trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-07:
Dette har i grunnen vært en artig og spennende dag. Det har skjedd mye inne i salen, og det har skjedd mye i kulissene, i vandrehallen og i korridorene. Slik jeg forstår journalistene, er det nå en stor diskusjon om hva som egentlig har skjedd i kulissene, hvem som har snakket med hvem, og hvem som har snakket først med hvem og hatt gode ideer, og lite om det sentrale som foregår inne i salen. Jeg har også spekulert på hva som egentlig har skjedd, og hvorfor det er blitt så mye hurlumhei om stortingsregjereri og krisestemning. Jeg er kommet til at det kun kan være én som har hatt en fast hånd med regien, nemlig stortingspresident Kirsti Kolle Grøndahl, for hun har jo veldig gjerne ønsket å få stor oppmerksomhet omkring seminaret mandag og tirsdag. Og det er det blitt, med eller uten hennes regi. Og jeg synes faktisk det er fint at en del har satt søkelyset på konstitusjonelle spørsmål, eventuelle ulemper med at Stortinget fatter beslutninger og gir instrukser til Regjeringen, det være seg detaljerte eller ikke detaljerte, og at dette også er temaer som drøftes i et litt større perspektiv. I så måte synes jeg faktisk at dette har vært en god opptakt til dette stortingsseminaret som sannsynligvis – håper jeg i hvert fall – også vil være begynnelsen til noen flere studier, undersøkelser og vurderinger av hvorledes vi organiserer styringen av det norske samfunn. Men det at noen har snakket sammen og kommet til sunn fornuft og har fått til en løsning på det som så ut til å kunne bli vanskelig, må jo være det vesentligste, og det må være positivt, selv om noen er sure fordi de har gått glipp av en skikkelig batalje og kanskje regjeringsproblemer eller -skifte. Så jeg synes dette har vært en bra dag for Stortinget. Man har løst et problem og kommet fram til en god enighet. For eksempel har selv statsministeren fra talerstolen bekreftet at SIVA skal ha en sentral rolle i det som blir IT- og kunnskapssenteret på Fornebu, og da er i hvert fall vi i Fremskrittspartiet tilfreds med både det som blir I-vedtaket og den understrekningen fra statsministerens side. Det er vel også slik i politikk som det er i lønnsoppgjør, at det kanskje av og til må toppe seg litt på slutten for at man skal få til fornuftige løsninger og fornuftige innrømmelser. Og det er egentlig overhodet ingen grunn til for Stortinget å skamme seg over at man har fått en løsning på noe som så ut til å kunne gå riktig ille, sett med våre øyne, fordi vi ikke ønsker og ikke har hatt noe ønske om noe regjeringsskifte. Så til slutt: La meg bare få lov til å gjøre oppmerksom på at jeg vil anbefale Fremskrittspartiets gruppe å stemme imot forslaget fra Kristin Halvorsen, i og med at dette nettopp er temaet for seminaret, og det er det som skal komme i gang. Og det er ikke nødvendig å be Presidentskapet å gjøre en jobb som Presidentskapet ikke skal gjøre.
Kirsti Kolle Grøndahl (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Jeg tror verken jeg skal påta meg æren eller belastningen når det gjelder regien av dagens debatt. Jeg ber om ordet for å kommentere det forslaget som Kristin Halvorsen har tatt opp på vegne av SV, og som er knyttet til denne bestemte saken. Som Carl I. Hagen nettopp nevnte, vil Stortinget mandag og tirsdag avholde et seminar som det er tatt initiativ til fra Presidentskapet. Dette seminaret vil omhandle temaet «Trenger vi konstitusjonelle reformer?». Dagens debatt gir et godt belegg for at det kan være behov for et slikt seminar, men det er ikke årsaken til at dette seminaret holdes. Dette seminaret ble besluttet avholdt allerede i oktober i fjor. Men siden jeg regner med at den mer generelle problemstillingen som tas opp i Kristin Halvorsens forslag, vil være et av elementene på dette seminaret, og som trolig også vil bli fulgt opp i utredninger etter seminaret, vil jeg under disse omstendighetene anbefale Stortinget å votere mot forslaget fra Kristin Halvorsen.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-07:
Jeg vil vise til debatten i Odelstinget om denne saken vedrørende betaling og innkreving av skatt. I den sammenheng hadde Fremskrittspartiet og Høyre avvikende synspunkter i forhold til flertallet. Derfor tillater jeg meg å fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Romertall II – § 23 nr. 1 annet punktum antas å burde utgå.»
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-07:
Jeg vil nok en gang vise til diskusjonen i Odelstinget. Den var grundig i denne store saken, som vedrører ligningsloven og ligningsforvaltningen. Alle partier hadde innspill. Jeg vil nøye meg med å fremme tre forslag. Det er først et forslag på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre, som lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 6-17 nr. 3 første punktum antas å burde lyde:«Skattyter skal ha kopi av oppgaver som nevnt i §§ 6-16 c og 6-13 nr. 3 innen 5. februar i året etter inntektsåret, såfremt annen frist ikke er gitt i egen forskrift.»§ 8-8 nr. 1 annet punktum og § 10-2 nr. 2 annet og tredje punktum antas å burde utgå.» Så har jeg også et forslag på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre og Sosialistisk Venstreparti. Det lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 9-2 nr. 4 nytt annet punktum antas å burde lyde:«Når skattyter har levert forhåndsutfylt selvangivelse og er omfattet av den første skattelisten som legges ut, skal klage over ligningen leveres innen 15. august eller innen seks uker etter at utleggingen ble kunngjort.»§ 4-7 nr. 3 antas å burde utgå.» Sist, men ikke minst, er det et forslag fra Fremskrittspartiet, Høyre, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti. Det lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 3-9 nr. 1 annet punktum antas å burde lyde:«I sak om tilleggsskatt skal de utarbeide forslag til vedtak.»§ 8-4 antas å burde lyde: 1. Ligningskontoret treffer avgjørelser vedrørende ligningen etter dette kapittel som ikke i lov eller forskrift er lagt til annen ligningsmyndighet. Ligningsnemnda treffer avgjørelse om tilleggsskatt. Ligningsnemnda kan delegere sin myndighet etter annet punktum til ligningskontoret unntatt i saker om tilleggsskatt etter § 10-2 nr. 1.2. Ved de særskilte sentrale ligningsmyndigheter som angitt i § 2-4 første ledd bokstav a og b, er avgjørelsesmyndigheten under ligningen lagt til ligningsnemndene. Disse nemnder kan delegere sin myndighet etter denne bestemmelse til de respektive sentralskattekontorene. Myndigheten til å ilegge tilleggsskatt etter ligningsloven § 10-2 nr. 1 kan likevel ikke delegeres.3. Ved den særskilte sentrale ligningsmyndighet som angitt i § 2-4 første ledd bokstav c, følger avgjørelsesmyndigheten under ligningen petroleumsskattelovens regler.»»
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-07:
På vegne av Fremskrittspartiet og Høyre vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-07:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om denne saken. På vegne av Fremskrittspartiet og Høyre vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Romertall I§ 2§ 5 første ledd nr. 1 a), b), e), f), g) og h)§ 5 første ledd nr. 3 annet leddNy § 5 aNy § 5 b første ledd nr. 1, 2, 3, 4, 6, 7 og 8 og andre, tredje og fjerde ledd§ 13§ 14 første ledd§ 14 annet ledd nr. 15 annet avsnitt første punktum§ 14 annet ledd nr. 5 nytt tredje avsnitt§ 16 første ledd nr. 4 nytt annet punktum antas å burde utgå.§ 13 annet og tredje ledd antas å burde bestå Romertall II antas å burde utgå.» For øvrig er det mange viktige detaljer i denne saken, men jeg henviser til den debatten som var om dette, og til særmerknadene fra disse to partiene vedrørende merverdiavgiftsloven.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-07:
Markedsføringsloven er en viktig lov. Når det gjelder hensynet til de næringsdrivende, har vi hatt en inngående debatt om de henvendelser som de næringsdrivende får, uten at de selv kan håndtere disse på en skikkelig måte, da de ikke har rett til å velge selv om de vil motta informasjon fra folk som henvender seg til dem. På bakgrunn av den diskusjonen som var i Odelstinget, og på bakgrunn av det synet vi har i Fremskrittspartiet, og som også deles av Høyre, vil jeg på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre fremme følgende forslag – og ber om at man hører nøye etter, for jeg tror dette er ganske viktig, spesielt for partiet Venstre ut fra det de har hevdet og sagt før, så jeg håper at vi kan få støtte fra Venstre i denne saken: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Ny § 2 b første ledd antas å burde lyde:«Det er forbudt i næringsvirksomhet uten mottakerens forutgående samtykke å rette markedsføringshenvendelser til forbrukere ved hjelp av telefaks eller automatisert oppringningssystem(taleboks) (taleboks)
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-12-07:
På vegne av Høyre vil jeg fremsette følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 6-32 første ledd annet punktum antas å burde lyde:«Minstefradrag som beregnes av og gis i inntekt som omfattes av § 6-31 første ledd a, c, d eller e eller annet ledd fastsettes til et beløp som svarer til 24 pst. av denne inntekten.»Nåværende annet, tredje, fjerde og femte punktum blir tredje, fjerde, femte og sjette punktum.§ 6-80 tredje ledd første punktum antas å burde lyde:«Særfradraget skal være 5 200 kroner for hver forsørget person, inntil 4 personer.»§ 6-81 første ledd bokstav a antas å burde lyde:«Fra og med den måned skattyter fyller 70 år, gis det et særfradrag i alminnelig inntekt på 1 529 kroner pr. påbegynt måned. Ektefeller har samme rett til samme særfradraget som enslige.»§ 6-81 annet ledd antas å burde lyde:«Fra og med den måned skattyter mottar foreløpig uførestønad etter folketrygdloven § 12-16 eller uførepensjon fordi ervervsevnen er satt ned med minst 2/3, gis det et særfradrag i alminnelig inntekt på 1 529 kroner pr. påbegynt måned.»§ 15-5 annet ledd antas å burde lyde:«Fradraget gis ved skatteberegningen med 15 600 kroner i klasse 1 og 31 200 kroner i klasse 2, men får ikke virkning ved beregning av trygdeavgift og toppskatt.»»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-12-07:
Jeg vil vise til debatten i Odelstinget om angrerettloven. Der hadde Kristelig Folkeparti og Senterpartiet et forslag til § 12 nytt annet ledd. Dette ble forkastet, og vi finner da ingen grunn til å ta det opp igjen i Lagtinget.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
Jeg tillater meg å foreslå Øyvind Korsberg og Ursula Evje.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
La meg først få lov til å be presidenten og Presidentskapet vurdere om det ikke i innledningen til slike redegjørelser, når det er dissens i komiteen, skal gjøres oppmerksom på det overfor Stortinget. Fremskrittspartiet fremmet forslag i finanskomiteen om fri taletid, ingen begrensninger, og etter det jeg har fått opplyst, er det også protokollført. Jeg synes det ville være naturlig om Presidentskapet vurderte om det i slike tilfeller, når flertallsinnstillingen til taletidsfordeling blir lagt frem, skal fremgå av presidentens redegjørelse at det er et flertall, altså at det eksisterer et mindretall. Fremskrittspartiet fastholder sin holdning fra finanskomiteen, og jeg vil fremme forslag om at det ikke innføres noen taletidsbegrensninger, eller fordelt taletid, men at man følger forretningsordenen slik som den foreligger. Vi vil fremme forslag om at forretningsordenens regler om taletid følges.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
Debatten om det er avsluttet. Det ble ringt til votering, så det er votering nå, president.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
Valgerd Svarstad Haugland snakket også, så vidt jeg oppfattet, om forutsigbare rammevilkår. Var det ikke da et rammevilkår i forbindelse med budsjettet for år 2000 at bensinprisen skulle koste ca. 8,90 kr pr. liter, og det tilsvarende for diesel? Det som alle forbrukere, lønnsmottakere, forholdt seg til, var selvsagt prisen i pumpene. Synes ikke da Valgerd Svarstad Haugland at det ville vært naturlig at man, når oljeprisen gikk opp og man fikk ekstraordinære milliarder i inntekter, brukte noe av det til å holde det rammevilkåret som bensinpris og dieselpris var i budsjettet? Det er mitt første spørsmål. Det andre går på underskuddene i sykehusene. Hun vil ikke akseptere at man skal kunne gjøre noe med det på slutten av et år. Mitt poeng er jo nettopp at for noen år siden var også Valgerd Svarstad Haugland og Kristelig Folkeparti med på å fjerne 7 milliarder kr i gjeld som Gardermobanen hadde. Og istedenfor å ha inndekning, som finansministeren ellers er så påpasselig med, som han ikke hadde sjanse til å greie innenfor sine egne bestemmelser den gangen, så laget de den finurlige begrunnelse at dette var jo utgifter som hadde påløpt, for en aktivitet som var gjennomført, og derfor ble det ikke noe press i arbeidsmarkedet og i anleggssektoren hvis man bevilget ettergivelse av denne gjelden på 7 milliarder kr – for så vidt helt korrekt. Men det samme gjelder vel også sykehusene, at det underskuddet de nå har opparbeidet seg, er for aktivitet som er gjennomført, og de underskuddene må dekkes inn i de nærmeste årene og vil gå ut over pasientbehandlingen. Hvorfor kan man ikke også for sykehusene ettergi en gjeld når man kunne det for Gardermobanen?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
Per-Kristian Foss sa noe helt i begynnelsen av sitt innlegg som jeg håper jeg misforstod, men gjerne vil ha oppklart, nemlig at en bevilgning for å kjøpe operasjonskapasitet i utlandet var en engangsoperasjon. Jeg håper jo at dette vil være en vedvarende ordning, i hvert fall så lenge vi har behov for å kjøpe operasjonskapasitet eller behandlingskapasitet i utlandet fordi vår egen er for liten. Og selv i en situasjon som er normal, ville det vel være en fordel at et land som særlig Per-Kristian Foss hevder har mangel på arbeidskraft og har press i økonomien, faktisk prøver å finne nye måter å importere varer og tjenester på så lenge de er fullt forsvarlige og så lenge vår egen utenriksøkonomi tilsier mulighet for det. Så jeg vil gjerne be Per-Kristian Foss klargjøre om man bør fortsette med dette i hvert fall inntil vi har en akseptabel situasjon i Helse-Norge, med mye kortere ventetid, eller rettere sagt, ikke noe særlig ventetid i det hele tatt, og at dette må fortsette inntil behovet eventuelt er dekket. Og man kan for så vidt godt fortsette med det hvis det er slik at vi har en situasjon med god utenriksøkonomi og press i innenriksøkonomien. Så til det andre spørsmålet mitt: Høyre er med på en merknad hvor det står: «Økt satsing på helse gjennom kjøp av helsetjenester i utlandet vil ikke skape press i norsk økonomi.» Vil hr. Foss da være enig i at vårt nåværende budsjettsystem, og gjerne bevilgningsreglement, som ikke skiller mellom kjøp av varer og tjenester i innlandet, som skaper press i økonomien, og kjøp av varer og tjenester i utlandet, som ikke gjør det, faktisk er med på å lage hindringer for noe som det ellers kunne være fornuftig at den norske stat og Stortinget gjorde, og at vi kanskje burde se på dette systemet på en litt bredere basis?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Jeg har for så vidt ikke noe mer å si om pådriveransvar og koordineringsansvar. Vi er klar over at det er et veldig stort arbeid, men tross alt er det viktigste her det politiske påtrykk som skal gjøres, og de initiativ som skal tas, og det føler vi er best ivaretatt på den måten vi har organisert det. Når det gjelder verdenskonferansen: Jeg oppfattet det slik at Bondevik i sitt første innlegg spurte om to konferanser, den ene var den europeiske, som allerede er avholdt, og den andre var verdenskonferansen, som skal holdes neste år. Der har vi allerede nedsatt en forberedende komite. På den konferansen som var i oktober, hadde vi et aktivt samspill bl.a. med de frivillige organisasjonene, og det vil vi også fortsette med foran verdenskonferansen, som vi anser for å være en meget viktig konferanse for å få satt fokus på rasisme og rasediskriminering. Vi har for øvrig også i det partiet som Regjeringen er utgått fra, tatt initiativet til at de forskjellige politiske partiene skriver under et charter der man forplikter seg til å arbeide mot rasisme og rasediskriminering. Mange europeiske partier har skrevet under – de store kristeligdemokratiske partiene i Europa har gjort det, det konservative partiet i Storbritannia har gjort det – og i dette charteret forplikter man seg også til ikke å inngå forpliktende samarbeid med partier som pisker opp rasisme i sine land. Det anser vi for å være en meget viktig del av det arbeidet som gjøres internasjonalt nå. Når det gjelder pilotprosjektet, kan jeg bare henvise til det jeg sa i innlegget. Vi vil følge opp det initiativet som er tatt i en dialog med næringslivet, og når vi får på plass dette instituttet, vil vi selvfølgelig vurdere Kristelig Folkepartis syn på hvordan dette kan organiseres.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
De bilaterale kontaktene mellom USA og Norge er selvfølgelig svært gode. Det gjelder ikke bare på myndighetsplan, men det gjelder også på partiplan. Det er her i debatten redegjort for at Høyre har gode kontakter med det republikanske partiet og har tatt opp dette spørsmålet med dem, og jeg går ut fra at andre politiske partier tar opp dette i kontakter man har med politiske krefter i USA. Det er veldig gledelig. Vi tar det også opp i bilaterale kontakter på myndighetsplan, men det kan ikke komme i stedet for eller være en begrunnelse for at man ikke også skal la norske frivillige organisasjoner arbeide mot dødsstraff i USA. Jeg går ut fra at man står fast ved det som er flertallets syn, at dødsstraff skal vi bekjempe, og at man ikke kan legge én måte å arbeide på til grunn for ett land og en helt annen måte å arbeide på til grunn for andre land i dette spørsmålet. Jeg vil sette pris på at man kan arbeide mot dødsstraff i alle land, og at frivillige organisasjoner, myndigheter og politiske partier kan arbeide mot det, uansett i hvilket land det er. Så jeg vil si at jeg støtter den flertallsinnstillingen som foreligger fra utenrikskomiteen.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Jeg så ikke det TV-programmet, så jeg kan ikke kommentere akkurat innholdet i det. Men generelt sett vil jeg si at det er mange som i dag er viktige samfunnsaktører innenfor presse, politikk og andre områder, også næringslivet, som etter min oppfatning bedømte ikke bare historien, men også det som foregikk i samtiden, på en helt gal måte. Da demonstrasjonstogene gikk her i byen med bilder av Stalin og Lenin – jeg husker det godt – ble jeg selv svært rystet og lurte på hvordan dette kunne foregå, når man visste om hva som faktisk hadde skjedd under Stalin, når man visste om hva som hadde skjedd i Kambodsja under Pol Pot. Jeg ble selv rystet over det, og har i en bok skrevet om hvordan dette i det hele tatt kunne foregå. Det er min kommentar til det. Denne historien kan man ikke sette noen strek over, det bør man ikke gjøre. Jeg har i hvert fall ikke til hensikt å bidra til at det blir gjort. Men det var svært mange innenfor presse, politikk og næringsliv, folk som har stillinger innenfor et bredt samfunnsområde i dag, som dessverre ikke var i stand til å se hva historien hadde vært, og hva samtiden faktisk hadde brakt, på det tidspunkt da dette foregikk.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Jeg vil gjerne få lov å presisere at når det fra statsministerens side under Bülent Ecevits besøk her i landet ble sagt at Tyrkia er på rett vei, betyr ikke det at vi er fornøyd med Tyrkia, men man har tatt noen skritt i riktig retning. Vi vil fortsette å både legge press på og ha dialog med Tyrkia når det gjelder menneskerettighetsspørsmål, spesielt når det gjelder behandlingen av kurderne. Forsøk på å definere kurderne ut som en folkegruppe som har rettigheter, bl.a. rett til språk og kultur, har vi hele tiden tatt avstand fra, og vi har hele tiden en dialog med Tyrkia om det. Når det gjelder eksport av våpen, selger ikke vi våpen til Tyrkia som kan brukes i den interne konflikten i Tyrkia. Men Tyrkia er jo en del av NATO, så det dreier seg om de våpnene som har sammenheng med fellesforsvaret i NATO. Noe annet er det ikke snakk om når det gjelder våpeneksport til Tyrkia.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-11-14:
Det er min oppfatning at disse spørsmålene er for viktige til å brukes i en intern kiving om hvem som er best i klassen. Det har aldri vært min mening å gjøre det, annet enn å registrere at vi fra midten av 1980-tallet og fram til i dag har hatt en stigende fokusering på menneskerettigheter, både i domstolene, i den norske opinionen og i den politiske debatten. Det tror jeg mange av oss skal dele æren for. Og jeg har ikke noe problem med å dele ut ære til tidligere regjeringer også for å ha bidratt til en slik positiv utvikling. Jeg vil understreke at den forrige regjeringen, som la fram den stortingsmeldingen vi i dag behandler, prioriterte dette så høyt at man valgte å ha en egen statsråd som koordinerte arbeidet i en regjering hvor disse spørsmålene må være spredt på veldig mange ansvarlige statsråder. Jeg har registrert at dagens regjering har valgt å gjøre det annerledes, og jeg har full tillit til at det blir ivaretatt på en tilfredsstillende måte. Jeg gav jo også i mitt innlegg uttrykk for at jeg har positive forventninger til at utenriksminister Jagland vil sørge for den nødvendige koordineringen i Regjeringens arbeid med disse spørsmålene. Jeg har gitt uttrykk for ros for den årsrapport som nå er lagt fram. Og så får tiden vise om vi i fellesskap klarer å opprettholde fokuseringen på disse helt sentrale, men meget kompliserte spørsmålene. Når det gjelder spørsmålet om varetektsfengsling, synes jeg det er enda mer leit om det skal bli en slags kamp mellom komiteer i et så viktig spørsmål som dette. Det er ingen tvil om at det er på dette området Norge har kommet i fokus når det gjelder menneskerettigheter. Og når Stortinget da diskuterer menneskerettighetsspørsmål i en bred sammenheng, er det helt nødvendig at disse spørsmålene blir adressert i en debatt om dette. Så får man ta den nødvendige lovoppfølging og konkretisering i det lovarbeidet som gjøres i justiskomiteen, og med senere vedtak i odelsting og lagting, men det er etter mitt skjønn helt nødvendig å adressere de avgjørende spørsmål innenfor menneskerettighetsarbeid i Norge, f.eks. når det gjelder bruk av bl.a. glattcelle.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-11-14:
Det er min litt enkle oppfatning at når Stortinget på bredt grunnlag diskuterer menneskerettigheter også i Norge, er det et poeng å kunne bruke noe tid i debatten og også i innstillingen på dette som tross alt har vært spørsmål som torturkomiteen har reist mot Norge når det gjelder bruk av glattcelle og forhold under varetektsfengsling osv. Jeg registrerer at det er et mindretall som er klar til å gi uttrykk for klare politiske oppfatninger om dette, bl.a. med klare tidsfrister for bruk av varetektsfengsling og en del mer banale, men praktiske ting når det gjelder forhold under varetektsfengsling. Jeg har ikke med det på noe vis antydet at et stortingsflertallet ikke vil ha de samme oppfatningene i en senere fase, men det er min oppfatning at det hører hjemme i en debatt om menneskerettigheter nettopp fordi det er områder hvor vi har et internasjonalt fokus på oss. Det er begrunnelsen for at Venstre i denne innstillingen er opptatt av dette spørsmålet, og selvsagt ikke representasjon i komiteer. Venstre har nylig hatt gleden av å sitte i regjering og ha en justisminister som bl.a. i sitt arbeid var veldig opptatt av disse spørsmålene, noe som gjør at jeg tror at vi snart kan komme fram til gode lovvedtak i Norge som ivaretar dette. I spørsmålet om den negative organisasjonsfrihet er sentrumspartiene i sak enige med Høyre og Fremskrittspartiet. Det sier vi også i en merknad. Jeg synes riktignok ikke det er naturlig å løfte dette fram som kanskje det eneste vedtaket en gjør ved behandlingen av en handlingsplan om menneskerettigheter, og som vitterlig ikke er berørt i stortingsmeldingen overhodet. Men når vi måtte få en endelig dom på dette området, er vi klar til å behandle spørsmålet om hvilken plass den negative organisasjonsfriheten må ha i norsk jus.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-11-14:
Det er blitt en liten debatt om hvor det er naturlig å gi uttrykk for sine politiske standpunkter i spørsmålet om varetekt. Jeg er jo enig i at det kanskje ikke bør være hovedspørsmålet. Jeg vil allikevel tillate meg å minne om at stortingsmeldingen i stor grad omhandler dette spørsmålet og også sier en del om det arbeidet som ble gjort av den forrige regjeringen om disse spørsmål, men knytter også det videre arbeidet bl.a. til en arbeidsgruppe som har avgitt sitt arbeid denne sommeren. Derfor er det naturlig at Stortinget både fatter vedtak gjennom justiskomiteens forberedelse og også har et overordnet menneskerettighetssynspunkt på dette når det diskuteres i dag. Det er ikke det spørsmålet mitt går på. Jeg har lyst til å utfordre representanten Frost Sterri med hensyn til hvordan Norge sterkere kan engasjere seg i kampen mot dødsstraff, ikke minst i USA. Høyre er, i likhet med en samlet komite, med på ganske kraftige markeringer og merknader som er knyttet til nødvendigheten av å adressere det viktige demokratiet USA nettopp i disse spørsmålene. Høyre har riktignok, sammen med Fremskrittspartiet, valgt å ikke være med på en flertallsmerknad der vi ber Regjeringen ta i bruk noen nye virkemidler, bl.a. gi støtte til norske organisasjoner som tar aktivt del i arbeidet mot dødsstraff i USA – det er så. Det er allikevel et flertall bak som gir Regjeringen en bakgrunn i Stortinget for å kunne engasjere seg enda bredere i kampen mot dødsstraff. Spørsmålet mitt går likevel til Høyres representant, som vi har sett har en nær kontakt med det republikanske parti, som nå kanskje kan få presidenten i USA, og som vi vet har en ganske stygg fortid i disse spørsmålene: Vil representanten bruke sin innflytelse i Høyre og sin kontakt med sitt søsterparti – må vi vel kunne si – i USA til å påvirke partiet med de dødsstraffholdninger som representanten gir uttrykk for i denne innstillingen?
Lars Sponheim (Venstre), 2000-11-14:
Jeg er neppe den eneste som ble sjokkert over sosialminister Guri Ingebrigtsens opptreden i TV 2s «Rikets tilstand» sist onsdag. I stedet for å ta et verdioppgjør med sin fortid som støttespiller for Pol Pots terrorregime i Kambodsja, som kostet over 1,7 millioner kambodsjaneres liv, så vi en statsråd som unnskyldte seg og bortforklarte. Ikke med ett ord beklaget hun sin egen og sitt daværende parti AKP(m-l) s svik mot menneskeverd og menneskerettigheter. Hun velger å gjemme seg bak utsagn som «å angre er ikke min stil», «etterpåklokskap har lite for seg», «jeg vart imponert, jeg syntes de var så flinke til å snakke for seg», «et barn av min tid, og det var ikke noen uvanlig ting å være med i AKP(m-l) (m-l) (m-l) Jeg har den største respekt for utenriksministerens personlige engasjement i disse spørsmålene. Derfor er mitt spørsmål til utenriksministeren: Er ikke hans råd til kollegaen i Regjeringen at det kanskje burde vært mulig å ta et oppgjør med de standpunkter som hun har hatt en gang i tiden? Og hvis det ikke er grunnlag for det i dag, har ikke Regjeringen og Det norske Arbeiderparti da et betydelig problem?
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Eg la merke til den utsegna som saksordførar Sponheim hadde om Arbeidarpartiet og dagens regjering i spørsmålet om deira truverde i forhold til arbeidet med menneskerettsspørsmål. Eg vil gjerne minne saksordføraren om at det var regjeringa Harlem Brundtland som gav mandat til og sette ned utvalet som la fram NOU-en, som igjen la grunnlaget for inkorporasjonen av Den europeiske menneskerettskonvensjon og FN-konvensjonane i norsk lov. Og som saksordførar for den odelstingsproposisjonen i justiskomiteen den gongen veit eg at det var Stortinget som påla regjeringa Bondevik å kome attende til Stortinget med ein overordna handlingsplan for menneskerettar, og at det var to parti – Arbeidarpartiet og Høgre – som kanskje var dei største pådrivarane i denne saka. Mitt spørsmål til saksordførar Sponheim er om ikkje dette stemmer. Eg la elles merke til at saksordføraren ymta frampå om at han såg med undring på at ikkje Høgre og Arbeidarpartiet var med på merknaden om varetektsfengsling. Regjeringa Stoltenberg har oversendt eit forslag om endring i straffeprosesslova der varetekt er hovudtemaet, og det er justiskomiteen som har denne saka til handsaming. Mitt spørsmål blir då: Er det ikkje naturleg at justiskomiteen, som har saka, også får arbeide med sakskomplekset, og at andre komitear respekterer dette? Er det ikkje naturleg at vi har ei slik arbeidsordning her i huset?
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-11-14:
Saksordføreren sa nettopp at det er leit med kamp mellom komiteer, og siktet da til det som egentlig var et tema han selv brakte på bane, nemlig spørsmål knyttet til varetektsfengsling, hvor jo et flertall på helt vanlig vis viser til at dette er spørsmål som allerede er under behandling i justiskomiteen. De venter også på en sak til, som vil gjøre at de til fulle får jobbet med disse spørsmålene. Og da skjønner jeg ikke disse utfallene fra saksordfører her i salen. Han vet også dette, og han erkjenner at det er viktige spørsmål. Jeg har heldigvis merket meg at han ikke har antydet at dette ikke er viktige spørsmål for Arbeiderpartiet og Høyre – det ville jo også være for drøyt – men jeg undres på om ikke forklaringen på hr. Sponheims engasjement i akkurat dette må være at Venstre ikke er representert i justiskomiteen. Nå trodde jeg han var inne i et sentrumssamarbeid, som kunne føre til at andre partier ville ivareta disse spørsmålene, men la nå det ligge. Jeg hadde egentlig ment å gi ros til saksordfører for arbeidet med denne innstillingen, for det er riktig som han selv sa, at den i hovedsak og i de viktigste spørsmål er preget av bred enighet i komiteen. Derfor er det litt forunderlig når Sponheim selv sier at betydningen av å implementere menneskerettigheter i lovverket ikke kan overdrives. Det sa han i sitt innlegg nettopp. Og da er det forunderlig at Sponheim og sentrumspartiene er så utydelige i forhold til den negative organisasjonsfriheten. For det er jo nå to rettsinstanser som har fastslått at dette ikke er tilstrekkelig ivaretatt. Hvorfor kan de ikke være med og støtte forslaget?
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-11-14:
Marit Nybakk var veldig tydelig og klar i innlegget sitt, og langt på vei deler vi fra Høyre det syn hun fremførte på vegne av Arbeiderpartiet. Hun uttalte bl.a. at menneskerettigheter er absolutte. Ja, det er full tilslutning til det. På ett område var imidlertid Marit Nybakk dørgende stille, hun omtalte det ikke med et ord, og det gjør heller ikke Arbeiderpartiet i innstillingen. Det er knyttet til spørsmålet om organisasjonsfrihet, hvor det altså nå er fastslått at retten til å la være å organisere seg ikke er dekket inn av Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen. Det jeg undres på, er: Hva mener egentlig Arbeiderpartiet i spørsmålet om organisasjonsfrihet, nettopp ut fra dette hun selv sa, at menneskerettigheter er absolutte – med andre ord, prinsippene kan vi ikke gå på akkord med. Er ikke organisasjonsfriheten også en slik grunnleggende menneskerettighet? Og den friheten må omfatte både retten til å velge hvilken fag-/yrkesorganisasjon man ønsker å stå tilsluttet, og retten til å forbli uorganisert.
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-11-14:
Marit Nybakks replikk fikk meg til å tenke på noen etter mitt syn svært kloke ord som tidligere statsminister Jan P. Syse en gang sa her fra talerstolen, nemlig at vi skal mene alt vi sier, men vi trenger ikke å si alt vi mener. Og slik er det vel også med Arbeiderpartiet i denne innstillingen. Tilsynelatende mener de allikevel noe om den negative organisasjonsfriheten, selv om de overhodet ikke kommenterer den i denne innstillingen. Når jeg sier det slik, er det for å vise til at det er en samlet komite som uttaler seg om det ansvar også norske bedrifter må ha for å inkludere menneskerettigheter i sin utenlandsstrategi, og vi sier jo i en samlet merknad at det er viktig å sikre høye standarder for arbeids- og produksjonsforhold og ta samfunnsansvar i de land de arbeider i. Så avslutter vi med å vise til det gode arbeidet som bedriftene og NHO har satt i gang på dette området. Etter mitt skjønn blir det ofte i innstillingene også en balansegang i forhold til hva man skal legge avgjørende vekt på, og etter Høyres syn er det viktig også i menneskerettighetsspørsmål at listen må legges like høyt for Norge som det vi ønsker for andre land. Nå er det jo ikke engang sikkert at det systemet vi har basert forholdene i arbeidslivet på her til lands, nemlig et bredt samarbeid mellom arbeidsgiverorganisasjoner og arbeidstakerorganisasjoner, nødvendigvis er den riktige modellen for alle andre land i verden.
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-11-14:
Representanten Sponheim gir seg ikke. Varetekt ønsker han tydeligvis skal bli et gjennomgangstema i denne debatten, til tross for at også han vet at det vi gjør nå, er å foreta drøftinger, det er jo i svært liten grad at vedtak blir gjort i forbindelse med behandling av slike meldinger. Når det da er slik at en annen komite parallelt med oss behandler disse spørsmål, basert på utredninger og forslag både fra Stortinget selv og fra Regjeringen, blir det etter mitt skjønn egentlig litt utidig at vi i denne debatten skal begynne å legge føringer fra sidelinjen. Selv om varetektsspørsmål som sådan selvfølgelig vil høre hjemme i en menneskerettighetsdebatt, blir det litt utidig at vi gjør det nå når vi vet at justiskomiteen er i gang med dette arbeidet. Jeg fastholder igjen at det må være en åpenbar grunn til at Venstre ønsker å bruke denne debatten til å ta opp en rekke spørsmål knyttet til den saken her i dag, nemlig at de selv ikke er representert i justiskomiteen. Jeg vil heller anbefale representanten Sponheim å bruke sitt engasjement til å delta i debatten omkring den saken når justiskomiteen den 14. desember har avgitt sin innstilling. Men nok om det. Så til spørsmålet om dødsstraff. Jeg fikk så vidt omtalt den betydning bl.a. EU nå har i forhold til nye søkerland, for her er det mye ugjort i Europa, men også i USA. Det er klart at som en viktig, nær alliert og samarbeidspartner må vi øve påtrykk for å få dem til å endre syn i de delstater der dette praktiseres. Og jeg kan forsikre Sponheim om at senest da partileder Jan Petersen besøkte USA i forbindelse med presidentvalgkampen, gav han uttrykk for sitt syn på nettopp disse spørsmål overfor sine republikanske søsterpartifeller.
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-11-14:
Arbeidet mot dødsstraff er pekt ut som et av Regjeringens satsingsområder i det internasjonale menneskerettighetsarbeidet, som også utenriksministeren vektla i sitt innlegg. Høyre er enig i denne prioriteringen, og vi mener vi må påtale bruk av dødsstraff både bilateralt og multilateralt, også overfor land i OECD-området og overfor USA. I den forbindelse har jeg to spørsmål til utenriksministeren: Mener utenriksministeren det er en naturlig regjeringsstrategi overfor en nær alliert og samarbeidspartner som USA å betale norske NGO-ere for å jobbe mot dødsstraff i USA, slik et flertall som inkluderer hans eget parti oppfordrer til? Og er myndighetskontakten med USA så dårlig at vi ikke i regulære bilaterale og multilaterale kontakter kan gjøre våre synspunkter gjeldende overfor amerikanske myndigheter på flere nivåer?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Det er en enstemmig komite som understreker den kritikken som Norge har vært utsatt for når det gjelder utstrakt bruk av varetekt. Jeg ser ikke at det er noen uenighet i substans når det gjelder synet på de tiltakene som vi må gå inn på i forhold til å forbedre varetektsfengslingen i Norge. Jeg vil også minne om at en enstemmig komite understreker at en dels gjennom regelutvikling og dels gjennom praktisering må sikre at norsk praksis på dette området ikke er i strid med menneskerettighetene. Vi viser også til et brev som statsråd Hanne Harlem har sendt til Europarådets torturkomite i den forbindelse. Men det er altså slik at det ligger en odelstingsproposisjon i justiskomiteen. Vi har fra Arbeiderpartiets side ment at det var viktigst å la justiskomiteen nå behandle denne odelstingsproposisjonen, hvor også varetektsspørsmålet blir grundig behandlet. Jeg regner også med at de ulike partiers medlemmer i utenrikskomiteen vil ha nær kontakt med sine respektive fraksjoner i justiskomiteen. Men som sagt, det er ikke substansuenighet det her dreier seg om, men et spørsmål om hvor sakene skal behandles. Og tatt i betraktning at denne proposisjonen ligger i justiskomiteen til behandling nå, finner vi å vise til behandlingen i den komiteen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Hvis vi ser historisk på det spørsmålet som representanten Frost Sterri reiser, er vel ikke retten til ikke å være organisert det som har vært hovedproblemet. Hovedavtalen mellom LO og NHO og andre tilsvarende hovedavtaler beskytter i dag både retten til å være organisert og til å være uorganisert. Det samme gjelder den frie forhandlingsretten, streikeretten, avstemningsregler og streikebryterspørsmål. Hovedorganisasjonenes ansvar for lønnsfastsettelse gjennom frie, kollektive avtaler er grunnlaget i vårt demokrati og forutsetningen for et inntektspolitisk samarbeid, slik det er utviklet i Norge – og slik det har sikret stabilitet, økonomisk vekst og velferd. Spørsmålet om rettslig beskyttelse av såkalt negativ organisasjonsrett kan bidra til – og jeg vil understreke: kan bidra til – å støtte arbeidsgivere som er negative til fagorganisering, og dermed undergrave det stabile forholdet mellom arbeidsgiver og arbeidstaker som har sikret den utviklingen vi har hatt av det norske samfunnet. Derfor er det Arbeiderpartiets oppfatning at dette er et spørsmål som i beste fall må utredes grundig. Jeg vil også, selv om det her tilsynelatende er uenighet mellom meg og saksordfører, vise til at det er lite naturlig med lovgivning før en rettskraftig dom. Det vil være et prinsipielt spørsmål uansett hva slags sak dette er. Men igjen, dette med negativ organisasjonsrett er et spørsmål som i beste fall må utredes grundig.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Så vidt jeg kan skjønne, står en enstemmig komite – også SV – bak det komiteen sier, at «flest mulig av konvensjonene bør innarbeides i norsk lovgivning. Et grunnleggende bidrag ble gitt da Stortinget vedtok menneskerettighetsloven, som inkorporerte tre av de mest sentrale konvensjoner om menneskerettigheter i norsk lovgivning». Og så sier komiteen fortsatt enstemmig, med SV: «Komiteen vil framheve at Regjeringen snarest må komme tilbake til Stortinget med forslag om innarbeidelse av flere av de sentrale konvensjonene i lovgivningen.» Så også SV er faktisk uklare på dette punktet. Det som komiteen understreker her – og som også saksordføreren var inne på – er at vi nå vil gi Regjeringen handlingsfrihet til å vurdere hvordan disse konvensjonene skal innarbeides. Det vil også gjelde Barnekonvensjonen. Det vil si at vi ikke vil ta stilling til om de skal inkorporeres eller på annen måte innarbeides i norsk lovgivning. Når det er sagt, la meg understreke at jeg synes det er svært viktig at spesielt Barnekonvensjonen på en eller annen måte så fort som mulig innarbeides i norsk lovgivning.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
I den globaliserte økonomien er internasjonale kjøreregler viktig for å sikre elementære menneskerettigheter og hindre sosial dumping. I komiteinnstillingen er det imidlertid bare Arbeiderpartiet, SV og sentrumspartiene som mener at norske bedrifter som engasjerer seg i utlandet, skal følge internasjonale FN- og ILO-konvensjoner for faglige rettigheter. Høyre er altså ikke opptatt av rett til fagorganisering og behovet for minstestandarder. På denne bakgrunn blir det noe underlig å registrere det voldsomme engasjementet som Høyre har hatt i denne debatten for å sikre retten til ikke å være organisert. I dag er det slik at hovedavtalen mellom LO og NHO og andre tilsvarende hovedavtaler både beskytter retten til å være organisert og retten til å være uorganisert. Jeg vil også understreke – som jeg også gjorde i en tidligere svarreplikk – at hovedorganisasjonenes ansvar for lønnsfastsettelse gjennom frie, kollektive avtaler har vært selve hovedbidraget til den økonomiske utviklingen vi har hatt i Norge, til den stabiliteten i norsk økonomi og dermed også den velferden som vi har vært i stand til å sikre, og ikke minst har fagbevegelsen bidratt til det. Mitt spørsmål til representanten Frost Sterri er – bortsett fra hvorfor hun ikke vil være med på at norske bedrifter skal følge ILO-konvensjoner – om hun ikke er redd for at spørsmålet om rettslig beskyttelse av såkalt negativ organisasjonsrett kan bidra til å støtte arbeidsgivere som er negative til fagorganisering. Og, hvis hun får tid, om hun kan svare på følgende: Blir det ikke noe feil i proporsjonene når det er dette som blir hovedspørsmålet, og ikke retten til fagorganisering og faglige rettigheter internasjonalt blir det som vi bør tilstrebe å jobbe for når det gjelder menneskerettighetsspørsmål?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-11-14:
Jeg lyttet med stor interesse til Jakobsens innlegg, ikke minst til det han sa om dødsstraff som jeg synes var svært bra, og jeg tror jeg kan slutte meg til det meste av det som ble sagt. Derfor ble jeg litt overrasket da jeg hørte Jakobsens svar til representanten Dag Danielsen, fordi retten til liv etter min oppfatning er en grunnleggende menneskerettighet. Dødsstraff er å krenke denne retten, dvs. frarøve et menneske retten til liv. Etter min oppfatning må vi bekjempe og ta prinsipielt avstand fra dødsstraff, uansett i hvilket land og under hva slags regime det praktiseres. Det vil altså si at vi ikke kan gradere synet på dødsstraff ut fra et lands styresett og rettspraksis. Spørsmålet mitt blir da: Dreier ikke spørsmålet om forskjellen på demokratier og diktaturstater – altså forskjellen mellom en skikkelig rettergang og frarøvelse av retten til å få prøvd sin sak for retten – seg om andre menneskerettigheter, og ikke om spørsmålet om retten til liv? Og er det ikke slik at dødsstraff er dødsstraff uansett hva slags styresett eller hva slags rettspraksis som ligger til grunn?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-11-14:
Som saksordføreren gjorde, vil også jeg understreke viktigheten av den brede enigheten som det er under behandlingen av denne meldingen når det gjelder alle viktige hovedspørsmål. Det fremgikk også av Marit Nybakks innlegg. De største utfordringene er åpenbart knyttet til forhold som ligger utenfor landets grenser, men det hører likevel med til behandlingen av en slik melding å feie for egen dør. Derfor er det også i meldingen tatt opp en del forhold der Norge har blitt utsatt for kritikk fra ulike organisasjoner og overvåkingskomiteer for menneskerettigheter, som f.eks. Amnesty. På en del områder har Arbeiderpartiet, for øvrig sammen med Høyre, lagt seg på en nokså formalistisk linje i forhold til konkretiseringer. Det gjelder behandlingen bl.a. av Ot.prp. nr. 81 for 1999-2000, og det er greit nok. Men det som er viktig å merke her, er at arbeiderpartiregjeringen la seg på den samme linje og valgte å stille seg bak Bondevik-regjeringens menneskerettighetsmelding. Derfor står jo hovedprinsippene der fast, og det er positivt. I merknadene ønsker altså ikke Arbeiderpartiet å ta videre stilling til konkrete lovendringsforslag, og det skjønner en også. Det har heller ikke mindretallet gjort. Men det kunne jo vært interessant å få noen mer generelle synspunkter fra regjeringspartiet når det gjelder viktige spørsmål knyttet til varetekt, som f.eks. tidsfrister, praktisering av brev- og besøksforbud, bruk av politiarrest og en del andre spørsmål som fra ulike menneskerettighetsorganisasjoner er blitt kritisert og tatt opp med norske myndigheter.
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-14:
Da menneskerettighetsloven ble behandlet for ikke så lenge siden, fremmet flertallet i justiskomiteen, bestående av Arbeiderpartiet og Høyre, følgende forslag: «Regjeringen vert oppmoda om innan rimeleg tid å inkorporere i lovs form FNs barne- og kvinnediskrimineringskonvensjonar.» Saksordføreren sa i dag at han mener at innstillingen om menneskerettighetsmeldingen ikke tar stilling til hvordan disse konvensjonene skal innarbeides. Jeg oppfatter komiteflertallet slik at en sier nei til inkorporering. Jeg vil derfor gjerne spørre Marit Nybakk: Hvorfor har en forlatt det standpunktet som en hadde i justiskomiteen for kort tid siden?
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-14:
Jeg vil ta opp et spesielt tema, nemlig norsk politikk overfor Tyrkia. Da den tyrkiske statsministeren var i Norge i vår, mottok han ros fra den norske regjering for utviklingen i Tyrkia. Signalene fra Regjeringen var at Tyrkia er på rett vei. Det er riktig at enkelt positive ting har skjedd, men alle de menneskerettighetsbrudd som fremdeles skjer, burde tilsi at Norge fremmer kritikk og ikke bare ros, og at vi opprettholder et press ved ikke å eksportere våpen til Tyrkia. Jeg minner om at tyrkisk språk fremdeles er forbudt i offentlig sammenheng i Tyrkia. Grov tortur er dokumentert. Den tidligere lederen for den statlige tyrkiske menneskerettighetskonvensjonen, Sema Piskinsut, avdekket f.eks. lydtette torturceller med elektriske torturredskaper i Tyrkia. Tyrkiske menneskerettighetsorganisasjoner har dokumentert 600 tilfeller av tortur det siste året, ni døde. De aller fleste av ofrene var kurdere. Det er også bare tre måneder siden Tyrkia bombet landsbyen Khnera i Nord-Irak og drepte 40 uskyldige mennesker. Med ros fra den norske regjering, med adgang til våpeneksport fra Norge, vil jeg gjerne spørre Jagland om hvordan Regjeringen vil opprettholde et press på og fremme kritikk av Tyrkia. Jeg vil også gjerne høre hvordan Regjeringen arbeider for å få Tyrkia til å anerkjenne at kurderspørsmål er et menneskerettighetsspørsmål.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
Jeg kan forsikre representanten Blankenborg om at jeg selvsagt er enig i at man må fordømme bruk av dødsstraff i alle land. Det fremgikk etter min mening også av mitt innlegg. Når det gjelder Kina, skal jeg nevne et konkret eksempel. Det gjelder å støtte opp om resolusjonen som har vært fremmet årlig i FN når det gjelder kritikk av Kinas politikk. Jeg mener det er veldig viktig at offentligheten, ikke minst opposisjonen i Kina, de som blir undertrykt i Kina, får forståelse av at det er håp om at det vil bli endringer, at de alvorlige menneskerettighetsbruddene som foregår i Kina, virkelig tas alvorlig på internasjonalt hold. Derfor mener jeg denne kritikken bør uttrykkes klart og offentlig, slik at den gir håp til de millioner av mennesker som lider i Kina – ikke bare de menneskene som blir utsatt for dødsstraff, men også de som undertrykkes og nektes å utøve sin egen religion, osv.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-14:
Jeg vil begynne med å understreke at jeg er sikker på at representanten Fridtjof Frank Gundersen er bedre egnet enn undertegnede til å redegjøre for nyansene i sitt syn på dødsstraff. Imidlertid, når representanten Jakobsen kommenterte konkret dødsstraff i USA, fremgår det klart av meldingen hva Fremskrittspartiet mener om den saken. Men vi må samtidig understreke at USA tross alt er en rettsstat, og den behandlingen dette med dødsstraff får i USA, er vesentlig forskjellig fra den det får i en rekke despotiske regimer hvor man ikke har en tilstrekkelig rettsstat, på samme måte som man ikke har det i krig. Et annet moment når det gjelder dødsstraff, er at undertegnede og Fremskrittspartiet f.eks. aksepterer bruk av dødsstraff i krig. Så det fins hele tiden avveininger i spørsmålet om dødsstraff. Men Fremskrittspartiet som parti fordømmer dødsstraff som et generelt politisk virkemiddel.