Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Fremskrittspartiet ønsker å premiere innsats og arbeidsvilje. Lavere skatter og avgifter er, sammen med et mer fleksibelt arbeidsliv, de beste virkemidlene for å få et effektivt og velfungerende arbeidsmarked. Vi ønsker et effektivt og sosialt sikkerhetsnett for dem som ikke har mulighet til å leve av egen inntekt, men vi må alltid ha et system som sørger for at det alltid vil lønne seg å arbeide fremfor å motta offentlige ytelser. Dette mener jeg er et godt utgangspunkt for å vurdere eventuelle endringer i permitteringsreglene. Hensynet til den enkelte arbeidstaker, men også til virksomheten og ikke minst til hva som tjener økonomien på en best mulig måte, skal og bør ligge til grunn for eventuelle endringer. Jeg skal ikke gå inn på hva jeg mener er den egentlige grunnen til at Arbeiderpartiet har fremmet dette forslaget her i dag, men jeg kan jo antyde at det har lite med situasjonen på arbeidsmarkedet å gjøre. Det ligger mye nærmere populistisk overbudspolitikk, noe vi også fikk signaler om i foregående innlegg fra representanten Dag Terje Andersen. Vi må huske at kostnadene ved permitteringer er delt mellom arbeidsgiver, arbeidstaker og staten. For det første har arbeidsgiver lønnsplikt, og etter dette betaler folketrygden dagpenger. Men vi må også huske på de videre økonomiske konsekvensene. De positive konsekvensene av permitteringsregelverket er godt kjent og hele grunnlaget for at vi i det hele tatt har det, nemlig at for enkelte konjunkturutsatte virksomheter vil permitteringer være det eneste virkemidlet som sikrer langvarig arbeidskraft og stabilitet for bedriftene. Det vil også være en av flere tråder i det sosiale sikkerhetsnettet for arbeidstakeren, og det vil sikre et mer smidig arbeidsmarked. Samtidig må vi se på de skjulte kostnadene, for det er skjulte kostnader. Selv om de i mange tilfeller ikke er store nok til å oppveie de positive effektene, må vi alltid ta hensyn til dem også. For generøse permitteringsregler virker innlåsende på arbeidskraften. Det vil motvirke omstilling, da permitterte normalt er lite aktive arbeidssøkere. Vi snakker da om ansatte som kunne benytte sin arbeidskraft, sine kunnskaper i andre bedrifter, men de blir låst inne. Vi kan si det på en annen måte: De som blir permittert, kan finne på å sitte og vente på at firmaet får en ny kontrakt, i stedet for å prøve å finne seg et nytt arbeid. På denne måten passiviserer vi mennesker, noe vi alle vet ikke er bra. Med andre ord er for gode permitteringsregler en oppskrift for å holde folk ute av arbeidslivet, vil sørge for at de blir mindre attraktive i ny jobb, og vil øke kostnadene for alle parter. Jeg er opptatt av at personer som blir arbeidsledige, raskt skal finne arbeid, slik at færrest mulig opplever lange perioder som permittert. Det samlede inntrykk man får når partene i arbeidslivet, alle fagorgan, uttaler seg, er at det ikke er noe sterkt behov for enda flere endringer i permitteringsregelverket nå. Som kjent blir regelverket løpende justert ved behov, noe regjeringen og arbeidsminister Robert Eriksson har vist tidligere. Man følger situasjonen for å sørge for at vi har et permitteringsregelverk og annet regelverk som er godt tilpasset den situasjonen man er i. Det var også derfor regjeringen gjorde endringer i permitteringsregelverket for ikke lenge siden for å få det tilpasset den situasjonen vi til enhver tid er i. Arbeidsmarkedet og permitteringsregelverket er altfor viktig til at man skal drive overbudspolitikk, noe som ikke gagner samfunnet.