologisk mat. Antibiotikarester har vi vel også tatt opp i våre merknader. Jeg synes dette er et svært viktig område. I tillegg – så jeg kan komme en eller annen replikk i forkjøpet – mener jeg at vi også som politikere i Norge bør sikre norsk matvareberedskap. Det har det ikke vært så mye snakk om i det siste, men det er viktig å understreke at vi er nødt til å ha en matvareproduksjon, og at vi også må sikre jordvernet i Norge av hensyn til framtiden vår. Til slutt vil jeg si litt om barn og unge og reklame. I går var jeg på Dagligvare Leverandørenes Forenings konferanse i Sandefjord, og der var bl.a. temaet globale utviklingstrekk innen e-business og brand-building på nett, altså merkebygging på nett. Det inntrykket jeg sitter igjen med, er at her skjer det veldig mye, og at de store internasjonale, multinasjonale konsernene er opptatt av å utnytte Internett til å få direkte kontakt med kunder, gjerne ned til 14 år, og skape en profil slik at de kan få tak i opplysninger om enkeltpersoner ved å se på hvem som har handlet på nettet så langt. Det er ganske skremmende perspektiver. Nå er jeg jo ikke lettskremt – så Høyre skal slippe å ta opp det i en replikk, jeg er ikke skremt – men jeg mener at dette er det grunn til å se litt nærmere på. Derfor er jeg glad for at vi i innstillingen på sidene 23 og 24 faktisk har sagt noe om at Regjeringen bør sørge for at det gis anledning til å reservere seg mot denne bruken av navn og adresser på en hensiktsmessig måte. Jeg vil gjerne forsterke det. Jeg synes det er veldig viktig at man følger med her for å forhindre en utvikling som jeg tror de fleste av oss vil være sterkt kritiske til. Da skal jeg avslutte med et oppslag i Dagsavisen fra 10. september i høst. Overskriften er «Det shoppende mennesket», og artikkelen tar utgangspunkt i en undersøkelse som viser at tre av fire unge jenter oppgir shopping som sin hovedinteresse. I motsetning til det shoppende menneske ønsker jeg en samfunnsutvikling som bidrar til å skape det myndige menneske, som kan ta del i utformingen av et samfunn, med plass til alle, og hvor vi sikrer framtida, basert på både rettferdig fordeling, miljø og menneskeverd.