Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-19:
Vi står ved et veiskille i klimapolitikken. Denne vårens rapporter fra FNs klimapanel har vist oss tydelig at klimaendringene er i gang, og at de i hovedsak skyldes menneskelig aktivitet. Det er blitt umulig å benekte alvoret. Denne innsikten synker nå inn her i Norge som i andre land. Klimautfordringene krever umiddelbar handling. Skal vi hindre at middeltemperaturen stiger mer enn to grader, må de globale utslippene ned med 50–80 pst. innen 2050. Industrilandenes utslipp må ned enda mer for å gi rom for en akseptabel utvikling i de fattige landene. Den norske klimapolitikken må derfor peke framover mot et lavutslippssamfunn. Dette er en nødvendig omstilling, og en fullt mulig omstilling, men vi kan ikke vente at den vil skje helt uten smerte. I dette perspektivet er det ganske rimelig at klima er det temaet Regjeringen bruker mest tid på om dagen. En helt sentral byggestein i den nye klimapolitikken er kvotesystemet. Dette er første etappe. Om kort tid vil vi også legge fram klimameldingen, som vil gi en bredere presentasjon av de utfordringene vi står overfor, og av den politikken Regjeringen vil føre nasjonalt og internasjonalt for å nå våre ambisiøse klimamål. Vi mener at vi har lagt fram et forslag til kvotesystem som er det beste i Europa. Det er best fordi det gir gode incentiver til lavere utslipp hos de kvotepliktige. Det har det laveste antallet vederlagsfrie kvoter i Europa, samtidig som det tar tilbørlig hensyn til arbeidsplasser og distrikter. Kvotesystemet vil også gi et viktig bidrag til vår gjennomføring av forpliktelsene i Kyotoprotokollen for perioden 2008–2012. Vi ønsker å samarbeide med Europa også når det gjelder kvotehandel. Regjeringen har tatt tak i dette fra den tiltrådte. Vi har åpnet for å ta kvotedirektivet inn i EØS-avtalen. Vi er i forhandlinger med EU-kommisjonen, Island og Liechtenstein for å få til en løsning som gjør det mulig å foreslå dette offensive kvotesystemet, og som også er forenlig med EØS-avtalen. Dette har vist seg krevende og tatt mye mer tid enn vi kunne ønsket. På lengre sikt ønsker Regjeringen et bredere kvotesystem og inviterer Stortinget til å gi sitt syn på dette. I proposisjonen følger vi det minimumsomfanget EUs kvotedirektiv bestemmer. Inkludering av offshoresektoren, treforedlingsindustrien og noen flere energianlegg gjør at systemet blir tre ganger så stort som det er i dag. Vi ønsker også å inkludere CO2-håndtering og utslipp fra produksjon av kunstgjødsel, men innser at det ikke passer å inkludere transportsektoren innenfor rammen av kvotedirektivet. Inkludering av andre virksomheter kommer vi tilbake til i klimameldingen. Tildelingen forener hensynet til miljø og hensynet til arbeidsplasser. Forslaget gir et introduksjonstilbud til bedrifter på land som hadde utslipp i perioden 1998–2001. Offshoresektoren må kjøpe alle sine kvoter i markedet. Vi arbeider for at det ikke blir vederlagsfrie kvoter i Europa etter 2012, og norske virksomheter må forberede seg på at det kan bli slik. Regjeringen ønsker å fjerne CO2-avgiften for landbasert industri og å justere avgiften på sokkelen. Samlet kan vi ikke se at dette gir betydelige negative næringsmessige konsekvenser, men det er åpenbart at noen bedrifter vil komme bedre og noen verre ut enn i dag. Jeg merker meg at komiteens flertall vil endre lovteksten slik at den presiserer at det kan tas særlige hensyn bl.a. til bedrifter som i dag brenner CO2, som er et slags avfallsprodukt, til energiformål, og dermed bidrar til å redusere utslippene. Dette slutter jeg meg til. Regjeringen har også foreslått en kvotereserve til nye gasskraftverk som skal basere seg på rensing, og til høyeffektive kraftvarmeverk med konsesjon. Mer detaljerte regler vil bli gitt i forskrift, men proposisjonen beskriver hva disse skal gi som et resultat.(Presidenten klubber.) Vi har ikke avklart med EU om vi blir bundet av kvotedirektivets regler om bruk av de prosjektbaserte Kyoto-mekanismene. (Presidenten klubber.)