trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2013-04-23:
Høyre mener at Vinmonopolet er en viktig ordning som et alkoholpolitisk virkemiddel i Norge. Det finnes det god dokumentasjon for. Vinmonopolordningen er også avhengig av at den har oppslutning i folket, og at den fungerer som en god serviceinstitusjon for dem som ønsker Vinmonopolets produkter. Derfor har den moderniseringen av Vinmonopolet som vi har sett de siste årene, vært en avgjørende faktor for å beholde legitimiteten til Vinmonopolet som et alkoholpolitisk virkemiddel. Hadde folk fortsatt stått i kø på Vinmonopolet med lua i hånda og måttet handle varer over disk og prøvd å uttale vanskelige franske navn, tror jeg også at det hadde vært vanskeligere å forsvare vinmonopolordningen med hensyn til hva velgerne faktisk ønsker. Dette forslaget er etter vår oppfatning et viktig og riktig steg i det videre arbeidet, slik at folk ikke skal oppleve den frustrasjonen det er å møte stengte dører på Vinmonopolet samtidig som en kan kjøpe øl i butikken på dager der folk er vant til det, f.eks. pinseaften eller påskeaften. Det er også grunnen til at Høyre flere ganger har tatt til orde for denne endringen. Vi er glad for at det ser ut som om det er et bredt politisk flertall for det, men mener at dette er noe Stortinget kunne gjort allerede i dag med det forslaget som er fremmet her. Det ville vært en enkel endring av loven, for dette er ikke en komplisert problemstilling. Vi mener fortsatt at loven må gi uttrykk for når Vinmonopolet skal være stengt, og at det er et spørsmål som hører hjemme her i Stortinget for ikke å skape usikkerhet omkring Vinmonopolets åpningstider – at en f.eks. ønsker døgnåpne pol eller tilsvarende. Det er bakgrunnen for at Høyre over lengre tid har jobbet for dette, og vi håper at det nå raskt kan gjennomføres.
Bent Høie (Høyre), 2013-04-23:
Bare for å svare på spørsmålet fra representanten Haugli umiddelbart: Jeg sa i mitt innlegg at Høyre støtter fullt ut opp om vinmonopolordningen. Det vil ikke være mulig å opprettholde en vinmonopolordning i Norge hvis man overfører vinsalget til butikk. Det å ha et spritmonopol i Norge vil innebære en betydelig sentralisering av Vinmonopolet, alternativt må vi begynne å subsidiere spritutsalg i hele landet. Det tror jeg ikke vi vil. Vi subsidierer ikke apotekutsalg i hele landet. Det ville vært en spesiell ordning. Jeg oppfatter også at kundene er fornøyd med Vinmonopolet – Vinmonopolets service og utvalg. Siden vi er inne på å oppklare misforståelser og svare på spørsmål: Jeg sa i mitt innlegg i forrige sak at regjeringen hadde fremmet en lovproposisjon om å avskaffe godkjenningsordningen for private sykehus. Det er ikke riktig. Jeg har lest proposisjonen og høringen parallelt. Det er tatt til orde for det i høringen om pasientdirektivet, men ikke i lovproposisjonen. Der er ikke dette omtalt.
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Pasientsikkerhetsarbeidet i Norge går fremover og raskere nå enn tidligere. Denne representant hadde den 19. april 2010 en interpellasjon til helseministeren om temaet. Bakgrunnen for interpellasjonen var at situasjonen med uheldige hendelser hadde vært kjent i ti til femten år, men storsamfunnet hadde lagt et kollektivt slør over dette. Ikke på noe annet område i tjenestene vil ny og sterkere innsats kunne redde flere liv enn akkurat her. Vi har så mye kunnskap om hvordan vi skal få det til, men det er også noen veldig krevende målkonflikter. Vi vet at høy innmelding av feil gir mulighet for læring og færre skader. Vi vet også at feil utløser vår kulturs refleks for reaksjon og straff. Det er veldig forståelig i mange sammenhenger, men det er ikke forenlig med en høy meldefrekvens. Derfor er det viktig at vi nå tar oss tid og gjør den brede utredningen av hvordan samfunnet skal følge opp alvorlige hendelser. Det er etter min vurdering mye politikk i temaet pasientsikkerhet, men jeg mener også at det er mer tverrpolitikk enn noe annet. Derfor vil jeg anerkjenne det gode innlegget fra Kristelig Folkepartis representant. Jeg er enig. Dette er så viktig at vi må ha langsiktighet. Vi må bygge sikkerhet for pasientene med sten på sten, og pasientsikkerhetsområdet er et veldig godt område for tverrpolitisk samarbeid.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-23:
Jeg har lyst til å begynne med nok en gang å understreke at vi er enige om veldig mye, og at vi er veldig fornøyd med at denne meldingen har kommet, som jeg også sa i mitt innlegg. Noe av det jeg adresserte, er det mange av oss opplever, at en del av dem på gulvet, en del av dem som har skoene på, som kommer med sterke advarsler, ikke føler at de blir tatt på alvor. Det var en sak i Aftenposten i dag om prematuravdelingen på Rikshospitalet, som i og for seg gir klart uttrykk for at man er bekymret for pasientsikkerheten for de aller, aller minste, altså de for tidlig fødte. Det er et godt eksempel på den type varsler som jeg mener må tas på alvor. Og da tror jeg at vi må gjøre noe mer enn bare å nedsette et utvalg, selv om det på sikt selvfølgelig også kan bidra. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil han gjøre for at den type varsler blir tatt mer på alvor og får konkret aktivitet som følge av varslet?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-23:
La meg få lov til å begynne med å følge opp representanten Hagen med å si at det å velge Fremskrittsparti-løsningen stort sett er et godt valg, og jeg kan anbefale flere å gjøre det både når det gjelder kommunepolitikk og når det gjelder helsepolitikk. Grunnen til at jeg ba om ordet, er ikke bare å kommentere musikkferdighetene til representanten Knutsen. Jeg er ikke sikker på, uansett tonesetting, at dette kommer til å bli den største hiten hennes, og jeg er ikke sikker på at det kommer til å bli spellemannpris – til det har hun laget altfor gode ting tidligere. Jeg ba om ordet fordi både representanten Haugli og representanten Stokkan-Grande var innom mitt innlegg og ga inntrykk av at jeg malte et sort bilde. Jeg brukte faktisk de første tre minuttene av mitt innlegg til å skryte av meldingen og av det regjeringen har foreslått. Det kan virke som at det var en viss selektiv hørsel ute og gikk. Men så presenterte jeg et bilde av en del av de utfordringene som norsk helsevesen står overfor, og det var direkte sitater fra denne meldingen og innstillingen vi behandler i dag – både infeksjonsfaren, legemiddelbruken, pasientundersøkelsen som viste dårlig skår på ventetider, informasjon, koordinering osv. Alt det jeg leste opp, er faktisk ting fra selve innstillingen – som vi alle sammen deler. Det er noe av utfordringen her; at vi faktisk skal ta tak i de tingene som ikke fungerer så bra i norsk helsevesen. Vi er enige om at veldig mye er bra, men vi skal gjøre noe med det som må tas tak i. Jeg er ikke med på at jeg har tegnet et bilde som ikke er korrekt, jeg forsøker å tegne et bilde av de utfordringene som norsk helsevesen står overfor, og som vi alle sammen i denne sal bør ta tak i. Da har jeg tillatt meg å påpeke at den største utfordringen i norsk helsevesen ikke er overforbruk eller overbehandling – uansett hva som står i den amerikanske rapporten – men med over 250 000 mennesker i kø for behandling i dette landet, og med at de som står i kø, står der lenger enn noen gang, tror jeg ikke hovedfokuset vårt skal være at vi overbehandler pasienter. Jeg er ganske overbevist om at det er mye vi kan gjøre. Det vil redusere pasientskader, det vil også resultere i at mennesker kommer kjappere tilbake fra sykehusene, og det vil være en god politikk for dette landet.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-23:
La meg fortsette litt der Tove Karoline Knutsen sluttet. Jeg er også fasinert av denne diskusjonen, og jeg hører at Sonja Irene Sjøli bruker formuleringa «den» ledige kapasiteten – som om det ikke skal være noen vekst på tilbudssida. Det er et eller annet der i dag som er privat, og det er «den» som nå liksom skal utnyttes. Jeg mener, som Tove Karoline Knutsen, at her er det en fri etableringsrett som vil bli slått fast – på samme måte som vi har diskusjon om skole. Når det gjelder privatskole, kan det også høres ut som at det bare skal være en liten mulighet for å få til noen private tilbydere i tillegg, men ved å gjeninnføre dette lovverket vil det i praksis også der bli en fri etableringsrett – med visse muligheter for å «skurre» litt fra fylkeskommunen, men heller ikke mer. Så er det en diskusjon om finansiering, og da er det artig å invitere dem som er i salen her i dag, til å høre litt hvordan vi har den diskusjonen når det gjelder å finansiere kommunesektoren, for der sier Fremskrittspartiet det samme som Høyre sier her nå, at innbyggeren, brukeren, skal være 100 pst. statsfinansiert, så skal vedkommende kunne melde sine behov – innenfor skole, barnehage, helse, eldreomsorg eller hva det måtte være – og så skal det behovet tilfredsstilles, og det er automatisk betalt fra staten. Der protesterer Høyre veldig. Der gir Høyre full makt til tilbyderen – kommunen – og mener at den rød-grønne regjeringa i for liten grad gir kommunen frihet til sjøl å bestemme hva slags tilbud en skal gi sine innbyggere og brukere. I kommunefinansieringsdebatten er Høyre og Fremskrittspartiet faktisk motpoler. Her er de tydeligvis helt enige og velger Fremskrittsparti-løsningen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-04-23:
Amyotrofisk lateral sklerose er ein sjukdom som er alvorleg, og som er svært krevjande også for pasienten sine pårørande. Interpellanten meiner tilbodet er mangelfullt og etterspør faglege nasjonale retningslinjer. Helseministeren gir i dag eit fyldig svar på korleis nødvendige helse- og omsorgstenester skal sikrast for desse pasientane, og korleis faglegheita skal bli varetatt, både i kommunehelsetenesta og i spesialisthelsetenesta, og korleis samarbeidet mellom tenestenivåa skal optimaliserast til beste for pasienten. Det blir vist til at det finst faglege retningslinjer f.eks. om respiratorbehandling og om ernæring, men eg forstår òg at det alltid må leggjast ein viss grad av skjønn til grunn når ein skal vurdera dei faglege retningslinjene opp mot kvar enkelt pasient, og at det kan bli forskjellar som ikkje skal vera for store. Men det må vera ei individuell vurdering. Eg har eigentleg ikkje så mykje å tilføya i debatten, for mykje klokt er sagt, men eg vil berre gi mi støtte til interpellanten, som tar opp saka, og til helseministeren sitt svar. Eg kan forstå at ALS utfordrar norsk helsevesen på sitt ytste, fordi det er ein svært alvorleg sjukdom med krav til høg kompetanse og profesjonell pleie, samtidig som ein må ha ordinær omsorg og veldig god kommunikasjon, og fordi det er etisk krevjande både når det gjeld til behandlingsval og i dialogen med dei nærmaste. Helsevesenet behandlar ikkje berre pasienten, men behandlar eigentleg heile familien. Eg har lyst til å knytta nokre ord til dei pårørande, som er vektlagde. Dei fleste ALS-pasientar vil bu heime i store delar av sjukdomsperioden. Det er veldig viktig å vektleggja tydeleg og ærleg informasjon til pasient og pårørande. Det kan vera ei stor belastning for pårørande dersom ein ikkje tar på alvor dei pårørande sin situasjon. Dei har eit stort behov for kunnskap om sjukdommen og opplæring i sjukdomsutviklinga for å kunna føla tryggleik. Eg er glad for at det i stortingsmeldinga om morgondagens omsorg blir understreka nettopp dette med auka innsats for dei pårørande og deira rettar og behov. Det som er med ALS, er at det ofte kan vera unge pårørande, at det kan vera ungdom eller barn. Vaksne pårørande vil ikkje berre trenga informasjon om sjukdom og sjukdomsutvikling, men òg f.eks. om økonomiske ordningar som dei kan ha spørsmål om: Eg treng permisjon frå jobben min for å vera heime, kva slags økonomiske ordningar finst? Og kva for avtalar kan vi få med kommunen? Er BPA eit alternativ? Og så vidare. Eg vil tru at pasientane og dei pårørande har veldig mange spørsmål, og at det kan bli stor usikkerheit. Det er her det offentlege må koma inn og vera veldig tydeleg. Det er viktig at det offentlege helsevesenet gir gode faglege vurderingar som ein har tillit til, at ein gir tryggleik for at hjelp og avlastning skal koma, og at det skal ytast etter behov og etter pasienten sitt ønske. Stikkord her er at pasienten og dei pårørande skal behandlast med verdigheit.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-23:
Aller først har jeg lyst til å si tusen takk til min medrepresentant Kjersti Toppe for et meget godt og innholdsrikt innlegg. For Kristelig Folkeparti er vinmonopolordningen en viktig ordning. Det er et viktig alkoholpolitisk tiltak for å få alkoholforbruket ned. Som Stortinget vedtok for noen uker siden, er det et langsiktig mål at vi skal redusere alkoholbruken i landet. Vi vet at økt tilgjengelighet fører til økt forbruk. Det har mye forskning vist. Derfor er Kristelig Folkeparti skeptisk til og imot å forlenge åpningstiden på Vinmonopolet, som er en viktig institusjon. Statsråd Støres vyer til komiteen om at alkohol ikke er ordinær vare, og at alkoholbruk har en rekke skadevirkninger, er viktige poenger å ha med seg inn i denne debatten. I Kristelig Folkeparti har vi en solidarisk ruspolitikk. Vi ønsker å stå skulder ved skulder med dem som sliter, og at vi andre må ta hensyn til dem. Jeg tror at Vinmonopolet fungerer godt for majoriteten av befolkningen. Jeg tror det har gjort det i mange år. Det viser noe av oppslutningen om Vinmonopolets ordning. Jeg tror også at de fleste som ønsker seg en middag med alkohol, klarer å få den alkoholen inn i huset før middagen skal kjøpes, også med dagens åpningstider. Dette handler om hvorvidt vi skal ha en helhetlig alkoholpolitikk og ta på alvor de standpunktene komiteen har diskutert; at vi på sikt ønsker å redusere alkoholforbruket blant befolkningen. Da må vi se dette i et helhetlig bilde når det gjelder åpningstidene for Vinmonopolet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-23:
Jeg er veldig glad for statsrådens tydelige budskap når det gjelder å eventuelt åpne for vin i butikk, og den uro et slikt forslag skaper. Fra Kristelig Folkepartis side mener vi at et slikt forslag undergraver hele Vinmonopolets ordning. Statsråden sa i sitt innlegg at vi har mye god dokumentasjon på alkoholens skadevirkninger, og at man må se på formål og helhet. Ut fra statsrådens svar til representanten Kjønaas Kjos opplevde jeg at det var det at dette forslaget har kommet fra opposisjonen, og at man ikke har hatt vanlig lovhøring, som var utfordringen i forhold til Arbeiderpartiets forslag. Er det rett å tolke det slik – at det kan komme en lovendring senere som vil åpne for at Vinmonopolet får lengre åpningstid, eller vil det bli tatt andre hensyn av denne regjeringen, som står for en solidarisk alkohol politikk, slik at Arbeiderpartiets landsmøtevedtak ikke vil bli fulgt opp i denne salen?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-23:
Programmet er vedtatt for neste stortingsperiode, så jeg hadde ikke forventet at statsråden ville fremme noe lovendringsforslag før Stortinget trer fra hverandre 30. september. Men har statsråden som intensjon å endre åpningstidene for Vinmonopolet i retning av lengre åpningstider, med unntak av helligdagene – slik jeg ser forslaget? Er det en intensjon som statsråden har, med myndighet fra Arbeiderpartiets landsmøte?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-23:
Jeg har bare en kort merknad til spørsmålet fra representanten Håkon Haugli. Jeg skal unnskylde representanten Haugli, han er ny i komiteen. Da Kristelig Folkeparti hadde saksordføreren i forbindelse med behandlingen av regjeringens rusmelding, var det et tydelig budskap fra undertegnede at vår solidariske alkoholpolitikk ikke er til salgs ved et regjeringsskifte. Så enkelt og så vanskelig er det. Hvis representanten Haugli hørte på mitt innlegg, ga jeg honnør til representanten Kjersti Toppe for hennes innlegg, som var som musikk i mine ører – for å være i den kategorien. Jeg opplever at det er stort sprik mellom det innlegget som representanten Kjersti Toppe fra Senterpartiet holdt, og innlegget til representanten Sonja Mandt, som er saksordfører i denne saken. Så jeg tror at det også er sprik innad blant dagens regjeringskolleger når det gjelder dette spørsmålet. Verre enn det er det ikke.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-23:
Bilistene er med på å finansiere en stor del av veiutbyggingen i Norge. Det er svært viktig at bilistene kan ha tillit til bompengesystemet. Innkrevingen må være pålitelig og effektiv. Mest mulig penger må gå til vei og minst mulig til administrasjon. I Riksrevisjonens rapport, Dokument 3:5 for 2012–2013, ble det konkludert med at målet om lavest mulig kostnader ved innkreving av bompenger ikke har blitt oppnådd de senere årene. Riksrevisjonen peker også på at Samferdselsdepartementet har hatt en svært overordnet rolle. Det har i liten grad blitt gitt styringssignaler på dette området, og Riksrevisjonen peker dessuten på at det har vært svakheter ved Statens vegvesens oppfølging av bompengeselskapene. Regjeringen har tatt kritikken på alvor – det er bra. Og det er bra at departementet vil ta et tydeligere styrings- og oppfølgingsansvar. Men sentralt i Riksrevisjonens rapport var også dette med kostnader knyttet til manglende bruk av bombrikke. Manglende bruk av brikke i automatiserte anlegg medfører betydelige kostnader. Derfor er det nødvendig med tiltak for å sikre at flere trafikanter bruker brikke. Det er store tap som følge av at trafikanter ikke betaler sine passeringer. I 2011 utgjorde dette hele 172 mill. kr for selskapene. Kristelig Folkeparti mener at det lovforslaget som behandles her i dag, om obligatorisk bompengebrikke for alle kjøretøy over 3 500 kg, er et bra tiltak, og vi støtter forslaget. Det er et skritt i riktig retning, men samtidig har Kristelig Folkeparti flere ganger tidligere tatt til orde for at det bør være obligatorisk med brikke også på lettere kjøretøy. En innføring av en obligatorisk brikke for alle kjøretøy vil både kunne lette innkrevingen av bompenger fra trafikantene og få ned kostnadene for bompengeselskapene. Men i tillegg til dette vil det også kunne åpnes for at bompengeinnkrevingen i byene kan bli differensiert ut fra forurensing fra det enkelte kjøretøy. En slik utvidelse av påbudet til å gjelde alle kjøretøy krever selvsagt at man har fått på plass et godt system som ivaretar personvernet, og at det foreligger gode alternativer med sporfrie løsninger. Det viktige nå er at systemet forbedres. Det vil sikre at mer av bompengene faktisk går til ny vei. Vi vil minimere problemet med utenlandske sjåfører som ikke gjør opp for seg. Kristelig Folkeparti støtter derfor dette forslaget. Det er et skritt i riktig retning – vi venter på skritt nr. 2.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-04-23:
I mitt innlegg brukte jeg mye tid på byråkrati og unødvendig rapportering. Dette er også berørt, ganske mye faktisk, i stortingsmeldingen. Så mitt spørsmål er: Hva slags prosjekter er det regjeringen har for å få ned byråkratiet, og synes helseministeren at det hadde vært klokt med en uavhengig kommisjon, slik Venstre foreslår i salen i dag?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg tror presidenten skal ta det som et komplement for at vi er engasjert i debatten når han blir titulert som «pasient». Det er et uttrykk for at vi legger vekt på at det er den viktigste personen i helsetjenesten.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg mener at denne typen sak er et eksempel på at ting tas på alvor. Dette er en sak som nå er på fylkeslegens bord, og som tilsynsmyndighetene går inn i for å se på spørsmål knyttet til om lov om helsetjenester er fulgt på ordentlig måte. Det er en sak hvor sykehusledelsen viser til at det er en økning i antall slike barn som blir fulgt opp på Oslo universitetssykehus, på 10–11 pst. Hva skyldes det? Skyldes det at flere barn overlever og kan få oppfølging? Det er også blitt en kapasitetsutfordring. Jeg synes sykehusledelsen svarer på dette på sin måte. Jeg som helseminister kan i alle fall forsikre om at denne saken er det tatt tak i. Sykehuset følger saken opp. Tilsynsmyndighetene følger saken opp. De som har varslet og vært urolige for dette, har hatt et sted å gå. Dette er jo ikke en sak der vi snakker om pasientskade, -feil eller -død – og det skal vi være glade for – men en uromelding. Og at uromeldinger kan bli registrert, tatt opp og fulgt opp, er bra. Sånn skal det være.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Det skremmende er vel snarere at Klassekampen ikke gjengir meg helhetlig, for jeg står veldig inne for det. Og vi har lært fra den modellen å kunne legge ut disse kvalitetsindikatorene. Det som var mitt poeng, er at det som nå skjer i NHS, i det britiske helsevesenet, er at sykehusene skal åpne opp til 49 pst., legge ut sin kapasitet til private tilbydere og forsikringsselskaper. I den logikken som da inntrer, blir dette med kvalitet og hvordan man legger seg fram en del av det jeg litt spissformulert kaller en «basar», hvor man får et insentiv til å blankpolere indikatorer for å tiltrekke seg virksomhet også ut fra kommersielle prinsipper. Men selve ideen om at vi ut fra fritt sykehusvalg legger ut informasjon om ventetider på operasjoner, og også kan legge ut kvalitetsindikatorer innenfor den logikken vårt helsevesen opererer ut fra, er jeg tilhenger av, og jeg står selvfølgelig helt inne for det stortingsmeldingen her legger opp til.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jo, men svaret mitt tror jeg vil være langs de samme baner, noe som ikke overrasker representanten. Det er at å innføre en forsøksordning der man gjør det økonomisk tydelig at det skal føles om man krenker pasientsikkerheten, altså gjør feil, og at man kan måle på kvalitet i forhold til innsatsen, dvs. at bra kvalitet sånn sett også skal gi en økonomisk uttelling, jo er innenfor en logikk av sterke fellesskapssykehus. Det jeg opplever er den virkelige endringen i NHS-systemet, som under årene hvor Margaret Thatcher var ved makten, stort sett opererte med den samme logikken som vårt helsevesen, men som nå veldig klart legges om, er igjen dette med at det kommer sterke private innslag inn i NHS, kommersielle innslag, som endrer veldig mye av forutsetningene for det å legge ut slik informasjon. For da blir det ikke bare faktainformasjon til pasientene, men det blir også markedsføringsinformasjon fra sykehus som skal tjene penger.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Det er et veldig viktig spørsmål, og jeg berømmer representanten for å sette søkelyset på det. La meg bare ta noen av tiltakene. Det overordnede er jo at vi bl.a. får orden på IKT. Der er vi på vei. Vi har lagt fram en ambisiøs stortingsmelding om IKT i helsetjenesten, «Én innbygger – én journal». Vi skal ha en kjernejournal. Vi skal få kommunikasjon mellom fastlege, primærhelsetjeneste, kommunehelsetjeneste og sykehusene. Det er et stort arbeid, og det kommer forhåpentligvis – vi må følge det nøye – til å ta byråkratiet ned. Så har jeg igangsatt som ett av mine tiltak overfor sykehusene et prosjekt som følger opp intensjonene i det representanten foreslår. Vi går inn i et representativt antall sykehus og kartlegger rapportering. Er det overrapportering, dobbeltrapportering eller feilrapportering? Som representanten klokt sa: All rapportering har vel hatt en god hensikt i starten, men er i sum blitt for mye. Det gjør vi også i nær kontakt med de ansattes organisasjoner, og så får vi oppsummere det om kort tid, før sommeren, og håpe å kunne trekke konklusjoner. En egen kommisjon tror jeg sånn sett ikke vil være nødvendig i tillegg til de tiltakene jeg her har nevnt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Når det gjelder hovedsaken i dag, vil jeg for min del og på vegne av regjeringen si at jeg er tilfreds med den debatten vi har hatt om pasientsikkerhet, og med enigheten det er om de tiltakene vi har foreslått. Det er uenighet om vektingen av noen av tiltakene. Det tar vi med oss, og jeg velger å tolke det som at det er litt ulik tilnærming til samme ambisjon. Her får vi et godt grunnlag for å arbeide videre, særlig det arbeidet som har vært påpekt av flere, med å følge opp helsetjenesten som er i kommunene. Der gjenstår det mye arbeid, og det skal vi følge opp i samarbeid med dem. Så vil jeg si til representanten Sjøli at jeg ikke tror representanten skal legge til grunn at vi er tungnemme, eller at vi har problemer med å forstå. De spørsmålene som vi har tillatt oss å stille til forslaget om fritt behandlingsvalg, er ikke spørsmål som vi dikter opp politisk. Jeg har respekt for og tror Høyre fremmer disse forslagene fordi de genuint mener det er bra for pasientene, at det er bra for helsevesenet, og at det er bra for de fremtidige tilbud. Det legger jeg til grunn. Men det er jo ikke bare opposisjonen som stiller spørsmål ved hva denne ordningen innebærer. Det er det en lang rekke fagfolk som også gjør, fra helseøkonomer til de jeg møter på mange sykehus. De stiller spørsmål ved prioriteringsrekkefølgen. Hva vil være virkeligheten rundt den prioriteringen som i realiteten vil skje, når man kan oppsøke et privat tilbud for de enkelte lidelsene og skyver de mindre enkle nedover på listen? Hva er kostnadene ved alt dette? Det er meget uklart, og det forstår jeg også at Høyre er uklare på. Hva vil være konsekvensen for helsepersonell? Jeg tror helsepersonell trives godt i offentlige sykehus, men det er klart at når det etableres private tilbud, kan det skje ting med både lønn og arbeidsbetingelser, noe som vi ser på flere felt allerede, og som kan påvirke det. Situasjonen ved våre store sykehus er den at personell er en kritisk faktor på flere områder. Og hva er konsekvensen for det representanten Tove Karoline Knutsen sier om fordeling landet rundt? Hvilke deler av landet er det dette vil være aktuelt for? Det siste spørsmålet er: Skal man på en måte sette en strek og si «dagens tilbud»? Ofte sier man at alle gode krefter skal bidra, og det høres ut som en hyggelig dugnad i lokalsamfunnet, men det må jo være rett for andre å etablere seg og tilby tjenester for de avklarte rettighetene pasientene har fra sykehusene, og se det som et marked. Det er summen av alt dette som gjør at vi tillater oss å stille kritiske spørsmål til hva det vil gjøre med norsk helsevesen, med likeverdigheten i norsk helsevesen og med de offentlige sykehusenes stilling, som jo skal betale for alt dette.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Nå var jeg veldig innstilt på ikke å ta ordet, men jeg har en kommentar til akkurat det siste: Apropos å være tungnem osv., så kan jeg bare avkrefte representantens inntrykk, som han eventuelt måtte ha fått, av at vi er for et frislepp av etablering av private tilbydere. Det spørsmålet vi har reist, er hvorvidt denne godkjenningsordningen vi har i dag, er et egnet virkemiddel til det den skal være, nemlig å sikre kvalitet i alle helsetilbud i landet. Jeg registrerer at en del som etablerer et privat sykehus kommer og sier at her er godkjenningsstempelet fra departementet – vi er som alle andre. Men det jeg registrerer, er at vi har en lang rekke virkemidler til å kontrollere, føre tilsyn med og godkjenne sykehuspraksis i Norge. Og vi gjennomgår dette, vi sørger for å gjøre det slik at befolkningen kan være trygg. Så jeg tror – for å være litt spiss – det er dette som ligger representantens hjerte nærmest, nemlig et frislepp av private tilbud. Det kommer ikke som følge av handlinger fra oss; det måtte eventuelt være som følge av et annet flertall.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Det Arbeiderpartiet har foreslått denne helgen, er ikke en blåkopi av det Fremskrittspartiet har foreslått. Det jeg forklarer i mitt svar, er at vi ser på disse tiltakene ut fra en helhet, at enkelte endringer – små endringer hver for seg – satt sammen kan rokke ved helheten i det som er Vinmonopolets posisjon. Det er én av grunnene til at vi ikke følger opp forslaget. Ellers synes jeg representanten Mandt ga en veldig god forklaring på hvorfor det ikke er naturlig å endre denne typen regelverk på den måten som det her er lagt opp til fra representanten. Vi kommer til å få mange gode anledninger i denne salen – kanskje i denne perioden og helt sikkert i neste – til å diskutere alkoholomsetning og Vinmonopolets rolle. Da må vi gjøre det ut fra helheten når forslagene stilles.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg tror jeg skal svare kort på det: Det er ikke planlagt å fremme lovproposisjoner på dette området i denne perioden.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Når jeg skal arbeide videre som helse- og omsorgsminister etter valget, legger jeg til grunn – også her – å følge Arbeiderpartiets program, som så skal være innspill til det som skal bli regjeringens program. Det jeg kan si, er at jeg er enig i hovedintensjonen om å legge til rette for at Vinmonopolet fungerer i tråd med det livet folk lever, at det er et praktisk sted hvor man kan gå for å handle varer som er fullt lovlige i Norge – under de omstendighetene. Men alle slike tiltak må ses i en helhet. Arbeiderpartiets landsmøte har gitt uttrykk for sitt syn i disse enkeltspørsmålene. Men vi må også se på helheten, hvordan vinmonopolordningen for øvrig utvikler seg, andre forslag og det helhetlige alkoholpolitiske bildet. Jeg har som helseminister lagt vekt på at vi legger for lite vekt på alkohol når vi snakker om rus i det norske samfunn. Jeg tror vi trenger en bredere debatt om det. Derfor er jeg veldig opptatt av at Vinmonopolet, som har vist seg å være veldig suksessfullt for å holde dette forbruket på et lavt nivå – tross alt, til sammenligning for øvrig – blir hegnet om på alle måter.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg vil slutte meg til mange av refleksjonene til interpellanten og igjen si at dette er en viktig debatt. Jeg vil bare på regjeringens vegne si at det kan være uenigheter om ulike tiltak, men jeg vil egentlig si meg uenig i påstanden om at regjeringen ikke har vært opptatt av rehabilitering, at vi ikke ser betydningen av det. Tvert imot, det er vi veldig opptatt av, og jeg understreker igjen det jeg sa i mitt innlegg, at dette er et fagfelt i veldig faglig utvikling. Jeg kunne selv se på Sunnaas sykehus hvordan de nå bl.a. brukte IKT og telemedisin til å drive tilrettelegging av rehabilitering ute i kommunen for pasienter som reiser hjem fra denne veldig spesialiserte rehabiliteringen, hvor de får en type hjelp de ikke kunne drømme om bare for noen år siden. Hvordan vi legger til rette for at den type tilbud kan utvikle seg og bli stabilisert for brukere, er viktig. Jeg leste også dette oppslaget i VG, at noen hadde erfart det de kalte et hull i Samhandlingsreformen. Det er viktig at vi lærer av de erfaringene, men vi får ikke oppslag på de stedene hvor reformen virker, der det faktisk på grunnlag av avtaler mellom kommunene og sykehusene skjer en sømløs overgang og en oppfølging med en mye mer målrettet rehabilitering etter den enkeltes behov, som i dag skjer. Det er grunn til å feire og understreke det. Jeg tror at ideen med en sånn konsensuskonferanse er viktig for å skape en mest mulig felles plattform om hva vi snakker om. Her er det desto viktigere at vi klarer å holde kontakten med fagmiljøene og de ulike forvaltningsnivåene, slik at vi også kan se hvordan de som er finansiert fra ulike kilder, kan trekke i samme retning, slik at bruker, pasienten, ikke skal oppleve at hun eller han går over det skillet. Når det gjelder de to konkrete spørsmålene representanten stilte på slutten, vil jeg ta lite grann tid til å kunne svare på dem, så jeg kan opplyse meg ordentlig om det. Jeg kan ikke uten videre stå her og si at finansieringsordningene for fysioterapeuter i kommunene er grunnen til den negative utviklingen representanten hevder å se, men det er et godt formulert spørsmål, og jeg skal sørge for å komme tilbake og gi ordentlig svar på det.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg gir også gjerne representanten ros med tilbake i salen for det engasjementet. Jeg mener at det er et engasjement vi deler, og representanter for regjeringspartiene har gitt godt uttrykk for det i dag. Jeg vil også understreke betydningen av å møte brukerne, og den lille grønne pamfletten hun holdt opp, har jeg lest og sett, og jeg har møtt organisasjonen og lyttet til dem. Det er viktig å ta det med. Det er utfordringer igjen på rehabiliteringsfeltet, men jeg lar meg vel så mye inspirere av mulighetene, for det er det som er det mest fascinerende – å se hvordan god rehabilitering faktisk fullfører den innsatsen som er gjort i helsevesenet, eller at det gjennom god habilitering gjør det mulig å leve verdige liv. Så vil jeg også bare få lov til å si at når representanten Kjønaas Kjos sier at denne står på stedet hvil, er jeg uenig i det. Jeg mener det ikke reflekterer det som skjer rundt om i Helse-Norge. Det som skjer i samspillet mellom de ulike delene av Helse-Norge – de private, frivillige, ideelle – er en betydelig utvikling, men det er utfordringer og vi tar tak i dem. Så stilte representanten Sjøli et par spørsmål til meg. La meg prøve å gi skissemessige svar: Det var bl.a. spørsmål om helseregistre og om det kommer et eget på rehabiliteringsfeltet. Det vil jeg ikke utelukke. Ideen med disse er jo at de kommer nedenfra og er forankret i tjenesten. Vi ser nå at det kommer helseregistre på enkelte sykdommer som har sterkt rehabiliteringsinnslag – ryggmargssykdommer, f.eks., og KOLS. Vi kan se flere slike. Helsedirektoratet har gitt oppdraget til de regionale helseforetakene om at slike registre blir etablert og kommer i landsomfattende drift. Så det kan godt hende at det blir et utfall. Når det gjelder fysioterapeuter, er den tilbakemeldingen jeg får, at kommunene har tatt dette på alvor, og at denne finansieringsordningen har bidratt til at de gjør det. Det kommunale skulle utgjøre om lag 40 pst. av fysioterapeutenes lønn. Det gjør det nå, og antallet deltidshjemler reduseres – kommunene tar større grep. Det betyr ikke at vi er i mål på det området, men det finnes en lang rekke av disse viktige helsefagarbeiderne som må trekkes inn og engasjeres av kommunene for å oppfylle sitt oppdrag. Ergoterapeutene og en lang rekke av dem som driver med habilitering og rehabilitering i praksis, må vi engasjere. Så til sist til representanten Hjemdal: Kan vi utnytte all tilgjengelig kapasitet? Dette er jo av de spørsmålene hvor det for en statsråd til slutt må være et spørsmål om at vi skal gjøre så mye vi kan, innenfor de ressursene vi har anledning til å mobilisere. Men det er ikke slik i vårt helsevesen at vi på dette området, som på andre, har en blankofullmakt til å kunne utnytte alt. Det må stilles krav til kvalitet, det må settes opp mot behovet, og det må settes opp en prioritering med hensyn til hvordan vi disponerer våre totale ressurser. Skal ungdom høres? Ja, når vi lager slike konferanser om konsensus og nettverk, skal selvfølgelig ungdom og deres behov tas med. Ungdom skal også få en stemme ved de anledningene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg skal ikke forlenge dette med annet enn å si at behovet for kompetanse er viktig. Jeg opplever at vi har et helsevesen som vektlegger det i økende grad, og setter det i sammenheng med økt kvalitet i behandlingen. Dette med barn og pårørende er noe vi har tatt opp i meldingen Morgendagens omsorg. Bare for å gjøre den referansen som noen ganger blir litt misforstått i norsk debatt: Trykket på omsorgstjenestene de siste årene har faktisk ikke kommet fra dem over 67, men fra dem under. Dette er også en del av det, og det er klart at da kommer vi inn i andre pårørendekonstellasjoner enn vi gjør med våre aller eldste. Når det gjelder dette med forskning, tror jeg jeg må sette meg litt mer inn i det. Dette er en sykdom som rammer over hele verden, slik at hvis man skal danne seg et bilde av forskningsinnsatsen og hva vi eventuelt kan bidra med der, tror jeg vi skal betjene oss av Kunnskapssenterets mulighet til å kartlegge hva som foregår. At det foregår forskning i Sverige, er viktig – jeg utelukker ikke at det også foregår noe forskning i Norge. Fordelen med Kunnskapssenteret er at det raskt kan kartlegge hva som pågår, hva som eventuelt er relevant for norske miljøer, og om de har en kompetanse som kan gjøre at man kan gjøre større fremskritt på dette feltet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Representanten Per Arne Olsen sa at han hadde gjort seg sine tanker da han så dette spørsmålet fremmet som interpellasjon, og jeg skjønner hva han tenker. Jeg går ut ifra at det går litt i retning av om vi skal behandle sykdom etter sykdom i åpen sal. Men jeg synes at denne debatten har vist at interpellanten fortjener honnør, fordi det har vært en debatt om de sidene som det er relevant å debattere her, nemlig om hvordan vi legger til rette for at mennesker med denne alvorlige sykdommen som ut fra et omsorgsbehov føyer seg i inn mange av de andre omsorgsoppgavene som helse- og omsorgstjenesten er satt til å ivareta. Det er derfor det ikke er en egen ALS-veileder, men det er veiledere som omhandler flere av de sidene som den typiske ALS-pasienten møter. Jeg er enig med representanten Sjøli som sier at vi kommer tilbake igjen til mange av disse spørsmålene når vi skal debattere omsorgsmeldingen. Jeg tror at vi også der får anledning til å debattere noe av det som representanten Reiten var opptatt av, nemlig hvordan vi møter de pårørende og de som avlaster vårt samfunn på en utrolig måte ved sin innsats. I omsorgsmeldingen har vi gått inn på det i ganske stor detalj. Vi har bl.a. beskrevet hva dette betyr samlet sett – om vi kan driste oss til å bruke et begrep som «verdiskapning», noe jeg vegrer meg litt for, fordi man da tenker dette inn i en formell sektor, mens det jo er i den uformelle sektoren. Vi tar også opp spørsmålet om hvordan vi kan videreutvikle ordninger for de pårørende, slik at de faktisk kan være pårørende og yte omsorg og kombinere det med andre av livets faser. Da har vi spørsmål om permisjoner, kompensasjonsordninger og den typen spørsmål. Jeg tror omsorgsmeldingen, som vi får behandlet senere i vår, er et fint videre skritt på det som interpellanten har invitert oss til i dag, og som jeg igjen vil takke henne for.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Det var representanten Per Arne Olsens innlegg som fikk meg til å tegne meg igjen. Jeg mener det i denne debatten er viktig at vi finner en balanse mellom det å ta feilbehandling på dypt alvor og på den annen side å erkjenne at det skjer veldig mye bra i norske helsetjenester, og at folk har god grunn til å være trygge. Jeg synes ikke representanten Olsen helt fant den balansen, han tegnet et veldig mørkt bilde av norske helsetjenester – et bilde som er galt. I tillegg bagatelliserer han risikoen for overbehandling. I merknadene viser flertallet til undersøkelser fra USA som tyder på at 30 pst. av alle helseutgifter der skyldes overbehandling. Overbehandling øker helseutgiftene, men kan i verste fall også være helseskadelig for pasienten. Vi må ha et bevisst forhold både til underforbruk, feilbehandling og overforbruk. Arbeiderpartiet mener at kunnskapen fra USA er direkte relevant i diskusjonen om kommersialisering av norske sykehus. Det er grunn til å tro at overbehandling blir et større problem jo større innslag man får av profittdrevne helsesystemer, der helsetilbyderne har egeninteresse av å gi pasienten mye behandling. Risiko for overbehandling er nok et argument mot kommersialisering av norske helsetjenester. Først og fremst er god kvalitet viktig for pasienten. Samtidig kan god kvalitet også være god økonomi, dette gjelder også i helse- og omsorgstjenesten. Medisinske skader, feildiagnoser, sykehusinfeksjoner, unødvendige komplikasjoner, re-operasjoner og dårlige arbeidsprosesser må tas på alvor fordi det handler om pasienter, men også fordi det kan være store kostnadsdrivere. Hver sykehusinfeksjon medfører i snitt fire dagers forlenget sykehusopphold. Til slutt: En helse- og omsorgstjeneste av god kvalitet handler om kvaliteten på hvert enkelt tiltak, men også om en helhet som bidrar til flest mulig leveår med god helse. Fredag kom stortingsmeldingen om morgendagens omsorg, og folkehelsemeldingen er varslet førstkommende fredag. Disse to meldingene og den vi behandler i dag, legger til sammen grunnlaget for en videreutvikling av velferdsstaten basert på solide fellesskapsløsninger. I motsetning til representanten Sjøli vil jeg gjerne høre den tonesatte versjonen av Tove Karoline Knutsens innlegg, og jeg spår at den blir en hit den 9. september.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Representanten Kjønaas Kjos sa i sitt innlegg at Fremskrittspartiet egentlig er imot vinmonopolordningen. Nylig vedtok Venstres landsmøte forslag om vin i butikk, som i praksis innebærer en avvikling av Vinmonopolet. Vin utgjør 85 pst. av polets totale omsetning. Vi har i dag 270 utsalg og 12 600 ulike varer – og kompetente medarbeidere som gir gode råd. Men Vinmonopolet ble ikke etablert for å gi best mulig tilgjengelighet. Tvert imot: Vinmonopolet ble etablert som et sosialpolitisk verktøy for å redusere den elendigheten som følger i kjølvannet av overdreven bruk av alkohol. Jeg vil benytte anledningen til å få litt klarhet i hva som egentlig er opposisjonens vinmonopolpolitikk. Jeg er først og fremst nysgjerrig på hva Høyre mener i spørsmålet om vin i butikk. Representanten Hjemdal holdt et godt innlegg, men sier jo det stikk motsatte av det hennes foretrukne samarbeidspartnere sier i alkoholpolitikken. Da må spørsmålene bli: Hvilke krav vil Kristelig Folkeparti stille i alkoholpolitikken for å kunne regjere sammen med Venstre og Fremskrittspartiet? Er ikke realiteten at vinmonopolordningen faktisk er av de ting som ligger i potten ved høstens stortingsvalg? Det tror jeg.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
På NRK Puls i går kunne vi følge Thor Kristian Fosstveit. Han ble lungetransplantert etter ett års ventetid. Etter at han ble lungesyk i 2008, hadde han hyppige lungebetennelser, ofte en gang hver måned. Hver gang måtte han på sykehus. Det var fantastisk å følge operasjonen og se den kvaliteten vi har i norsk helsevesen. Men han var ikke ferdig etter operasjonen. Etterpå ventet en lang opptreningsperiode. Da fikk han hjelp fra det norske helsevesenet. Jeg satt helt fengslet foran tv-en da vi kunne følge denne prosessen. Det er imponerende å se den kvaliteten vi har på norske sykehus. Det å se at lungene fyltes av luft ved hjelp av kyndige hender – fra topp fagfolk i verdensklasse – var vakkert. Det andre jeg tenker på, er at når en trenger hjelp, spør vi ikke om forsikring eller personlig økonomi. Dette er fellesskapets måte å ta ansvar for hverandre på. Jeg synes det er oppsiktsvekkende og skuffende at ikke opposisjonen anerkjenner dette, og at man ikke engang kan bli med på de innledende merknadene i innstillingen, der det står at flertallet mener Norge har gode helse- og omsorgstjenester takket være sterke fellesskapsløsninger. For ikke lenge siden besøkte jeg Sykehuset Levanger, som nettopp har åpnet en ny intensivavdeling i norgesklasse. Det er en stor investeringsvilje i norske sykehus fordi de nå får beholde overskudd og bruke det til investeringer der de ser behov. Det henger jo ikke sammen med det bildet Fremskrittspartiet prøver å male også i denne debatten, hvor man påstår at denne regjeringen ikke lytter til fagfolk. Vi ser økt investering, vi ser økt kvalitet, vi ser tydeligere styring, og det gir oss alle sammen økt trygghet. Vi har mange uheldige hendelser – 1 000 dødsfall og mange skader. Åpenhet om dette er viktig, fordi det angår oss alle. Statsråden er godt i gang i det jeg vil si er et imponerende tempo. Per Arne Olsen prøver fra denne talerstol å forsøke å latterliggjøre de styringsverktøyene vi har. Det er ikke særlig imponerende. Han påstår at han er opptatt av handling – men hva slags handling? Det tydeligste skillet vi ser mellom de rød-grønne og høyrepartiene, er jo ønsket fra høyresiden om å flytte penger fra det offentlige helsevesenet over til private aktører. Det vil også føre til at kompetanse flyttes over til private.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Det er lett å si seg enig ut fra de eksemplene som Per Arne Olsen bruker, men forskjellen er at vi bruker dette for å styrke norsk helsevesen, mens Per Arne Olsen og Fremskrittspartiet bruker dette som eksempler på hvorfor man vil plukke bort vesentlige sider ved den norske modellen – det er den store forskjellen. Representanten Sjøli mente at Tove Karoline Knutsen burde finne fram gitaren og tonesette sitt budskap. Her er det ikke nok med gitar, her må vi fram med basun. For det første deler ikke høyresiden de rød-grønnes mål om at tjenestene skal ha god kvalitet, være tilgjengelige innen forsvarlig ventetid, og at tilbudene skal nå ut til alle uavhengig av sosial bakgrunn og bosted. For det andre fremmer de forslag som vil suge midler og kompetanse fra de offentlige sykehusene og føre dem over til det private. Midlene vil flyttes over, og hvor skal personalet komme fra? Jo, det vil være folk som i dag jobber i det offentlige helsevesenet. For det tredje: Når vi kobler dette sammen med høyresidens forslag om skattekutt og en modell for kommuneøkonomi, da er det såpass alvorlig at vi må si fra. Det gir ikke folk mer trygghet. Det gir ikke frihet for alle. Det gir først og fremst frihet for de ressurssterke. Det hadde vært greit om høyresiden var ærlig på at det er det den faktisk ønsker: Økte forskjeller og først og fremst frihet for de få ressurssterke.
Karin Yrvin (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Da undertegnede og representanten Per Arne Olsen hadde samråd med brukerorganisasjonene innen psykisk helse, fortalte en av deltagerne om sin erfaring. Han hadde vært i psykose og beskrev det som noe som for ham var en åndelig opplevelse, hvor han følte tette bånd til naturen. Det han ble møtt med, var et helsevesen med tvang og medisiner. Det ble feil for ham. Han er en av brukerne innenfor psykisk helsevern som har stilt seg bak et opprop for medisinfrie tilbud. Han vil ha større brukermedvirkning i behandlingen. Faktisk har mange av våre møter med dem som er sårbare for sykdom, vært preget av historier hvor de ønsker økt innflytelse på hvordan de skal leve med sin egen tilstand, og hvordan de skal behandles. Noe av det de tar opp, er ønsket om å bli behandlet med verdighet. Meldingen fastslår målet regjeringen har for å utvikle en mer brukerorientert helse- og omsorgstjeneste. Behovet hos pasienter, brukere og pårørende skal være utgangspunkt for beslutninger og tiltak. Brukerne skal bli ivaretatt, sett og hørt. Dette må bli mer enn bare ord – og det vet jeg det er for helseministeren. Helse- og omsorgsdepartementet har lagt grunnlag for en aktiv brukerrolle på begge nivåer i tjenestene gjennom lover, meldinger, veiledere, oppdragsdokumenter og retningslinjer. I meldingen er det lagt vekt på en mer aktiv pasient- og brukerrolle som et sentralt element i kvalitetsarbeidet. Det innebærer at det skal tilrettelegges for at bruker/pasient kan ta et aktivt grep om egen tilfriskningsprosess og egen livssituasjon. Dette igjen forutsetter at bruker og behandler inngår i et likeverdig samarbeid hvor brukerens verdier, erfaringer og profesjonell kunnskap går hånd i hånd. En slik endring krever omstilling og opplæring i nye arbeidsformer, også gjennom tilskudd til bl.a. brukerorganisasjoner, selvhjelp og Verktøykassa for brukermedvirkning. Med disse tiltakene bidrar regjeringen til å styrke brukerperspektivet på det psykiske helsevernområdet. Selv om mye har blitt bedret, er vi ikke i mål. Mens brukermedvirkning på systemnivå er godt etablert, er det en lang vei å gå før brukerne alltid får medvirke reelt på individnivå i møte med tjenestene. Det er de historiene vi hører. Det konkrete arbeidet for å endre dette og dermed bedre kvaliteten i tjenesten må skje ute i virksomhetene. Systematisk kvalitetsarbeid er et ansvar for ledere på alle nivåer i tjenestene, og det er bra at statsråden har gitt tydelige styringssignaler til de regionale helseforetakene om dette. Slik oppnår en verdighet og medvirkning og større grad av pasientsikkerhet innen psykisk helsevern.