trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-29:
En rekke enkeltpersoner, frivillige organisasjoner, fagmiljø og politiske partier har gjennom en årrekke engasjert seg i forholdene for barn ved statlige asylmottak. De har gjort en innsats i å representere disse barna og engasjert seg i forhold til deres situasjon i den politiske diskusjonen. Det har vært nettverk med Advokatforeningen, Redd Barna, Barneombudet og mange flere. Vi har hatt et konstruktivt samarbeid med disse gruppene, og jeg tror at dette har bidratt til at vi har funnet gode løsninger. Vi har ikke vært enige i alt, men så er det også en viktig lov vi skal behandle i dag. Enslige mindreårige asylsøkere er en gruppe som er særlig sårbar, som mange har vært inne på. De har ekstra behov for beskyttelse, omsorg, trygghet og tett oppfølging. Ved overføringen av omsorgsansvaret for disse barna til barnevernet har Regjeringen vært særlig opptatt av å ta utgangspunkt i barnas spesielle situasjon og behov. Målet er å gi et omsorgstilbud til enslige mindreårige asylsøkere som ivaretar dette behovet. Det skal være kvalitetsmessig godt og likeverdig med det tilbudet som gis av barnevernet til barn som fra før av bor i Norge. Målet er å sørge for at deres rettssikkerhet blir like godt ivaretatt som rettssikkerheten for andre barn. Et mer langsiktig mål er at de barna som forblir i landet, skal bli aktive, kvalifiserte og selvstendige deltakere i samfunnet. En styrking av tilbudet til disse barna vil kunne bidra til å forebygge psykososiale problemer og kriminalitet. Tilbudet skal bidra til en god og trygg livssituasjon og oppvekst i Norge, eventuelt en best mulig retur til hjemlandet. Regjeringen har valgt å etablere spesielle omsorgssentre for enslige mindreårige asylsøkere. Regjeringen har videre valgt å fremme dette lovforslaget som et nytt kapittel i barnevernsloven. Loven skal regulere både barnevernets omsorgsansvar for enslige mindreårige asylsøkere og selve omsorgstilbudet ved omsorgssentrene. Lovforslaget omfatter også nødvendige endringer i andre bestemmelser i barnevernsloven som bidrar til å sikre at barnas behov og rettssikkerhet blir mest mulig ivaretatt. Regjeringen har lagt opp til en trinnvis overføring. Ansvaret for dem under 15 år er allerede overført, mens det tas sikte på å overføre ansvaret for dem mellom 15 og 18 år i løpet av 2009. Denne trinnvise overføringen gir mulighet til å høste viktige erfaringer fra prosessen med oppstart og drift av omsorgssentrene for dem under 15 år før overføring av ansvaret for dem over 15 år.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-29:
Jeg har merket meg at vi har fått en rapport som viser at barn forsvinner fra mottak, og at dette er saker som i liten grad har blitt fulgt opp. Vi har ikke oversikt over hva som har skjedd med de barna som har forsvunnet fra mottak. Jeg kjenner ikke til at dette har foregått fra det nystartede senteret på Eidsvoll. Jeg synes det er viktig at vi nå bruker tiden på å forebygge slike hendelser og også følger opp dem som har forsvunnet. Jeg vil sammen med justisministeren og arbeids- og inkluderingsministeren sørge for at representanter for politi, statlig og kommunalt barnevern samt utlendingsmyndigheter legger en felles strategi for å hindre at slike ting skjer.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-29:
Gjennom de tilbudene vi nå bygger opp, får vi stadig mer kompetanse med hensyn til hvordan vi skal forholde oss til denne gruppen. Dette er en gruppe som vi ikke i tilstrekkelig grad har tatt hensyn til ved de eksisterende mottakene, så ved Eidsvoll vurderer vi nå kontinuerlig situasjonen og ønsker å høste erfaringer av dette arbeidet. Det gjelder ikke bare ved institusjonen, men f.eks. også i forholdet til verger, som representanten var inne på i sitt innlegg. Jeg ser at det er behov for å iverksette tiltak for å styrke vergefunksjonen. Jeg er også helt enig i at det er ønskelig at arbeidet med ny vergemålslovgivning ferdigstilles så snart som mulig.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-29:
Vi har fullt fokus på at vi skal overføre ansvaret for dem under 18 år i 2009. Vi ønsker å høste erfaringer fra de prosjektene vi nå har, med sikte på å utvide loven til også å gjelde dem mellom 15 og 18 år. Jeg er derfor glad for at vi har stått sammen om å overføre ansvaret for dem under 15 år, og mener vi nå høster mer kompetanse med hensyn til hvordan vi skal foreta en utvidelse av denne loven.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-29:
Alt som er Regjeringens arbeid, handler om å følge Barnekonvensjonen. Vi har jo gått i bresjen for å overføre ansvaret for de under 15 år til barnevernet. Det var jo en sak i Stortinget om dette, hvor vi stemte sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti og var enig i dette. Slik at Regjeringens politikk tar sikte på å styrke barns rettigheter, både for dem under og dem over 15 år.
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-04-01:
I denne debatten eksisterer det - eg veit ikkje om eg vågar å kalla det - ei misforståing, men i alle fall eit veldig ope spørsmål, og det er: Kva foreslår eigenleg Framstegspartiet? For når Ketil Solvik-Olsen står på denne talarstolen, høyrest det ut som om han vil klippe og lime frå eksisterande fylkesdelplanar og setje det i hop i ei lefse, som statsråden sa. Men i forslaget som vi behandlar, står det følgjande: «Denne planen må blant annet reflektere de totale utbyggingsplaner, behov for utbygging av strømnettet, potensialet for næringsvirksomhet og teknologiutvikling, miljøkonsekvenser fra vindmølleparker og tilhørende nettinvesteringer. I tillegg må det tas i betraktning interessene til reiseliv, lokalt næringsliv, sysselsetting og lokaldemokratiets ønsker.» Dette er noko heilt anna enn ei samansetjing av fylkesplanar. Så spørsmålet som Framstegspartiet må svare på, er: Foreslår dei det som ligg i det forslaget som Stortinget har fått til behandling? Eller foreslår dei eit hefte med fylkesplanar, der det er fylka som har ansvaret og utfordringa med å utforme planar når det gjeld vindkraft?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-01:
Det er for så vidt ikke overraskende at statsråden er tilfreds med at det ikke skal pålegges dem å lage noen nasjonal plan. Alle forsøk fra Stortinget på å få laget en handlingsplan for Midt-Norge, en energipolitisk handlingsplan, en strategi for sentralnett etc., har blitt stemt ned av Regjeringen - åpenbart fordi den ikke ønsker å måtte forplikte seg til noe som helst overfor Stortinget. Regjeringspartiene har flertall - det er deres sak, og de får bestemme det selv. Men behovet for en nasjonal plan er åpenbar når en ser hvor mange prosjekt som er kommet fram som følge av politiske oppfordringer - mens myndighetssiden henger etter i forhold til å kunne behandle disse. Jeg registrerte at statsråden ristet på hodet da jeg påstod at vindkraft ikke er prioritert i NVE. Så langt vi har sett gjennom media og av statsrådens uttalelser, er det tre prioriterte områder: Midt-Norge, vann og nett. Er det slik at vindkraft nå plutselig har kommet høyt opp på denne prioriteringslisten?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-01:
Det er jo litt interessant å se at når Regjeringen blir presset på vindkraft, skal en prioritere vindkraft, mens i alle andre sammenhenger har ikke det vært et prioritert område. Det viser jo litt den manglende forutsigbarheten som er for kraftbransjen. Hele veien snakker en de ulike bransjene opp etter ryggen når de klager, men en klarer ikke å levere noe strategisk forutsigbart dokument til behandling i Stortinget som slår fast en del retningslinjer. Vårt ønske om en nasjonal plan er nettopp at du skal få en forutsigbarhet som på en måte blir en bekreftet politikk, ikke bare stadige medieutspill fra Regjeringen. Vi ønsker at byråkratiet skal slippe å bruke masse tid på å behandle konsesjonssøknader som av politiske eller andre grunner ikke er ønskelige. Dette handler jo ikke om mer byråkrati, det handler om mindre byråkrati. Vi ønsker at en skal basere seg på fylkesvise planer, derfor burde det være veldig enkelt å lage en slik nasjonal plan. Vi ønsker å respektere det som lokaldemokratiet står for. Det er jo nettopp det som har vært problemet, at lokaldemokratiet sier én ting, mens NVE gjerne presser dem til det motsatte. Vil statsråden støtte at når en kommune reserverer seg mot f.eks. vindkraft, skal det respekteres av nasjonale myndigheter?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-01:
Jeg synes de siste to innleggene viser at en bevisst ønsker å misforstå. Jeg må jo spørre: Hva skal dagens fylkesvise planer inneholde hvis de ikke nettopp skal inneholde refleksjoner rundt bosettingsmønster, turisme osv.? Vi skjønner det, innholdet er der allerede. Derfor er det ikke noen motsetning mellom fylkesvise planer og nasjonale planer. Men som representanten sa: Det er jo ikke alle fylker som har dette i dag. Det er jo derfor man ønsker en nasjonal plan, slik at man kan, som vi skriver i innstillingen, «sikre en bedre dimensjonering av myndighetsorgan, rammevilkår og målsettinger, slik at de står i et korrekt forhold til hverandre». Det gjør de ikke i dag. Derfor er dette viktig. Representanten Langeland ønsker åpenbart bare å kverulere. En nasjonal plan med tanke på Austevoll: Austevoll kommune, der Fremskrittspartiet styrer, har sagt ja til tre av fire vindkraftprosjekt, men så blir de pålagt av nasjonale myndigheter å si ja til også det fjerde. Det er der dette blir urimelig, og det er der vi burde hatt en plan fra myndighetene som viser forutsigbarhet, ikke en plan der man sier at fylkene skal lage en plan, men hvis den planen ikke passer Regjeringen, overstyrer den den. Her burde jo Regjeringen vært forutsigbar, slik at man får realisert vindkraft i alle kommuner der det er ønskelig. Målsettingen for Fremskrittspartiet er her ikke å skrinlegge ting, men faktisk å få redusert konfliktnivået, slik at man får realisert de gode prosjektene.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-04-01:
Når Høyre ikke støtter Fremskrittspartiets forslag i denne saken, er det faktisk fordi vi først og fremst ønsker mer realisering av vindkraftprosjekter i Norge. En har i dagens forslag justert seg i forhold til tidligere forslag fra Fremskrittspartiet, hvor man for et par år siden ville ha en samlet plan for vindkraftprosjekter tilnærmet på linje med for vannkraft. Det er ingen tvil om at den tilnærmingen som Fremskrittspartiet legger opp til her, neppe vil bidra til å få på plass mer fornybar energi i Norge. Det vil åpenbart kunne innebære en betydelig risiko for enda mer byråkrati, flere hender i arbeid med å utøve planverk osv. Høyre ønsker en strategi for ny fornybar energi i Norge. Vi har satt oss djerve mål i Norge: 30 TWh ny fornybar energi på plass innen syv-åtte år. Vi har ingen tid å miste. Når man tilnærmer seg dette spørsmålet på den måten som man gjør fra forslagsstillernes side, vil ett spørsmål nødvendigvis henge i lufta, nemlig: Ønsker man eller ønsker man ikke mer vindkraft i Norge? En nasjonal plan vil aldri, som representanten Kristoffersen var inne på, kunne gå dypt nok i å vurdere alle konsekvenser rundt enkeltsøknader. Det er kun gjennom å vurdere de enkelte prosjekt at en kan trekke de nødvendige konklusjoner med hensyn til konfliktpotensial og egnethet. En nasjonal plan vil aldri kunne være i stand til å ta høyde for denne typen konsekvensanalyse. For Høyre, som ønsker mer fornybar energi raskt på plass i Norge, er det to poeng som vi mener er helt avgjørende. Det ene er at søkerne må få vilkår på plass i Norge som er bedre enn dagens vilkår. Man må få vilkår på plass som er sammenlignbare med det søkere i våre naboland har. Det er det ene. Det andre er at vi må få en langt raskere saksbehandling på plass. Det er de to flaskehalsene som har bidratt til at det har gått altfor smått. Det har forslagsstillerne rett i, men løsningen til Fremskrittspartiet kan vi ikke støtte. Vi trenger ikke flere planer. Vi trenger raskere og bedre behandling.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-04-01:
Selv om statsråden gav uttrykk for håp om at en sertifikatavtale med Sverige skal være raskt på plass, er det vel lite i dag som tyder på at man har en avtale på plass innen 1. juli i år. Snarere er vel muligheten for at dette blir utsatt i betydelig tid, åpenbart til stede. Da har klimaforliket tatt høyde for at hvis ikke avtale er på plass, skal man ha ordninger innenfor fornybarsektoren som er minst like gode som det en sertifikatavtale vil komme til å innebære. Hva slags konkrete signaler er det statsråden nå kan gi til de flere hundre søkere når det gjelder småkraft og vindkraft? Hva kan de forvente skal komme på plass innen 1. juli som gjør at vi får fart på fornybarsektoren i Norge?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-01:
Eg registrerer at Framstegspartiet resirkulerer eit av sine tilsvarande forslag frå ein del år sidan. Grunnen til at dei gjer det, veit ikkje eg, for forslaget blei samrøystes stemt ned sist òg. Det er neppe for å klargjera regjeringsalternativet ein fremmar dette forslaget. At me skal bruka tida på å få gjort noko for ny fornybar energi, er nok heller ikkje føremålet med dette forslaget. Då må ein stilla seg nokre spørsmål: Er det av omsyn til lokaldemokratiet at ein tek opp denne saka? Når me f.eks. snakkar om snøscooterar, høyrer me frå Framstegspartiet at me må ta omsyn til avgjerslene i lokaldemokratiet, me må sørgja for at dei lokale får bestemma. Og når det gjeld strandsona, skal ikkje Regjeringa eller nokon annan blanda seg borti noko som helst - alt skal vera fritt. Så skal dei altså ha ein plan når det gjeld vindmøller, trass i at fylke rundt omkring no har vedteke slike planar, bl.a. Rogaland - det fylket som ein av forslagsstillarane sjølv kjem frå. Rogaland fylke har ein plan for utbygging av vindkraft. Det veit forslagsstillarane. Kva er grunnen til dette forslaget når ein veit at det blir stemt ned, og ein veit at konklusjonen er at det blir mindre ny fornybar energi? Ein kan jo vera litt konspiratorisk og tenkja at ein fryktar at den fornybare vindkraftsatsinga i Noreg skal gå ut over satsing på thorium- og atomkraftverk. Er det det som ligg bak? Kva i alle dagar er det som ligg bak dette forslaget? Det lurer eg på. Kanskje ein er redd for at me skal verna meir vassdrag, eller noko anna? Det er det umogleg å finna ut av. SV er oppteke av at me skal få meir ny fornybar energi. Me er veldig glade for at me har eit klimaforlik som legg vekt på dette. Allereie i eit forlik med Bondevik-regjeringa i 2002 i samband med gassmeldinga fekk ein vedteke i Stortinget ei ordning med grøne sertifikat. Bondevik klarte aldri å fremja ei sak om det. Kvifor, veit ikkje eg, men det kom aldri ei sak om grøne sertifikat. Så fekk me saka inn i Soria Moria-erklæringa. Den saka drog òg ut, og det såg ikkje ut til at me skulle få til noko der heller. Men no har me eit klimaforlik som seier at dette skal opp og stå. Det er SV veldig nøgd med, for det trur me betyr mykje for satsinga på ny fornybar energi. Me registrerer òg at Regjeringa får eit klart mandat i klimaforliket når det gjeld havvindmøller. I går fekk me frå rogalandsbenken høyre om eit prosjekt på Haugalandet - eit gigantisk prosjekt for havvindmøller. Så det er ting på gang, og klimaforliket blir følgt opp av Regjeringa. Det er òg vedteke eit demonstrasjonsprogram for ny fornybar energi. Saksordføraren var oppteken av at me skulle bruka energien vår for å få fram ny fornybar energi. Det er ein konklusjon eg er veldig einig i. Så får me andre jobba med å få fram ny fornybar energi, mens Framstegspartiet drøymer om samla politiske løysingar som gjeld atomkraftverk o.l.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-01:
SV er veldig glad for at klimaforliket inneber ei satsing på grøne sertifikat - berre for å oppklara det for Kristeleg Folkeparti og Venstre. Vi er kjempefornøgde fordi det no ser ut til å bli ein grøn sertifikatmarknad. Men det er eigenleg seks år for seint, kan me seia. Eg synest det som Framstegspartiet no legg vekt på i sluttinnlegga sine, er veldig interessant. Det viser seg nemleg at forslaget om ein nasjonal plan for vindkraft kjem fordi framstegspartistyrte Austevoll ikkje kan reservera seg mot vindkraft. Altså: Dette er eigenleg ein plan for å unngå vindkraft, slik ein kan forstå Solvik-Olsen. Me må avklara kva denne planen eigenleg går ut på, med tanke på det hjartesukket til slutt i debatten at Austevoll ikkje får lov til å seia nei. Det skal bli interessant å få høyra det. Så må eg berre seia at det er ein del fylke som er på offensiven, som prøver å laga fylkesvise planar, og som får det til. Det er klart at me såg gjerne at det var betre framdrift i saksbehandlinga hos NVE, men det kjem me tilbake til. Så til slutt: Framstegspartiet har vore med på å vedta nasjonalbudsjett tre gonger saman med Bondevik II-regjeringa. Eg kan ikkje sjå at det nokon gong har vore ei offensiv satsing på ny fornybar energi eller på styrking av saksbehandlingskapasitet i NVE, f.eks. Så Framstegspartiet har ein del å svara for. Det er det viktig å få fram i debatten når dei sjølve legg hovudet på fatet. Så skal eg spegla meg, Solvik-Olsen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-01:
Jeg synes en liten kommentar til representanten Langelands visitt til Bondevik-regjeringen er på sin plass. Jeg kan ikke se at Stoltenberg-regjeringen har lagt fram noen stortingsmelding om grønne sertifikater - det er vel heller slik at forhandlingsgrunnlaget ble skrotet 28. februar 2006. Men vi står sammen om saken, og så får vi se hvordan den saken ender. Så over til dagens sak. Kristelig Folkeparti har vært og skal være en pådriver for å øke produksjonen av ren energi. Europa trenger mer kraft - ren kraft - og da er sparing og effektiv bruk av energi de beste løsningene. Vindkraft er en fornybar ressurs som Norge har mye av. Det viser de ulike vindkartene over Norge og også over Europa. Vi har altså stor tilgang på vind, men det er et høyt konfliktnivå rundt en del av utbyggingene. Derfor vil ikke alle søknadene som i dag foreligger, bli godkjent. Det tror jeg er lurt. Vi har et velfungerende system for å plukke ut de prosjektene som skal bygges ut. En av forslagsstillerne, representanten Ketil Solvik-Olsen, sa i sitt innlegg at det Fremskrittspartiet ønsker, er en overordnet nasjonal plan for vindkraftutbygging. Men en slik overordnet plan vil ikke gå inn i de ulike konfliktområdene slik som dette sakskomplekset er blitt. For to år siden behandlet vi en nokså likelydende sak. I den forbindelsen hadde komiteen til og med høring. Det kan hende det var fordi det var tidlig i perioden, at vi tok oss tid til en høring om denne saken. I høringen kom det fram at en slik samlet plan ville medføre en kraftig økning i utredningspåleggene for utbygger, samtidig som en samlet plan umulig kunne gå dypt nok til å avdekke alle nødvendige problemstillinger i forhold til de forskjellige vindkraftutbygginger. Jeg kan ikke se at det er noe i dette bildet som har endret seg. Mitt håp er at vi om to år ikke står her og diskuterer samme sak, for tiden vår er for viktig til å diskutere denne saken. En tapt sak er en tapt sak så sant det ikke foreligger ny informasjon, og det finnes ikke i denne saken.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-01:
Statsråden sa i sitt innlegg at en utvidet støtteordning er like rundt hjørnet - med tanke på, gjennom Enova, å utløse de 1,5 TWh vindkraft vi trenger innen 2010, som er satt som mål. Jeg opplever at statsråden er opptatt av å få på plass vindkraftutbygging. Slik har jeg opplevd det under hele hennes periode. Men NVE har laget prioriteringskriterier for behandling av konsesjonssøknader. De er fra 2008 og er laget i samråd med olje- og energidepartementet. Under «vindkraft» står det ikke at dette er et prioritert område. Er det slik å skjønne at denne prioriteringslisten hos NVE vil bli endret etter at et nytt økonomisk støttesystem er på plass? Eller vil disse prioriteringskriteriene ligge fast slik de er utarbeidet i 2008?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-01:
Dersom dette hadde vært en replikk til Fremskrittspartiet, ville jeg spurt om hvordan et parti som er bekymret for lokal aksept for vindkraftanlegg, vil berede grunnen for lokal aksept for atomkraftverk - men det får vi ta ved en annen anledning. Det lages nå fylkesvise planer når det gjelder vindkraft i flere fylker. Mitt første spørsmål til statsråden gjelder hvilken vekt hun mener disse planene bør tillegges. Det andre går på om en fra departementets side kan bidra til at det lages flere slike planer, og at det blir en erfaringsoverføring fra de ulike fylkene, slik at en gjennom det foredler planarbeidet og kvaliteten på disse planene. Det vil berede grunnen og gi legitimitet til satsing på vindkraftutbygging, og det viser at en for alvor ønsker å avveie interesser på en skikkelig og god måte på lokalt nivå, hvor en best ser de konfliktene som må avveies.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-01:
Det er bekymringsfullt at representanten Langeland lider av selektiv hukommelse, og jeg vil anbefale at den bebudede speilingen ikke får et omfang som gjør at en slurver med å holde seg oppdatert når det gjelder historien. Det er faktisk slik at Bondevik II-regjeringen la til rette for enklere og raskere behandling for småkraftverk. Det ble gjort endringer når det gjaldt konsesjonsreglene slik at de minste småkraftverkene ble tatt ut av konsesjonsordningen. Det ble også tatt en del andre grep som bransjen var svært tilfreds med. Det er også slik at det i de senere år har blitt en økning i saksbehandlingskapasiteten i NVE, men en enda større økning når det gjelder antall søknader. Så dette var et problem tidligere, men det er et større problem nå. Så har jeg avslutningsvis lyst til å reflektere litt rundt Fremskrittspartiets begrunnelse for sitt forslag. De sier at de ønsker å ta lokaldemokratiet på alvor. Samtidig skal denne nasjonale planen gi kommunene beskjed om hva de får lov til, og hva de ikke får lov til. Hvis en nasjonal plan skal ha en verdi og en lokal forankring, må det være en absolutt forutsetning av det skal være høringer i den enkelte kommune og i det enkelte fylke som gjør at de får komme med innspill før en sentralt setter restriksjoner eller gir åpninger. Det vil jo være en konsekvens av at Fremskrittspartiet begrunner dette med å ta lokaldemokratiet på alvor. Men avslutningsvis: Det er altså ikke det det er snakk om. Det er snakk om å gi et sentralt diktat og sette rammer, og da er det helt åpenbart at det å lage fylkesvise planer er mye bedre, mye mer treffsikkert, i dette samspillet mellom de overordnede og de lokale interessene.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-01:
Jeg forstår hovedgrepet som tas i dag, og jeg tror det er viktig. Men da jeg hørte statsrådens begrunnelse for at man ikke skulle kunne ha åpning for to kommersielle aktører de få plassene det ligger til rette for det, fikk jeg ikke dette til å henge sammen med det som er situasjonen for pressepolitikk og mediepolitikk på et annet område, nemlig når det gjelder aviser. Det brukes altså 200 mill. kr, eller mer enn det, i pressestøtte. Den historiske begrunnelsen for pressestøtte er å stimulere til nr. 2-aviser. I dag er det altså nr. 2-aviser som får titalls millioner kroner i pressestøtte, fordi det er viktig å ha mer enn én aktør. Når det gjelder nærradio, skal man legge til rette for den ene kommersielle aktøren, og man skal ikke bare gi denne sendetid, men man er også redd for at det kommersielle grunnlaget blir splittet opp med to. Det er altså en type begrunnelse når det gjelder aviser. Man kan bruke titalls millioner kroner på enkeltaviser for å få mangfold, mens man her lager et regelverk som kan utelukke et mangfold de få plassene man har mulighet for to kommersielle aktører. Jeg håper at man i det videre arbeidet vil beholde denne åpningen - det er snakk om noen få plasser i landet - og jeg tror det vil være viktig for disse lokalsamfunnene at muligheten for to parallelle tilbud beholdes. Det er òg sånn at man noen plasser ved at det bare blir én aktør, kan risikere at man får en stor lokalavis som òg er eier av radioen. Dermed får man også en ytterligere konsentrasjon på eiersiden og ikke bare et snevrere tilbud. Det synes jeg heller ikke er i samsvar med det man prøver å etterstrebe på andre områder, hvor man prøver å begrense enkeltaktørers dominans i det lokale mediebildet.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-01:
Det som fikk meg til å ta ordet, var at statsråden i tillegg til å bruke en teknisk begrunnelse for hvorfor han bare burde slippe til en kommersiell aktør, også brukte en kommersiell begrunnelse. Han sa at en ved å ha to parallelle aktører ville svekke driftsgrunnlaget for den ene som var til stede kommersielt. Det var bakgrunnen for at jeg vektla akkurat det tungt i mitt innlegg. Så er det altså ikke slik at vi har antydet et opplegg med to parallelle aktører over hele landet, som skal finansieres over statsbudsjettet. Tvert imot har vi sagt at vi her er i den unike situasjonen at det er noen ytterst få plasser det er rom for to aktører som kan finansieres på egen kjøl. Da er det meningsløst at en når det gjelder aviser, bruker titalls millioner kroner på å lage mangfold, mens en her bruker regelverk for å hindre noe som kunne har vært et gratis tilfang i noen lokalsamfunn. Når det gjelder pressestøtten, har Venstre foreslått at en skulle sette en maksgrense på 30 mill. kr for det en enkelt avis kan få, og at de midlene som frigjøres ved den endringen, skal tilføres de minste avisene og dermed bidra til et styrket medietilbud i mange kommuner.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
Når det gjelder Fremskrittspartiets ønsker om nasjonale planer på alle områder, vil jeg ganske enkelt si at jeg er mer opptatt av at vi skal bruke tida vår nå på å få fram fornybar energi, ta konkrete grep som gjør at vi får resultater - snarere enn at vi skal bruke kapasiteten vår på å skape mer byråkrati og lage unødvendige planer, som vi snakker om i dette tilfelle, for vi ber om at fylkene lager planer på et nivå som er fornuftig der vi er nå, når det gjelder vindkraftutbygging. Skulle vi gå lenger, er vi fort over på det som skal inn i en reell konsesjonsbehandling. Når det gjelder NVEs prioriteringer, vil det sjølsagt være sånn at når vi nå legger opp til en ny og mer omfattende investeringsstøtteordning, vil det måtte innebære at NVE prioriterer disse sakene høyere enn de har gjort i en tid hvor det ikke var midler tilgjengelig.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
Vi er i dialog med svenske myndigheter om et grønt sertifikatmarked. Jeg må sjølsagt rapportere i god tid før 1. juli til Stortinget om hvor vi står i det arbeidet. Jeg kan ikke gå inn i de drøftingene nå, for vi har en forståelse med våre svenske venner om at det skal vi ikke gjøre mens vi er i prosess. Det er jeg helst sikker på blir respektert av Stortinget. Det jeg skal love, er at Stortinget skal få god informasjon i god tid før 1. juli om hvor vi står. Jeg er fortsatt optimistisk i forhold til å få et grønt sertifikatmarked på plass. Det som vil være helt nødvendig, er sjølsagt at vi har gode overgangsordninger etablert. Det jobber vi ut fra i våre samtaler med svenskene. Dersom det før 1. juli skulle avtegne seg et bilde av at det ikke blir noe grønt sertifikatmarked, må jeg gå i tett dialog med våre venner i klimaforliket. Jeg lover at det skal bli en god prosess rundt det.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
I interpellasjonen etterpå kommer vi tilbake til saksbehandlerkapasitet. Jeg vil da også gå litt inn på det som er prioriteringslisten i NVE nå. Men det gir seg sjøl at vi må justere disse prioriteringslistene når vi nå legger til rette for at vi skal få utløst flere vindkraftprosjekter. I interpellasjonsdebatten etterpå kommer jeg til å være tydelig på at ja, vi kommer til å gå inn i en dialog med NVE med sikte på at disse prioriteringene justeres. Så vil jeg for ordens skyld bare presisere det jeg sa til representanten Solvik-Olsen i stad: Det er for så vidt ikke mangel på penger i Enova som har bidratt til at vi ikke har utløst vindkraftprosjekter, men det er at vi har vært så restriktive på støttenivået. Det har vært for lite penger i den forstand at man ikke har vært villig til å stille opp med nok penger for å få utløst prosjektene. Det er det som er realiteten, og det er det vi skal endre på nå.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
Det som sies av representanten Ketil Solvik-Olsen nå, er jo interessant, for han sier helt andre ting enn det som står i forslaget fra Fremskrittspartiet. Det han nå sier, er at det vil være en enkel sak å lage denne nasjonale planen basert på fylkesvise planer. Hvis det er det vi er ute etter, å klippe sammen de fylkesvise planene og sette dem sammen i et dokument, er det sjølsagt helt uproblematisk og meget enkelt, og det kan vi gjerne gjøre. Men det er ikke det som står i forslaget fra Fremskrittspartiet. Der mener man at man skal gå langt dypere inn i dette. Det vil kun innebære én ting, og det er mer byråkrati.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
Jeg tror at representanten Kvassheim og jeg er like opptatt av at vi skal ivareta de synspunkter som man finner lokalt. Så er det en utfordring å finne ut av hvordan man skal gjøre dette konkret. Jeg mener at de fylkesvise planene må tillegges betydelig vekt. Jeg er også opptatt av at flere fylker bør lage slik planer. Derfor oppfordrer vi NVE til å bistå fylkene med dette, slik at de kommer lettere i gang. Jeg tror også signaleffekten av at vi nå har fått opp noen planer, vil være god, og vi ser at det er interesse i fylkene utover dem jeg refererte til. I forhold til å ivareta de lokale bekymringene knyttet til miljøkonsekvenser av vindkraft vil jeg bare si at det vi må gjøre i første omgang, er i hvert fall å søke å utløse de prosjektene som er minst kontroversielle. Det er nå engang heldigvis slik at vi har en god del prosjekter liggende som vi kan definere i kategorien ikke ukontroversielle, men «lite kontroversielle».
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
Som jeg har sagt opptil flere ganger, er NVE tilført flere ressurser. Jeg ser behovet for at NVE tilføres ytterligere ressurser, men systemet er sånn at jeg ikke kan stå på Stortingets talerstol, enten det er den 1. april eller en annen dato, og snakke om hva som kommer i revidert nasjonalbudsjett og i budsjettet for 2009, men jeg formoder at jeg har sendt et signal om hva jeg jobber med, når jeg sier at jeg mener det er behov for større saksbehandlingskapasitet i NVE. Så godt som alle disse sakene, enten vi snakker om småkraft, vindkraft eller annet, er kontroversielle, og det ender opp med klager. Klagebehandlingens første runde foregår i NVE. Det er arbeidskrevende for NVE å håndtere klagebehandling, men det er også arbeidskrevende for departementet, for til sjuende og sist ender disse sakene opp i departementet. Så vi må jobbe med å styrke hele kjeden med hensyn til saksbehandlingskapasitet. Det holder ikke bare å styrke NVE. Vi må også styrke departementet for at vi skal få en god kjede. Det er, for å være helt ærlig, også et faktum at det ikke bare er NVE som er en flaskehals i dag. Det er også en flaskehals som heter Olje- og energidepartementet, og det ligger en betydelig mengde klagebehandlingssaker hos oss. Så når det strømmer på med søknader til NVE, får det konsekvenser for hele kjeden, og min oppgave er å få hele denne kjeden til å fungere. Det er to ting som bør konstateres: Vi får gjort mer enn vi har gjort, og det er bra, men det er fortsatt lange køer som må håndteres. Når det gjelder spørsmålet om delegering til kommunene, er representanten kjent med at det er en sak som drøftes med jevne og ujevne mellomrom. Foreløpig er det ingen politisk enighet om at det skal gjøres. Det er utvilsomt et tema som vil dukke opp også i framtida. Jeg mener det er viktig å legge vekt på at det ikke er noen enkel oppgave for kommunene å ta over dette arbeidet. Det vil kreve betydelig kompetanse, og det må bygges opp omfattende systemer i kommunene hvis man skulle tenke seg dette, for disse sakene er meget komplekse og krevende.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-01:
Jeg mener at Fremskrittspartiet reiser en viktig debatt i dag ved å ta tak i saksbehandlerkapasiteten i NVE. Jeg har redegjort for at jeg mener det skjer viktige ting i NVE nå som Regjeringa har lagt til rette for, og det bør skje enda mer, sånn at vi får ned køene. Men jeg må si at det er ikke riktig godt å skjønne hva Fremskrittspartiet er ute etter her, for uansett hvilke tiltak du foretar, er alt galt, alle er frustrerte, intet skjer. Og hvis det nå skulle være sånn at noe skjer, ja, så er det galt også, for da er alt uforutsigbart. Så det er ikke så godt å skjønne hva man er ute etter, hva det er en ønsker å oppnå med dette. Men én ting er helt sikkert: Hvis utbyggere av småkraft og vindkraft hadde vært så frustrerte som det Fremskrittspartiet gir uttrykk for, hadde de i hvert fall ikke sendt inn søknad på søknad, som gjør at det hoper seg opp med søknader i NVE. Grunnen til at alle disse søknadene kommer, er jo at folk rundt omkring i landet nå ser at vi har ei regjering som faktisk vil satse på fornybar energi, som har tro på at nå vil det skje noe. Og det er veldig bra, for det er nettopp det som er ambisjonen vår. Vi har i år doblet - så godt som - støtten til Enova, nettopp for at vi skal få fortgang i dette arbeidet. Vi er nå i ferd med å få på plass den nye investeringsstøtteordningen for vind, nettopp for at det skal skje ting i praksis. Det er derfor vi i dag legger fram bioenergistrategien, som forklarer hvordan vi skal få fram 14 nye TWh energi fra skogen. Det er derfor vi jobber med energiloven, sånn at vi skal sikre oss at småkraft får lettere nettvilkår. Grunnen til at vi ender opp med så mange søknader i NVE, er at folk har tro på at vi nå har ei regjering som vil. Det er jo da ganske interessant når det i denne debatten blir vist mye til en direktør for konsesjons- og tilsynsavdelingen i NVE som har sagt opp sin stilling, og representanten Kristiansen sier at ja, situasjonen var jo sånn, grunnen til at han sa opp, i henhold til han sjøl, var at dette var et problem for flere år siden også. Nettopp! Da er jo spørsmålet til representanten Kristiansen: Hva gjorde man da? Men den diskusjonen trenger vi ikke å ta. Faktum er at nå skjer det mye på fornybarfeltet. Det er en helt ny giv. Vi har utfordringer knyttet til konsesjonsbehandlinga. Dem skal vi løse, men vi skal også glede oss over den entusiasmen som nå fins rundt omkring i landet for å få fornybarsatsinga opp å stå.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-04-01:
Jeg lyttet med interesse og takker statsråden for svaret, men jeg ble ikke helt overbevist om at innholdet i svaret er nok til å løse de kapasitetsproblemene som jeg tar opp i denne interpellasjonen. Det ligger, som statsråden svarte, selvsagt en mulighet i internt å omdisponere ressurser i NVE. Når det gjelder det statsråden nevnte om å tilføre mer ressurser, vil jeg senere gjerne ha et svar på hva som ligger i det. Kan vi vente noe mer ressurser allerede i revidert nasjonalbudsjett, slik at en også generelt kan styrke bemanningen i konsesjonsavdelingen? Og dette med å effektivisere, som statsråden var inne på: Hva ligger det i det? Kan det her kanskje være mulig, som statsråden nok ikke var inne på, å delegere noen av disse sakene, altså delegere konsesjonsmyndigheten, til den respektive kommune? Det ville være et godt bidrag for å få ned køen av saker som ligger til behandling. Når det gjelder det statsråden nevnte med prioriteringslister, er det klart at det også her ligger noe. Men prioriterer man det ene, må man nedprioritere det andre, så det er ikke sikkert at det er den aller beste løsningen. Jeg husker at olje- og energiminister Hagas store prosjekt da hun tiltrådte nettopp var å gjøre en større innsats for fornybar energi etter at forgjengeren hennes ikke lyktes i særlig grad med det. Nå har man fra Regjeringens side altså snakket og snakket om å ta et tak for økt satsing på fornybar energi. Etter mitt syn har ambisjonene vært betydelig større enn den praktiske handlekraften for å få til noe. Jeg håper det finnes håp, men da må olje- og energiministeren selv gripe resolutt inn og straks sørge for at det i alle fall er tilstrekkelig behandlingskapasitet i NVE, slik at vi kan komme i gang med økt utbygging av fornybar energi så fort som mulig. Statsråden har også uttalt at hun har innsett at det må mer ressurser til i NVE, og at det absolutt er en utfordring å få det til, men at hun skal gjøre noe med det så fort som mulig. Derfor bør statsråden i denne interpellasjonsdebatten signalisere at det skal komme mer penger allerede i revidert nasjonalbudsjett. Jeg håper også under denne debatten å få klare signaler fra statsråden om at hun iallfall kan vurdere å overføre konsesjonsmyndighet til kommunene for en begrenset tidsperiode, i det minste for mikro- og minikraftverk under 1 MW, slik at vi kan få unna en del av den svære køen. Saksmengden vil, som hun også nevnte, trolig bare øke og øke, for pågangen er stor, og nye søknader strømmer inn til konsesjonsmyndighetene som aldri før.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-04-01:
I dagens debatt har statsråden framholdt at med de tiltakene hun har skissert, som omdisponering, effektivisering, å prioritere annerledes og noe mer ressurser, skal alt gå så meget bedre. Det vil sikkert hjelpe noe, men jeg tror ikke det som statsråden har uttalt, på langt nær er nok. Så etter mitt syn er de svarene som er framkommet i dag, ikke gode nok. Viljen til å løse dette problemet synes etter mitt syn bare å være halvhjertet. Jeg hadde f.eks. håpet at statsråden hadde sett med langt mer villige øyne på at kommunene kan delegere konsesjonsmyndighet ved bygging av mikro- og minikraftverk, og også gjerne for de minste småkraftverkene. Det kunne vært et viktig supplement i arbeidet med å korte ned dagens altfor lange behandlingskø. Det å delegere konsesjonsbehandling til kommunene for å øke tempoet i å korte ned saksbehandlingskøen for utbygging av ny fornybar energiproduksjon i Norge er en god idé. Senterpartiet er som kjent et parti som er for lokalt selvstyre. Små kraftverk representerer i dag ikke noen store inngrep i verken natur eller miljø. En trenger egentlig ikke den ypperste kompetanse for de aller minste kraftverkene. Dette er enklere inngrep som jeg mener kommunene selv besitter den nødvendige kompetanse for å håndtere. Så jeg er litt forundret over at statsråden, som er fra Senterpartiet, mistror kommunenes kompetanse, at hun mener kommunene ikke er flinke nok til å kunne håndtere mikro- og minikraftverk selv. De er nærmest udugelige, slik en tolker de svarene hun har gitt fra Stortingets talerstol i dag. Så er det også litt interessant å referere til noe som stod i Nationen for ikke så lenge siden: «Haga vil tilføre NVE mer midler, men åpner også for å la kommunene eller private konsulentselskaper hjelpe NVE med saksforberedende konsesjonsbehandling.» Jeg vil gjerne avslutningsvis be statsråden kommentere litt nærmere hva hun mener med det jeg her siterte, hvis det er greit.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-04-01:
Jeg skal bare ta opp ett forhold, men det er et forhold som til gjengjeld gjelder alle departementer. Det er, som også komiteens leder påpekte, det store antall merknader som knytter seg til brudd på anskaffelsesreglementet. Dette forhold har vært tatt opp flere ganger i Stortinget - åpenbart uten at det nytter. Derfor har jeg tenkt - til glede for Stortinget og statsråden - å sitere hva hun selv sa om dette spørsmålet i en interpellasjonsdebatt 18. januar i fjor, 2007, på et tidspunkt da Dokument nr. 1 for foregående år var kjent for Stortinget. Statsråd Heidi Grande Røys sa den gang: «Det skal vere nulltoleranse når det gjeld bevisste brot på innkjøpsregelverket.» Det kan gi et inntrykk av at de brudd som nå foreligger, er ubevisste. Det er på mange måter litt underlig, når man fra samme debatt leser hva statsråden sier om tiltak i eget departement, altså i Fornyingsdepartementet. Jeg siterer fra samme debatt 18. januar 2007: «Nøkkelmedarbeidarar skal lærast opp, saksbehandlarane skal få ei betre rettleiing i korleis ein skal gjennomføre innkjøpsprosessar, vi skal ha klårare interne rutinar for korleis ein går fram ved offentlege innkjøp, og vi skal aktivt nytte tilgjengeleg verktøy.» Dette har, forutsetter jeg, skjedd, og allikevel har vi fortsatte og åpenbart ingen særlig nedgang i brudd på innkjøpsregelverket. Jeg vil også vise til hva statsråden sa, meget åpenhjertig, i debatten i fjor. Hun karakteriserte de stadige brudd på innkjøpsregelverket som pinlig, og jeg siterer videre: «Eg meiner det, rett ut - det er pinleg.» Hun beskriver sin egen fremgangsmåte slik: «Eg gav straks, faktisk same dag, beskjed om at her skal det sendast ut brev - vi kan ikkje ha det sånn. Eg sende brev til alle departement, der eg bad dei om å passe betre på at regelverket vert etterlevt ved eigne innkjøp. Eg bad statsrådane i kvart departement syte for at deira underliggjande etatar gir desse reglane større merksemd. Kvart departement må sjå på dei interne rutinane for å vurdere korleis desse kan betrast. Likeins bad eg om at kvart departement må syte for å halde ved like og vidareutvikle den interne kompetansen ein har om reglane. Eg oppfordra alle statsrådane til å sjå på kva tiltak som kan gjerast i kvart enkelt departement, for dette kan vere ulikt, og det er ulikt kven som har fått kommentarar. Likevel må kvart enkelt departement gå igjennom sin portefølje, for å sjå korleis ein heilt konkret kan sikre betre etterleving av innkjøpsreglane og sjølvsagt ha ei tettare oppfølging av sine underliggjande etatar.» Da kan det jo tyde på at ingen hører på statsråden i Fornyingsdepartementet, når dette brevet er sendt. Vi kan jo få vitneprov fra de to tilleggsstatsråder som er til stede her i salen iallfall, om hvordan dette er fulgt opp. Mitt spørsmål til fornyingsministeren er om hun er fornøyd med andre statsråders oppfølging av dette - jeg skal la Fornyingsdepartementet ligge, for det har fått egen påtale i innstillingen. Og hvordan vil hun følge opp komiteens beskjed om at man ønsker at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med «en egen sak om håndteringen av regelverket for offentlige innkjøp»?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-04-01:
To korte merknader: De etater man kan delegere makt til, de etater kan man også instruere hvordan makten skal utøves. Jeg regner med at det med delegeringen følger en instruks om at anskaffelsesregleverket skal følges. Jeg vil be statsråden bekrefte at det skjer - ikke bare i eget departement, men også i andre departementer. Merknad nr. 2: Jeg er klar over at Regjeringen ikke - en flertallsregjering aller minst - lar seg binde av annet enn vedtak i Stortinget. Men jeg hadde ventet at statsråden hadde bekreftet den enstemmige komitehenstilling som ligger i formuleringen om at man ber om at det fremmes en egen sak om dette til Stortinget.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-04-01:
Denne saken er vel en av de sakene som har vært raskest behandlet av kontroll- og konstitusjonskomiteen. Komiteen sier da også avslutningsvis - og jeg vil tilføye for egen regning: lakonisk: «Komiteen har notert seg Ramin-Osmundsens avgang, og finner det derfor ikke nødvendig å forfølge saken videre.» I det vil vel de fleste huske hva saken gjaldt. Jeg har merket meg stortingspresident Thorbjørn Jaglands ønske om at aktuelle politiske saker får en sterkere plassering i Stortinget og ikke bare i media. I denne saken må jeg nok innrømme at det foregikk mer i media enn i stortingssalen og i komiterom. Det kan tenkes at det har vært en sammenheng mellom det faktum at det ble åpnet sak i kontroll- og konstitusjonskomiteen om disse forhold, og sakens endelige utfall. Med dette anbefaler jeg komiteens innstilling.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-01:
Først noen korte kommentarer om de merknadene som komiteen og Riksrevisjonen har hatt som gjelder Finansdepartementet. Jeg er tilfreds med at av åtte avsluttende riksrevisjonsbrev er det ikke merknader i sju, men jeg er selvfølgelig ikke fornøyd med at det er merknader i ett av dem. De forholdene som Riksrevisjonen har tatt opp, og de forholdene som komiteen også understreker, blir tatt på alvor i Finansdepartementet og skal følges opp. Det dreier seg om forsinkelser i framdriften av Au2sys. Det dreier seg om avdekking av at det har vært mulig å komme inn og endre ligningene for ansatte i ligningsvesenet - det er helt uakseptabelt, og det følges nøye opp overfor skatteetaten. Og det dreier seg om det som har vært en gjenganger i kritikken av alle departementer og underliggende etater, nemlig at anskaffelsesregelverket ikke følges skikkelig opp. Det dreier seg også om skatteetaten, og jeg tar selvfølgelig min del av ansvaret for at den delen skal følges opp. Så regner jeg med at statsråd Grande Røys kommer litt mer generelt tilbake til kritikken. Så et par merknader om Forsvarsdepartementets budsjett, for Stortinget må ikke forledes til å tro at forsvarsministeren ikke møter uten å ha avtalt med andre å følge opp den kritikken som kommer når det gjelder Forsvarsdepartementet. Forsvarsministeren har selvfølgelig merket seg at det er levert fire brev fra Riksrevisjonen, hvorav tre ikke inneholder kritikk, mens ett inneholder til dels alvorlig kritikk av Forsvarets regnskap for 2006. På forsvarsministerens vegne vil jeg gjerne si at den kritikken som kommer fra Riksrevisjonen, blir fulgt veldig nøye opp. Det har høy prioritet både i Forsvarsdepartementet og i Forsvaret å følge opp det, ikke bare for 2006, men også for 2007. De tiltakene som er satt i gang, har gitt en gradvis og vesentlig forbedring av forvaltningen av Forsvaret siden 2005, og Forsvarsdepartementet følger opp gjennom iverksettingsbrev og månedlig rapportering i etatstyringsmøtene. Den kritikken som kommer knyttet til å følge opp realistisk budsjettering, er en viktig påpekning som også følges opp i det som dreier seg om investeringsbudsjettet for 2007 og videre. Så en liten kommentar om det som dreier seg om materiellforvaltning. Det arbeides det med - jeg ser at komiteen også har merket seg at det jobbes med dette - i Forsvaret. Det har hatt høy prioritet i lang tid, og det nedlegges mye arbeid på dette. Det er i FLO også i arbeid en forberedelse til innfasing av nye datasystemer som er iverksatt gjennom et prosjekt som heter Prosjekt datakvalitet, for å sikre at det er skikkelig kvalitet i materiellforvaltningen. Jeg har også lyst til å legge til for egen del at mitt inntrykk er at dette har høy prioritet hos forsvarsministeren og i Forsvarsdepartementet, og at det har vært veldig mye å ta tak i på det feltet, men at det nå gjøres en grundig og skikkelig jobb. Og så er det jo slik for alle departementer at vi trenger en riksrevisjon som ser oss i kortene innimellom, for at vi hele veien skal være skjerpet for å gjøre en bedre jobb.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-01:
Eg beklagar det dersom det var uklårt. Det var mi meining å stadfeste at eg sjølvsagt gjer som komiteen ynskjer - det skulle berre mangle. Det er òg i mi interesse at eg har fleire med meg i arbeidet for at dette regelverket vert etterlevt. Dette gjorde eg òg veldig klårt i samband med interpellasjonen til meg frå representanten Foss i fjor, ein interpellasjon som eg sette stor pris på. Som representanten Foss heilt klårt var inne på, har ein ikkje berre moglegheit til å delegere, ein har òg moglegheit til å instruere. Vi har teke fleire grep for å få andre departement og underliggjande etatar til å følgje regelverket, både gjennom ei direkte opplysing, så å seie, om følgjene - dei skal sjølvsagt òg liggje der - og gjennom det regelverksarbeidet eg har gjort. Det har dreidd seg om både å fornye og å forenkle regelverket, om å kunne gi KOFA moglegheit til sanksjonar - slik at ein òg har det riset bak spegelen - og, ikkje minst, om å få til ein overgang til elektronisk verktøy, som gjer at ein kan spore heile innkjøpslinja. Det vil nok ta litt tid før alle har fått oversikt over det nye regelverket, men vi jobbar iherdig vidare for at alle skal etterleve det. Det skulle berre mangle.