Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-09:
La meg starte med å forsikre Trine Skei Grande om at Venstre og SV faktisk står sammen. I denne uken har fem store miljøsaker blitt behandlet her i denne salen. Nå fulgte ikke jeg med på hvordan Venstre stemte, fordi Venstre ikke er i komiteen. Men jeg blir veldig overrasket om det ikke i samtlige fem var slik at Venstre sammen med Kristelig Folkeparti sto sammen med regjeringspartiene, mot Høyre og Fremskrittspartiet. For Høyre har jo nå, i allianse med Fremskrittspartiet, gått mot den ene miljøsaken etter den andre. Jeg fulgte som sagt ikke med på hvordan Venstre stemte, men hvis Venstre stemte for vingeklipping av riksantikvaren, som er Venstre-mann, vil jeg bli veldig overrasket. Realiteten er at Venstre står sammen med regjeringspartiene i de store miljøspørsmålene, men vi får en ny allianse av Høyre og Fremskrittspartiet som er mot Venstre, Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene. Dette er ikke temaet for debatten her i dag. Jeg deler det synet at det er på et veldig tidlig tidspunkt Riksrevisjonen går inn og gjør opp status for hvorvidt vi når klimamålene, og jeg deler også det synet at det er veldig nyttig at Riksrevisjonen setter et resolutt søkelys på dette. Som i alle andre temaer i politikken er det ikke Stortingets og regjeringens gode intensjoner vi skal måles på – de er som regel gode i denne salen – men vi skal måles på om vi faktisk når viktige mål. Det er det viktig at Riksrevisjonen går inn i. Så er det ikke riktig, det som ble sagt, at regjeringen ikke følger opp klimaforliket. Klimaforliket følges opp i det alt vesentlige – i det store. Man kan finne enkelte mindre spørsmål å klage på hvis man virkelig vil legge den dårlige siden til, men i all hovedsak gjennomføres klimaforliket punkt for punkt. I tillegg til dette tar vi nye initiativer. Vi kommer med nye byggeforskrifter fra 1. juni, som vil gjøre at oljekjeler fases ut, f.eks., og vi starter et nytt klimateknologifond, som vil komme i statsbudsjettet til høsten – for å nevne et par eksempler. Men det er klart at den store debatten kommer i forbindelse med Klimakur. Klimakur vil være stedet hvor vi vedtar de virkemidlene som gjør at vi når målet. Det er riktig som det påpekes av Riksrevisjonen, og som det har vært sagt i denne salen mange ganger – jeg sa det selv senest tidligere denne uken – at vi har ikke nå vedtatt virkemidler nok til å nå målet om 20 pst. hjemlige reduksjoner innen 2020. De virkemidlene må komme på plass gjennom klimaforliket. Så vil jeg også peke på i forbifarten at det Norge gjør internasjonalt, ikke er perifert. De reduksjonene Brasil har gjennomført i sin avskogingsrate, tilsvarer mange ganger alle norske utslipp til sammen. Det skyldes selvfølgelig først og fremst handlinger fra Brasils myndigheter, men vi har bidratt til dem, og brasilianerne gjør det klart. Så et regneeksempel: Hvis vår avtale med Indonesia skulle lykkes, vil den alene gi 700 ganger større utslippsreduksjoner enn fullskala rensing på Mongstad. Det er ikke noe argument mot fullskala rensing på Mongstad, som jeg skal slåss knallhardt for, og som jeg tror vi skal klare å få til, eller som vi skal klare å få til, men det er bare for å sette i perspektiv at det er utrolig viktig det Norge gjør i verden. Det er riktig, som det ble sagt, at opposisjonspartiene var en viktig del av klimaforliket, de var viktige for å få dette på plass. Så jeg har ingen problemer med å dele æren med dem for dette. Det er et felles norsk prosjekt som vi gjennomfører i verden. Så var Per-Kristian Foss, helt betimelig, inne på kritikken av kvotesystemet. Jeg deler det synet at kvotesystemet er i en tidlig fase, spesielt den grønne utviklingsmekanismen er langt fra fullkommen. Det er et barn som vi absolutt trenger, men som må vokse opp og bli sterkere. En del av vanskene med å kjøpe kvoter skyldes dog at systemet fungerer. Det var gjort avtaler om kvotekjøp f.eks. ved kinesiske vannkraftprosjekter, som så ikke fikk den FN-godkjenningen som var nødvendig for at dette skulle være en del av kvotesystemet. Så det at man faktisk har en godkjenningsprosedyre som er stram, er en viktig del av det hele. Det er helt riktig å være veldig oppmerksom på dette. Det er en svær utfordring å få den grønne utviklingsmekanismen til å fungere på en god måte. Veritas har bl.a. kritisert flere punkter her. Jeg deler mange av Veritas' oppfatninger om at vi må forbedre det systemet. Så til representanten Vaksdal vil jeg si: Det står om det i avisene i dag, og vi vil orientere Stortinget om det, men regjeringen har besluttet i all hovedsak å gå inn på EU-harmonisering av kvotesystemet. Jeg tror det er vanskelig å tenke seg at Norge skal ha helt særlige ordninger der hvor det er konkurranseutsatte norske næringer. For olje- og gassvirksomheten, som ikke er konkurranseutsatt, er det en helt annen situasjon. Der kan vi ha egne avgifter. Helt til slutt, vi kan komme tilbake til det, til Syversen: Jeg deler den oppfatningen at vi bør se på organiseringen mellom departementene i årene framover, og se på hvordan Miljøverndepartementet kan få en overordnet myndighet. Vi følger en lang tradisjon, men dette må vi ha en bred debatt om framover.