Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-23:
Det er to prinsipper som vi bør legge til grunn i denne saken. Det ene er avtaler og respekt for de inngåtte avtalene. Om man liker dem eller ikke liker dem, er en annen sak. Når man først har en avtale og et samarbeid, må man respektere det. Det andre er menneskeverdet og solidariteten. Jeg skal komme tilbake til det. Ved EØS-utvidelsen 1. mai 2004 ble EØS-avtalen utvidet til å omfatte ti nye land. EØS-utvidelsesavtalen åpner for en overgangsperiode på syv år hvor landene som var EØS-medlemmer før 1. mai 2004, har adgang til å sette begrensinger vedrørende fri bevegelighet for arbeidstakere fra de nye medlemslandene. I de to første årene etter utvidelsen kunne EØS-landene benytte nasjonale bestemmelser om adgangen til arbeidsmarkedet overfor borgere fra de nye medlemslandene, det vil si fram til 1. mai 2006. Landene kunne likevel ikke innføre mer restriktive nasjonale regler enn dem som gjaldt ved undertegningen av EØS-utvidelsen. Etter de to første årene kunne anvendelsen av de nasjonale bestemmelsene forlenges for tre nye år uten nærmere vilkår, det vil si fram til 1. mai 2009. SV støtter i denne saken komiteens flertall som sier at det er positivt med utveksling av arbeidskraft over landegrensene. Vi mener imidlertid at lovverket må sikre at en slik utveksling ikke tar form av sosial dumping. Dette er spesielt viktig når overgangsordningen for EU8-landene nå opphører fra 1. mai. I forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 18 for 2007–2008 slo vi fast: «Arbeidsinnvandringen skal ikke føre til utnyttelse av arbeidskraft eller økte forskjeller. Arbeidet med sosial dumping må derfor følges opp ytterligere, blant annet med strenge krav til et godt system i bedriftene for å unngå sosial dumping». Dette må fortsatt være både målet og virkemiddelet. Jeg slutter meg derfor til komiteen når den påpeker viktigheten av at Regjeringen følger situasjonen i arbeidsmarkedet nøye, og at den vil videreføre og sette i gang nye tiltak mot sosial dumping dersom situasjonen skulle tilsi det. Her må Regjeringen holde tett kontakt med både arbeidsgiverorganisasjonene og fagbevegelsen. Regjeringen, fagbevegelsen og de rød-grønne partiene er her naturlige alliansepartnere, men også den seriøse delen av arbeidsgiverorganisasjonene har interesse av at norske arbeidstakeres lønns- og arbeidsvilkår ikke blir forringet. Så er det solidaritetsbiten, som jeg nevnte. Jeg hørte nå Fremskrittspartiet – og vi har hørt det også tidligere i debatten – med det jeg opplever som en bruk og kast-mentalitet: Arbeidstakere kommer inn og gjør en jobb – de bygger landet, de utvider velferdssamfunnet vårt, de jobber ute i Nordsjøen, de jobber i våre sykehjem osv. – men når vi ikke har bruk for dem, skal de ikke ha noen som helst rettigheter i Norge. Jeg har vært innom Saudi-Arabia et par–tre ganger, og jeg har studert nøye hvordan det landet og landene omkring fungerer når det gjelder å hente arbeidskraften, bruke den og utnytte den – for så å kaste den. Jeg kan ikke i min villeste fantasi forstå at Fremskrittspartiet ønsker at Norge skal gå i samme spor som SaudiArabia og Saudi-Arabias naboer. Jeg kan aldri forstå at Fremskrittspartiet har det som mål at vi skal bruke våre arbeidstakere, våre medmennesker, som kommer inn og gjør en jobb for å bygge velferdsstaten, gjør en jobb slik at våre sykehjem fungerer, våre sykehus fungerer, vår kollektivtrafikk fungerer, for at vårt næringsliv i det hele tatt skal fungere, for så den dagen vi ikke har bruk for dem, simpelthen å kaste dem ut av landet. Den type menneskeverd kan SV aldri gå inn for, og vi tar sterkt avstand fra det. Jeg mener at det er riktig som min kollega fra Arbeiderpartiet var innom: Menneskene som har kommet til landet, forblir her. Da må vi se utfordringene og behovene og legge forholdene til rette for at de blir gode, givende og positive borgere av dette landet.