trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-17:
Jeg ville vel ikke bruke så sterke uttrykk som bemanningskrise i norsk politi. Men som et kort svar på spørsmålet vil jeg si at vi ikke vil gjøre det samme som Høyre gjorde da de satt i regjering i forrige periode, nemlig å legge opp til et så lavt opptak av politihøyskolestudenter som 240 pr. år, opp til 360. Det vil vi ikke gjøre. Det er jo det som i dag forårsaker at vi har lav bemanning i norsk politi. For det er ikke mange politifolk som er ledige. Hadde man under den forrige regjeringen valgt å legge seg på det opptaksnivået som den nåværende regjering har gjort, ville vi hatt 600 flere politifolk, og vi ville også hatt flere politifolk på Sunnmøre, bl.a. til å kunne ta seg av de narkotikasakene som spørreren er opptatt av. For det er avgjort viktig – og der er vi enige – at man får avdekket denne type kriminalitet. Det er politidirektøren og politidistriktene som forvalter de midlene som blir fordelt til enhver tid. Politimesteren i Sunnmøre politidistrikt rapporterte i oktober i år at distriktet over flere år har arbeidet godt med bekjempelse av narkotikakriminalitet. Distriktet er inndelt i fem geografiske driftsenheter, og ved samtlige driftsenheter er det tjenestemenn som arbeider med bekjempelse av narkotikakriminalitet. Ved Ålesund politistasjon, som hører inn under driftsenhet Sentrum, er det organisert et eget avsnitt for bl.a. analyse og bekjempelse av narkotikakriminalitet. Politimesteren har opplyst overfor oss at distriktet framover vil styrke sin innsats mot narkotikakriminalitet. For bl.a. å avdekke enda flere grove narkotikasaker har distriktet lagt planer for å lyse ut nye stillinger med særskilt kompetanse innen feltet i 2009. Det er jeg veldig glad for. Det kan man gjøre bl.a. fordi Regjeringa i løpet av de siste årene har valgt å øke budsjettet til politiet utover det nivået som var da vi overtok i 2005, men også fordi økt utdanningstakt ved Politihøgskolen, som nevnt i sted, vil bidra til at vi faktisk kan bemanne stillingene, slik at det også blir mennesker som kan etterforske grov narkotikakriminalitet. Så mener jeg også at man må ha andre tanker med hensyn til å øke politibemanningen, også i forhold til narkotikasakene. Særlig det å trekke inn flere sivile i politiet kan bidra til å få avløst flere polititjenestemenn til å drive politioperativt arbeid.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-17:
Jeg syntes jeg hørte «økonomisk konkurs». Det er ikke situasjonen verken for Sunnmøre politidistrikt eller politiet i Norge. I fjor overførte norsk politi over 250 mill. kr fra fjorårets budsjett til inneværende års budsjett. Det er ikke noen konkurssituasjon. Det er et tegn på at man faktisk ikke bruker opp de pengene man har fått bevilget i løpet av et år. Hovedutfordringen nå er å skaffe mannskap. Det er derfor jeg er opptatt av å peke på at man tre år etter at man tok opp elever på Politihøgskolen, merker det lave opptaket. Det er derfor det er relevant å snakke om hva den forrige regjering gjorde når det gjelder dette. Det er også relevant å se på hvilket ansvar den nåværende regjering har, vi har valgt å skru opp antallet plasser til rekordstore 552, som jo er langt over det dobbelte av det nivået det har vært på tidligere. Det er klart at det er helt avgjørende for å skaffe flere folk til Sunnmøre. Når det gjelder den andre delen av spørsmålet, rekker jeg antakelig ikke å svare på det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-17:
Med respekt å melde: Det er ingen distrikter i Norge som vil kunne si at det er lovløse tilstander blant arbeidsinnvandrere. Jeg tror vi ville tjene veldig mye på i denne debatten å ta det hele litt ned for å se på hva slags utfordring norsk politi faktisk står overfor. Til spørsmålet om tolkeutgifter: Hvis man skulle begynne å kompensere distriktene direkte for dette, er jeg redd for at den store taperen bl.a. ville være Sunnmøre, fordi det finnes andre distrikter som da ville få enda mer av fellespotten enn det Sunnmøre faktisk ville få. Men det betyr ikke at vi ikke er observante på at tolkeutgiftene er store for mange distrikter, og det er nettopp en av grunnene til at Regjeringa har valgt – senest i går – å invitere Stortinget til å bevilge ekstra penger til politiet, slik at man får mer rom for drift. I går ble det bevilget noenogfemti millioner kroner ekstra til politiet, og dette følger jo bare på de store bevilgningene som man har kommet med til politiet i løpet av de siste årene.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-12-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Konsekvensene av bemanningskrisen i politiet begynner nå for alvor å vise seg i kriminalitetsstatistikken. Tall fra Sunnmøre politidistrikt, i likhet med mange andre politidistrikt, viser at særlig narkotikaanmeldelsene går dramatisk ned. Vi vet at narkotikasaker nesten utelukkende er et resultat av spaning og aktivt politiarbeid, og nedprioriteres når politiets ressurser er knappe. Hva vil statsråden foreta seg for å hindre at denne utviklingen får fortsette?»
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-12-17:
Det er riktig som statsråden her sier, at politiet på Sunnmøre har vært veldig dyktige på narkotikaetterforskning over mange år, men nå viser statistikken en dramatisk nedgang og dårligere resultat, og det er det jeg forsøker å ta opp her. Og det er veldig fortvilet og håpløst når statsråden ved alle anledninger skylder på tidligere regjeringer, for alle vet at krisen i politiet først og fremst er et resultat av for lite driftsmidler som fører til at stillinger blir stående vakante. Så også ved Sunnmøre politidistrikt, som i dag bare har 1,12 stillinger pr. 1 000 innbyggere. Landsgjennomsnittet er 1,8, og Stortinget har sagt at det skal opp i 2 stillinger pr. 1 000 innbyggere. Mener statsråden at det er riktig at det er så stor forskjell på bemanningsgraden fra distrikt til distrikt, og hva vil statsråden foreta seg for at Sunnmøre politidistrikt skal komme opp på minst snittet på 1,8, og dermed kunne ta i bruk de vakante stillingene uten å gå økonomisk konkurs?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-12-17:
Da jeg sa «økonomisk konkurs», er det klar beskjed om at hvis de ansatte folk i de vakante stillingene, må de enten kutte veldig mye på tilbudet til brukerne, eller de vil ikke takle budsjettene sine økonomisk. I Møre og Romsdal, og på Sunnmøre spesielt, har vi også et næringsliv som krever stor arbeidsinnvandring. Det er mange forskjellige nasjonaliteter og språk. Dessverre fører denne miksen med seg en del ordensforstyrrelser, som bl.a. slagsmål og fyllekjøring. Språkproblemer fører til at politiet ofte lar sakene ligge for å spare de store ekstrautgiftene som tolketjenesten medfører. Er statsråden enig med meg i at politidistrikter som har ekstra store utgifter til tolketjenesten, bør få kompensert for de utgiftene som slike tjenester påfører et fra før nedpint budsjett? Eller mener statsråden at vi skal akseptere lovløse tilstander blant arbeidsinnvandrere som bryter norsk lov?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-12-17:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Vedfyring utgjør ca. 50 pst. av total bruk av bioenergi. Bare i Østfold, Akershus, Oslo og Hedmark er det en enorm vedressurs å ta av, nemlig 12,5 millioner kubikkmeter, samt at lauvskogarealene øker for hvert år over hele landet. Det virker som Regjeringen ikke ser disse ressursene og stimulerer heller ikke til økt bruk av ved til oppvarming. Vil statsråden bidra til at det stimuleres til mer bruk av ved som oppvarmingskilde?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-12-17:
Jeg takker statsråden for svaret, som var et godt svar – helt til jeg falt av litt på slutten. Hvis jeg forstod statsråden riktig, var det andre tiltak enn støtte til vedfyring som nå var aktuelle. Jeg forstod det slik. Og så falt jeg av litt da han sa seriøs vedbransje. Antyder statsråden at vedbransjen har vært eller er useriøs? De to tingene vil jeg ha svar på. Når man ser på en statistikk over støtte til pelletsanlegg, er det gitt til 1 800, hvis mine tall er riktige. For eksempel i Hedmark er det gitt til 221. I Hedmark bor det ca. 180 000 mennesker. Det vil si at det er ikke så mange som har brydd seg så mye om støtten til pelletskaminer, og det kan jo bl.a. ha å gjøre med at en pelletskamin er dyr i innkjøp, vesentlig dyrere enn en vedovn. I tillegg til selve pelletsen er man avhengig av strøm for å få en pelletskamin til å fungere. En vedovn kan brukes når som helst på døgnet, og den trenger ikke strøm, f.eks. i en krisesituasjon.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-12-17:
For øvrig handler dette en del om klima også. Man hevder at ved forurenser, men ved forurenser like mye når den ligger og råtner i skogen som den gjør når den brukes til fyring for å gi varme. Dermed sparer man selvfølgelig mye på strøm som f.eks. blir importert fra kullkraftverk. Så også der bør det være en gulrot, for å si det sånn. Vi er med og bidrar til at det blir et bedre klima. Mitt håp er at statsråden og hans departement ser på enda flere ting som kan gjøres for å stimulere folk til å bruke ved som oppvarmingskilde.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-12-17:
Jeg støtter representantens syn på at ved er en viktig og fornybar energikilde. Vedfyring er en tradisjonell kilde til oppvarming i Norge. Veden utgjorde i Norge i 2006 om lag 7 TWh av et totalt forbruk av bioenergi på 14,5 TWh. Vedfyring er en kjent og lett tilgjengelig teknologi, og omsetningen fungerer tilfredsstillende. I byområder har det imidlertid vært en ulempe at vedfyring har vært en stor bidragsyter til lokal luftforurensning. Ansvaret for lokal luftkvalitet ligger hos kommunene. I dag har vi rentbrennende ovner som gir bedre utnyttelse av veden og mindre lokal luftforurensning. For å forbedre luftkvaliteten og for å fremme energiomlegging har enkelte kommuner etablert støtteordninger for utskifting av gamle vedovner med nye og mer rentbrennende ovner. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser at 41 pst. av veden som ble brukt i 2007, ble brent i rentbrennende ovner. Dette er en økning på 23 pst. siden 2002. Det er grunn til å tro at vedforbruket øker i år som det er kaldt – som i 2005. Dette viser at vedfyring er en viktig kilde til oppvarming for mange, og at ved bidrar til fleksibilitet i energisystemet. Det er viktig. Vi har etablert tilskuddsordninger for å stimulere til økt bruk av fornybar varme. Disse er ment å bidra til at modne teknologier som i dag ikke er utbredt på markedet, blir mer tilgjengelig. Dette er støtteprogrammer som er rettet mot etablering av fjernvarme og lokale varmesentraler, pelletskjeler og varmepumper. Ved er en konkurransedyktig energibærer og har derfor ikke fått tilskudd under Enovas programmer. Olje- og energidepartementet og Landbruks- og matdepartementet har begge ansvar for bioenergipolitikken. Sistnevnte gir gjennom Innovasjon Norges bioenergiprogram støtte til etablering av varmeanlegg på landbrukseiendommer. Dette kan bl.a. være fyrkjeler som bruker ved som brensel. Satsingene på dette er nå styrket. Markedet for ved er modent. Det er lønnsomt å bytte til rentbrennende ovner, og ved er en lett tilgjengelig energikilde. Jeg mener derfor det er viktigere nå å bruke støtten til energiomlegging til andre tiltak enn vedfyring, tiltak som ikke ville blitt gjennomført uten offentlig støtte. Når det gjelder spørsmålet til representanten Bredvold knyttet til stimulering til bruk av ved, mener jeg at tilbydersiden her er viktig. Det er viktig at vi har en seriøs og oppegående vedprodusentbransje. I så måte mener jeg at en generelt god skogpolitikk og en generelt god landbrukspolitikk er viktig. Uten det kommer vi ikke til å ha et tilbud av ved gjennom at bønder og skogeiere har ved som en del av sitt næringsgrunnlag. Sånn sett mener jeg at de bidragene som denne regjeringen har kommet med i både skogpolitikken og landbrukspolitikken, har vært viktige for å sørge for at ved er et attraktivt produkt å bruke til oppvarming også i framtida.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-12-17:
Jeg kan ikke argumentere bedre for dagens politikk enn det representanten Bredvold gjorde nå. Det er nettopp de argumentene som Bredvold her framfører, som er grunnen til at vi har det støttesystemet vi har i dag. Når det gjelder hvorvidt vedbransjen er seriøs eller ikke, var mitt poeng å legge til rette for at den utvikler seg, basert på nettopp seriøs vedomsetning. Det er viktig og riktig, og jeg har ikke noen annen oppfatning enn at det er tilstanden pr. i dag.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-12-17:
Jeg må bare gjenta det jeg sa i mitt første innlegg, at jeg mener at bruk av ved er fornuftig. Jeg er enig med representanten Bredvold i at klimamessig er ved bra. Det er CO2-nøytralt. Vi har bedre teknologi når det gjelder vedovner enn vi har hatt tidligere, og vi ser at privathusholdninger både bruker ved og bytter til mer rentbrennende ovner. Så min vurdering er at det skjer veldig mye bra og positivt innenfor vedomsetning og vedbruk, og det er noe som jeg er glad for. Som jeg sa: Ikke minst i den tiden jeg var landbruks- og matminister, var jeg opptatt av å bidra til at tilbydersiden skal stimuleres ved å ha en god skogpolitikk og en god landbrukspolitikk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-17:
Barneloven har klare bestemmelser for enslige mindreårige asylsøkere under 15 år. Straks etter at de har søkt asyl hos politiet, skal barna overføres til omsorgssenter under barnevernet. Men, som representanten var inne på, har prognosene økt veldig. Per 14. desember har vi tatt imot 193 barn i forhold til 30, som var prognosen. 113 av disse er plassert i omsorgssentre, mens 80 barn er plassert i midlertidige tiltak. Barne-, ungdoms- og familieetaten i Region Øst har inngått avtaler om midlertidige plasseringer med flere. Alle avtalene inneholder veldig spesifikke krav når det gjelder omsorg, oppfølging, skole og eventuelle andre behov hos disse barna. De fleste av disse barna blir boende i det midlertidige tiltaket til de har fått avgjørelse på sin søknad. Det vil innebære at enkelte barn blir boende i midlertidige tiltak til de er klare for bosetting i kommunene. Noen barn vil bli overført til de nyopprettede omsorgssentrene i Hønefoss, på Gjøvik eller i Sandnessjøen. Hvert enkelt barn vil bli vurdert av barnefaglig personell med hensyn til om det er best for barnet å flytte til et omsorgssenter eller å bli boende i tiltaket fram til bosetting eller eventuell retur. Det gjøres altså en individuell barnefaglig vurdering i hvert enkelt tilfelle. I denne vurderingen ligger også en evaluering av det tilbudet som barna har hatt i de midlertidige tiltakene. Barn plassert i tiltak der det er noen som helst tvil om at tiltaket er tilfredsstillende, vil bli flyttet først. Gitt utfordringene med å ta vare på det høye antallet mindreårige asylsøkere er det helt nødvendig å bruke private tiltak. Samtidig er det slik at barna har rett til å få et tilbud om et opphold i omsorgssenter, og dette gjøres fortløpende når kapasiteten i sentrene tilsier det. De private tiltakene har midlertidige avtaler som utgår når kapasiteten i barnevernets omsorgssentre nå økes.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-17:
Jeg er i nær dialog med direktoratet om praktiseringen. Vi har eksempler på at barn som er blitt vedtatt overført, allikevel ikke har blitt overført fordi man ikke har syntes at det har vært forsvarlig i det enkelte tilfellet. Man skal altså se på om tiltaket vedkommende barn bor i, er godt nok. Er det skolegang? Er det god barnefaglig kompetanse? Det skal gjøres en individuell vurdering i hvert enkelt tilfelle. Det betyr ikke alltid at det ikke blir overføring. Noen ganger handler overføring til et omsorgssenter om å få den beste tilgjengelige kompetansen på både barn og minoriteter. Den kompetansen vi bygger opp i omsorgssentrene, er veldig god, men for enkelte barn vil det være best ut fra deres behov å bli boende i midlertidige tiltak.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-17:
I mange tilfeller er det best å bli boende. Men jeg er trygg på at direktoratet gjør veldig gode faglige vurderinger i de tilfellene hvor det innebærer flytting. Det skal gjøres en individuell vurdering som noen ganger medfører flytting, andre ganger innebærer det at man bor midlertidig i tiltaket, kanskje til søknaden er ferdigbehandlet. Men det representanten sier her om dialog med vergene, skal jeg forsikre meg om fungerer godt nok. For det er klart at det er viktig. Det er også med på å skape en forutsigbarhet for det enkelte barn.
Inger Løite (Arbeiderpartiet), 2008-04-03:
Stortinget skal nå behandle forslag fra flere Høyre-representanter om modernisering av statens bygge- og eiendomsvirksomhet. Dette er et forslag som tar opp igjen tidligere forslag fra Bondevik II-regjeringen. Høyre og Fremskrittspartiet forsøker å skape et bilde av at nåværende regjering mangler politisk vilje til omstilling og effektivisering av offentlig sektor, og at nødvendige oppgaver blir forsømt. Dette er selvfølgelig ikke riktig. I likhet med forslagsstillerne er nåværende regjering opptatt av å forvalte statens eiendommer på en god og forsvarlig måte, samtidig som vi ser at det er mye å ta igjen på det store etterslepet i vedlikehold. Men det er vel også betimelig å nevne at dette store etterslepet ikke bare har kommet de to, tre siste årene, men også i de årene Høyre satt i regjering. Vår regjering viser vilje til å rette opp dette, og har varslet at den vil vurdere eventuelle endringer av statens bygge- og eiendomsvirksomhet nærmere, og at den vil komme tilbake til dette på et senere tidspunkt. Regjeringen har også sagt at den har til vurdering flere av de nevnte forhold representantene tar opp i sitt forslag. Dette vil sikkert statsråden orientere mer om. Flertallet i komiteen viser derfor til Regjeringens fornyingstiltak innenfor nevnte område på selvstendig grunnlag, og vi er trygge på at den vil komme tilbake til Stortinget på en egnet måte når det gjelder eventuelle endringer innenfor statens bygge- og eiendomsvirksomhet.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
I eit av dei første innlegga eg hadde i denne perioden, viste eg til at Framstegspartiet registrerte at det i det framforhandla dokumentet på Soria Moria var det mange formuleringar som tydde på at det ikkje ville vere Framstegspartiet sine politiske synspunkt som ville liggje til grunn for det politiske styringssystemet i tida framover. Då eg las dette dokumentet om fornying og utvikling av offentleg sektor, må eg innrømme eg fann at det var lite i tråd med Framstegspartiet sine ønske og mål - tvert imot. Så vi hadde stor spenning til kva som ville kome frå den nye statsråden då vi starta på denne perioden. Frå vår ståstad må vi vel berre slå fast at våre vurderingar sett frå Framstegspartiet si side var rette. Eg vil også seie at så er tilfellet når det gjeld byggje- og eigedomsverksemd. Det vert vist til at det har vore eit stort etterslep i lang tid, så representanten Inger Løite har rett i at det også skriv seg frå tidlegare tider, det er ikkje berre no dette har oppstått. Men det vart sagt frå statsråden og andre si side då vi starta på denne perioden, at vi skulle få ei oppfølging og ei forsering av arbeidet med fornying av offentleg sektor. Eg vil påstå at så ikkje er tilfellet. Eg trur at folk ser kva som skjer med det som det vert peika på frå Framstegspartiet og Høgre si side når det gjeld denne saka. Folk sjølve klarar å oppdage kva som skjer med dei oppgåvene og dei byggjeprosjekta som vert utsette, og som det vert store overskridingar på. Eg trur at her lyt ein no gjere noko drastisk dersom ein skal kome à jour med det som er, og var, målet til denne regjeringa. Eg trur ikkje eg skal seie så mykje anna enn at eg vil ta opp dei framlegga som Framstegspartiet er med på i denne saka.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2008-04-03:
Eg registrerer at statsråden viste til at ho er godt fornøgd med korleis tingas tilstand er. Mitt spørsmål til statsråden er: Viser ikkje dei faktiske forholda at såikkje er tilfellet - bryr ikkje statsråden seg om å ta omsyn til dei faktiske forholda som gjer at det ikkje går så godt som statsråden påpeikar? Og ser ikkje statsråden nødvendigheita av å måtte endre synet på korleis tingas tilstand er i dag?
Bent Høie (Høyre), 2008-04-03:
Vi har nå fått en lang liste over forslag som statsråden ikke vil gjennomføre. Så har vi fått en liste over forslag som statsråden vil vurdere. Jeg vil gjerne få statsrådens liste over grep som hun har gjort, ting som er gjennomført i de snart to og et halvt årene som har gått da statsråden har hatt ansvaret for denne sektoren, og som har gitt billigere og bedre statlig forvaltning av bygge- og eiendomsvirksomheten.
Bent Høie (Høyre), 2008-04-03:
Jeg har stor respekt for at statsråden forsvarer at de ikke har gjennomført det som vår regjering foreslo, med at de er politisk uenig i det som vi foreslo, og at de dermed politisk har valgt å si nei til innsparinger på 1-2 milliarder kr fordi de er uenige i noen av de forslagene. Jeg spurte hva de hadde gjort istedenfor, og fikk da til svar at det var ingenting. Men i statsrådens første innlegg gikk hun igjennom en del forslag som Regjeringen hadde til vurdering. Spørsmålet mitt er da: Hvorfor er ingen av de forslagene som statsråden nå sier at de har til vurdering, gjennomført i de to og et halvt årene som har gått siden forslagene ble lagt fram, allerede i statsbudsjettet for 2006?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Førre regjering la på bordet forslag til ei reform, med utgangspunkt i at det var behov for å reformere statleg byggje- og eigedomsverksemd. Denne regjeringa har ikkje sagt at dei deler det synet, tvert imot. Statsbygg er ei godt driven statsforvaltningsbedrift, politisk styrt, dvs. at politikarane tek dei viktigaste beslutningane. Og slik skal det framleis vere. Denne regjeringa har ikkje behov for verken å konkurranseutsetje eller å fristille noko av verksemda til Statsbygg noko meir. Vi har tvert imot tru på at den mest effektive og den økonomisk mest kostnadssvarande måten å drive Statsbygg på er å behalde Statsbygg som statsbedrift - ikkje å lage fleire forvaltningsnivå, som den førre regjeringa ville, men tvert imot la Statsbygg drive og forvalte desse eigedomane slik det er i dag, inkludert fengselseigedomane, som vi no er i ferd med å overta. Når det gjeld driftspersonell, er det mest effektive for å sørgje for at dei utbetringane som skal skje, føregår økonomisk forsvarleg, å ha folk på bygga som kjenner bygga.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Dei vedlikehaldsetterslepa som vi har f.eks. på fengselseigedomar og på universitet og høgskular, kjem ikkje fyrst og fremst av organiseringa, men av ei manglande finansiering over mange år. Og lat meg minne om at vi dei siste åtte åra stort sett har hatt borgarlege utdanningsministrar - for å ta eitt eksempel. Når vi no flyttar fengselseigedomane inn i husleigeordninga, vil det gå fram av budsjettet til hausten om det har økonomiske konsekvensar som fører til at ein får gjort noko med vedlikehaldssituasjonen. Det kan ikkje eg svare på i dag - eg har ikkje noko ynske om å svare på det i dag. Men det vert ikkje meir vedlikehald i seg sjølv av å skilje ut og lage endå fleire nye forvaltningsnivå. Det blir det større kostnader av, for det blir endå eit statleg forvaltningsnivå som så skal finansierast, og der det skal tilsetjast byråkratar - noko som eg ikkje kan skjøne at Framstegspartiet er for - kontra å samle alt i éin statleg byggje- og eigedomsansvarleg etat, slik som vi har det i Statsbygg, med lange tradisjonar for å drive effektivt og ha økonomisk forsvarleg drift.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Når Høgre viser til innsparingspotensialet i sine forslag, er det all grunn til å setje spørsmålsteikn ved det. Førre regjering har altså drive staten til ei fragmentering, og - kva skal eg seie - det har vorte eit svært uklårt mønster i statleg forvaltning etter Bondevik-regjeringa si fragmentering og fristilling av statlege verksemder. Det er seinast av Stortinget bevist og etterspurt i innstillinga til St.meld. nr. 17 for 2006-2007, der m.a. Høgre og Framstegspartiet ber fornyingsministaren om å ta større samlande og koordinerande grep om t.d. IT-politikken, nettopp fordi ein har ei fragmentert og uoversiktleg statsforvaltning. Å tru at svaret er meir fristilling av statlege verksemder, og i tillegg tru at det er meir økonomisk rekningssvarande, er eg direkte ueinig med Høgre i, og difor har vi ikkje gjennomført det, og vi kjem ikkje til å gjennomføre det. Det vert aldri ei raud-grøn regjering sin politikk, det er høgrepolitikk på sitt verste. Eg kan ikkje sjå nokon grunn til at vi skulle gjennomføre det.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2008-04-03:
I denne perioden har vi hatt flere anledninger til å debattere et viktig tema - vold i nære relasjoner. Denne gangen er det et representantforslag som konkret berører temaet der kvinner er drept av partner eller tidligere partner. Livet blir ikke alltid slik man har tenkt seg. Kari på 25 finner mannen i sitt liv, Ola. De gifter seg og får barn. Han blir voldelig mot henne for bagateller, han er sjalu. Det er vanskelig for Kari å dele dette med andre. Er det ikke litt min egen skyld, jeg provoserer han jo litt, eller? Forholdet er vanskelig, hun elsker ham jo, eller gjør hun det? Er det praktiske ting som gjør at hun blir i forholdet, som hus, bil og ikke minst en fasade som skal holdes? En dag går Ola for langt, han er så voldelig at Kari dør av skadene, han dreper henne. Igjen er tre små barn som har mistet moren sin og har en far i fengsel. Hva kan samfunnet gjøre for å forhindre at dette skjer? I Norge har vi i gjennomsnitt ti slike saker i løpet av året hvor en kvinne blir drept av partner eller ekspartner. Som VGs reportasje i fjor viste, var det 72 kvinner som ble drept på denne måten de siste sju årene. Dette er høye tall. Når det gjelder vold i nære relasjoner, er det også store mørketall. Regjeringen tar dette på alvor, og representantforslaget fra Dørum er litt for sent ute. For før jul la Regjeringen fram en handlingsplan mot vold i nære relasjoner, Vendepunkt. Her er det 50 tiltak som skal være med på å bekjempe vold i nære relasjoner. Tiltak nr. 34 går direkte på forslaget vi har til behandling i dag. Regjeringen ønsker å kartlegge disse drapssakene, og i det arbeidet forsøke å identifisere risikofaktorer og utvikle forebyggende tiltak. Etter det jeg kjenner til, er arbeidet godt i gang og flere departementer er involvert. Arbeidet skal avsluttes i løpet av 2009. Planens punkt 17 til og med punkt 20 fokuserer på voldsutøveren. Regjeringen ønsker at voldsspiralen skal brytes, ved å styrke behandlingstilbudet til voldsutøveren. Arbeidet Alternativ til Vold, ATV, driver, er et viktig bidrag her. Komiteen er enstemmig i at det er viktig at tilbudene til voldsutøverne blir landsdekkende, noe det også legges opp til i handlingsplanen. Skal vi lykkes med å få redusert vold i nære relasjoner, som i enkelte tilfeller ender med drap, er det viktig at det jobbes tverretatlig. Politiet, fastlege, helsesøster og utdanningsinstitusjoner som lærer- og sosionomutdanningen samt krisesentre må jobbe sammen og få skolering om temaet. Det er også viet en sentral plass i handlingsplanen. Regjeringen har lagt til rette for familievoldskoordinator i alle politidistrikt, og i de store byene skal det etableres team som skal bistå mindre lensmannskontor i disse sakene. Regjeringen har gjort mye på dette området, og det er nå viktig at tiltakene i handlingsplanen blir fulgt opp. Selv om det er seks departementer involvert i planen, har komiteen tro på at det er med på å styrke arbeidet med bekjempelse av vold i nære relasjoner, da dette arbeidet er avhengig av et bredt samarbeid mellom de ulike etatene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-03:
Det er heldigvis sjelden at vi har saker med en så tragisk og alvorlig bakgrunn som denne saken. Medieoppslagene sist høst om kvinner som var drept av tidligere eller nåværende ektefelle, samboer eller kjæreste de siste ti årene, var en sterk påminnelse om at arbeidet for å forebygge og bekjempe vold i nære relasjoner er en stor og viktig samfunnsoppgave som krever innsats på bred front. Vold mot kvinner er brudd på grunnleggende menneskerettigheter, der det tryggeste stedet for mange, nemlig hjemmet, for disse kvinnene er blitt omgjort til det mest utrygge. Samfunnet kan aldri akseptere at kvinner blir slått, truet eller drept. Skal vi kunne forebygge, må temaet i langt større grad bli gjenstand for offentlig debatt. Antall drap var sikkert sjokkerende kunnskap for de fleste som fulgte avisdekningen sist høst. Skiftende regjeringer har de siste ti årene tatt ulike initiativ, og selv om det har skjedd en god del på dette feltet, må vi vel konstatere at det ikke er gjort nok. Dette er også et område hvor det ikke finnes noen særlige politiske skillelinjer, og det mener jeg er en styrke for dette viktige arbeidet. Stoltenberg-regjeringens handlingsplan, Vendepunkt, som fokuserer på arbeidet med å bekjempe alle slags former for vold i nære relasjoner, er et godt utgangspunkt for videre innsats. Høyre er enig i at det forslaget som i dag blir behandlet, er ivaretatt gjennom handlingsplanen og vil understreke viktigheten av at dette kartleggingsarbeidet gis høy prioritet, slik at vi kan få mer kunnskap som kan sette oss bedre i stand til å avverge så mange overgrep som overhodet mulig. Jeg forutsetter også at Regjeringen vil utarbeide en strategi for formidling av resultatet når det foreligger. Jeg har også lyst til å understreke de særlige utfordringer vi står overfor, både når det gjelder å kartlegge og bekjempe vold mot minoritetskvinner. Forskjellen mellom norske kvinner og minoritetskvinner er at de norske kvinnene har større kunnskaper om sine rettigheter. De har ofte et større nettverk og vet hvor de skal henvende seg for å få hjelp. Mange minoritetskvinner lever isolert og i storfamilier, uten stor grad av kontakt med det norske samfunnet. Ikke alle behersker norsk, og dette gjør det vanskelig for dem å ta skritt for å stoppe volden. Høyre er derfor glad for at handlingsplanen Vendepunkt også inneholder en rekke tiltak som nettopp tar sikte på å bedre situasjonen for disse kvinnene. Avslutningsvis vil jeg understreke behovet for å ha løpende fokus på denne problematikken knyttet til vold i nære relasjoner. Debatten kan helt sikkert oppleves som både krevende og ubehagelig, men er like fullt nødvendig for å høyne bevisstheten rundt dette samfunnsproblemet. Som politikere kan vi rett nok endre spillereglene, men det er faktisk opp til hele samfunnet å utvikle sunne holdninger og ta avstand fra vold.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-03:
Jeg fikk vel ikke det svaret jeg hadde håpet å få i dag, sett i lys av at vi nå går en ny sommersesong i møte - den del av året hvor det er enda mer aktivitet ute. Selv om statsråden nå viste til at det skal komme en lov som forbyr kjøp av sex, er jo ikke denne loven kommet til Stortinget ennå, og det betyr i hvert fall at den ligger et stykke fram i tid. Jeg synes fortsatt at statsråden tar lett på og undervurderer de utfordringene som Oslo som by har for dem som bor her, og for dem som kommer på besøk hit. Det bildet som mange turister sitter igjen med, er et Norge som er fylt opp av prostituerte som nærmest hugger etter deg - jeg vet ikke hvor mange ganger - på den korte veien enten man kommer fra havneområdet eller man kommer fra Oslo S, oppover Karl Johans gate. Jeg er ikke uenig i at Oslo-politiet på mange felt gjør en svært bra jobb. Men det er også like klart at på mange områder strekker ikke Oslo-politiet til, og jeg synes at statsråden gikk langt i å innrømme at det er et betydelig potensial knyttet til f.eks. vinningskriminalitet. Han viste til DNA-reformen som skal kunne revolusjonere det området i så måte. Jeg tror det er viktig at vi erkjenner at samtidig som Oslo-politiet har fått store ressurser, har også resten av norsk politi fått betydelig økning i sine budsjetter. At politiet har fått større ressurser, har noe med den generelle kriminalitetsutviklingen i samfunnet å gjøre. Ikke minst har dette huset vært flink til å pålegge politiet nye oppgaver, fordi vi mener at politiet er en instans som kan gjøre en større innsats på flere områder. Men da trenger de flere folk. Det er helt rett, som justisministeren sier, at vi for øyeblikket gjerne skulle ha ønsket at vi hadde hatt flere ferdig utdannede politifolk. Men det han ikke gjør noe med, og som han kunne ha gjort noe med hvis politiet hadde hatt penger, var å ansette flere sivile. Til og med politiets egne fagorganisasjoner innrømmer nå, og ser, at det ville ha vært en fordel dersom man kunne ha blitt avlastet for en del sivile oppgaver, slik at politifolk kunne ha konsentrert seg om det som faktisk er politiarbeid. På seniorpolitikkens område er vi dessuten på et begynnerstadium. Man holder på med noen forsøk i Hordaland. Dette burde i stedet ha vært et grep som hadde blitt tatt for hele landet, og som hadde sikret oss en mye tyngre tilnærming til akkurat det området. Jeg etterlyser fortsatt en tilnærming fra justisministeren der han greier å ha to tanker i hodet samtidig. Uansett hva han sier om bevilgninger til politiet, er det altså en sannhet at Høyre de siste syv-åtte årene har bevilget vesentlig mer til politiet enn det Arbeiderpartiet og den nåværende regjering har foreslått at man skal gjøre.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-03:
Denne debatten utviklet seg antakelig slik som jeg fryktet den kom til å utvikle seg, at regjeringspartiene krøp lengst ned i skyttergravene, drog opp en ressursdebatt, som ikke var mitt hovedanliggende overhodet, men det var det sporet man ønsket å kjøre debatten i. Så løser man ikke det som er Oslos problem, og som jeg føler at både regjeringspartienes representanter og justisministeren begår en synd i forhold til. Det at det er et stort flertall i Oslo bystyre - som burde være de fremste til å kjenne sin egen by, til å kunne gjøre vurderinger og ha oppfatninger om hvordan man ønsket å ha det i sin egen kommune - som kommer med innspill og synspunkter, tillegger man tilnærmelsesvis null vekt. Jeg føler meg ganske berettiget til å mene en del om Oslo. Jeg tilbringer faktisk store deler av uken min her. Det er min andre hjemby etter Harstad. Jeg er mer glad i Harstad enn jeg er i Oslo, men jeg tilbringer så mye tid her at jeg forbeholder meg retten til å mene noe om hvordan Oslo oppleves, og hvordan Oslo har utviklet seg. Det er ikke til det bedre, men til det verre, bare i løpet av de siste årene. Så har jeg lyst til å si, fordi regjeringspartiene i dag stadig vekk kommer tilbake til opptaket til Politihøgskolen, at hvis det var slik at disse partiene med nåværende justisminister i spissen, som den gangen selv satt i justiskomiteen, var så klarsynt på det tidspunktet at man forutså at man kom til å trenge alle de politifolkene, hvorfor foreslo man ikke da å doble opptaket på Politihøgskolen? Hvis man går tilbake til referatene fra stortingsdebatter i forrige periode, kan jeg ikke se at det foreligger noen slike forslag om at man skulle ta opp større kull på Politihøgskolen enn det som den gang ble gjort. Man var enige om at det var det behovet man på det tidspunktet hadde. Så er det vel her som på mange andre områder slik at behovet har økt mer enn det man tidligere har greid å forutse. Så er man nå i en liten kattepine og i klemme, og da er spørsmålet hvordan man skal kunne greie å komme seg ut av det på en best mulig måte. Så har jeg også lyst til å si at når det gjelder det å svartmale, mener jeg at det ikke går an å kalle det svartmaling når det er statistikk det refereres til, eller uttalelser fra politimesteren om hvilke typer saker de greier å ta tak i, og hvilke typer saker de ikke greier å ta tak i. Da synes jeg det er drøyt å kalle det svartmaling. Det burde heller være til stor uro at praktisk talt nesten ingen av viktige sakstyper som trygdejuks, skattesvindel osv. forfølges. Så har jeg lyst til å si når det gjelder omsorg for de prostituerte, at det jeg i mitt første innlegg sa at det er viktig å ha to tanker i hodet samtidig, men det er også viktig å ha politivedtekter og lover og regler i hovedstaden som gjør at dette er en by å ferdes trygt i, enten det er dag eller natt.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-03:
Dette er altså et spørsmål som i sin dypeste bunn handler om folks livskvalitet, om folks trygghet og forsikringer om at politiet ikke er langt unna hvis situasjonen skulle kreve at man trenger hjelp. Da synes jeg det blir litt paradoksalt, og det er å snu situasjonen litt på hodet, når statsråden forsøker å snakke seg bort fra at det er nå vi har en stor diskusjon om hvorvidt man f.eks. skal legge ned ti lensmannskontorer i Follo. Nå er det levert 20 000 underskrifter, og det var vel ganske mange ordførere som møtte statsråden. Men han har ikke vært veldig klinkende klar til nå i hvert fall, om han akter å la den omorganiseringen i Follo passere eller ikke. Hvis vi mener alvor med å ha et nært politi, kan det umulig være rett å legge ned ti lensmannskontorer, som betyr at veldig mange, store deler av den befolkningen, får et politi som er mye lenger unna enn det som er tilfellet i dag. Så savner jeg også en debatt og en tilnærming til dette hvor man også tar inn over seg at ny teknologi også bør kunne bane vei for at vi kanskje tenker litt nytt, og tenker litt mer differensiert i forhold til hvordan vi organiserer politiet i Norge. Jeg innser jo at å organisere politiet i Oslo er én ting, å organisere politiet i Troms er noe helt annet. Når jeg møter lensmannen i Indre Troms i Bardu i Målselv, som forteller om hvordan fire-fem-seks kommuner må samarbeide i vaktsamarbeid, hvordan ellevetimersregelen kan slå ut, hvordan forutsigbarheten er når det gjelder forebyggende arbeid, og hvordan det blir mye vanskeligere å planlegge driften av virksomheten der oppe, så tar jeg det på alvor. Og da må vi ta det med oss og prøve å diskutere og se om det fins andre veier til målet enn dem vi nødvendigvis har sett til nå. Statsråden vrenger også min argumentasjon når det gjelder arbeidsbestemmelsen. Jeg sa - jeg tror nokså tydelig - at det er viktig at vi kan følge opp arbeidsmiljøloven for politiets vedkommende også. Men jeg savner kanskje at vi hadde forberedt oss på en litt annen måte. For nå er det slik at det faktisk er en del plasser i landet hvor man står relativt ribbet tilbake i en del situasjoner fordi man ikke har greid å skaffe seg mer folk, og ikke har greid å planlegge godt nok hvordan man skal løse en del fundamentale driftsproblemer etter at den arbeidstidsbestemmelsen trådte i kraft. Jeg ønsker at statsråden da skal avklare om det han egentlig sier, er at han nå vil utvikle Politi-Norge og ikke legge ned lensmannskontorene hvis det er slik at man lokalt er uenig i det. I så fall er det nye toner fra statsråden.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-03:
Jeg må innrømme at jeg synes at debatten kom seg, og den kom seg inn i et mer konstruktivt spor etter hvert. Min hensikt med å ta opp denne interpellasjonen i dag var at vi skulle se framover og minne oss selv om at det nå er vel ett år siden vi behandlet politirollemeldingen i Stortinget, og at det er store forventninger knyttet til hvordan de visjonene som ligger i den meldingen, skal oppfylles. Det er det jo Regjeringen og Stortinget som i aller høyeste grad må bidra til, selv om også politikorpset ute, som er det som møter publikum «face to face» i hverdagen, er det som kanskje er det fremste til å bære reformen og visjonene gjennom. Men vi må sette det i stand, vi må ruste det til å gjøre den jobben. Nå er jo saken med politipostene i Oslo oppklart, hvis vi kan bruke et slikt begrep her. Men poenget mitt er at ja, det er mulig vi har gjort en del dumme ting i fortiden. Det bør ikke gjøre at vi skal repetere feil som er gjort. Men vi bør heller minne oss selv om den politirollemeldingen som vi behandlet for halvannet år siden, og som har satt en ny dagsorden for hvordan vi skal tenke politi framover. Jeg er enig med statsråden i at vi må tillate oss å tenke både i retning av samlokalisering med servicesenter og om det er andre steder i lokalsamfunnet hvor folk ferdes og hvor politiet kan være, hvor man får til naturlige møtepunkter og hvor man kanskje møter flere enn der lensmannskontorene er lokalisert i dag. Poenget mitt er at det er viktig at lensmannen eller politiet er ute der folk bor, og ikke trekker seg for langt tilbake. Jeg må også minne om at reformen innenfor den sivile rettspleien og koblingen opp mot politiet ble begrunnet med at politiet var så mange steder, og det var viktig å komme nær folk, og at den lokalkunnskapen og tilliten lensmannen eller politiet hadde, var et fundamentalt premiss for at den reformen skulle kunne bli vellykket. Det har blitt mye Nordlys-sitater i løpet av debatten. Jeg ser at representanten Bjørnflaten ikke er til stede i salen - og siden artikkelen jeg skrev i Nordlys, har vært en gjenganger her i dag, må jeg få lov til å si at det er noe med å greie å ha to tanker i hodet samtidig også der. Det er helt klart at innenfor den offentlige forvaltningen i Norge og i offentlige etater er det helt sikkert mulig å organisere seg klokere i mange sammenhenger, og det er ikke sikkert at den formelen vi organiserer oss etter i dag, er framtidens formel. Når det gjelder politiet, er jeg faktisk av den oppfatning at der er vi også tjent med et desentralisert politi, og kanskje et enda mer desentralisert politi enn vi har i dag, og det har en pris. På noen områder tror jeg nok også vi i framtiden vil kunne oppleve at vi må bruke mer penger, fordi den organiseringen som vi da ønsker, har en høyere prislapp enn en mer strømlinjeformet organisasjon, hvor man ikke opplever å få den nærheten til publikum som vi ønsker.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Det er et meget viktig samfunnsproblem forslagsstillerne tar opp. Jeg berømmer dem for engasjementet. Det er aldri nok engasjement rundt et såpass alvorlig problem. Vi vet alle at kvinner blir utsatt for vold fra sine menn, enten tidligere eller nåværende partnere. Det stedet som skulle være det tryggeste for dem, nemlig deres eget hjem, er dessverre dokumentert å være det farligste for dem. Den personen en kvinne skulle kunne stole mest på, nemlig hennes egen partner, er etter statistikken den største fare for henne. Tallenes tale er klar. Ifølge tall fra Kripos ble totalt 32 personer drept i Norge i 2007. Åtte av dem var kvinner som ble drept av sine partnere eller tidligere partnere. Det er derfor meget viktig at samfunnet holder et konstant og skarpt fokus på dette. Nettopp derfor la Regjeringen den 13. desember i fjor fram en handlingsplan mot vold i nære relasjoner. I denne handlingsplanen går Regjeringen grundig gjennom problemstillingen og legger fram 50 konkrete og målbare tiltak. Seks departementer har ansvaret for gjennomføringen av disse tiltakene. I handlingsplanen finner vi tiltak som har en forebyggende effekt, men også hjelp til kvinner som dessverre blir utsatt for vold. I handlingsplanen har Regjeringen et klart og tungt fokus på forskning og kompetanseheving i tjenesteapparatet. Der finner vi bl.a. følgende tiltak: Det skal gjennomføres «en kartlegging av drapssaker der gjerningspersonen er offerets nåværende eller tidligere partner». Og videre «Målsettingen er å identifisere risikofaktor og utvikle forebyggende tiltak.» Jeg opplever derfor at forslagsstillernes intensjoner er godt ivaretatt i handlingsplanen, som allerede er satt ut i livet. Vi, som sagt, må stå sammen mot dette uvesenet. Akkurat denne gjennomgangen skal være sluttført i løpet av 2009, og vi ser fram til det. Jeg føler behov for å kommentere Fremskrittspartiets merknader i saken. Fremskrittspartiet skriver i merknadene at «det er for lite fokus på offeret» i handlingsplanen mot vold i nære relasjoner. Jeg finner denne påstanden merkelig. Hvis vi leser handlingsplanen, så skriver Regjeringen allerede i innledningen: «Dersom vi skal klare å bekjempe vold i nære relasjoner, er det ikke tilstrekkelig å styrke tilbudet til ofrene etter at volden har funnet sted. Vi vil forebygge og bekjempe alle former for vold i nære relasjoner gjennom flere tilnærminger.» Og så skriver Regjeringen om syv tilnærminger, og den første lyder slik: «Ofre for vold i nære relasjoner skal sikres nødvendig hjelp og beskyttelse.» Det er selvsagt opp til Fremskrittspartiet å velge hvor mye tid de vil bruke på å sette seg inn i dette viktige dokumentet, men jeg finner det merkelig at de skriver at «det er for lite fokus på offeret». Det forteller at de enten ikke har lest handlingsplanen ordentlig eller fremmer ubegrunnede påstander. Sakens alvor fortjener et høyere debattnivå enn som så. Vi må, som sagt, stå sammen mot dette uvesenet, og vi må alle slå ring rundt handlingsplanen som Regjeringen har lagt fram.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-03:
Jeg har bodd i denne byen i 26 år - nøyaktig, tror jeg, i dag - og jeg er veldig glad i denne byen. Jeg har ferdes i denne byen i 26 år, jeg har sittet i Oslo bystyre de siste tolv årene, og jeg har problemer med å kjenne meg igjen i den beskrivelsen av byen enkelte representanter gir. Mange, veldig mange, et overveldende flertall av Oslos befolkning, opplever denne byen som en trygg by, uten at vi underkjenner at noen føler seg utrygge. Dem skal vi ha respekt for, men brorparten av denne byens innbyggere føler at byen er trygg. Oslo er landets hovedstad. Det må vi tenke på når vi svartmaler situasjonen byen og byens paradegate er i. Oslo er landets ansikt, det må vi også ha in mente når vi hører hvordan Oslo blir framstilt av enkelte representanter. Det er to steder i landet som blir framstilt som om de er de verste steder på jorda. Det er noen ganger Oslo som helhet og mange ganger Groruddalen. Mange gjør det fordi de vil framstå som glad i disse to stedene, men resultatet blir det motsatte. Det blir en stigmatisering som verken folk i Oslo eller folk i Groruddalen kjenner seg igjen i. Jeg tror det er viktig at vi er rause, at vi er ærlige, og at vi klarer å få en felles forståelse av virkeligheten. Regjeringen innrømmer, som justisministeren var inne på, at det er forbedringspotensial på enkelte punkter når det gjelder Oslo-politiet. Så er spørsmålet: Når skal opposisjonen innrømme at Oslo-politiet har fått økt sitt budsjett - også under forrige regjering - gjennom åtte år, fra 1 milliard kr til 1,5 milliarder kr? Når skal de erkjenne og innrømme at det er en positiv framgang i politiets budsjett? Når skal de innrømme at en del av årsaken til at Oslo-politiet mangler politifolk, er at det var et lavt opptak til politistudiet under den forrige regjeringen? Og hvis pengene er det eneste som må til for å løse Oslo-politiets eller andre politidistrikters problem, kan man spørre: Hvorfor nedjusterte den avgående høyreregjeringen Oslo-politiets budsjett for 2006? Poenget her er at vi alle må være litt rause, litt edruelige og litt ærlige og møte hverandre fordi vi er glad i denne byen. Jeg tror at Oslo-politiet har et romslig budsjett - og jeg tror at Oslo-politiets budsjett kan bli bedre. Selvsagt kan det bli bedre. Men jeg tror også at det går an å foreta en strukturendring for å få mer ut av Oslo-politiets budsjett. Jeg vil igjen appellere, særlig til Oslo-representanter, om å være varsomme med å framstille Oslo som en utrygg by. Dette er vår by, vi kommer til å bo i denne byen, vi kommer til å leve i denne byen. Vi tror kanskje ikke at byen er utrygg, men slik det blir framstilt her, vil mange der ute føle seg enda mer utrygge enn de føler seg i dag.