Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-06-03:
Innledningsvis vil jeg si at Arbeiderpartiet var et av partiene bak de nye bidragsreglene – vi løper ikke fra det. De nye reglene var ikke et forslag som skulle frata foreldre det udiskutable ansvaret de har for å forsørge egne barn. De nye reglene var ikke et forslag som skulle bane vei for delt bosted. Derimot var de nye bidragsreglene et forslag som hadde og har som målsetting: Begge foreldrene skal bidra til barnets forsørgelse etter økonomisk evne, og dette bør skje på en så rettferdig måte som mulig.Reglene skal oppmuntre til aktiv omsorg fra begge foreldrene.Reglene bør være så entydige og enkle som mulig.Flest mulig bidrag bør avtales og administreres av partene, altså foreldrene selv. Men livet er ikke alltid så enkelt som vi skulle ønske oss. De færreste tenker rasjonelt når sterke følelser er i sving. Vi skulle nok ønske oss en situasjon der mor og far rolig setter seg ned og rasjonelt drøfter barnas beste. Men alle de henvendelsene jeg har mottatt, sier meg at i en livskrise, der følelsene er i kok og det rives og slites i stålamper og bryllupsgaver går veggimellom, blir barna dessverre en del av det økonomiske oppgjøret. Da blir barna mer satt en pris på enn satt pris på. Av forholdsvis mange, vil jeg si, har det blitt hevdet at vi bør beholde de gamle reglene, fordi de nye reglene vil slå urettferdig ut. Jeg vil derfor minne om at også de gamle reglene medførte store konflikter, og at over 40 pst. av sakene etter de gamle reglene ble avgjort ved skjønn. De gamle reglene tok bl.a. lite høyde for far som omsorgsperson og mor som yrkesaktiv. Noen vil likevel hevde at de nye reglene er mer konfliktskapende. Et flertall i Stortinget sa likevel fra at de ønsket endringer i bidragsreglene, slik at det bl.a. ble tatt hensyn til avtalt samvær med barn og begge foreldres inntekt ved beregningen. De nye bidragsreglene innebærer at det tas hensyn til flere elementer enn tidligere. I utformingen av reglene var det viktig å legge fram regler som bidrog til å finne skjæringspunktet mellom rettferdighet og en økonomisk og administrativt håndterbar ordning. De nye bidragsreglene tar utgangspunkt i statistikk som viser hva det koster å ha barn, mors og fars inntekt samt samvær med barnet. Dette er altså prinsippene bak den nye ordningen, og disse prinsippene tilsvarte Stortingets bestilling. Statistikk kan brukes til så mangt, og jeg mener at ved den økonomiske beregningen av hva barn koster, er beløpet satt altfor lavt. I tillegg innebærer de nye reglene at noen gamle ordninger blir nullet ut. Fedre vil ikke lenger få fradrag på skatten, og mødre vil ikke lenger måtte skatte av bidraget. Som politikere bør vi selvsagt, slik SV tar til orde for i Dokument nr. 8-forslaget, være opptatt av hvordan de fattigste kommer ut. De nye bidragsreglene er som sagt ikke en ordning som vil løse alle fattigdomsproblemer i Norge. Dessuten er det slik at når en omfordeler mellom personer som i utgangspunktet ikke har for mye å rutte med, vil i de fleste tilfeller dette kunne føles urettferdig for noen. De nye bidragsreglene opphever det som kalles 30/70-regelen. Denne regelen går ut på at staten har tatt tilbake 70 øre av hver krone fedre betaler over minstebidraget til mødre som går på overgangsstønad. Mødre som går på overgangsstønad, er de fattigste av de enslige forsørgerne. De fattigste mødrene vil dessuten få det samme forskottsbidraget som i dag, selv når skatteplikten bortfaller. Før det endelige bidraget regnes ut, foretas det en betalingsevnevurdering av far. Da legges de samme prinsippene til grunn som de som legges til grunn ved gjeldsordningsloven. De nye reglene endrer også reglene for forskottsbidrag. De med lavest inntekt får et større forskottsbidrag, de med middels inntekt vil få netto det samme som i dag, de rikere vil få noe redusert, mens det for de rikeste vil bortfalle. Noen har vært opptatt av at rike fedre fortsatt bør betale en prosentsats av inntekten sin, slik at barna får hevet sin levestandard på bakgrunn av fars inntekt. Det har i de nye bidragsreglene blitt lagt inn en mulighet for å søke om ekstrabidrag i de tilfellene der far har spesielt høy inntekt. Uavhengig av bidragsordning vil det være den enkelte mor og far som avgjør hvordan og på hvilken måte foreldrenes inntekter skal komme barnet til gode. Far kan fritt sette av penger som barnet kan få i tillegg – men han trenger da ikke å gå veien via mor. Innføringen av de nye bidragsreglene medfører også innføring av et gebyr. Det var primært to grunner til at gebyret ble innført. For det første var det ønskelig med en kostnadsnøytral reform, og gebyret på offentlig fastsetting av bidraget ble av stortingsflertallet satt lik rettsgebyret. For det andre var det ønske om at flest mulig foreldre ordnet dette på egen hånd. Men også her skjermer vi dem uten betalingsevne. Gebyrordningen er ment å stå sentralt når det gjelder å motivere flest mulig til å inngå private bidragsavtaler. Vi vet at i mange tilfeller kan dette være svært vanskelig, men det å forsørge egne barn er et privat anliggende der foreldrene har det primære ansvaret. Det er i enkelte tilfeller gitt unntak fra gebyrplikten, bl.a. for personer med lav inntekt. I tillegg er det fullt mulig å søke råd og veiledning hos trygdekontoret som en nøytral instans ved fastsettelsen av bidraget. Slik veiledning er vederlagsfri. Trygdekontorets bistand skal kunne hjelpe partene til å komme i dialog og forstå viktigheten av samarbeid. En debatt om bidragsregler kan fort bli en teknisk debatt. Det er derfor viktig å holde fast ved prinsippene og gi de nye reglene en ørliten sjanse til å få virke, men ikke så lenge at noen får store økonomiske problemer som igjen går ut over barna. Dokument nr. 8-forslaget tar til orde for at det blir gjennomført en evaluering av det nye regelverket. Arbeiderpartiet vil vise til at statsråden i sitt brev til komiteen opplyser at Statisk sentralbyrå allerede er i gang med slike undersøkelser på oppdrag fra Barne- og familiedepartementet, og vi stoler på det. Arbeiderpartiet støtter dessuten at det i forbindelse med budsjettbehandlingen høsten 2004 legges opp til en bred evaluering med sikte på at en melding kan legges fram for Stortinget innen utgangen av 2005. Helt til slutt. På bakgrunn av alle de fortvilte henvendelsene jeg har fått, er jeg personlig svært urolig for hva som nå skjer. Jeg ber derfor statsråden følge nøye med i dette og vurdere de reelle kostnadene ved å ha barn. Slalåmski, skoleutflukter, fritidsaktiviteter og nye klær koster, og dette må tas med i den økonomiske kostnadsberegningen. Jeg ber statsråden om å ta dette med i det nye beregningsgrunnlaget.