trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-03-09:
Odelstinget har i dag til behandling forslag om å innføre meldeplikt for skoler til trygdekontoret når elever har fravær som kan skyldes utenlandsopphold, og forslag om å stramme inn barnetrygdloven når det gjelder retten til barnetrygd under utenlandsopphold. En av begrunnelsene for forslaget har vært at dette kan bidra til å forebygge tvangsekteskap. Jeg er i likhet med komiteens flertall usikker på hvor treffsikkert dette tiltaket vil være i forhold til å hindre tvangsgifte, men er glad for at komiteen understreker viktigheten av å følge opp arbeidet på dette området. Departementets arbeid med å kartlegge omfanget av tvangsekteskap er i så måte viktig. Jeg vil innledningsvis understreke at det kan være positivt for barn å gå på skole i utlandet, som representanten May Hansen også var inne på i sitt innlegg. Samtidig kan det være uheldig, sett fra et inkluderingsperspektiv, at et barn som skal leve sitt voksne liv i Norge, tilbringer store deler av barne- og ungdomstiden i et annet land. Dette kan gjelde personer som har sin etniske opprinnelse i andre land, så vel som etnisk norske barn av rom-folket. Barn som har hatt lange utenlandsopphold, kan ha glemt sine norskkunnskaper og mistet kontakten med venner og det norske samfunnet for øvrig. Jeg tror at de endringene Odelstinget vedtar i dag, kan bidra til at utenlandsoppholdet for en del barn og unge vil bli kortere, og at de dermed lettere kan integreres i det norske samfunnet. Forslaget om meldeplikt for skoler har også en annen begrunnelse. Plikten foreldrene har til å melde fra til trygdekontoret om sine barns utenlandsopphold, blir ikke alltid overholdt. Det betyr at barnetrygd feilaktig kan bli utbetalt. Når trygdeetaten får melding fra skolen om at et barns fravær kan skyldes at barnet er i utlandet, kan trygdeetaten undersøke om retten til barnetrygd er i behold og eventuelt stanse utbetalingen. Slik kan feilutbetaling hindres. Jeg har for øvrig merket meg at komiteens flertall ikke ønsker at videregående skole skal omfattes av meldeplikten. Jeg merker meg imidlertid komiteens videreformidling av opplysninger om at noen barn blir borte uten at myndighetene vet hvor de befinner seg, og at dette også skjer i den videregående skolen. Jeg har lyst til å si til det representanten Skei Grande var inne på i sitt innlegg, at dette bekymrer også meg. At barn i vårt samfunn forsvinner uten at vi vet hvor de er, er alvorlig. Jeg vet ikke helt hva vi har av svar på dette, men det jeg i hvert fall kan love, er å sette i verk et arbeid for å se om det er noe vi kan gjøre av ulike typer tiltak på dette feltet. Jeg har også merket meg komiteens uttalelse om at det er viktig at det uformes gode og effektive rutiner, slik at skolene ikke blir pålagt unødvendig mye administrasjon. Jeg viser her til at odelstingsproposisjonen legger opp til at skoleetaten og skolen i den enkelte kommune skal komme fram til hvordan meldeplikten best kan ivaretas.
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-03-09:
Jeg vil gjerne stille statsråden to spørsmål. Det ene er et ja/nei-spørsmål, så det regner jeg med å kunne få avklart. Det har vært reist en litt underlig debatt om en enstemmig merknad fra komiteen om vektleggingen av bosted. Derfor vil jeg bare spørre om statsråden kan bekrefte at hun er enig i Gunn Karin Gjuls definisjon av den merknaden, når hun skal sette dette i verk. Så til det andre spørsmålet. Det er klart at regjeringspartienes merknad om mer lik behandling av foreldre med hensyn til tildeling av tid, har skapt noe uklarhet. Jeg skjønner at statsråden ikke kan foregripe saken, men når det gjelder den merknaden som Venstre og Fremskrittspartiet står sammen om, om at foreldrene må behandles mer likt, vil jeg gjerne få bekreftet at det er en verdi som statsråden deler, for det er klart at barnelovgivningen må forandre seg hele tiden etter hvert som samfunnets normer forandrer seg.
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-03-09:
Jeg vil gjerne stille statsråden et spørsmål. Denne saken forundrer meg egentlig litt, for jeg oppfatter statsråden som ganske nytenkende og moderne og ganske nær en sosialliberal tankegang i familiepolitikken. Men her føler jeg at man faller veldig tilbake til gammelsosialistisk tankegang om at staten skal bestemme hvordan familien skal ha det. Man lager regler ut fra en idealfamilie, men vi vet jo at familier er så utrolig forskjellige, vi vet at livsforholdene til folk er så utrolig forskjellige. Jeg har en kamerat som har sittet og hørt på debatten, og som jeg fikk melding fra nå. Han er hjemme sammen med mor og barn og opplever det fantastiske fellesskapet som det er. Så jeg skjønner ikke hvordan en moderne, nytenkende statsråd kan være enig i at det skal være en moralsk pekefinger som skal bestemme idealfamilien. De fedrene som virkelig trenger denne utfordringen, er de som ikke tar ut noen permisjon i det hele tatt, og ikke de som ønsker å gjøre det. Et parforhold kan få store utfordringer knyttet til et barn nå, og kanskje er det rett for noen å velge å være sammen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-03-09:
Det var representanten Knudsen som fikk meg til å ta ordet igjen. Han kom med uttalelser om at vi svikter disse barna, og at vi er redde for å tråkke den pakistanske befolkningen på tærne ved å si at den videregående skole er en del av opplæringsplikten i henhold til norsk lov. Det må på det peneste kunne karakteriseres som kunnskapsløst. Det er veldig få ungdommer som blir sendt til Pakistan for å gå på videregående skole. Den delen er ganske mikroskopisk. Det som er utfordringa, er noe helt annet. Jeg syns Thommessen hadde noen gode prinsipielle avveininger. Vi må lage lovene våre ut fra allmenngyldige prinsipper, og det er klart at det allmenne her må være at samfunnets rettigheter og samfunnets plikter henger sammen. Jeg mener at det er en klar sammenheng mellom barnetrygden og opplæringsplikten, men den sammenhengen oppheves ved videregående skole. Det er her ikke mulig å framvise at den virkningen som Fremskrittspartiet ønsker, kan føre til noe sånt. Det er viktig å merke seg at det kanskje også er andre ting som kan føre til at foreldrene ikke ønsker å ha barna sine i norsk skole lenger, og som går langt inn i skolepolitikken, bl.a. at Regjeringa nå har tatt bort 2. fremmedspråk, som ville ha gitt foreldrene muligheten til å ha morsmålet som fremmedspråk for barna. Nå sender foreldrene barna til sitt opprinnelsesland for å lære seg det språket som de kunne ha lært i norsk skole med like stor lykke. Som byråd for skole i Oslo tok jeg initiativ til å samle politi, barnevern, trygdekontor og skoleetat rundt samme bord for å lage like rutiner. Når det forsvinner ca. hundre barn fra norsk skole, er ikke det bare barn med annen etnisitet enn norsk. Det er også etnisk norske barn som forsvinner, og det er barn knyttet til etniske minoriteter som f.eks. sigøynerbefolkningen. Det er et ganske mye bredere og vanskeligere felt enn det dette er. Jeg vil oppfordre statsråden til å sørge for at også andre kommuner gjør det grepet å samle alle de viktige etatene for å sikre barns rettssikkerhet. Jeg syns det er skremmende at vi lever i et land der barn bare kan forsvinne, samme hvilken etnisk bakgrunn de har, uten at noen kan gjøre rede for hvor de er. Hvis vi skal klare det, trengs det en del kreativitet i å se ulike sammenhenger mellom alle de ulike statsinstitusjonene vi har for å ivareta barns rettssikkerhet. Men da må de klare å sitte rundt samme bord og samarbeide.
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-03-09:
Det forrige innlegget til Knudsen fikk meg til å ta ordet, men dette burde virkelig føre til at alle i salen tok ordet, for det Knudsen nå framførte av meninger om dialog mellom ulike kulturer og religioner, var ganske sjokkerende. Jeg har gått gjennom livet og alltid trodd det beste om alle, og det har spart meg for mye bråk. Jeg velger da også å tro det beste om hr. Knudsen. Jeg vil derfor be Knudsen si hva han mener med konfrontasjon. Hva legger representanten Knudsen egentlig i at muslimske land bør møtes med «konfrontasjon»? Hva legger han i det ordet? Det hadde det vært veldig oppklarende for oss å få vite. Det er tydelig at Fremskrittspartiet aldri har vært i nærheten av å ha makt. De har en fascinerende tro på denne salens mulighet til å lovregulere seg ut av ethvert problem, til å lovregulere seg ut av ethvert moralsk dilemma og til å lovregulere seg ut av enhver kulturell konflikt. Det er faktisk ikke sånn at vi klarer å lovregulere oss ut av det. Av og til er det snakk om politisk kreativitet. Av og til er det snakk om å få instanser til å sette seg ned sammen, gjøre et politisk håndverk og lage samarbeidsrutiner. Vi kan vedta regler her til vi blir blå, grønne eller røde, men det kommer faktisk ikke til å hjelpe oss ut av de store utfordringene vi her har. Her er det de gode, hardt arbeidende byråkratene som på vegne av det norske samfunn kan gjøre jobben. Her er det faktisk læreren på Tøyen skole, som går fra familie til familie og banker på dørene, som kan få til holdningsendringer, og som kan bedre integreringen. Det klarer aldri Knudsen å lovregulere seg bort fra.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2006-05-30:
På vegne av representantene Inge Lønning, Trond Helleland og meg selv vil jeg fremme et forslag om å gi legevaktbiler tillatelse til å kjøre i kollektivfelt.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Fremskrittspartiet har lagt fram et forslag hvor de ber Regjeringen åpne for at alle landets kommuner kan søke om deltakelse i forsøk med ny forvaltningsordning for motorferdsel i utmark inntil ny lovhjemmel er trådt i kraft. Komiteen har behandlet denne saken på følgende måte: Vi viser til at motorferdselsforsøket i utgangspunktet omfattet åtte kommuner og ble igangsatt i 2000. Forsøket er avsluttet, og Norsk institutt for naturforskning har framlagt sin evalueringsrapport. Komiteen viser til at de erfaringene som er gjort fra forsøket, vil bli dratt med videre inn i prosjektet motorferdsel og samfunn. Komiteens flertall, dvs. alle sammen utenom Fremskrittspartiet, mener det ikke er nødvendig å trekke inn flere kommuner i forsøksordningen for å få et godt nok faglig grunnlag for å vurdere om og hvorvidt en ny forvaltningsmodell skal velges for motorferdselspolitikken. Flertallet viser for øvrig til brevet som er vedlagt innstillingen fra miljøvernministeren, hvor Miljøverndepartementet understreker at forslaget fra Fremskrittspartiet dessuten har preg av en generell dispensasjon fra motorferdselsloven. Etter departementets vurdering fremmer dette ikke forvaltningsutvikling og antas derfor å ligge utenfor formålet med forsøksloven, jf. forsøksloven § 1. Det eventuelle forsøket må dessuten få pågå over tilstrekkelig tid. En effekt kan være at pågående lovarbeid forsinkes, da resultatene av forsøket bør evalueres og legges til grunn for lovarbeidet. Dette er ikke ønskelig. Sett i lys av dette er det etter departementets vurdering ikke aktuelt å utvide gjeldende forsøksordning til å omfatte alle landets kommuner. Derfor har et flertall, bestående av alle utenom Fremskrittspartiet, innstilt på å avvise forslaget.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-05-30:
Statsråden var inne på viktigheten av de regionale rovviltnemndene, at det er rovviltnemndene som har ansvaret for å følge opp det som står om livskvalitet i Soria Moria-erklæringen, og at de har et totalansvar for rovviltpolitikken i sin region. Så pekes det på konfliktdempende tiltak. Det er jo verdt å peke på at i den debatten vi har i dag om ulv, uansett om den er norsk eller svensk, har ikke rovviltnemndene noe som helst de skulle ha sagt, fordi bestandsmålene ikke er nådd. Det er et ansvar som ligger i direktoratet, og dermed hos statsråden selv. Da er det altså statsråden som må ta ansvaret for livskvaliteten på Hedmark. Jeg ønsker å stille statsråden det enkle spørsmålet om statsråden og Regjeringen oppfatter det slik at 31 ulver rundt Elverum påvirker livskvaliteten for folk flest, for dem som driver med landbruk og bufe i utmark, og ikke minst for dem som har barn som leker ute i naturen i Hedmark.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-05-30:
Jeg var litt i tvil om forrige taler var en senterpartimann til helt på slutten av innlegget, for han hørtes ikke veldig ut som en senterpartimann i sin argumentasjon om rovdyrpolitikken. Tidligere i denne debatten utfordret Ola Borten Moe meg på hva som er Fremskrittspartiets rovdyrpolitikk, for vi sier altså at den skal forvaltes lokalt. Han hevder hardnakket at ingen lokalsamfunn ønsker ulven i sitt nærområde. Jeg vet ikke om det er sant eller ikke. Jeg er helt sikker på at befolkningen på Elverum og i distriktet rundt Elverum synes at 31 ulver er for mye. Derfor ønsker jeg å gi befolkningen i det området retten til å forvalte rovdyrpolitikken selv. Men her er det en del misforståelser ute og går. Blant annet sier Heidi Sørensen at det er to ynglende flokker ulv i Norge. Det er ikke sant. Slik jeg og Fremskrittspartiet ønsker å definere det, er det fire ynglende flokker i Norge. Så kan man kanskje si at det er fem ynglende flokker i Norge. Det er slik at den siste, den femte flokken som har ynglet, er mest i Sverige og minst i Norge. Da sier jeg: Greit, da teller ikke jeg den med i antall ynglende bestander, men jeg sier at det er fire. Så er det sagt at ulven er truet. Det medfører overhodet ikke riktighet. Hadde all ulven, den skandinaviske ulven og den russiske ulven, vært i Norge, hadde det vært et problem. Men ulven i Norge representerer den vestlige marginaliserte utbredelsen av arten, randsonen til ulven. Samtidig har vi størstedelen av bestanden av jerv og gaupe i Norge. Kanskje det ville vært viktigere å fokusere på å ivareta disse rovdyrene? Det er jo det totale rovdyrpresset i et område som er avgjørende for om dette er et problem for livskvaliteten til befolkningen eller ikke, ikke hvilken art som river i stykker sau, dreper elg og som skremmer skoleungene. Hvis det er noen fra regjeringspartiene som står igjen på talerlisten – det vet ikke jeg, og jeg beklager hvis jeg utfordrer dem uten at det er noen som skal ha ordet – ønsker jeg å utfordre dem på hvor stor belastningen skal bli, og hvor mange grenseflokker vi tåler å få, før Regjeringen mener at det er på tide å endre denne politikken og si at vi også inkluderer grenseflokkene i bestandsmålet. Hvor mange flokker trenger vi? Vi ser at det er i grensetraktene i Hedmark at bestanden øker. Vi ser at det er der de svenske bestandene øker, og vi vet at dette problemet kommer til å vokse. Hvor mange bestander tåler vi før Regjeringen ønsker å endre politikken?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-05-30:
Representanten Borten Moe takket for avklaringen som var kommet fra min side. Jeg skulle ønske jeg kunne ha takket for avklaringen som kom fra regjeringspartienes side, men det kan jeg ikke gjøre. Ingen av regjeringspartienes representanter har svart på hvor mange ynglende ulver man kan akseptere i grenseområdene før man er klar til å endre politikk. Den avklaringen fikk vi ikke. Så må jeg berømme representanten Lundteigen for å oppfordre folk til å lese Fremskrittspartiets program. Det er jeg helt enig i. Der står det fantastisk mye bra, bl.a. at vi skal ha ulv i Norge. Det står ingenting om ynglende ulv, som Lundteigen påstod, men at vi aksepterer at det er ulv i Norge, står i vårt program. Men samtidig står det i vårt program at vi ikke aksepterer at Miljøverndepartementet og Direktoratet for naturforvaltning skal kunne pålegge lokalsamfunnene en knallhard rovviltbelastning, uten at lokalsamfunnene selv er med og påvirker hele virkemiddelapparatet. Det er det som står i vårt program, og det står jeg helt inne for.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-05-30:
Representanten Solvik-Olsen får jo svare for seg selv, men jeg blir gjerne på vegne av Fremskrittspartiet med til Telemark og industrien der. Vi kan jo til og med besøke Union – nei, det kan vi ikke, for Union ble ikke reddet, slik Regjeringen lovte. Jeg skal imidlertid besøke industrien i Mosjøen i løpet av de nærmeste par månedene. Industrien i Mosjøen er veldig opptatt av tilgangen på kraft, og Regjeringen er veldig opptatt av å verne den eneste reine kilden til kraft som kan sikre industrien i Mosjøen tilgang på strøm, nemlig Vefsna. Vi har strenge miljøkrav i Norge, og verre skal det bli, men jeg har lyst til å trekke en parallell. Vi har altså noe som heter CO2-avgift i Norge. Det har vi hatt i en del år. Det har hatt liten eller ingen effekt på miljøet. Men så har vi et SO2-fond, et svovelfond, som industrien har, industriens miljøfond. Det har hatt stor effekt. Utslippet av SO2 fra industrien i Norge har blitt kraftig redusert, for gjennom markedsmekanismene har man latt de beste og mest effektive tiltakene realiseres først. Belastningen på den enkelte bedrift har på den andre siden vært begrenset. Så skal vi altså redusere utslippene av NOx fra norsk industri. Og hva gjør man? Jo, da tar man jaggu – unnskyld uttrykket, president – da tar man og kopierer den avgiften som ikke har fungert, nemlig CO2-avgiften, og lager en NOx-avgift, i stedet for å kopiere det som har fungert, nemlig SO2-fondet. En NOx-avgift vil primært være en fiskalavgift til staten. Den må settes svært, svært høyt. Norsk industri er klokkeklar på det, avgiften må settes svært høyt dersom den skal medføre investeringer for å redusere utslippene. Det er to måter industrien kan redusere utslippene av NOx på. Den ene er å flytte industrien til Dubai og Kina, og den andre er å gjøre disse investeringene. Men da må altså avgiften være svært høy. Da vil jeg utfordre regjeringspartiene: Hvorfor ikke lage et NOx-fond i stedet? Det vil, i motsetning til NOx-avgift, medføre mindre belastninger for industrien, og det vil være bedre for miljøet. Men så er spørsmålet: Hva er Regjeringen mest opptatt av når det gjelder innføring av NOx-avgift? Er det å få mer penger i statskassa, eller er det å gjøre miljøet bedre?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-05-30:
Representanten Torny Pedersen var i sitt innlegg tidligere i debatten klokkeklar på at en ny lov er nødvendig, og at vi må ha på plass en lov som er mer liberal, og som i større grad ivaretar ønsket som framkommer i Soria Moria-erklæringen, om mer makt til lokale politikere – en problemstilling vi også diskuterte i forhold til debatten om ulv, altså lokale politikeres rett til å påvirke sin egen hverdag. I statsrådens innlegg nå synes jeg hun var mindre klar på om vi har bruk for en ny, en mer liberal, lov. Jeg kunne tenke meg at statsråden klargjorde om Torny Pedersen har rett, som jeg mener, eller om statsråden er i tvil om hvorvidt vi trenger en mer liberal lovgivning.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-05-30:
Representanten Ola Borten Moe har gjentatt at han ber Høyre om å komme med en avklaring av hva de egentlig mener i denne debatten. Jeg vil da anbefale representanten Ola Borten Moe å lese det vi selv skriver og det vi selv foreslår, og kanskje ta innover seg det i større grad enn å lytte til den omtalen eksempelvis representanten Heidi Sørensen, saksordføreren, har av hva vi står for. Vi har ikke skrevet at grensebestanden har økt. Tvert imot, vi viser til svaret fra Miljøverndepartementet til komiteen, der det fremgår at grensebestanden er uendret. Men vi sier samtidig at den rene svenske bestanden har økt. Vi antar som følge av dette at grensebestanden kan øke, og ber derfor Regjeringen komme tilbake til Stortinget med tiltak dersom bestanden øker. Vi tar til etterretning at Senterpartiet ikke ønsker en slik gjennomgang. Vi tar også til etterretning at Senterpartiet føler seg mer komfortabel med å la dette bli håndtert gjennom SV i Miljøverndepartementet. Det er ikke brudd på forliket å be Regjeringen komme tilbake til Stortinget dersom forutsetningene for forliket blir endret når det gjelder grensebestanden. I dag tilsier ikke grensebestandsnivået dette, men det kan snu som følge av den utviklingen vi ser i den svenske bestanden. Jeg tror ikke dette verken bevisst eller ubevisst kan misforstås. Senterpartiet føler at vi begår urett mot dem. Ja, jeg har forståelse for at det kan føles slik, men i rettferdighetens navn så gjør vi ikke noe annet enn å sitere senterpartipolitikerne selv. Vi siterer dem ordrett, og hvis det føles urett, så kan ikke vi hjelpe noe særlig på det. Jeg tror vi fremover vil stå oss på å la dette i større grad bli en debatt om rovdyrenes situasjon og forvaltningen her og i mindre grad om hvorvidt dette skal være en debatt som skader Senterpartiet. Jeg tror det i større grad er Senterpartiet selv som skader Senterpartiet enn noen andre. Jeg tror derfor at representanten Sundsbø har helt rett når han sier i debatten i dag at Senterpartiet ville ha reist mye lykkeligere ned fra Soria Moria med en annen tekst.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-05-30:
Når vi ser den energipolitiske beslutningskrisen som preger dagens regjering, som medfører at Regjeringen sier nei til alt som kan bidra til å løse den kommende energikrisen, først og fremst i Midt-Norge, men også i fedrelandet generelt, og man velger å si nei til norske gasskraftverk med en internasjonal standard for CO2-håndtering, tvinger spørsmålet seg frem: Vil dette komme til å medføre eller ikke at statsråden en gang i løpet av perioden kommer til å si ja til sterkt forurensende mobile gasskraftverk for å løse den akutte krisen? Jeg synes representanten Gunnar Kvassheim sa det ganske godt i sitt innlegg: Det er meningsløst at Norge kan forurense fordi andre gjør det. Det ser ut til at Regjeringen kommer i den situasjonen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-05-30:
Forsøket med utvidet selvstyre hva angår motorisert ferdsel i utmark, som omfatter åtte kommuner, ble igangsatt i år 2000. Forsøket er avsluttet, og forsøket er evaluert. På den bakgrunn finner ikke Høyre det spesielt hensiktsmessig med nye, nærmest evigvarende, videre forsøk, hvor alle landets kommuner inviteres til å være med i en ordning som vil bære preg av stor midlertidighet. Fra Høyres side vil vi bort fra disse forsøksordningene og over i en mer permanent politikk. Vi vil nå ha erfaringene fra forsøksordningene på bordet, og gjerne på den måten at det som underlag for det såkalte miljø- og samfunnsprosjektet kan være et underlag for en sak som nødvendigvis må fremlegges for Stortinget. Det er derfor vi, sammen med Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, fremmer forslag nr. 1, hvor vi ber om at saken, med evaluering av forsøksprosjektet, fremmes for Stortinget snarest og senest våren 2007. Behovet vårt er nå å komme over i en mer permanent fase. Det må være den politiske målsettingen, og at vi sammen kan få en avklaring på de mest kontroversielle områdene. Vi må få en definert politikk på dette området som i større grad klart kan fortelle hvor – og hvordan – vi kan utvikle motorisert ferdsel i Norge, for dette har, som andre talere har vært inne på tidligere, stor betydning for utviklingen av eksempelvis reiselivsnæringen og vinterturismen i deler av Norge. I det hele tatt er den store utfordringen hvordan vi fra Stortingets side kan bidra til å utvikle Bygde-Norge. Det er Høyres syn at vi nå må ta til etterretning at forsøket er avsluttet og evaluert. Derfor slutter jeg meg til Arbeiderpartiets talskvinne på dette området, Torny Pedersen, som sier at det haster med å få frem en sak for Stortinget. Vi anmoder om at det settes kraft bak dette, og at Stortinget senest våren 2007 kan få den store saken til behandling.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-05-30:
Jeg er glad for at miljøvernministeren legger til grunn at Kristelig Folkeparti står på forliket, selv om ikke alle representantene fra regjeringspartiene gjør det. Jeg ser også fram til det arbeidet som skal bli oss forelagt om nødvergeretten når det gjelder hund. Jeg ønsker i mitt spørsmål til statsråden å rette oppmerksomheten mot en komitemerknad. La meg sitere fra forliket: «Komiteen viser til at det i meldingen er åpnet for at uttak av skadedyr kan delegeres til den enkelte kommune i slike enkeltstående tilfeller, og støtter dette.» Dette går på skadedyr. Disse ti kommunene som har stor belastning, opplever ikke alltid en slik delegering. Jeg stiller da spørsmålet: Hvilke tiltak er det statsråden tenker å iverksette for at disse kommunene skal oppleve at Stortingets forutsetning blir fulgt opp på dette feltet?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-05-30:
Det er vel ikke oppsiktsvekkende at representantene fra regjeringspartiene stiller seg bak Soria Moria-erklæringen. Men det som er oppsiktsvekkende i denne debatten, er at Senterpartiet sier: «Den erklæringen stiller vi oss bak så lenge denne regjeringen sitter.» De stiller seg bak erklæringen, men ikke politikken, for det neste resonnementet som representanten Ola Borten Moe trakk, var at det var de fem partiene som inngikk forliket, som må stå ansvarlig for denne rovdyrpolitikken, og ikke Senterpartiet. Det er oppsiktsvekkende at man stiller seg bak en erklæring, et papir, men ikke en politikk som denne erklæringen skal fremme. Det har blitt hevdet i denne debatten at hvis vi begynner å endre på forliket, kan forliket rakne. Men store deler av forliket er jo endret! Det gjorde man i denne salen i desember, da hele erstatningsordningen ble endret, som dagens regjering hadde nedfelt i Soria Moria-erklæringen. Så det har denne salen gjort. Kristelig Folkeparti står på forliket. Vi har ikke endret standpunkt. Vi tar det ansvaret vi tok i 2004 og i 2005, også i 2006. Da St.meld. nr. 15 for 2003-2004 ble behandlet, skulle halve Østfold i utgangspunktet ha ulv. I forliket ble hele fylket et område for rovvilt. Ifølge rapporten fra Høgskolen i Hedmark fra 15. april d. a., har Djurskogflokken, som dekker arealet fra Rømskogen til svenskegrensen, fire ulver. I Rømskogflokken, som dekker resten av kommunen, er det tre ulver. Disse ulvene er grenseulver. De går ikke innenfor forliket, men vi sier at dette må man kunne se på på et senere tidspunkt hvis det skjer store endringer fra da vi inngikk forliket. Kristelig Folkeparti har en politikk som ikke er populistisk. Kristelig Folkeparti har en politikk som tar livskvaliteten til folk på alvor, og vi har en politikk for en bærekraftig forvaltning. Vi forlater ikke dette forliket, men vi ber om at vi kan komme tilbake dersom grenseulvbestanden overstiger bestandstallet fra da forliket ble vedtatt. Men det er «dersom» og «hvis». Det er viktig for denne debatten at vi fra begge sider i hvert fall forholder oss riktig til sannheten og ikke prøver å tolke hverandre altfor langt. Jeg tror vi alle er tjent med det, og folket som bor i dette landet, er tjent med det.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-05-30:
Kristelig Folkeparti har en målsetting om at Norge skal bli en ledende miljønasjon. Da må vi gå i front og satse på miljøvennlige løsninger. Vi vet at klimaproblemene er så enorme at de krever særskilte løsninger. Vi trenger derfor en rekke tiltak og omfattende bruk av virkemidler for å redusere klimautslippene. Vi må oppfylle våre utslippsforpliktelser gjennom nasjonale tiltak, supplert med bruk av Kyoto-mekanismene. Vi er forpliktet til å redusere våre samlede klimagassutslipp i femårsperioden 2008–2012. Dette er bare et første skritt for å møte den globale klimautfordringen. Det er behov for langt større utslippsreduksjoner på lengre sikt, og alle land må bidra til dette – Norge og norsk industri inkludert. Kristelig Folkeparti er opptatt av å sikre arbeidsplasser i Norge, og å skape gode rammevilkår for norsk industri. Men det er også viktig å presisere at det ikke nødvendigvis er miljøkravene som gjør at arbeidsplasser i Norge er truet og også legges ned, slik det er blitt hevdet fra Fremskrittspartiet. Det har, slik Kristelig Folkeparti ser det, mer å gjøre med våre lønnskostnader, vår skatte- og avgiftspolitikk og også de totale rammebetingelser som norske bedrifter møter i forhold til sine konkurrenter på det internasjonale markedet. Rammebetingelser for norsk industri blir i dag i stor grad fastlagt gjennom internasjonale avtaler. Det gjelder både det internasjonale handelsregelverket gjennom WTO, internasjonale miljøavtaler bl.a. gjennom FN eller avtaler på andre områder. Vi vet at 80 pst. av norske miljøregler kommer fra EU som følge av EØS-avtalen. Studier fra EU viser også at miljøregulering kan styrke norske bedrifters konkurranseevne. Det har vi sett bl.a. innenfor renseteknologi og avfallssystemer. Det er også viktig å få fram at uten miljøkrav til industrien vil det ta lengre tid før industrien kanskje selv satser på å utvikle miljøvennlig teknologi og miljøvennlige løsninger. Kristelig Folkeparti har krevd CO2-håndtering ved bygging av gasskraftverk i Norge. Mange trodde ikke dette var mulig. Nå ser vi at Statoil og Shell satser på CO2-håndtering. Det vil bli til fordel for Norge. Vi vil ligge i forkant av utviklingen innen miljøteknologi, og dette må vi ta vare på.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2006-05-30:
Jeg har nærmest med forbauselse fulgt debatten, spesielt de innleggene som har kommet fra Høyre. Jeg synes for det første at man er i overkant pompøs når man siterer Arnulf Øverland, og når man i tillegg beskylder oss for å mangle evne til empati. Det er å skyte noe over mål! Jeg har lyst til ikke bare å utfordre Høyre, men også til å si at det er helt tvingende nødvendig at Høyre nå kommer med en avklaring av hva de faktisk mener om rovdyrforliket, og hva som er Høyres politikk. De skriver i komitemerknadene at de støtter rovdyrforliket. Det innebærer altså at man skal ha tre ynglinger av norsk ulv på norsk område. Hvis man finleser den merknaden som Høyre har lagt inn, står det at de ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget på egnet vis når det er flere ynglinger av grenseulv enn det var på det tidspunkt rovdyrforliket ble inngått. Da rovdyrforliket ble inngått, var det tre ynglinger, i år er det to. Høyre er altså for at det blir mer ulv på grensen mellom Norge og Sverige, før Stortinget gjør noe med det. Likevel gir man fra talerstolen inntrykk av at man fører en helt annen politikk, beskylder Senterpartiet for mangel på empati og siterer Arnulf Øverland: «Du må ikke tåle så inderlig vel den urett som ikke rammer dig selv!» Jeg synes at Høyre skal si ifra: Står man for rovdyrforliket, og aksepterer man det antall ulv som rovdyrforliket innebærer? Så til Fremskrittspartiet: Senterpartiet kommer til å fortsette å forsvare bygdenes interesser i alle de fora vi er representert. Vi fikk gjennomslag for noe av det som var vår politikk, men det ligger i grunnen i sakens natur at når man får 6,5 pst. oppslutning ved et valg, og elleve representanter, er det et stykke fra et rent flertall. Hadde vi hatt det, hadde muligens regjeringserklæringen sett litt annerledes ut, også på dette området. Men vi står bak regjeringserklæringen, og vi stiller oss bak den balansen som regjeringserklæringen har når det gjelder rovdyr. Og vi har selvsagt forventninger til at det som er vår bit av dette, blir innfridd og fulgt opp. Men jeg har også lyst til å utfordre Fremskrittspartiet, for Fremskrittspartiet skriver i sitt program, i motsetning til Senterpartiet, at man ønsker ulv i Norge, men at man vil ha en lokal forvaltning. Og da spør jeg Fremskrittspartiet: Hvilken del av Fremskrittspartiets program er det som gjelder? Man finner ikke det lokalsamfunnet som ønsker ulv. Skal da Fremskrittspartiet overkjøre den lokale forvaltningen, eller skal man ikke regne med det programvedtaket Fremskrittspartiet har, om at man ønsker ulv?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2006-05-30:
Jeg har lyst til å takke for de avklaringene som har kommet. Jeg deler ikke helt virkelighetsoppfatningen til Fremskrittspartiet om at det ikke er lokalt flertall for 31 ulver. Jeg tror at hvis man lokalt skal bestemme med hensyn til ulvebestanden, kommer det ikke til å bli lokalt flertall for noen ulver, og da blir Fremskrittspartiet nødt til å foreta et valg. Mer interessante er avklaringene fra Høyre. Jeg deler mange av de bemerkningene som Gundersen kommer med, men han er nødt til å dra hjem til Hedmark og si – og jeg skal følge med i om han sier det – at han støtter tre ynglende flokker av helnorsk ulv. Han støtter også tre ynglende flokker av grenseulv. I dag har vi to. Han vil altså måtte gå inn for mer ulv i grenseområdene, ikke mindre ulv, og det er noe som han i hederlighetens navn skal si. Høyre har også sagt at man står på rovdyrforliket. Det samme sier Kristelig Folkeparti. Det tar vi til etterretning, og da rekner jeg med at man også i retorikk følger opp det utover i landet og i avisene i tiden som kommer.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-05-30:
Jeg viser til saksordførerens utmerkede redegjørelse for begrunnelsen for det synspunkt flertallet har, et flertall hvor Venstre inngår. La meg likevel komme med noen merknader på vegne av Venstre. Rovdyrforliket som ble inngått i Stortinget våren 2004, var viktig. Det avklarte politikken på et omstridt område, og det skjedde etter langvarig strid og debatt. Derfor var det også viktig at det var et bredt flertall som stilte seg bak forliket. Venstre er opptatt av at forliket fortsatt skal legges til grunn for rovdyrpolitikken. Jeg føler meg helt overbevist om at hvis en tar ut ett element og justerer på ett område, slik som det i dag legges opp til, vil det fort utløse press på andre områder. Da kan innretningen av dette viktige forliket raskt bli undergravd og endret. Felles forvaltning med Sverige av grensegruppen av ulv var en del av forliket, og også det at disse ulvene ikke skal være med i det norske måltallet. Venstre står sammen med regjeringspartiene i innstillingen. Vi er ikke med på Høyre og Kristelig Folkepartis forslag. Selv om forslaget om grenseflokkene er åpent i formen, kan det være et element i en nyorientering som ikke er i samsvar med rovdyrforliket. Det ønsker ikke Venstre å være med på. Tvert imot vil vi benytte anledningen til å understreke at vi står bak forliket og mener nøyaktig det samme som vi gjorde da vi var i regjering, og som vi gjorde våren 2004 da vi var med på forliket her i Stortinget. Jeg hadde tenkt å avslutte med å konstatere at Senterpartiet denne gang inngår i flertallet, og ønske dem – så å si – velkommen i flokken. Men etter å ha hørt Ola Borten Moes innlegg forstår jeg at de er tvangsflyttet. Det er sjelden at en i en rovdyrdebatt synliggjør så tydelig svelging av kameler som det vi her er vitne til.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-05-30:
Jeg stiller meg i det store og hele bak de synspunktene som statsråden gav uttrykk for i sitt innlegg, og som også er reflektert i innstillingen der hvor regjeringspartiene og Venstre står sammen. Jeg har lyst til å knytte et spørsmål til det som siste replikant tok opp, nemlig muligheten for å ta i bruk mobile gasskraftverk, som regjeringspartiene åpenbart holder åpen i forhold til situasjonen i Midt-Norge. Ser miljøvernministeren at en eventuell bruk av mobile gasskraftverk vil komplisere arbeidet med å nå våre Kyoto-forpliktelser? Og ser statsråden at Norge med de forutsetninger vi har når det gjelder energiproduksjon, dersom vi tok i bruk disse sterkt forurensende gasskraftverkene, som har lav effektivitet, ville sende signaler til andre land som er annerledes enn dem både statsråden og undertegnede vektla i våre innlegg, nemlig at vi skal lede an?
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg kan forsikre om at Regjeringen er opptatt av livskvaliteten, selvfølgelig også i de distriktene som har mange ulver. Det er vel ikke slik at et stort antall nødvendigvis resulterer i at trusselen blir større. Som minister er jeg veldig opptatt av hvordan rovviltpolitikken vår fungerer. Det er også en av grunnene til at jeg nå har vært og er ute i en runde med besøk hos alle rovviltnemndene, for nettopp å få problemstillingene tett inn på kroppen, som gjør at vi kan fatte beslutninger som er både nødvendige og riktige – men da hele tiden basert på det som Stortinget har vedtatt.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg kan igjen forsikre om at jeg følger denne utviklingen veldig godt. Det er selvfølgelig også viktig å erkjenne at det er noen kommuner som har sterkere trykk enn andre. Det er ca. ti kommuner – Elverum er en av dem – som i dag er berørt av ulv i Norge. Vi følger det tett. Jeg synes også det er viktig å understreke at vi nå skal gi rovviltnemndene og det som skjer i de ulike regionene en sjanse. Det er et nytt regime som er oppe og går, det har fungert ca. et års tid, og vi skal skaffe oss erfaringer. Jeg lover representanten og Stortinget at vi følger det nøye og selvfølgelig også vil presentere problemstillingene etter hvert.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg har nå besøkt fem regioner, og har på blokka i løpet av et par måneder å dekke alle rovviltnemndene. Den meldingen jeg får inn gjennom dialog med rovviltnemndene, er at dette nye regimet med regionale rovviltnemnder også gir større innsikt og muligheter til å påvirke saksbehandlingen for å få skadedyr tatt fort ut. Jeg ønsker å følge den utviklingen. Vi er opptatt av at det skal skje raske beslutninger når skade er påvist. Jeg tror nok at veldig mange kommuner nettopp gir tilbakemelding om at her har forvaltningen blitt bedre. Men med en gang jeg får inn rapporter om at forvaltningen ikke fungerer etter intensjonene, vil jeg raskt ta kontakt, slik at vi kan få fortgang i det. Jeg forsikrer om at dette følger jeg tett.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Debatten tydeliggjør at forliket i Stortinget om rovviltpolitikken skal ligge fast. Jeg skal ganske kort svare på noen av de spørsmålene jeg har fått, og det er et par ting som jeg har lyst til å kommentere. Det ene er at vi har nasjonale bestandsmål for ulv, men jeg har lyst til å understreke at det ikke er satt bestandsmål for grenseflokkene. Jeg vil også understreke det jeg sa i innlegget mitt i stad, at grenseulvene skal forvaltes av norske myndigheter dersom det oppstår skade eller fare for skade på norsk side. Så fikk jeg spørsmål knyttet til kontakten med Sverige. Jeg sa også i innlegget mitt at jeg ønsker å styrke samarbeidet med Sverige. Likevel har jeg lyst til å nevne de tre områdene hvor vi har kontakt. Det ene er at det er kontakt – og dette har vært et tema – mellom meg som miljøvernminister i Norge og den svenske miljøvernministeren. I tillegg har vi kontakt på forvaltningsnivå på sentralt hold. Nå utarbeides det også kontakt mellom svenske myndigheter på regionalt nivå. Dette var bl.a. et tema vi diskuterte i Bodø i forbindelse med møtet i rovviltnemnda der. Så har jeg også lyst til å kommentere dette med målrettet satsing på forebyggende og konfliktdempende tiltak. Det er nettopp lagt opp til at det er de regionale nemndene som selv skal fordele disse midlene. Den summen er økt i budsjettet, men det er nemndene som skal fordele dem. Det jeg ser, er at det her er stor kreativitet, og det vitner om stor innsikt i de planene som nå legges. Jeg kan ikke liste opp alle de tiltakene som settes i verk rundt om i de regionale nemndene, men jeg kan f.eks. nevne opplæringstiltak og samarbeidsprosjekt med organisasjoner, som Norges Jeger- og Fiskeforbund. Det er altså forskjellige slike typer tiltak som nå settes i gang lokalt. De regionale rovviltnemndene lager i disse dager sine endelige forvaltningsplaner. De er interessante og bør absolutt leses av alle som er opptatt av temaet, fordi forvaltningsplanene for de ulike regionene også legger føringene for de konkrete tiltakene som nå skal settes inn.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg vil understreke at de miljøkravene som norske bedrifter møter fra myndighetene, skal løse viktige og alvorlige miljøproblemer. Som det framgår av mine tidligere redegjørelser for komiteen i denne saken, er rammebetingelsene for norsk industri med hensyn til miljøkrav i stor grad fastlagt gjennom internasjonale avtaler. I Norge har vi høy miljøstandard bl.a. fordi EU – som vår viktigste handelspartner – stadig innfører mer ambisiøse miljøregler. Når europeisk næringsliv er underlagt tilsvarende miljøregler, betyr det at norsk næringslivs konkurranseevne ikke svekkes som følge av miljøreglene. For Regjeringen er det samtidig viktig at Norge spiller en aktiv rolle internasjonalt for å utvikle avtaler og regelverk på miljøområdet. Jeg vil understreke betydningen av internasjonalt samarbeid som en vesentlig forutsetning for å finne gode løsninger på en rekke av de alvorlige miljøproblemer vi står overfor. Der EU foreløpig ikke har utviklet fellesharmoniserte standarder, vil Norge kunne fastsette strengere nasjonale krav. Dette vil Regjeringen benytte hvis sårbar natur, teknologiutvikling og nasjonale eller internasjonale miljøhensyn tilsier det. Jeg er glad for at alle partier unntatt Fremskrittspartiet i all hovedsak gir støtte til den miljøpolitikken Regjeringen ønsker å føre på dette området. Det er således ikke behov for å foreta en gjennomgang av alle norske særkrav, slik Fremskrittspartiet foreslår. Det er viktig å være klar over at norske miljøkrav fastsettes etter at det er foretatt en bred avveining som skal ivareta hensynet til norsk industri. Man kan derfor ikke på et generelt grunnlag fastslå at norske miljøkrav medfører konkurranseulempe for norsk industri. Bedrifters konkurranseevne er sammensatt av svært mange faktorer, og i den sammenheng er det gledelig at studier fra Europa viser at miljøreguleringer kan gi konkurransefordeler og skape nye, gode arbeidsplasser og teknologimarkeder. Med andre ord kan miljøreguleringer være god butikk. Det er viktig at utfordringene industrien møter på miljøområdet, vurderes i en bred samfunnsmessig sammenheng. I stortingsmeldingene om Regjeringens miljøpolitikk og rikets miljøtilstand blir Stortinget presentert for de miljøutfordringene Norge står overfor, hvilket internasjonalt samarbeid Regjeringen vil delta i, og hvilke virkemidler og tiltak Regjeringen vil gjennomføre for å møte miljøutfordringene. Regjeringen gir på denne måten Stortinget en god orientering om forhold som er av betydning for norsk industri.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Det er viktig å understreke at vi står overfor store miljøutfordringer, og jeg forventer at representanten kan gjøre rede for det dersom det er riktig, det han sier, at vi bare driver med symbolpolitikk når det gjelder miljøstandarder. Vi står overfor miljøutfordringer av dimensjoner både i Norge og internasjonalt. Derfor er de kravene vi stiller, nettopp forankret i nødvendige tiltak for å nå målsettingen om bl.a. å redusere utslippene i forhold til klimaproblemet. De reglene vi har innført der, er helt nødvendige, og det må komme kraftigere tiltak til for at vi skal kunne redusere klimautfordringene som vi står overfor.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg skal forsikre Stortinget om at når Regjeringen har konkludert med hensyn til tiltak rettet mot utfordringene i Midt-Norge, vil Stortinget få seg forelagt konklusjonene. Men det jeg har lyst til å si, er at denne regjeringen første halvåret har ført en offensiv klimapolitikk. Vi har kommet noen gode skritt i riktig retning for å nå de forpliktelsene vi har under Kyotoprotokollen, og vi har satt i gang tiltak som vil ha stor betydning for norsk klimapolitikk. Det gjelder i forhold til CO2-håndtering, det gjelder de sektorvise klimaplanene, og det gjelder det vi nå setter i gang med av tiltak på området biodrivstoff. Vi er i gang med å oppfylle våre internasjonale forpliktelser under Kyotoprotokollen gjennom nasjonale tiltak. Så jeg skal forsikre om at vi er godt på vei for å nå klimamålsettingene våre.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg kan forsikre representanten Kvassheim om at jeg ser alle problemer knyttet til bruk av mobile gasskraftverk, både forurensningsproblematikken og det at det er lite effektivt, iallfall etter det som vi vet om gasskraftverkene i dag. Det er klart at alle tiltak som en eventuelt kan tenke seg som slipper ut mer enn vi har tenkt, fører oss i gal retning. Derfor er det ikke noe ønskelig å prioritere mobile gasskraftverk. Nå er det mange avveininger som skal gjøres, og Regjeringen har altså ikke trukket de konklusjonene som skal trekkes om hvilke tiltak som skal benyttes når det gjelder kraftsituasjonen i Midt-Norge. Det vil vi komme tilbake til Stortinget med.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Med sikte på å verne om naturmiljøet, spesielt med hensyn til å unngå barmarkskjøring og for å fremme trivselen, vil Regjeringen føre en restriktiv politikk i forhold til motorferdsel i utmark. I lys av denne politikken pågår det en gjennomgang av eksisterende regelverk. Forsøket med ny forvaltningsordning for motorferdsel i utmark er avsluttet. Ved avslutningen av forsøksordningen gav Miljøverndepartementet de deltakende kommuner anledning til å videreføre forsøksregelverket i inntil to år. Begrunnelsen for dette var å unngå unødvendig merarbeid for forsøkskommunene i tiden fram til en eventuell regelverksendring, og for å høste ytterligere erfaring med denne måten å regulere ferdselen på. Jeg viser til komiteens flertall som mener det ikke er nødvendig å trekke inn flere kommuner i en forsøksordning for å få et godt nok faglig grunnlag for å vurdere om en ny forvaltningsmodell skal velges. Mindretallets forslag bærer preg av å være en generell dispensasjon fra motorferdselsloven. Det er derfor ikke aktuelt å starte nye forsøk nå. Jeg avventer nå rapporten fra prosjektet «Motorferdsel og Samfunn» – MoSa. Dette prosjektet tar for seg det som finnes av kunnskap og erfaringsmateriale om motorferdsel i vid forstand. Ved hjelp av en rådgivende gruppe forsøker man å drøfte seg fram til et mest mulig felles ståsted for framtidig motorferdselspolitikk. Prosjektet er i avslutningsfasen, og jeg er nylig blitt informert om at det dessverre er blitt noe forsinket i framdriften. Rapporten vil derfor ikke foreligge før til høsten. Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har bedt Regjeringen om å fremme en sak om ferdigstillelsen av MoSa senest våren 2007. Evalueringen av forsøket og prosjektet vil utgjøre grunnlagsmaterialet for eventuelle forslag til regelverksendringer. Eventuelle forslag til regelverksendringer vil, som tidligere signalisert til Stortinget, tidligst fremmes i vårsesjonen 2007.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Det er evalueringen av forsøket og prosjektet som vil danne grunnlaget for forslag til eventuelle endringer, så det er for tidlig å si noe om hvilke konklusjoner vi vil trekke. Jeg tror det er viktig å holde fram prosjektets intensjon. Prosjektet skal bl.a. gi en oversikt over og en samlet presentasjon av den kunnskapen vi har om hvilke konsekvenser denne type ferdsel har for naturen og for omgivelsene, også innbefattet rekreasjon og trivsel. Det er noe av det man nå evaluerer. I tillegg er det klart at prosjektet også skal vurdere de ulike interessekonflikter som vi vet vi har med å gjøre når det gjelder motorferdsel i utmark. Alt dette skal man altså evaluere og trekke konklusjoner av, og så skal vi komme tilbake til Stortinget.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-30:
Jeg er helt enig i at vi trenger å få et nytt regelverk på plass, og at det haster med å få gjort det arbeidet. Derfor vil det bli fremmet eventuelle forslag i vårsesjonen 2007. Jeg har lyst til å si at for meg er det ganske avgjørende hvilke konklusjoner en trekker i evalueringen av prosjektet og den forsøksordningen som vi nå har hatt. Det er rett og slett for tidlig å si noe om de konkrete konklusjonene som skal trekkes.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-05-30:
Statsråden har besøkt Elverum, har sett engasjementet, har fått presentert situasjonen og har også følt den avmakten som man lokalt føler. I deler av Hedmark begynner man nå å nærme seg reservattankegangen. Det tror jeg ikke det er noen særlig tvil om. Spør man Høgskolen i Hedmark ved Petter Wabakken, mener man at ulvebestanden er sentrert i Åsnes Finnskog. Når det er en eksplosjon av ulv i Sverige, er det åpenbart at grenseflokkene kommer til å bli en mye større problematikk. All reviretablering ødelegger jakt- og utmarkspotensialet, og det ødelegger livskvaliteten for folk. Det er ganske godt slått fast. Hvorfor unnlater statsråden da å ta innover seg at konsentrert belastning og livskvalitet også var en del av rovviltforliket, og at dagens forvaltning lider av en total tillitssvikt i de berørte områder?