trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
En fersk undersøkelse viser at 46 pst. åpner for mer privat omsorg. Et flertall tror at kvaliteten blir bedre med et stort innslag av private. Sju av ti er positive til at folk har mulighet til å velge. Sju av ti mener at det ikke spiller noen rolle hvem som utfører tjenesten, og kun 23 pst. er imot private løsninger i konkurranse med det offentlige. Da blir mine spørsmål: På hvilke områder er det regjeringspartiene på ingen måte kan samarbeide med private? Hvis det ikke er noen områder, hvorfor er det ikke da større positivitet til et privat–offentlig samarbeid på disse områdene?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-12-13:
Det er kanskje ikke helt tilfeldig at det er min benkekollega Bredvold og jeg som fokuserer litt på rovviltpolitikken. Jeg tør påstå at vi bor i den kommunen som har hatt lengst og størst belastning. Det er den kommunen som også har hatt lengst belastning med revirhevdende ulv, og det er noe av det mest ekskluderende man kan få inn sett i forhold til all annen virksomhet i utmarken. Regjeringen er nå langt inne i sitt sjette år, og det er gått enda et par år til siden rovviltforliket. I alle disse årene har diskusjonen, rapporteringen og utformingen av rovviltpolitikk stort sett bestått av bestandsmål og bruk av mer penger på avbøtende tiltak. Den består i stor grad av rovviltsikre gjerder. Vi har ikke hørt et ord fra statsråden om det alle ser ute: konflikten øker, beitenæring legges brakk og utmarksbruk og livskvalitet fortrenges i områder der konsentrasjonen av rovvilt nå er høy – ei heller om at de avbøtende tiltakene, gjerdene, er totalt mislykket og en miljømessig katastrofe. Rovviltgjerder som miljøtiltak er et eksempel på politikk der alt staten og dens forvaltning finner på, er ok, mens om andre hadde gjort det samme, ville man blitt dømt som miljøfiendtlig. I så måte er dette sosialisme god som noe. Det er ikke overraskende fra SV, men at Senterpartiet støtter det, er noe mer forunderlig. Troverdig politikk er det i hvert fall ikke. Statsråden har forsømt seg. Han har ikke oppfylt sin informasjonsplikt til Stortinget når en politikk ikke fungerer og får helt andre utslag enn det Stortinget hadde forutsatt. Seks år er i så måte lang tid. Stortinget la flere andre forutsetninger til grunn for sitt forlik. En evaluering, slik Høyre etterlyser, er langt på overtid. Nå er det varslet en rovviltmelding, som alle imøteser med spenning. Men fram til da kan det være grunn til å minne om hva Stortinget faktisk hadde som forutsetning og skrev i sitt forlik den gangen. Da skulle en todelt målsetting opprettholdes i hele landet. Jeg tror Bredvold og jeg ser ganske klart at her fortrenges det aller meste. At Nationen varsler at tapene i Hedmark går ned, tyder vel mer på at innenfor de områdene man har høy konsentrasjon, er næringen borte. De områdene som hadde hatt størst belastning, skulle få mindre. Vi ser snarere en konsentrasjon av belastningen. Konfliktene skulle dempes og reduseres. – Alle veldig gode formål, som vi ser den stikk motsatte utviklingen på. Da er mitt spørsmål til statsråden: Mener statsråden at forutsetningene er innfridd, og er det grunnen til at han ikke har informert Stortinget om virkeligheten der ute?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-12-13:
Representanten Sande brukte ordet «Brende-metoden». Jeg vet ikke helt hva han legger i det. Jeg tror Brende hadde hoppet i stolen hvis han hadde hørt det. Men han er ikke her slik at han kan forsvare seg, så da får jeg gjøre et forsøk. Jeg vet ikke om det Sande reagerer på, er at Børge Brende var sterkt for lokal næringsutvikling i vernede områder. Han engasjerte seg ganske sterkt for å få til det. Han var den som introduserte frivillig vern, noe som nå nærmest er regelen i alle verneprosesser. Er det det representanten Sande reagerer på? Ellers satte Børge Brende i gang utvidede forsøk med jakttider, slik at man kunne få større lokal frihet med tanke på å bestemme dette selv. Er det det representanten Sande mener med Brende-metoden? Børge Brende satte i gang forsøk med motorisert ferdsel i utmark, slik at man kunne få mye større lokal forvaltning der. Er det det representanten Sande mener med Brende-metoden? Jeg mener i hvert fall at det er Brende-metoden. Jeg prøvde å påpeke det som var forutsetningen for rovviltforliket, som representanten Sande åpenbart henviste til når det gjelder Brende-metoden. Jeg prøvde å påpeke forutsetningene. Alle forutsetningene er brutt. Jeg er ganske overbevist om at Brende-metoden ville ha vært en helt annen enn å sitte og vente i seks år med å informere Stortinget om at dette ikke fungerer. Det har faktisk skjedd etter at Senterpartiet sluttet seg til rovviltforliket gjennom Soria Moria-erklæringen. Så jeg vil gjerne ha en spesifisering av hvilke deler av Brende-metoden representanten Sande er sånn imot. Så kunne det vært interessant å ta en debatt med representanten Strøm om finanspolitikken, men det regner jeg med hører hjemme i finansdebatten og ikke her.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg vil bare begynne med å si gratulerer til miljøvernministeren for godt arbeid under klimaforhandlingene og til Terje Riis-Johansen for arbeidet for å ha fått på plass de grønne sertifikatene. Det er en lenge etterlengtet avtale som nå endelig er kommet på plass. Det er bare å være glad for det. Det betyr det største løftet på fornybar energisatsing. Det er så stort at det er ikke riktig klokt! La meg gå videre til det vi har diskutert i kommunal- og forvaltningskomiteen. Jeg synes det er viktig for debatten generelt om klima. Nylig ble det framlagt en rapport fra Arnstad-utvalget, som så på muligheten for energieffektivisering i bygg. Det er en av de mest samfunnsøkonomisk lønnsomme investeringene vi kan gjøre, gjennomføring av klimatiltak. De ser for seg en mulighet for å kutte 10 TWh av de 80 TWh som vi bruker til drifting i byggesektoren. Det ser man for seg at man skal klare å kutte fram til 2020 både gjennom regulering og gjennom muligheten for å støtte opp under energisparetiltak i byggesektoren. Ytterligere ser de for seg at det skal være mulig å spare til sammen 40 TWh fram til 2040. Dette er betydelig energieffektivisering. Hvis vi tenker at den samlede produksjonen av strøm i Norge er 125 TWh, sier det seg selv at et kutt på 10 TWh først og til sammen 40 TWh i løpet av en 30-årsperiode er en betydelig reduksjon. Dette går direkte til kutt andre steder. Vi kommer fra regjeringspartienes side til å følge dette opp i arbeidet i vår komité framover mot en bygningsmelding, som regjeringen skal legge fram. Men jeg synes også det er viktig at vi i den forbindelse diskuterer hvordan vi skal innrette disse støtteordningene. I disse tider der strømprisene i Midt-Norge er høye og folk opplever at kraftselskapene gjør seg rike på at folk må betale mye, tror jeg at det å prøve å få på plass f.eks. en ordning med hvite sertifikater – vi må finne et bedre navn, strømsparebevis eller noe annet – noen skikkelige strømspareordninger som kan bety at de som er kraftprodusenter eller på kraftproduksjonssiden, kan være med på å støtte husholdningenes, altså vanlige folks, reduserte strømforbruk og dermed reduserte strømregninger. Det tror jeg må være noe som inngår i en viktig debatt. Det er to andre ting jeg vil ta opp veldig kort. Det ene er at vi fra arbeidet vårt i komiteen ser mulighetene for store utslippsreduksjoner fra det offentliges side. Mønsterkommunen Arendal er en klimanøytral kommune fordi de betaler penger for utslippene sine. De betaler kvotepris for alle utslipp fra kommunal virksomhet. Det gjør at de dermed drastisk reduserer sine utslipp fordi de ser at dette har en gevinst: å spare utslipp. Det siste er at vi fra komiteens side når det gjelder statlig virksomhet, har bedt om et pålegg fra regjeringen om å redusere alle fossile utslipp.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg vil bare i år igjen takke Datatilsynet for den viktige jobben de gjør. Stadig oftere leser vi i avisen om hvordan personvernopplysninger er på avveier. Vi hører stadig oftere om spørsmål knyttet opp mot identitetstyveri, spørsmål knyttet opp mot det som handler om nettopp det Michael Tetzschner også trakk fram: en tendens til at altfor mange uten lov lagrer opplysninger både lenger og mer og i større grad enn det de har anledning til. Jeg synes det er viktig at vi har et datatilsyn som er seg sitt ansvar bevisst og gjør en ordentlig jobb, og som også deltar som samfunnsdebattant og bringer det som handler om personvern, til torgs på en god måte. Der vil jeg gi Datatilsynet ros. I tillegg er det en velkjent sak at det er uenighet mellom de forskjellige regjeringspartiene når det gjelder det som Håkon Haugli også var inne på tidligere: datalagringsdirektivet, som er framlagt. Det er etter min oppfatning en klar forskjell på innfallsvinkel og prinsipp, som vi speilvender gjennom det forslaget som regjeringen la fram på fredag: fra der vi i dag lagrer opplysninger etter behov og gir tillatelser til den enkelte instans og tar utgangspunkt i at mennesker er uskyldige inntil det motsatte er bevist, til å speilvende dette prinsippet til å se på alle mennesker som potensielle kriminelle og på den bakgrunn lagre informasjon i et begrenset tidsrom. Jeg ser veldig få prinsipielle forskjeller mellom å lagre informasjon om mennesker i ett år, et halvt år, to år, ti år eller 20 år. Men det er det prinsippet som er oppe til debatt. Der ligger det forskjellige avveininger, og det må vi bare respektere i den diskusjonen vi skal ha i tiden som kommer. Uansett er det ingen tvil om at vi i tiden som kommer, har behov for et datatilsyn som gjør jobben sin, både for de enkeltindividene som har behov for det – det har etter min oppfatning vært vellykkede kampanjer rettet både mot ungdommer og forskjellige brukergrupper – og også for alle de menneskene som har behov for en eller annen form for hjelp og støtte til å orientere seg i den verden som finnes. Jeg vil også si i forhold til ID-tyveri og hele den problemstillingen som ligger der, at en av de tingene vi fra regjeringshold – altså fra regjeringspartienes hold – og som alle partiene i Stortinget er enige om, er arbeidet for å sørge for fjerdenivås sikkerhet på e-ID-løsninger. Det er ingen tvil om at etter hvert som vi klarer å trappe opp sikkerhetsnivået her, vil vi også ha muligheter for å sørge for å gi bredere befolkningsgrupper tilgang til mer sensitiv data og mer sensitiv informasjon. Men det vil også gi en trygghet i forhold til å beskytte oss sterkere enn det vi gjør i dag, nettopp knyttet opp mot problemstillingen med ID-tyveri. Med det slutter jeg meg til det komiteen har gjort, og vi tar denne årsmeldingen til orientering og etterretning.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg tenkte jeg skulle ta ordet for bare kort å konstatere at her er det bred enighet i returpolitikken. Det er spennende å følge med på og delta aktivt i den europeiske politikken på dette området. Uansett er det ekstremt viktig at vi som stortingsrepresentanter i Norge, som står utenfor EU, gjør det. For her er det klart et spenn i EU mellom dem som står for en veldig sterk rettssikkerhetsutvikling på den ene siden, og på den andre siden dem som ønsker en utvikling som først og fremst fokuserer på å holde mennesker ute fra Europa. Der mener jeg at det norske parlamentet skal ta klar stilling og være på rettssikkerhetssiden – som sikrer at mennesker som søker om asyl i Europa, får sine rettigheter innfridd, for det handler om en del grunnleggende ting. Vi diskuterte grunnleggende rettigheter og prinsipper i sted, i den forrige debatten vi hadde. Dette handler også om det samme. Det handler om den grunnleggende beskyttelsen mot å bli utsatt for umenneskelig behandling i andre land. Jeg skjønner godt den bekymringen som Kristelig Folkeparti har når det gjelder det at en del omtaler det å søke om asyl i Norge eller i andre land i Europa som nærmest kriminelt. Det er det ikke. Det er en grunnleggende rettighet etter Flyktningkonvensjonen som vi bredt slutter oss til her i Stortinget, med unntak av Fremskrittspartiet, som stadig vekk trekker tilslutningen til Flyktningkonvensjonen i tvil. Og det handler om de grunnleggende menneskerettighetene – altså beskyttelse mot umenneskelig behandling. Jeg tok ordet også for å si veldig kort en ting i forbindelse med at Per-Willy Amundsen her gjorde et nummer av at vi nå er med på de tingene som ligger her når det gjelder utsendelse: Per Willy Amundsen og Fremskrittspartiet har hele tiden stått for en politikk som innebærer fengsling av alle asylsøkere under hele asylprosessen. Det er en politikk som jeg mener vil være umenneskelig. Da havner vi virkelig i den båsen som representanten fra Kristelig Folkeparti var inne på her i sted, nemlig at vi kriminaliserer folk som er asylsøkere, fordi den strengeste reaksjonen vi som samfunn har overfor enkeltindivider, er fengsling eller frihetsberøvelse. Og hvis vi skal sende et signal til verden om at vi mener at alle de menneskene som kommer og søker om asyl, fortjener fengsling og frihetsberøvelse, så sender vi et ganske klart signal til verden. Det å sende en sånn type signal vil jeg ta sterkt avstand fra. Jeg mener at når vi legger til grunn det vi gjør her, nemlig at vi i forbindelse med både frihetsberøvelse, utsendelse og alt mulig sånn skal ha grunnleggende rettssikkerhetsgarantier på plass, så er det en linje som jeg mener det er bra at vi står for, og jeg er ikke overrasket over at Fremskrittspartiet egentlig ikke ønsker å slutte seg til den linjen.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-12-13:
To av gjennomgangstemaene i debatten – det var flere gjennomgangstemaer for så vidt – har vært klima og forsyningssikkerhet. På klimaområdet er det vanskelig for folk flest – og for veldig mange – å forstå hvordan det er mulig når det nå er gått over 20 år siden man her i salen satte det første klimamålet for Norge, at utslippene er langt høyere enn da vi startet med den jobben Når det gjelder kraftsituasjonen, særlig i Midt-Norge, men også i enkelte andre deler av landet, spør man seg hvordan det er mulig at man i en så velutviklet og gjennomregulert energisektor kan se på en utvikling der regioner blir stilt i en situasjon med manglende forsyningssikkerhet. Nå skal alle som har vært med og styrt landet etter at den nye energiloven kom – de siste 20 årene – være med og ta ansvar for det. Men det er et berettiget spørsmål. På klimaområdet er det sånn at over 70 pst. av de utslippene vi har, relaterer seg til utslipp fra fossil energibruk. Det er også en energiutfordring. Det betyr at skal vi få til en så rask og kraftig reduksjon i utslippene våre som kreves, er det faktisk en sterk styring av energipolitikken som må til. Når det gjelder kraftsituasjonen, og da spesielt i Midt-Norge, er den et godt eksempel på at markedsmekanismene ikke i seg selv sikrer energiforsyningen. Det er ikke nok for energimyndighetene å lene seg tilbake og stole på at tilbud og etterspørsel regulerer seg selv. Det kreves sterkere styring av energipolitikken. Svarene på begge disse to utfordringene er faktisk mye av det samme. Både når det gjelder klima, og når det gjelder forsyningssikkerhet i Midt-Norge, kreves sterkere styring av energipolitikken. Kristelig Folkeparti har derfor lagt fram forslag om at Stortinget må få seg forelagt en energi- og klimaplan som viser hvordan disse omleggingene skal skje i praksis, hvordan vi skal foreta en rask reduksjon i de norske utslippene av klimagasser, og hvordan vi samtidig skal sikre energiforsyningen både i Bergensregionen, i Midt-Norge og i Finnmark – om man skal elektrifisere i Barentshavet osv. Det krever planlegging. Det krever at man ikke bare lener seg tilbake og har en blind tro på markedet, men at man faktisk ønsker å legge om til et lavutslippssamfunn, og at man ønsker å sikre energiforsyningen gjennom en aktiv energipolitikk.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-12-13:
Det har vært en lang og interessant debatt. Jeg tok ordet for å presisere et par ting, spesielt det første poenget, i lys av statsrådens siste innlegg. Jeg er veldig glad for at statsråden presiserer at man ønsker å følge opp den klare viljen som flertallet her uttrykker, den veldig klare erkjennelsen fra flertallet av at de ideelle organisasjonene har en historisk rolle i det norske velferdssamfunnet, at de fortsatt har en rolle i videreutviklingen av det norske velferdssamfunnet, og at det har en egenverdi å ivareta nettopp de aktørene i det norske fellesskapet og i velferdssamfunnet. Så viste statsråden til at når man har anbud og konkurranse om å få avtaler, er det noen som er nødt til å tape disse anbudene. Det har statsråden rett i. Problemet er imidlertid at de som melder disse bekymringene, de institusjonene som nå melder at de er nær ved nedleggelse og er i ferd med å gå dukken, er de organisasjonene som har tapt disse anbudene. Men de institusjonene og organisasjonene som har vunnet anbudene, melder om det samme. Det gjør de fordi de betingelsene de har fått, er ikke til å leve med. Det er for korte perioder til at man kan ta vare på fagmiljøene, til at man kan bygge opp fagmiljø, til at man kan ta opp lån for å finansiere vedlikehold, rehabilitering av bygninger, osv. Rammebetingelsene er sånn at de ikke er til å leve med for dem som taper anbudene, og for dem som vinner anbudene. Det bør statsråden også merke seg i sitt videre arbeid. Det gleder meg at det er uttrykt så klart fra flertallet her en klar politisk vilje, og at statsråden har sagt hun vil følge det opp. Til slutt vil jeg bare referere til hva den klare viljen går ut på. Komiteens flertall, nemlig de rød-grønne og Kristelig Folkeparti, fastslår i innstillingen at man «mener det haster med å få etablert mer langsiktige og forutsigbare rammevilkår for de ideelle virksomhetene».
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-12-13:
Til siste taler vil jeg si at når det gjelder forholdet til EØS-avtalen, er det faktisk bare å ta seg en titt rundt i våre naboland og se hvordan man praktiserer de samme tingene der, og hvordan det faktisk ligger på et helt annet nivå i forhold til å ta i bruk anbud og markedsmekanismer og ivareta sine ideelle stiftelser, organisasjoner og institusjoner. Man kan også i lovtekster se at vi har et handlingsrom vi ikke fullt ut har utnyttet i dag, og det er det vi etterspør i denne saken. Så var det representanten Olemic Thommessen som utfordret Kristelig Folkeparti, og som gjorde at jeg tok ordet. Det er ikke sånn at Kristelig Folkeparti ønsker de kommersielle ut av helse-, omsorgs- eller barnevernssektoren. Nei, det gjør vi faktisk ikke. Tvert imot, disse sektorene har mange kommersielle aktører i dag. De yter et viktig bidrag, og de er velkommen til å bidra fortsatt. Men det er sånn at den ideelle sektoren har en egenverdi i kraft av sin idealisme, i kraft av den sterke historien vi har der de ulike helse- og omsorgs-, velferds- og barnevernstjenestene som vi i dag har, er utviklet med utgangspunkt i de ideelle organisasjonene og det arbeidet man startet på 1600-tallet. Jeg kan nevne Kirkens Bymisjon på 1800-tallet og Blåkors, som startet sitt arbeid for rusavhengige for hundre år siden, osv. – mennesker som startet og rett og slett utviklet nye tilbud fordi man brydde seg. Det har en egenverdi, og det er det Kristelig Folkeparti er opptatt av å ivareta. Det er ikke et korstog mot kommersielle aktører. Innenfor barnevernet kan jeg nevne som et eksempel at der har de kommersielle tatt en del av de utfordringene som det offentlige ikke har klart, og derfor trenger vi dem fortsatt, og vi vil fortsette å gjøre det. Innenfor helsevesenet har vi mange kommersielle aktører i dag som det fortsatt vil være behov for. Men de er jo kommersielle aktører nettopp fordi de ønsker å opptre i et marked, og da skal de få lov til å være i det markedet, de skal få lov til å konkurrere i det markedet på de betingelsene som det er naturlig at private, kommersielle aktører opptrer i. Mange av dem er større selskaper, kjeder og konsern som har andre forutsetninger for å takle den kortsiktigheten som ofte ligger i de anbudsmekanismene som benyttes i dag. Derfor er det i stor grad de som overlever med dagens regime, og de ideelle som går dukken. Kristelig Folkeparti er opptatt av å ta vare på de ideelle aktørene, nettopp fordi den idealismen og de verdiene de står for, har en egenverdi i velferdssamfunnet. Det vil vi slåss for, og det ligger også til grunn for det forslaget vi har lagt fram.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-12-13:
Vinteren har startet med en kald november og en kald desember i Midt-Norge. I dag meldes det om strømpriser i Midt-Norge som når sitt høyeste nivå denne høsten og vinteren, noe som for vanlige kunder betyr at prisen nå nærmer seg 2 kr per kWh. Da blir det litt spesielt å høre representanten Holmås snakke fint om å spare strøm. Det er jo bra. Representanten Holmås tar opp hvite sertifikater og snakker om hvordan folk i Midt-Norge skal redusere strømforbruket sitt. Jeg har lyst til å invitere representanten Heikki Holmås til Trøndelag. Da kan han være med meg hjem til mange av de minstepensjonistene og mange av de enslige forsørgerne som nå sitter og sparer på strømmen, som sitter og fryser, som ikke har råd, og som er bekymret for at de ikke får til å betale strømregningen sin denne vinteren. Sånn er det i Trøndelag. Jeg er veldig glad for at vi skal ha sterkt i fokus hvordan vi skal spare strøm, men det er en litt annen virkelighet man kanskje ser fra Stortinget, sammenlignet med hvordan virkeligheten er ute, og spesielt i Midt-Norge. Både Industrikraft Møres gasskraftprosjekt i Elnesvågen og Industrikraft Midt-Norges gasskraftprosjekt på Skogn vil kunne være viktige prosjekter for å øke den regionale kraftproduksjonen i Midt-Norge. Derfor har Høyre tatt til orde for at det første fullskalaanlegget for CO2-rensing i Norge finansiert av staten bør flyttes fra Mongstad til et annet og bedre sted. Vi har da pekt på Midt-Norge som et naturlig sted. Vi ble i hvert fall veldig glade da vi dagen etter at Høyre foreslo dette, kunne lese i Adresseavisa at representanten Serigstad Valen foreslo et gasskraftverk i Elnesvågen med rensing, og at dette skulle finansieres av staten. Vi er selvfølgelig ikke fornøyd med hans forslag om å pålegge oljeselskapene å betale dobbel CO2-avgift. Men at det tidligere så gasskraftvennlige SV nå innser at månelandingsprosjektet er urealistisk når det gjelder Mongstad, ser Høyre positivt på. Vi regner med at det er signaler om at det er store bevegelser i regjeringen. Men det er vanskelig å bli klok på SV, for representanten Serigstad Valen sier i dag at staten likevel ikke skal betale for rensing, samtidig som han vil finansiere rensingen med CO2-avgift. Da vil jeg minne representanten Serigstad Valen om at det faktisk er sånn i dette landet at staten har monopol på skatter og avgifter, og at de bruker dette på å finansiere statens utgifter. Når Serigstad Valen da sier at han vil finansiere CO2-rensing på Møre med en dobling av CO2-avgiften, må det bety at det er staten som skal finansiere CO2-rensingen, og vil dekke dette med en dobling av CO2-avgiften.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-12-13:
Det var voldsomme angrep på Høyre fra SVs side, og det å gi Høyre skylden for kraftsituasjonen i Midt-Norge faller på sin egen urimelighet. Det er veldig spesielt at det er representanter fra regjeringspartiene som prøver å springe fra sitt ansvar, og som fra denne talerstolen prøver å gi opposisjonspartiene skylden for sin egen politiske ansvarsfraskrivelse. Dette blir i drøyeste laget. Hadde jeg hatt lengre taletid, skulle jeg ha lest opp alle de forslagene som Høyre har fremmet de siste årene, og som konsekvent har blitt nedstemt av regjeringspartiene. Hadde jeg hatt lengre taletid, skulle jeg ha lest opp svarbrevet fra energiministeren på et brev som ble sendt i vår, hvor jeg spurte om statsråden kunne kommentere alle de forslagene som har kommet fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV lokalt i Midt-Norge, for de deler Høyres bekymring. Statsråden svarte med å forkaste alle de forslagene som regjeringspartiene lokalt fremmet. Det er jo også litt spesielt når vi hører statsministeren kommenterer kraftsituasjonen i Midt-Norge i Dagsnytt, at det er fylkesordføreren i Sør-Trøndelag som utgjør opposisjonen, og som kritiserer sin egen regjering. Jeg synes kanskje det sier litt, og det synes jeg også representanten Serigstad Valen bør ta til etterretning. Når Serigstad Valen sier at han vil finansiere CO2-rensing på Møre med en dobling av CO2-avgiften, må det bety at det er staten som skal finansiere CO2-rensing, og vil dekke inn dette ved en dobling av avgiftene på sokkelen. Når Serigstad Valen videre sier at det bare vil koste 3,8 mrd. kr å rense et gasskraftverk på Møre, understreker han jo samtidig at Høyres forslag er fornuftig ved at man er enig om at man ikke bør tviholde på det fullskala renseanlegget. Kanskje han også ser at det er i drøyeste laget når det nå koster 20–25 mrd. kr, altså fire ganger så mye. Jeg synes også at dette er en litt spesiell debatt, og at SV nå er mer opptatt av å saldere budsjettet enn av å være offensiv i miljøpolitikken. Det er litt snodig å høre på en debatt om offensiv miljøpolitikk og kraftpolitikk i landet her, når regjeringspartienes svar er å legge skylden på opposisjonen. Når man er så lite visjonær og har så lite å komme med når det gjelder egne forslag, er det synd.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-12-13:
Dette har vært en interessant debatt med en tydelig sprik i regjeringspartiene, som kulminerer nærmest med et represalieinnlegg fra representanten Serigstad Valen mot Høyre og de øvrige partier i den tidligere Bondevik-regjeringen. Jeg må nok si at når Snorre Serigstad Valen snakker om politisk spagat, da skal man lytte, for det har han god greie på. Så har jeg også behov for å presisere hva Høyre har sagt i transport- og kommunikasjonskomiteen, siden representanten fra Sogn og Fjordane var veldig opptatt av at vi hadde gått imot kompensasjonsordningen til distriktene for drivstoffpriser. Som Siri A. Meling ganske eksakt uttalte, gjorde vi det fordi man ikke hadde noen lovhjemmel for ordningen så langt, og at ESA så langt har stilt såpass mange spørsmål ved ordningen at pengene som man har bevilget for inneværende år, faktisk er trukket tilbake i to omganger. Siden representanten var så velvillig å referere våre merknader, men glemte å referere alt, er jeg nødt til å ta med det siste avsnittet: «Komiteens medlemmer fra Høyre viser til at denne kompensasjonsordningen fortsatt ikke er etablert, ett år etter at regjeringspartiene lanserte denne. Disse medlemmer tror det ville bli umulig å etablere ordningen iht. EØS-regelverket, og går derfor imot den foreslåtte bevilgningen til ordningen.» Og så, siden jeg likevel har tatt ordet, to ord om Høyres holdning til linjer i Hardanger og i Midt-Norge versus kabling. Høyre har som parti aldri tatt stilling til dette spørsmålet. Det vi har påpekt gang på gang, er underskuddet på demokratisk prosess i dette, og som, etter denne representantens mening, har ført til den litt ulykksalige situasjonen som vi er kommet i, og som vi kanskje bør rette opp i for ettertiden.
Lars Myraune (Høyre), 2010-12-13:
Representanten Serigstad Valen har av og til synspunkt som jeg faktisk stiller meg bak. Han synes å ha logikk i en del av sine vurderinger. Men når han går så til de grader til frontalangrep på Høyre og i særdeleshet på representanten Linda Hofstad Helleland i ettermiddag, synes jeg at det er en brist i logikken hans. Når representanten Hofstad Helleland snakker om de høye strømprisene i Trøndelag og i Midt-Norge og problemene som det medfører, ikke bare for industrien, men også for vanlige folk, er ikke det bare å sende en melding hjem. Det er faktisk fakta, det er alvor! En siste sjekk på Nord Pool viser at strømprisen i dette øyeblikk på Østlandet er 68 øre per kWh, mens den i Midt-Norge er kr 1,22. Det er et hopp fra i går til i dag, og så fortsetter det i morgen. Det er tydeligvis fordi det er en eller annen brist i forsyningen. Når jeg snakker om brist i forsyningen, vil jeg si at mesteparten kommer fra Sverige. Vi har jo et underskudd i Midt-Norge på 6–8 TW i et normalår. Svenskene har gjort sitt til at vi skal kunne berge det rimelig bra. De har faktisk gått så langt at de i forrige uke startet opp de gamle oljekraftverkene, som bruker seks tonn olje i timen. De er så gamle at de måtte kalle inn pensjonister for å kjøre dem. De kraftverkene kjører svenskene i dag for å avhjelpe strømkrisen i Midt-Norge. Og så skal vi være så hellige at vi ikke kan ha noe utslipp fra et gasskraftverk som vi har montert og gjort klart for å skaffe strøm til næringslivet og andre kunder i Midt-Norge! Jeg vet ikke hva slags uttrykk jeg skal bruke på dette, men jeg synes det må være en form for skinnhellighet. Selv hadde jeg i fjor en strømregning for januar og februar på 35 000 kr på et vanlig gårdsbruk. Jeg greier det nok fordi jeg har en stortingslønn, men det er veldig mange som ikke greier en slik strømregning veldig godt. Jeg er redd for at det samme blir tilfellet for november og desember i år. Jeg skal greie den også, men jeg vet om veldig mange som sliter, og det er ikke bare enkeltpersoner. Vi har et eksempel fra gartnerinæringen på Frosta i Nord-Trøndelag, hvor flere nå har gitt opp. De greier det faktisk ikke. Da synes jeg det er tafatt av regjeringen ikke å ta noen grep i den forbindelse. Vil man at all næringsvirksomhet i Midt-Norge skal dø ut? Eller vil man at det skal være likestilte rammebetingelser for Midt-Norge og resten av landet? Jeg bare spør.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Dette er en for god anledning til å la gå fra seg – jeg må holde et innlegg. Mye er blitt sagt, jeg skal ikke gjenta det. Men jeg skal oppsummere litt fra Fremskrittspartiet, fordi problemet i energi- og miljøpolitikken er ofte at denne regjeringen representerer fire–fem års utsettelse i de viktige sakene. Kraftlinjene til Midt-Norge skulle være realisert i 2010–2011, fikk vi høre i 2005. Nå sier en at det skal realiseres i 2015. Mongstad skulle på plass i 2014, nå er det 2018 eller senere. Grønne sertifikat hadde fem–seks års forsinkelse. Det samme har en hatt på petroleumsmeldingen. Når en ser på energimeldingen, gleder det meg i dag når NTB melder at regjeringen nå jobber med en energimelding. Dette er veldig bra. All ros til regjeringen for det, for det er jo en fundamental snuoperasjon i forhold til de signalene regjeringen ga for bare et par år siden. Da var det å lage en energimelding bare byråkrati, mens det nå er noe som er bra. Honnør for det! Men jeg må jo spørre om det allikevel ikke preges av innfallsmetoden når en altså i dag får vite at energimeldingen kommer, mens energi- og miljøkomiteen for én uke siden avga innstilling om å lage en melding om rikets energitilstand. Da sa regjeringspartiene nei, fordi det trenger en ikke. På torsdag kommer vi til å ha en debatt i denne salen, der regjeringspartiene kommer til å si at det statsråd Riis-Johansen i dag har sagt trengs, allikevel ikke trengs. Og så vil det allikevel komme – akkurat som vi opplevde da opposisjonen etterlyste en melding om nettpolitikken. Da trengte man ikke to år før Hardanger-saken nådde regjeringen, og en allikevel skulle legge fram en nettmelding. Det er ikke slik en bør drive energipolitikk. Derfor burde en for lenge siden ha lagt fram en energimelding og en petroleumsmelding, på samme måten som en legger fram en miljømelding annet hvert år, slik at en ikke bruker budsjettdebattene til å diskutere overordnede ting, men at en faktisk har en strategi og heller bruker budsjettdebattene til å sørge for at finansiering følger med de målene en har satt. Representanten Marthinsen etterlyste Fremskrittspartiets energieffektivisering. Da må jeg bare minne representanten Marthinsen om at komiteen faktisk har behandlet et forslag fra Fremskrittspartiet om energieffektivisering og prinsippene for å gi støtte til det. Så det å etterlyse det vitner jo om at en ikke har fulgt med særlig godt i komitéarbeidet, eventuelt at en bare prøver å få billige poeng i denne debatten. Til slutt: Kraftsituasjonen i Midt-Norge viser at en ikke har kontroll på energipolitikken i tilstrekkelig grad. Jeg synes det er litt rart når regjeringen rår over to mobile gasskraftverk, at en behandler dem som om de er laget av stearinlys, slik at hvis en tar dem i bruk tidlig, brukes de opp og har ikke noen virkning senere på året. Jeg synes også det er rart at en ikke klarer å ta en realdebatt om det prosjektet som Industrikraft Møre har i Midt-Norge. Det nytter ikke når SV går ut og sier de skal doble CO2-avgiften, noe som ikke er realistisk, for å finansiere fullskala renseanlegg.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Jeg fremmer herved forslag nr. 1, som er omdelt på representantenes plasser i salen. Forslaget går ut på at saken utsettes og sendes tilbake til Stortingets presidentskap, bl.a. for å kunne foreta en juridisk vurdering av Grunnloven § 97. Presidentskapet har fått svært kort tid til å behandle denne saken, og som man ser av proposisjonen, er man i betydelig grad usikker på om dette er i samsvar med Grunnloven § 97. Vi mener at i alle saker som behandles i Stortinget, skal man bruke det som er nødvendig av tid for å få en forsvarlig behandling, og eventuelt bruke de instrumentene som Stortinget har, med høring og å innhente innspill, osv. Vi mener at i denne saken har presidentskapet brukt for kort tid. Saken kom svært sent til Stortinget. Derfor har Fremskrittspartiet da fremmet dette forslaget, som vi for øvrig også fremmet i presidentskapet, og som ble nedstemt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-13:
Det er da et samlet presidentskap, minus Fremskrittspartiets Øyvind Korsberg, som går for at saken bør behandles. La meg bare kort si hva saken gjelder. Dette gjelder altså ikke det nye pensjonssystemet for stortingsrepresentanter innvalgt fra i fjor høst, men det gjelder tilpasninger i de eksisterende ordningene til de vedtatte endringene i folketrygden. Disse tilpasningene gjøres gjeldende fra 1. januar 2011, når hovedtrekkene, som kjent, i pensjonsreformen også trer i kraft. Både av hensyn til beregning av pensjonene og av hensyn til likhet mellom de ulike gruppene er det viktig at alle tilpasningene i det nye regelverket trer i kraft samtidig. Så til spørsmålet om forholdet til Grunnloven § 97. Det er jo ikke noe nytt spørsmål, for det var vurdert i den opprinnelige Pensjonskommisjonen for folketrygden generelt, altså under navnet Johnsen-utvalget. Det ble vurdert av det utvalget som det forrige storting nedsatte for å vurdere de særskilte pensjonsordningene for stortingsrepresentanter, regjeringsmedlemmer og Høyesterett, og det har blitt vurdert i denne sammenheng av departementet med råd fra Justisdepartementets lovavdeling, og til syvende og sist nå av Presidentskapet. Så etter vår oppfatning foreligger det altså et godt beslutningsgrunnlag for å ta et standpunkt til dette spørsmålet ut fra de råd som foreligger.(Votering, se nedenfor) (Votering, se nedenfor)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg ba om ordet bare for å gi min tilslutning til saksordførerens grundige gjennomgang av forhistorien og grunnlaget for å fatte en beslutning i saken vi nå har til behandling. Det er riktig som det er sagt av saksordføreren, representanten Foss, at det på ingen måte er første gang vi diskuterer disse spørsmålene. Stortinget har faktisk bedt regjeringen om å legge fram et forslag om tilpasning fordi vi har avviklet det gamle pensjonssystemet for stortingsrepresentanter, og av det følger det at det er naturlig med overgangsordninger. Forholdet til Grunnloven er diskutert i de dokumentene – to ganger Johnsen-utvalget – og i innstillingen slik den nå foreligger. Det ville være ganske spesielt hvis det skulle bli tolket som et brudd med Grunnloven at Stortinget vedtar at Stortingets pensjoner skal reguleres som for andre mennesker. Vi griper altså ikke inn i pensjonsgrunnlaget eller pensjonsrettighetene til tidligere stortingsrepresentanter, men vi fatter et vedtak om hvordan pensjonene skal reguleres i tiden framover. Det er omtalt i dokumentet at noen kan oppfatte det som om det er til ugunst at en ikke bare følger stortingsgodtgjørelsens utvikling, men får en pensjonsregulering som altså baserer seg på en lønnsutvikling minus 0,75 pst. Det er ikke nødvendigvis sånn at det hvert eneste år kommer til å være en dårligere lønnsutvikling for stortingsrepresentantene, enn si det gamle systemet. I et eventuelt tilfelle der Stortingets godtgjørelse ikke heves, men det er et positivt lønnsoppgjør, vil altså Stortingets pensjonister likevel få en positiv utvikling. Det betyr at vi går over til et system som er mer forutsigbart og sammenliknbart med det systemet som gjelder for andre pensjoner. Det har vært viktig for presidentskapet å diskutere grundig både ved denne anledningen og, som sagt, ved tidligere anledninger forholdet til Grunnloven. Jeg synes det er grunn til å understreke at når et så bredt flertall bak innstillingen fra presidentskapet konkluderer med at vi føler at vi er på trygg grunn i forhold til Grunnloven, så er det nettopp med utgangspunkt i at det ville oppfattes som urimelig hvis en skulle hevde at Stortingets representanter har et annet og tryggere grunnlovsvern enn det som gjelder for befolkningen for øvrig. Det ligger altså til grunn for presidentskapets anbefaling, som jeg da, i tillegg til saksordføreren, anbefaler at vi støtter.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Stortingets pensjoner har vært en viktig sak for SV lenge, og vi er veldig glad for at vi nå får ryddet opp og får sammenlignbare prinsipper for stortingsrepresentantenes pensjon og andres. Det gjelder også tilpasningene av den gamle ordningen, som sjølsagt skal følge de samme reglene som andre tjenestepensjoners tilpasning. De andre tjenestepensjonene ble behandlet i Stortinget i vår. Da var også grunnlovsspørsmålet oppe til behandling, og det ble konkludert på samme måte som med stortingspensjonenes vern ifølge Grunnloven. Den gangen var det et bredt flertall som sluttet seg til de endringene som ble gjort i tjenestepensjonsordningene for andre grupper. Derfor er det en sjølsagt ting at Stortingets pensjoner må reguleres og endres på samme måte som andre tjenestepensjoner har blitt, etter at folketrygdens ordninger også er blitt forandret. Det er helt umulig å tenke seg en situasjon der Stortingets pensjoner, regjeringens pensjoner og andre av de beste pensjonsordningene i landet skulle ha et bedre vern ifølge Grunnloven enn andre pensjoner, og at vi sjøl av eget tiltak skulle beskytte våre egne pensjoner mer enn vi beskytter andre folks pensjoner. Jeg er glad for de endringene som vi nå gjør. Jeg ser fram imot de endringene som vi også skal gjøre i framtidig pensjon. Et av ankepunktene når SV ved mange anledninger også har vært kritisk til forhøyelse av stortingslønn, har jo vært at vi på en måte har sett på hele pakken av lønn og pensjon sammen. Vi har sett at stortingsrepresentanter har hatt en urimelig god ordning i forhold til andre grupper. Nå får vi et pensjonssystem som blir godt tilpasset både den gamle ordningen og forhåpentligvis den nye ordningen. Den blir en mer ren tjenestepensjonsordning med en byggeklossmodell, som vi skal behandle til våren. Der må sjølsagt disse prinsippene ligge til grunn, slik de har blitt lagt til grunn når vi har behandlet andres tjenestepensjoner. SV slutter seg til det som ligger på bordet i dag, og mener at vi behandler denne saken etter samme prinsipp som vi behandlet saken om tjenestepensjoner våren 2010.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg skal ikke bruke mye tid på denne saken, som i stor grad omhandler Stortingets egne saker, men bare slutte meg til den vurderingen som saksordføreren gjør av grunnlovsspørsmålet, som også er tatt inn i vår lovproposisjon. Jeg har merket meg behovet for og ønsket om at man skal få god tid til å behandle neste sak. La meg i den forbindelse bare få lov til å minne om at det mellom disse sakene er en viss sammenheng, og at det var nødvendig for oss å få et vedtak knyttet til den offentlige tjenestepensjonsordningen som ble vedtatt i juni, før vi kunne komme videre med denne saken. Jeg har som sagt merket meg behovet for at man skal få bedre tid til å behandle neste sak, som også inneholder mange krevende saker som skal vurderes, bl.a. aldersgrense for uttak, overgangsordninger i forhold til tidlig uttak osv., og om man skal ha en innskuddsbasert eller ytelsesbasert ordning, som er teknisk krevende vurderinger som vi har begynt å jobbe med. Men som sagt har jeg registrert behovet for å få bedre tid når neste sak kommer til Stortinget.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg klarer ikke helt å ta Tetzschners spørsmål. Men det er ingen tvil om at hvis det er begått straffbare forhold som politiet ønsker å etterforske, vil politiet med datalagringsdirektivet kunne henvende seg til retten for å få en rettslig kjennelse til å ta ut trafikkdata som er lagret knyttet til den enkelte virksomhet og hva enkeltpersoner kan ha gjort. På den måten kan selvsagt også arbeidsplasser bli involvert i den type spørsmålsstillinger. Men jeg mener at med datalagringsdirektivet vil vi ha en større rettssikkerhet nå enn vi har hatt tidligere, i og med at man skal ha rettens kjennelse for de grep politiet måtte gjøre knyttet til uthenting av trafikkdata fra teleselskapene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg er enig i at knyttet til helseregistrene er det utfordringer når det gjelder personvernet. Det er det i alle samfunnssituasjoner. Når det gjelder helseregistrene, er Helsedepartementet i gang med å gå gjennom dem. Jeg tror det er helt avgjørende at dersom vi skal få et godt personvern knyttet til f.eks. helseregistre, må man inn tidlig for å sikre at personvernet tas med når man utformer de nye helseregistrene. Så ser jeg fram til en debatt videre om hvordan vi skal utforme personvernet, gjennom oppfølgingen av Personvernkommisjonens rapport, der vi kan få anledning til å diskutere personvernspørsmål i sin fulle bredde. Da vil vi også kunne diskutere enkeltsaker. Jeg mener at i de enkeltsakene vi har hatt hittil, er personvernet vurdert nøye. Det må vi fortsette å gjøre i de nye sakene vi skal ha fram. Og så må vi straffe, slik at man følger opp personvernet i de enkelte virksomhetene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg er enig i at ordningen med slettmeg.no har vært en suksess. Det er mange som har benyttet seg av tjenesten, og jeg tror at mange har fått god hjelp gjennom tjenesten. Så det vil være helt naturlig for oss i nye tildelingsbrev til Datatilsynet å skrive at det er en tjeneste vi mener bør fortsette.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Saksordføreren har redegjort på en god måte for innholdet i proposisjonen som er lagt fram her i dag. Jeg har merket meg at representanten Ropstad, på samme måte som komiteens leder, har bemerket at man har hatt kort tid på å behandle denne proposisjonen. Jeg setter derfor stor pris på at komiteen nå behandler saken, og at de foreslåtte lovendringene kan vedtas sånn at de iverksettes fra 1. januar – fra samme tidspunkt som pensjonsreformen for øvrig. Arbeidet med pensjonsreformen har jo pågått over flere år og er basert på brede politiske forlik i Stortinget. Reformen bidrar til å sikre et bærekraftig pensjonssystem også i framtiden, og det er viktig med bred oppslutning om reformen. Pensjonssystemet er en viktig bærebjelke i velferdsstaten, og endringene i pensjonssystemet vil ha virkning for mange i lang tid framover. Fra 1. januar blir det mulig med fleksibelt uttak av alderspensjon i folketrygden for dem over 62 år. Det innføres levealdersjustering av pensjoner, og den årlige reguleringen av pensjoner løsrives fra folketrygdens grunnbeløp. Fortsatt vil pensjonistene være sikret en god kjøpekraft. De nye reglene i folketrygden gjør det nødvendig med tilpasninger i tidligpensjonsordningene for sjømenn og fiskere og i ordningen med supplerende stønad. Med det foreliggende forslaget kan sjømannspensjon og fiskerpensjon gis ved siden av alderspensjon fra folketrygden mellom 62 og 67 år. Videre skal sjømannspensjon og fiskerpensjon under utbetaling reguleres som alderspensjon i folketrygden. Det er også varslet at det skal foretas en bredere gjennomgang av ordningene med sikte på å finne fram til varige tilpasninger til de nye reglene i folketrygden. I ordningen med supplerende stønad til folketrygden skal stønadsmottakerne være sikret folketrygdens minsteytelse. I det nye pensjonssystemet videreføres ikke særtillegget og minstepensjonen. Minsteytelsen vil være et definert minste pensjonsnivå, og utmålingen av supplerende stønad må knyttes til dette. Det foreslås også at supplerende stønad skal reguleres tilsvarende minste pensjonsnivå. Jeg har merket meg at Fremskrittspartiet går inn for at supplerende stønad fortsatt skal reguleres i takt med grunnbeløpet. Resultatet ville jo bli at dagens alderspensjonister med minstepensjon etter hvert ville gå over på supplerende stønad, og det ville være meningsløst. Som ved innføringen av ordningen bør supplerende stønad fortsatt svare til minste pensjonsnivå i folketrygden. Som varslet i budsjettet, foreslås det at det innføres et krav om inntektsbortfall for rett til arbeidsavklaringspenger og uførepensjon for personer over 62 år. Det foreslås at kravet likevel ikke skal gjelde dersom medlemmet ikke mottar ytelser som gjenlevende ektefelle på minste pensjonsnivå, eller ikke har rett til uttak av hel alderspensjon. I tillegg er det fremmet enkelte forslag av mer teknisk karakter. Jeg er glad for at komitéflertallet støtter forslagene som er til behandling i dag. Med dette forslaget blir det tatt et viktig skritt videre med tilpasninger i pensjonssystemet til ny alderspensjon fra folketrygden.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet i denne saken, men jeg har nå fått noen direkte spørsmål fra Robert Eriksson som jeg skal prøve å svare på. Det er helt klart at departementet får en rekke innspill i budsjettprosessen, og det ville ikke være riktig av meg å gå konkret inn på de enkelte innspillene. Det er vår vurdering at Petroleumstilsynets ressursmessige situasjon per i dag anses som tilstrekkelig for å håndtere de foreliggende oppgaver og utfordringer. Innenfor de rammene som tilsynet har, er det forutsatt at Petroleumstilsynet skal ha fleksibilitet og kapasitet til å håndtere nye saker på kort varsel som følge av de hendelser som inntreffer. Vi får halvårsrapporter fra tilsynet, og de har bekreftet at de er i rute i henhold til de føringer som er gitt i tildelingsbrevet, selv om etaten har måttet prioritere strengt på grunn av oppfølging av ulike aktiviteter knyttet til ulykken i Mexicogolfen. Direktøren for tilsynet har framholdt overfor TV 2 at tilsynet på grunn av fusjon mellom Statoil og Hydro har fulgt Statoil tett og fortsatt vil måtte prioritere det. Det innebærer imidlertid ikke at tilsynet ikke bruker tid på andre og viktige oppgaver.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg opplever at regjeringen har et konstruktivt samarbeid med både ideelle og private organisasjoner på mange områder. Innenfor helsevesenet er det mange, både ideelle og private, organisasjoner, som leverer. Det samme ser vi innen barnevernet, og ikke minst ser vi det når det gjelder barnehager. Men regjeringen er opptatt av at vi bruker det offentlige der vi har offentlig kapasitet, og at det bør være førstevalget når vi har etablert f.eks. offentlige sykehus. I kommunesektoren er jeg kjent med at det pågår et omfattende samarbeid på mange områder. Men primært sett bør det være kommunene som har det grunnleggende ansvaret for de tunge tjenestene, slik vi ser det i dag. Omsorgstjenester er jo i hovedsak levert av kommunesektoren, og her vil det kommunale selvstyret råde, slik at det vil være opp til den enkelte kommune å bestemme hvilken miks man ønsker å ha – av egenproduserte tjenester og det man eventuelt kjøper av andre.