Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2015-06-05:
Jeg vil også gjerne starte med å slutte meg til rosen som saksordføreren har fått fra flere av de tidligere talerne her. Han har gjort et veldig solid arbeid, og har lagt ned en betydelig innsats i det å finne samlende løsninger i denne innstillingen. Det mener jeg er veldig bra, fordi fondet ikke er tjent med skiftende signaler fra skiftende flertall i Stortinget. Så må jeg også si at jeg er glad for den unisone oppslutningen som komiteen nå gir uttrykk for både om SPU og om handlingsregelen som verktøy for å sikre finansielt handlingsrom for kommende generasjoner og en fornuftig innfasing av oljepenger i norsk økonomi. Det er også bra. Jeg mener at det tjener norske politikere til ære – på tvers av partigrenser, vil jeg si – at vi har klart å holde fast ved dette rammeverket, at vi har klart å ha is i magen og holde på det langsiktige perspektivet i forvaltningen av ressursene våre også når det har vært stor uro i finansmarkedene og vi har sett kortsiktige store tap i fondet. Så mener jeg også at det er et kvalitetstegn ved norsk politikk at vi har evnet å skille mellom det å utøve utenrikspolitikk og det å drive finansiell forvaltning. Det ville selvfølgelig vært fryktelig naivt å påstå at et fond av den størrelsen som vi snakker om her, ikke utgjør en eller annen form for maktfaktor – det gjør det selvsagt – eller at det et statseid fond velger å investere i og ikke minst ikke investere i, aldri vil bli oppfattet som politiske signaler. Derfor handler selvfølgelig rammevilkårene vi legger for forvaltningen av dette fondet, om politikk, men vi har, mener jeg, gjennom å bruke objektive etiske retningslinjer som praktiseres likt overfor ethvert selskap, klart å finne en modell som unngår å gjøre fondet til et utenrikspolitisk instrument samtidig som det forvaltes innenfor noen rammer for hva vi mener at det er etisk akseptabelt å tjene penger på. For et fond som opererer innenfor nær sagt alle bransjer og med i prinsippet et uendelig tidsperspektiv, et fond som i bunn og grunn er avhengig av at det går bra i verden, vil disse etiske og finansielle vurderingene ofte stemme godt overens. Jeg mener at den enigheten vi har fått i Stortinget om å trekke SPU ut av kullinvesteringer, føyer seg godt inn i denne måten å tenke om fondet på. Vi etablerer et objektivt, produktbasert uttrekkskriterium basert på en tanke om at vi, på samme måte som med tobakk og våpen, ikke ønsker å tjene penger på denne typen virksomhet. Samtidig har vi utformet kriteriet på en sånn måte at vi ikke automatisk går ut av selskaper som er i ferd med å legge om sin produksjon i en mer bærekraftig retning. Det gir et rom for å drive faktisk påvirkning på hvordan selskapene tenker om veien videre, f.eks. hvilken energimiks man i framtida skal basere energiproduksjonen i et kraftverk på. I fjor, da vi behandlet SPU-meldingen, kom vi fram til, etter omfattende arbeid også i Stortinget, en ny modell for etikkarbeidet i NBIM. Den grunnleggende ideen var å sikre en integrert kjede av virkemidler. Banken selv har overtatt uttrekksansvaret. Det gjør det mulig å få til en sammenheng mellom arbeidet med å påvirke selskapers adferd og beslutningen om uttrekk. Flest mulig uttrekk er ikke noe mål i seg selv, og ved at banken kan bruke uttrekk som et ris bak speilet, får vi forhåpentligvis et mer effektivt dag-til-dag-ettikkarbeid overfor selskapene. Kriteriet for uttrekk fra kull er produktbasert, men tar allikevel opp i seg elementer fra de adferdsbaserte kriteriene ved at det blir mulig for en del selskaper å unngå uttrekk ved å legge om produksjonen i mer bærekraftig retning. Så jeg tror at dette vedtaket vil ha en reell effekt. Mange har påstått at dette bare er ren symbolpolitikk, at vi vasker egne hender uten at det egentlig gjør noen forskjell ute i verden, men det kan vise seg å påvirke måten enkeltselskaper opererer på, og det kan påvirke andre store investorers vurdering av kull som investeringsobjekt. Dagen etter at vi avga vår innstilling i denne saken, skrev The Guardian en sak med tittelen: «Norway fund could trigger wave of large fossil fuel divestments». Dette er et vedtak som verden legger merke til. Det er et vedtak som fort kan vise seg å ha større effekt enn vi kanskje hadde forutsett, og det har allerede blitt omtalt som en stor seier på vei mot klimatoppmøtet i Paris. Derfor er jeg glad for å få være med på å fatte det vedtaket som vi er i ferd med å gjøre i Stortinget i dag.