Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2007-12-05:
Jeg må først si at jeg reagerte ganske sterkt på både Høyres og Venstres svar på de spørsmål vi stilte dem om bistand til Latin-Amerika. Det er en mindretallsmerknad i innstillingen som går mot bistand til Latin-Amerika fordi den visstnok ikke er fattigdomsorientert, men politisk orientert. Da må jeg spørre: Hva er forskjellen? I juni var jeg i Lima i Peru. Jeg var der for å fortelle kvinnelige politikere fra seks land i Andesområdet om norsk likestillingspolitikk. Jeg fortalte dem om barnehager, om betalt svangerskapspermisjon, om fedre som leverte barn i skole og barnehage, om helsesystemet vårt, om skolepolitikken, om likestillingskvotering og om skoleringsopplegg for kvinner. Det var dødsstille i salen. Flere jenter tok ordet etterpå med tårer i øynene og sa at dette ante de ingenting om – de visste ikke at det var slik i Norge, eller i Vest-Europa. Flere har i ettertid bedt om «Kvinner kan»-kurs. Jeg nevner dette fordi en viktig del av vår utviklingspolitikk er overføring av kompetanse og formidling av kultur og verdier. Utjamning, velferdsstat og likestilling er, i tillegg til godt styresett og næringsutvikling, viktige forutsetninger for utvikling, vekst og fattigdomsbekjempelse – det være seg i Latin-Amerika eller i Afrika sør for Sahara. Derfor er «Kvinner kan»-kurs, og for den saks skyld oppsetning av «Et dukkehjem» i Beijing, måter å kommunisere norske verdier på. Formidling av verdier som demokrati, menneskerettigheter og likestilling er også viktige bidrag i vårt internasjonale kulturarbeid, så vel som i vårt utviklingsarbeid. Jeg har også lyst til å nevne fiskeriforvaltningsregimet i Namibia, som er bygd opp av norsk kompetanse, uten de helt store pengeoverføringene, for å sikre en positiv utvikling i et nytt og skjørt utviklingsland. Da NORAD i forrige uke presenterte sin resultatrapport, ble det understreket at bistand bare er et instrument, et fleksibelt verktøy som aldri kan ses i et vakuum. Bistand må ses som en integrert del av vår utviklingspolitikk, vår utenrikspolitikk – ja sågar vår sikkerhetspolitikk. Det er viktig at vi er opptatt av effekten av bistand, at bistand skal bidra til fattige menneskers og fattige staters utvikling. For sju år siden undertegnet verdens ledere, bl.a. vår statsminister, tusenårsmålene. Norge har påtatt seg et særskilt ansvar for mødrehelse og barnehelse – sikre at barn lever opp, få ned barnedødeligheten. Skal vi komme i mål med det mest ambisiøse, nemlig å halvere fattigdommen, må verdenssamfunnet forsterke sin innsats, særlig i Afrika, ved målrettet bistand, men også ved en kombinasjon av bistand og handel. Et av de viktigste tiltakene i budsjettet for neste år er «Aid for Trade»-programmet – utvikle produksjon og infrastruktur for å bidra til at de fattigste landene faktisk har noe å selge. En enstemmig komite legger vekt på at miljø og klima skal være satsingsområde i utviklingspolitikken. Vi mener det er viktig med en videre opptrapping. Vi snakker om å ta vare på biologisk mangfold, bærekraftig forvaltning av naturressurser, retten til rent vann og bedrede sanitære forhold. Det er også viktig at vi gjør vårt for å nå det internasjonale målet om en kraftig reduksjon i tapet av biologisk mangfold innen 2010. Når regjeringspartiene i innstillingen, med støtte fra Kristelig Folkeparti og Venstre, går inn for å omfordele 35 mill. kr til frivillige organisasjoner, har vi også lagt føringer på den bevilgingen, i den forstand at vi sier at den i hovedsak bør benyttes i tråd med handlingsplanen for miljørettet utviklingssamarbeid. I går gikk Iran-forsker Bjørn Olav Utvik ut i Dagbladet og kritiserte Utlendingsnemnda for å ha et glansbilde av Iran. Det håper jeg virkelige ikke de har, jeg tror det heller ikke. Begrunnelsen var en del avgjørelser om asyl, eller snarere mot asyl, for kvinner fra Iran. Komiteen har i innstillingen en enstemmig merknad der vi sier at det bør opprettes en stilling som utlendingsattaché i Teheran. Vi mener også at dette bør Utenriksdepartementet og Arbeids- og inkluderingsdepartementet samarbeide om å få til, vel vitende om, som utenriksministeren nettopp fortalte, at det er Regjeringen som bestemmer hva slags stillinger som er i ambassader og konsulater rundt omkring. Men det er da et velment råd fra en samlet komite.