Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2008-11-27:
Jeg vil vie mitt innlegg først og fremst til Regjeringas kommuneopplegg, og jeg skal innledningsvis kortfattet beskrive Regjeringas budsjettforslag overfor kommunesektoren. Jeg vil si det slik: Det blir mer av mye, og mer skal det bli. Det blir mer penger – 4,7 milliarder kr i frie inntekter og 8,4 milliarder kr i samlet realvekst. I tillegg legges det til grunn at kommunesektoren får ca. 13 milliarder kr i lønns- og priskompensasjon. I 2009 passerer sektoren for første gang 300 milliarder kr. Det blir mer penger fra staten for å bidra til økt vedlikehold og nybygging innenfor skolesektoren. Også svømmehaller inngår i rentekompensasjonsordningen. Slik skulle det også bli mer svømming, og det er bra. Og det blir mer penger til rehabilitering av kirkebygg. Kanskje blir det flere gudstjenester – vi får se. Det blir mer penger til de ressurskrevende tjenestene – til dem som er mest avhengig av at vi stiller opp. Mens forrige regjering reduserte ordningen da behovet økte, har vår regjering laget en bedre ordning og økt bevilgningene med nesten 1,3 milliarder kr i løpet av to budsjettår, og det er verdt å merke seg. Staten stiller opp mer enn noen gang før overfor disse menneskene, og kommunene gir dem tilbudene og tryggheten. Det blir mer inntektsutjevning mellom norske kommuner og dermed mer rettferdighet mellom folk i dette landet. Det blir mer «skreddersøm» – det vil si flere ulike tilskudd som skal bidra til å møte de ulike utfordringer som kommunene i landet vårt står overfor. Det gjelder distriktstilskuddet, tilskuddet til lavinntektskommuner, vekstkommunetilskuddet og hovedstadstilskuddet. Samtidig er skjønnsmidlene beholdt. Det samme gjelder småkommunetilskuddet, som det nå heter, og Nord-Norge-tilskuddene. Gjennom en inntektsgarantiordning og endring i tidspunkt for telling av innbyggere tas det enda mer hensyn til utfordringene i kommuner med større endringer i folketall eller andre forhold. Vi har med andre ord gått møysommelig til verks i vårt lagspill med Kommune-Norge. Det blir enda mer penger til barnehagesatsingen vår og mer til økt timetall og kvalitet i skolen. Jeg kunne nevnt flere eksempler på rød-grønn offensiv og helhetlig satsing på fellesskapet. Fra kommuneproposisjonen ble lagt fram i vår og fram til budsjettet ble presentert i oktober, så Regjeringen behovet for å øke de frie inntektene fra intervallet på 3,5–4 milliarder kr til 4,7 milliarder kr. Lønnskostnadene hadde økt, og det så ut til å gå mot vanskeligere tider. Det hensyntok Regjeringa. Et godt kommuneopplegg ble godt mottatt. Men tross store økonomiske løft fra Regjeringas side på mange områder som er viktige for å øke omfanget og kvaliteten på de kommunale tjenestene, er det nå mange kommuner og fylkeskommuner som sliter med å sy sammen budsjettene sine. Det tar vi på alvor, på ramme alvor. Problemene skyldes ikke bare finanskrisen, som kom hardt og brutalt på mange. Lønnsoppgjøret slår ulikt ut i kommunene. Rentenivået spiller en viktig rolle i kommuneøkonomien, det må vi sjølsagt hensynta i finanspolitikken, og noen har – helt sikkert ganske så velmenende – brukt tidsbegrensede, ekstraordinære inntekter og momskompensasjon for å holde oppe eller styrke aktivitetsnivået. Noen av dem møter ekstra utfordringer nå. I går varslet Regjeringa at det blir skuffet på enda mer kull, gjennom ytterligere finanspolitiske tiltak som vil bli presentert neste år. Tiltak i kommunesektoren skal i den sammenhengen vurderes spesielt. Her er behovene og mulighetene store, og kommunene er klare til å handle raskt. Det vet vi, bl.a. gjennom en undersøkelse KS nylig har gjort. Dette vil være en ekstraordinær satsing alle i dagens situasjon vil være tjent med. Dette vil gi kjærkommen nybygging og rehabilitering og kjærkomne oppdrag for bygg- og anleggsbransjen. Sysselsettingsperspektivet må vi også ha med oss med hensyn til de offentlige arbeidsplassene når de finanspolitiske tiltakene skal sys endelig sammen. Vi må huske på at ordinært vedlikehold, gjennom regnskapsforskriftene, er henvist til de årlige driftsbudsjettene og dermed er avhengig av handlingsrommet i kommuneøkonomien. Avslutningsvis vil jeg uttrykke stor tilfredshet med Regjeringas forslag til bedring av bostøtten, som innebærer 1 milliard kr mer årlig i bostøtteutbetalinger. 50 000 flere husstander vil kunne få bostøtte, og vel 10 000 av disse er barnefamilier. Regjeringa gjør stadig mer for dem som trenger oss aller mest, og mye til beste for oss alle. Dermed blir det mer av mye i kommunesektoren, og igjen: Mer skal det bli.