Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-10-11:
Regjeringen har i denne proposisjonen lagt fram forslag til endringer i folketrygdloven og i arbeidsmiljøloven. Personer som i hjemmet pleier en nær pårørende i livets sluttfase, har i dag rett til opptil 60 dager med pleiepenger og permisjon fra jobb. Retten er i dag begrenset til nære pårørende, dvs. ektefeller, samboere og annen nær familie. Vi finner det rimelig at også personer som ikke har nære familiemedlemmer, skal få den samme muligheten til å bli pleiet hjemme i livets sluttfase. Derfor foreslår vi å utvide retten til pleiepenger og permisjon ved hjemmepleie i livets sluttfase til også å gjelde nærstående personer utenfor slektskap. Det innebærer at det i tillegg til familiemedlemmer bare er personer med nær relasjon til den syke som skal få rett til pleiepenger. Det kan f.eks. være nære venner eller gode naboer. Forslaget likestiller dermed pasienter med og uten nær familie og vil føre til en mer forutsigbar og rettferdig ordning for pleie og omsorg i livets sluttfase. For å unngå at uhelbredelig syke havner i en situasjon med hjemmepleie fra uønskede personer, foreslås det videre at den syke må samtykke til pleie. Samtykket bør imidlertid bare kreves så sant pasienten er i stand til å gi et sånt samtykke. Regjeringen legger videre fram forslag til enkelte presiseringer i regelverket for arbeidsavklaringspenger. De foreslåtte endringene har som mål å tydeliggjøre sammenhengen i og mellom regelverkene som gjelder arbeidsavklaringspenger og arbeidsrettede tiltak. Det innebærer, som saksordfører var inne på, ingen materielle endringer. Det vi foreslår, er å tydeliggjøre at det som hovedregel er et vilkår for rett til arbeidsavklaringspenger at man enten får aktiv behandling som vil kunne bedre arbeidsevnen, eller deltar på et arbeidsrettet tiltak. Det foreslås også å presisere at bistanden mottakeren av arbeidsavklaringspenger tilbys, skal ha som mål å gjøre bruker i stand til å skaffe seg eller beholde arbeid som han eller hun kan utføre. I tillegg foreslås det å synliggjøre den nære sammenhengen mellom kravet til egenaktivitet for å komme i arbeid og kravet om utarbeidelse av en aktivitetsplan. Regjeringen fremmer også forslag om å heve beløpsgrensen for å kunne unnlate tilbakekreving ved feilutbetalinger fra Nav. I dag er denne beløpsgrensen satt til et halvt rettsgebyr – 430 kr. Regjeringen foreslår at grensen nå heves til fire ganger rettsgebyret, altså 3 400 kr. Det er store restanser på tilbakekrevingsområdet, og de administrative utgiftene ved tilbakekrevingssaker er i gjennomsnitt på hele 3 000 kr. Det er derfor ikke særlig lønnsomt å bringe inn beløp som er såpass lave. Den foreslåtte lovendringen vil frigjøre det som jeg mener er viktig, nemlig kapasitet til å behandle saker med større beløp raskere og mer effektivt, og det vil gi mer penger inn. Videre vil færre saker gå til foreldelse. Beløpsgrensen skal imidlertid formuleres som en adgang til å unnlate tilbakekreving av lavere beløp, og jeg understreker at tilbakekreving alltid skal skje dersom mottakeren har opptrådt forsettlig eller grovt uaktsomt, uavhengig av om beløpet er lavere eller høyere enn beløpsgrensen. Forslaget gjelder tilsvarende for feilutbetaling fra Helsedirektoratet eller organer under helsedirektøren. Jeg er glad for at en samlet komité støtter disse forslagene.