Børge Brende (Høyre), 2015-01-13:
Først vil jeg takke representanten Hansson for å ha reist denne viktige interpellasjonen og for muligheten til å orientere Stortinget om det viktige arbeidet rundt de nye bærekraftmålene. De siste ukene har igjen minnet oss om betydningen av universelle verdier og internasjonalt samhold. Jeg tror det er bred enighet om at tusenårsmålene har hatt stor betydning når det gjelder fattigdomsbekjempelse, helse, mødrehelse og andre viktige spørsmål på utviklingsagendaen de siste 15 årene. Vi har fortsatt en vei å gå, men vi har sett at ekstrem fattigdom er halvert siden 1990. 40 pst. levde i ekstrem fattigdom i 1990, i dag er det 20 pst. På toppen av det har det kommet til to milliarder mennesker. Dette håper jeg ikke leder til en ny prosentdebatt og andelsdebatt, men som det fremgår, er det ekstra sterkt når den ekstreme fattigdommen har blitt redusert fra 40 pst. til 20 pst., og det har kommet til to milliarder mennesker på toppen. Det er flere mennesker enn det faktisk bodde på jordkloden i år 1900. Andelen mennesker som lever i slumområder eller uten tilgang på rent vann, er også halvert. Vi har sett solide resultater i kampen mot hiv, aids, malaria og tuberkulose, for å nevne noen. Norge er et foregangsland i oppfølgingen av tusenårsmålene, på samme måte som vi vil ha en offensiv forhandlingsstrategi for å få ambisiøse bærekraftmål fremover. Arbeidet med bærekraftmålene er faktisk en historisk mulighet. Tusenårsmålene var viktige, men bærekraftmålene blir universelle, og de dekker også de viktige prinsippene om at veksten skal skje på miljøets premisser, og ikke minst at man skal frikoble økonomisk vekst fra vekst i klimagassutslipp og i ødeleggelse av biologisk mangfold. Derfor ønsker vi at bærekraftmålene skal favne videre enn tusenårsmålene. Vår overordnede målsetting er å utrydde ekstrem fattigdom gjennom bærekraftig utvikling innen 2030. Dette er ambisiøst, men mulig. De nye målene skal mobilisere til økt innsats og gi retning for global utviklingspolitikk og bærekraftspolitikk frem mot 2030, slik tusenårsmålene har gjort siden år 2000. Vi må bygge på enigheten fra Rio-konferansen om at de nye målene skal bidra til å se miljø, sosial utvikling og økonomisk utvikling i sammenheng – nemlig bærekraftsbegrepet i sin fulle betydning. Neste uke starter FNs generalforsamling siste etappe på veien mot nye bærekraftmål. Målene skal vedtas på et FN-toppmøte i september. En mellomstatlig arbeidsgruppe i FN, der Norge deltok aktivt, har foreslått 17 bærekraftmål. Dette forslaget vil utgjøre hovedgrunnlaget for forhandlingene om de nye målene. Regjeringen er opptatt av at målene må være konkrete og kommuniserbare, oversiktlige og målbare for at de skal kunne mobilisere ressurser og partnerskap også med privat sektor og det sivile samfunnet. Vi har sett hvor gode resultater vi har greid å oppnå gjennom globale partnerskap og innovative løsninger, særlig innen helse, siden år 2000. Norsk innsats for å redusere mødre- og barnedødelighet har vært betydelig. Sammen med andre land og private partnere har vi bidratt til at antall kvinner som dør i barsel, er nesten halvert siden 1990. Men mye gjenstår. Fortsatt lever globalt en milliard mennesker i ekstrem fattigdom. Nå må vi trappe opp innsatsen på bred front. Det gjelder særlig utdanning. 58 millioner barn får ikke gå på skole, og mange barn får så dårlig undervisning at de ikke lærer det de burde lære. Vi vil arbeide for at utdanningsmålene skal være ambisiøse. Utdanning og helse er nødvendig for å utrydde fattigdom, men alene er det ikke nok. Vi må stimulere til inkluderende økonomisk vekst og jobbskaping uten å øke utslipp eller ulikhet. Vi må erkjenne at klimaendringer kan undergrave folks livsgrunnlag, og arbeide for en bærekraftig sosial og økonomisk utvikling. Økonomisk vekst må kobles fra klimagassutslipp, som allerede nevnt. Fra norsk side vil vi arbeide for nye mål innen klima og miljø, bærekraftig forvaltning av naturressurser og biodiversitet. Godt styresett med rettssikkerhet, ytringsfrihet og respekt for menneskerettigheter er både en forutsetning og et mål for effektiv utvikling. Vi vil derfor fortsette å arbeide for dette i forhandlingene. Vi er fornøyd med at forslaget til bærekraftmål omfatter våre prioriterte områder som energi, klima, matsikkerhet, vann og sanitærforhold – og ikke minst kvinners likestilling, reproduktiv helse og rettigheter, som det har vært krevende å oppnå enighet om i FN. Det gjenstår en vei å gå for å få inn forpliktende formuleringer når det gjelder menneskerettigheter og godt styresett. Stortinget skal være sikker på at regjeringen vil stå på til siste slutt for å få inn mest mulig ambisiøse målsettinger på dette området også. Finansering vil ha stor betydning for fremgang i diskusjonene om nye mål. Norge har en nøkkelrolle som en av to tilretteleggere for konferansen om finansiering for utvikling i Etiopia i juli. Fra giverlandenes side skal vi stille opp med bistand. Samtidig skal mottakerland mobilisere nasjonale ressurser. I tillegg til finansieringskonferansen i Etiopia og FN-toppmøtet i New York er klimakonferansen i Paris en svært viktig milepæl i 2015. Vi ønsker en ambisiøs og juridisk bindende klimaavtale. Regjeringen er i ferd med å utarbeide Norges nasjonale bidrag til den nye klimaavtalen. Dette vil forelegges Stortinget i februar. Bærekraftmålene skal være globale og universelle. De skal gjelde for alle land, som også interpellanten var inne på. De nye målene vil legge politiske føringer, men ikke være juridisk bindende. Landene skal følge opp i henhold til nasjonale forhold og forutsetninger. Fra norsk side vil vi fortsette å spille en aktiv og konstruktiv rolle i samarbeid med likesinnede land i nord og sør. Vi vil videreføre dialogen med sivilsamfunnet som har vært så viktig for demokratisk forankring av post-2015-prosessen, både nasjonalt og globalt. Vi vil støtte FNs rolle, vi vil følge opp og bistå i nybrottsarbeidet som må til for å utvikle og identifisere globale indikatorer. Dette er indikatorer som skal bidra til at de nye målene blir konkrete og målbare – globalt og nasjonalt – og til å realisere prinsippet om at «alle skal med». Det skal ikke være noen tvil om at Norge skal gå i spissen for å utforme og gjennomføre bærekraftmålene, både internasjonalt og her hjemme. På flere områder har det allerede avtegnet seg konkrete målformuleringer, og regjeringen er i gang med å avklare hva disse vil kreve av tiltak og oppfølging her hjemme. Så snart bærekraftmålene er vedtatt i FN, kan vi konkretisere disse tiltakene ytterligere. Frem til september prioriterer vi prosessen som pågår i FN. Det er viktig at bærekraftmålene blir så ambisiøse, konkrete og målbare som mulig. Det er viktig å komme i havn med en ambisiøs finansieringskonferanse i Addis Abeba i slutten av juli – det er en forutsetning for at utviklingslandene skal være med på disse ambisiøse målsettingene. Det er oppfølging av «Monterrey 1». Norge skal være en pådriver og ha en klar og tydelig stemme i disse forhandlingene, helt til vi er i mål.