Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-04-21:
Prissjokket er ikke lenger noen nyhet. Det har for lengst gjort seg bemerket i folks lommebøker, og mange brukte nok påsken over kalkulatoren for å finne ut hvordan de neste månedene skulle gå i hop. Alt blir dyrere, og NRK har gjort et anslag som snakket om ekstrakostnader på over 40 000 kr for en vanlig familie. Da finansministeren la fram sitt statsbudsjett før jul, forventet man en prisvekst på 1,3 pst. i år. Nå er det nyeste anslaget 3,3 pst. I tillegg ser matvareprisene ut til å øke enda mer enn det, og det forventes sommerrekorder på strømprisen. Jeg skal ikke kritisere finansministeren for ikke å ha forutsett framtiden, men hva man gjør med den nye situasjonen? Den står ministeren ansvarlig for. De siste månedene har regjeringen gjentatt til det kjedsommelige at de er bekymret, og at de følger situasjonen nøye, men det hjelper nøyaktig 0,0 pst. for dem som nå sitter og leter etter steder å kutte for å få hjulene til å gå rundt. Hvis planen har vært å vente og håpe på at det går over, så er dette tidspunktet i filmen til å innse at det ikke går over, det er alvor. Vi kom nettopp ut av en pandemi som har økt forskjellene. De rikeste økte formuene i snitt med 50 mill. kr hver, mens det er de med vanlige og lave inntekter som har vært arbeidsledige. Regjeringen har flere ganger lagt vekt på at norske familier i gjennomsnitt har spart 100 000 kr gjennom koronaen og nå har en buffer å bruke. Men i gjennomsnitt vil både barnebarna og besteforeldrene være 42 år gamle. Gjennomsnitt fungerer ikke på denne måten, det blir en klasseblind måte å se på økonomi på. Noen har gått solid i minus, andre solid i pluss, og jeg er redd for at priskrisen får samme effekt som alle kriser, at de øker forskjellene. I motsetning til Norge har en del andre land innført tiltak. Sverige har som Norge innført en strømstøtte, men på toppen av det gjort tiltak mot dyrere drivstoff og kommet med en stor pakke for billigere kollektivtransport. New Zealand har kuttet halve prisen på kollektivtransport og redusert drivstoffutgiftene, og Danmark har denne uken innført noe som EU har pekt på, men som Norge har avviklet, nemlig støtte til varmepumper, som faktisk har en effekt for folks strømforbruk og strømregning. Jeg er spesielt overrasket over at Rødts forslag om å redusere matmomsen har falt for døve ører hos statsråden. Her kunne jeg kommet med en egen begrunnelse for hvorfor dette er et godt grep, men jeg velger heller å sitere hva Senterpartiet skrev i sitt alternative budsjett i fjor. Da foreslo de selv å bruke 3 mill. kr på å redusere matmomsen. Og da skrev de: «For en barnefamilie vil denne avgiftsletten alene kunne utgjøre ca. 3 000 kr i reduserte kostnader til mat og drikke i året. Det vil utgjøre en betydelig forskjell i et stramt familiebudsjett. Spesielt er denne lettelsen viktig i dagens situasjon(...) (...) Dette er veldig gode ord fra Senterpartiet, som sikret et historisk godt valg for partiet, og nå spørs det jo om man ikke burde levere på som folk har stemt på. Inflasjon må være et av de mest googlede ordene på norsk Google.com for tiden. Finansministeren skal være opptatt av inflasjon, og det er jeg også, men jeg synes det blir for slapt å avvise ethvert tiltak i møte med priskrisen med ferdigskrevne talepunkter om inflasjon. Å kutte i avgiftene, som Rødt har foreslått, kutter prisene og reduserer dermed den målte prisveksten helt direkte. Hvis man er bekymret for press i økonomien, har Rødt mange forslag til hvordan man kan nedskalere investeringer i f.eks. olje og store motorveiprosjekter, og ikke minst kan man jo øke skattene til dem som har mer enn nok, og som faktisk har fått mer gjennom koronaen. Da henter man inn penger med den ene hånden og deler ut med den andre, uten at summen forandrer seg, uten at presset i økonomien endres. Det er ikke noe magisk med de pengene som Rødt foreslår å bruke, som gjør at de skaper mer inflasjon enn de pengene som brukes til f.eks. motorveiprosjekter. Det er alvor nå. For hvert intervju der både finansministeren, statsministeren og andre i regjeringspartiene avviser å gjøre noe, har prisene økt enda mer. Man har avvist å gjøre noe i den krisepakken som har blitt lagt fram for regjeringen, og man er veldig vag på om man har tenkt å gjøre noe i revidert budsjett. Derfor spør jeg: Hva skal til for at regjeringen innfører tiltak som treffer husholdningene under dette prissjokket?