trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som representanten Toppe helt riktig sier, har regjeringen økt antallet VTA-plasser betydelig de siste årene. Det er Arbeids- og velferdsetaten som har ansvaret for å fordele VTA-plasser til ulike deler av landet. Direktoratets vurdering er at det mest hensiktsmessige fordelingskriteriet er antall uføre under 40 år. Arbeids- og velferdsdirektoratet påpeker imidlertid at det er en skjevhet i fordelingen av tiltaksplasser for varig tilrettelagt arbeid til fylkene når fordelingen sees i sammenheng med antallet uføre. I tildelingen for 2019 så Arbeids- og velferdsdirektoratet derfor et behov for å utjevne forskjeller. Det har ført til at noen av Navs fylkesområder som hadde flere VTA-plasser i forhold til befolkningsgrunnlaget enn andre, ikke er tildelt nye plasser. I tillegg til Vestland gjelder dette Nordland, Troms og Finnmark. Jeg støtter Arbeids- og velferdsetatens målsetting om en mer rettferdig fordeling av VTA-plassene. Å rette opp de regionale skjevhetene er nødvendig for å oppnå rettferdighet og for å styrke varig tilrettelagt arbeid som helhet. Derfor har noen fylker med relativt lav dekning fått flere plasser enn tidligere. Representanten Toppe spør om jeg vil vurdere andre tildelingskriterier. Så langt mener direktoratet at det å se på uføre under 40 år er et rimelig fordelingskriterium. Forskning viser at personer som blir uføre i ung alder, ofte har alvorlige lidelser. Mange av disse vil derfor være personer med behov for varig tilrettelagt arbeid. Arbeids- og velferdsdirektoratet har en løpende vurdering av hva som er de beste tildelingskriteriene. Jeg ser ikke noe behov for å overprøve den vurderingen som direktoratet har gjort.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som jeg sa i mitt svar til representanten Lundteigen, har man ingen nasjonal oversikt, men de lokale Nav-kontorene har ulike former for oversikt over det hos seg. Noen har ventelister, andre har andre oversikter som viser hvem som ønsker plass. Om tildelingene er politisk besluttet? Nei, det er de ikke. Dette er helt og fullt en faglig vurdering, og jeg har tillit til at direktoratet gjør gode faglige vurderinger. Jeg er enig med direktoratet i at man bør ha en mest mulig rettferdig fordeling av VTA-plasser – rettferdig i betydningen at tildelingen gjenspeiler behovet i de ulike fylkene. Jeg mener også at det er hensiktsmessig at kriteriet er unge uføre under 40 år. Unge vil også ha flere år igjen i arbeidslivet. Slik sett vil det være riktig. Det viktigste nå er å øke antallet VTA-plasser. Det har regjeringen vist vilje til å gjøre.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Hvorvidt det er hensiktsmessig med en venteliste, er ikke så godt å si. Det er litt avhengig av om det er samsvar mellom det som eventuelt måtte bli av ledige plasser til disposisjon, og brukernes behov og forutsetninger. Det er veldig ulike brukergrupper – brukerne er veldig ulike – og de ulike VTA-plassene er også veldig ulike. Det som har vært utfordringen, er at det har vært for få VTA-plasser generelt sett. Det er bakgrunnen for at regjeringen i både Jeløya-plattformen og Granavolden-plattformen har en tydelig og klar ambisjon om å øke antallet VTA-plasser. Det har vi også vist vilje til å gjøre gjennom våre budsjetter. Vi har økt antallet VTA-plasser med ca. 1 500. Det er en ganske betydelig prosentvis økning av antall VTA-plasser. Dette har vi gjort fordi det har vært sterkt nødvendig å øke antallet plasser til denne brukergruppen. Vi ser at det er mange i denne brukergruppen som har både muligheter, ønsker og evner til å bidra i arbeidslivet, og det ønsker vi å legge til rette for. Da er det flere plasser som er løsningen. Jeg skal ikke forskuttere budsjettet som kommer, men vi har en klar ambisjon om å øke antallet ytterligere.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Ferske tall fra SSB viser at lønnsforskjellene mellom kvinner og menn fortsetter å avta. I gjennomsnitt tjente kvinner knapt 13 pst. mindre enn menn i fjor. For heltidsansatte reduseres avstanden til 11,5 pst. Vi ligger dessuten svært godt an internasjonalt. Det er gledelig, men det er ikke nok. Viktige årsaker til forskjeller i lønn er at kvinner og menn velger ulike utdanninger og yrker, og jobber i forskjellige næringer. Et mindre kjønnsdelt arbeidsliv krever at flere velger utdanninger som bryter med dagens kjønnsrollemønster. Om kvinner fortsatt velger typiske kvinnedominerte utdanninger og senere yrker med stort innslag av deltid, vil utjevningen mellom kvinner og menn i arbeidslivet gå tregere. Derfor har regjeringen støttet konkrete forslag som støtter opp om utradisjonelle studievalg, og vi har satt ned et utvalg som ser på utfordringer ved kjønnstradisjonelle utdannings- og yrkesvalg, og som skal foreslå tiltak for å bryte med slike mønstre. Utviklingen går i riktig retning. Unge velger i mindre grad typiske kvinne- eller mannsyrker. Det gjelder jenter, og det gjelder gutter. For eksempel har andelen menn som velger helse- og oppvekstfag, økt markert de siste årene, ifølge tall fra SSB. Samtidig er det viktig å understreke at det er partene i arbeidslivet som har ansvaret for å gjennomføre lønnsforhandlinger og å bli enige om lønnsøkninger og fordeling av tilleggene. Mesteparten av de observerte lønnsforskjellene kan forklares. Gjenstående uforklarte lønnsforskjeller er likevel en utfordring, som også arbeidsgiverne må ta tak i. Lønnsdiskriminering er forbudt ved lov. Et lovforslag om å styrke aktivitets- og redegjørelsesplikten på likestillingsområdet har vært på høring og sendes Stortinget i løpet av våren 2019. Ifølge dette forslaget vil arbeidsgivere i offentlige og private virksomheter som har mer enn 50 ansatte, få en plikt til å kartlegge lønnsforskjeller mellom kvinner og menn. Det vil gi grunnlag for å vurdere om det forekommer lønnsforskjeller der det kan være risiko for lønnsdiskriminering basert på kjønn, slik at forebyggende tiltak kan iverksettes.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Jeg tror nok ikke lønnsforskjeller skyldes at man ikke verdsetter de jobbene som kvinner har; det vil være å trekke det litt vel langt. Det man ser, er at lønnsforskjellene i stor grad skyldes at kvinner og menn velger ulik utdanning, ulike bransjer og ulike sektorer. Og når man skreller bort alt det som kan forklares, sitter man fortsatt igjen med 5–6 pst. som er uforklart. Det er vel det man kan anta skyldes en diskriminerende kjønnsdimensjon. Som jeg nevnte i mitt forrige svar, har regjeringen iverksatt flere tiltak for å styrke kvinners muligheter til å velge annerledes og menns muligheter til å velge annerledes. Vi ser at flere kvinner jobber heltid, vi ser at færre jobber deltid, vi ser at flere kvinner nå er ledere enn før. Dette vil også bidra til å redusere lønnsforskjellene. Så er det også fordeler ved å jobbe i offentlig sektor som menn i privat sektor ikke har, men det er et annet spørsmål.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Lønnsdannelsen er partenes ansvar. Nå sitter vi også midt i lønnsforhandlinger, og jeg skal ikke blande meg inn i det partene forhandler om. Ofte er også kjønnsdimensjonen en del av partenes lønnsforhandlinger. Når man ser på forskjeller i lønn, er det også viktig at det i lønnsbegrepet ikke bare er lønn, det er også pensjon, og man ser at det er ulik pensjon i privat og i offentlig sektor. Når man sammenligner ingeniører og sykepleiere, er det også viktig å huske på at mange av de ingeniørene som jobber i privat sektor, er mer konjunkturutsatt enn sykepleierne i offentlig sektor, om man skal ta disse gruppene. Når man ser hvordan oljeprisfallet rammet, rammet det i stor grad menn. Ledigheten økte blant menn og ikke blant kvinner. Det henger også sammen med at kvinner velger sektorer som er mindre konkurranseutsatt og mindre sårbare for konjunkturer enn det menn gjør, og det er også en del av denne diskusjonen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Stortingsflertallet, med Kristelig Folkeparti, la veldig vekt på at vi måtte ha et velorganisert arbeidsliv, for det var forutsetningen for trygghet i familielivet. Vi fikk innstramninger i arbeidsmiljøloven, og alle trodde jo da at vi også skulle få Arbeidstilsynet til å følge opp de innstramningene i arbeidsmiljøloven knyttet til arbeidsmiljøloven § 14-12. Nå har komiteen nettopp avgitt innstilling, og det er et forslag fra Senterpartiet hvor vi ba om det, og regjeringspartiene går imot det. Regjeringspartiene sier at dette må utredes og høres først. Mitt spørsmål er da: Når vil statsråden fremme en sak og sende på høring, slik at det raskest mulig kan bli samsvar mellom arbeidsmiljøloven og Arbeidstilsynets oppgaver?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Det er mange fine ord her i salen om et velorganisert arbeidsliv, men det er ikke ord som gjelder – det er lov, det er presisjon, det er oppfølging. Det er opposisjonens standpunkt, og det er vi glad for at vi fikk igjennom. Og så gjenstår Arbeidstilsynets rolle. Loven ble vedtatt i juni 2018. Regjeringa har ennå ikke sagt noe om hva de vil komme med, og statsråden svarer nå ikke på når det vil komme. De fleste ser, ut fra hva som er praksis, at her må det være en instans som påser at loven følges. Jeg vil gjenta spørsmålet mitt: Når kommer statsråden med det høringsdokumentet som skal danne grunnlag for å gi Arbeidstilsynet en oppgave for å følge opp § 14-12, bl.a., i arbeidsmiljøloven?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Jeg skjønner at det ikke er særlig prioritert fra statsrådens side å få oppfølgingen på plass, men jeg skal gå over til et nytt tema: midlertidige ansettelser i bemanningsbyråene. I forbindelse med Prop. 73 L for 2017–2018 drøftet regjeringa spørsmålet om midlertidig ansettelse i bemanningsforetak og endte med å foreslå en lovendring som skulle gi bemanningsforetak lov til å ansette midlertidig, en ny § 14-9 andre ledd bokstav g. Det forslaget fikk imidlertid ikke flertall i Stortinget. Vi har nå adgang til bemanningsforetak etter § 14-12 første ledd, som er vikariater, og § 14-12 andre ledd, som går på avtaler med fagforening med innstillingsrett hos innleiebedriften når det er lengre varighet. Etter begge disse lovparagrafene må ansatte som leies ut fra bemanningsforetak, være fast ansatt i bemanningsbyrået enten på heltid eller deltid. Er statsråden enig i dette?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Arbeidsavklaringspenger, AAP, er jo lavterskeltilbudet. Det skal gi trygghet, derfor heter det penger, og det skal være arbeidsavklaring, altså skal en avklare om det er arbeidsevne eller om det ender i uføretrygd. Det krever en god avklaring. Senterpartiet var for å redusere fra fire år til tre år, men det forutsatte bedre og raskere behandling i Nav-systemet, og det forutsatte at Nav-kontorene fikk de nødvendige ressurser og myndighet – ikke minst myndighet – til å ta det ansvaret det er. Det er ikke på plass ennå – langt ifra. Så er det unntaksbestemmelser: Senterpartiet gikk inn for at det ikke skulle være noen tidsbegrensning på unntakene, for det er mange som er i et medisinsk forløp som en på forhånd ikke kan si hva vil ende opp i. Det andre punktet er at ungdom i dag er utsatt for en regel om at det skal være avklart innen man er 22 år. Mange ungdommer har ikke den nødvendige modenhet til at man kan få en nødvendig avklaring innen man er 22 år. Derfor er spørsmålet: Vil statsråden ta vekk taket på maksimal tid, unntak, og kravet på 22 år og heve det til 25 år?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
«Stortinget økte antallet VTA-plasser(varig tilrettelagt arbeid) med 700 for 2019. Likevel står svært mange i kø for å få et slikt viktig tilbud. Spesielt alvorlig er det at det ikke er en sømløs overgang fra videregående skole til VTA-plass som gir en meningsfull deltakelse i arbeidslivet. (varig tilrettelagt arbeid) Kan statsråden legge fram en oversikt som viser hvor mange som vil stå i kø på kommunenivå etter tildelinga for 2019, samt redegjøre for hvilken plan regjeringa har for å kutte køene?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for økningen på 700 plasser. Der har Kristelig Folkeparti gjort en god jobb, i tråd med det som har vært Senterpartiets linje hele tida. Jeg har merket meg tidligere Høyre-statsråd Victor D. Norman, som var styreleder for ASVL, Arbeidssamvirkenes Landsforening, og som holdt appell foran Stortinget i høst i det som ble kalt årets viktigste frokost. Norman holdt der et glitrende innlegg, som viste behovet for VTA-plasser og VTO-plasser. Jeg har forståelse for at statsråden ikke har oversikt over hvor mange som står i kø, men mitt hovedspørsmål er, som det framgår, hvilken plan regjeringa har for å kutte køene. Hvis vi da starter med det som er situasjonen for ungdommene som går ut av videregående skole, er mitt oppfølgingsspørsmål: Er det regjeringas mening at en skal få en sømløs overgang fra videregående skole for dem som er i den medisinske situasjonen, ved at de automatisk får en VTA-plass når de er ferdig med videregående skole?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Jeg har gitt honnør for de 700 nye plassene i 2019. Jeg er klar over at det kom nye plasser tidligere, og jeg er klar over at det har vært en enorm underdekning og et enormt behov for innsats på dette området. Jeg er klar over at det gjelder penger – det er snakk om ca. 200 000 kr for hver plass vi snakker om – men er det virkelig sånn at det er penger det skal stå på for de ungdommene og de pårørende som er i den situasjonen at en er ferdig med videregående skole, og bør få et tilbud om VTA eller VTO, men ikke får det, som følge av at staten yter for lite til det? Er det virkelig regjeringas prioritering når det gjelder den gruppen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg synes statsråden må gi tydeligere svar når det gjelder innleie, for det vi opplever her, er en statsråd som er travelt opptatt med å skjønnmale situasjonen i norsk arbeidsliv, mens realitetene er at forskjellene i arbeidslivet øker, de ti prosentene som er dårligst betalt, har ikke hatt reallønnsvekst i det hele tatt det siste tiåret, sosial dumping er et alvorlig problem i en rekke bransjer – og så får vi bare høre om alt som er bra. Det vi trenger, er en statsråd som er villig til å ta tak i de problemene som finnes, og bekjempe den voksende ulikheten. En del av det er oppfølgingen av de nye innleiebestemmelsene. Jeg møtte tillitsvalgte fra Fellesforbundet og Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund i Bergen for to uker siden. De viste meg de kontraktene de nå sitter med. Deler av bemanningsbransjen prøver å omgå det nye regelverket når det gjelder nulltimerskontrakter, med f.eks. stillingsprosenten 8,33 pst. og stillingsprosenten 3,8 pst. Dette er løsarbeidersamfunnet. Dette er en hån mot arbeidsfolk. Hva vil statsråden gjøre med det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg er glad for at statsråden sier det, for dette er i praksis å erstatte nulltimerskontrakter med bittesmå kontrakter bygget på det samme prinsippet. Utfordringen er jo hvordan man skal slå ned på det. Jeg følger nemlig veldig godt med på det som skjer i norsk arbeidsliv, gjennom å snakke med veldig mange av dem jeg føler regjeringen snakker altfor lite med: de tillitsvalgte som står ute i dette hver dag, som gjør en utrolig bra jobb med å avdekke slike forhold og finne disse kontraktene. Men regjeringens svar er foreløpig at det ikke skal være noe tilsyn som kan hjelpe dem med den jobben. Regjeringens svar er en regjeringserklæring der sosial dumping ikke er nevnt engang. Hvis statsråden ønsker at alternativet ikke skal bli det vi mener virkeligheten tilsier at det etter hvert må bli, nemlig at vi sier at vi ikke trenger denne bemanningsbransjen i arbeidslivet vårt, ja, da må hun vise vilje til virkelig å slå ned på disse forholdene. Hvis ikke Arbeidstilsynet skal gjøre det, hvis ikke fagbevegelsen skal få nye maktmidler til å gjøre det, hvem skal gjøre det da?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Mitt spørsmål går til statsråd Hauglie. Det har den siste uken vært mye snakk om ulikhet og fattigdom etter at regjeringen la fram ulikhetsmeldingen. Det har også vært litt forvirring rundt hvordan det skal måles, og regjeringen har bidratt til en del tåkelegging. Jeg skal ikke gå inn på akkurat det nå, men på noe av kjernen i debatten. Ulikhetene i makt og rikdom øker i Norge. Hovedårsaken er at de rikeste drar fra, men vi er også i en alvorlig situasjon der altfor mange mennesker i Norge sliter med å få endene til å møtes. Regjeringen har i løpet av sin periode ved makten gjennomført en lang rekke usosiale kutt som rammer mange av dem som har minst i det norske samfunnet, som kutt i barnetillegget for uføre, tusener av mennesker har mistet bostøtten, innstramminger i overgangsstønaden. – Listen er lang. Denne uken har sosialministeren vært ute i media og fortalt om sine bekymringer knyttet til økningen i antall mennesker som får sosialhjelp. Da melder jo et spørsmål seg, og det er i hvilken grad hun har stilt seg spørsmål om hvorvidt regjeringens egen kuttpolitikk overfor folk som har lite, fører til at flere blir nødt til å leve på sosialhjelp. Det er et veldig aktuelt spørsmål akkurat nå, for svært mange mennesker er bekymret for konsekvensene av de innstrammingene denne regjeringen har gjort i regelverket for arbeidsavklaringspenger. Det gjør at mennesker gis opp, at mennesker hives ut av ordningen og overlates på bar bakke, enten til sosialhjelp eller til å bli forsørget av familie. Derfor er mitt spørsmål til statsråden om hun i lys av sin bekymring knyttet til sosialhjelpen nå vil revurdere sine egne innstramminger i arbeidsavklaringspengene.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Det som burde ha skjedd, var at man forbedret systemet sånn at det var lettere for folk faktisk å bli avklart og komme seg videre. Istedenfor har regjeringen løst dette ved rett og slett å hive folk ut av ordningen tidligere ved å kutte i den og ved å gjøre forlengelse vanskeligere. Jeg har snakket med mange mennesker i det siste som forteller utrolig tøffe historier om hvordan dette regelverket nå slår ut. En dame jeg var i kontakt med nylig f.eks., som har ansvaret for tre barn alene, står nå i fare for å miste huset hun bor i. Hun har jobbet i 20 år fulltid uten sykefravær, men har vært syk de siste fem årene og klarer i dag ikke å jobbe mer enn 40 pst. Denne uken når hun maksdato for delvis AAP, og det er ikke lett å skulle forsørge familien på 40 pst. lønn. Det blir flere fattige. Sånn slår disse innstrammingene ut. Hva er statsrådens melding nå til de mange fortvilte menneskene som settes på bar bakke?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Mitt spørsmål var ikke om statsråden tror dette kommer til å bli bra, men hva hennes melding til alle de menneskene som nå opplever at det ikke går bra, er. Det er ingen som har diskutert eller vært imot å forbedre systemet. Problemet er at regjeringen ikke forbedrer systemet, men prøver å løse køproblemet ved bare å hive folk ut av ordningen. Fredag er det 8. mars. Kvinner er også overrepresentert blant dem som mottar arbeidsavklaringspenger. Når mange kvinner nå må søke sosialhjelp, får de som er gift, avslag på grunn av forsørgerplikten til ektefelle. Hva er statsrådens melding til de kvinnene som nå blir helt avhengig av å bli forsørget av ektefellen på grunn av dette systemet?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg registrerer – for jeg hører nemlig godt etter – at statsråden stadig forsvarer seg med, også i runden om innleie i sted, at jeg ikke hører etter. Jeg hører godt etter, men jeg hører ingenting som hjelper på situasjonen for dem som nå blir satt på bar bakke. Det er derfor SV har fremmet forslag i Stortinget om strakstiltak for dem, i tillegg til å reversere innstrammingene. Men regjeringen har ingen melding til disse menneskene. Det er problemet, for det betyr at flere blir henvist til sosialhjelp eller til å bli forsørget av ektefellen sin. Det er ikke sånn at det kommer et rop av støtte fra de ansatte i Nav til disse innstrammingene. Tvert imot har det vært en rekke stemmer mot, og de Nav-ansattes fagforeninger har advart kraftig mot det som skjer. Et av problemene deres er at det krever mye arbeid å følge opp den enkelte. Og i den situasjonen har denne regjeringen også utstyrt Nav med ostehøvelkutt, som gjør at de ansatte må løpe fortere og har mindre ressurser til å gjøre denne jobben. Hva er regjeringens plan nå for Nav? Skal man fortsette å kutte, sånn at det blir enda vanskeligere å følge opp disse menneskene?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Men det var ikke det vi snakket om nå, for nå snakket vi om folk som er i en situasjon der de på grunn av sykdom har blitt satt utenfor arbeidslivet. Jeg vet at regjeringen prøver å gjøre alle ulikhetsdebatter til en innvandringsdebatt, men dette var altså ingen innvandringsdebatt. Det er en debatt om regjeringens kutt i arbeidsavklaringspenger. La meg ta det ett steg videre, for når man tror at innstrammingspolitikken overfor folk som har lite, har nådd maksgrensen, kommer regjeringen med nye ideer. Nå er det altså snakk om å stramme inn på det lille tillegget som unge uføre får fordi de har blitt syke før de har rukket å opparbeide seg en inntekt som gjør at man kan få en uføretrygd å leve av. Hvorfor vil regjeringen ta det lille tillegget som unge på arbeidsavklaringspenger og uføretrygd får? Tror ikke statsråden at det også vil bidra til at flere mennesker må be om mer supplerende sosialhjelp?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Tusenvis av kvinner får aldri hel jobb eller hel lønn. De får aldri full pensjon, og mange har en veldig uforutsigbar hverdag. I helse- og omsorgssektoren er andelen som er ansatt i en hel stilling, kritisk lav. To av tre jobber deltid i disse tjenestene. For noen uker siden fremmet Sosialistisk Venstreparti tre konkrete forslag om å styrke heltid i norsk arbeidsliv. Alle disse ble nedstemt av regjeringen. Hva er regjeringens virkemidler for å få et mer likestilt arbeidsliv med rett til hele stillinger?»
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret. Det er klart at innsatsen for å skape en heltidskultur i det norske arbeidslivet handler om flere ting. Kommunevalget til høsten er viktig. Da Inga Mandal fra SV ble valgt til ordfører i Gamvik i Finnmark i 2011, ble Gamvik landets første heltidskommune. De greide å bli kvitt ufrivillig eller tvungen deltid gjennom et godt samarbeid mellom kommunen og fagforeningene. Så det er viktig hvem som velges inn til høsten. Men dette er også et stort problem i privat sektor, særlig i mange tjenesteytende næringer, som statsråden er inne på. Da er spørsmålet hva vi kan gjøre også nasjonalt for å styrke lovverket og skyve arbeidslivet vårt i retning heltidskultur. Stortinget har nedstemt forslag om å stille krav om at arbeidsgivere må sannsynliggjøre behov for deltidsstillinger. Vil statsråden revurdere det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Dette er både et spørsmål om kjønn og et spørsmål om klasse og om hvordan arbeidsfolks makt og status er i vårt arbeidsliv. Det er viktig å ha politiske ledere som sier tydelig fra om at en ønsker en annen kultur i arbeidslivet, der det å få en hel og full stilling skal være det soleklare utgangspunktet for den som ønsker det. I dag er det mange som ikke vet om regningene kan betales, eller hvilke helger de kan være med ungene sine, før listene over hvem som får jobbe når, blir hengt opp på pauserommet. Vi har snakket litt om kommunene, og selv om dette er et stort tema hver gang det er kommunevalgkamp, er det fortsatt mange steder det skjer altfor lite. Er det aktuelt for regjeringen å lage en nasjonal strategi som f.eks. både kunne pålegge kommunene å ha en strategi for heltidskultur og opprette økonomiske tilskudd utover det vi har i dag, til kommuner som vil satse på det?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-06:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Strømdebatten har gått høyt i vinter, og det samme har strømprisen. Det har rammet barnefamilier, gamle, enslige og mange andre rundt om i hele landet. Det er kanskje ikke så rart, all den tid programerklæringen til Fremskrittspartiets første olje- og energiminister var at han ønsket høyere strømpriser. Allerede samme måned som han tiltrådte i 2013, slo daværende olje- og energiminister Tord Lien dette fast i et intervju med Teknisk Ukeblad, og etterpå har regjeringen sørget for å øke elavgiften jevnt og trutt, med unntak av inneværende år. Man har også fjernet utjevningsordningen for nettleie for dem som har nytt godt av den. Tilbake i 2013 var Lien opptatt av høye strømpriser for å kunne forsvare utbyggingen av utenlandskabler, og etter det har det blitt aktuelt med enda flere kabler. Eksportkabelen NorthConnect er under konsesjonsbehandling i disse dager. I fjor kompromisset regjeringen og Arbeiderpartiet om eierskapet til utenlandskabler i forbindelse med norsk tilknytning til EUs energiunion. Enigheten gikk ut på at alle utenlandskabler skulle eies og driftes av Statnett. Men nå leser vi altså i media at noen av avtalepartene begynner å bekymre seg for om avtalen følges skikkelig opp, nemlig punktet om NorthConnect og spørsmålet om eierskap til utenlandskabler. Er det slik at ikke engang regjeringens alliansepartnere i energipolitikken er informert om videre framdrift for forliket, nemlig endringer i energiloven som gjør at staten, ved Statnett, skal eie og drifte alle eksisterende og framtidige utenlandskabler, eller er det sånn at regjeringen har grunner for å skyve denne lovproposisjonen ut i tid?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-06:
Jeg registrerer at jeg ikke helt får svar på spørsmålet mitt. Det ligger altså en avtale mellom regjeringen og partier i Stortinget om at utenlandskabler, både eksisterende og framtidige, skal eies og drives av staten via Statnett. Dette bør det ikke være vanskelig å gi et svar på. Jeg registrerer – på nyhetsportalen FriFagbevegelse – at avtalepartnerne også uttrykker bekymring for at denne proposisjonen ikke kommer til Stortinget. Jeg vil gjenta mitt spørsmål med tydelighet – og dette er ikke vanskelig, det er bare å reversere loven til slik den var under Senterpartiets olje- og energiminister: Når vil regjeringen legge fram en lovproposisjon som sørger for at alle utenlandsforbindelser eies og driftes av staten?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-06:
«Norske Skog Saugbrugs er en grønn og tradisjonsrik virksomhet i et konkurranseutsatt marked. Miljødirektoratets avslag på bedriftens søknad om CO 2 -kompensasjon gjør at de anslagsvis starter 80 mill. kroner bak sine konkurrenter for inneværende år. Hva vil statsråden gjøre for å sikre likeverdige konkurransevilkår for Norske Skog Saugbrugs i Halden?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-06:
Regjeringen har en dårlig historie i Østfold etter innføringen av flypassasjeravgift, som førte til nedleggelse av Rygge flyplass og flere hundre tapte arbeidsplasser. Nå er de i gang med nok en sak – om 500 arbeidsplasser – i Østfold, hvor regjeringen forholder seg passiv og ikke tar alvoret inn over seg. Fabrikken i Halden er det grønne skiftet i praksis. Fabrikken produserer med et enestående lavt CO 2 -avtrykk og arbeider for å utvikle nye, grønne produkter i samhandling med den eksisterende papirproduksjonen. Ikke minst er fabrikken, og det vet jeg statsråden vet, viktig for hele bioøkonominæringen, som kjøper av én million kubikk tre hvert år. Alternativet til produksjonen i Norge er at vi sender råvarene ut av landet. Dette er argumenter som burde passe Venstre, og daværende stortingsrepresentant Elvestuen mente i sin tid sågar at det var en viktig sak og en viktig industri. Nå sitter Elvestuen med makt til å gjøre noe med saken. Norske Skog har ved advokatfirmaet Thommessen vist at det er et juridisk handlingsrom. Vil statsråden bruke dette juridiske handlingsrommet?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-03-06:
Statsråden har to ganger svart skriftlig at han vil se på dette når CO 2 -kompensasjonsordningen skal opp til ny vurdering. Men det er altså sånn at Norske Skog Saugbrugs kvalifiserer til en kompensasjonsordning i dag, men får avkorting på grunn av en gammel kraftavtale. Det har vært en konkurs i det tradisjonsrike konsernet, som vi alle kjenner til. Det har medført nye eiere, og en ny kraftavtale er på plass. En omgjøring av avkortingsvedtaket vil verken få tilbakevirkende kraft for Saugbrugs eller skape presedens for andre, ettersom begrunnelsen skyldes konkursen i morselskapet. Hva mener statsråden er realitetsforskjellen mellom en ny periode for CO 2 -kompensasjonsordningen – som han har henvist til skriftlig – som ikke alt har inntruffet for Norske Skog Saugbrugs ved konkursen av virksomheten, og den nye kraftavtalen?
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
NorthConnect har søkt om konsesjon til strømkabel mellom Norge og Storbritannia. Olje- og energidepartementet har derfor bedt NVE om å vurdere søknaden før departementet deretter ferdigbehandler saken. I konsesjonsbehandlingen gjennomgås alle samfunnsmessige nyttevirkninger og kostnader ved prosjektet. Også innkommende høringsinnspill kommer til å bli vurdert. Kun prosjekter som er samfunnsøkonomisk lønnsomme, skal tildeles konsesjon. Ved behandlingen av den tredje energimarkedspakken la stortingsflertallet til grunn at departementet ferdigbehandler søknaden fra NorthConnect før det fremmes en lovendringssak, og videre at det i framtiden bør være Statnett som eier og driver samtlige utenlandsforbindelser. I avtalen om tredje energimarkedspakke var stortingsflertallet enige om at eventuelle nye kabler skal være samfunnsøkonomisk lønnsomme, og at det skal høstes erfaring og gjøres grundige analyser før nye forbindelser etableres. Hva slags betydning dette får for eventuelle nye konsesjonssøknader, må vurderes som et ledd i behandlingen av disse. Regjeringen vil derfor behandle søknaden fra NorthConnect i tråd med gjeldende regelverk. Etter at konsesjonssaken er avgjort, vil vi fremme en lovendringssak, i tråd med det som er Stortingets vedtak.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Det svarte jeg på i mitt forrige innlegg. Vi kommer til å behandle NorthConnects søknad i tråd med regelverket, i tråd med normal praksis, i tråd med de føringene Stortinget har lagt. Etter at konsesjonsbehandlingen er avgjort, vil vi fremme lovendringssak i tråd med det som er Stortingets vedtak når det gjelder framtidig eierskap av utenlandsforbindelser.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
«Min visjon er at Norge skal bli en betydelig eksportør av rein fornybar energi. Ved å utnytte potensialet som ligger i havmøller og i vannkraften kan Norge bli Europas batteri», sa tidligere statsråd Haga den 5. mai 2008. Når det gjelder kabelforbindelser til utlandet, er det nok ikke Fremskrittspartiet og denne statsråden som kommer til å vinne konkurransen om å ha bygd flest kabler. Fremskrittspartiet er definitivt ikke kabelpartiet i denne salen. Jeg har forståelse for at strømregningen kan være en stor utgiftspost for mange, og vi er alle avhengig av strøm hver dag. Det er mange årsaker til at vi har den strømprisen vi har i dag. Vi har et væravhengig system. Og som statsministeren sa i februar, kommer vi til å vurdere tiltak for å møte den strømprisen som forbrukerne opplever nå.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Jeg ønsker å være veldig tydelig og presisere at det ikke er gjort vedtak om å bygge en ny kabel. Det ligger en kabel til behandling i departementet, NorthConnect-kabelen, og vi har god tradisjon i dette landet for at når folk fremmer søknader, konsesjoner, så behandles de på en god, ryddig og ordinær måte. Så også med søknaden fra NorthConnect, men vi har altså ikke vedtatt noen nye kabler. Jeg registrerer at Senterpartiet sier at de er imot utenlandsforbindelser, og at man ikke har bygd utenlandsforbindelser. Den 8. mars 2013 var Senterpartiets statsråd i Tyskland, og i en pressemelding uttalte olje- og energiminister Ola Borten Moe: «Vi er svært fornøyde med avtalen om byggingen av kabelen som ble inngått i fjor. Denne vil gi store muligheter for utveksling av elektrisitet mellom de to landene.»
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Som representanten Barth Eide viser til, er dette avklart gjennom tidligere vedtak i Stortinget, og det er avklart gjennom et flertall som har sagt hvordan dette skal være. Så kan selvfølgelig hver enkelt ut fra den avklaringen som her foreligger, skape usikkerhet. Det jeg viser til, er at det ikke er usikkerhet når det gjelder dette. Og i tråd med det Stortinget har vedtatt, i tråd med den avtalen man har med Arbeiderpartiet, kommer man til å fremme dette lovendringsforslaget når søknaden fra NorthConnect er ferdigbehandlet. Den er på tur til departementet fra NVE og kommer til å få sin rettmessige, grundige og gode behandling der, og så har man selvfølgelig til hensikt å effektuere de tingene som skal effektueres, og som det blir vist til.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Jeg bare viser til at søknaden ligger til vurdering hos NVE, som er direktorat og fagmyndighet, og NVE vil komme med sin anbefaling til Olje- og energidepartementet, som da skal foreta sluttbehandlingen av denne søknaden. Og da må jeg bare vise til at det er ikke trukket noen konklusjon, for før man trekker konklusjoner, er det nettopp det Stortinget har sagt man skal vurdere, som skal vurderes av fagetatene. Det er en jobb som pågår nå, og så skal vi gjøre den utredningen grundig og skikkelig, og så skal man trekke en konklusjon.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Representanten viser til debatten og engasjementet som er rundt petroleumsnæringen, og jeg kan bekrefte at det merker også olje- og energiministeren. Hvis vi ser på dagens overskrifter, ser vi at det også gjelder Norge. Det er også en påminnelse om debatten som pågår – viktigheten av forutsigbare og stabile rammebetingelser. Til spørsmålet fra representanten. Det er sånn at den statlige eierskapspolitikken utøves i henhold til den rolle- og ansvarsfordelingen som er mellom aksjonærer, styre og ledelse, slik det framgår av selskapslovgivningen og innenfor rammen av allment anerkjente prinsipper for eierstyring og selskapsledelse. Av dette følger at staten som eier i Equinor ikke involverer seg i forretningsmessige beslutninger som selskapet tar. Det er styret og ledelsens ansvar, og dette gjelder også for Equinors aktivitet i Australia. Så kan jeg si at regjeringen har forventet at selskaper der staten er på eiersiden, er i fremste rekke når det gjelder å ta klima- og miljøhensyn der de driver. Videre forutsetter jeg at Equinors aktiviteter i Australia finner sted i tråd med nasjonale og lokale lover og retningslinjer som er gjeldende for Australia.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Jeg bare viser til det svaret jeg ga. Det er australske myndigheter som stiller krav når det gjelder hvordan Equinor og andre oljeselskap skal operere på den australske sokkelen, på lik linje med måten vi gjør det på i Norge. Og: Equinor investerer også i fornybar energi, både i Norge og i utlandet, bare for å få slått det fast.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Som statsråd kan jeg bekrefte at vi kommer til å gjennomføre det Stortinget har vedtatt når det gjelder CCS-prosjektet, og vi kommer selvfølgelig til å følge opp det som ligger i regjeringsplattformen hva angår CCS. Det gjør også denne regjeringen, og vi jobber nå med forprosjektet fram til en mulig investeringsbeslutning i 2021. Det er den jobben vi gjør nå, som vil avgjøre om, hva og hvilken beslutning som kan tas når prosjektet er jobbet ut.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Representanten Sjåstad har helt rett, Johan Castberg er et stort og fantastisk prosjekt. Det er et prosjekt som skaper store ringvirkninger langt utover den landsdelen hvor dette prosjektet skal ha sitt virke, nemlig i Finnmark. Dette er et prosjekt som genererer investeringer på 50 mrd. kr, som representanten Sjåstad pekte på, og det er et godt bilde på at petroleumsnæringen er en distriktsnæring som er utrolig viktig for bosetting og sysselsetting langs kysten. Jeg har forståelse for at representanten Sjåstad er opptatt av ringvirkninger – det er bra. Når det gjelder Veidnes, som det ble spurt om her, har jeg svart ut det anmodningsvedtaket i proposisjonen om Johan Sverdrup-feltet. Det jeg kan si utover det, er at jeg oppfatter at det jobbes godt i lisensen ut ifra det som det ble orientert om tilbake til Stortinget i forbindelse med det anmodningsvedtaket som ble fattet. Jeg vil presisere at det ikke er tatt noen beslutning om ikke å bygge en nedskalert terminal, som er alternativet på Veidnes. Det jobbes det videre med. Jeg har i den samme proposisjonen sagt at jeg skal komme tilbake til Stortinget på egnet måte når den jobben som nå gjøres for å kunne ta en beslutning, er ferdig. Det har statsråden absolutt til hensikt å gjøre.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Det er veldig bra at representanten er utålmodig og peker på de mulighetene denne næringen faktisk representerer og gir. Som jeg sa: Dette er oppriktig en viktig distriktsnæring. Det at det er forventninger om aktivitet, er bra, for forventer man ringvirkninger, må man også være for denne aktiviteten. Det oppfatter jeg absolutt at representanten er, og det er i hvert fall et godt utgangspunkt for å skape ringvirkninger. Så mener jeg at det jobbes godt, og – som jeg sa – det er ikke gjort vedtak om ikke å bygge terminalen. Men det må lages et beslutningsgrunnlag. Det jobbes det godt med, og jeg skal komme tilbake til Stortinget når den jobben er gjort.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Jeg vil bare vise til at prosjektet Johan Castberg gir store ringvirkninger. Det gjør det for Finnmark, det gjør det for landet for øvrig, og det gjør det uavhengig av hva konklusjonen kommer til å bli med hensyn til en nedskalert terminal på Veidnes. Men la meg bare være veldig tydelig på det – og jeg sa det også i stad: Det er ikke gjort en beslutning om ikke å bygge terminal på Veidnes. Det jobbes med det, og så er det rettighetshaverne og prosjektet som tar beslutninger basert på kommersielt grunnlag. Og som jeg sa: Som statsråd har jeg sagt at jeg skal komme tilbake til Stortinget når det er tatt en beslutning, og det har statsråden absolutt til hensikt å gjøre.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-03-06:
Jeg må si at en er vitne til en statsråd i en regjering som viser null engasjement for konsekvensene for folk i Norge av høyere strømpris. I disse dager mottar mange folk i Norge skyhøye strømregninger fra i vinter. Det er barnefamilier som ikke vet hvordan de skal få dekket denne regningen, og det er eldre som kan bo i store, trekkfulle hus. Dette kommer på toppen av rekordhøye avgifter på andre områder, rekordhøye bompenger og for den saks skyld at folk må reise land og strand rundt og ta seg fri fra jobb for å skaffe seg pass. I tiden Fremskrittspartiet har vært i regjering, har avgiftene på strøm økt med 35 pst. I tillegg har en fjernet ordningen med utjamning av nettleie. Så har en altså en plan for at strømmen skal bli enda dyrere framover gjennom at en skal bygge nye eksportkabler for strøm. Er Fremskrittspartiets holdning fortsatt at strømprisen i Norge skal videre opp?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-03-06:
Da Senterpartiet satt i regjering, sa vi nei til nye utenlandskabler. Vi endret også lovverket slik at det var Statnett som skulle sitte med ansvaret for å eie og drifte utenlandskabler, slik at en bl.a. kunne bruke inntektene derfra til å redusere strømkostnadene for folk i Norge. Sittende regjering endret loven slik at private kan bygge utenlandskabler, rene eksportkabler, som bidrar til å øke strømprisene for folk i Norge, og som har hatt en klart uttalt målsetting ved energiministeren om at utenlandskablene skal bidra til å få strømprisene opp. Er det fortsatt ambisjonen til sittende statsråd fra Fremskrittspartiet?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-03-06:
«15. februar i år sendte Norge, sammen med Island og Liechtenstein, et brev til EU. I brevet oppfordrer man EU til å vedta et nytt direktiv der norske kommuner og fylker og regjeringen selv skal måtte legge frem sine saker til sensur hos EU før de kommer til demokratisk behandling. Forslaget vil ramme lokaldemokrati og nasjonal suverenitet og har vakt sterke reaksjoner. Vil regjeringen trekke tilbake Norges støtte til direktivet?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-03-06:
Regjeringen viser dessverre null respekt for det norske folk, som ved to anledninger har sagt nei til norsk medlemskap i EU. Istedenfor å stå opp for det norske folkestyret bidrar en i sak etter sak til at EU i stadig større grad skal overstyre norske beslutninger. Det er noe grunnleggende nytt i det forslaget som ligger på bordet fra Kommisjonens side. På tjenesteområdet i dag har vi en meldeplikt for vedtak som allerede er gjort. Med forslaget som ligger på bordet, skal en fra EUs side forhåndsgodkjenne forslag som er under behandling i norske kommuner, i norske fylker og i regjeringen. Det er et forslag som har vakt sterke reaksjoner internt i EU, for å true både lokaldemokrati og nasjonal suverenitet. Ja, så sterke har reaksjonene vært at EU-kommisjonen nå vurderer å trekke forslaget tilbake. Hva gjør den norske regjeringen i den situasjonen? Jo, den sender et brev og oppfordrer EU til å vedta de reglene. Vil nå regjeringen trekke Norges støtte til det forslaget?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-03-06:
Det som skjer med EØS-avtalen, er jo at en griper stadig lenger inn i nasjonalt handlingsrom, nasjonal suverenitet, gjennom de forslag som regjeringen forsøker å kjempe igjennom. Grunnlaget, det EU-kommisjonen selv skriver i sitt forslag, er nettopp at det i dagens regelverk er begrenset mulighet til å intervenere på en proaktiv måte når det gjelder forslag som er under behandling. Derfor ønsker en nye regler på plass for alle de tjenestene, med mindre de er unntatt eksplisitt. Det handler om hvordan vi skal sikre gode tjenester i hele Norge. Det er norske lokalpolitikere i kommuner, fylker og det norske storting som er best i stand til å gjøre de vurderingene, ikke at en skal få inngrep fra EU underveis i prosessen. Når protestene øker i land etter land i Europa, hvorfor mener den norske regjeringen at en skal stå fast ved dette direktivforslaget?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg vil først understreke at statsråden gjenga avtalen med det store flertallet som utgjøres av de daværende regjeringspartiene, samt Arbeiderpartiet og Miljøpartiet De Grønne, helt riktig. Der skal det høstes erfaringer, det skal sikres samfunnsøkonomisk lønnsomhet, og Statnett skal ha et absolutt monopol på kabler. Vi har allerede i tidligere debatter avklart at det også vil gjelde dersom det skulle bli gitt konsesjon til NorthConnect-kabelen – da vil dette underlegges disse reglene. Så det er etablert, og i motsetning til Senterpartiet har Arbeiderpartiet bidratt til at det faktisk blir sånn. Det jeg vil spørre statsråden om, siden det fortsatt skapes usikkerhet rundt dette spørsmålet, er: Ville det ikke ha vært fornuftig nå bare å få disse sakene fort avklart, altså lande NorthConnect-saken og så få lagt fram den endringen i energiloven som Stortinget allerede har vedtatt skal skje, og at man på den måten kunne skape ro rundt et spørsmål som egentlig er avklart, men som det fortsatt skapes politisk støy og uro rundt?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-03-06:
La oss nå oppklare dette med kabler en gang for alle: Det Senterpartiet gjorde i regjering, var å si ja til to kabler og nei til tre kabler. En av dem vi sa nei til, var NorthConnect, sammen med Arbeiderpartiet den gangen. Jeg synes det er litt interessant at statsråden i dag tar en del forbehold. Han tar forbehold om at en må se på det samfunnsøkonomiske, en må se på de samlede forholdene for kraft og nett, og det er fortsatt ikke gjort noe vedtak. Jeg skjønner at han tar forbehold, for dette er en eksportkabel som kan eksportere inntil 12 terawatt, nesten 10 pst. av vårt samlede forbruk, hvert år til Storbritannia. Det kan ta hele kraftoverskuddet vi har, og eksportere det til utlandet. Men når statsråden nå tar de forbeholdene, er det nærliggende spørsmålet: Betyr det at statsråden nå sier at det er en realistisk mulighet for at regjeringen kan komme til å si nei til å bygge ut hele NorthConnect, og at en nå ser at dette prosjektet ikke er så godt som det en kanskje en gang trodde?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg har lyst å følge opp det representanten Lysbakken spurte om. Han sa konkret: Hvilken melding har statsråden til dem som i dag har mistet arbeidsavklaringspengene sine på grunn av innstramming? Vi vet at innstrammingene fra 1. januar umiddelbart fikk svært dramatiske konsekvenser for hundrevis av syke mennesker, som uten forvarsel mistet all inntekt. Mange av dem var ikke engang ferdig utredet i helsevesenet og dermed langt fra en avklaring til arbeid eller trygd. Er man ikke ferdig avklart, kan man bare glemme å søke uføretrygd. Jeg skal spisse spørsmålet fra Lysbakken litt mer og spørre statsråden: Hva mener egentlig statsråden at disse menneskene nå skal leve av? Jeg snakker ikke om en gang i framtida, jeg snakker om disse menneskene her og nå, som har mistet all inntekten sin.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret og merker meg at statsråden snakker om noe helt annet. Statsråden kunne jo f.eks. sagt sosialhjelp, for det er vel kanskje noe av det eneste. Da har jeg lyst til å dra tråden videre fra det Lysbakken var inne på, nemlig 8. mars – om to dager – den internasjonale kvinnedagen. Det er flere kvinner enn menn på arbeidsavklaringspenger, men de skiller seg også fra menn på en litt annen måte, nemlig ut fra diagnose. Det er flere kvinner med psykiske lidelser, det er flere kvinner med muskel- og skjelettlidelser. Begge de to diagnosene tar tid i helsevesenet, men etter de nye innstrammingene får de enda dårligere tid på seg enn før til både medisinsk utredning og arbeidsavklaring. Her har faktisk innstrammingene som regjeringa har gjort, en kvinnediskriminerende slagside. På tvers av det som har vært hovedbudskapet på 8. mars siden den dagen ble innført, skyves kvinner over på sosialhjelp eller privat forsørgelse. Vil statsråden nå umiddelbart sette inn tiltak for å fjerne den kvinnediskrimineringen fra kuttet i arbeidsavklaringspenger?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Mitt spørsmål går til arbeids- og sosialministeren. Jeg vil starte med å referere til Dokument nr. 15:999 for 2018–2019. Der viser statsråden, på spørsmål fra representanten Arild Grande, til at antallet sosialhjelpstilfeller har økt med mer enn 11 000, eller nesten 9 pst., fra 2013 til 2017. Antallet gikk vel heller ikke ned i 2018, skulle en tro – snarere tvert imot, vil jeg anta, når vi ser alle dem som nå mister arbeidsavklaringspengene sine. Av 132 000 sosialhjelpsmottakere i 2017 var det 50 000 som kun hadde sosialhjelp å leve av. Hvordan forklarer statsråden denne sterke veksten i antall sosialhjelpstilfeller og det høye antallet personer som ikke har annen inntekt enn sosialhjelp å leve av?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret. Statsrådens kollega, finansminister Siv Jensen, forsøkte jo også tidligere denne uka å bortforklare økende sosiale forskjeller med at innvandring er hovedårsaken. Det er en forklaring regjeringa stadig bruker – tidligere på ledighetstall, nå på sosialhjelpstall. Nå ble det argumentet heldigvis grundig parkert fra forskerhold. Samtidig som utgiftene til sosialhjelp øker, kommer flere i arbeidsfør alder på uføretrygd. Parallelt med dette har regjeringa helt siden den tiltrådte, kuttet i stønader til enslige forsørgere, uføre, personer på dagpenger og personer med arbeidsavklaringspenger – for å nevne noen av kuttene. Hvis jeg ikke husker helt feil, står innvandrere for ca. halvparten av sosialhjelpsforbruket, så det er ganske mye mer igjen som må forklares med andre ting enn introduksjonsordningen. Spørsmålet mitt er: Ser statsråden at regjeringas egen politikk kan være noe av forklaringen på veksten i antallet som er avhengig av sosialhjelp?