Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-09:
Selvsagt er det statsministerens kabinettspørsmål på forslag nr. 17 som har vakt mest oppmerksomhet, og som vil bli husket best fra denne dagen. Men jeg synes det er to andre uttalelser fra to andre fremtredende politikere som også fortjener betydelig oppmerksomhet. Jan Petersen sa at han ikke var enig med lovavdelingen i Justisdepartementet i lovforståelsen. Det er helt all right at juristen Jan Petersen ikke er enig med lovavdelingen i et juridisk spørsmål. Men at en parlamentarisk leder i sitt arbeid her i Stortinget velger å legge mer vekt på hva andre mener, i sitt arbeid her, er meget oppsiktsvekkende. I alle mine år i dette hus, hver gang det i arbeidet i en stortingskomite har vært spørsmål om vi forstår hvordan loven egentlig er å forstå – og det skjer fra tid til annen – har man spurt lovavdelingen i Justisdepartementet og alltid lagt det til grunn, på tross av at enkelte kan ha hatt en personlig mening om at lovavdelingen er ute å kjøre. Det er det som har vært basis for alt man har gjort i dette hus. Nå velger altså Jan Petersen – parlamentarisk leder og for alt jeg vet, muligens en statsministerkandidat – å legge mer vekt på hva andre, delvis ukjente juridiske eksperter har sagt. Det var det ene oppsiktsvekkende. Det samme gjelder Jens Stoltenberg. Han klargjorde at lovavdelingen mente det kunne reises tvil om lovadgangen til å omgjøre de gitte utslippstillatelser. Og det er helt korrekt at det har lovavdelingen gjort. Den har reist tvil. Den har ikke sagt at det er ulovlig, men bare at det er reist tvil. Er det slik å forstå at Jens Stoltenberg, når det er reist tvil fra lovavdelingen i Justisdepartementet, synes at storting og regjering bør bruke domstolene for å få avklart hva som egentlig er saken, og hva som er det korrekte, for det er jo domstolene som avgjør disse spørsmålene med endelig virkning? Det er meget oppsiktsvekkende. Og Jens Stoltenberg er erklært statsministerkandidat. Da har vi to potensielle statsministre som begge vil legge til grunn i sitt arbeid i det politiske at det ikke er nødvendig at de følger lovavdelingens juridiske synspunkter i utøvelsen av sine embeter. Det er for meg også meget dramatisk. Hvis det er slik at man fastholder at det lovavdelingen sier, ikke nødvendigvis er riktig, og hvis man selv var i regjering, fikk gjort om disse utslippstillatelsene for å komme i gang, så ville helt sikkert Bellona, Natur og Ungdom og en del andre gå til søksmål mot staten for å ha fattet en lovstridig avgjørelse. Ja, da er ikke dette en sak som blir raskt avgjort, for domstolene er jo ikke noe apparat som treffer avgjørelser etter en måned eller to. Denne saken ville gått til Høyesterett, for den er meget prinsipiell, og det er vel et to-tre-årsperspektiv. Og så sier man at man vil gjøre dette for å få en rask avgjørelse for å komme i gang med bygging. Det er helt ubegripelig. I tillegg til lovavdelingens syn er det også en grundig juridisk avhandling fra Bellona, og de har faktisk kjempet for å innføre rettsstatsprinsipper i Moskva i Russland, i Nikitin-saken, og fått ros for at de har fått mer respekt for rettsstatprinsippene. Kanskje de burde vie litt mer tid overfor hr. Petersen og hr. Stoltenberg i Norge også? Til slutt: Jeg fortalte alle våre nye stortingsrepresentanter i begynnelsen av denne perioden at nå var de i Stortinget og ikke i kommunestyret. Hvis det er en lovmessig hindring for å gjøre noe vi i Stortinget eller Regjeringen politisk ønsker, kan vi likevel gjøre det, sa jeg, ved å endre loven. Alle andre i dette land, unntatt regjering og storting, kan selvsagt prøve sine saker for domstolene. Men for et stortingsflertall og en regjering er ikke det måten å arbeide på. Hvis man mener at loven står i veien for det man ønsker å gjøre, fremmer Regjeringen i en odelstingsproposisjon forslag om å endre loven, og stortingsflertallet endrer loven for å gi seg selv adgang til å gjøre det man ønsker politisk. Jeg synes de holdninger Jens Stoltenberg og Jan Petersen i dag har vist, er skremmende.