Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Vi behandler i dag et viktig forslag til endringer i sosialtjenesteloven. Det foreslås å regulere at barns inntekt skal holdes utenfor ved vurdering av søknader om økonomisk bistand, for i dag er det slik at barn som vokser opp i familier som mottar økonomisk stønad, opplever at barnets inntekt gjør at familien får mindre i støtte. Akkurat det er veldig vanskelig for barn og ungdom å forstå. Er det ikke slik at penger jeg tjener, er mine? Skal mine foreldre få dårligere råd fordi jeg går med avisen? Skal lillesøsteren min gå glipp av skoleaktiviteter fordi jeg tjener egne penger? Hvorfor skal jeg gidde å jobbe når pengene allikevel blir borte? Det er det saken handler om; barn og unge som lærer av det offentlige at det ikke nytter, at det ikke er noe poeng i å tjene egne penger. Dette er de barna og unge som kanskje hele oppveksten har slitt med dårlig råd, de som kanskje ikke har spurt mor og far om å få spille fotball, for de visste at en treningsleir i Tyrkia og en cup i Barcelona var for dyrt, de som har visst at sommerferien ble tilbragt hjemme, mens klassevenner kom hjem etter ferie med historier om strender i Thailand, prinsesser i Disneyland og hvor utrolig gøy det var å stå på ski i Alpene. Jeg er derfor glad for at vi i Stortinget i dag gjør denne endringen i loven. Dette er også en endring som burde vært gjort for lenge siden, men det viktigste er at vi gjør den i dag. Dette gjør vi for alle de barn og unge som lever i familier med dårlig råd. De gis nå mulighet til å se at det å tjene egne penger lønner seg. Vi vet at altfor mange av dem som blir fattige i fremtiden, er de som selv har vokst opp i fattige familier. En måte og et viktig bidrag til å bryte denne onde sirkelen er nettopp å vise – og at man selv ser – hvordan egen inntekt lønner seg. Et av de sterkeste virkemidlene for å hindre at fattigdom går i arv, er nettopp å la unge beholde sin egen inntekt, uten at dette skal gi negative konsekvenser for familien. På denne måten vil de se at lønnsarbeid er den beste måten å forsørge seg selv på fremover. Jeg håper at debatten i dag kan handle om de faktiske forslagene vi behandler, for hvis man går gjennom komiteens merknader, handler dessverre altfor mye om hvordan de ulike partiene ønsker å få mest mulig ære for å bekjempe barnefattigdom. Selv har vi i samarbeidspartiene – Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti – god grunn til å være stolte av at det for første gang er lansert en strategi mot barnefattigdom. Den er et viktig engasjement i kampen mot barnefattigdom. Samtidig vet vi at alle regjeringer og stortingsflertall har vært opptatt av å redusere fattigdom. Noen gikk så langt at de skulle avskaffe fattigdommen med et pennestrøk, noe som viste seg ikke å være mulig, men det viktigste nå er at vi kommer med de konkrete tiltakene som kan bidra. Det er over 100 000 barn som lever under fattigdomsgrensen i Norge. Det er vesentlig flere enn det var i 2005. Fremskrittspartiet har tidligere foreslått å heve barnetrygden, styrke frivilligheten og legge til rette for tiltak som får flere i jobb. Vi må ha vilje til å se på ulike virkemidler, vi må se på årsaken til at fattigdom utvikler seg, og sørge for tiltak som stanser denne utviklingen. Jeg har som mål at færre barn skal leve i fattigdom, og på denne tiden av året er det også viktig å huske at det er ikke alle barn som gleder seg til jul. Det fineste med julen er å se forventninger og glede i små barneøyne, men målet må være at vi som politikere bidrar til at flere barneøyne gleder seg til jul, fremfor å grue seg eller skamme seg på grunn av dårlig økonomi i familien. Derfor er jeg glad for at de pengene barn og unge selv tjener, ikke skal føre til at foreldrene taper økonomisk på det.