Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Fremskrittspartiet har lagt fram et godt alternativt statsbudsjett, som legger vekt på trygghet, frihet og handlekraft. Vi viser at en med det enorme økonomiske handlingsrommet som staten Norge har, kan bruke pengene på en litt bedre måte og gi bedre tjenester og en bedre hverdag for folk flest. Fremskrittspartiet vil bruke handlingsrommet i norsk økonomi til å redusere skattenivået og redusere byråkratiet. Vi vil stimulere til større investeringer i næringslivet og større investeringer i infrastruktur. Vi vil føre en ansvarlig økonomisk politikk med større respekt for skattebetalernes penger enn det regjeringen framviser. Resultatene av våre forslag vil være at en øker vekstevnen i økonomien, en trygger velferden, og en trygger arbeidsplasser. Statistisk sentralbyrå har gjort beregninger av vårt budsjett i år. De viser at vår politikk er positiv for landet. Vi mener at regjeringen ikke har forstått hva som skaper verdier, når den reiser utenlands og skryter av høye skatter og et stort offentlig byråkrati. En skaper en falsk trygghet når en skyver handlingsregelen framfor seg framfor å diskutere hva skattebetalernes penger brukes til. Det vil gi store problemer når en har feil årsak–konsekvens-analyse i forhold til den situasjonen Norge har. Vi har hatt det veldig bra, men primært, sier SSB, skyldes det store investeringer i oljesektoren. Hvis vi ikke forstår den sammenhengen, er vi ikke i stand til å gjøre noe den dagen oljeprisene kanskje går ned. Der gjør regjeringen en fatal feil. Våre hovedprioriteringer er å øke arbeidslysten, belønne innsats og la folk få leve av sin egen inntekt. Det vil stimulere næringsinvesteringer og kunnskap. Vi vil bruke arbeidskraften bedre ved at vi bygger infrastruktur for å fjerne køer på veier og i helsevesenet. Vi vil få folk i arbeid framfor å la dem stå i helsekø og gå på trygd, og få unge inn i arbeidslivet framfor å ha dem på Nav. Vi satser på trygghet, sikkerhet og beredskap. Vi tar bedre vare på dem som har bygd landet gjennom å redusere skatten for pensjonister, redusere avkortningen for gifte pensjonister og iverksette arbeidet med å fjerne kildeskatten. Vårt budsjett følger opp det forslaget til et nytt og bedre ankerfeste for den økonomiske politikken som vi har fremmet. Vi ønsker å skille mellom statens forbruk og statens investeringer. Vi vil begrense veksten i offentlig sektor. Samtidig vil vi framskynde samfunnsøkonomisk lønnsomme investeringer. Regjeringens forslag til statsbudsjett har rekordhøye 1 065 mrd. kr i utgifter. Vi savner klarere prioriteringer med så mye penger. Vi kan ha større handlekraft og mer respekt for at en forvalter skattebetalernes penger. I det Fremskrittspartiet foreslår, kutter vi statens utgiftsside med 18 mrd. kr. Vi reduserer skatter og avgifter med 23 mrd. kr og omprioriterer fra byråkrati til tjenester, fra forbruk til investeringer. Så balanserer vi budsjettet med 5 mrd. kr mer enn det regjeringen foreslår. Her ber jeg finansministeren høre etter, for han har skrevet en rekke kronikker i landets aviser de siste dagene der han later som om vi ikke erkjenner det. Jo, jeg sier det åpent og ærlig: Vi bruker 5 milliarder oljekroner mer enn det regjeringen gjør. Det er vi stolte av, for det vil bedre vekstevnen i norsk økonomi og gjøre at våre barn og barnebarn får det bedre enn om vi sparer de pengene til lav rente i utlandet. Vi oppretter i tillegg to investeringsselskaper for vei og jernbane etter den modellen som finansministeren selv foreslo i Aftenposten for fire år siden. De selskapene tilfører vi 15 mrd. kr i egenkapital, akkurat som regjeringen tilfører penger til Husbanken, til Petoro, til Statkraft, til Statnett og andre. Pengene vil disse selskapene kunne investere i bedre veier og bedre jernbane, under forutsetning av at de er samfunnsøkonomisk lønnsomme, altså at de gir en avkastning bedre enn det oljefondet får av å låne pengene sine ut til Danmark. Vi antar at ca. 5 mrd. kr av dette vil bli investert i 2013. Vi skjuler ikke disse tallene, finansminister, så du bør slutte å lyve i dine kronikker. Statistisk sentralbyrå har beregnet at selv om vi bruker 10 mrd. kr totalt mer fra oljefondet inn i norsk økonomi, er konsekvensene for norsk økonomi et høyere BNP, høyere sysselsetting og lavere arbeidsledighet, men også lavere inflasjon og lavere rente. Alt det anser jeg for å være en positiv utvikling for norsk økonomi. Det viser at handlingsregelen og den krittstreken regjeringen har tegnet, ikke er det optimale mål for å få en best mulig velferd og en best mulig situasjon i dette landet. Vi kan bruke pengene litt annerledes, og det kan faktisk gå bedre enn det regjeringen vil. Men det handler om å fjerne noen ideologiske og pragmatiske sperrer som denne regjeringen har lagt på seg selv. Regjeringen tror samfunnet skal endres gjennom forbud, økte avgifter og strenge restriksjoner og flere lover. Vi tror på positive endringer. Vi vil stimulere folks atferd gjennom positive skattelettelser. I denne debatten har Arbeiderpartiet allerede forsøkt å si at alle skattelettelser er skattelettelser til de rike. Ja vel: Fremskrittspartiet øker minstefradraget på inntektene med 20 000 kr. Det gir 5 600 kr i skattelettelse til hver person, uavhengig av om du tjener 250 000 kr eller 250 mill. kr. Men i regjeringens verden er altså en som tjener 250 000 kr, blant de rike. Vi fjerner formuesskatten for 100 000 personer ved å øke minstefradraget til 1 mill. kr. Så minstepensjonister med nedbetalt bolig er blant de rike i dette samfunnet, sier regjeringen. Vi øker frikortgrensen fra 40 000 kr til 60 000 kr for å stimulere studenter til å jobbe litt mer i feriene. Så er du student, er du blant de rike. Vi øker skattefradraget for pensjonister, sånn at de pensjonistene som har pensjon på 200 000 kr, får 4 400 kr i skattelettelse. Men da er de åpenbart blant de rike. Vi vil at investeringer på enøk og bevaring av kulturminner blir skrevet av på skatten. Så gjør du energisparing, eller tar du vare på dine gamle bygg, er du også blant de rike. Vi vil gi skattefradrag for treningskort og kollektivkort betalt av arbeidsgiver. Dette har viktige effekter på folkehelsen og for køene inn til byene. Vi kan fjerne problemer på mange områder. Men da er du altså blant de rike, sier regjeringen. Vi fjerner arveavgiften. Hvis du arver fra dine foreldre, er du blant de rike. Vi er uenig i dette. Vi tror disse skattelettelsene målrettet inn på vanlige folk for å bedre hverdagen deres og for å bedre muligheten til å leve av egen inntekt, er positive. Det å begynne en debatt hvor en later som at enhver skattelettelse automatisk går til dem som er aller rikest i dette samfunnet, er fullstendig feilslått. I tillegg er det viktig å stimulere næringslivet til å investere mer. Det er viktig at vi skaper verdier før en fordeler verdier. Vi bedrer avskrivningssatsene for maskiner og skip. Det er litt rart at denne regjeringen advarer mot å ha for lave avskrivningsregler, for da kan du få overinvesteringer på ulike sektorer, f.eks. i miljøteknologi og fornybar energi. Mens en i oljenæringen avskriver en oljeplattform på 6 år, må en vindmølle bli avskrevet på 16–17 år. Det er ikke rart en har et enormt tempo i investeringene på olje, mens det henger igjen litt på en del av industrisiden. Vi oppretter flere såkornfond for å stimulere til nyskaping. Vi oppretter flere satsinger på næringsrettet forskning innenfor grønn teknologi, miljøvennlig energiteknologi, bruk av gass og petroleumsrettet forskning. Vi gjør tiltak for å redusere grensehandelen for å styrke norske dagligvarers konkurranseevne. Men i tillegg ønsker vi at det blir gjort endringer når det gjelder rammebetingelser, sånn at f.eks. norske industribedrifter som vil satse på bruk av gass i Norge, faktisk kan investere i Norge istedenfor å bli sendt til Qatar. Vi tror at vår politikk har en virkning. Vi tror at det er bedre at folk går på jobb enn at de står i sykehuskø. Vi tror at det er bedre at de går på jobb enn at de blir en klient hos Nav. Derfor bevilger vi 1,5 mrd. kr mer til økt pasientbehandling ved norske sykehus, både de offentlige og de private, men vi kjøper også tjenester i utlandet. Vi øker bevilgningene til rehabilitering, til psykiatri og rusomsorg. Vi fjerner arbeidsgiveravgiften for lærlinger. Vi styrker jobbstrategien i Nav med 600 mill. kr, tiltak for arbeidssøkere med 450 mill. kr. Varig tilrettelagt arbeid styrker vi med 229 mill. kr, arbeidsavklaringspenger med 300 mill. kr. Alt dette gjør vi fordi vi ønsker å oppnå et mål, nemlig at færre går på dagpenger, færre mottar sykepenger. Det betyr at når vi har flere folk i jobb, vil de betale mer i skatt. De slipper samtidig å motta trygdeytelser fra det offentlige. Så vi nedjusterer bevilgningene til sykelønn og dagpenger. Og la meg understreke for dem i Arbeiderpartiet som har litt vanskelig for å forstå det: Vi reduserer ikke ytelsene, men vi gjør det mulig heller å gå på jobb enn å være avhengig av overføringer fra staten. Derfor kan vi nedjustere bevilgningene, fordi færre tar imot ytelser. Regjeringen tror visst ikke at sånne sammenhenger fins, når vi ser på utspill fra de rød-grønne de siste dagene. Det forklarer i så fall hvorfor sykehusene kontinuerlig underfinansieres, for regjeringen tror rett og slett ikke at mer penger gir bedre resultat. Boligpolitikk er viktig. Regjeringen har ført en restriktiv arealpolitikk. De innskjerper muligheten til å finansiere boliger i det private markedet, og de innfører tekniske krav som fordyrer boligene. Fremskrittspartiet vil liberalisere arealpolitikken og gi kommunene større handlingsrom. Men vi gjør også grep som gjør at boligmarkedet kommer bedre i balanse. Spesielt innenfor studentboliger kan Stortinget gjøre aktive grep. Regjeringen har snakket om at det burde bli bygd 2 000 studentboliger, men kanskje neste år. Fremskrittspartiet foreslår det i dette årets budsjett. Det vil hjelpe studentene, og det vil hjelpe med balansen i boligmarkedet. Vi vil bygge ut infrastruktur, sånn at bolig- og jobbmarkedene knyttes bedre sammen og man reduserer pendlertiden. Derfor satser vi på kollektivtrafikk og intercitytog. Vi unnlater å ta utbytte fra NSB, og vi satser på nærskipsfart. Vi bruker 900 mill. kr mer til kollektivselskapene, så de kan bygge opp materiell og sette opp flere ruter, og vi foreslår at arbeidsgiverfinansiert kollektivkort skal være skattefritt fra 1. juli. Regjeringen har selv anslått at 175 000 av dagens bilister da vil reise kollektivt, ikke fordi de piskes til det gjennom forbud mot parkering og økte bompenger og sånt, men fordi de får en økonomisk stimulans. Det vil bety enormt mye for å bli kvitt de køene som er inn og ut av de store byene i Norge i dag. Vi oppretter et statlig investeringsselskap for å bygge ut jernbane, primært intercity. Reduserer du pendlertiden, vil det være mer attraktivt for folk i østlandsområdet å bosette seg i Hamar, Skien og Halden og områdene imellom. Men så lenge vi har dagens finansieringsmetode, kommer ikke dette prosjektet til å bli realisert på mange tiår. Vi må få realisert det i løpet av ti år. Så satser vi mye på vei. Regjeringen skal ha ros for at de har økt bevilgningene – det stikker vi ikke under stol. Men det er meningsløst når en del av denne finansieringen kommer ved at en skal bruke bompenger, der en altså låner penger dyrt i utlandet istedenfor å bruke av den oljeformuen som vi allerede har, men som vi i dag låner billig til utlandet. Det er en økonomisk kostnad for våre barn at vi utsetter veiprosjekter som alle er enige om at burde bli bygd. Regjeringen har selv gitt tall som viser at hvis vi hadde brukt penger på å bygge én kilometer vei i 1998 istedenfor at pengene ble spart i oljefondet, og tatt dem ut i dag for å bygge den samme kilometeren, hadde vi ikke fått én kilometer vei, vi hadde fått 0,74 kilometer. Det betyr at det å framskynde lønnsomme veiprosjekter er ikke å stjele penger fra våre barn, men å gi dem bedre veier og samtidig la være å dytte ekstrakostnader over på våre barn, som dagens regjering gjør. Så skryter regjeringen av at de bruker 100 mrd. kr mer i en tiårsperiode på veiinvesteringer enn det en la opp til tidligere. Det er veldig bra. Men det er ingen i denne sal som har protestert mot det. Problemet er bare at en har en handlingsregel som i utgangspunktet skulle gå til infrastruktur, forskning og rammebetingelser for næringslivet. I løpet av den samme tiårsperioden vil det innenfor handlingsregelen være tilgjengelig 1 644 mrd. kr ifølge regjeringen. Kun 100 av dem blir brukt til infrastruktur. Det burde regjeringen heller fokusert på. Det betyr at de er langt fra å oppfylle intensjonene med handlingsregelen som de selv gjennomførte. Så har samferdselsministeren den siste helgen vært ute og skrytt av at en bruker mer på veiinvesteringer enn forrige regjering. Ja, totalt har en brukt 27 mrd. kr mer på veiinvesteringer på åtte år enn det regjeringen Bondevik la opp til. Men i samme periode har en investert over 3 000 mrd. kr i utlandet. Da må en spørre: Hvor får en mest igjen for de pengene? Vi vil investere litt mer av dem på bedre veier i Norge. Så er det en del tekniske ting med budsjettet som jeg vil påpeke – ikke fordi jeg bare skal glede statsministeren, som synes alt med tall og sånt er gledelig, men for å vise hvordan regjeringen er selvmotsigende i en del av de tingene de gjør. Regjeringen har f.eks. sjarmert miljøbevegelsen med å si at de oppretter et klimatiltaksfond, som skal finansieres med obligasjonsrenter. Det de ikke sier, er at de i dette budsjettet fjerner Kulturminnefondet, som er finansiert akkurat på samme måten, og begrunnelsen for at de fjerner det, er at det ikke er en hensiktsmessig måte å finansiere kulturminnesatsing på. I fjor fjernet de Forskningsfondet med den samme begrunnelsen, at det å ha finansieringsmetoder gjennom fond som er basert på renteinntektene, er uforutsigbart. Men plutselig er det en glimrende måte å finansiere klimatiltak på. For meg handler det om å lure noen til å tro at du satser, mens du i realiteten avspiser dem med småpenger. Vi har også sett at Arbeiderpartiet i denne debatten begynner å slutte å snakke om hvor viktig handlingsregelen er fordi den angivelig gir oss en kontroll på økonomien. Handlingsregelen styrer hvor mye penger du offisielt kan bruke inn i statsbudsjettet, med et anslag på rundt 4 pst. Men den styrer ikke hvor mye oljepenger du kan ta fra oljefondet for å investere i oljenæringen, i vindkraftbransjen, i mye av det andre, så lenge det er statlige selskaper med statlige styrer. Så handlingsregelen legger begrensninger for hva Stortinget får lov til å prioritere av oljeformuen vår, men den legger ikke begrensninger hvis du bare har et statlig styre som gjør det i et statlig selskap. Jeg vil påstå at Stortinget bør stå over de statlige styrene i statlige selskaper når det gjelder å bruke penger. Regjeringen skryter av at de bruker 26 mrd. kr mindre enn det handlingsregelen åpner for. Det betyr at selv om Fremskrittspartiet bruker 10 mrd. mer, ligger også vi godt innenfor handlingsregelen. Det bør regjeringen ta inn over seg når de kritiserer oss. Men det regjeringen ikke sier, er at Petoro får 28 mrd. kr til å investere på norsk sokkel. Så vi bruker altså mer oljepenger inn i norsk økonomi enn det handlingsregelen i utgangspunktet tillot, og det i en tid der det meste går bra i Norge. Det sier litt om en retorikk som ikke henger sammen.