Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Jeg skal forsøke så godt jeg kan, og så lenge stemmen bærer, å framføre budskapet mitt. Hesheten skyldes ikke KOLS, bare så det er sagt, så jeg er fortsatt habil i denne saken. Jeg forsøker med denne interpellasjonen å sette søkelyset på behovet for å få til en nasjonal strategi for behandling av kroniske lungesykdommer. KOLS er nå en av de vanligste sykdommene på indremedisinske avdelinger ved norske sykehus, og det store antallet personer som rammes av denne sykdommen, er meget foruroligende. Det hevdes at sykdommen rammer bortimot 300 000 nordmenn, noe som igjen fører til ca. 30 000 innleggelser årlig, med påfølgende ca. 2 000 dødsfall – dette i henhold til tall fra foreningen Lunger i Praksis. Det er dessverre heller ingenting som tyder på at denne utviklingen vil snu med det første. Hva er så egentlig KOLS? KOLS er ingen ny sykdom, men en samlebetegnelse for det som tidligere ble kalt emfysem og kronisk bronkitt. KOLS er en kronisk lungesykdom som gradvis ødelegger lungene, og skadene blir permanente. Man blir således ikke frisk av KOLS. Sykdommen utvikler seg gradvis uten dramatiske symptomer. En merker det tidlig i sykdomsforløpet med mye hosting og slim. Dette utvikler seg så gradvis og blir bare verre og verre. Årsaken til at man blir rammet av KOLS, er i all hovedsak knyttet til langvarig røyking, og det er derfor viktig at man slutter å røyke så raskt som overhodet mulig, dersom man får konstatert at man er i ferd med å utvikle KOLS. Selv om det sikkert finnes personer som mener at sykdommen skyldes røyking og dermed er selvforskyldt, er dette med respekt å melde et fullstendig galt spor å diskutere etter, da det finnes et utall av sykdommer som skyldes nettopp livsstil eller andre selvforskyldte hendelser. Jeg vil derfor ikke her og nå legge vekt på hvordan man skal kunne få fjernet risikoen knyttet til røykingen, da dette gjøres i en rekke andre sammenhenger, planer og strategier. Hva er det som kjennetegner de typiske KOLS-pasientene? De er alltid tungpustet, går nesten aldri på kino, teater eller lignende, da de føler ubehag ved at de hoster, har mye slim osv., og har en følelse av kvelning og angst. Nettverket for allmennpraktikere med interesse for lungesykdommer, kalt Lunger i Praksis, har gjort et betydelig arbeid med å forsøke å kartlegge de problemene som knytter seg til denne sykdommen, og hva det bør satses på i tiden framover for å kunne møte noen av de formidable utfordringene vi står overfor. Dette er leger som har stor interesse for fagfeltet, og som har opparbeidet høy kompetanse gjennom sitt arbeid med denne pasientgruppen. Jeg vil derfor bruke noen av de innfallsvinklene som disse legene har, som et utgangspunkt for mange av de problemstillingene som jeg ønsker å sette i fokus. Jeg kan allerede nå si at jeg ikke kommer med noen hokuspokusløsninger når det gjelder hva som kan gjøres for å bekjempe denne foruroligende utviklingen, for det er nettopp mangelen på løsninger, strategier og planer for framtiden som er selve problemstillingen som jeg tar opp i interpellasjonen. Tidlig diagnostisering er viktig for å kunne sette inn behandling før skaden er blitt for stor. Dette kan gjøres via en enkel blåseprøve, spirometri, som kan gjøres unna på ca. 10 minutter. Dette, blir det hevdet, er tilstrekkelig for å kunne stille en diagnose. Det er derfor foruroligende at det hevdes at mange faktisk har fått diagnosen uten en objektiv undersøkelse. Det hevdes også at flertallet av pasienter og leger undervurderer graden av sykdom og alvoret knyttet til denne. Det er utarbeidet internasjonalt anbefalte retningslinjer knyttet til behandling av KOLS, og dette er gjort av den internasjonale GOLD-komiteen. Disse ligger tett opp til den enigheten som framkom i et såkalt terapiverksted som ble holdt i regi av SLV i 2001. I henhold til opplysninger som er gitt meg, har disse aldri blitt utgitt, og det hevdes til og med av enkelte at det kan virke som om man også motarbeides av myndighetene i denne saken. Dette er imidlertid en påstand som undertegnede ikke har noen formening om er korrekt eller ikke. Det er også grunn til å sette i fokus den legemiddelpolitikken som føres på dette området. Det er grunn til å merke seg at legemidler som brukes i astmabehandling og i behandling av KOLS, i stor grad er overlappende. Dette er det viktig at man tar med seg dersom man f.eks. velger å dele opp refusjonspunktet i blåreseptforskriften, slik at dette hensyntas. Jeg finner grunn til å sette spørsmålstegn ved hvorfor vi i Norge ikke har valgt å følge de internasjonale retningslinjene knyttet til behandlingen av denne sykdommen. Er redselen for en viss økning i kostnadene knyttet til noen legemidler større enn ønsket om å gi pasientene en bedre hverdag? Jeg stiller bare spørsmålet. Hvis ikke, hva er da begrunnelsen? Jeg vil be om at statsråden klart redegjør for hva som har skjedd med de legemidlene knyttet til KOLS-behandling som Regjeringen i statsbudsjettet for 2005 foreslo å overføre fra § 9 i blåreseptforskriften til § 10 a, men hvor Stortingets flertall bestemte at det ikke skulle skje – man skulle ikke overføre disse fra generell refusjon etter § 9 til individuell refusjon etter § 10 a. Jeg forventer og håper at statsråden nå kan garantere at stortingsflertallets klare vedtak er fulgt, og at refusjon skjer etter § 9. Jeg håper vi skal kunne komme til enighet om at det store omfanget av og den negative utviklingen vi ser knyttet til KOLS-problematikken, nå bør munne ut i en nasjonal plan mot KOLS, som vil være det beste både for samfunnet og for den enkelte pasient. I den forbindelse er det også grunn til å vurdere hvorvidt man bl.a. burde sett på en ordning med et nasjonalt råd. Også på KOLS-området er det helt åpenbart at vi i Norge ikke er flinke nok når det gjelder forskning. Jeg håper at man for framtiden vil se på hvordan man skal kunne styrke forskningen på dette området. Jeg frykter at den utviklingen som vi ser, bare kommer til å fortsette, fordi en utvikler og forverrer sykdomsbildet sitt jo eldre man blir. Befolkningen blir eldre, og vi vet at veldig, veldig mange personer i dette landet har drevet med røyking, og mye røyking, i ung alder, noe som kommer til å få konsekvenser. Jeg ser fram til statsrådens svar.