Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-01-18:
Først vil jeg få lov til å takke representanten Bredvold for at han med interpellasjonen tar opp igjen debatten om reiselivsnæringens mange utfordringer og muligheter. Dette er en næring som også er blitt hardt rammet av finanskrisen, noe som både interpellanten og statsråden viste til i sine innlegg. Sist Stortinget debatterte utfordringene innen reiseliv var i 2008, da Høyre ved Torbjørn Hansen fremmet en tilsvarende interpellasjon. Siden den gangen har næringen fått svært lite drahjelp fra sentralt hold, noe jeg også fikk bekreftet av aktørene i reiselivsnæringen under konferansen ««Nye veier» i urolige tider». Konferansen ble avviklet i Geiranger 1. og 2. desember i fjor, og hovedtema på konferansen var: Temabasert reiseliv med fokus på opplevelser som et viktig virkemiddel for å få lengre sesong for reiselivet i Norge. Reiselivsnæringen fikk en fin vekst etter at Bondevik II-regjeringen la fram en handlingsplan for reiseliv i 2005, med påfølgende forslag til satsing i budsjettet for 2006. Sittende regjering pekte allerede i Soria Moria I på reiselivet som en av fem strategiske næringer som det skulle satses på. Så langt har det vært mye snakk og lite handling, uten at det er tatt nødvendige politiske grep for at næringen, spesielt i distriktene, skal kunne satse på utvidet sesong og mer helårsturisme. Under konferansen i Geiranger ble det spesielt pekt på fremdeles dårlig samhandling og ulempe ved at rammevilkårene administreres av flere departementer. Jeg registrerte at statsråden viste til bedre dialog mellom de enkelte departementene, men jeg må si at jeg føler meg ikke helt trygg på at en slik dialog mellom departementene vil fungere godt nok, i hvert fall ikke så lenge næringen sjøl ikke føler at den har fått noen forbedring på det området. Tidligere næringsminister Børge Brende så utfordringene, og han lanserte derfor seg sjøl som landets første reiselivsstatsråd. Jeg håper at statsråden nå vil sørge for at vi får et reiseliv der ansvaret er mer samlet under én paraply. Det gjøres i andre land, og det bør vi også gjøre i Norge. Utfordringene i forhold til det å tilrettelegge for mer helårsturisme sto sentralt også i interpellasjonsdebatten i 2008, da statsråden den gang fikk følgende spørsmål: «Hvordan og når vil Regjeringen legge til rette for økt verdiskaping og flere helårs arbeidsplasser i norsk reiselivsnæring?» Så kan man spørre seg: Hva har så skjedd siden den gang? Jo, Regjeringen har fraskrevet seg ansvaret for viktige veier og fergestrekninger i distriktene til lutfattige fylkeskommuner, med ønske om god jul og godt nytt år! Nøkkelen for å lykkes med å etablere mer helårsturisme ligger i det å ha trygge, gode helårsåpne veier i tillegg til det å kunne tilby flere opplevelser av høy kvalitet gjennom hele året. Et viktig virkemiddel til blir å fjerne håpløse reguleringer og åpne for at det gis rom for flere tilleggsnæringer innenfor landbruket, som dermed vil kunne bidra til å styrke næringen. Begge disse virkemidlene er viktige bidrag for å skape aktivitet og bosetting i distriktene. Regjeringen snakker ofte og mye om «lys i husan». Prioritet nr. 1 må derfor bli å få flere helårsåpne veier fram til landets turistfyrtårn. Det er viktig å løfte fram fyrtårnene, for når det regner på presten – ja, så drypper det også på klokkeren. Sesongforlengelse og helårsturisme i tilknytning til våre mange reiselivsfyrtårn er viktig og nødvendig for at også alle de små omkringliggende destinasjoner skal kunne utvikle seg positivt. Først da får vi «lys i husan». Et godt eksempel som ikke kan nevnes for ofte, er Geiranger–Eidsdal – en rasutsatt veistrekning inn til verdensarvområdet Geiranger, hvor det også er svært liten kapasitet på fergen Eidsdal–Linge. Samlet utgjør veiproblemene en stor flaskehals som bidrar til å skade turistnæringen i hele fylket. Vi må slutte å hvile på den statusen vi har, at Norge og norske fjorder er verdens beste reisemål. Vinterstengte og rasutsatte veier, og dermed stor usikkerhet om turistene kommer fram eller ikke, er ikke lett å selge. Bestillinger blir derfor ofte kansellert, med store tap og til skade for bedriftene. Under konferansen i Geiranger ble det også etterlyst mer turistfakta. Det ble vist til for mye synsing i forhold til om turistene faktisk kommer tilbake, og hvor mye penger de eventuelt legger igjen. Sammen med et sterkt ønske om nasjonalt bidrag til sesongforlengelse og flere faktaopplysninger sto også bærekraft sentralt på konferansen. Hvordan får vi så en bærekraftig reiselivsnæring? Jo, da må vi gi næringen gode rammevilkår generelt …(presidenten klubber) (presidenten klubber)