Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-04-14:
Vi skal nå behandle to representantforslag som begge handler om trafikksikkerhet og planer for den. Det er et representantforslag fra Fremskrittspartiet om konkrete tiltak for å bedre sikkerheten på veinettet, og et representantforslag fra Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre om kamp mot trafikkdøden. I representantforslaget fra Fremskrittspartiet fremmes det forslag om at regjeringen før sommeren 2011 skal legge fram en sak med tiltak for å bedre sikkerheten på veinettet, og i representantforslaget fra Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre fremmes det forslag om at regjeringen skal fremme en handlingsplan om trafikksikkerhet på vei. Komiteen har valgt å behandle disse to representantforslagene i samme innstilling, fordi de i stor grad handler om det samme. 1,3 millioner mennesker drepes hvert år i trafikken på verdensbasis, og internasjonalt er det et stort folkehelseproblem. I dag er trafikkulykker nummer ni på listen over dødsårsaker i verden, og i løpet av få år vil de klatre opp til femteplass. I mai i år lanserer FN sitt tiår for trafikksikkerhet. Da er vi heldigere stilt her i Norge, som faktisk er ett av de mest trafikksikre landene i verden. I fjor ble 210 mennesker drept i trafikken i Norge, og det er det laveste tallet siden 1954. Trafikksikkerhet er et tema som opptar hele transportkomiteen, men i behandlingen av disse representantforslagene har vi havnet på ulik konklusjon. Derfor fremmes en todelt tilråding fra komiteen, der I fremmes av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet og omhandler representantforslaget fra Fremskrittspartiet, og det foreslås at dette ikke vedtas. II fremmes av Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti og lyder: «Stortinget ber regjeringen om å fremme en handlingsplan om trafikksikkerhet på vei.» Jeg regner med at representanter fra flertallet i komiteen vil begrunne sine synspunkter senere i debatten, og at de kommer til å gjøre det på en mye bedre måte enn jeg ville gjort. Derfor vil jeg på vegne av mindretallet i komiteen, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, kort begrunne vårt standpunkt. I 2010 ble altså 210 personer drept i trafikken i Norge. Selv om dette er det laveste tallet siden 1954, er det selvfølgelig altfor høyt, og antall drepte og skadde i trafikken representerer et betydelig samfunnsproblem også i Norge. Stortinget behandlet Nasjonal transportplan, St.meld. nr. 16 for 2008–2009, og ga derigjennom tilslutning til konkrete etappemål om å redusere antall drepte og hardt skadde i veitrafikken med minst en tredjedel innen 2020. NTP skisserte også en strategi for hvordan etappemålet skal nås. Regjeringen følger opp disse målene og konkretiserer strategiene gjennom Nasjonal tiltaksplan for trafikksikkerhet på veg 2010–2013, og i Statens vegvesens Handlingsprogram for 2010–2013 inngår det detaljerte lister over hvor og når det skal gjennomføres trafikksikkerhetsinvesteringer. Nasjonal transportplan 2010–2019 inneholder også en plan for finansiering av trafikksikkerhetstiltak, og dette behandles også i de årlige budsjettene. Trafikksikkerhetsinvesteringene på vei ble doblet i 2009, og i forhold til forrige nasjonale transportplan er det lagt opp til å øke den årlige innsatsen ytterligere med 50 pst. innen 2020. Slik vi ser det, er det Stortingets oppgave å sette mål, bevilge penger og avklare politisk utfordrende spørsmål og strategier for hvordan trafikksikkerhetsarbeidet skal drives. På handlingsplannivå må det være faglige vurderinger som bestemmer hvilke tiltak som skal iverksettes, hvordan det skal prioriteres for å nå målene som Stortinget har satt innenfor de rammene som Stortinget har bestemt. På trafikksikkerhetsområdet finnes det mye forskning og kunnskap om hva som virker, og dette må selvfølgelig hensyntas av fagmyndighetene. Den 10. mars diskuterte vi trafikksikkerhetsutfordringer i en interpellasjonsdebatt. Jeg reiste en interpellasjon for å få opp en diskusjon om de politisk utfordrende områdene og tiltakene som vi bør diskutere og avklare politisk for ytterligere å redusere antall hardt skadde og drepte i trafikken, i lys av nullvisjonen. I ettertid registrerer jeg at disse utfordringene i liten grad ble diskutert av opposisjonspartiene. I dag kan vi glede oss over nyheten om at ingen unger omkom som passasjer i bil i fjor, noe som trolig er første gang siden 1970. Dette er et resultat av at vi har tatt hensyn til forskning og vedtatt lover og forskrifter i henhold til hva forskning sier. Først vedtok man i Stortinget et krav om bruk av bilbelte, dette var i utgangspunktet ikke et spesielt populært krav, og så krav om sikring av barn i bil. I dag er alle enige om at dette selvfølgelig var helt rett å gjøre. Det er slike diskusjoner og avklaringer som hører hjemme i Stortinget. Tiltakene for å følge opp dette tilligger regjering og fagmyndigheter. På vegne av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet vil jeg ta opp vårt forslag som ligger i innstillingen.