trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-03:
Jeg tenkte jeg skulle fortsette dialogen med statsråden. Etter et veldig bra svar, etter min mening, hvor statsråden sier at vi må vite nok, vi skal ha ambisjoner, og det er mye mer å gjøre - og det er vi enige om - sier statsråden til slutt, i siste setning, at det er opposisjonen som prøver å finne på noe annet. Ja vel. La oss ta eksempelet Oslo. Jeg er helt overbevist om at i denne byen, som jeg kjenner svært godt, med 38 pst. språklige minoriteter, var det helt avgjørende å gå gjennom den pinefulle manøveren det var å få alt på bordet, for deretter systematisk å jobbe skole for skole og i kommunen som helhet. Når man i dag får gode resultater i Oslo, sier man at det skyldes at det er så mange ressurssterke foreldre. For ti år siden sa man at de dårlige resultatene skyldtes at man har så mange minoriteter. Sannheten er at det har vært et vanvittig trykk for å mobilisere foreldre, lærere og skoleledelse, fordi man fikk sannheten på bordet. Dette har ikke vært en virkelighet der man har prøvd å puffe noen ut, det har vært en virkelighet der man ville mobilisere. Jeg kjenner meg ikke igjen i statsrådens beskrivelse av hvordan man jobber med progressiv skolepolitikk.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-03:
Politikk handler om å prioritere, og det hender at fagforeninger også gjør det, selv om det ikke er deres rolle primært å gjøre det. Før lokalvalget i fjor høst sa Helga Hjetland på vegne av Utdanningsforbundet at hvis det ikke var penger nok til 5 timer ekstra i skolen, som jo statsrådens parti går inn for, og til å gjennomføre en systematisk kompetansegivende videreutdanning for lærere, valgte man den systematiske kompetanseoppbyggingen for lærere først. Det sa - og sier - altså Utdanningsforbundet. Og hvorfor gjør de det? De gjør det fordi de vet at det er dette som er god seniorpolitikk. Folk står lenger i skolen, og vi vet at man altså er villig til å kunne rekruttere folk. Da kommer mitt spørsmål til statsråden: Når skal vi kunne forvente at den sittende regjering og statsråden faktisk skjønner det samme som Utdanningsforbundet har skjønt, at det er grunnmuren i skolen, friske bygg - som ikke er tema her i dag - og nok og gode lærere som er viktig, at man faktisk setter systematisk kompetansegivende videreutdanning først, og ikke etterpå i køen?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-03:
Venstre er stolt over Bondevik II-innsatsen for et kunnskapsløft, og det skulle bare mangle at den sittende regjering ikke hadde fulgt opp Kunnskapsløftet. Det ble jo inngått en avtale med Stortinget, så det motsatte ville ha vært et avtalebrudd på linje med at mitt parti ikke hadde fulgt opp satsingen på barnehager. Så jeg regner med at statsråden ikke antydet at det var det man skulle gjøre. Det er jo greit å skryte av at man følger opp en avtale, men i Norge er det vanlig at man får påtale hvis man ikke følger avtaler. Det å følge dem er det normale. Mine spørsmål til statsråden er: Nå har man fått Kunnskapsløftet og har satt i gang etterutdanningen. Når skal SV komme til den samme erkjennelse som Utdanningsforbundet kom til før valget i fjor høst, at i valget mellom enda flere timer i skolen og systematisk kompetansegivende videreutdanning for lærerne, skal man gi lærerne videreutdanning? Når skal man komme til den samme tunge erkjennelsen som regjeringene i nabolandene har kommet til? Når vil man sette lærerne først ved å bruke pengene på dem? Vi vet det er håndterbare størrelser, men må man velge. Det virker som om statsråden for øyeblikket velger å lovfeste frukt og grønt framfor i dag å fastsette ambisjoner på vegne av lærerne i norsk skole.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-04-03:
Statsråden og jeg deler en etikk, nemlig at fakta skal være rett, og fakta ble nettopp kommentert på en meget grundig måte av representanten Ine Marie Eriksen Søreide. Det statsråden skal være lykkelig for, er at han slipper å styre i Stoltenberg II-regjeringen ut fra SVs program, for da ville det vært betydelige problemer knyttet til å snakke så sterkt som statsråden gjør om å satse på kunnskap og å satse på læreren. Av og til kan jeg bli sjarmert av representanten Sponheims frodige retorikk. En dag han etter å ha duppet av litt så på tv, lurte han på om det var meg i en yngre og penere utgave som var der. Poenget er at det var statsråd Solhjell han hadde hørt snakke sterkt og intenst om lærere og lærerkompetanse. Det gjorde inntrykk på Sponheim, så stort inntrykk at han senere fortalte det til det norske folk. Men det som er avgjørende, er ikke å snakke pent om lærere og lærerkompetanse. Det avgjørende er å handle rett og å prioritere. Det jeg vil konstatere på slutten av denne debatten, er at statsråden så langt ikke har vært i stand til å prioritere penger til en systematisk kompetansegivende videreutdanning for norske lærere. Så får vi se - vi skal følge nøye med på hva som skjer i de kommende tentamenene fram til valget i 2009.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Eg ser at i komiteinnstillinga er det eit mindretal som hevdar at det har vært ueinigheit mellom kunnskapsministeren og statsministeren. Representanten Anundsen gjentek den påstanden, sjølv om han no påstår at den ueinigheita ikkje er der. Eg har ikkje på noko tidspunkt sett noka form for dokumentasjon eller noko som liknar på det. Tvert imot har det vore full einigheit i Regjeringa om det heile vegen. Vi har sagt nøyaktig det same, nemleg at resultata er offentlege, men at vi ikkje legg til rette for rangering, slik det òg står i Soria Moria-erklæringa. Vi gjer nettopp det som eit fleirtal skriv i komiteinnstillinga. Prøvene er ikkje unnatekne offentlegheit, dei er offentlege. Men vi legg ikkje til rette for rangering ved aktivt sjølve å publisere resultata på skulenivå. Det har vore Regjeringas politikk heile vegen, og det er det vi gjennomfører no.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Den enkeltepisoden kjenner eg ikkje til. Derimot har eg nettopp frå talarstolen gått gjennom og dokumentert det generelle biletet når det gjeld å få tilgang til resultata gruppe for gruppe, og har samanlikna med det den regjeringa som representanten Eriksen Søreide støtta i førre perioden, gjorde. Det er faktisk slik at fleire føresette og foreldre får tilgang til resultata, at fleire elevar gjer det, og at lærarar og skuleleiarar får betre tilgang til resultata. Men ikkje minst - og aller viktigast - seier eg òg at resultata gir meir meining, vert meir brukte, og at dei faktisk vil verte følgde opp. Så faktum er at resultata vert brukte til kvalitetsforbetring, og at informasjonen er langt betre enn i den førre perioden. Det er det som er målet med prøvene. Det har vi oppnådd, og det synest eg faktisk ein skulle begynne å anerkjenne, i staden for å føre den litt ørkeslause debatten om rangering.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Eg må gjenta at eg faktisk ikkje kjenner til den enkeltepisoden som det her vert referert til. Men elles vil eg seie meg einig i at sjølv om vi er godt fornøgde med at langt fleire har fått informasjonen - og det viser seg òg at prøvene og resultata derfrå i større grad enn tidligare vert brukte som reiskap for å vurdere og utvikle kvalitet - så har vi ein del å gå på. Eksemplet kan for det første vere at vi ser at vi har strenge krav til personvern i samband med prøvene. Det har vore ei utfordring, særleg i ein del mindre kommunar med små skular og små grupper. Det er vi i framtida nøydde til å finne ei betre løysing på som òg sikrar at administrasjonen og politikarane i alle kommunar får ei god moglegheit til å bruke det som ein kvalitetsutviklingsreiskap. Når det gjeld debatten om rangering her, er nok mi oppfatning at Regjeringa har funne ein god måte å gjennomføre det på som faktisk vert brukt, mens det er opposisjonen som framleis ønskjer å fokusere på akkurat den delen av debatten.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Det stemmer ikkje at dei har det, for skulane og kommunane får resultata frå dei nasjonale prøvene. Det betyr at leiinga i den enkelte kommunen har god moglegheit til å samanlikne skular. Det er òg slik at resultat på kommunenivå vert offentleggjorde og lagde ut aktivt, slik at ein har god moglegheit til det. Så er det sjølvsagt slik at Kunnskapslyftet - frå ord til handling og bruken av ståstadsanalysar og andre verkemiddel for å støtte opp om den enkelte skulen har vist seg som eit veldig nyttig verktøy mange stader rundt omkring i landet. Ein av grunnane er at ein etter kvart har eit rimeleg godt datagrunnlag, både ut frå elevanes resultat og gjennom f.eks. elevundersøkingar og andre ting.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Det eg meinte i mitt innlegg, var slett ikkje å seie noko gale verken om Oslo eller andre kommunar. Det er ganske mange kommunar i Noreg, Oslo er ein av dei, som gjer eit godt og systematisk arbeid med å utvikle skulen i kommunen. Det er mange ulike årsaker til at dei kommunane gjer det bra. Men ei årsak til det er at dei mange stader er opptekne av å sjå på korleis det går med elevane, og kva dei faktisk lærer, at dei har dyktige folk som er flinke til å følgje dette opp, og at dei stiller krav til rektorar og til den einskilde læraren om å gjere noko med resultata og faktisk bruke dei til forbetring og til å sjå den einskilde elev. Men eg er nok av den oppfatninga at den veldig einsidige fokuseringa i debatten om det nasjonale kvalitetsutviklingssystemet på om vi aktivt skal rangere på skulenivå, som opposisjonen har vore oppteken av, ikkje er den mest fruktbare debatten, tvert imot bør vi vere opptekne av om det vert brukt, om det vert forstått i skulen, om informasjonen når dit han skal. Der har vi sett ein klår framgang dei to siste åra.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Eg har det grunnsynet at både ventilasjonsanlegg, resultat og andre forhold både i skulen og på andre område bør diskuterast ope. Vi skal prøve å samle trådane litt her no. Kvalitetsutvalet foreslo i si tid å innføre eit nasjonalt kvalitetsutviklingssystem der nasjonale prøver var ein stor bestanddel. Der var altså, så vidt eg veit, alle parti i denne sal representerte. Det har sidan vore brei einigheit om at vi treng velfungerande gode nasjonale prøver, men det har vore betydeleg debatt om korleis dei prøvene skal organiserast og setjast opp, slik at dei vert brukte til forbetringar. Det er ikkje rart det har vore så stor debatt om det, for om vi ser oss rundt i verda og ser på land det er naturleg å samanlikne seg med - for å bruke eit slikt omgrep - er det veldig stor forskjell på korleis ein gjer det. Våre tre naboland - Finland, Sverige og Danmark - gjer det t.d. på svært forskjellige måtar, i svært ulikt omfang og har svært ulik grad av nasjonal styring versus lokal styring. Andre land i OECD-området gjer det òg på veldig ulike måtar. Det er svært ulike erfaringar, så det er ikkje rart at vi har ein slik debatt. Det som eg derimot meiner er eit kjernepoeng, og eg er glad for at representanten Eriksen Søreide understrekar det, er at vi openbert er einige om at vi har hatt ei klar forbetring med omsyn til korleis vi har gjennomført nasjonale prøver frå 2005 og fram til 2007. Den undersøkinga som er gjord, dokumenterer det veldig klart, både når det gjeld tilgjengelegheit av informasjon og kven som får han, og ikkje minst når det gjeld å bruke resultata. Då er vi einige om det, men så er spørsmålet: Det at ein publiserte resultata frå skulane i 2005 og ikkje gjer det no, har det absolutt ingenting med forbetringa å gjere? Eller har det kanskje det? Mi oppfatning er veldig klart at det var ein del av det som skapte stor motstand, liten vilje til å bruke resultata, mykje skepsis, bidrog til boikottaksjonar og mindre forståing for prøvene i 2005. Det var andre vesentlege grunnar, m.a. faglege svakheiter, til at prøvene ikkje vart så gode då som dei burde, men det var ein del av biletet. Vi har store utfordringar med omsyn til dei nasjonale prøvene framover, det er det ingen tvil om. Vi bør få endå betre bruk av dei. Det må òg vere slik at ein har ressursar og handlingsrom lokalt til å gjere noko med dei svakheitene som vert avdekte. Vi må utvikle sjølve prøvene endå betre, sjå på korleis systema kan verte betre - digitalisering vart nemnt som eit viktig punkt der. Eg oppfordrar alle saman til å ta tak i dei utfordringane framover, i staden for å føre den debatten vi no har ført i så stor grad.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Eg har gått gjennom den formelle kompetansesituasjonen, forstått som formell vidareutdanning, når det gjeld lærarane i grunnskolen i alle fag. Der kan vi lese at i veldig mange fag er det mange som har betydeleg vidareutdanning, men det er òg ganske mange som ikkje har det i alle fag. Eg trur eg kan seie at når det gjeld eit breitt spekter av skulefaga, treng vi ei betydeleg styrking av kompetansen i åra framover, sjølv om vi har veldig mange dyktige lærarar i ulike fag. Korleis innretninga på kort sikt skal vere, får vi kome tilbake til seinare, men det er klart at i det lange løp er kompetanselyftet ein viktig veg å gå. Så må vi i framtidas etter- og vidareutdanning, anten ho skjer i statleg regi eller i lokal regi, vere opptekne av å få opp system som gir gode tilbod, som vert brukte, og som vert omsette i faktisk kompetanse som vert verande i skulen etterpå.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Her var det litt av kvart. Lat meg berre kort nemne at det ikkje er riktig at Regjeringa har foreslått ei utviding for førskulelærarar slik at dei kan undervise opp til sjuande trinn. Når det er sagt, så er eg heilt einig med representanten i at vi i åra framover vil ha ei monaleg utfordring når det gjeld rekruttering til skulen, slik som vi vil ha det i mange andre delar av arbeidslivet vårt. Det må vi ta på største alvor, og eg trur det vil vere nødvendig med eit breitt spekter av tiltak. Vi må jobbe med korleis vi tek vare på den kompetansen vi har, som eg ser at Høgre har teke interessante initiativ til tidlegare. Vi må jobbe med korleis vi får fleire studentar til lærarutdanninga, korleis vi skal få ei god gjennomføring, korleis vi skal få mange av dei som er utdana lærarar, til å verte verande i skulen, og korleis vi kan gjere skulen til ein attraktiv og spennande arbeidsplass med ein status som gjev ei sjølvkjensle som er så stor at den trekkjer til seg dyktige menneske. Så eg er einig i at det er ei monaleg utfordring i åra som kjem.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Eg synest denne replikken frå representanten Dørum er interessant. Han går veldig høgt på banen når han seier at Regjeringa har ambisjonar for alt utan for lærarane. Vi snakkar då om partiet Venstre, og det er faktisk ikkje noko anna parti som har sete med regjeringsmakt ein større del av det siste tiåret, enn Venstre. Og kva skjedde i førre periode då Venstre hadde ansvaret for utdaningspolitikken? Jo, det vart ei monaleg utviding av talet på timar, som etter mitt syn var riktig, men som no er det motsette av Venstres politikk. Derimot har denne regjeringa gjennomført eit omfattande nasjonalt kompetanselyft for lærarane på over 1 milliard kr. Det har utløyst den same innsatsen lokalt, samtidig som vi i år klarar å finne rom til å utvide med 5 timar. Representanten kan kjenne seg trygg på at vi vil klare å prioritere både kompetanse og andre viktige område i skulen når vi kjem med budsjettet for 2009.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Det er òg ei anna arbeidsdeling som av og til vert veldig tydeleg mellom Regjeringa og opposisjonen. Det er at Regjeringa faktisk gjennomfører klare forbetringar når det gjeld situasjonen for lærarane, medan opposisjonen pratar om det same. Vi har i 2008 eit stort kompetanselyft for lærarar og for Noreg, som t.d. har treft mange skuleleiarar, mange innanfor realfag og mange innanfor framandspråk, og som over år har vore på langt over 1 milliard kr. Same år har vi funne rom til å utvide timetalet i skulen, og no i 2008 har vi òg innført formelle kompetansekrav for tilsetjing på ungdomstrinnet i tre sentrale fag. Realiteten er at vi faktisk i dag gjennomfører dei forbetringane. Så kan eg garantere at det vil kome endå meir i seinare budsjett på dette området. Vi skal gjere det gjennom systematisk å leggje grunnlag for eit godt arbeid og presentere det for Stortinget på ein skikkeleg måte.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Realiteten er at vi i 2008 gjer begge delar. Vi løyvde 375 statlege millionar kroner til eit kompetanselyft for lærarane. Det er det same beløpet som vi har løyvd over år, og det er ein betydeleg sum, som representanten Dørum er godt kjend med, og som har utløyst omtrent det same lyftet lokalt. Så har vi òg funne rom for å utvide timetalet i skulen. Det var Venstre tidlegare for, men dei er no mot. Vi har gjort både det som var første prioritet for Utdanningsforbundet, og det som ikkje var like høgt prioritert, men som likevel er viktig. Begge delar vart presenterte i budsjettet for 2008. Budsjettet for 2009 vil presentere korleis vi vil bruke dei offentlege pengane i 2009. Slik var det under den førre regjeringa, og slik er det under denne regjeringa. Eg kan seie at vi skal jobbe vidare med systematisk kompetanseheving, og at vi har ein ambisjon om framleis å ha ein skuledag som går i retning av ein heildagsskule.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Eg skal vedgå at eg er veldig glad i konkurranse, men eg mislikar sterkt faktiske feil. Det er altså slik at i 2006 prioriterte vi eit kompetanselyft for lærarane, i 2007 prioriterte den raud-grøne regjeringa eit kompetanselyft for lærarane og i 2008 gjorde vi det same - 375 mill. kr. Det representanten Dørum har etterlyst, har vi prioritert tre år på rad. Og kva vi prioriterer i 2009, skal kome fram i budsjettet som blir lagt fram for 2009. Men i 2008 gjorde vi ein ting i tillegg: Vi prioriterte å utvide skuledagen med 5 timer på første til fjerde klassetrinn. Så vil ikkje representanten Dørum snakke så mykje om tida før 2005, men vi må likevel halde litt fast i det, sidan Venstre sat i regjering og styrte dei fire åra. Då synest eg det er ei lett forvirring ute og går her, for då utvida Venstre skuledagen med fleire timar, noko som var fornuftig. No er dei imot det. Lærartettleiken i Noreg gjekk ned under den førre regjeringa. No meiner Venstre at det er viktig å få fleire lærarar inn i skulen. Då vart det ikkje løyvt pengar. Sjølv om det vart teke initiativ til og vedteke eit kompetanselyft, var det små beløp som vart løyvde i denne perioden. Det er her dei store summane har vorte løyvde. Det siste er at representanten Kongshaug seier frå Stortingets talarstol at det var for mange nye læreplanar i skulen, medan Venstre hadde ansvar for at det vart vedteke å innføre ein ny læreplan i den førre perioden. For å seie det litt enkelt trur eg Venstre må bestemme seg for om dei skal vere Venstre eller Høgre. Venstre har vore veldig mykje Høgre dei siste åra. No gjer dei eit forsøk på å vere Venstre. Då trur eg dei må gå meir til oss som verkeleg har kompetanse på det å vere til venstre, og som er det til dagleg, i staden for å vere til høgre. Det vil fort verte slik at dersom Venstre og Høgre igjen skal sitje i ei regjering, går det som i førre periode: Det vert Høgre og nesten ingenting Venstre, heller ikkje i skulepolitikken.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Kommuner og fylkeskommuner har som ambisjon å ha høy kvalitet og effektivitet i produksjonen. Synsing og magefølelse er ikke nok for å kunne oppnå dette. Derfor legges det mer og mer vekt på å bruke målbare indikatorer for å bedre virksomhetene. Ståstedsanalysen er et verktøy som brukes for å omgjøre Kunnskapsløftet - fra ord til handling, og denne analysen tar utgangspunkt i resultater fra elevundersøkelsen og fra nasjonale prøver, samtidig som de ansatte skal vurdere dette opp mot det som kalles beste praksis. Hvordan mener statsråden at skolens ansatte skal ha en formening om beste praksis for læringsutbytte, når de i begrenset grad får sammenlignet sine resultater med andre skolers?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-03:
Jeg må si jeg ble nokså forundret da jeg hørte representanten Jensens tirade. Det ser ut som om man tar ordboken og finner alle de verste ordene man kan tenke seg rundt politikk, og så rører man det sammen og sier at det er Høyres skolepolitikk. Det samme gjelder når Solhjell beskriver at det har forekommet en «aktiv rangering». Det har aldri vært spørsmålet. Da kunne man heller gå tilbake og se hvor vi hadde vært med den vinglingen vi nå ser fra SV, som går slik representanten Eriksen sa: fram og tilbake. Hvor hadde skolen vært da? Man hadde ikke visst i hvilken retning man skulle gå. Det jeg tror man skal ha veldig stor respekt for i forhold til forrige periode, er at det å innføre de nasjonale prøvene faktisk var et systemskifte. Det er åpenbart at det må bli litt uro og litt bråk rundt det i et samfunn som har fått lov til å leve uten vesentlig innsikt fra utenomverdenen i ganske mange år. Det Solhjell da beskriver, er jo bare en læringsprosess. Alle vedkjenner seg at de nasjonale prøvene ikke var gode nok som førsteutkast. Men det er kun en læringsprosess i systemet Solhjell beskriver, og han flyter på at andre faktisk tok kampen. Vi er nødt til å ha kunnskap om skolen for å vite hva vi skal gjøre med skolen. Det leder jo til det neste, som representanten Dørum har vært inne på, nemlig at det at man har fått åpenhet rundt dette, har ført til et fantastisk engasjement rundt skolen ute. Nå er det ikke slik at alle lokalpolitikere faktisk vet hva man skal forholde seg til, det er ikke alle som er like tøffe som dem i Trondheim, som tør å gå til Utdanningsdirektoratet og kreve å få resultatene. Her er det mye tvil ute om hva som gjelder og råder, og det er ingen tvil om at åpenhet rundt resultatene har ført til mye god debatt rundt skolen. Vi har lokalt skoleeierskap i skolene. I sin ytterste konsekvens er det velgeren som er skoleeier i Norge, gjennom at han setter sammen det kommunestyret som faktisk skal forvalte skolen. Hvis ikke velgeren tilføres de riktige analysene av skolen, er det hemmelighold, som representanten Anundsen var inne på, som virkelig driver fram at man begynner å spekulere om innholdet i skolen. Det er det som gjør det forferdelig interessant å begynne å rote i: Hvorfor er det ikke åpenhet rundt dette? Det eneste formålet med forslaget er at vi skal ha god informasjon om skolen ut til velgeren på den måten man er tjent med. Jeg noterte meg tidligere at Dørum var opptatt av at man skulle diskutere dette like åpent som ventilasjonsanlegg. Man diskuterer faktisk heller ikke ventilasjonsanlegg særlig åpent, det viser jo debatten rundt inneklimaet i skolen.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-03:
Jeg tror det er uomtvistelig at vi har en stor kompetanseutfordring i skolen, og vi har her behandlet flere Dokument nr. 8-forslag, bl.a. når det gjelder rekrutteringsplaner. Jeg får rapporter om at det faktisk nå er kommuner som ansetter ufaglærte i faste stillinger, og det er også kommet forslag fra Regjeringen om at førskolelærere skal kunne undervise opp til sjuende trinn. Man går altså i stikk motsatt retning av det man burde. Som jeg også var inne på i innlegget mitt, ble det i går enighet om AFP i arbeidslivet. AFP er kanskje først og fremst brukt av mange lærere for å kunne slutte tidlig. Poenget mitt er at her bygger vi opp til å få en ganske så stor utfordring når det gjelder å sikre kompetansen i skolen. Jeg spør om kunnskapsministeren er enig i den betraktningen, og om han vil se på de forslagene som tidligere er blitt behandlet, med nye øyne og i lys av det som nå har skjedd?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-03:
Som en kommentar til siste replikkveksling: Det var jo den forrige regjeringen som virkelig satte fart i timetallsutvidelsen. Der er det bare å ønske velkommen etter. Det var ikke det som var grunnen til at jeg tok ordet. I og for seg var det representanten Elvik som kom med en drøm av en lissepasning når man er i en slik debatt som dette. For det første sa hun at NOKUT-rapporten kom i fjor. Den kom i 2006. Så man har brukt ganske så lang tid på å tenke seg om. Det har man begrunnet med at man skulle høre på professor Peder Haug. Jeg har her et intervju med professor Peder Haug i Klassekampen den 6. desember 2007, der det heter: «Kva gjekk gale i skulen? Venstresidas pedagogikk har gjort den norske skulen kunnskapsfiendtleg.» Jeg får jo håpe at man lytter godt, for her er det ganske mange kraftsalver: «Det pedagogiske alternativet som vann fram var ei bestemt reformpedagogisk retning. Den vart politisk og pedagogisk korrekt. Det var i stor grad venstresida sin pedagogikk, og han vart driven fram i kompaniskap mellom radikale lærarar, forskarar og politikarar.» Med referanse til forrige sak: Det er ikke så rart at vi er opptatt av litt åpenhet rundt hva slags resultater denne skolen faktisk produserer. Videre står det: «Det er difor gradvis blitt eit anarki i opplæringa.» Og det står: «Norske elevar er mellom dei i heile OECD-området som blir følgde opp og kontrollerte minst av lærarane sine.» Og: «Konsekvensane av desse trekka som finst mange stader i skulen har vorte at han har gått i ei kunnskapsframand og kunnskapsfiendtleg retning.» Dette er ganske kraftige ord, og når Åsa Elvik sier at man skal lytte til professor Peder Haug, håper jeg inderlig at Regjeringen lytter veldig godt og tar konsekvensene av det.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-03:
På lik linje med Anundsen ble jeg nokså opprørt over å høre Kristoffersens innlegg. Det er ingen som har snakket om at skolen er på tur til å bryte sammen. Jeg blir også nokså bekymret når jeg hører at Arbeiderpartiet er mer opptatt av å bortforklare at man faktisk har en del utfordringer i skolen, enn av å ta fatt på dem. At noen framstiller det som om skolen er på tur til å bryte sammen, tar jeg veldig sterkt avstand fra. Dessuten kom Kristoffersen inn på kommuneøkonomien. Det trodde jeg heller ikke var en del av debatten i dag. Det er tilbakevist så mange ganger: Kommunesektoren kunne selvfølgelig ikke skjermes fra en generell nedgang i norsk økonomi da den forrige regjeringen gikk på, men de to siste årene til den regjeringen utviklet kommuneøkonomien seg vesentlig bedre enn den har gjort de to siste årene med den rød-grønne regjeringen vi har nå. Det står i Regjeringens egne tall i nasjonalbudsjettet. Det må snart være slutt på at man skaper de forventningene som ligger i det å snakke om at kommuneøkonomien er blitt så vesentlig mye bedre.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-03:
Det kan være interessant å følge regjeringspartienes diskusjon seg imellom og høre dem slåss mot seg selv, men det er aldeles utrolig at man her ikke har grepet fatt i den muligheten man hadde til å velge et alternativ som gikk på frivillig vern. Man har antakelig hatt en ganske omfattende lokal prosess for å finne gode og egnede grenser, også for de eiendommene som skal forvaltes etter at et vernevedtak er gjort. Jeg regner med at det er gjort veldig mye jobb lokalt, og det er nå i og for seg ikke tatt til følge. Det som ikke har vært en del av debatten i dag, er en sak som var oppe i Høyesterett for en liten stund siden. Der grep Høyesterett inn og sa at staten ved ekspropriasjon skal bruke 5 pst. kalkulasjonsrente, mens konsesjonsloven i Norge tillater inntil 4 pst. kalkulasjonsrente. Det betyr at de grunneierne som nå blir tvangsvernet i Trillemarka, kan regne med at staten kommer til å slåss for en erstatning som ligger ca. 20 pst. under det de ville ha fått hvis disse eiendommene hadde blitt omsatt i det frie markedet. Jeg tror det var noen som sa tidligere at det kom til å gå med mer penger til advokathonorarer enn det som til syvende og sist kommer til grunneier. Og det er det faktisk stor fare for. Høyesterett har altså blandet seg inn i en politisk bestemmelse om hva som skal være markedspris på skog i Norge. Normalt ville man jo sagt at ved en ekspropriasjon skal staten faktisk betale litt mer enn det man ville ha fått i markedet, fordi man må gi fra seg noe man ellers ikke ville ha gitt fra seg. Jeg tror at dette kommer til å øke konfliktnivået ganske betydelig rundt Trillemarka. Det blir fryktelig spennende å følge med på prosessen framover - hvor hardt staten skal stå på at man skal slåss seg til eiendommer til en pris som er 20 pst. under det som markedet gir, når man faktisk går inn og tvangseksproprierer. I denne saken er nok ikke siste ord sagt. Det er forferdelig trist at man ikke valgte å etterkomme den konstruktive prosessen som har vært lokalt. Vi kommer nok til å diskutere dette mer.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Det er mye vi kunne spurt statsråden om. I innlegget mitt var jeg innom Regjeringens prioriterte område for videreutdanning, altså kompetanse i individualisering og selvfølgelig også da pedagogikken. Selv om det viser seg at det er i de helt grunnleggende fagene læreren trenger påfyll, er det utrolig viktig å gi dem det. Én ting er selve lærerutdanningen og at man setter krav til nyansatte lærere, men det å gi de lærerne som er i skolen i dag som ikke er innenfor disse gruppene, muligheten til videreutdanning i disse fagene, må ligge i bunnen - vi må starte der. Er statsråden enig i at vi må fokusere på basisfagene nå, og først og fremst gi lærerne videreutdanning i disse fagene? Det betyr ikke at en skal se vekk fra de andre fagene, men at en har hovedfokuset på disse basisfagene. Hvordan vil statsråden sikre at midlene til kompetanseheving kommer fram til skolene og ikke forsvinner på det kommunale nivået? Selv om vi blir enige om å bruke midler, må de i alle fall komme fram dit vi ønsker å bruke dem.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-04-03:
Når jeg tar ordet, er det fordi jeg har lyst til å påpeke sammenhengen mellom skolen, næringslivet og velferdssamfunnet vårt. Norge er et høykostnadsland med høye lønninger og dyre varer. Det henger selvfølgelig sammen med den høye velferden vi har i landet vårt. Det gir oss også en del utfordringer i form av krav til hurtige omstillinger, og at vi hele tiden må ligge i front når det gjelder kompetanse. Det er en strategi som det er tverrpolitisk enighet om. Desto vanskeligere er det å forstå at vi ikke har tatt disse realitetene inn over oss, med tanke på hvordan vi skal legge grunnlaget for en fortsatt velferd basert på kompetanse. Kunnskap kommer ikke av seg selv, men som et resultat av bevisst satsing på kanskje et av de viktigste yrkene vi har i samfunnet, nemlig læreryrket. Den satsingen har vært for dårlig over relativt lang tid. Rett nok har det med jevne mellomrom - og for ofte, etter min mening som skolemann - kommet stadig nye læreplaner. Vi har hatt en skole i stadig omstilling, men vi har ikke hatt en strategi for den viktige kunnskapsoppbyggeren vi har, nemlig læreren. Derfor fremmes det Dokument nr. 8-forslaget som er til behandling i Stortinget i dag, men som dessverre ikke synes å få nok oppslutning til å bli gjennomført. Kunnskapssamfunnets viktigste bidragsyter, læreren, må settes i fokus, og det må stilles krav til faglig kompetanse. Dette tar tid. Derfor er det viktig å komme i gang. Alle som har arbeidet i skoleverket, vet at faglig trygghet og oversikt er grunnleggende for at man skal være en god pedagog. Læreryrket må få forhøyet status gjennom lønn og faglig påfyll. Det må igjen bli status å ha et yrke der man er stolt over å formidle kunnskap, en kunnskap som vil være bærebjelken i det norske velferdssamfunnet i kommende generasjoner. Næringslivet etterspør folk med kompetanse. Skolen skal være et speilbilde av samfunnet. Da må også næringslivets behov for kunnskap gjenspeiles i skolen. Skolen er bygninger og materiell, men det viktigste innholdet er læreren. Det har vært mye fokusering på bygninger, inneklima, små og store skoler, men nå er det læreren som kunnskapsformidler som må gis et løft og gis muligheter for systematisk kompetanseheving. I dag har Stortinget sjansen til å komme seg fra retorikkens banehalvdel over på handlingens banehalvdel. Det er som kjent der det scores mål. Pasningen er lagt gjennom dagens Dokument nr. 8-forslag. Da gjelder det å utnytte det i form av mål.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-03:
Jeg blir opprørt av å høre på den beskrivelsen av den norske skolen som vi får oss presentert i dag. Jeg blir også opprørt over å høre på beskrivelsen av den norske læreren og mangel på kunnskap og kompetanse. Det er aldeles utrolig. Vi har en norsk skole i dag - en norsk fellesskole - som er en god skole, og som yter god undervisning til den norske eleven. Vi har også områder som vi har utfordringer på, og som vi har vist at vi har tatt på alvor i de siste årene vi har styrt. Jeg vil bare minne opposisjonen på én ting, at i forrige periode, med Høyre-regjering, var det kraftige nedskjæringer i alle kommuner. Jeg har selv vært med på å nedbemanne skolen med 20 årsverk. I denne perioden har vi styrket kommuneøkonomien betraktelig, noe som har gjort at antallet lærerårsverk i skolen faktisk vokser. Det er vel kanskje den viktigste faktoren for at vi skal sikre kvalitet i skolen. Vi har også fulgt opp Kunnskapsløftet med penger og satset systematisk når det gjelder de fagene som har vært knyttet til reformen. Vi har også sagt at vi ønsker fortsatt å satse systematisk på skolen. Derfor blir det forstemmende å sitte her i dag og høre på utsagn som får det til å virke som om den norske skolen er i ferd med å bryte sammen. Det er den faktisk ikke. Det er en god skole, det er en god fellesskole, som gjennom årtier har sørget for at alle barn i Norge, uansett størrelse på foreldrenes lommebok, har fått en god skolegang og kunnet delta i samfunnslivet. Derfor synes jeg det er aldeles håpløst å høre på debatten i dag og det angrepet som kommer på den kunnskap og kompetanse som faktisk finnes i den norske skolen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-04-03:
Jeg er litt overrasket over den siste utviklingen i debatten. Jeg synes det er utrolig å høre Solvik-Olsen. Er det ett parti som virkelig undergraver naturens egenverdi og betydningen av den for denne nasjonen - ikke minst gjennom det utrolig viktige bidraget fra dem som forvalter de store landområdene våre- så er det etter mitt skjønn Fremskrittspartiet. Jeg tror ikke den prosessen som en er i ferd med å avslutte, på noen som helst måte ødelegger Trillemarkas grunnleggende verdier. Jeg tror at det arbeidet som nå gjøres gjennom det vernevedtaket som Regjeringen har fattet, vil tilføre Trillemarka, grunneiere, lokaldemokrati, lokalbefolkning osv. store muligheter og store verdier - ikke minst gjennom den prosessen som nå kjøres i forhold til forskrifter og hvordan en kan tenke seg å kombinere hensynet til de verdiene som ligger der, med de mulighetene som også ligger der, for framtidige inntektskilder. Det synes jeg det er viktig å ha med seg, og jeg beklager at det ikke har vært fokusert på i denne debatten. Realitetene var jo i virkeligheten kommunealternativet på 100 000 mål. De fleste naturvernerne ville ha 200 000, det faglige rådet var på 147 000 - og det har blitt konklusjonen. De fleste som representerte lokaldemokratiet, i hvert fall i den dialogen de hadde med meg, var i utgangspunktet enige i at rundt 147 000 var riktig, men de ville verne 100 000, de ville ha restriktiv bruk i tråd med det som verneprosessene egentlig legger opp til for de resterende områdene. Det er realiteten i saken - og så blir den slått opp slik at den på en måte slår handa av lokaldemokratiet. Det er Fremskrittspartiet som i denne sal fører an denne tonen. Er det ett parti som virkelig vil undergrave lokaldemokratiet i enhver sammenheng, er det nettopp Fremskrittspartiet - som på ingen andre områder enn akkurat i vernespørsmål har tiltro til kommunepolitikere og til hvordan de styrer kommunen sin. Det er en merkelig kombinasjon, og den har blitt tydeliggjort på slutten av denne debatten. Det var ikke forundringsverdig, men det gir kanskje et perspektiv på hva Fremskrittspartiet legger i lokaldemokratiske verdier.
Hanne Dyveke Søttar (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
I St.meld. nr. 26 for 2006-2007, Regjeringens miljøpolitikk og rikets miljøtilstand, legges det vekt på at frivillig vern skal være arbeidsmåten. Regjeringen selv har sagt at resultatet av dette arbeidet er lovende. Stortinget har også gjentatte ganger pekt på at hovedlinjen i norsk vernepolitikk må være frivillig vern. Men når vi kommer til Trillemarka, velger Regjeringen glatt å overse det den selv har sagt, og også hva Stortinget har sagt. I forrige runde med vern av Trillemarka ble 60 grunneiere berørt, noe som førte til både frustrasjon og harme. Grunneierne følte seg til dels overkjørt og dårlig behandlet. Til tross for dette har grunneierne og de berørte kommunene i denne runden frivillig gått sammen om et forslag om vern av 30 000 mål skog og 70 000 mål annen utmark. Dette er tidenes største frivillige vern, og grunneierne og kommunene burde heller ha fått honnør for det arbeidet de har gjort. Men et frivillig vern i denne målestokken er tydeligvis ikke bra nok for Regjeringen. Nå sier den nei til dette lokale initiativet og gjennomfører heller tvangsvern - tidenes største og suverent mest kostbare tvangsvern, på 147 000 mål, av dette 73 000 mål skog. Dette kan ikke være annet enn et alvorlig nederlag for prinsippet om mest mulig frivillig vern. En slik framgangsmåte virker heller ikke særlig positivt i forhold til frivillig vern i andre deler av landet. Hvorfor skal andre grunneiere og kommuner legge fram forslag om vern når de ser at Regjeringen i realiteten uansett aldri blir fornøyd, og at det lokale initiativet blir overkjørt, nesten uansett hva som foreslås? Jeg er klar over at begrunnelsen som er brukt for ikke å legge fram denne type saker for Stortinget, er at man mener at man da ville fraveket den saksbehandlingen som er lovfestet, at det er Kongen, altså Regjeringen, som er tillagt vedtaksmyndighet. Men jeg tror dessverre at enkelte gjør denne saken mer komplisert enn den er. Fremskrittspartiets forslag i denne saken fratar ingen vedtaksmyndigheten. Vi ber bare om at saken legges fram for Stortinget før endelig vedtak fattes. Dette gjør vi bl.a. fordi Stortinget utallige ganger har sagt at hovedlinjen skal være frivillig vern, og det er det vi ønsker også i denne saken. Hvis Stortinget får saken før endelig vedtak fattes, kan man jo se om disse signalene er fulgt opp. Vedtaket skal jo fattes på den måten som lovmessig er helt korrekt, og forslaget vårt i dag er ikke noe forslag om å endre loven. Fremskrittspartiets forslag er rett og slett et forslag om at Stortinget skal følge opp det man tidligere har sagt, og også et forslag som gir Stortinget muligheten til å sjekke om Regjeringen gjør det den faktisk har fått beskjed om å gjøre. Til slutt: Det er en liten feil på side 2 i innstillingen - kanskje en liten ønskedrøm. Det står at det er 147 m2 som skal vernes. Det skal selvfølgelig være 147 km2. Med dette vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i saken.
Hanne Dyveke Søttar (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Jeg hører jo at statsråden er positiv både på den ene og den andre måten, men jeg tenkte jeg skulle stille ham et litt mer konkret spørsmål. Dette med biologisk mangfold blir tatt opp, og det er jo viktig. Men de naturfaglige registreringene som er gjort på Trillemarka, viser jo at alle de rødlistede artene som man nå mener man skal berge ved å utvide vernet, allikevel blir bra nok ivaretatt innenfor et verneområde på 100 000 mål. Jeg ønsker at statsråden kan være litt mer konkret med hensyn til hvorfor man øker fra 100 000 til 147 000 mål, hvis det viser seg at 100 000 mål er nok.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-04-03:
Norge har gjennom internasjonale avtaler forpliktet seg til å stanse tap av biologisk mangfold innen 2010. Dette er en svært ambisiøs og krevende forpliktelse som fordrer at en greier å iversette effektive tiltak på kort og på lang sikt. Trillemarka er et av Norges største områder med sammenhengende gammel naturskog og innehar alle kvaliteter fra de opprinnelige norske skoger - et kupert område med villmarkspregete daler og fjellsider, elver og små og store innsjøer, eldgamle trær og skoger samt et mangfold av dyre- og plantearter. Trillemarka omfatter en lang rekke arter som er å finne på den norske rødlista over truede arter. Kristelig Folkeparti er tilfreds med at Regjeringen har konkludert på et opplegg om vern av Trillemarka, som vil omfatte en rekke rødlistearter, og som samsvarer med den faglige tilrådingen som Direktoratet for naturforvaltning gav. Prinsipielt mener Kristelig Folkeparti at vernevedtaket så langt det er mulig, skal baseres på ordninger med frivillig vern. Av ovennevnte grunner velger vi i dette tilfellet likevel å støtte det vedtaket Regjeringen har falt ned på. Samtidig vil jeg på vegne av Kristelig Folkeparti gi uttrykk for misnøye med regjeringspartienes behandling av vernesaker, ved at saken om lokalisering av Veterinærhøgskolen ble blandet inn i en intern hestehandel mellom regjeringspartiene for å gjennomføre et utvidet vernevedtak av Trillemarka. Når det gjelder selve innholdet i representantforslaget fra Fremskrittspartiet, nemlig at saken skal forelegges Stortinget før endelig vedtak fattes, finner Kristelig Folkeparti ingen grunn til at gjeldende prosedyre og ansvarsfastsettelse skal fravikes i denne saken. Ifølge naturvernlovens bestemmelser er Kongen tillagt vedtaksmyndighet til å legge ut et område til henholdsvis nasjonalpark, landskapsområde eller naturreservat. Ansvaret for å vedta de endelige grenser for verneområder og tilhørende verneforskrifter er tillagt Kongen i statsråd, noe Kristelig Folkeparti mener det skal være også i denne saken om vern av Trillemarka-Rollagsfjell.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-03:
Norge er forpliktet til å stanse tapet av biologisk mangfold innen 2010. Områdevern er ryggraden i dette bevaringsarbeidet. Urskogen i Norge er nesten borte, og en betydelig del av Trillemarka er gammel naturskog. Derfor har spørsmålet om vern av Trillemarka vært en viktig miljøsak over lang tid. Mange har etterlyst en avgjørelse fra Regjeringen, og i Aftenposten i januar i fjor kunne en lese at det var så sterke stridigheter i Regjeringen om dette at det lammet nær sagt alt annet arbeid. Likevel skulle det ta mer enn ett år til før en fikk avgjørelsen fra Regjeringen. Denne gangen har utfallet av kompromissarbeid i Regjeringen blitt en god miljøløsning. Det er unntaket, ikke regelen, når Regjeringen lager kompromisser innenfor miljøpolitikken. Den avgjørelsen som er tatt, er godt i samsvar med Direktoratet for naturforvaltnings anbefalinger, og godt i samsvar med det minimum Venstre sa måtte på plass for at et opplegg skulle få vår tilslutning. Det er ingen tvil om at Regjeringen er tillagt avgjørelsesmyndigheten i denne typen saker. Slik bør det også være, og Venstre ønsker ikke å endre på denne innarbeidede praksisen. Det har blitt framstilt som en gunstig løsning at Regjeringen legger opp til kompenserende tiltak i sitt vedtak. Inga Marte Thorkildsen nevnte også et utviklingsfond på 30 mill. kr. Jeg har registrert at det lokalt er en helt annen oppfatning av de kompenserende tiltakene. En mener dette er altfor lite i forhold til det som er stilt til utsikt tidligere, og som trengs for å kunne gjøre de kompenserende tiltakene som en lokalt gjerne vil satse på. Jeg håper Regjeringen ikke har låst seg når det gjelder størrelsen på de kompenserende tiltakene, for det er en sak som kommer til Stortinget knyttet til bevilgninger, og hvor det blir anledning til å endre på opplegget som en har lagt på bordet. Det er Venstre innstilt på å medvirke til. Jeg har registrert at representanten Per Olaf Lundteigen på et tidlig tidspunkt mente at den horrible avgjørelsen til Regjeringen måtte bringes inn for behandling i Stortinget. Det skal bli spennende å se i dag om han har tilslutning i egen stortingsgruppe, eller om det er Erling Sande som har det, som nå framførte sitt synspunkt, som var at denne saken ikke burde behandles i Stortinget nå.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-03:
Statsråden har helt rett i at dette er en viktig sak for miljøet, og det var interessant og oppløftende å høre at det vil komme en ny sak om vern til avgjørelse for å videreføre det viktige arbeidet for å hindre reduksjon av det biologiske mangfold. I den forbindelse kunne det også vært interessant å høre om framdriften i arbeidet med biomangfoldloven - om når statsråden ser for seg at en kan konkludere der. Jeg er enig med statsråden i at en får vente med realitetsbehandlinger knyttet til de kompenserende tiltak til det kommer en sak til Stortinget om det. Men forstår jeg statsråden rett når han med de formuleringene han valgte å bruke, åpner for at det under stortingsbehandlingen av den delen av saken kan gjøres endringer - at en altså kan finne fram til en mer raus kompensasjonsordning, mer i samsvar med de forventinger som f.eks. er kommet til uttrykk i Sigdal kommunestyre?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
La meg først gi spørreren rett i at det på disse områdene selvsagt ikke finnes én fasit og ett svar. Det er jo også slik at graden av hvor hardt truet de rødlistede artene som skal vernes i Norge, er - noen av dem finnes også i andre land - varierer fra den ene arten til den andre, så det finnes ikke ett svar på disse spørsmålene. Når vi likevel har valgt å verne et såpass omfattende område i Trillemarka, er det fordi det er det best bevarte området i sitt slag i Norge, fordi et større omfang av vernet gir et tryggere vern, og fordi den faglige anbefalingen fra Direktoratet for naturforvaltning nettopp var at vi ved et så stort verneområde gir et tryggere vern for disse artene, som i Norge er enten direkte truet eller iallfall i en meget vanskelig situasjon.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg er aldri i tvil om hvem som er sjefen. Det er Stortinget som er sjefen i det norske systemet, og det er Stortinget som gir sine direktiver til Regjeringen, og ikke omvendt - så det er Stortinget som til sjuende og sist fastlegger erstatningsnivået. Men Regjeringen vil framlegge forslag i takt med det vi tidligere har sagt. Jeg vil også minne representanten Kvassheim om en viktig ting som vi har felles, for Venstre og SV er blant de partiene i Norge som har vært mest resolutte og ivrige etter å få til vern. Hvis vern blir veldig dyrt, blir det vanskeligere å få det til. Det er det jo ingen tvil om. Hvilken løsning man finner fram til i denne saken, vil nødvendigvis få konsekvenser også for andre vernesaker. Men, ja, vi skal være sjenerøse, ja, vi har dialog med kommunene, og, ja, det er til sjuende og sist Stortinget som bestemmer. Når det gjelder biomangfoldloven, som det også ble spurt om, er vi nå inne i en intens konsultasjonsprosess med de andre berørte departementene som har interesser i saken - Utenriksdepartementet, Fiskeri- og kystdepartementet, Landbruks- og matdepartementet og mange andre. Vårt siktemål er å legge fram denne stortingsmeldingen i løpet av dette året, og det avgjørende er selvsagt å få den behandlet i løpet av denne stortingsperioden, slik at vi så sent som våren 2009 kan ha en flunkende ny biomangfoldlov.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg har vel egentlig besvart det spørsmålet allerede i mitt innlegg, og kan bare gjenta det: Vi legger stor vekt på det lokale demokrati. Jeg synes mange av de verneforslagene som kom fra lokale grunneiere og andre, var flotte. Men av hensyn til de nasjonale, totale verneverdiene som også spiller hen mot våre internasjonale forpliktelser, valgte vi i denne saken å verne et større område, men hvor frivillig vern vil være den overordnede strategien. Jeg tillater meg også å komme med en kommentar til Fremskrittspartiet, når vi nå fikk høre at norske veier er av albansk standard. Tidligere har vi hørt at de er av u-landsstandard. Jeg kjørte for noen måneder siden hovedveien gjennom Sierra Leone - Sierra Leones E6, hvis man så vil. Standarden på den veien er mye, mye dårligere enn den veien jeg kjører over Øyerfjellet om sommeren. Det er realiteten. Hvis samferdselsministre fra utviklingsland kom hit og fikk høre at vi hadde u-landsstandard på veiene, ville de ikke skjønne hva representanter for Fremskrittspartiet snakker om. Det er realiteten.