Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2000-02-03:
Komiteen er enig med forslagsstillerne i at det er viktig at offentlige midler som bevilges til kultur, forvaltes og tildeles kulturlivet på en mest mulig effektiv måte og med lavest mulig administrasjonskostnader. Komiteen er også enig i at det er viktig at kulturlivet på en enkel måte kan skaffe seg oversikt over hvilke støtteordninger som foreligger, og at søknad om støtte og rapportering om bruk av bevilgede midler er så enkel som mulig. Komiteen er enig i at det på flere områder kan være et betydelig potensial for effektivisering og samordning, men premissene for forslaget i Dokument nr. 8:6 er ikke løsningen. Derfor er komiteen ikke enig i det fremlagte forslaget. Komiteen mener at Stortinget skal ha et overordnet ansvar for at mennesker i hele landet skal ha mulighet både til selv å delta i kulturelle aktiviteter og til kulturopplevelser gjennom galleribesøk, opera, teater, konserter osv. Dette er tilbud som hver enkelt kommune i Norge ikke alene kan ta økonomisk og kunstnerisk ansvar for, og derfor er det viktig at vi har tilskudds- og støtteordninger som gjør det mulig å bygge opp og drive kulturarbeid på høyt nivå i alle deler av landet. Det er ingen uenighet om at størst mulig del av de midler som bevilges til kultur, skal gå til kultur og ikke til administrasjon. Den som gjennom årene har fulgt med i Fremskrittspartiets kulturpolitiske utvikling – eller mangel på sådan – har imidlertid liten tro på at det er hensynet til kulturen som sådan som ligger til grunn for forslaget. For er det ett parti som stadig bruker sin verbale storslegge mot bevilgninger til kulturformål, ja, så er det Fremskrittspartiet. Når partiet nå fremmer forslag om at det alt vesentlige av de statlige kulturmidler skal kanaliseres over kommunebudsjettene, er det på sin plass å minne om at Fremskrittspartiets fremste talsmenn i Stortinget ved hver given anledning angriper «uansvarlige» kommunepolitikere som bruker skattebetalernes penger til kulturformål. Da er det ikke vanskelig å forestille seg at den foreslåtte omlegging i neste omgang ville føre til at midlene tiltenkt til kultur, av Fremskrittspartiets folkevalgte ville blitt forlangt omdisponert til sykehjemsplasser, lavere skatter – hva som helst annet enn akkurat kultur. Åpningen for dette ligger i at forslaget innebærer at statlige midler til kultur og kulturminnevern skal kanaliseres direkte til kommunene uten statlige bindinger på bruken av pengene. Kultur er et omfattende begrep. Kultur skal være sektorovergripende og grenseløs. Å binde all kultursatsing til ett departementet ville være å sette grenser for kultur, og det vil Høyre ikke bidra til. Høyre mener at kulturen skal ha sin selvfølgelige plass i all virksomhet både innen- og utenlands. Men det betyr ikke at vi stiller oss avvisende til en rasjonell effektivisering av de administrative kostander. Mest mulig kultur med minst mulig byråkrati, det er slik vi vil ha det. Derfor gikk vi f.eks. inn for at statlige midler til frivillige organisasjoner skulle kanaliseres direkte gjennom det etablerte organisasjonssystem og ikke gå omveien om fylker og kommuner, slik Fremskrittspartiet gikk inn for. Jeg nevner dette for å vise at det er en veldig sterk motsetning mellom de ulike utsagn som kommer fra Fremskrittspartiet i kulturspørsmål. Den funksjonsfordeling mellom departementer og forvaltningsnivåer innen kultursektoren som vi har i dag, bygger på tidligere vedtak fattet ut fra erkjennelsen av kulturens betydning innen alle områder. Et flertall i Stortinget mener det er viktig å ha en overordnet nasjonal kulturpolitikk, og det kan man bare ha når Stortinget tar sitt ansvar ved å legge nødvendige føringer for bruk av statens midler innen denne sektoren. Samfunnet er i stadig og rask endring, og vi må ta vårt ansvar for at den nasjonale kulturpolitikk stadig er tilpasset det samfunn vi lever i. Gjennom å sette ambisiøse kulturpolitiske mål skal vi sørge for at vi kulturelt skal kunne stå i første rekke. Mange av de visjoner som lå i Stortingets behandling av «Kultur i tiden» i slutten av forrige århundre, er langt på vei innfridd. Derfor setter vi pris på at Regjeringen vil legge frem en ny overordnet kulturmelding med visjoner ved begynnelsen av dette århundret. Her forutsetter jeg at Regjeringen tilrår og Stortinget vurderer og beslutter administrasjons- og funksjonsfordelinger som kan virke rasjonelt og kostnadseffektivt. For øvrig er det naturlig at dette spørsmålet vurderes i tilknytning til de ulike stortingsmeldingene på kulturfeltet, slik som de vi har liggende til behandling i komiteen nå. På denne bakgrunn tilrår komiteen at forslaget i Dokument nr. 8:6 avvises.