trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-30:
Spørsmålet til fiskeriministeren lyder: «Bruken av kjemikalier mot lakselus har eksplodert de siste årene. Etter bruk tømmes kjemikaliene i sjøen. 10. november omtalte NRK Brennpunkt hvordan en rekefisker har fått rekefisket ødelagt som følge av dette. Han anmeldte praksisen og etterforskningen viste brudd på forurensningsloven. Saken ble allikevel henlagt på bakgrunn av at utslippene synes å være akseptert av fagmyndighetene. Kan statsråden garantere at han vil gripe inn og stanse tømming av skadelige kjemikalier i sjøen?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-30:
Takk til statsråden for et skikkelig og lovende svar. Nøkkelpoenget er at disse lusemidlene er laget for å kverke krepsdyr, og alt tilsier en meget sterk føre-var-holdning når det gjelder å dumpe den typen midler i det naturlige miljøet. Vi har lenge fått meldinger fra rekefiskere og andre som mener at dette har en effekt, så jeg har stor forventning til hvordan statsråden følger opp dette. Men så har vi lakselusa i merdene. Mattilsynet anmeldte nettopp et anlegg i Trøndelag med 60–90 lus per fisk – himmelhøyt over de grensene statsråden selv har satt. Dette er en situasjon som i min karriere, som opptatt av oppdrett, har gjentatt seg utallige ganger til tross for løfter om det motsatte. Mener statsråden på bakgrunn av denne utviklingen fortsatt at en femdobling av næringens størrelse er forsvarlig?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-30:
Jeg merker meg at statsråden sier at det ikke er han som mener at det er åpent for en femdobling av oppdrettsnæringen – det får vi komme tilbake til. Vi har en veldig høy og illevarslende vekst av dødelighet i oppdrettsnæringen, og oppdrettsnæringens grunnproblem er at man plasserer millioner av vertsdyr i et område hvor det finnes en naturlig parasitt som dermed vokser enormt, blir tatt med lusemidler og svarer med evolusjon, og vi er inne i en situasjon som bare vil kunne løses ved at vertsdyrene, altså oppdrettslaksen, skilles fysisk eller på annen måte fra parasitten. Det finnes ikke noen annen langsiktig biologisk løsning på det. Er statsråden enig i at tiden er kommet til å gå hardt inn for lukkede anlegg?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Kommunene er den viktigste leverandøren av trygghet i landet vårt. De bygger og driver skoler for å forberede de yngste i befolkningen, og de har hovedansvaret for alle som trenger helse- og omsorgstjenester utenfor sykehus. Dette gjelder ikke minst eldreomsorg, hvor vi er helt avhengige av at god og varm omsorg kan tilrettelegges i kommunene. Da er det avgjørende at disse kommunene settes i stand til å gjennomføre oppdraget vi som fellesskap har gitt dem. Dessverre har vi opplevd ved en rekke anledninger i denne stortingsperioden at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har valgt helt andre hovedsatsinger enn nettopp dette. Det er nok å nevne at skattene nå er kuttet med nesten 25 mrd. kr. Men denne budsjetthøsten har ting blitt enda mer alvorlig. Ikke bare ligger regjeringen over 3 mrd. kr bak det vi i Arbeiderpartiet har klart å prioritere i vårt alternative budsjett til kommunene, bl.a. til eldreomsorg. Knappe tre uker før jul vet ikke kommunene hva de skal forholde seg til når det gjelder disse viktige temaene. Det er, som alle vet, fullstendig budsjettkaos på borgerlig side. Og det er ikke hva som helst av saker pasienter, brukere og kommuner ikke vet hvordan de skal forholde seg til. La meg gi to konkrete eksempler: Blir f.eks. kuttet regjeringen har foreslått for såkalt ressurskrevende tjenester til brukere som har stort hjelpebehov i kommunene, stående? Skal kommunene pålegges å drive inn egenandeler på fysioterapi, slik regjeringen har foreslått i statsbudsjettet? Dette er saker som er alvorlige nok i seg selv. Problemet er at vi i tillegg ikke vet, nå knappe tre uker før jul, hva kommunene skal planlegge for. Jeg sier som Jonas Gahr Støre sa i går: Dette er ikke slik man styrer et land. Jeg ønsker å høre helse- og omsorgsministerens og Høyres nestleders kommentar til denne uholdbare situasjonen regjeringen nå har satt landets kommuner i.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Ja, jeg hører at det er flere medlemmer av regjeringen som fortsatt sier at de har et stort håp om å bli enige. Det har vi nå hørt i ukevis, og vi er nå på overtid av overtiden. Jeg har gitt flere eksempler på helt konkrete forhold som landets kommuner, på vegne av de pasientene og brukerne som har behov for avklaring av disse viktige spørsmålene, fortsatt altså ikke har fått svar på. For å si det litt forenklet: Regjeringen har nå, med helse- og omsorgsministeren som medlem, hatt elleve måneder på seg til å forberede landets budsjett neste år, mens den vanligste budsjettdatoen i kommunene altså er 8. desember, neste uke. Hvis vi vedtar rammene, kanskje, på mandag 5. desember her i Stortinget, vil altså kommunene ha et par dager til å områ seg på viktige områder, der man ikke kjenner spørsmålene. Jeg sier igjen at jeg synes dette er svakt. Jeg synes at regjeringen nå må vise lederskap og komme ut av den situasjonen landet nå står i, ikke minst på vegne av de pasientene som helse- og omsorgsministeren har ansvaret for.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
For det første er det slik at regjeringspartiene jobber godt med å prøve å finne en løsning på budsjettsituasjonen. Stortinget har fastsatt sitt program knyttet til det, og det vil innebære at finansinnstillingen er oppe til diskusjon på mandag, slik som planlagt. Så er det jo også slik at etter at finansinnstillingen er ferdig, er det som vanlig komiteene som beslutter og ender en del av disse spørsmålene. Men vi ser jo at kommunene behandler sine budsjetter som vanlig. Så jeg er ikke enig i den framstillingen som representanten gir knyttet til hva denne regjeringen har prioritert. Tvert imot, hvis en ser på hva regjeringen virkelig har brukt det store økonomiske handlingsrommet til, er det to hovedformål. Det ene er å styrke velferden gjennom styrket kommuneøkonomi og gjennom styrket sykehusøkonomi, og det andre er å investere for framtiden gjennom satsing ikke minst på infrastruktur, samferdsel – på det å bygge landet. Det er der de virkelig store pengene og handlingsrommet er brukt av denne regjeringen. Så har jeg et stort håp om at regjeringspartiene og samarbeidspartiene skal finne løsninger også på budsjettet dette året.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg kan berolige representanten med at regjeringspartiene i Stortinget og regjeringen jobber kontinuerlig med å finne gode løsninger. Det er slik at det heller ikke er noen ny situasjon at det er forhandlinger på overtid i Stortinget om statsbudsjettet. Vi har i Norge hatt lang tradisjon med mindretallsregjeringer som har vært avhengige av å forhandle om budsjettet i Stortinget. Det er også situasjonen nå. Vi har et stort håp om og ønsker selvfølgelig å finne løsninger på dette fram til finansdebatten på mandag.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
At det er frister som er overskredet, har jeg på ingen som helst måte bestridd. Det jeg har sagt, er at vi jobber for å finne en løsning. Dagen for Stortingets vedtak av rammene er satt til mandag 5. desember, og det er det en jobber etter. Det er helt åpenbart for alle, og ikke minst for regjeringspartiene og samarbeidspartiene, at vi gjerne skulle klart å finne løsninger tidligere, men det er vanskelig. Derfor jobber vi fortsatt med å finne løsninger på dette. Det er også slik at kommunene starter sine budsjettprosesser i lang tid før Stortinget behandler statsbudsjettet. Det gjør en bl.a. på bakgrunn av kommuneproposisjonen, som vedtas i mai, nettopp for å gi kommunene bedre forutsetninger for å planlegge. Kommunene vet heller ikke helt nøyaktig hva som blir resultatet, før finansinnstillingen blir vedtatt, og før komiteen er ferdig med sitt arbeid før jul. Derfor har kommunene budsjettprosesser som tar hensyn til det.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Nei, det ligger til behandling i Stortinget i forbindelse med at regjeringen har lagt fram en opptrappingsplan for rehabiliteringsfeltet som en del av budsjettproposisjonen som helse- og omsorgskomiteen skal behandle. Der er regjeringens forslag at vi bevilger i 2017 til sammen 200 mill. kr til kommunene – 100 mill. kr er øremerket – nettopp med henblikk på at regjeringspartiene og samarbeidspartiene er blitt enige om bl.a. å lovfeste kravet om ergoterapeutkompetanse i kommunene fra 2020. Det betyr at vi har gitt kommunene både øremerkede midler og økning i de frie midlene til å bygge opp kompetanse på rehabiliteringsfeltet. Da er det bl.a. vist til ergoterapeuter. Jeg er helt enig med representanten i at en løsning på de utfordringene som vi står foran, bl.a. i eldreomsorgen, handler om ergoterapeutens kompetanse til å bidra til at folk klarer å mestre sitt eget liv.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Det vi jobber med, er å finne en god løsning. Når det gjelder spørsmål om alternativer, er det ikke min rolle å svare på det. Når det gjelder kommunenes situasjon, er det sånn at jeg har selv vært lokalpolitiker da en tidligere hadde mindretallsregjeringer, og da hadde en ofte forhandlinger som gikk på overtid. Men kommunene klarte å håndtere det da, og jeg tror at kommunene klarer å håndtere det nå. Selv om det selvfølgelig ikke er en ønskelig situasjon, verken sett fra regjeringens, Stortingets eller kommunenes side, så er det noe som et samfunn som Norge klarer å håndtere. Det har vi klart å håndtere tidligere.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Kommunene gjør lurt i både å høre på helseministeren og lese det som står i proposisjonen, noe som er mine svar til Stortinget på dette området. Der kommer det helt klart fram at kommunene også vil få penger til rehabilitering for prosjekter som de søker om før 2021. Det er rett og slett et resultat av de innspillene som har kommet fra kommunene, bl.a. Bærum kommune. Man har utvidet den perioden lenger enn det som var varslet i kommuneproposisjonen. Fra 2021 vil kommunene kun få investeringsstøtte til flere plasser. Det er rett og slett fordi regjeringen mener at de eldre i Norge ikke har tid til Arbeiderpartiets vente-og-se-holdning i eldrepolitikken. Det er stort behov for å øke aktiviteten når det gjelder å bygge ut flere plasser. Kommunene har nå hatt mange år på seg til å rehabilitere plasser, de får utvidet tid til det. Men fra 2021 må vi konsentrere oss om å få bygd flere plasser.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Det er helt riktig at luftkvalitet har stor betydning for folks helse, og jeg mener at regjeringen og ikke minst våre samarbeidspartier gjør veldig mye for nettopp å bedre luftkvaliteten i byene våre. Det er derfor en f.eks. satser stort på jernbane og kollektivtransport, på miljøvennlig drivstoff og nye teknologiske løsninger. Det handler om å gi folk et alternativ til bilen uten å redusere mobiliteten, og jeg mener at en har vist veldig klart at det er noe som er prioritert. Det er helt riktig at Stortinget har vedtatt et representantforslag om lovhjemmel for lavutslippssoner før sommeren. Dette er et arbeid som pågår i Samferdselsdepartementet, og det er samferdselsministeren som er konstitusjonelt ansvarlig for det forslaget. Men det er klart at dette også er et viktig helsespørsmål, og jeg kan forsikre om at dette arbeidet har høy prioritet i Samferdselsdepartementet og hos samferdselsministeren, slik at en skal få landet den saken så raskt som mulig.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
For det første mener jeg at det i det statsbudsjettet som er lagt fram, ligger en rekke gode forslag som nettopp bidrar til det jeg sa i mitt første svar, nemlig å finne alternative transportmuligheter, som ikke er basert på biltransport – som har store utslipp – samtidig som en ivaretar mobiliteten til befolkningen. Men regjeringen er også opptatt av at Norge ser annerledes ut i Oslo enn hjemme hos meg på Vestlandet og på representantens hjemsted. Derfor er det også slik at når en gjennomfører den typen grønt skifte som vi er enige om, og som også ligger i statsbudsjettet, er det viktig å ta hensyn til og ha omtanke for dem som blir rammet av dette, der en rammer mobilitet, der en rammer det lokale næringslivet. Derfor har regjeringen forsøkt å balansere dette i vårt forslag til statsbudsjett.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Ja, helt åpenbart. Ikke bare erkjenner jeg dette som et helseproblem, det gjør sågar hele regjeringen og også våre samarbeidspartier. Det er nettopp derfor en har satset ikke bare på jernbanen, men også på en rekke andre tiltak som vil ha stor betydning. Kommunene kan f.eks. bygge tryggere gang- og sykkelveier, og fylkeskommunene kan forbedre det kollektive transporttilbudet og bidra til mindre bilbruk. Her stiller staten opp mer enn noen gang, ved bl.a. å ta 50 pst. av de større investeringskostnadene på større kollektivtransportprosjekter i de fire største byene. Samtidig er det satset betydelige midler på andre tiltak som bidrar til mobilitet uten den type utslipp. Det er også mange andre virkemidler som det nå jobbes med i Samferdselsdepartementet. Ett av de tiltakene er lavutslippssoner, som ikke ble prioritert av forrige regjering, men som det nå jobbes med å få på plass.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg har svart på spørsmål om dette tidligere, i den ordinære spørretimen, og samferdselsministeren har svart på spørsmål om dette gjentatte ganger. Stortinget er forsikret om at arbeidet med denne forskriften er høyt prioritert i Samferdselsdepartementet. Det er en forskrift som må omfattes av det samme arbeidet knyttet til kvalitet når det gjelder bl.a. høring, som annet lov- og forskriftsarbeid er. Det er også gjort. Forskriften har vært på høring, og det jobbes nå med å iverksette den. Jeg vil minne representanten om at han selv var medlem av en regjering som hadde akkurat det samme forslaget på bordet i 2012, som valgte å skrinlegge forslaget og pekte på at kommunene hadde andre virkemidler å bruke.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
For det første er jeg glad for at representanten trekker fram arbeidet som nå pågår i komiteen når det gjelder tobakksskadeloven. Jeg er også glad for at vi har lagt fram et forslag til behandling i Stortinget som igjen vil flytte Norge i front når det gjelder arbeidet med konsekvensene av tobakk og å få en av verdens strengeste tobakksskadelover igjen. Så er det slik at luftforurensning er et viktig folkehelseproblem også i Norge. Selv om utfordringene er større i andre land, er det ikke minst i perioder i Norge når det er kaldt og stille, også et problem i byene våre. Derfor jobbes det nå også med å gjøre kommunene enda bedre i stand til å kunne håndtere sånne situasjoner. Samferdselsdepartementet vurderer miljødifferensierte bompenger, et felles rettslig grunnlag for trafikantbetaling i byene og arbeidet med forskriften som jeg har redegjort for tidligere. Kommunene har i dag også en rekke virkemidler som de kan ta i bruk hvis de ønsker det.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
For det første er jeg veldig fornøyd med den innsatsen som regjeringen har gjort, sammen med våre samarbeidspartier, i de tre budsjettene som er vedtatt til nå, for en betydelig investering og nye løsninger for å bidra til at folk kan velge mer miljøvennlige transportløsninger. Det er en historisk satsing som innebærer et grønt skifte, som er viktig for miljøet, men som også er viktig for befolkningens helse, og det er et arbeid som jeg er stolt over. Samtidig må vi erkjenne at det fortsatt er langt igjen, og derfor jobber vi også iherdig med nye løsninger på dette området. Så er det sånn at det nå faktisk er én måned igjen av dette året – det har blitt understreket flere ganger i tidligere spørrerunder – men vi jobber nå med å få den angjeldende forskriften på plass så raskt som mulig, og det er høyt prioritert i Samferdselsdepartementet.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Spørsmål om regelverk vedrørende denne typen selskapskonsesjoner som representanten tar opp, er i utgangspunktet spørsmål som ligger under finansministerens ansvarsområde, siden finansministeren har ansvar for forsikringsvirksomhet. Jeg kan derfor i utgangspunktet ikke gå inn på dette. Jeg deler imidlertid bekymringen til stortingsrepresentanten. Det at samme selskap eller konsern eier både sykehusvirksomhet og helseforsikringsvirksomhet, kan gi noen uheldige incentiver som ikke er ønskelig verken for sektoren som sådan eller for pasientene. Norge har imidlertid en helt ulik tilnærming til helsesektoren i forhold til det en har i Nederland. Det er også et forhold en må ta hensyn til. Det nederlandske helsesystemet er basert på en obligatorisk forsikringsordning. Fra 2006 ble alle innbyggere pålagt å tegne helseforsikring hos et privat forsikringsselskap, og behovet for regulering er dermed noe helt annet enn det har vært i Norge. Det er bred enighet i Norge om å verne om vår løsning med en offentlig finansiert helsetjeneste, der befolkningen får rettferdig fordelt helsehjelp etter behov og betaler etter evne over skatteseddelen – ikke gjennom forsikringsordninger. Også i framtiden vil det aller meste av pasientbehandlingen foregå i de offentlige sykehusene. Vi har også, bl.a. gjennom innføring av fritt behandlingsvalg, forbedret den offentlig finansierte helsetjenesten gjennom at pasientene får større valgfrihet og tilgang til private helsetjenester, men allikevel finansiert av det offentlige på siden av forsikringsordninger. Denne reformen gir mer valgfrihet for pasientene, reduserer ventetiden og stimulerer offentlige sykehus. Spørsmålet som representanten tar opp, er et viktig spørsmål som jeg håper at også de politiske partiene og Stortinget kan diskutere videre, for en ser her en ny situasjon som vi nok ikke har vært forberedt på i Norge, og som det også er grunnlag for å diskutere de prinsipielle sidene ved.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Våre avtaler med LHL og andre private og ideelle aktører er oppnådd gjennom enten langsiktige avtaler eller anbud. Det er forhold som jeg mener er ganske godt regulert. Vertikal Helseforsikring er et selskap som, etter hva jeg forstår, både formidler og betaler for behandling og også veileder pasienter i å finne fram til offentlig finansierte tilbud. LHL er også en pasientorganisasjon som har som oppgave å ivareta pasientenes interesser. Her er det da tre ulike formål som samles i samme organisasjon. Det er en situasjon som jeg tror ikke har vært forutsatt i det regelverket vi har i dag, og har derfor heller ikke vært en del av den politiske diskusjonen. Jeg mener at representantens spørsmål bør være starten på en diskusjon om de prinsipielle sidene ved dette.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Mitt engasjement for fritt behandlingsvalg har handlet om å øke pasientenes valgfrihet og bruke ledig kapasitet hos private. Så langt i år er det om lag 1 000 pasienter som har fått hjelp gjennom ordningen. Det er 1 000 enkeltmennesker – flere av dem innen rus og psykisk helse – som har fått raskere hjelp, og som ikke minst har hatt mulighet til å velge hjelp. Det mener jeg er positivt. Det er nå om lag 50 ulike private tilbydere som har meldt seg og søkt om å delta i ordningen, 30 av dem er godkjent. Jeg er overbevist om at ordningen kommer til å øke i bruk, men det er ikke en målsetting i seg selv at flest mulig får hjelp gjennom fritt behandlingsvalg. Målsettingen er at pasientene har valgmulighet, og at de raskt får hjelp. Derfor står 80 000 færre pasienter i kø, ventetidene går ned, og de fleste pasientene vil naturlig nok først og fremst velge å få behandling på sine lokale sykehus, hvis de har akseptabel ventetid.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Først setter jeg et spørsmålstegn ved den årsakssammenhengen som representanten her tar opp. Denne regjeringen har gjennom sine fire forslag til statsbudsjett lagt til rette for og finansiert en høyere vekst i pasientbehandlingen enn det den forrige regjeringen klarte å få til i noen av sine åtte. Det er også slik at fritt behandlingsvalg er en viktig reform, også i lys av det som representanten tar opp som tema, nemlig ulikhet. Det er grunnen til at regjeringen og samarbeidspartiene har vært veldig klare på å prioritere at disse utvidede pasientrettighetene først skal gjelde pasienter med rusavhengighet og psykiske helseutfordringer, for det er nettopp på det området vi ser den største ulikheten i norsk helsetjeneste og i samfunnet vårt når det gjelder helse. Et menneske som er rusavhengig og har psykiske helseutfordringer, har i gjennomsnitt en forventet levetid som er 20 år kortere enn befolkningen ellers. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet nå skal gå til valg på å svekke nettopp pasientrettighetene til denne pasientgruppen. Så tar representanten opp fagområdet revmatologi ved Sørlandet sykehus. Dette er et fagområde under sterk utvikling. Introduksjon av biologiske legemidler i behandlingen av revmatologiske sykdommer har medført at pasientene får bedre prognoser og bedre livskvalitet. Denne typen medisinsk utvikling er et eksempel på at sykehusene hele veien må endres, og at de må endre måten de jobber på, fordi medikamentbehandling gir et mindre behov for at pasienten blir lagt inn på døgn, og mindre behov for senger, og pasientene kan i større grad bo hjemme og følges opp gjennom et poliklinisk tilbud. Sørlandet sykehus er nå i en budsjettprosess for 2017 og vil, i likhet med alle andre sykehus, vurdere hvordan de best kan bruke sine samlede ressurser til å gi et best mulig tilbud til alle pasientene. Revmatologi er et område som er i forandring, der en i større grad kan behandle pasientene poliklinisk med bedre resultater, samtidig som vi også nå ser at vi får muligheten til å bytte legemidler – over på biotilsvarende legemidler. Det gjør det mulig å se at dette er et område der vi kan få bedre resultater ved bruk av mindre ressurser. Da er det den lokale sykehusledelsens oppgave å sørge for at de ressursene kommer andre pasienter som har store behov, til gode. Det er i tråd også med den prioriteringsmeldingen som Stortinget sluttet seg til i går kveld.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Som jeg redegjorde for i mitt første svar, er det slik at revmatologi er et fag som er i endring. Det betyr at måten som en har jobbet på tidligere, blir forlatt av hensyn til pasienten, fordi det å gi poliklinisk behandling med legemidler er et bedre alternativ enn den gamle måten å jobbe på. Mens en ofte politisk diskuterer at nye behandlingsmetoder fører til økte kostnader for sykehusene, er vi her i den fantastiske situasjonen at nye behandlingsmetoder er billigere for sykehuset og for samfunnet, samtidig som det gir bedre resultater for pasientene. Endring er vanskelig – i alle typer virksomhet er endring vanskelig. Men endring er også ofte nødvendig, ikke minst med utgangspunkt i å sikre at prinsippene bak prioriteringen følges opp, og at vi bruker samfunnets ressurser til helse på en slik måte at vi bidrar til flest mulig gode leveår for flest mulig mennesker. Det betyr også av og til å flytte ressurser når det er mulig å bruke ressursene bedre.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Den framstillingen av situasjonen som representanten her gir, har ikke rot i virkeligheten. Det som er situasjonen, er at denne regjeringen har evnet å prioritere en høyere vekst i pasientbehandlingen i alle våre fire forslag til statsbudsjett enn det den forrige regjeringen klarte i noen av sine åtte. Det andre er at når en ser på det økonomiske handlingsrommet, er det ikke først og fremst brukt til skattelette. Det er først og fremst brukt til å styrke velferden i kommunene, legge til rette for høyere vekst i pasientbehandlingen i sykehusene og til å investere for framtiden i forskning, utvikling og infrastruktur. Det er helt nødvendig. Samtidig ser vi at det er ikke bare slik at sykehusene har fått mer penger, en får også mer pasientbehandling ut av pengene. 80 000 færre pasienter står nå i kø enn på Arbeiderpartiets vakt. Ventetidene går ned, og flere får hjelp.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
AD-møtet er et forum der de fire administrerende direktørene for helseregionene kan diskutere saker av felles interesse, bl.a. behov for felles styresaker. For å sikre et likeverdig tjenestetilbud på tvers av helseregionene er det nødvendig å samarbeide om felles styresaker og strategier i forkant av regional saksforberedelse og styrebehandling. Dette gjelder også saker som angår de felleseide selskapene. AD-møtet er ikke et formelt organ og har ingen beslutningsmyndighet. Myndigheten til å fatte beslutninger ligger i de ulike regionale helseforetakene, der forankring og involvering av tillitsvalgte og vernetjenesten skjer. Styrene i foretakene avgjør saker som ikke ligger innenfor daglig drift. I den grad det tas beslutninger i AD-møtet, er det den enkelte administrerende direktør som tar beslutning innenfor de fullmaktene som er tildelt fra eget styre. Helseforetaksloven § 26a fastsetter at styremøter som hovedregel skal holdes for åpne dører. Styremedlemmenes drøftinger og saksgrunnlaget de baserer seg på, er derfor offentlig. De møtene som administrasjonen deltar i som ledd i saksforberedelsene til styrets behandling, er ikke offentlige. I denne konkrete saken har den enkelte administrerende direktør fattet beslutninger om å sette ut konkurransegrunnlaget for anskaffelsen av ambulanseflytjenester. Dette har blitt gjort innenfor den fullmakten styret har gitt. Ved anskaffelse av ambulansehelikoptertjenester ble f.eks. fullmakten til Helse Nord RHF gitt i styresak 86-2016/2, og var formulert på denne måten: «Styret ber administrerende direktør om å fullføre anskaffelsen i samarbeid med de andre regionale helseforetakene innenfor de generelle fullmaktene som ligger i hans stilling».
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Det som er viktig, er at de administrerende direktørene utfører sine oppgaver innenfor de fullmaktene som styret har gitt dem og det ansvaret de har for den daglige driften. Det er en del av deres jobb. Forberedelsene til styresakene er det klare retningslinjer for. I denne konkrete saken har det vært betydelig offentlig arbeid rundt det, med høringer og møter med kommuner, som også har resultert i endringer i det som opprinnelig var foreslått, nettopp fordi en har hatt gode prosesser der en også har lyttet til befolkningen. Så er det slik at det er ansattrepresentanter i styrene. Ansattrepresentantene i styrene er med på disse diskusjonene, de er med på hvilke fullmakter administrerende direktør skal ha. Det er også i den forbindelse de har mulighet til å påvirke den type spørsmål.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg er ikke kjent med betenkelige forhold knyttet til de møtene som de fire direktørene i helseregionene har for å samordne sitt arbeid. Og det er helt klart at det er et arbeid som må foregå innenfor de fullmaktene de har som ansvarlige for den daglige driften, og innenfor de fullmaktene som styrene har gitt dem. Det er styret i helseregionenes ansvar å vurdere hvilke typer fullmakter de ønsker å gi administrerende direktør, og det er åpne prosesser, som også ansattrepresentantene har innsikt i.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Det er bred enighet i Norge om at det er viktig å verne om vår løsning, som er en offentlig finansiert helsetjeneste der befolkningen får rettferdig fordelt helsehjelp etter behov, og betaler etter evne over skatteseddelen. Vi har aldri – og jeg har aldri – tatt for gitt at folk ikke vil kjøpe private helseforsikringer. Det er for mange faktorer som bidrar til den utviklingen – ikke minst at forsikringsbransjen alltid vil tilpasse sine produkter til enhver situasjon. Det jeg har vært opptatt av, er at pasientene ikke skal føle behov for – og oppleve et behov for – å ha private helseforsikringer for å få dekket nødvendig helsehjelp, som vi i fellesskap har blitt enige om skal være det offentliges ansvar. Det vil være en utvikling som over tid undergraver grunnlaget for vår modell, som jeg er opptatt av å verne om. Derfor er en av Høyres løsninger å gi pasienter som er medlem av folketrygden, større valgfrihet – også til å bruke private helsetilbud, men finansiert av det offentlige, likt for alle. Tall fra Finans Norge viser at om lag 481 000 personer hadde helseforsikring ved utgangen av 2. kvartal 2016, en økning på i underkant av 80 000 siden utgangen av 2013. Under forrige regjering økte antall forsikrede med over 100 000 bare mellom 2010 og 2011. Dette var en veldig alvorlig utvikling. Derfor har denne regjeringen innført fritt behandlingsvalg. Reformen gir større valgfrihet for pasientene og gjør at de offentlige sykehusene reduserer sine ventetider og organiserer arbeidet på nye måter. Vi gir pasientene rett til å velge behandling hos godkjente private, men på det offentliges regning. I tillegg har vi bedt helseregionene om å kjøpe mer av den private, ledige kapasiteten gjennom anbud. Det er viktig også å prioritere de offentlige sykehusene. Derfor har regjeringen lagt til rette for en høyere vekst i pasientbehandlingen i våre fire statsbudsjetter, sammenlignet med hva den rød-grønne fikk vedtatt gjennom sine åtte. Vi har også fjernet aktivitetstaket på de offentlige sykehusene, slik at de som har ledig kapasitet og nye måter å organisere arbeidet på, har mulighet til å behandle flere pasienter. Resultatet er godt. Ventetidene går ned. 80 000 færre pasienter står i kø nå enn under forrige regjering. Samtidig ser vi at vi i 2015 var i en situasjon der det ble gjennomført over 1 million flere utredninger, kontroller og behandlinger i helsetjenesten, sammenlignet med utgangen av 2012. Det er viktig å verne om en god, offentlig finansiert helsetjeneste, nettopp for å hindre en negativ utvikling.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Med respekt: Jeg tror ikke det er mangel på svar på spørsmålet, for det svarte jeg veldig klart på. Jeg mente før og mener fortsatt at det vil være veldig uheldig hvis befolkningen opplever at for å føle trygghet for å få nødvendig helsehjelp, altså den helsehjelpen som vi som fellesskap har blitt enige om skal være offentlig finansiert, må en ha private helseforsikringer. Vi så jo en rekordvekst i private helseforsikringer under forrige regjering, og det var det grunn til å være urolig over. Jeg mener at svaret på det nettopp er å sikre at befolkningen opplever rimelige ventetider og større valgfrihet innenfor den offentlig finansierte helsetjenesten. Det er nettopp det denne regjeringen har gjort, med gode resultater, i form av kortere ventetid, færre pasienter som må stå i kø, flere som får hjelp. Veksten i private helseforsikringer har begynt å gå ned.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Det siste hadde jo svært begrenset effekt, siden vi etterpå fikk rekordvekst i private helseforsikringer. Jeg ønsker, som jeg har sagt, ikke en utvikling der folk opplever at det å ha private helseforsikringer skal gi trygghet for å få den type helsetjenester som det offentlige har blitt enige om at vi skal tilby. Men forsikringsbransjen vil alltid tilpasse seg. For eksempel i en situasjon der folk ikke lenger opplever urimelig lang ventetid ved sykehus, vil forsikringsbransjen sannsynligvis fylle helseforsikringen med et innhold på områder der vi f.eks. har blitt enige om at dette ikke er et offentlig ansvar. Det som er venstresidens – og Arbeiderpartiets – svar på dette, er å frata pasientene valgfrihet. For første gang går Arbeiderpartiet til valg på å svekke pasientrettighetene. Arbeiderpartiet har alltid kjempet mot pasientenes rettigheter, men det er første gang de går til valg på å fjerne pasientenes rettigheter.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Nei, denne type resultater mener jeg vi ikke kan leve med, rett og slett fordi det er et uttrykk for sosial ulikhet når det gjelder helse. Selv om man alltid kan diskutere denne type undersøkelser, mener jeg at utslagene man ser her, er ganske tydelige. Derfor er det så viktig det som Stortinget vedtok i går, en prioriteringsmelding som setter klare kriterier, prinsipper for prioritering, systemer for prioritering – nettopp for å gi en rettferdig fordeling av helsehjelpen til hele befolkningen. Samtidig ser vi at bl.a. innenfor kreftområdet har det vært veldig store variasjoner i hva pasientene har blitt tildelt. Det har vært en bekymring at noen pasienter av ulike årsaker, f.eks. at de er ressurssterke eller har lengre utdanning, har kjempet mer for sine rettigheter enn andre pasienter. Derfor var det viktig for meg, for denne regjeringen og våre samarbeidspartier, å innføre pakkeforløp for kreft, nettopp som et virkemiddel for å redusere denne forskjellen. Disse tallene er fra 2011, altså før pakkeforløpene ble innført. Pakkeforløpene gir pasientene en mye større forutsigbarhet, en mye større trygghet for hvilken type behandling de får, og bedre informasjon. Ikke minst er det nå en koordinator som har ansvar for at pasientene får hjelp og undersøkelse på det tidspunktet de skal. Det skal bidra til mindre variasjon og mindre sosial ulikhet – problemer vi har sett. Andre tertial 2016 viser at for lungekreft fikk 62,8 pst. av pasientene i pakkeforløp undersøkelse og behandling i tråd med pakkeforløpenes tider. Jeg synes det er en god start. Målsettingen er at vi skal over 70 pst., og det håper jeg at sykehusene vil klare i løpet av neste år.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
For det første er historiebeskrivingen ikke riktig. Da Høyre og Fremskrittspartiet i opposisjon fremmet forslag om å innføre et pakkeforløp i Norge, stemte de rød-grønne partiene det ned. Forrige statsminister, Jens Stoltenberg, sa på TV 2 at Norge har ingenting å lære av Danmark på kreftområdet. Det var feil. Det viser innføringen av pakkeforløpet. Jeg kan forsikre representanten om at alle som var med på det enorme arbeidet det var å etablere pakkeforløp før innføringen, opplevde at dette var et helt annet oppdrag enn det som var gitt gjennom den forrige regjeringens kreftstrategi. Det har også gitt veldig gode resultater. At Arbeiderpartiet nå støtter denne måten å tenke på om kreft, synes jeg er positivt, men jeg registrerer fortsatt Arbeiderpartiets motstand mot pakkeforløp når de f.eks. er imot innføring av pakkeforløp for dem som kanskje har det største behovet – mennesker med en psykisk helseutfordring.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
En av grunnene til at vi har innført et nasjonalt program og system for innføring av screening, er nettopp for å unngå den type uheldige utslag som representanten her tar opp, og for å sikre oss at når vi innfører screeningprogram, er det riktig bruk av ressursene, at vi når dem som er i risikosonen, at ressursene blir anvendt på en måte som bidrar nettopp til flere gode leveår for hele befolkningen, at vi ikke risikerer forsterkning av variasjon og feil bruk av ressurser i helsetjenesten. Jeg bruker konsekvent ordet «variasjon» i stedet for overforbruk. Utfordringen i den norske helsetjenesten er variasjonen, altså at noen får for lite, andre får for mye. Det er noe som nå er en del av oppdraget for hele spesialisthelsetjenesten, å jobbe med reduksjon av uønsket variasjon. Vi ser at tilnærmingen til dette, utfra en variasjonstenkning, gir helt andre resultater enn Arbeiderpartiets tradisjonelle tilnærming, som handler om overbehandling.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Fritt behandlingsvalg er ikke et privatiseringstiltak. Privatisering handler om at en overlater til pasienten å betale for, finne og organisere helsetjenestene sine selv. Det er ikke fritt behandlingsvalg – tvert imot. Det er heller ikke fritt behandlingsvalg som gjør at en kan etablere seg hvor en vil, og behandle hvem man vil. Sånn har det alltid vært for dem som betaler behandlingen selv. Nå sørger vi for at flere pasienter får lov til å velge selv uten å betale selv. Derfor er fritt behandlingsvalg en viktig reform for nettopp å styrke pasientenes valgmulighet innenfor et offentlig finansiert helsevesen. Fritt behandlingsvalg er en bred reform som skal redusere ventetidene, øke valgfriheten og bidra til at de offentlige sykehusene gir pasientene raskere og bedre tilbud. Den største effekten ved ordningen vil komme nettopp ved de offentlige sykehusene fordi de har fått større mulighet til å behandle flere pasienter, og også fordi de kjøper mer av den ledige kapasiteten privat, gjennom anbud. Det kommer alle pasienter til gode. Fritt behandlingsvalg er også et virkemiddel for å redusere den samlede ventetiden. Det er ikke et virkemiddel for å flytte køer mellom ulike sykehus og private. Fritt behandlingsvalg-pasientene rettighetsvurderes i offentlige sykehus eller hos private med myndighet til å tildele pasienter brukerrettigheter. De samme prinsippene om veiledning for prioritering som gjelder i spesialisthelsetjenesten for øvrig, gjelder også for leverandørene i fritt behandlingsvalg. Når en tjeneste vurderes for innfasing i fritt behandlingsvalg, er det et viktig kriterium at det ikke er risiko for kompetanseflytting fra offentlig til privat virksomhet, som kan gi f.eks. vesentlig risiko for svekkelse av den offentlige spesialisthelsetjenestens evne til å oppfylle sine oppgaver når det gjelder både pasientbehandling, utdanning, forskning og pasientopplæring ved sykehusene. Tjenesten fases gradvis inn i ordningen, og det følges nøye med på utviklingen. Selv om private generelt trolig har en tendens til å etablere seg der hvor folk bor tettest, der det er enklest å rekruttere helsepersonell, og der det også er enklest for pasientene å komme til, er fritt behandlingsvalg-leverandøren tilgjengelig for alle pasientene i hele landet. Som ved fritt sykehusvalg vil det variere i hvor stor grad en pasient bruker fritt behandlingsvalg, og hvor langt en må reise for bruke et sånt tilbud. Ett år etter at reformen trådte i kraft, ser vi at fritt behandlingsvalg-leverandører er lokalisert i både sentrale og mindre sentrale strøk. Representantens påstand er derfor ikke riktig. Vi finner godkjente private i ordningen både i Hedalen, på Finnsnes, på Avaldsnes og på Røros. Det er ikke områder jeg tror representanten Knutsen ville beskrive som de mest sentrale strøk.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
Fritt behandlingsvalg er nå en del av pasientenes rettigheter – det har Stortinget vedtatt – det er en del av pasientrettighetsloven. Det gir pasientene større muligheter til å velge mellom ulike behandlingstilbud, også når de ønsker f.eks. kortere ventetid. Men innenfor rus og psykisk helse, som er de to store områdene innenfor fritt behandlingsvalg, er det ofte andre hensyn som pasientene legger vekt på, enn nødvendigvis bare ventetiden. De har f.eks. et sterkt ønske om å velge et behandlingssted som har en behandlingsfilosofi som er i tråd med det de selv ønsker å få. Det mener jeg har en stor egenverdi. Da handler det ikke for meg om å telle et visst antall, for jeg mener at for hver enkelt av de til nå litt under 1 000 pasientene som har fått denne muligheten, utgjør denne reformen en stor verdi. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet går til valg på å fjerne denne verdien og muligheten fra disse pasientene.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-30:
For det første går ventetidene betydelig ned. For ruspasientene er ventetiden redusert med 40 pst. Det er en helt annen utvikling enn det en så under den forrige regjering. Det står nå 80 000 færre pasienter i kø. Det er helt riktig at Arbeiderpartiet klarte å ta igjen noe av den ventetiden de selv hadde klart å skape i begynnelsen av sin regjeringsperiode, på slutten, men ventetiden var likevel høyere da de gikk ut av regjeringskontorene, enn da de gikk inn i regjeringskontorene. Ventelistene var lengre da de gikk ut av regjeringskontorene, enn da de gikk inn i regjeringskontorene. Rettigheten til fritt sykehusvalg stemte Arbeiderpartiet imot. Pasientenes rettighet til å få en medisinsk tidsfrist for behandling var en rettighet som Arbeiderpartiet kjempet imot. Pasientenes rettigheter i Norge er i all hovedsak kjempet fram av Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre – med motstand fra Arbeiderpartiet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-11-30:
Det er ikke rart at det er kaos når statsråden ikke erkjenner at det er kaos og et problem, og når statsråden fra Stortingets talerstol hevder at man nå har overholdt alle frister, og at man nå jobber systematisk i de fire partiene. I Stortingets forretningsorden står det helt tydelig: «Senest 20. november skal finanskomiteen avgi innstilling». Grunnen til at finanskomiteen ikke har avgitt sin innstilling, handler om at Høyre, Fremskrittspartiet og de to støttepartiene har bedt om utsatt frist gang etter gang, og nå står vi i en budsjettkrise. Ser statsråd Høie at dette setter lokale folkevalgte rundt i hele Norge i et kjempeproblem – at regjeringen ikke har vist lederskap, slik at de som skal ta beslutninger lokalt, ikke vet hvilke rammer de har å forholde seg til?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-11-30:
Det mest grunnleggende en stat skal ivareta, er beredskapen og sikkerheten til folk. Det siste året har det vært mye uro rundt politiet, og det har blitt brukt enormt med ressurser på omorganisering, sentralisering og byråkratisering. De prosessene som politiet er inne i, er svært energikrevende og har gått ut over den daglige drift, og den lokale beredskapen har blitt svekket av den store sentraliseringen vi nå er vitne til. Regjeringens såkalte nærpolitireform har blitt det motsatte: en fjernpolitireform med uro, lite forutsigbarhet og fakkeltog rundt omkring i hele landet. Én ting er at det er uro rundt fjernpolitiet, eller den såkalte nærpolitireformen, men nå er det også uro om hvorvidt landet skal få et budsjett. Under en måned før Stortinget skal avslutte høstsesjonen, vet vi ikke om landet får et budsjett og hvilke rammer det eventuelle budsjettet får. Så dette skaper også uro for landets beredskap. Mitt spørsmål til statsråd Anundsen er: Kan statsråden forsikre oss om at politiet og beredskapsenhetene vil ha de nødvendige bevilgninger og driftsmidler, slik at de kan løse sine viktige beredskapsoppgaver i januar 2017 selv om det ikke blir et budsjettflertall mandag?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-11-30:
Takket være det kaoset vi har sett mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, har frist etter frist blitt utsatt her på huset – dessverre. Det burde ikke ha skjedd. Nå har det skjedd, og det gjør at hvis man ikke får et budsjettflertall på mandag, har vi ikke tid til å få på plass et annet budsjettflertall før jul. Takket være det manglende lederskapet som statsminister Erna Solberg og finansminister Siv Jensen da har hatt, kommer Norge til å stå uten et budsjett, faktisk. Det norske budsjettsystemet og Grunnloven er sånn at vi vedtar budsjettbevilgninger for ett år av gangen etter Grunnloven § 75. Da er mitt spørsmål til ansvarlig statsråd og beredskapsminister Anders Anundsen: Hvilken plan har regjeringen hvis det ikke blir et budsjettflertall mandag kveld, for å sikre at våre beredskapsenheter er oppe og går og har de nødvendige driftsmidler og bevilgninger også i januar og februar 2017?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-11-30:
Mitt spørsmål lyder som følger: «De siste ukene har det nesten daglig blitt gjort ulveobservasjoner helt inntil og mellom bebyggelse i Trysil kommune. Ulven er et rovdyr som jakter i flokk og kan gjøre stor skade. Det har nylig blitt bekreftet av Statens naturoppsyn at fem–seks ulv har vært inne på en gårdsplass i Varåholla. Det skaper uro når ulv er inne på gårdsplassen til folk, og når den angriper sau helt inntil husveggen. Mener statsråden at det ikke skal være noen grense for hvor nærgående ulv skal være før den kan tas ut?»
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-11-30:
Det har vært gjentatte ulveobservasjoner i boligområder i Trysil kommune. En kommunestyrerepresentant fra Høyre har også sendt brev til klima- og miljøministeren og gitt uttrykk for bekymringen det har medført, ikke minst når en ulveflokk på fem–seks dyr har gått mellom husene. Jeg tror de fleste av oss vil skjønne at det er ganske krevende når det blir tatt dyr nesten helt inntil husveggen – 20 meter fra der man bor. Mener statsråden at det burde være grunnlag for å kunne ta ut den type nærgående ulv, rett og slett fordi det er en så stor inngripen i enkeltindividets frihet at man har ulv i bebyggelsen? Skjønner statsråden at lokalbefolkningen ønsker å ta bort den type dyr, som skaper så mye uro?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-11-30:
Hans Peter Nyhuus, som mistet to dyr på gårdsplassen sin på grunn av at en ulveflokk gikk inn der og tok dem, uttaler i avisen Østlendingen at han ikke orker å søke om fellingstillatelse på nytt, fordi han har søkt tidligere og bare fått avslag. Han synes det er veldig krevende, og er litt desillusjonert på bakgrunn av det. Vil statsråden ta initiativ til at det skal bli lettere for lokalbefolkningen som har ulv inntil husene sine – der de mister dyr, der det er ulv som snuser på trampolinen, der det står ulv mellom gårdsplassen og bussholdeplassen – å søke om fellingstillatelse, slik at de kan få skutt de dyrene raskt, eller mener statsråden at dagens system er godt?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-30:
Representanten Micaelsen innledet med en del forestående kutt i kommunene, knyttet til ressurskrevende brukere som et eksempel. Men i samarbeidet har vi lagt vekt på å se etter mulighetene innenfor helse- og omsorgssektoren i kommunene. I primærhelsemeldinga ble vi enige om at fram til 2020 skal vi satse på omstilling, velferdsteknologi, innovasjon og litt oppfølging av Hagen-utvalgets Innovasjon i omsorg. En av nøkkelfaktorene er å rekruttere flere ergoterapeuter til kommunene for å drive det omstillings- og tilpasningsarbeidet. Det kan ikke være så vanskelig å sørge for en opptrapping av ergoterapeuter fram mot 2020, sånn som vi er enige om.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-30:
I sommer fulgte mange «Skibladner» minutt for minutt mellom Gjøvik, Lillehammer og Hamar. Toppsaken på Oppland Arbeiderblads nettsider i går var: «Her kan du følge luftforurensningen i Gjøvik – minutt for minutt.» Svevestøvet er rekordhøyt, og her er det samme utfordring for Hamar og Lillehammer også. Dette er ikke lenger bare en storbyutfordring. I morgen avgir helse- og omsorgskomiteen sin innstilling knyttet til tobakkslovgivningen. Det blir kanskje verdens strengeste tobakkslovgivning. Mitt spørsmål er om statsråden har like høye ambisjoner for luftforurensningen, for den er i ferd med å bli en stor folkehelseutfordring for mange med astma- og allergiutfordringer, men også for mange med hjerte- og karsykdommer og til og med for dem med diabetes. Dette må vi gjøre noe med: Har statsråden like høye ambisjoner for å gjøre noe med luftforurensningen som med tobakkslovgivningen?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-30:
«Landsforeningen for hjerte- og lungesyke, LHL, har kjøpt Vertikal Helse AS for nesten 400 mill. kr. Med dette trer en konsernmodell med såkalt vertikal integrasjon inn i norsk helsevesen, hvor en pasientorganisasjon blir eier av både private sykehus og et helseforsikringsselskap som genererer pasienter til disse. I Nederland er helseforsikringsselskaper enten eid eller strengt regulert av staten. Ser statsråden noen prinsipielle utfordringer med denne nye konstruksjonen i norsk helsesektor?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-30:
Jeg takker for svaret. Jeg ser at forsikringsbransjen er regulert av finansministeren, men dette er i stor grad en diskusjon om hvordan vi skal bruke offentlig finansiering til behandling. Vi er nå i en situasjon der en pasientorganisasjon kommer til å kunne formidle egne medlemmer gjennom et forsikringsselskap og direkte til et selveid sykehus hvor det offentlige faktisk i en god del tilfeller betaler for behandlingen. Det er i seg selv en ny situasjon. Derfor bør vi se på konkurranselovgivningen og på hvordan vi eventuelt skal regulere, for i Norge er også folketrygden en forsikringsordning, bare at vi for så vidt betaler null. I Nederland er alle innbyggerne pålagt å betale. Men der er forsikringsselskapene agenter på vegne av pasientene og kjøper av aktørene. Spørsmålet videre er om statsråden vil se på dette med tanke på pengebruken.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-30:
De private helseforsikringene var en del av valgkampen i 2013 og lå dels bak Høyres ønske om å innføre fritt behandlingsvalg – sammen med voksende helsekøer. Nå er fritt behandlingsvalg innført og foreløpig lite tatt i bruk av pasientene. De private tilbyderne i helsesektoren har foreløpig ikke fattet stor interesse og har gjerne henvist til at de økonomiske betingelsene ikke er gode nok. Det kan være en indikasjon om at tilgangen på pasienter er god nok for de private, enten fordi pasientene vil betale selv, eller at det er forsikringsordninger som genererer pasienter til en god pris. Mitt oppfølgingsspørsmål til slutt er om statsråden er bekymret for at fritt behandlingsvalg ikke har blitt tilstrekkelig godt nok i konkurranse med private helseforsikringer – som ser ut til å vokse videre.