trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Under fredsprisutdelingen i går ble vi minnet om at Europa har gått fra å være en verdensdel preget av krig til å være en verdensdel der det er fred. Et forpliktende økonomisk samarbeid har vært en del av grunnlaget for freden i Europa. Norge deltar gjennom EØS-avtalen, og det europeiske samarbeidet preger Norge. 650 000 personer med innvandrerbakgrunn bor i Norge. Nesten halvparten av disse har bakgrunn fra Europa. De største innvandrergruppene kommer fra Polen, Sverige, Tyskland og Litauen. Nasjonalformuen består ikke primært av olje, gass, fisk, mineraler eller – for den saks skyld – Statens pensjonsfond utland. Den dominerende delen av fellesformuen, ca. 85 pst., er verdien av vårt felles framtidige arbeid. De 650 000 personene med innvandrerbakgrunn representerer ingen kostnad, slik enkelte forsøker å gi inntrykk av, de representerer en stor og viktig del av nasjonalformuen. De bygger boliger, de jobber på sykehjem, de driver hovedflyplassen vår og utfører hundrevis av andre viktige oppgaver i vårt samfunn. I 2011 var nettoinnvandringen til Norge 47 000 personer. Det er det høyeste tallet som noen gang er registrert. Arbeidsinnvandrere er for tiden den største gruppen, men det er de som kommer hit for å søke beskyttelse, som får mest politisk oppmerksomhet også her i dag. Arbeiderpartiets mål er en samfunnstjenlig og styrt innvandring og en konsekvent, solidarisk og rettssikker asyl- og flyktningpolitikk. Målet for integreringspolitikken er et samfunn bygd på mangfold og toleranse, der alle har like muligheter, rettigheter og plikter til å delta og bidra i samfunnslivet. Raskere saksbehandling av asylsøknader, raskere bosetting for dem som får flyktningstatus, og raskere retur – fortrinnsvis frivillig – for dem som ikke har grunnlag for opphold i Norge, er bærebjelken i regjeringens asylpolitikk. Det går mot slutten av en svært interessant debatt. Vi har sett fire opposisjonspartier som alle angriper regjeringen, men fra ulike kanter, med helt ulik virkelighetsforståelse, med helt ulike argumenter og med helt ulike mål. Fremskrittspartiet vil sette alle asylsøkere i lukkede mottak, stramme inn og kutte 1 mrd. kr. Venstre og Kristelig Folkeparti tar til orde for noe som i alle fall i ord ligner på fri innvandring: Den enkelte asylsøker skal i stor grad selv kunne avgjøre sin sak. Norske myndigheters beslutninger er kun et utgangspunkt. Midt i dette har vi Høyre, som først og fremst er opptatt av arbeidsinnvandrere og ellers støtter mye av det regjeringen gjør. Det er vanskelig – for ikke å si umulig – å se for seg hvordan dette alternativet i det hele tatt er et alternativ, eller det er ett alternativ, men det får bli et tema i en annen debatt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Både dei berekningane som vart gjorde i forkant av Samhandlingsreforma, og dei som sjølvsagt vart gjorde løpande, vart gjorde i eit tett samarbeid mellom regjeringa ved Helse- og omsorgsdepartementet, mitt departement og KS. Eg tek for gitt at den rapporten som KS har fått utarbeidd, vil verte teke med i den løpande konsultasjonsordninga som me har. Eg trur det vil verte feil av meg å gå inn i den rapporten og kommentere han her. Eg har ikkje gått nok inn i han til å gjere det, men eg kan love representanten at i det møtet me skal ha med KS, skal både rapporten og situasjonen som me får både positive og meir kritiske meldingar om, opp på bordet og verte handsama. For me har heile tida sagt at me skal følgje nøye med i utviklinga av den retningsreforma me har sett i gang, som heiter Samhandlingsreforma. Og det skal me følgje opp – både frå mi side og frå helse- og omsorgsministeren si side.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Det er interessant å sitje i salen i dag og høyre på Høgre og Framstegspartiet sine hovudinnlegg. Dei to partia høyrast for meg ut til å vere diametralt usamde om eit vesentleg punkt knytt til det kommunale sjølvstyret. Der Høgre vil gi friare taumar – iallfall i ordet – vil Framstegspartiet ha meir øyremerking, meir sentralstyring og meir stykkprisfinansiering. Det viktigaste me har gjort for lokalt sjølvstyre, er å auke dei frie midla, slik at kommunane no sjølve disponerer tre firedeler av ramma, og å gi økonomisk handlingsrom slik at ein kan drive reell politikkutvikling i kommunane. Det er kanskje dei to aller viktigste tiltaka. Og så eg har varsla, som representanten òg veit, at me skal gå igjennom motsegns ordninga. Det trur eg vert viktig på eit viktig område som heiter byggjesakshandsaming og plansida av det. No tillet ikkje tida meir, men eg kunne altså ha ramsa opp fleire gode ting som regjeringa har gjort på dette området.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Det er jo flott å vere tidenes rikaste regjering i verdas rikaste land. Det var ein ny vri. Det handlar vel meir om at me er den regjeringa som evnar å prioritere – evnar å prioritere m.a. kommuneøkonomi og ikkje kutte, evnar å prioritere utjamning mellom kommunane i staden for å gjere dei rikaste rikare som me veit at potensielle regjeringspartnarar til Kristeleg Folkeparti vil gjere. Me har evna å ikkje ha vekst i skatteletten, men vekst i kommunebudsjetta. Eg er veldig stolt over det regjeringa har gjort på dette området, men me ser, som eg sa i innlegget mitt, at særleg dei kommunane som har stagnasjon eller negativ folketalsutvikling, har ei utfordring. Det er me nøydde til å gå inn i og sjå nærare på. Men totalen – i makro – så er kommuneøkonomien god. Det viste seg òg da me hadde kommunekonferansen no i haust. Det var knapt eit einaste spørsmål frå ordførarar knytt til kommuneøkonomien, og det seier jo sitt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Det er ein svært interessant debatt å lytte til, som viser at det er tydelege skiljelinjer i norsk politikk. Det er bra når me går mot eit stortingsval. Dei skiljelinjene som er her i salen i dag, må òg folk rundt om i landet få framfor seg. Då er det viktig at partia også står for det same når ein er rundt om i landet, at ein snakkar som ein gjer når ein er her inne, og som det ein leverer i innstillinga og i ulike dokument her i Stortinget. Det er viktig for folk i mange distriktsfylke å vite, når ein snakkar opp og snakkar positivt om kutt i regionale utviklingsmidlar, kor viktig desse midlane er for næringsutvikling. Me veit at bedrifter som Moods of Norway har sagt at hadde det ikkje vore for nettopp desse midlane som dei fekk – at nokon var galne nok til å satse på oss, som ein av dei seier, då dei kom med ein noko høgtflygande idé – hadde kanskje ikkje bedrifta vore der i dag. Eg høyrer at ein vil bruke desse midlane til samferdsle. Då er det godt å vite at me har ei regjering som satsar både på samferdsle og på regional utvikling. Me kuttar ikkje, som høgreregjeringa gjorde då dei sat med makt, og som dei tydelegvis vil gjere om dei får makt igjen. Dei plussa heller ikkje på samferdslebudsjettet i den tida, det er det den raud-grøne regjeringa som har gjort. Det same kan seiast om Framstegspartiet, og den utfordringa eg fekk frå Framstegspartiet om kommunebudsjettet i mitt eige heimfylke. Eg var både lokal- og fylkespolitikar frå 2001–2005, då Framstegspartiet var støtteparti til høgreregjeringa. Det var ikkje glansdagar i kommunar eller i fylkesøkonomien i den perioden. Det var heller ikkje glansdagar i andre viktige sektorar i eit distriktsfylke som Sogn og Fjordane. I eit slikt fylke betyr dei regionale utviklingsmidlane noko. I eit slikt fylke betyr småkommunetilskotet noko for kommuneøkonomien. Dei regionalpolitiske tilskota som Framstegspartiet vil ta bort, betyr mykje. I eit slikt fylke betyr landbrukspolitikken mykje. Det at ein kuttar fleire milliardar kroner, betyr mykje negativt for eit slikt fylke. Det at ein i innstillingar ulike stader skriv – ikkje i denne, men i andre – at ein skal byggje vegar der det er samfunnsøkonomisk mest lønsamt, vil vel òg bety at eit fylke som Sogn og Fjordane kanskje ikkje er det fylket som vert mest velsigna med samferdslemidlar frå ei regjering der Framstegspartiet har påverknad. Dette vert spennande og viktige saker å drøfte i året som kjem.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Det vart antyda at kommunalministeren var spesielt oppteken av sitt heimfylke. Eg vart spesielt utfordra på heimfylket mitt av representanten Åge Starheim. Derfor var det tema for mitt innlegg. Det vert hevda at Framstegspartiet leverer. Nei, Framstegspartiet leverer ingenting – unnateke ord. Framstegspartiet kunne ha levert i perioden 2001–2005, men då flytta ein berre nokre småkroner då ein forhandla fram budsjett med høgreregjeringa. Det lovar ikkje spesielt godt om nokon trur at Framstegspartiet i regjering med Høgre, som har sagt uttrykkeleg at dei vil halde seg til handlingsregelen, må begynne å prioritere mellom veg, kommuneøkonomi og alle andre gode føremål – som justissektor og kva ein elles har. Framstegspartiet har framleis evna til å ha meir pengar enn dei fleste – til det meste. Så langt har ikkje Framstegspartiet levert der dei kunne ha gjort det, og om dei kjem til å gjere det dersom dei kjem i regjering, er heller uvisst i dag. Denne regjeringa har levert. Me leverte ein vekst på 45 pst. i Nasjonal transportplan, og då me la fram budsjettet i haust, varsla me at me set i gang alle prosjekt som det er mogleg å setje i gang – altså at det er planlagt og klart til igangsetjing. Det er mange store utfordringar på samferdslesektoren. Det veit eg som tidlegare samferdsleminister. Det var heller ikkje slik at ein kom til duk og dekt bord. Det var ikkje eingong planlagt prosjekt som ein kunne setje i gang då me kom med pengar og ville gjere det. Det var arven etter ei tid der Framstegspartiet faktisk kunne hatt påverknad på samferdslepolitikken. For mange fylke i dette landet som ikkje er av dei mest sentrale, ingen nemnde og ingen gløymde, trur eg ein vil merke store forskjellar dersom det vert regjeringsskifte. Det er den jobben me skal gjere fram til valdagen i 2013, nemleg synleggjere kva denne regjeringa betyr, kva retning me ynskjer å ta landet i vidare, og kva som står på spel – ikkje berre i Distrikts-Noreg, men òg i dei store byane – for at alle skal kunne ha like moglegheiter til ei god utvikling framover.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Eg skal ta det til følgje, men når representanten prøver å misforstå såpass at han påstår at eg samanliknar nominelle tal, vert det for dumt, og det kan ikkje stå igjen som siste ord. Eg samanlikna sjølvsagt ikkje nominelle tal, eg samanlikna kva som har vore av vekst. Det at Arbeidarpartiet ikkje prioriterte ei krone til veg i 2004, må jo bety at Senterpartiet har ganske så stor påverking i denne regjeringa, for det har vore ein sterk vekst på veg. Våren 2005 starta ein med å leggje på 22 mrd. kr på Bondevik-regjeringas Nasjonal transportplan, ein fortsette med å følgje det opp i dei årlege budsjetta, la fram eit nytt budsjett med 100 mrd. kr i vekst, og fortset med å følgje det opp i denne perioden. No utarbeider me ein ny Nasjonal transportplan som skal leggjast fram til våren. Det viktige er sjølvsagt ikkje veksten i dei nominelle kronene, for han har vorte stor, og eg trur ikkje han hadde vorte så stor utan den konstellasjonen som no har vore, og som har hatt makt. Det som er viktig, er truverdet når det gjeld prioriteringane til dei som påstår å ha mange fleire milliardar å bruke og putte inn. Det er i alle fall ikkje historia som gir dei partia truverd, for den historia finst ikkje.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Eg er glad for at det er stor oppslutnad i komiteen om framlegga i proposisjonen. Kommunane sin eigenkontroll er viktig av fleire grunnar. Ein god eigenkontroll er med på å skape tillit hjå innbyggjarane. Eigenkontrollen skal òg sikre effektiv og rett ressursbruk i kommunane. For dei lokale folkevalde er det viktig å vite kva som fungerer godt i kommunen, og kva som fungerer mindre godt. Eg meiner openheit er avgjerande for eit velfungerande lokaldemokrati, og det er på tide at også møte i kontrollutvala som hovudregel skal gå for opne dører. Det er viktig at både innbyggjarar og media kan vere til stades når kontrollutvalet handsamar sine saker. Omsynet til teieplikt, personvern og tungtvegande offentlege interesser er godt varetekne i kommunelova si føresegn om møteoffentlegheit, som vil gjelde òg for kontrollutvalet. Kontrollutvalet er den folkevalde delen av eigenkontrollen. Eg ynskjer å styrkje rolla til kontrollutvalet og vil kort nemne framlegget om at kontrollutvalet skal veljast på det konstituerande møtet i kommunestyret, og framlegget om å sikre innsynsrett i alle aksjeselskap som direkte eller indirekte er heleigde av kommunen. Eg trur det er viktig at eigenkontrollen vert sett på den lokale dagsordenen. Difor føreslår me å innføre eit krav om rapportering om arbeidet med internkontrollen i årsmeldinga til kommunen. Gjennom rapporteringa vil kommunestyret få informasjon og med det òg høve til å drøfte internkontrollarbeidet i kommunen. Me gjer i denne proposisjonen framlegg om at møte i styret i kommunale føretak som hovudregel skal gå for opne dører. Sjølv om dette framlegget ikkje direkte er knytt til temaet eigenkontroll, tek òg det framlegget sikte på å skape tillit til kommunal verksemd og å styrkje lokaldemokratiet. Sjølv om organisasjonsmodellen «kommunalt føretak» er tilpassa meir forretningsprega verksemd, er han ikkje avgrensa til berre å gjelde for slik verksemd. Lova opnar i prinsippet for at alle delar av kommunen kan organiserast som kommunalt føretak. Eg kan difor ikkje sjå at omsynet til dei kommunale føretaka som driv forretningsprega verksemd, tilseier at me skal ha ei generell føresegn som seier at styremøta er lukka viss ikkje kommunestyret har bestemt noko anna. Dei generelle reglane om møteoffentlegheit i kommunelova, §§ 31 og 31a, bør difor gjelde òg for kommunale føretak. Det kan sjølvsagt vere einskilde saker der eit føretak har behov for å verne om forretningsprega verksemd. Dette omsynet er tilstrekkeleg vareteke i unntaksføresegna om tungtvegande offentlege interesser i kommunelova § 31 nr. 5. Siktemålet med mange av framlegga er å leggje til rette for ein styrkt eigenkontroll i kommunane, men avslutningsvis vil eg òg seie at ansvaret for ein god eigenkontroll ligg fyrst og fremst hos kommunane sjølve.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
I passivhus kan ein, som i andre hus, opne både dører og vindauge og ein kan lufte. Så det at bygga vert så tette at dei er helseskadelege, er sterkt overdrive. Samtidig skal ein, om det skal fungere optimalt, sjølvsagt ha eit system som gjer at varmen vert verande. Dei er slik sett tettare enn andre hus. Regjeringa har vore heilt tydeleg på at dei helsemessige sidene ved passivhus skal vere ein viktig del av den utgreiinga som me no skal gjere, når me skal greie ut passivhusnivå i 2015. Eg nemner spesielt det med luftig og opne vindauge, for det har vore tema i denne salen før. Eg meiner at dei helsemessige sidene ved passivhus kanskje har vorte noko overdrive i forhold til det me høyrer frå dei som bur i slike hus i dag, og det er faktisk ein god del menneske som gjer det allereie.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Årsaka til at det står som det gjer, er at me rett og slett ikkje veit om nokon helserisiko ved det. Men det skal utgreiast av andre enn meg, av dei som har fagkompetanse, om det finst slik risiko. Viss me hadde visst om den risikoen i dag, hadde me skrive det inn i meldinga. Men me vil heller ikkje sjå bort frå det. Det ville vere sørgjeleg – i og med at me no skal utgreie saka fram til 2015 – om det skulle vise seg at ein finn noko slikt, men eg er ikkje kjent med ein slik helserisiko i dag. Sjølv om eg søv med ope vindauge, nesten uansett vêr og vind, finst det dei som søv med både lukka dører og vindauge utan at dei dermed tek nokon skade på verken kropp eller sjel av det. For meg høyrest det ut som om ein overdriv dette frå Framstegspartiet si side, men me held ei lita opning her, for viss det er ein slik risiko, skal han i alle fall på bordet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-11:
Eg synest det er raust av representanten Tetzschner å seie at det i alle fall finst tilløp til gode resonnement i meldinga. Eg takkar for det. Eg trur me har same intensjon. Eg trur me er einige om kva som er målsetjinga her, nemleg at det skal verte enklare både for deg og meg som etterspør eit hus eller ei leilegheit, for dei som skal byggje, og dermed for kommunane som får mindre press og kan konsentrere seg om dei større sakene som krev kommunal handsaming. Eg kjem med ei bustadmelding på nyåret. Der kjem eg til å ta vidare grep når det gjeld forenkling. Eg får mange spørsmål frå folk som forventar dato for dei ulike felta. Eg jobbar òg med forskrifter for det som er nedfelt i denne meldinga. Når det gjeld det konkrete spørsmålet, hadde eg lagt det inn i meldinga dersom eg var sikker på at det var det eg meinte. Me kjem òg til å ta det med i det arbeidet som me no skal gjere fram til bustadmeldinga.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Det er helt riktig at vi har vært i Danmark og latt oss inspirere. Danmark målte på en del internasjonale rangeringer bedre resultater enn det vi hadde i Norge innenfor digitalisering. Vi har lært mye av Danmark. Vi har bl.a. lært at vi må ha en elektronisk innloggingstjeneste, som gjør at vi kan bruke offentlige tjenester mer omfattende enn det vi har gjort hittil. Vi lærte at vi trenger en elektronisk postkasse, og vi lærte at vi trenger å endre lovverket, slik at digitale løsninger går foran. Det har vi startet arbeidet med. Vi har bl.a. inngått en avtale med BankID om å få på plass de elektroniske løsningene som BankID gir oss mulighet for, og vi er i ferd med å få på plass en elektronisk postkasse. Innsparingspotensialet er stort, det sendes bl.a. ut 24 millioner enkeltinnbetalinger og 12 millioner brev fra Nav. Bare å redusere portoen vil være en betydelig innsparing, og derfor satser vi også på å bygge ut nye IKT–systemer i Nav som gjør det mulig.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Næringsministeren har et omfattende forenklingsprogram som gjelder næringslivet. Og for vårt vedkommende har vi startet jobben med å gå igjennom de skjemaer og de kontrolloppgaver som er der, som vi muligens ikke trenger. Det tror jeg vil utfordre oss alle sammen, for det er ikke så sjelden denne sal eller pressen etterspør opplysninger som vi kanskje ikke har. Mitt mantra er at vi må si nei til en del spørsmål vi får om å lage nye rapporter og nye skjemaer, og bruke de mulighetene som bl.a. StatRes har – StatRes er det systemet som skal bidra til at vi får den nødvendige informasjonen fra statlige underliggende virksomheter for å slippe å ha særskilt rapportering. Så tror jeg det er viktig at vi hører med brukerne og bruker brukerne som er der ute, i brukerpaneler. Vi kommer til å jobbe mer med å få brukernes syn på dette. Så har vi startet et arbeid med en gjennomgang av direktoratenes styring av kommunesektoren. Det vil også bidra til å redusere rapporteringen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Jeg er enig med representanten Bekkevold i at det er urovekkende tall som framkommer i de undersøkelsene som er gjennomført. Det er grunn til å ta sterk avstand fra den hetsen som enkeltpersoner har opplevd. Jeg er helt overbevist om at vi har en jobb å gjøre sammen: å stå opp og være tydelige på at det ikke er akseptabelt det som skjer i en del samiske miljøer. Så må vi i enda større grad bruke de institusjonene som er etablert, til å formidle kunnskap om samiske forhold, formidle kunnskap om det som er det rettslige grunnlaget for vår samepolitikk og hvilke ordninger som er. Vi har etablert Gáldu, som er et informasjonssenter om samiske forhold. Jeg har akkurat gjennomført en evaluering av det, og ser fram til å kunne diskutere videre hvordan vi kan bruke det organet for å spre mer kunnskap om samiske forhold i de samiske områdene og i det norske miljøet.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Bare et par kommentarer, den første om Samhandlingsreformen. De rød-grønne har sagt at vi vil følge den reformen nøye. Regningen for den blir gjort opp i februar – og skulle det vise seg å være behov for det, kommer vi tilbake i den forbindelse. Vi har prognoser som viser et mulig merforbruk på ca. 200 mill. kr, men de tallene er altså ikke klare ennå. Men nå er det ikke sånn at kommuneøkonomien står og faller på Samhandlingsformen alene. Jeg vil bare minne om det som Ingalill Olsen var inne på i sitt innlegg. I tillegg til de styrkede overføringene fra regjeringen er skatteinngangen bedre for i år, og kommunene får beholde mer av den. Det dreier seg om beløp på rundt 5 mrd. kr. Det fører meg for så vidt over til visitten fra Høyres representant Michael Tetzschner. Han viser til at Høyre har samme vekst, men en annen innretning sammenlignet med regjeringens opplegg. Det var det jeg i mitt første innlegg kalte for en liten blindpassasjer fordi det ville vært annerledes. Så sier Michael Tetzschner at hva Erna Solberg ville ha gjort etter 2005, og spekulasjoner om det, blir kontrafaktisk historieskrivning – som kan være hyggelig som familieunderholdning. Men historien ble en annen, som representanten Tetzschner sier. Ja, heldigvis – historien ble en annen. For vi fikk en rød-grønn regjering som reverserte den borgerlige knapphetspolitikken overfor kommunene, som omprioriterte, og som ikke gikk på nye 25 mrd. kr i skattelette, som Høyre hadde forpliktet seg til – eller 100 mrd. kr i skattelette, som Fremskrittspartiet har sagt at de ville ha. I denne debatten har det vært et gjennomgangstema fra både Høyre og Fremskrittspartiet, og man bruker for så vidt samme knep: Man tar diverse ordførere til inntekt for å snakke den rød-grønne kommunesatsingen ned. Men undertegnede var ordfører da Erna Solberg og Høyre styrte, og da er vel også jeg en form for sannhetsvitne med tanke på at det var svært så knapt den gangen. Jeg har sagt det før, og jeg kan godt gjenta det: Jeg har mange, mange ganger misunt min etterfølger i ordførerstolen som istedenfor å leve fra hånd til munn, snu på hver krone og flytte penger for hver eneste nye ting man skal gjøre, faktisk bader i rød-grønne penger.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Det er riktig som representanten Ørsal Johansen sier, at en del mennesker hvert år forsvinner fra mottak. Vi vet ikke akkurat hvor mange det er, vi vet ikke akkurat hvor det blir av dem. Noen oppholder seg helt sikkert ulovlig i Norge, noen har kanskje reist til utlandet, men dette er tall det er veldig vanskelig å ha oversikt over. Det vi har sagt, er at når barn forsvinner fra mottak, skal vi prøve å spore dem opp så godt det lar seg gjøre. Men som sagt: Vi har ingen sikre tall, vi bare vet at det skjer – noen er sikkert ulovlig i Norge.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Nå var det et spørsmål til representanten Christoffersen, og da kan representanten Christoffersen svare at hun egentlig synes det burde vært mer enn det. Arbeiderpartiet vedtok på sitt landsmøte i 2011 et integreringspolitisk dokument hvor vi mente at arbeidsinnvandrere, enten de var i arbeid eller midlertidig ute av arbeid, burde få den adgangen. Så har vi en Soria Moria-erklæring som vi skal oppfylle, vi har en bestemt sum penger. Vi er ikke der nå, men som representanten Helleland selv var inne på, blir det ikke gitt norskkurs bortsett fra der Nav har lagt til rette for det. Den muligheten kunne Nav kanskje benytte seg mer av, og det kunne kanskje gå an å gi et signal om at det er smart å gjøre, for det finnes muligheter innenfor dagens velferdsordninger også, med individuell tilpasning. Språk er noe arbeidsinnvandrere som er ledige absolutt trenger for igjen å komme inn på arbeidsmarkedet. Så jeg tror ikke vi er så veldig uenige.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Det pågår et forsøk i regi av Fornyingsdepartementet som nå er forlenget, med moderat kvotering av innvandrere til jobber i en del statsetater. Det er et tiltak som jeg støtter 100 pst. Vi har hatt en diskusjon gående i en Facebook-tråd nå, på bakgrunn av oppslag i – det var vel – Aftenposten, om tre flotte innvandrerjenter som følte at det med kvotering kanskje var å bli litt nedvurdert, og som helst ikke så at vi benyttet sånne tiltak. Der er jeg helt uenig. Jeg har selv gått med en «button» på jakken hvor det sto «kjønnskvotert og stolt av det», og jeg tror det må en del sånne radikale grep til for å få opp volumet og alminneliggjøre at innvandrere med fremmede navn gjør en vel så god jobb og kanskje i noen situasjoner også en bedre jobb i mange funksjoner i samfunnet. Der var visst tiden ute.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Representanten Trond Helleland er opptatt av arbeidsinnvandring og ser det som positivt. Der er vi enige. Samtidig vet vi at det i en del bransjer er mer enn tvilsomme forhold når det gjelder lønn, helse, miljø og sikkerhet. Det er to spørsmål som følger av det: Hvorfor er Høyre imot mange av de helt sentrale tiltakene i handlingsplanene mot sosial dumping; solidaransvar, innsynsrett, regionale verneombud og sikring av lønns- og arbeidsvilkår for folk som jobber på oppdrag for offentlig sektor? Det andre spørsmålet som følger like naturlig, er: Hadde det ikke også vært, ut fra Høyres ståsted, en fordel for norske, seriøse bedrifter om de slapp å konkurrere med arbeidsgivere som har uryddige lønns- og arbeidsforhold i sine bedrifter?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Venstre har for en tid tilbake meldt seg på det som skal bli en borgerlig samling fram mot neste valg. Vi har sett i dag hvordan innvandrings- og integreringspolitikken spriker mellom Fremskrittspartiet på den ene siden og de andre partiene på den andre siden, og at Fremskrittspartiet kutter med til sammen 1,4 mrd. kr på de to politikkområdene. Jeg lurer på om Trine Skei Grande allerede nå har gjort seg noen tanker om hva som skal bli en felles borgerlig innvandrings- og inkluderingspolitikk – dersom så gærent skulle skje at de kommer i posisjon etter valget neste år.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Svaret stemmer for så vidt godt med det Trine Skei Grande tidligere har uttalt – at hun heller samarbeider med Fremskrittspartiet i innvandrings- og asylpolitikken enn med Arbeiderpartiet. Fremskrittspartiets talsperson sto på talerstolen tidligere i dag og sa veldig klart og tydelig at «Fremskrittspartiet står for en ansvarlig innvandringspolitikk». Er Trine Skei Grande enig i det?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Trine Skei Grande svarte for så vidt ikke på spørsmålet om hun mener at Fremskrittspartiet står for en ansvarlig innvandringspolitikk, men når eventuelle forhandlinger skal i gang – om det blir før eller etter valget, og om vi får greie på det før eller etter valget – er vel et åpent spørsmål så langt. Jeg vet ikke om det er god takt og tone å kunne bruke en replikk til å ønske lykke til, for det kan jo virkelig trengs.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-11:
Noen ord om fylkeskommunenes budsjetter. Fylkeskommunene har i dag hovedrollen innen regionalpolitikken og regional utvikling. I tillegg til ansvaret for samferdsel, kollektivtransport og videregående skole har de et stort ansvar for næringspolitikken lokalt. De regionale utviklingsmidlene utgjør ca. 2 mrd. kr. Jeg ser av partienes alternative forslag til budsjett at Høyre og Fremskrittspartiet vil kutte disse midlene nesten i sin helhet. Høyre legger noe penger tilbake til veiinvesteringer og en liten del til utvikling av små samfunn, men poenget er at det er smuler som kommer tilbake. Det er i realiteten å slå beina under hele den regionale og lokale næringssatsingen. Det er en virkemiddelordning vi snakker om, som retter seg direkte mot bedriftsetableringer, mot regionale næringsprogrammer, mot næringshager, kunnskapsparker osv. Det er en flora av ulike satsinger lokalt og regionalt på gründervirksomhet og på næringsutvikling. I Nord-Norge betyr det ca. 500 mill. kr i kutt, om Høyres budsjett hadde blitt vedtatt. Men dette er penger som ikke bare går til Nord-Norge, det går til stort sett alle fylker i landet, med unntak av de mest sentrale rundt Oslofjorden, hvor det er pressområder fra før. Dette er heller ikke en «parallell» virkemiddelordning til den statlige, som det står i merknadene til Høyre og Fremskrittspartiet. Det er hovedvirkemiddelordningen som praktiseres og gjennomføres og virker sammen med Innovasjon Norge i noen fylker, men det er dette som er den regionale virkemiddelordningen. Dette er penger som utløser nye midler i form av samvirkeprosjekter med næringsliv og med forskning. I tillegg vil Høyre i sitt alternative budsjett kutte 500 mill. kr i rammen til fylkeskommunene. 500 mill. kr vil utgjøre ca. 250–300 plasser i videregående skole eller kutt i kollektivtransport og veibygging. Når vi i replikker her i Stortinget utfordrer Høyre på om de vet hva de gjør, om de vet konsekvensene hvis dette blir vedtatt, svarer de at de har ikke møtt noen bedriftsledere som har spurt etter fylkeskommunen. Nei, det har ikke jeg heller gjort, og det hadde jeg heller ikke forventet å gjøre. Men jeg har møtt næringslivsledere som har vært svært fornøyd med denne ordningen og pengene og virkemidlene og hva dette har bidratt til. I Nord-Norge har jeg møtt svært fornøyde næringslivsledere innenfor reiseliv og leder av NHO Reiseliv, som er svært fornøyd med den store satsingen på reiseliv som denne ordningen har bidratt til. Jeg har ikke fortalt dem at om Høyres alternative budsjett hadde blitt vedtatt, hadde denne ordningen blitt nedlagt i sin helhet, men det har jeg tenkt å gjøre neste gang jeg treffer dem.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-12-11:
Helse- og omsorgstenester er ei sentral kommunal oppgåve, og meir sentral vil ho bli i åra som kjem. Eg er glad for at kommunebudsjettet for 2013 inneheld viktige satsingar for framtidas eldre, som ein auke i tilskotet til dagaktivitetsplassar for menneske med demens og ei utviding av rammene for bygging av heildøgns omsorgsplassar. 2012 har vore eit merkeår for kommunane. Då starta omlegginga av helsetilbodet i Noreg. Ved innføring av Samhandlingsreforma var eit samla storting einig i at mange av pasientane ville kunna få betre behandling i kommunane enn på overfylte sjukehus. Det var tverrpolitisk semje om at kommunane skulle få økonomisk ansvar for utskrivingsklare pasientar frå dag éin. Det var tverrpolitisk semje om at kommunar burde få ansvar for døgnbehandling av akutt hjelp. Eg merkar meg mykje svartmåling av situasjonen etter eitt år, og det må korrigerast. Dei fleste kommunar er godt i rute med sitt nye helseansvar. Kommunane tar imot utskrivingsklare pasientar, og det er høg aktivitet for å etablera lokale tilbod. Kommunane satsar på førebygging og styrkjer kompetansen i den kommunale helse- og omsorgstenesta. Det finst òg sjølvsagt kommunar som slit, og der f.eks. utskrivingsklare pasientar ikkje blir tatt imot tidsnok, eller får eit tilbod som ikkje er fagleg godt nok, men dette vil bli betre. I salen i dag har det òg vore ein debatt om finansiering. Eg vil gjerne understreka at nye oppgåver skal følgjast av midlar, og at den økonomiske utviklinga med reforma må følgjast nøye opp i eit samarbeid mellom KS og departementa. Så har det òg vore ein debatt om kommunestørrelse. Ved behandlinga av Samhandlingsreforma hugsar eg at både Høgre, Venstre og Framstegspartiet var veldig kritiske til om dei mindre kommunane ville klara dette nye helseansvaret, og dei tok til orde for ei kommunereform. Men det er jo ikkje slik at det er dei minste kommunane som har størst problem i dag. Mi erfaring – og eg har besøkt fleire kommunar – er at det er dei små kommunane som taklar det nye helseansvaret best. Dei har imponerande oversikt og gode faglege system for å vurdera om f.eks. utskrivingsklare pasientar blir plasserte på riktig nivå i kommunen. Fleire kommunar har òg allereie starta opp med å etablera akutthjelp-plassar i samarbeid med helseføretaka. Mi erfaring er at dei kommunane som slit mest, som har planlagt for dårleg, er kanskje dei største kommunane, og særleg storbyane. Det er lite som tyder på at Høgre, Framstegspartiet og Venstre har rett i at større kommunar automatisk vil gi eit betre helsetilbod. Det er dei største kommunane som i dag gjerne slit mest. Eg og Senterpartiet er veldig opptatt av at vi må få Samhandlingsreforma til å fungera betre i dei store kommunane, og eg håpar vi får opposisjonen med oss i dette arbeidet.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Det har vært en svært positiv utvikling i Kommune-Norge helt siden 2005. Ikke minst har inntektssystemet bidratt til en god utvikling i hele landet. Utjevningspolitikk handler om at en skal ha like muligheter og tilgang på tjenester uansett hvor en bor i landet. Et utjevnende inntektssystem bidrar sterkt til det. Når jeg leser merknadene fra høyrepartiene, blir jeg mer enn forundret. Jeg skal ikke kommentere Fremskrittspartiets kommuneopplegg, det er så ytterliggående og detaljstyrende at det ikke er realistisk, men jeg er mer forundret over Høyre, som så sterkt bidrar til sentralisering med sitt opplegg. Jeg vil gjerne fortelle om Høylandet kommune i Nord-Trøndelag. Den har i underkant av 1 300 innbyggere. Høylandet er kjent for sin årlige revyfestival og sin utrolige frivillighetsinnsats i den forbindelse. Kommunen har som slagord «Fly så høyt du vil – med begge beina på jorda», og det er nettopp det de gjør på Høylandet. Dagens Næringsliv kårer hvert år sine gasellebedrifter. Dette er bedrifter som går godt, og som vokser. Høylandet har fem slike, noe som bringer kommunen helt i landstoppen når det gjelder antall bedrifter i forhold til innbyggertall. Men det å ha fem slike bedrifter er også en prestasjon sett i forhold til større kommuner. Kommunens elever på 8. og 9. trinn på ungdomsskolen presterer best i landet på de nasjonale prøvene i lesing, og kommunen ligger høyt oppe på Kommunal Rapports kommunebarometer. I det hele tatt går det godt på Høylandet. Men kommunen er først og fremst en landbrukskommune. Det betyr en næringsstruktur som gir mindre skatteinngang både når det gjelder personbeskatning og selskapsskatt, enn i mer sentrale og større kommuner. For en kommune som Høylandet vil Høyres opplegg for kommuneøkonomien bety en svekkelse av kommunens anledning til å fortsette å utvikle kommunen videre i den gode retningen som de nå gjør. Dette vil gjelde for svært mange kommuner i Norge. Selv om Høylandet skulle slå seg sammen med alle andre kommuner i Indre Namdal, vil ikke det forandre på det faktum at det bor lite folk i kommunen, og at landbruket er den dominerende næringen. Mitt spørsmål blir da: Hvorfor vil Høyre ødelegge mulighetene for utvikling og bosetting i distriktskommunene der store verdier for det norske samfunnet produseres hver eneste dag? For det er det en omlegging av inntektssystemet, slik Høyre vil, fører til. Det så vi tydelig under forrige Høyre-regjering, der også store kommuner i sentrale strøk ble prioritert. Det hjelper ikke med mer kommunal frihet til å bestemme over motorferdsel i utmark og andre lokale saker om det ikke bor folk i kommunen som kan benytte seg av det til både næring og rekreasjon. Vi må legge til rette for bosetting og aktivitet over hele landet. Det gjør forslaget til budsjett fra flertallet, som blir vedtatt i dag, ved at Kommune-Norge har en økonomisk forutsetning for å møte de oppgavene de har overfor sine innbyggere.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Det har vært interessant å følge debatten om et tema som virkelig viser hvilket stort systemvalg man skal ta neste høst, hvor man virkelig ser forskjellen mellom en rød-grønn regjering og et eventuelt borgerlig flertall. Det var vel Geir Jørgen Bekkevold som tidligere i debatten karakteriserte dagens regjering som «tidenes rikeste regjering». Hvorfor har vi kommet dit? Jo, det er nettopp det som er problemet til foregående taler, nemlig at vi har evnen til å bruke de store pengene på fellesskapet og på fortsatt å styrke arbeidet ute i kommunene for hver enkelt av våre innbyggere, mens Høyre og Fremskrittspartiet har forpliktet seg til massive skattekutt i milliardklassen. Det er vel ingen i denne sal som tror at det vil føre til mer penger til kommunene, bedre muligheter til å drive næringsutvikling, bedre muligheter til å bygge skoler og sykehjem osv. Det som vil gjøre bildet enda verre, er jo det faktum, som også er sagt fra denne talerstol tidligere i debatten, at man fra Høyres side vil ha en kraftig omfordeling mellom kommunene fra de skatterike kommunene til de skattesvake kommunene, noe som ytterligere vil forsterke skillelinjene mellom Distrikts-Norge og bystrøkene, og ytterligere vil svekke mulighetene for å drive god næringsutvikling i distriktene. Det jeg egentlig ba om ordet for, er Fremskrittspartiets forslag på samefeltet, som jeg mener det er på tide å ta et oppgjør med. Man kutter alt til samiske barnehager, alt til samiske skoler, alt til samiske aviser, alt til samisk kultur, alt til samisk språk, ja, man vil sågar legge ned Sametinget. Tidligere har vi kanskje i denne sal humret litt over et litt artig innslag i norsk politikk, men nå er det slutt, nå kan vi ikke lenger tie i forhold til den politikken som vil gjøre at de voksne som har mistet sitt språk, ikke vil få muligheten til å vinne det tilbake, som vil gjøre at barn som vokser opp, ikke får muligheten til å tilegne seg et språk, og vi vet at uten språk vil det heller ikke eksistere noen samisk kultur. De andre borgerlige partiene sitter musestille. Vi hører ingen ta et oppgjør med dette. Og jeg spør meg selv, og jeg vil gjerne utfordre høyrepartiene i salen på dette: Er det fordi dette er saken Fremskrittspartiet skal få lov til å vinne i et eventuelt borgerlig samarbeid? Det kunne jeg gjerne ha tenkt meg å få et svar på.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Jeg registrerer at det er få som har sett behov for å ta et oppgjør med Fremskrittspartiets politikk på samefeltet. Det er prisverdig at representanten Trond Helleland har vært oppe og gitt til kjenne Høyres syn. En ting er hva Høyre mener, og som bør være det opplagte for samtlige partier i Stortinget, nemlig at vi skal stå på våre internasjonale forpliktelser, at vi ikke bare skal forsvare vår urbefolkning, men også styrke både språk og kultur i framtiden, men det avgjørende er jo om dette er et forhandlingsgrunnlag eller ikke. Som vi alle vet, kjører hvert enkelt parti sine egne kampsaker. Jeg ser ikke for meg at Fremskrittspartiet automatisk sier: ok, når Høyre mener det, så gir vi opp den saken. Det jeg har behov for å få avklart – det kan vi gjerne ta enten her eller ved en senere anledning – er om det er aktuelt å forhandle om dette. Skal vi gå inn i en fase der oppslutningen til Fremskrittspartiet skal avgjøre hvorvidt det blir forhandlinger rundt våre helt grunnleggende internasjonale forpliktelser – det som egentlig et samstemt storting, minus Fremskrittspartiet, har vært enige om – eller vil man avvise at det i det hele tatt er noe man er villig til å diskutere? Det er det som er det avgjørende. Det er derfor det er beklagelig at man nøyer seg med bare å vise til sin egen politikk, og ikke evner, fra noe borgerlig parti, å ta avstand fra den politikken og avvise at det i det hele tatt er en diskusjon man er villig til å gå inn på.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-12-11:
Jeg skal ikke kommentere tiraden fra Ørsal Johansen når det gjelder ansvar for fornorskingsprosessen, som jeg føler at hele det norske samfunnet har tatt ansvar for, og som også Kongen har beklaget. Jeg tar ordet for å kommentere den andre delen av hans innlegg, som jeg ikke får til å henge sammen. På den ene siden ber representanten om at man nå må våkne og ta et ansvar når det gjelder samisk språk, fordi noen deler av det har forsvunnet, og andre deler står i fare for å forsvinne. Men i samme debatt, og i samme innstilling, presterer man å kutte på de områdene hvor samisk språk kan læres og videreutvikles. Det er ingen indre sammenheng i det som presteres av Fremskrittspartiets stortingsgruppe når det gjelder dette temaet. For det kuttes i barnehager, i skoler, i språktiltak, i aviser og i kultur. Og ikke bare kuttes det, det kuttes alt – på de områdene hvor man kan drive opplæring i språk og utvikling av språk. Dette er jo en politikk som vil føre til at språkene forsvinner. Det er riktig som Eirik Sivertsen sier, at man alltid kan få mulighet til opplæring i språk som har dødd ut. Men la ikke Stortinget og dagens samfunn og oss være ansvarlige for en politikk som fører til at de språkene vi har i dag, dør ut. Det er jo den politikken Fremskrittspartiet tar til orde for med sine kuttforslag. Det er mye bedre å ta vare på språk og videreutvikle dem, som vi har ambisjoner om, enn å innføre en politikk som legger det hele dødt. Spørsmålet blir jo da – hvis man kutter alt: Hvordan skal de som har mistet språket sitt, få muligheten til å tilegne seg det på nytt? Hvordan skal barn som i dag vokser opp, få muligheten til å lære seg språket hvis man kutter i barnehager og skoler? Og hvordan skal den samiske kulturen opprettholdes uten språk? Dette har ikke Fremskrittspartiet svart på i det hele tatt. De gjør akkurat det samme på dette området som de gjør i integreringspolitikken. De sier at dette skal være den enkeltes ansvar. Og der ser vi et helt klart skille mellom oss og Fremskrittspartiet – vi ønsker faktisk å investere(presidenten klubber) i mennesker og bygge mennesker sånn at de kan stå på egne ben og …(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Jonni Helge Solsvik (Høyre), 2012-12-11:
Når jeg ikke er så heldig å få æren av å møte her på Stortinget, er jeg ordfører i en av de kommunene som det blir snakket mye om. Jeg synes det er naturlig for meg å starte med å nevne det faktum at vi er alle privilegerte – dersom vi løfter blikket og ser på utfordringene i mange land rundt oss. Derfor synes jeg det er litt merkelig å høre at flere representanter for regjeringspartiene hevder at det å peke på behov for endringer i kommunesektoren, betyr at man ønsker en svekket offentlig sektor. Faktum er jo at det å ikke peke på viktigheten av endringer i kommunesektoren, vil medføre en vesentlig svekket kommunesektor som fremtidig produsent av velferdstjenester – altså hvis man ikke vil erkjenne behovet for slik endring. Dette er også et faktum som regjeringen har lagt vekt på når man har presentert statsbudsjettet for kommuneopplegget for 2013 rundt om i kommunene, nemlig at fremtidens utfordringer i kommunesektoren ikke utelukkende kan løses ved å bruke mer penger på et system som man ikke er villig til å endre. Så har jeg under debatten registrert at flere har pekt på viktigheten av Samhandlingsreformen. Det har vært veldig gledelig å høre at flere fra regjeringspartiene har sagt at Samhandlingsreformen skal fullfinansieres. Da blir det litt underlig at man ikke fra regjeringens side er villig til å erkjenne behovet for å etterberegne de finansielle virkemidlene som ligger i Samhandlingsreformen. Hvordan skal man få klarhet i hvorvidt Samhandlingsreformen er fullfinansiert hvis man ikke er villig til å etterberegne på en måte som gjør at økonomiske utfordringer knyttet til gjennomføringen blir tydelige og klarlagt, slik at man unngår prioriteringer man faktisk ikke ønsker? Det er nemlig slik at Samhandlingsreformen er en reform som dreier seg om mye mer enn det å ta imot ferdigbehandlede pasienter fra helseforetak. Det handler også om at kommunene skal ha et ansvar for å legge til rette for det generelle helsearbeidet i kommunene. Derfor håper jeg at det kan blir enda tydeligere fra regjeringens side at man erkjenner behovet for etterberegning og er villig til å etterfinansiere det som det måtte være behov for.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-11:
Det er litt forstemmende å høre kommunalministeren gi et slikt bilde av opposisjonspartienes politikk. Vi kan godt diskutere ulike løsninger på ulike utfordringer, men man bør ihvertfall klare å gjengi hva motparten mener før en kritiserer det. Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett legger opp til å bedre kommuneøkonomien, sammenlignet med regjeringens opplegg. Vi styrker kommunene. Vi kutter riktignok på fylkeskommunen – og det handler om at vi ønsker å legge ned fylkeskommunene – men for Kommune-Norge blir det totalt sett en bedring. Det vi også gjør, som er helt uforståelig at regjeringen ikke støtter, er å sørge for at kommunene kan få bedre lånebetingelser. I dag er det sånn at når staten låner penger, får den lån til en langt bedre rente enn når kommunene låner penger. Det handler litt om hva slags regelverk Stortinget og regjeringen har lagt opp rundt hvordan man skal beregne risiko. I Sverige og i Danmark får kommunene låne på de samme betingelsene som staten, men ikke i Norge. Hvis man hadde gjort som Fremskrittspartiet sa, ville det kunne kuttet renteutgiftene for Kommune-Norge med mellom 0,5 mrd. kr og 3 mrd. kr, litt avhengig av hvor mye bedre betingelsene ble. Det er altså noe som ikke hadde kostet en krone over statsbudsjettet, men det hadde betydd at disse «fæle» kapitalistene, som en SV-er sannsynligvis hadde omtalt dem, ville fått mindre avkastning når de låner penger til norske kommuner. Dette er et helt gratis forslag som regjeringen bare kan gjennomføre hvis de faktisk ønsker å bedre kommuneøkonomien. Så til samferdsel: Fremskrittspartiet har en betydelig økt satsing på samferdsel sammenlignet med regjeringen og sammenlignet med Senterpartiet. Vi styrker vedlikehold, trafikksikring og rassikring sammenlignet med regjeringens budsjett. Det kommer hele landet til gode, også Sogn og Fjordane. Vi har investeringsselskap for vei og investeringsselskap for jernbane som jeg antar neste år vil kunne investere 5 mrd. kr mer enn det regjeringen foreslår på å bygge nye veier. For eksempel en ferjefri E 39 mellom Kristiansand og Trondheim vil også komme Sogn og Fjordane til gode – siden kommunalministeren var spesielt opptatt av det fylket. Men det vil også komme storbyregionene til gode – man får bort kø, man kan få trafikk bort fra sentrum og heller få den rundt byene. Dette er totalt sett veldig fornuftig. Det er litt rart at regjeringen da forsøker å ignorere dette, men heller kikker på andre ting. Faktum er at Fremskrittspartiets politikk ville gitt en bedre samferdselsløsning for Distrikts-Norge. Det ville bedret næringslivets konkurransevilkår, og det ville bedret jobb- og arbeidsmarkedet for mange. Da synes jeg vi skulle være fornøyd med det. Så kan Senterpartiet selvsagt si at det blir for mye penger inn i veisektoren. Det synes ikke Fremskrittspartiet. Men når man gir inntrykk av at dette ikke er godt for Distrikts-Norge, blir det i hvert fall helt feil. For et Distrikts-Norge som ønsker bedre samferdselsinfrastruktur, er det Fremskrittspartiet som leverer de gode løsningene, ikke regjeringen.