André Oktay Dahl (Høyre), 2008-01-17:
Jeg har stor respekt for at man er opptatt av kvaliteten på lovarbeidet her på huset. Det er en debatt som kanskje burde tas oftere og mer generelt, all den tid det som tas opp her i dag, ikke nødvendigvis - hvem vet - er det verste vi har sett av konsekvensutredning fra denne regjeringen. For på tross av ordene ved tiltredelsen har ikke denne regjeringen utmerket seg spesielt i å inkludere verken opposisjon eller organisasjoner som er spesielt uenig med Regjeringen i det Regjeringens flertall ønsker. Det er noe som kunne vært ønskelig, så kunne kanskje flere enn et knapt flertall på Stortinget føle seg bekvem med hva som kalles for demokrati og ikke. Men når det gjelder denne konkrete saken, føler jeg vel at spørsmål om konsekvensutredningen for enkelte kun er et virkemiddel for å hindre at noen som helst lov vil bli vedtatt i det hele tatt. Sammenhengen mellom mailene og brevaksjonen overfor en del av oss, drevet til det nærmest absurde i forhold til hva jeg kaller vanlig folkeskikk av en del av dem som har opptrådt overfor oss, er ikke akkurat utydelig. Dette er en del av den kampanjen som noen har satt i gang, og jeg kunne godt tenke meg at man kanskje konsekvensutredet effekten av de signalene som gis fra en del av dem som holder på med dette, for det er verken til beste for voksne mennesker eller, aller minst, til beste for barn. For det som står der, er direkte spark i magen på alle de barna som lever med homofile i dag, på de som er homofile, og ikke minst er det et angrep på alle familiemedlemmene til dem som er homofile og på venner av homofile og lesbiske, og 60-70 pst. av Norges befolkning har faktisk homofile og lesbiske som nære venner. Det sier noe om utviklingen, slik at den aksjonen er vel egentlig nærmest dømt til å tape. Men det er som sagt ingen lov som foreligger til behandling, vi har ikke sett loven ennå. Høyre har varslet sitt prinsipielle partisyn når det kommer til felles ekteskapslov, vi er for, men respekterer at det handler om verdispørsmål i begge retninger. Verdistandpunktet til Høyre som partigruppe og i sentralstyret er imidlertid klart, vi er for en felles ekteskapslov, men når det kommer til det nærmere innholdet, avventer vi det, og får anledning til å diskutere det når lovforslaget er fremlagt. Men det jeg håper, når loven etter alle solemerker blir vedtatt, er at de som er motstandere, begynner å reflektere litt over argumentasjonen og aksjonene som har pågått her en stund - den effekten det kan ha på barn og venner og familie, som jeg har tatt opp. For egen del gleder jeg meg som nyinngått partner til å trykke på for-knappen når loven i en eller annen form blir vedtatt i Stortinget, som sikrer f.eks. at min partner og jeg kan bli vurdert også som adoptivforeldre hvis f.eks., gud forby - det vet jeg ikke om det er parlamentarisk å si - vår nieses foreldre faller fra. For det er det adopsjonsspørsmålet også handler om. Da sitter man i en situasjon hvor det optimale, nemlig mor og far, ikke er tilgjengelig, og da vil jeg jo tro at de som er opptatt av det optimale familieforhold, synes at det i hvert fall ville være nest optimalt at vår niese kunne bli adoptert av de to som hun antakeligvis har størst tilknytning til fra før, fremfor at hun adopteres av to vilt fremmede, som hun ikke har noen tilknytning til. Det er en del av argumentasjonen som jeg mener at motstanderne av også adopsjon må ta inn over seg, for å kunne si hva som er optimalt for et barn eller ikke. Store eksperimenter, små eksperimenter - andelen homofile har holdt seg noenlunde konstant, og mitt syn er vel at skilsmisser er ekteskapets verste fiende, ikke at homofile skal få muligheten til å forplikte seg på lik linje med heterofile. Det er ikke slik at homofile har rent ned dørene på Tinghuset. Det er det ikke, men det kan jo være lov å håpe at det av den prosentandelen som er homofile, er flere som begynner å løpe til f.eks. Tinghuset, fordi man får en større trygghet for at man er like mye verdt, man gjør akkurat det samme som alle andre har gjort i alle år, ikke i kirken - det skal Kirken bestemme selv - men man skal få muligheten til den borgerlige delen og bli vurdert på lik linje som alle andre voksne mennesker som har et forpliktende samliv. Jeg må avslutningsvis si at det er grunn til å gi homofile den muligheten, for min erfaring er at homofile menn i alle fall er vel så stabile og forpliktende i forholdet til hverandre i praksis som det heterofile er. Da kan jeg heller ikke se noen grunn til at det offentlige ikke skal sørge for at de som ønsker det, skal få muligheten til å forplikte seg og ikke minst sikre barn i andre deler av familien rettigheter på lik linje med andre.