Per Steinar Osmundnes (Kristelig Folkeparti), 2004-04-22:
I St.meld. nr. 40 for 2002-2003, om nedbygging av funksjonshemmande barrierar, kjem Regjeringa med sine strategiar, mål og tiltak i politikken for personar med nedsett funksjonsevne. I denne meldinga tek Regjeringa eit kraftig oppgjer med den tradisjonelle måten å sjå på funksjonshemming på, som ein eigenskap ved individet. Tittelen på denne stortingsmeldinga, «Nedbygging av funksjonshemmende barrierer», understrekar nettopp dette faktumet. Meldinga peiker på at dei samfunnsskapte barrierane er det som gjer at personar med nedsett funksjonsevne vert funksjonshemma. Komiteen stiller seg bak Regjeringa sitt syn på dette området, og understrekar at det ikkje er sjølvsagt at personar med nedsett funksjonsevne vert funksjonshemma, men at dette vil avhenge av korleis samfunnet vel å tilpasse seg. Funksjonshemminga oppstår først når det vert eit gap mellom individet sine føresetnader på den eine sida og utforminga til omgivnadene på den andre sida. Ein samla komite stiller seg bak Regjeringa sin visjon og sine mål om at personar med nedsett funksjonsevne skal ha moglegheit til personleg utvikling, deltaking og livsutfalding i samfunnet på lik linje med alle andre samfunnsborgarar. Dette klare verdisynet, oppgjeret med den biomedisinske måten å sjå på funksjonshemminga på og fokuseringa på å byggje ned samfunnsskapte barrierar endrar fokuset i denne debatten. Dette er ei endring som ein samla komite har valt å følgje opp. Komiteen sitt fleirtal, medlemmene frå Framstegspartiet, Høgre og Kristeleg Folkeparti, er samd med Regjeringa i at det ikkje finst enkle tiltak som kan løyse alle dei utfordringane vi står overfor både når det gjeld skule, arbeidsliv, kultur og fritid og helse- og sosialtenester for denne gruppa. Hadde slike enkle tiltak eksistert, ville ein sjølvsagt ha gjennomført dei for lenge sidan. Framtidsretta resultat er avhengig av målbevisst og systematisk arbeid over tid, der auka bevisstgjering og brei mobilisering på alle samfunnsområde og forvaltningsnivå må stå sentralt. Ein samla komite er oppteken av at tilgjenge for personar med nedsett funksjonsevne må betrast betydeleg, slik at alle funksjonshemma vert sikra god tilgang til bygningar, utemiljø, produkt og tenester. Prinsippet om universell utforming er også ein av hovudnøklane til Regjeringa for å auke tilgjenget for personar med nedsett funksjonsevne. Som eit resultat av dette støttar komiteen at prinsippet om universell utforming skal leggjast til grunn for nybygg og nyskaffingar, og at prinsippet hovudsakleg vert gjeldande også innanfor område som transport, byggverk, uteområde og informasjon. Handlingsprogrammet for universell utforming starta i 2002, og det vert i denne meldinga signalisert veldig tydeleg at dette skal utbetrast og verte betydeleg større og meir omfattande. Komiteen meiner at kunnskapsspreiing om ei universell utforming er avgjerande, og støttar arbeidet til Deltasenteret og den fireårige tverrgåande satsinga i regi av Norges forskningsråd for å auke tilgjenget til informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Komiteen støttar Regjeringa i at prinsippet om universell utforming skal vurderast i alle relevante saker i statleg forvalting, og komiteen har god grunn til å tru at vi på dette feltet har eit stort forbetringspotensial. Ein samla komite har også merka seg den satsinga som Regjeringa legg opp til når det gjeld forsking, og den innsatsen som Regjeringa har gjort på dette området. Ein samla komite vel å kalle dette offensivt. Oppretting av eit dokumentasjonssenter som skal samle informasjon og utvikle verktøy for å rapportere om utviklinga innan desse ulike samfunnssektorane når det gjeld situasjonen for personar med nedsett funksjonsevne, saman med den kraftige satsinga på IT Funk, vert trekt fram som avgjerande for komiteen. Komiteen stiller seg også bak Regjeringa sitt ønske om å styrkje brukarmedverknaden på kommunalt nivå for personar med nedsett funksjonsevne, og støttar forslaget om å lovfeste brukarrepresentasjon. Komiteen ønskjer også at kommunane vert gitt ein viss fridom på feltet. Komiteen sitt fleirtal, medlemmene frå Framstegspartiet, Høgre og Kristeleg Folkeparti, kjenner til at det i kommunar som allereie har etablert kommunale råd, har vorte større merksemd om brukargruppene sine behov, og at dei faktiske endringane som har skjedd, har hatt positiv betydning for livssituasjonen til personar med nedsett funksjonsevne. Dette fleirtalet ber derfor Regjeringa om å kome tilbake til Stortinget med eit forslag om lovfesting av kommunale råd i løpet av 2004. Komiteen sitt fleirtal, medlemmene frå Høgre, Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti, støttar Regjeringa i intensjonen om at organisasjonane for menneske med nedsett funksjonsevne må få stor fridom til å organisere sitt eige arbeid, og at paraplyorganisasjonar må hente legitimitet frå dei deltakande organisasjonane. Fleirtalet meiner derfor at det er mange gode grunnar for at finansieringa av paraplyorganisasjonane skal skje gjennom medlemsorganisasjonane. Fleirtalet vil understreke at ingen organisasjonar skal tene eller tape på å vere med i éin paraplyorganisasjon framfor ein annan, og det skal vere fullt mogleg å velje kva «paraply» ein sjølv ønskjer å vere medlem av. Dette byggjer opp under prinsippet om sjølvbestemming, der kvar organisasjon legitimerer den eventuelle paraplyorganisasjonen som dei ønskjer å delta i. Dette fleirtalet går derfor inn for at ein skal gi 5 mill. kr i fast tilskot til FFO, for å ta vare på den viktige supporten og støtta som FFO gir til sine organisasjonar, og at resten vert delt utover som driftstilskot til organisasjonane innan FFO i dag. Arbeid og utdanning er ein sentral inngangsport for deltaking i fellesskapet. Det å la menneske bruke sine skapande evner gjennom eit aktivt yrkesliv er godt for den enkelte, men også for samfunnet som heilskap. Komiteen har derfor gitt klare signal om at alle personar skal verte sedde på som ein ressurs og ikkje som ei byrde for samfunnet. Overgangen mellom skule og arbeid kan opplevast som vanskeleg for personar med nedsett funksjonsevne. Komiteen er derfor positiv til at Utdannings- og forskingsdepartementet vil prioritere arbeidet med å utvikle samarbeidsrutinar mellom skulen og Aetat for å lette overgangen og dermed tydeleggjere ansvarsforholda mellom dei ulike aktørane. Komiteen er også positiv til at det vert sett av midlar til å etablere ein nasjonal pådrivar- og nettverksfunksjon ved NTNU knytt til arbeidet med å fremje betre læringsmiljø. Komiteen sitt fleirtal, medlemmene frå Høgre, Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti, ber Regjeringa om å vurdere om det skal leggjast til rette for praksisordningar og sommarjobbprosjekt for ungdom med nedsett funksjonsevne som er i utdanning, når Utdannings- og forskingsdepartementet og Arbeids- og administrasjonsdepartementet i samarbeid skal utarbeide eit rundskriv for å stimulere til auka tverrsektorielt samarbeid lokalt for å lette overgangen mellom utdanning og arbeid. Komiteen meiner at ein nøkkel til betre levekår for personar med nedsett funksjonsevne er knytt til moglegheita for lønna arbeid. Eit av dei tiltaka som komiteen stiller seg bak, er rapporten som AAD skal utarbeide om situasjonen for personar med nedsett funksjonsevne ved gjennomføring av årvisse tilleggsundersøkingar til Arbeidskraftsundersøkinga. Komiteen er også glad for at det i 2003 vart lovfesta brukarmedverknad i Aetat. Komiteen har ganske samrøystes valt å setje eit sterkt fokus på familiar med funksjonshemma barn. Komiteen meiner at målet for tenestetilbodet til familiar med barn med nedsett funksjonsevne er at dei skal få tenester som er koordinerte og tilpassa behovet til familien, slik at familien vert sett i stand til å vareta omsorga for barna sine. Barn med nedsett funksjonsevne har ofte behov for stor og omfattande bistand frå ulike delar av det offentlege hjelpeapparatet. Dette inneber veldig ofte at familiar må vere i kontakt med mange instansar i hjelpeapparatet på grunn av manglande samordning og koordinering av tenestetilbodet. Denne meldinga tek her viktige oppryddingar for å betre situasjonen, og komiteen følgjer dette opp og forsterkar det. Komiteen er oppteken av å unngå slitasje på familiar og deira omsorgsevne og understrekar behovet for lett tilgjengelege avlastingsordningar. Komiteen trur også at det er viktig at ein utvekslar erfaringar med andre i same situasjon, og meiner det er viktig at det vert oppretta møteplassar for familiar med funksjonshemma barn. Det vert òg understreka at det er viktig at skulane stiller opp og samarbeider med dei som koordinerer dei individuelle planane etter helse- og sosiallovgivinga, slik at heilskapstenkinga rundt barna og behovet til familiane vert teke vare på. For å lette samordninga for familiar med barn med nedsett funksjonsevne skal familiane no få ein fast koordinator i trygdesaker. Komiteen meiner også at det er viktig med ein fast koordinator på kommunalt nivå for familiar med funksjonshemma barn, som har ansvar for å koordinere arbeidet rundt familiane. Komiteen meiner at det er viktig for foreldre som får barn med nedsett funksjonsevne, at dei får tilstrekkeleg informasjon og rettleiing. Komiteen støttar derfor at det vert etablert eit tilbod til familiar med barn med nedsett funksjonsevne i regi av lærings- og meistringssenter over heile landet. Komiteen meiner at kompetanse for tenesteytarane er heilt avgjerande i denne samanhengen, og er derfor nøgd med Regjeringa si satsing på ein toårig plan retta mot pleie- og omsorgsleiarar som har mykje kontakt med familiar med barn med nedsett funksjonsevne. Komiteen er svært uroleg over at det å få eit barn med nedsett funksjonsevne kan vere ei sterk belastning for samlivet. Komiteen støttar derfor etablering av eit landsomfattande tilbod om samlivsrettleiing for foreldre med barn med nedsett funksjonsevne. Dette sterke fokuset er Kristeleg Folkeparti veldig glad for, eit fokus vi lenge har prøvd å ha på denne saka. Eg reknar elles med at dei andre partia tek opp sine hovudforslag. Denne meldinga inneheld 120 tiltak og er eit godt utgangspunkt i arbeidet vidare med å redusere gapet mellom individet sine føresetnader og samfunnet sine krav gjennom å endre samfunnet sine krav og individet sine føresetnader. Det er viktig at vi i denne debatten ikkje kjem med store ord og fagre løfte som vi ikkje klarer å oppfylle. Det viktigaste i dag er at vi klarer å sende eit signal om at den biomedisinske måten å sjå på funksjonshemmingar på er gamaldags og utgått. Eg vil dermed tilrå dei romartala i innstillinga som regjeringspartia står bak.