trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2019-12-12:
Vi i Senterpartiet står fast på motstanden vår mot generell væpning av norsk politi ut frå argument vi har gått igjennom i tidlegare debattar. Samtidig ønskjer vi å ha ei praktisk tilnærming til problemstillinga. Vi har derfor tidlegare gått inn for å tillate punktvæpning av politiet ved enkelte særleg sårbare objekt. Dette kan t.d. vere enkelte flyplassar og Oslo S. Eitt av dei framlegga vi behandlar i dagens sak om endringar i politilova, går ut på å tillate at politiet kan vere væpna også på veg til sårbare objekt der det allereie er eller blir tillate punktvæpning, og likeins når dei forflyttar seg mellom slike objekt. Dette kjem vi til å stemme for fordi vi meiner det ikkje rokkar ved prinsippet om at norsk politi som hovudregel skal vere uvæpna, Det er i tillegg heilt i tråd med ønsket vårt om å ha ei praktisk tilnærming til politikken, og vi ser ingen grunn til å mistenkjeleggjere intensjonane bak dette framlegget. Det framstår heller som ei fornuftig tilpassing til ordninga med punktvæpning, og eg oppfattar forslaget på same vis som Jan Bøhler la til grunn i innlegget sitt. Eg vil understreke at regjeringa må følgje opp oppmodingsvedtaket til Prop. 70 L for 2017–2018, som lyder: «Stortinget ber regjeringen årlig og på egnet måte holde Stortinget orientert om omfanget av politiets punktbevæpning.» Eg registrerer at Justisdepartementet skriv at dei årleg vil «informere Stortinget om eventuell tidsubegrenset bevæpning mellom sårbare objekter i tilknytning til informasjon om omfanget av tidsubegrenset punktbevæpning». Eg håpar at dette betyr at departementet faktisk vil følgje opp oppmodinga, sjølv om dei ikkje hittil har teke seg tid til å kome med ei slik orientering.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2019-12-12:
Representanten Petter Eide er heilt tydeleg redd for utgliding, men eg trur ikkje han høyrer aldeles godt etter kva vi seier, vi som faktisk er mot generell væpning av politiet, men som kan godta ordninga med punktvæpning og likeins ordninga med ei væpning på transporten mellom desse objekta. Det er ikkje noka motsetning mellom å vere for eit generelt uvæpna politi og å samtidig ha ei praktisk tilnærming til enkelte situasjonar. Så seier representanten Petter Eide at vi ønskjer minst mogleg bruk av våpen. Ja, vi gjer på eit vis det, men det er ikkje heilt korrekt det heller. For det vi ønskjer, er å ha minst mogleg unødvendig og feilaktig bruk av våpen i politiet, og vi ønskjer å unngå at våpen er lett tilgjengeleg i situasjonar og på stader der våpen ikkje høyrer heime. Det er derfor vi i Senterpartiet er mot generelt væpna politi, men samtidig kan vere for praktiske ordningar som framskoten lagring av våpen, som vi meiner er heilt nødvendig. Og vi er for punktvæpning av særleg sårbare objekt. Og vi er no i denne saka for at det skal vere mogleg å transportere mellom desse objekta med væpna politi, og vi meiner ikkje det er ei utgliding.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Så langt jeg har klart å følge debatten, har temaet arbeidslivskriminalitet ikke vært særlig debattert her i dag. Jeg synes det er viktig at vi fokuserer på det, for utviklingen i det norske arbeidslivet er ikke bra. Forrige uke kom TV 2 med en helt ny dokumentarserie: «Norge bak fasaden». Der så vi utenlandske arbeidstakere stablet inn i en brakkerigg i Oslo. Man betalte over 5 000 kr i måneden for å bo der, og boforholdene var langt unna det vi bør akseptere i Norge. Bakmenn hentet inn mange millioner kroner i inntekter hver eneste måned på dette. Det hjalp lite at Oslo kommune ga 100 000 kr i bøter for å drive ulovlig når man ikke fikk bukt med problemet. Vi så folk som var innlosjerte i lokaler regulert for oppbevaring av kull, og det sier at mye er ugjort på dette området. En ganske viktig og tankevekkende rapport kom for ikke så lenge siden. En internasjonal organisasjon sier at over 9 000 mennesker som bor i Norge, kan betegnes som ofre for menneskehandel. Det er noe vi må satse mye mer på å få bukt med. Det ødelegger arbeidslivet, og det ødelegger ikke minst for de folkene det gjelder. Derfor har ordningen med arbeidskrimsentre vært bra. Det var dem TV 2 var med ut da de så på hvordan folk både bodde og levde her i Norge. Mange nye a-krimsentre har kommet på plass takket være iherdig innsats i Stortinget, men to områder i Norge har ikke et a-krimsenter: Det ene er Innlandet, og det andre er Troms og Finnmark. Arbeidslivskriminalitet skjer også i de områdene, derfor har Arbeiderpartiet tatt til orde for at vi i dette budsjettet må opprette et nytt arbeidskrimsenter. Vi vil legge det til Gjøvik, slik at Innlandet er dekket. Deretter må det komme på plass et nytt tilsyn lenger nord. Det hjelper ikke bare å ha et a-krimsenter og gode tilsyn. Vi må også ha et politi som kan følge opp. Derfor er økte bevilgninger til Økokrim utrolig viktig, slik at vi kan få straffeforfulgt dem som står for arbeidslivskriminaliteten. Det er helt uakseptabelt. Arbeidsgivere som benytter seg av de metodene, bør straffes strengt. Derfor er det behov for å få en enda sterkere satsing på Økokrim, og det ligger i Arbeiderpartiets budsjett. Dessverre blir det bare et alternativ.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Det var med interesse jeg gikk inn for å høre forsvarsministerens innlegg i debatten her i dag. Jeg hørte en forsvarsminister som ramset opp hva som var viktige prioriteringer i hans arbeid med Forsvaret, men jeg hørte ingen ting om det jeg synes er viktig, cyberforsvaret. Det er en viktig del av Forsvaret. Det å drifte, sikre og forsvare Forsvarets datasystemer utfordres ofte og trolig oftere enn før. Det var en modig beslutning som ble tatt av daværende forsvarsminister Grete Faremo i 2010 da ledelsen for cyberforsvaret ble lokalisert på Jørstadmoen utenfor Lillehammer. Det var modig, for det var nok ikke alle i Forsvaret som var enig i den beslutningen da, og det var modig fordi det har bidratt til en god utvikling for de teknologimiljøene rundt Mjøsa. Særlig samarbeidet mellom Jørstadmoen og NTNU har vært viktig i årene etterpå. Det var med en viss usikkerhet vi så fram til at langtidsplanen for Forsvaret ble lansert i juni 2016, men den varslet en betydelig opptrapping av aktiviteten på Jørstadmoen. Stortingsrepresentant Olemic Thommessen sa det var en fantastisk nyhet han kom med da det ble sagt at det kom 650 nye arbeidsplasser på Jørstadmoen, og at det ville bli betydelige investeringer. Da jeg hørte representanten Hårek Elvenes i sitt første innlegg minne oss om at vi var inne i den tredje perioden i langtidsplanen, kom jeg på et spørsmål jeg hadde stilt til forsvarsministeren tidligere. Da spurte jeg forsvarsministeren hvor langt han var kommet i å få på plass de 650 nye arbeidsplassene. Da var det 40. Så det er en betydelig innsats som må legges ned det neste året for at den lovnaden som regjeringen kom med, skal bli oppfylt. Jørstadmoen er viktig for Forsvaret, men også for nærmiljøet. 650 arbeidsplasser i et fylke med få statlige arbeidsplasser, der ledigheten øker og sysselsettingsandelen er lav, vil det være gledelig både at disse forsvarsarbeidsplassene kommer, og at det vil gi ringvirkninger. Jeg håper at forsvarsministeren i noen av sine innlegg senere i dag kan si noe om når de 610 neste arbeidsplassene kommer på Jørstadmoen, og hva som er den videre ambisjonen for regjeringen for det som skal skje der oppe.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg vil også si litt om gjengkriminalitet, og jeg er helt sikker på at statsråden vil vurdere det som også Jan Bøhler tok opp. Det er til vurdering i departementet, og jeg håper også vi kommer til noen resultater. Gjengkriminalitet og ungdomskriminalitet – jeg lurer på om det er det? Jeg har lenge prøvd å få vite om landbakgrunnen til de 182 gjengangerkriminelle i disse gjengene. Det har vist seg at man mangler de nødvendige lovhjemler for å få opplyst og registrert det. Grunnen til at det er interessant, er at dersom f.eks. 90 pst. av de 182 gjengangerne har en annen landbakgrunn i sin familie enn norsk, da har vi ikke et ungdomsproblem. Da har vi et integreringsproblem og en integreringsutfordring. Hvis de 182 er et tverrsnitt av ungdomsbefolkningen, ja da har vi et ungdomsproblem, men hvis det er en stor andel med innvandrerbakgrunn, har vi et integreringsproblem. Derfor må vi også få vite landbakgrunnen til de tøffeste gjengene og gjengangerkriminelle, slik at vi kan sette inn forebyggende tiltak i familier med slik landbakgrunn og hjelpe familiene, barna og ungdommen så tidlig som overhodet mulig, fordi vi vet at de kanskje kommer i et miljø som utvikler kriminalitet. Derfor må vi få identifisert hvilken bakgrunn de kriminelle har, så vi kan sette inn forebyggingstiltak. Det er det aller viktigste for å hindre at barn som fødes i dette land, havner i kriminalitet, kommer inn i det man kaller – man gjorde det i gamle dager i hvert fall – dårlig selskap. Men da må vi vite om det. Derfor er jeg glad for at statsråden arbeider med denne problemstillingen for å få etablert et system, slik at vi kan få den nødvendige kunnskap. På alle andre områder er vi enige om at når vi skal prøve å løse utfordringer, er kunnskap veldig viktig. Hvis det viser seg at landbakgrunnen til de mest kriminelle er visse land, la oss si utenfor Europa, er det i familier med slik landbakgrunn vi må sette inn hjelpetiltakene så tidlig som overhodet mulig for å hindre at barn som fødes i dette land, havner i kriminalitet – på samme måte som vi må sette inn kreftene tidlig for å sikre at alle barn som fødes, kan forsvarlig norsk før de begynner på skolen, ved å hjelpe dem i 3-, 4- og 5-årsalderen, og ikke vente til de kommer på skolen og nesten ikke kan et eneste ord norsk, noe som dessverre er tilfelle for altfor mange barn som er født bl.a. i Oslo.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2019-12-12:
Denne saken dreier seg altså om en endring av politiloven når det gjelder punktet om bevæpning. Det er vel unødvendig å minne salen og i særdeleshet komiteen om at denne debatten i gitte situasjoner kan få rettskildebetydning, så jeg vil derfor på Venstres vegne si følgende: Granavolden-erklæringen slår fast at regjeringen går inn for å «videreføre muligheten for å gi punktbevæpning på sårbare steder etter risiko- og sårbarhetsanalyser» – verken mer eller mindre. Venstre anser generelt at et ubevæpnet politi er et kvalitetstrekk ved vårt samfunn og er derfor generelt skeptisk ved enhver utvidelse av retten til politibevæpning. Vi snakker altså her om en anledning til bevæpning mellom sårbare punkter. Det er grunn til å tolke den nye lovbestemmelsen som at det i hovedtrekk dreier seg om bevæpning som er skjult for publikum, altså ved transport mellom de sårbare punktene, f.eks. mellom Slottet, et departement og en ambassade. Det er altså ikke, slik Venstre tolker det, med denne endringen av loven gitt anledning til å patruljere med våpen gående f.eks. i området langs Karl Johans gate mellom Stortinget og Slottet med synlig våpen fordi disse punktene anses som sårbare. Arbeiderpartiet viser til et vedtak i Stortinget i 2018, der Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti fikk flertall for et forslag der Stortinget ber regjeringen «årlig og på egnet måte holde Stortinget orientert om omfanget av politiets punktbevæpning». Venstre stemte mot dette vedtaket med den begrunnelsen at dette ville innebære et unødvendig rituelt byråkratisk tiltak. Men det betyr ikke at det ikke kan være grunn til av og til å be departementet om en slik oversikt. Vi må forhindre at politiet tolker dette som en vesentlig utvidelse av retten til bevæpning, med andre ord at dette anses som at det nå nærmest er fritt fram for bevæpning bare man utvider begrepet «sårbare punkter», altså at vi ikke nå er på vei mot en glatt rutsjebane i retning av en generell bevæpning. Slik sett mener jeg statsråden med fordel kan være forberedt på at et ønske om en slik oversikt i gitte tilfeller kan være påkrevet. Så viser jeg til innstillingen, der det nå står: «Departementet vil årlig informere Stortinget om eventuell tidsubegrenset bevæpning mellom sårbare objekter i tilknytning til informasjon om omfanget av tidsubegrenset punktbevæpning.» Det er noen nyanseforskjeller her. Jeg skal ikke ta replikk på statsråden, men likevel kan det være interessant å oppfordre ham til å si sin mening om akkurat dette punktet.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2019-12-12:
Jeg skal bare veldig kort klargjøre: Nei, det er ikke slik representanten Eide sier, at Venstre har latt seg fange inn i et nett her. I den grad vi har latt oss fange inn i noe, er det Granavolden-erklæringen – jeg ville selv ha brukt andre uttrykk. Men det dreier seg faktisk om, slik jeg sa i mitt første innlegg, at regjeringen går inn for en videreføring av muligheten for å gi punktbevæpning på sårbare steder etter en risiko- og sårbarhetsanalyse – verken mer eller mindre. Det må det være greit å ha som navigasjonsinstrument i denne saken. I hovedsak er denne endringen av praktisk karakter. Det dreier seg altså ikke, slik vi ser det, om en utglidning. Så har jeg allikevel lyst til å utfordre statsråden på Karl Johan-eksemplet mitt. Hvis det er slik at et sårbart punkt dreier seg om Slottet og et sårbart punkt dreier seg om Stortinget, bør det etter Venstres syn ikke være mulig å vandre med «våpen på hofta», slik Eide uttrykte det, mellom disse to punktene, fordi det vil være en utglidning.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Jeg synes det er bra at vi har fått en egen utviklingsminister, så vi får større diskusjon om dette i salen. Det er jo 1 pst. utvikling på dette budsjettet, og det er bra, og det gir en større mulighet til å diskutere innholdet. Jeg er veldig overrasket over at utviklingsministeren ikke snakker om reproduktive rettigheter og retten til prevensjon og abort. Det har vært en veldig viktig sak. Han vet jo også at det var det første spørsmålet han fikk fra meg i denne salen. Det kom kanskje overraskende, for det tok litt tid før vi fikk et svar, men vi fikk et svar. Etter at Trump-administrasjonen gikk på, har denne regjeringa vært veldig opptatt av å vise at vi går i retning av å øke budsjettene til prevensjon og abort for å veie opp for Trump-administrasjonens kutt. Men så kommer utviklingsministerens første budsjett med et ganske stort kutt. Hva er begrunnelsen for det? Hvilke signaler er det utviklingsministeren prøver å sende ved å kutte – etter at Høyre i noen år har ønsket å øke disse budsjettene?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Dette er jo beviselig feil. Politikken ligger jo ikke fast. Det var kutt da høyreregjeringa tok over – ganske store. Så kom Trump-administrasjonen, og man var fra norsk side opptatt av å øke budsjettene – opp til 1,6 mrd. kr. Men nå har vi fått svar fra Utenriksdepartementet om at fra 2019 til 2020 kuttes budsjettet med 276 mill. kr. Det gjør meg ikke beroliget. Det gjør meg tvert imot veldig bekymret fordi dette går til konkrete tiltak. Det er prevensjonsveiledningen til folk i veldig mange fattige land som er blitt kuttet på grunn av Trump-administrasjonens politikk, og det er aborttiltak i flyktningleirer som er blitt kuttet på grunn av Trump-administrasjonens politikk. Dette handler om mennesker som får kuttet tilbudene sine, og da forstår ikke jeg begrunnelsen for at utviklingsministeren vil kutte fra inneværende år til neste års budsjett.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Det som er veldig uklart etter debatten i dag, er hva regjeringen egentlig mener om 2. bataljon, for det handler jo om stående hærstyrker som vi har. Det har vært viktig for alle som driver forsvarspolitikk de siste årene, å ha flere stående styrker, fordi varslingstidene går ned, og når vi tar ned antall stående styrker i indre Troms, blir det norske forsvaret svakere, ikke sterkere. Spesielt mener jeg at balansen forrykkes. Jeg er for at amerikanske soldater trener på seks måneders basis i indre Troms, men jeg synes det er et galt signal at det er flere amerikanere som trener, samtidig som vi tar ned antall stående styrker selv. Så hvorfor i all verden kan ikke regjeringen i dag gå sammen med opposisjonen og si at dette forslaget stopper vi? Signalene er jo der: Elvenes sier det i VG nå, og i forsvarsministerens innlegg var han ute og sa at man skulle jo ikke ta det ned med en gang. Hvorfor i all verden kan vi ikke legge dette forslaget på hylla? Er det fordi Høyres forsvarspolitikere rett og slett har tapt, ikke bare denne gangen, men flere ganger internt i regjeringen, om penger til Forsvaret? Det kan da neppe være en eneste person som er opptatt av et styrket forsvar som med hele sitt hjerte ønsker å gjøre om 2. bataljon til en ringe-til-hær. Det er jo ikke slik at det er opposisjonen som har funnet ut at nå legger man forslaget fra Stortinget på is. Dette sier jo en enstemmig kontrollkomité om forslaget om stridsvogner som ikke er fulgt opp. Vi legger til grunn at Hæren skal ha moderne stridsvogner, står det i vedtaket fra Stortinget. Det er ikke fulgt opp, sier kontrollkomiteen, en enstemmig kontrollkomité – også med regjeringspartienes representanter. Heller ikke forslaget om 2. bataljon er fulgt opp fra Stortinget. Her synes jeg Høyres forsvarspolitikere kan redegjøre for hva de egentlig mener. Hva er begrunnelsen for å ta ned 2. bataljon, uten engang å ha vedtak om det i Forsvaret – nei, jeg mente i Stortinget, i Forsvaret hadde man jo aldri fått et vedtak om noe slikt! Hva er begrunnelsen for det? Eller er det slik at man bare mumler og håper at det går over, fordi man skal ta omkamp internt i regjeringen? Det finnes ingen gode forsvarspolitiske begrunnelser for å ta ned antall hærstyrker i indre Troms.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg må komme med noen kommentarer til representanten Kolberg, for han snakker på autopilot. Han holder det samme innlegget hvert år. Han legger ansiktet i dype, alvorlige folder, og med stor patos og stor dramaturgi presenterer han det forferdelige synet som Christian Tybring-Gjedde representerer. Men Kolberg var litt upresis når det gjaldt disse vestlige verdiene som han var opptatt av. Jeg kan godt fortelle Kolberg at vestlige verdier først og fremst er basert på individet – enkeltindividet – noe som ofte skiller oss fra andre kulturer og ikke minst også andre religioner. Skillet mellom stat og kirke er et annet. Vi har rettsstat, vi har ytringsfrihet og likeverd, og vi har likestilling. Dette er de verdiene som Vesten er basert på. Så jeg ønsker at Kolberg dokumenterer hva i mitt innlegg som sjokkerte ham så voldsomt. Jeg kan i hvert fall forsikre representanten Kolberg om at jeg har full støtte i mitt eget parti. Sannsynligvis har jeg også full støtte i Arbeiderpartiet for disse verdiene, for de er helt sentrale for det vestlige demokratiet. Det jeg hevdet, var at jeg ville stille krav til dem som mottar bistand fra Norge. Det var det første jeg sa. Så sa jeg at jeg ønsker at Storbritannia skal velge samme løsning overfor Europa som Norge har gjort. Og så sa jeg at man skal ta avstand fra antisemittisme i lærebøker i de palestinske selvstyreområdene. Det var hovedbudskapet mitt. Jeg er litt overrasket over at representanten Kolberg synes det er så dramatisk. Jeg ordlegger meg kanskje på en måte som representanten Kolberg ikke liker, men det er jeg faktisk helt berettiget til å gjøre, jeg gjør det uavhengig av Kolbergs ønsker. Så er det litt interessant med SV, for Lysbakken var på talerstolen her i sted og sa at han ikke ønsket amerikanske soldater på norsk jord, og han ønsket at vi skal trekke oss ut fra alle mulige steder på jordkloden. Han er veldig opptatt av å kritisere Donald Trump. Men det er akkurat det Donald Trump vil. Han vil trekke amerikanske styrker ut fra alle steder på jordkloden og fokusere på eget, og så vil han at Europa skal forsvare seg selv. Det er akkurat det SV vil. Ja vel, men alle andre NATO-land kjemper for at USA fortsatt skal være en del av alliansen, og står lojalt opp for hverandre. USA og Trump har forsøkt å gå ut. De har snudd nå i det siste, heldigvis, og skjønner at NATO er viktig, ikke minst på grunn av innsatsen til generalsekretæren i NATO, som holdt et innlegg i den amerikanske kongressen til stor applaus og jubel – mens Lysbakken egentlig vil stå for den gamle «Trump-doktrinen». Det synes jeg er interessant, og det skulle jeg gjerne hatt Lysbakkens svar på.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Til representanten Lysbakken, som hadde fremragende «doublespeak» her nå i stad: Jeg lurer på hvem det er som skal forsvare Norge. Hvem skal komme Norge til unnsetning? Eller vil SV bygge opp et forsvar som kan gjøre det selv? Det blir interessant å vite. Hvem skal stå og redde våre allierte i NATO? Skal vi bare si at nei, vi passer på oss selv, ingen andre skal bry seg om det, vi skal ut av NATO? Og hvordan kan amerikanske kriger bli amerikanske kriger hvis amerikanerne skal ut? Det var akkurat det som var poenget til Trump, at han ville ikke være med på disse krigene som Lysbakken mener at de skal være med på, så da gjelder ikke argumentet lenger. I Transatlantic Forum, som vi kommer fra nå, var det for Midtøstens del det at «we cannot win the war, but we cannot leave», og det burde Lysbakken reflektere lite grann over.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Statsråden sa i innlegget sitt at stadig fleire menneske treng humanitær hjelp. Det er ein vanskeleg situasjon for mange, og eg vil rette merksemda mot situasjonen for migrantar i Hellas, der òg norske media i haust har skrive om ein svært vanskeleg humanitær situasjon. Det er stadig vekst i talet på båtar med flyktningar frå Tyrkia. Det har det vore i heile år – opp mot 50 000 menneske har kome sjøvegen frå Tyrkia til Hellas. Den 20. november skreiv ABC Nyheter at ein vurderer interneringsleirar i Hellas. Noreg brukar store midlar gjennom EØS-avtalen. I dette året har ein ikkje greidd å bruke midlane som ein hadde tenkt å bruke på ulike prosjekt, anten det var det eine eller det andre. Det er ikkje alt som er like verksamt. Ville det ikkje vore betre å bruke midlane på dei som verkeleg treng det, f.eks. flyktningar i Hellas?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Eg takkar for svaret. Regjeringa har ei stor løyving på mange milliardar i EØS-midlar – 4,5 mrd. kr er føreslått. Tidlegare har det både frå Riksrevisjonen og i europameldinga som vart lagt fram, vorte reist kritikk mot måten bidraga er brukte på, og om dei faktisk bidreg til utjamning. Høgkommisæren for flyktningar manglar midlar. Det er store humanitære kriser òg i Europa i vår tid på grunn av migrasjon. Når me no har lagt fram frå regjeringa at ein faktisk løyver ca. 700 mill. kr som ein ikkje får brukt i EØS-midlar, ville det ikkje vere betre, når det er så store behov, å omprioritere dei enn at dei går til f.eks. gaukens dag eller kyrkjeklokker, som me veit at desse midlane har gått til?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Det er artig å høyre regjeringa og Arbeidarpartiet krangle om kva dei eigentleg har vedteke. Det er litt forunderleg at ein ikkje tek seg tid til å setje seg inn i, diskutere og finne ut av kva dei eigentleg har vedteke. Det hadde vore greitt for oss andre i Stortinget som òg prøver å henge med i svingane. Spørsmålet mitt skal ikkje ripe meir opp i det. Eg vil vise til forsvarssjefens fagmilitære tilråding frå oktober i år, som seier at det norske forsvaret er for lite, og at reaksjonstida og uthald kan styrkjast betydeleg, ikkje minst med personell. Senterpartiet er samde med forsvarssjefen, me vil styrkje både Hæren, Heimevernet og dei andre kapasitetane. Ettersom landmakta har vorte så tydeleg nedprioritert av regjeringa, korleis kan regjeringa forsvare ei ytterlegare svekking av Hæren ved reelt å leggje ned 2. bataljon, som det no ligg an til at skal gjennomførast frå 2021?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Det er vel ikkje slik at ein ikkje skal ha blikket retta mot litt fleire stader enn akkurat ned i det budsjettet ein vedtek i dag. Det er interessant å tenkje på kva regjeringa då seier om vegen vidare. Det er ingen tvil om at Hæren er underfinansiert, og at nødvendige investeringar som eit samla storting har vedteke – og som òg Senterpartiet har føreslått i dei årlege budsjetta – framleis ikkje er sette i gang. I førre stortingsperiode fekk Hæren berre om lag halvparten av investeringsmidlane ein etter planen skulle få. Me veit at Forsvaret treng volumauke, men utan fungerande stridsvogner, utan fungerande helikopter og utan å ha nok soldatar vert det snart fleire allierte soldatar i Indre Troms enn det er norske. Det er ganske stor uro rundt det lokalt. Det er fleire som har teke kontakt med oss om det. Meiner forsvarsministeren at så store manglar som dei eg no nemnde – når det gjeld heilt essensielt styre – er forsvarleg i den sikkerheitspolitiske situasjonen me no er i, når me treng å byggje opp forsvaret vårt?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Statsråden har allereie vore innom kampen mot fattigdom og knytt det opp til mat og matproduksjon lokalt. Tidlegare såg ein på landbruk som ein del av problemet og grunnlaget for fattigdom. No ser ein at dersom ein skal kome ut av fattigdom, er ein heilt nøydd til å få opp matproduksjonen – den lokale matproduksjonen, den lokale verdikjeda, skape lokale marknader, regionale marknader. Eg er så heldig sjølv å ha vore saman med komiteen og sett på prosjekt som er svært vellukka, nettopp på det området. Det går an å få det til, og ikkje minst òg å få til vassforsyning. Kvifor ønskjer ikkje regjeringa å satse endå meir på dette området når det er så grunnleggjande for å løfte mange ut av fattigdom i tida framover?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Eg takkar for svaret, og eg må strekkje meg så langt at eg gir litt ros til statsråden. Det var ein stor forskjell å få Kristeleg Folkeparti inn i det departementet i høve til det som var tidlegare, då me følte at me eigentleg møtte stengde dører for det som Senterpartiet har jobba med i veldig, veldig mange år, og som me no ser òg internasjonalt er i ferd med å ta av. Me var begge i FNs generalforsamling, òg på sidearrangement, og på talarstolen vart nettopp dette løfta fram frå fleire, òg den vinklinga som eg meiner er så viktig. Det er mange som har store prosjekt der ein etter kvart òg sjølvsagt skal tene pengar, på store, svære ranchar av ulike typar. Det er ikkje det som gjer at ein byggjer lokalsamfunn, byggjer gode samfunn og får folk ut av fattigdom. Så då vert spørsmålet: Kvar går vegen vidare, og kven samarbeider me med frå Noreg si side for å løfte dette i den globale ordenen som me deltek i?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Eg starta mitt fyrste innlegg med å beklage at ein har lagt debatten om Dokument 8:140 S for 2018–2019, frå Senterpartiet, inn i budsjettdebatten. Når me no nærmar oss slutten av debatten, skjønar ein kanskje kvifor eg beklaga det. Med unntak av representanten Fasteraune har vel ingen nemnt det. Dette er altså eit forslag som regjeringspartia sjølve, som nemnt av representanten Fasteraune, var svært opptekne av å få gjennomført for veldig få år sidan. Kva har så gjort at ein har skifta meining? Er det byråkratiet som er kome nærare innpå, eller kva? Vel, det veit me ikkje, for det er ingen som har teke ordet, me får inga forklaring, og me veit ikkje kvifor ein har dei standpunkta ein har. Det ber ikkje preg av ein debatt. Slik sett kan ein kanskje òg seie at sjølve debatten om budsjettet har vore noko springande, men det er no òg ofte slik ein debatt om budsjettet vert, alt etter kor mange som legg vekt på dei ulike elementa, og det må vere lov. Eit moment som representanten Kolberg var innom, vil eg òg innom, og det er den privatiseringa som regjeringa gjennomfører. Det har vore innsparingar, vert det hevda, på at ein har sett ut bl.a. reinhald. Kor mykje er den innsparinga på? Kor stor er ho, og korleis er ho brukt? Kva er konsekvensane for dei som har fått desse tenestene lagde ut? Me har iallfall sett ein del av dei gjennom media, og det er ikkje så veldig oppløftande. Når det gjeld representanten Hårek Elvenes, skjønar eg no kvifor han reiste heim frå USA ein dag før – han måtte jo lade opp til «eine grausame Salbe» mot Senterpartiet på mange punkt. Eg skal ikkje ta dei punkta – det får stå for representanten si rekning. Men når han seier at det at me vil kutte litt i fellesfunksjonar, er både uansvarleg og mange andre karakteristikkar, må eg minne om den avbyråkratiseringsreforma som regjeringa no har gjort år etter år. Er ikkje det nettopp for å kutte i byråkratiet? Og no står representanten Elvenes her som den største forsvararen av byråkratiet. Er det slik at regjeringa kallar det ei avbyråkratiseringsreform, men at kuttet eigentleg går ut i den spisse enden? Me i Senterpartiet har styrkt den operative delen av Forsvaret. Me meiner òg at det er særdeles viktig å fortsetje den styrkinga. Me treng fleire soldatar, me treng betre utstyr. Så var det veldig overraskande at representanten frå Høgre og regjeringa kritiserer oss for at me kuttar litt i byråkrati.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-12:
Etter at eg sette meg ned att i stad, tenkte eg at eg må nesten svare på det med oppsiktsvekkjande og uansvarleg prokuratorgrep når Senterpartiet har kutta i løyvinga til Evenes. Evenes vert utbygd som ein god QRA. Fleirtalet tviheld òg på at det skal byggjast ut som base for P-8. Så seier same representant at me då burde lagt inn pengar til investering på Andøya. Men flystasjonen på Andøya fungerer. Flystasjonen på Andøya fungerer godt i dag. Me har vore i USA no, det har òg representanten Hårek Elvenes. Dei er stadig vekk på Andøya og let vel, skryt. Ein kunne òg ha stilt spørsmål om kvifor ein har utsett anbodet på utbygging av hangaren til oktober i 2020. Eg har ikkje høyrt at nokon har nemnt noko om kvifor det har skjedd. Det skulle vel eigentleg vore ute i desse dagar. Eg trur me kjem til å sjå mykje meir av både utsetjingar og kostnadsauke på det prosjektet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Jeg vil også følge opp saken om flertallets merknad om mulige kutt i bistanden til palestinske selvstyremyndigheter. SV er veldig tydelig på, som vi også står sammen med hele Stortinget om i innstillingen, vår knallharde kritikk av det innholdet i palestinske læremidler som er kommet fram som fremmer antisemittisk tankegods og hat, og vi er veldig tydelige i vårt krav om at dette må endres. Det er også verdt å legge til at det på ingen måte tjener palestinernes sak at man framstiller seg selv på denne måten. Vi frykter likevel konsekvensene av det flertallet har gått inn for, fordi noe av det viktigste for å gi en mulighet til en mer demokratisk utvikling, statsbygging osv. er den dialogen som norske bistandsmidler gir Norge muligheten til. Derfor etterlyser jeg et klarere svar fra utenriksministeren på hvordan det flertallet nå har skrevet, skal gjennomføres.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Det er bra, og jeg opplever at det utenriksministeren sier, er at man også har den dialogen, legger dette presset, og at det er grunn til å håpe at utviklingen går i riktig retning. Derfor er det litt vanskelig å forstå flertallets behov for nå å komme og gi et tydelig signal om bistandskutt. Men jeg hører hva utenriksministeren sier, jeg er enig i det, og vi er sterkt for at presset når det gjelder dette med læremidlene, må fortsette. Da har jeg lyst til å be utenriksministeren om å kommentere en annen ting, for talspersonen for det nest største regjeringspartiet var i sitt innlegg her i sted framme med en analyse som etter mitt syn snur verden på hodet, og der det fremste hinderet for fred i Midtøsten de siste årene blir framstilt å være de palestinske selvstyremyndighetene. For de fleste andre ser det ut som om det er utviklingen i israelsk politikk som må kunne sies å være i hvert fall en hovedårsak. Er utenriksministeren enig med Tybring-Gjedde i den analysen han ga i sted?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
I etterkant av fjorårets budsjettbehandling ble forsvarsministeren tatt på fersken i å levere det vi mener var svært utydelig informasjon når det gjelder kostnaden på de nye kampflyene. Regjeringen gikk over fra å snakke om styringsramme og styringsmål til å snakke om kostnadsrammen, og nå vet vi at flyene er i ferd med å bli så dyre at ikke bare ligger vi ikke an til å nå styringsmålet – også selve kostnadsrammen kan ryke. Dermed må langt mer penger, den såkalte usikkerhetsavsetningen, enn forutsatt brukes på flyene. Så når forsvarsministeren her sier at kampflykjøpet er i rute, er det feil. Flyene ligger an til å bli langt dyrere enn forutsatt, og vedtaket som nå vil gjøres om å kjøpe seks nye fly, er ikke finansiert. Derfor er mitt spørsmål – og det kommer jeg til å spørre om hver gang jeg har anledning – for det første: Er det nye opplysninger nå knyttet til hvordan vi ligger an med kostnadsrammen? Og for det andre: Hvor skal disse pengene tas fra – innenfor forsvarsbudsjettet eller andre steder?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Da de streikende skoleelevene sto utenfor Stortinget og krevde handling med tanke på klimaet, var økt internasjonal innsats en av de tingene som de oppfordret oss til, en kraftig økning av klimabistanden nettopp fordi vi er nødt til å se utvikling, kamp mot fattigdom og ulikhet og kamp mot klimakrisen under ett. Som også forrige spørrer var inne på, er det nå å sørge for at de aller fattigste får vern mot konsekvensene av klimakrisen, ufattelig viktig, og på samme måte å sørge for at fattige land blir i stand til å ta spranget over fossil energi gjennom umiddelbar satsing på fornybar energi. Da er min utfordring til utviklingsministeren – som jeg i likhet med de andre er glad for at finnes, det har vært en mangelvare til nå i den borgerlige perioden, men likevel: Hvorfor er ikke dette utviklingsbudsjettet grønnere? Hvorfor er det vi som er i opposisjonen og SVs budsjett som må foreslå et ordentlig løft på fornybar energi? Hvorfor har ikke utviklingsministeren gjort det selv?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Representanten Tybring-Gjedde etterlyste mitt syn på Donald Trump. Jeg trodde få spørsmål var mer avklart enn det, og at det bare er i Fremskrittspartiet det tidvis kan være noe entusiasme for hans presidentskap. Det er helt riktig at SV er imot å delta i amerikanske kriger rundt om i verden, at vi ønsker å hente norske styrker hjem, og at vi ønsker en nasjonal vending i forsvarspolitikken. Om Trump er enig eller uenig i det, er revnende likegyldig for meg. Det som er viktig for oss, er det som er riktig for Norge. Men nettopp de til tider forvirrende signalene fra USAs president burde jo bekymre dem mest som ønsker en norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk som er mest mulig avhengig av USA, og det er jo det som har skjedd under denne regjeringen: Norge har flyttet seg nærmere Washington, gjort seg mer avhengig av USA, i en tid da den politiske utviklingen burde tilsi at man gjorde det motsatte. Dessuten er dette ikke til syvende og sist et spørsmål om Donald Trump, men et spørsmål om noen langsiktige utviklingstrekk som går i retning av større spenninger i NATO og mellom ulike vestlige land, rett og slett fordi interessemotsetningene er blitt større og ambisjonene forskjellige, og fordi det geopolitiske sentrumet i verden beveger seg mot Asia og bort fra Europa. Det tilsier at vi kvitter oss med vanetenkningen i norsk utenriks- og forsvarspolitikk og greier å ha en opplyst debatt om hvordan framtiden blir, i stedet for de rituelle oppramsingene som disse debattene veldig ofte er preget av, der de fleste partiene tror at alt kommer til å forbli som før. Det er vel det eneste vi med sikkerhet kan si at det ikke kommer til å bli. Mitt forhold til Donald Trump er like dårlig som det var før, om noen skulle lure på det. Så får vi ta resten av debatten om forsvars- og sikkerhetspolitikken på andre arenaer etter hvert. Til slutt vil jeg gjøre oppmerksom på at SVs gruppe kommer til å stemme for de tre løse forslagene fra Rødt, som er omdelt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Jeg ville bare takke for de mange kommentarene jeg pådro meg. Jeg ser positivt på det, for da har jeg røsket litt i regjeringspartiene, og det er bra, for det er jo nettopp den vanetenkningen som disse debattene preges av, jeg ønsker å komme til livs. I denne debatten er det ikke spor av den reelle diskusjonen som finnes, også i NATO, om veien videre, om de reelle interessemotsetningene medlemslandene imellom. Det er ikke bra for Norge hvis vi ikke diskuterer dette, men i stedet later som om det ikke finnes. En god illustrasjon på det er at det jeg har sagt i denne debatten, som har utløst alle disse reaksjonene, ikke er i nærheten av å være så kritisk til NATO som det den franske presidenten har sagt.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-12-12:
For det første er regjeringa veldig klar på at vi tar sterkt avstand fra ethvert uttrykk for antisemittisme, og det ligger til grunn for all vår politikk. Vi er også veldig opptatt av at den jobben vi sammen med andre givere har gjort overfor palestinske selvstyremyndigheter når det gjelder både spørsmålet om fangelønn og spørsmålet om skolepensum, er et arbeid som både har vært viktig, og som også kommer til å fortsette. Jeg er veldig enig med representanten Jette Christensen i poenget som hun tar opp, nemlig at den uavhengige gjennomgangen som nå skal skje, er viktig. Selv om Norge ikke støtter pensum eller trykking av skolebøker, er det viktig for oss at det allikevel skjer en nødvendig opprydning. Derfor er det også viktig for oss å signalisere til palestinske selvstyremyndigheter at vår generelle støtte er avhengig av at det skjer endringer og forbedringer på disse områdene.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-12-12:
For det første tror jeg det er viktig å ta ting i riktig rekkefølge. Som merknaden også sier, ønsker både flertallet i Stortinget og regjeringa å vente til denne gjennomgangen faktisk har skjedd, og bruke den som grunnlag for videre oppfølging. Vi ønsker å være en konsistent og stabil partner og giver også for de palestinske selvstyremyndighetene, men vi må samtidig stille krav på områder der vi og andre givere finner at en praksis ikke er akseptabel. Det har vi gjort når det gjelder spørsmålet om fangelønn, og vi har også gjentatte ganger fått forsikringer fra selvstyremyndighetene om at norske midler ikke går til fangelønn. Men det forhindrer oss likevel ikke i å fortsette å jobbe for at det systemet avsluttes, fordi vi mener at det er en uakseptabel ordning. Det er på samme måte vi tenker når det gjelder skolepensum.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-12-12:
Norge bruker også EØS-midler til å bistå de landene som har de største mottakene av migranter. Det har vi gjort over tid, og det kommer vi til å fortsette å gjøre. Det er bl.a. for å sette landene bedre i stand til å kunne håndtere dette i hele spennet fra det å kunne registrere til å kunne gi et bedre tilbud. I tillegg støtter vi med store summer flere av de organisasjonene som jobber i området, særlig FN-organisasjoner og andre. Fra norsk side er vi opptatt av at den hjelpen og støtten vi kan yte bl.a. gjennom EØS-midlene, er viktig, og vi får også veldig tydelige tilbakemeldinger fra de landene vi jobber sammen med, om at dette er viktige midler for at de skal kunne settes i stand til å håndtere det som er en migrasjonsstrøm som går litt opp og ned. Nå er den høyere enn den har vært på en stund. Det betyr også at behovene kan komme til å øke.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-12-12:
Her var det mye på én gang. For det første slo Riksrevisjonen i sin rapport i 2013 fast at EØS-midlene faktisk bidrar til samfunns- og demokratibygging i Europa. Det skaper møteplasser og samarbeid også for Norge i et omfang som ellers ikke ville vært mulig. Vi har nå gjennom 25 år med EØS-avtalen også sett en god del på hvordan midlene er brukt, og hva de brukes til. Vi har også selvfølgelig hatt mye informasjon om det i løpet av året som er gått. Men blant de tingene er bl.a. ungdomsledighet et viktig poeng. Det er klimaprogrammer. Det er støtte til sivilt samfunn og innsats mot organisert kriminalitet. Gjennom den økningen vi har hatt i det humanitære budsjettet vårt over flere år, har vi bidratt til mange av de organisasjonene som bistår migranter også i Europa, og jeg tror det er viktig å huske på at kjernebevilgningen, som f.eks. går til FNs høykommisær for flyktninger og andre, fylles på også av øremerkede midler til å yte hjelp.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-12-12:
For det første er det sånn at Norge har en veldig god og jeg vil si tydelig dialog med palestinske selvstyremyndigheter. Det har vi tradisjonelt hatt i mange år. Et eksempel på den dialogen var da president Abbas var her i september, og dette var en viktig del av diskusjonene våre – både fangelønn og pensum – hvor de også redegjorde for de tiltakene de har iverksatt internt for å rydde opp i det som er igjen av utfordringer, særlig når det gjelder pensum. Jeg tror ikke man skal underslå at vi sammen med andre givere spiller en ganske viktig rolle når vi har den dialogen. En av årsakene til at vi kan ha den dialogen, og at vi kan ha innflytelse, er nettopp at vi er en langsiktig og stabil partner over tid. Det handler ikke bare om økonomi, men det handler også om å gi tydelige beskjeder når ting ikke er som de skal. Hvis vi opplever at det er f.eks. korrupsjon, så er det noe vi selvsagt tar opp og forventer at opphører, på samme måte som fangelønnsordningen og på samme måte som de delene av pensum som fremmer antisemittisme.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-12-12:
Norge har vært involvert i et statsbyggingsprosjekt for palestinerne nå i veldig mange år, men vi har også vært involvert i en god dialog og et godt bilateralt forhold med Israel. Det forhindrer ikke at vi stiller krav til begge sider, og også kritiserer det vi mener er folkerettsstridig eller uheldig. Skal vi få til en varig fredsløsning i Midtøsten, er vi avhengig av å få en framforhandlet tostatsløsning. Det betyr at alle de utestående sluttstatusspørsmålene er nødt til å løses gjennom forhandlinger og ikke gjennom ensidige erklæringer eller handlinger. Det budskapet har vi fremmet i mange år. Det kommer vi til å fortsette å fremme, og vi gjør det bl.a. gjennom den rollen vi har som leder for giverlandsgruppa AHLC. Det er akkurat nå det eneste formatet hvor israelere, palestinere, amerikanere, EU, andre givere og FN sitter sammen rundt samme bord og forsøker å finne praktiske løsninger på utfordringer av f.eks. humanitær karakter, og der vi også snakker om de politiske sidene knyttet til en tostatsløsning.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Betlehem er langt sør. Allikevel bør de samme prinsippene om hva man lærer på skolen, gjelde der som her. Det man lærer i historiebøkene, skal være sant, og det man lærer om mennesker, skal være at man skal lære å respektere dem, og ikke å hate dem. Derfor er jeg glad for at utenriksministeren har en dialog med palestinske selvstyremyndigheter om innholdet i pensum. Det er selvsagt også veldig gledelig at mange av de eksemplene vi har hørt i salen i dag, allerede er fjernet, og at Norge har vært aktivt med i diskusjonene og forberedelsene til studiene som Georg-Eckert-Institut gjennomfører som grunnlag for forbedring av pensum. Utenriksministeren har tydelig opplyst Stortinget om at norsk støtte til Palestina ikke går til utvikling eller trykking av skolepensum. Derfor lurer jeg på: Hvordan leser utenriksministeren merknaden fra flertallet om at man nå skal redusere eller holde tilbake støtten til palestinske selvstyremyndigheter, all den tid den ikke blir gitt?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Ettersom vår støtte ikke går til pensum, hvilken del av støtten er det da man kan forvente at skal bli kuttet? Er det den støtten vi gir til opplæring av lærere, inkludert kursing i etikk, menneskerettigheter og ikkevold, som vi kan se for oss vil bli kuttet eller holdt tilbake som følge av denne merknaden som kommer til å bli vedtatt i dag?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Det ble stilt spørsmål fra Per-Willy Amundsen her i stad om hvorvidt Arbeiderpartiet er blitt radikalisert fordi vi ikke er enige med dem i Palestina-spørsmålet. Det kan jeg avkrefte. Arbeiderpartiet er ikke radikalisert, vi er streitere enn NATO. Vi er for det vanlige, vi er for regjeringens linje i den saken så langt. Jeg sto jo her i stad i replikkordvekslingen og kunne ikke ha hyllet utenriksministerens initiativ i pensumsaken mer om jeg hadde båret myrra og røkelse til henne og kalt henne verdens beste jente. Det som er radikalt, er at regjeringspartiene i merknadene her går imot den linjen vi har hatt til nå. Siden norsk støtte ikke går til pensum, tror jeg ikke at det vil bli bedre pensum av dårligere skolebygg. Jeg tror ikke det blir bedre pensum av at lærerne ikke lenger skal få opplæring i etikk, menneskerettigheter og ikkevold, som norske penger faktisk går til. Amundsen ba meg om en kildehenvisning til påstanden som jeg framsatte i replikkordvekslingen, om at pensum allerede er i ferd med å bli endret. Den kilden er utenriksministeren selv i et svar på et skriftlig spørsmål, der hun skriver: «Ifølge palestinske utdanningsmyndigheter er mange av de kritikkverdige eksemplene ikke lenger med i skolebøkene.» Som sagt: Vi ønsker å videreføre den linjen Norge har ført til nå, med dialog og internasjonale initiativer. Jeg er ikke radikalisert, jeg er uenig med Fremskrittspartiet, og det er de aller fleste – det er helt vanlig.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Jeg er bare kjapt oppe for å rette et feilsitat. Representanten Per-Willy Amundsen var oppe og feilsiterte meg med vilje for å lage et retorisk poeng. Det jeg egentlig sa, var at Arbeiderpartiet støtter opp om dialog og internasjonale initiativ, som regjeringen har gjort med Georg Eckert-studiet, som utenriksministeren gjorde da hun tok opp pensum i møte med palestinske selvstyremyndigheter i høst. Dette er handling som Arbeiderpartiet støtter opp om, og internasjonale initiativ er også handling. Jeg synes det er synd hvis vi som stortingspolitikere feilsiterer hverandre med vilje for å lage poeng. Det er nok av organisasjoner og folk som ønsker å lage polarisering med vilje, og skape motsetninger som ikke finnes i samfunnet vårt. Vi har et ansvar for å holde en dialog som er ordentlig og etterrettelig, for å sette et eksempel for at den offentlige debatten i Norge fortsatt skal fremdeles holde en ok standard.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Jeg hører forsvarsministerens forsøksvise forklaring på dette som er blitt et tema i debatten. Jeg kan for min del ikke huske at en regjering på noe tidspunkt har prøvd å vri seg unna det som har vært kjernen i dette forliket, for det er det man i realiteten forsøker å gjøre med denne måten å argumentere på. Jeg vil minne forsvarsministeren om, før vi går videre i dette replikkordskiftet, at kontrollkomiteen enstemmig har sagt at dette er brudd på nødvendig praksis og oppfølging av anmodningsvedtakene. Vi får nå få en utdyping av dette. Jeg antar at forsvarsministeren vil repetere hva han nå nettopp sa, men poenget er at det er vesentlige deler av forliket som nå brytes, og man forsøker å oppheve disse anmodningsvedtakene gjennom den innstillingen som foreligger. Jeg stiller igjen spørsmålet: Hvorfor gjør regjeringen og regjeringspartiene dette, når man har inngått et slikt forlik?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
De vedtakene som er fattet, er veldig tydelige. Vi ber regjeringen legge fram en egen sak om moderne stridsvognkapasitet og en sak om leie eller leasing av stridsvogner. Det er ikke gjort, og det er det som er sakens kjerne her. Det samme gjelder 2. bataljon. Man kan ikke gjøre noe med dette uten et eksplisitt vedtak i Stortinget. Det sier kontrollkomiteen også. Det er disse tingene Arbeiderpartiet har kjempet for, og som regjeringen nå forsøker å sno seg rundt. Jeg hører den tekniske argumentasjonen til statsråden, men det er det som er realiteten i saken. Det er derfor vi tar dette opp, for vi mener at dette er et brudd med den fornuftige politiske og parlamentariske forståelsen vi har hatt når vi inngår forlik i så store spørsmål som dette.