Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-04-15:
Vi lever heldigvis i et fredelig hjørne av verden, men likevel i en verden og i en tid som også preges av spenninger, kriger og konflikter av ulikt slag, og stadig får vi påminnelser om at heller ikke atomvåpnene forsvant med den kalde krigen. Da Nobels fredspris ble delt ut 10. desember i fjor, la komiteen særskilt vekt på president Barack Obamas visjon om og arbeid for en verden uten atomvåpen. Torsdag i forrige uke kunne vi da også se, i hvert fall på tv, at fredsprisvinneren sammen med Russlands leder undertegnet en ny avtale om reduksjon av slike våpen. Denne handlingen bør være et viktig signal til medlemslandene som nå skal delta på den kommende tilsynskonferansen for Ikke-spredningsavtalen. Når de etablerte atommaktene viser nedrustningsvilje, må man kunne ha tillit til at det gir inspirasjon til at også andre både ser og bruker nedrustningsmuligheten og velger bort våpenkappløpet. Den viktige Ikke-spredningsavtalen, som ble inngått i 1968, var et resultat av en reell bekymring for utbredelsen av atomvåpen. Til tross for avtalens mangler og det faktum at noen land har valgt å stå utenfor, er denne avtalen det internasjonale politiske instrumentet vi pr. i dag har for regulering, nedrustning og en mindre farlig verden. Det er også åpenbart at nettopp denne avtalen har bidratt til en viktig og løpende fokusering på den alvorlige trusselen som atomvåpen er. Mange tusen atomstridsholder er blitt ødelagt, og våpenlagre over store deler av verden er lagt ned. Alternativet, altså ingen avtale, ville måtte ha betydd både økt spredningsfare og økt opprustning. Jeg vil benytte anledningen til å takke interpellanten Svein Roar Hansen for initiativet til å få satt den viktige tilsynskonferansen på dagsordenen i Stortinget i dag. Det er en kjensgjerning at terroristgrupper søker å skaffe seg atomvåpen. Vi vet at Nord-Korea er på et annet spor, og det er også knyttet betydelig usikkerhet til Irans atomprogram. Alene viser dette, altså hver for seg og i sum, at behovet for kontroll og avtaleoppfølging er av største betydning. I Norge har vi all interesse av å støtte opp om Ikke-spredningsavtalen, fokusere på at avtalens innhold faktisk gjennomføres, og dessuten støtte opp om engasjementet for å stille krav til de nasjonene som har valgt bort å delta i dette samarbeidet. Jeg er glad for at utenriksministeren i dag understreket at strategien må være å samle bred oppslutning om en politikk som faktisk fører til en verden uten atomvåpen, og at målet for den kommende internasjonale konferansen må være et sluttdokument med konkrete, forpliktende initiativer knyttet til nedrustning, ikke-spredning og fredelig bruk. At statsministeren denne uken deltok på toppmøtet om kjernefysisk sikkerhet i Washington, understreker ytterligere det engasjementet som den norske regjeringen har. Det samme gjør Regjeringens signal om økt økonomisk støtte til atomsikkerhetsarbeid, særskilt i utviklingsland. Det internasjonale atomenergibyrået har også en meget viktig oppgave med å forsterke innsatsen mot atomterrorisme. Arbeiderpartiet ser på et sterkt internasjonalt rettssamfunn som den beste sikkerhetsgarantien. Vi vil arbeide for sikkerhet på et lavest mulig rustningsnivå. Det å bekjempe spredning av masseødeleggelsesvåpen, organisert kriminalitet, terrorisme og det å beskytte våre nasjonale ressurser forutsetter internasjonalt samarbeid. Det var kloke mennesker som sto bak Ikke-spredningsavtalen i sin tid. Nå trengs det kloke beslutningstakere også på neste måneds tilsynskonferanse.