Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-26:
Forslaget innebærer at priskontrollen ved erverv av landbrukseiendom avvikles. Jeg er enig med komiteens flertall i at dette forslaget bør avvises. Priskontrollen ved erverv av landbrukseiendom følger av konsesjonsloven § 9. Ved avgjørelser av søknader om konsesjon for erverv av eiendom som skal nyttes til landbruksformål, skal det bl.a. legges vekt på om den avtalte prisen tilgodeser en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. Med en samfunnsmessig forsvarlig pris forstås en pris som bidrar til å realisere målene i landbrukspolitikken. Det gjelder mål som å forbeholde landbrukseiendommer for aktive yrkesutøvere, sikre rekruttering til næringen og å gi yrkesutøverne økonomisk og sosialt tilfredsstillende forhold. Prisnivået på landbrukseiendommer må da ikke ligge høyere enn at en med normal god utnyttelse av eiendommens driftsgrunnlag kan oppnå et tilfredsstillende økonomisk resultat. Dette er etter min mening viktige mål. Forslagsstillerne hevder at priskontrollen må oppheves fordi kontrollen er til hinder for at landbrukseiendommer kommer på salg. Det antydes i den forbindelse at prisstigningen for landbrukseiendom ikke har vært like stor som prisstigningen på boliger, slik at selgere ikke er i stand til å kjøpe seg en alternativ bolig. Jeg anbefaler en noe mer kunnskapsbasert inngang til saken framfor den ideologiske inngangen som mange fremmer her i denne sal. Statistisk sentralbyrå har på sine nettsider lagt ut en egen figur som viser prisutviklingen for boliger, landbrukseiendommer og fritidsboliger for perioden 2000–2009. Den som tar seg bryet med å se på figuren, vil finne at prisutviklingen for boliger og landbrukseiendommer er nokså sammenfallende i den aktuelle perioden. Prisene for fritidsboliger varierer imidlertid mye. Det er heller ikke statistisk belegg for å hevde at omsetningen av landbrukseiendommer hemmes på grunn av eksistensen av juridiske virkemidler, herunder priskontroll eller endringer i virkemidlene. Omsetningstall fra Statistisk sentralbyrå som gjelder eiendommer registrert i landbruksregisteret, viser nemlig ingen nevneverdig forskjell i utviklingen i omsetning for eiendommer over konsesjonspliktig størrelse, eller under slik størrelse. Debatten om priskontroll må forankres i dette og i det forhold at prisøkningen på landbrukseiendom i de senere årene har vært stor. Etter min mening bør ikke priskontrollen utpekes som hovedårsaken til at utbudet av landbrukseiendommer på salg ut av familien ikke er større enn det er. En doktoravhandling av Frode Flemsæter fra Norsk senter for bygdeforskning viser at tilknytning og slektsfølelse i mange tilfeller har betydelig større betydning for om eier vil selge en eiendom, enn regelverket. Det oppfatter jeg er i overensstemmelse med erfaringer som mange av oss har. Selv om jeg ønsker et større utbud av landbrukseiendommer i markedet og vil stimulere til det, er det absolutt klare grenser for hvilke virkemidler som kan tas i bruk for å få dette til. Vi kan ikke tvinge eierne til å selge sin egen private eiendom. Som oppfølging av signalene fra Stortinget i forbindelse med behandlingen av lovforslagene til endringer i eiendomslovgivningen i 2009 sendte jeg våren 2010 ut rundskriv med justeringer i priskontrollen. Priskontrollen for bebygd eiendom ble koblet til de nye arealgrensene for odlingsjord og boplikt. I tillegg ble den nedre beløpsgrensen for hvilke bebygde eiendommer som skulle omfattes av kontrollen, doblet til 1,5 mill. kr, og det ble lagt opp til at kommunene kunne legge på et påslag på boverdi på inntil 1,5 mill. kr. Det ble altså senest i fjor gjort endringer i priskontrollen som tar sikte på å stimulere til et større utbud av eiendommer. Jeg ønsker å komme tilbake til flere faktiske opplysninger knyttet til priskontroll i forbindelse med den stortingsmeldingen om landbrukspolitikk som er varslet i Soria Moria-erklæringen. Jeg er for min del ikke i tvil om at en høy eiendomspris stiller høyere krav til inntjening for kjøpere av landbrukseiendom. Denne belastningen er størst de første årene etter overtakelse. En økning i pris vil kanskje særlig være til ulempe for de yngste kjøperne som regelmessig må antas å ha mindre egenkapital enn de eldre. Prisøkningen har på den andre siden mindre å si for deltidsbrukere, særlig i områder med god tilgang på arbeidsplasser i sentrale områder. Ved høyere eiendomspriser vil også kapitalbehovet øke hos de aktive jordbruksbedriftene, og en større kapital skal ha avkastning. Det vil dermed påvirke resultatmål for lønnsomhet i jordbruket som inneholder godtgjøring til kapitalen. Formålet med priskontroll er å ivareta hensynet til den som skal inn i landbruksnæringen, ikke den som skal ut av næringen, slik mange representanter her i salen har understreket tidligere i debatten. Sett i lys av at prisutviklingen de siste årene har gått i retning av mye høyere priser, er det grunn til å anta at en ved å oppheve priskontrollen risikerer at situasjonen forverres, særlig for yngre næringsutøvere uten nevneverdig egenkapital. Selv om jeg har forståelse for at investeringslysten kan svekkes for den som skal ut av næringen, mener jeg derfor at priskontrollen etter en samlet vurdering bør bestå.