Sveinung Stensland (Høyre), 2015-10-20:
Jeg vil også gjerne takke interpellanten for en viktig interpellasjon – og de andre talerne til nå for en god debatt. Jeg mener at demokratiet står i fare når en begynner å ta det for gitt. Hvis en ser på oppslutningen om grunnlovsdagen, 17. mai, er det jo ingenting som tyder på at vi tar Grunnloven for gitt, slik som vi feirer Grunnloven. Men valgdagen burde være en like stor festdag, det er jo da vi manifesterer de rettighetene som borgerne gis i form av stemmeretten, et sentralt punkt i det frie demokratiet. Det har blitt sagt mye her om hvorfor folk ikke stemmer. Jeg tror en annen faktor er følelsen av avmakt, i den forstand at i en del tilfeller er det vanskelig å peke på hvem som faktisk bestemmer i saken. Det er litt for mange som kan si nei. En opplever at en har fått igjennom en sak i kommunestyret, så kommer det noen i fylkestinget og mener noe annet, og så kommer det et tredje ledd og mener en tredje ting, og vi har diverse statlige etater som også virker inn her. Den følelsen av avmakt brer seg både blant velgere og blant en del lokalpolitikere. Det må vi ta på alvor. Jeg er helt overbevist om at ansvaret for engasjementet rundt politikken må ligge hos politikerne, og i vårt samfunn har vi valgt å organisere oss i politiske partier. Det er de politiske partiene som har ansvaret for engasjementet, og den lave valgdeltakelsen er mest av alt en dom over vår evne til å engasjere folket. Jeg har selv vært medlem av fem nominasjonskomiteer i min relativt korte politiske karriere. De gangene jeg har vært det i kommunepolitikken, har det vært et svært tungt arbeid, og den tyngste delen av det har vært å få en balanse i listene, å få et tilstrekkelig antall av begge kjønn, folk som virkelig brenner for å være med i lokalpolitikken. Det er min erfaring – selv om den er høyst spinkel og på eget grunnlag – at det er vanskelig å få det brede lag av folket til å stille seg til disposisjon for å stå på lista, og jeg tror det vises igjen i valgdeltakelsen. Engasjementet om kommunestyrene rundt omkring er ikke alltid like stort. Så litt til forskjellige virkemidler: Jeg vil ikke bestride det som statsråden tok opp om at elektroniske valg kanskje ikke var en suksess, men tilbakemeldingene fra Sandnes, en stor kommune i Rogaland, er at i år, da de ikke hadde elektroniske valg, var det vanskeligere å få folk til å stemme. Det var folk som gikk hjem fra stemmelokalene fordi det var kø når en gikk over til kun ordinære valg. Dette med kvinner i kommunestyrer er interessant. I min hjemkommune, Haugesund, er det altfor få kvinner. Det samme gjelder i nabokommunen Karmøy, mens det i Tysvær var en kvinnelig politiker som tok initiativ til en tverrpolitisk samling for kvinnelige kandidater, og der oppnådde en en høyere kvinneandel enn i de andre kommunene. Det viser at hvis en adresserer problemet tidlig nok, kan det hjelpe. Det er også, igjen, noe som ble gjort av politiske partier, og jeg tror det er der vi må gå inn. Vi kan ikke løse dette gjennom statlige direktiver; vi må løse det gjennom partiene, mener jeg. Så er det dette med personifiseringen av politikken. Det tror jeg slår ut begge veier. Det er blitt et veldig jag etter personlige profiler, men vi må vel være så ærlige og si at i lokalpolitikken er det utholdenhet over tid som teller. Det er langdryge prosesser, og en trenger politikere som er villige til å stå løpet ut. Men personifiseringen – og sosiale medier – gjør også at det er en større belastning i dag å være lokalpolitiker, fordi en veldig fort blir hengt ut hvis en gjør noe eller sier noe som går på tvers av folkemeningen. Jeg mener – i likhet med foregående taler – at retten til å stryke må på plass. Jeg mener at når en har en liste som partiet har satt opp, er det slik at en blir tvunget til å stemme på folk en kanskje ikke har tillit til. Hvorfor skal den makten tilligge partiene alene? Spesielt i kommunevalg er det viktig at en får tilbake retten til å stryke. Dette med å slå sammen valg vil jeg advare mot. Det med førstegangsvelgeres stemmerettsalder er ett moment, men jeg tror det vil slå veldig hardt ut i den lokale valgkampen. I år så vi at det var de rikspolitiske spørsmålene som fikk mest oppmerksomhet i valgkampen. Hvis vi har ett felles lokal- og riksvalg, vil det slå ut i enda større grad. Men mest av alt må lokalpolitikken bli mer relevant. Det må bety noe for folk hvem som bestemmer, en må se forskjell. Og ser en på konstitueringen rundt omkring, ser vi at det er veldig mange forskjellige allianser, og alle vet at blander en alle fargene i fargeskrinet, blir ikke fargen så fin etter hvert.