Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2011-12-20:
På høstsesjonens siste dag – det er jo vinter og snart jul – skal vi vedta nysalderingen for 2011. Det er en arena som et bredt flertall i finanskomiteen legger til grunn ikke skal være en omkamp knyttet til alternative statsbudsjetter, heller ikke til et revidert budsjett. Det er mer en teknisk justering av budsjettet, hvor det gjøres rede for vedtatte og foreslåtte endringer i statsbudsjettet gjennom året og for endringer i anslagene for skatter og avgifter. På noen områder er tallene som følge av dette selvfølgelig endret siden Stortinget behandlet budsjettet for knapt ett år siden. I hovedsak reflekterer salderingen et par forhold, men spesielt at norsk økonomi så langt har greid seg bra gjennom 2011. Men situasjonen kan snu raskt. Stoda internasjonalt er bekymringsfull. Det får allerede konsekvenser her hjemme. Flere bransjer melder allerede om at forholdene på eksportmarkedene har blitt vanskeligere den siste tiden, og finansministeren har sagt at vi må regne med at utviklingen i fastlandsøkonomien nå vil bli noe svakere enn det som ble lagt til grunn i nasjonalbudsjettet for 2012. Statistisk sentralbyrå har også justert ned sine vekstanslag. Likevel, 2011 under ett: Det har gått bedre enn ventet. Særlig har skattene fra næringslivet steget til et rekordhøyt nivå. Inntektsøkningen kommer gjennom et uendret skattenivå. Til tross for at man har det mange mener er altfor høye skatter i dette landet, har man klart å komme opp med en betydelig inntektsøkning. Bedriftene går rett og slett bedre enn forventet. Det er bra. Men fordi usikkerheten er stor, kan inntektene forsvinne like lett som de kom. Det er hovedgrunnen til at jeg mener at det er lite lurt å omsette inntektsøkninger til nye, varige utgifter. Så registrerer jeg at det er spesielt ett parti som i innstillingen bruker en bedret økonomisk situasjon som bevis for at deres økonomiske politikk også ville vært godt innenfor handlingsregelen og ansvarlig. Det er en forståelse jeg oppfatter at de står ganske alene om, for, ærlig talt, det er ikke når man sitter med fasiten at man skal bedømmes på sin evne til å styre. Det kan hvem som helst klare. Det som er krevende, er å klare å holde igjen når vi ikke vet hvordan det økonomiske terrenget ser ut når man skal ta høyde for ulike mulige virkninger. Det er ingen kunst å tippe hvilken utvikling som har vært, men atskillig mer krevende å si hvordan ting skal bli, basert på best mulig faglig anslag på tidspunktet. En trygg norsk økonomi handler om å lage budsjetter basert nettopp på disse anslagene i en veldig uforutsigbar verden. Det handler om å prioritere ting opp mot hverandre og velge ut det man mener er viktigst. Det handler om å ha politikere som tør ta belastningen og trykket ved å si nei til en rekke ting når man lager budsjett. Det handler ikke, som enkelte tar til orde for, om den ene milliarden fra eller til, men, etter min mening, om å følge en krittstrek som vi har tegnet opp – det vi kaller handlingsregelen – ved budsjettvedtakene, ikke i etterkant. Denne regelen er selvpålagt. Det er et bredt flertall i Stortinget som står bak den. Det handler om tillitsforhold mellom markedet, andre politikere og andre land, om de mener vi har evne til å si det vi skal gjøre. Derfor er jeg kritisk når f.eks. Fremskrittspartiet foreslår å stryke 17 mrd. kr i bompengegjeld med et pennestrøk gjennom vedtak her i dag. Det får ikke flertall. Jeg mener at tillit tar lang tid å bygge opp i den økonomiske politikken, men kort tid å rive ned. Derfor vil jeg advare mot den typen vedtak. Så har Høyre og Fremskrittspartiet i merknads form uttrykt bekymring over avvikende beløp når det gjelder budsjettet og nysalderingen. Det er en bekymring jeg langt på vei deler, men jeg har tre kommentarer til det. For det første: Det vil alltid være usikkerhet knyttet til anslag innen den økonomiske utviklingen, herunder også utviklingen i skatter og avgifter. Det vi nå ser skje fra dag til dag i internasjonal økonomi, understreker denne usikkerheten. For det andre: Sammenlikner vi Norge med andre land rent budsjetteknisk, er de norske skatteanslagene ikke spesielt avvikende. For det tredje: Finansministeren har varslet, og har allerede igangsatt, et arbeid. Man satte ned et utvalg i mai som skal se på de modellene vi bruker for å beregne – enda bedre – anslag som peker framover i den økonomiske politikken. Utvalget adresserer nettopp det vi alle er opptatt av, å sikre et best mulig faglig grunnlag, slik at ikke vi politikere må prøve å lage oss egne anslag når vi skal utarbeide både budsjetter som landet skal styres ut fra, og de alternative budsjettene som opposisjonen legger fram. Til slutt vil jeg takke finanskomiteen for godt samarbeid gjennom et krevende halvår, og med det legger jeg fram innstillingen og ønsker alle en god jul og et godt nyttår.