Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2001-05-28:
Jeg må si jeg er noe forundret over siste talers utlegninger om at kommunene skulle gjøre det attraktivt for bedriftene å etablere seg. Det er jo nettopp det motsatte som er tilfellet; det er uinteressant for kommunene i mange deler av Norge å få etablert bedrifter. Det er det som er problemet, og det er derfor dette forslaget foreligger. Jeg skal prøve å si noen ord om hvorfor det er slik. Da Stortinget la om selskapsskatten fra å være delvis kommunal til å bli ren statsskatt, var begrunnelsen, som det er sagt, at det heftet stor usikkerhet ved den, og at den var ujevnt fordelt mellom kommunene. Det var et problem. Det ble påstått at en omlegging ville ha en god fordelingseffekt. Men poenget må være at for at det skal foregå en fordeling, må det skapes noe å fordele. Kommunene må ha et incentiv for å legge forholdene til rette for næringslivet og for å prioritere næringsutvikling. At kommunene også har andre motiver for å drive næringsutvikling enn inntektene fra selskapsskatten, er ikke ubetinget sant. For mange kommuner er det nok riktig at det er en nær sammenheng mellom arbeidsplasser og skatteinntekter, men det gjelder langt fra alle. Det forutsetter at det er slik at alle – eller i hvert fall nesten alle – innbyggerne har sin arbeidsplass i egen kommune. Slik er det ikke alle steder, særlig ikke i områder med tett bosetting eller i forholdsvis små kommuner. Jeg skal ta et par eksempler fra mitt eget fylke som viser hvor galt det kan bli. Eksemplene er altså fra Vestfold, hvor arbeidsplass og bolig ofte ligger i forskjellige kommuner. Tønsberg, som er fylkeshovedstad, har veldig mange statlige og fylkeskommunale arbeidsplasser, og i tillegg en betydelig industri og servicenæring. Tønsberg importerer arbeidskraft fra alle omliggende kommuner. Når Tønsberg nå ikke lenger får skatteinntekter fra selskapene, er det ingen interesse i kommunen for å legge forholdene til rette for nytt næringsliv; det betyr bare utgifter. Derfor har Tønsberg for en tid tilbake sagt nei takk til en bedrift med 250 arbeidsplasser, og legger nå ut tidligere industriarealer til boligområder. Nabokommunen Stokke, som er en typisk jordbrukskommune med liten befolkning, men som har relativt bra med arealer, er på en måte i samme situasjon. Der ble det gjennom et interkommunalt samarbeid med betydelige kostnader lagt ut et stort næringsområde som heter Borgeskogen. Det viser seg nå at bare 10 pst. av de som arbeider i dette næringsområdet, bor i Stokke kommune, og kommunen sitter etter bortfall av selskapsskatten stort sett bare igjen med utgifter, og utgiftene er økt betydelig for å dekke store investeringer. Det er vanskelig å se for seg at de folkevalgte i Stokke vil gå inn for å utvikle nye industriområder med det første. Dette er bare et par eksempler fra mitt eget nærområde, men skal en tro alle uttalelser som er kommet fra kommuner rundt om i landet, er de langt fra enestående. Det vil derfor bli kamp om skattebetalerne, mens næringsutvikling vil havne langt ned på mange kommunale prioriteringslister. Det hadde kanskje ikke vært så farlig hvis vi kunne vært sikre på at bedriftene ville slå seg ned i andre norske kommuner, men det er slett ikke sikkert. Det kan like godt hende at man ikke starter bedrifter, eller at man velger å etablere seg i utlandet. Dette kan umulig sies å være en fornuftig politikk. At komiteens flertall ikke støtter forslaget, kommer jo ikke som noen stor overraskelse. Det eneste lyspunktet jeg kan se, er en evaluering av omleggingen, og da er det å håpe at flertallet ser hvor galt dette er.