Bent Høie (Høyre), 2019-11-28:
Jeg vil takke representanten for at hun tar opp en viktig diskusjon om et tema som er avgjørende for ganske mange pasienter i helsetjenesten vår. Sepsis, som på folkemunne kalles blodforgiftning, er livstruende organsvikt som er utløst av en sannsynlig eller påvist infeksjon. Pasienter med sepsis trenger ofte langvarig og omfattende behandling i sykehus, og de opptar i dag rundt 3,5 pst. av sengekapasiteten. Hver fjerde pasient som får sepsis, dør. Dette er et uakseptabelt høyt tall. Det er derfor mye å vinne på å ha gode rutiner for både å oppdage og behandle sepsis. I alle helseregioner jobbes det nå godt med dette. Dødeligheten ved sepsis øker raskt hvis det tar tid før pasienten får antibiotikabehandling. Det kan derfor være nødvendig å øke kunnskapen hos fastleger, i legevakt, i sykehjem og i befolkningen generelt om tidlige tegn på sepsis. Verdens helseforsamling vedtok en resolusjon om sepsis i 2017, der de oppfordrer medlemslandene til å inkludere forebygging, diagnostisering og behandling av sepsis i medlemslandenes helsetjenester. Videre inneholdt resolusjonen en oppfordring til landene om å utarbeide egne strategier eller innarbeide tiltak for å styrke programmer for infeksjonsforebygging og infeksjonskontroll i eksisterende strategier. Det kreves altså ikke at medlemslandene skal utarbeide et bestemt dokument. Det som kreves, er at forebygging og behandling av sepsis må hvile på Verdens helseorganisasjons faglige anbefalinger, og at dette er tilstrekkelig nedfelt i dokumentasjon som styrer den nasjonale helsetjenesten. Statens helsetilsyn gjennomførte i 2016–2018 et landsomfattende tilsyn med helseforetakenes somatiske akuttmottak og mottakenes identifisering og behandling av pasienter med sepsis. Fylkesmennenes tilsynslag konkluderte med at det var lovbrudd ved samtlige sykehus som ble undersøkt. Selv om ledelsen ved helseforetakene var klar over viktigheten av å prioritere pasienter med sepsis, hadde de ikke sørget for dette i praksis. Særlig alvorlig var det at pasienter med livstruende organsvikt måtte vente uforsvarlig lenge før de fikk antibiotikabehandling. Alle sykehusene som hadde hatt tilsyn, ble fulgt opp med to journalgjennomganger henholdsvis åtte og fjorten måneder etter selve tilsynet. Disse skulle avdekke om helseforetakene hadde fått på plass tilstrekkelige forbedringer for å ivareta pasientsikkerheten. Status etter journalgjennomgangen var at de fleste helseforetakene hadde arbeidet godt med å følge opp etter tilsynet, og at tiden fram til pasientens første legetilsyn og antibiotikabehandling hadde gått ned. Men resultatene var ikke tilfredsstillende alle steder, og fylkesmennene følger nå opp disse sykehusene videre. Tidlig oppdagelse og behandling av sepsis var innsatsområde i pasientsikkerhetsprogrammet, som gikk parallelt med det landsomfattende sepsistilsynet. Det ble laget en tiltakspakke som bl.a. omfattet tidlig klinisk vurdering, bruk av skåringsverktøy for risikovurdering og diagnostisering og rask oppstart av antibiotikabehandling. Pasientsikkerhetsprogrammet er nå sluttført, men helseforetakene har fått i oppdrag å videreføre arbeidet fra programmet. Helse- og omsorgsdepartementet har nylig gitt ut en handlingsplan for et bedre smittevern, som også skal bidra til å styrke programmer for infeksjonsforebygging og kontroll. To av åtte delmål i planen handler om blodbaneinfeksjoner og hvordan resultater skal måles. Helsedirektoratet er i gang med å oppdatere retningslinjene for antibiotikabruk i sykehus, i tett samarbeid med helsetjenesten. Kapitlet om sepsis er et av de første som vil bli revidert, og ventes ferdig i løpet av neste år. Alle helseregionene har informert departementet om arbeidet med å oppdage og behandle sepsis i sykehusene, og overalt gjøres det nå et stort arbeid for å følge opp det landsomfattende tilsynet. Helse Midt-Norge rapporterer at alle helseforetakene har implementert tiltakspakken «Tidlig oppdagelse og behandling av sepsis» i relevante klinikker og avdelinger, og at dette blir fulgt opp. St. Olavs hospital deltar aktivt i arbeidet – som også representanten var inne på – ved Geminisenter for Sepsisforskning ved NTNU. Det skjer bl.a. gjennom et prosjekt som heter «Genetikk og kunstig intelligens skal bedre overlevelsen av sepsis». Senteret har mer enn 15 forskere med ulik bakgrunn og er bygget opp gjennom et nært samarbeid mellom St. Olavs hospital, Helse Nord-Trøndelag, NTNU, SINTEF og Yale University i USA. Helse Vest har lenge jobbet målrettet med tidlig oppdagelse av sepsis. Det er gjennomført omfattende omorganiseringer med bedre bemanning og mer kompetanse i akuttmottakene, bedre prioritering av pasienter etter medisinsk alvorlighetsgrad, og det er satt inn tiltak for å fange opp forverring hos inneliggende pasienter. Sykehusene bruker anerkjente skåringsverktøy til dette. Helsetilsynet har avsluttet tilsynet i alle helseforetakene i Helse Vest fordi de anså at ledelsen hadde tatt hånd om påviste avvik og merknader. I Helse Nord har Finnmarkssykehuset innført skåringsverktøy både i akuttmottak og ved medisinsk sengepost, og resultatet legges fram for de ulike avdelingene med jevne mellomrom. Gruppen som jobber med dette forbedringsfeltet, fikk Finnmarkssykehusets fagpris for 2017. Prehospital klinikk ved Nordlandssykehuset har laget en prosedyre for prehospital oppstart av antibiotika for pasienter der det er mistanke om sepsis, og som har mer enn én times reisevei til sykehuset. Alle medarbeiderne i ambulansetjenesten har fått opplæring, og det har vært en gledelig økning i prehospitale antibiotikabehandlinger. I Helse Sør-Øst er det etablert regionale læringsnettverk for tidlig oppdagelse og behandling av sepsis i pasientsikkerhetsprogrammet, både i akuttmottak og i sengepost. Alle helseforetakene og alle private, ideelle sykehus i Helse Sør-Øst deltar. På siste regionale samling kunne samtlige helseforetak og sykehus vise til målbare forbedringer på antibiotika gitt innen en time hos pasienter med mistanke om sepsis. Det har vært stor oppmerksomhet om tidlig oppdagelse og behandling av sepsis etter Helsetilsynets landsomfattende tilsyn i 2016–2018. Alle helseforetak har iverksatt tiltak, og mange har oppnådd vesentlige forbedringer. Det er også laget handlingsplan for et bedre smittevern, og Helsedirektoratet skal oppdatere retningslinjer for antibiotikabruk i sykehus. Når det gjelder rehabilitering av pasienter som har gjennomgått sepsis, vil behovene være ulike, og tilbudet må derfor tilpasses individuelt. Kommunenes mulighet for å gi et rehabiliteringstilbud vil være styrket etter gjennomføringen av opptrappingsplanen for habilitering og rehabilitering. Det kan være grunn til å vurdere ytterligere tiltak i kommunene og ikke minst generelt i befolkningen for å øke bevisstheten om tidlige symptomer. Jeg ønsker å følge med på utviklingen på dette området og løpende vurdere tiltak fra nasjonalt nivå i nært samarbeid med fagmiljøet. I denne sammenhengen vil vi også kontinuerlig vurdere om en nasjonal strategi er et godt og egnet virkemiddel for å oppnå enda bedre resultater på dette området.