trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Det er ein spennande debatt me er inne i no – me skal tenkja eit stykke framover. Det har me òg gjort med Nasjonal transportplan, der me tenkjer ti år fram i tid, og der me skal bruka 508 mrd. kr på å fornya Noreg sitt transportnett på ulike område. Kompromisset – som Nasjonal transportplan er – mellom dei tre regjeringspartia er SV fornøyd med, ikkje minst på grunn av at ein legg til rette for reduserte klimagassutslepp frå transportsektoren. Det gjer ein bl.a. ved ei stor satsing på bymiljøavtalar – 26 mrd. kr – på sykkelsatsing og sjølvsagt på jernbaneinvesteringar. Det eg vil trekkja opp som ei problemstilling, som eg ikkje har høyrt at nokon har vore inne på her, er det som noverande finansminister tidlegare skreiv kronikkar om, saman med Matz Sandman, og det gjaldt finansieringa av infrastruktur. For SV sin del er det eit spørsmål om finansiering av jernbaneinfrastruktur. Me meiner at den modellen som me har i dag, ikkje er der han skal vera i forhold til dei andre – han blir diskriminert. Me byggjer no ut Gardermoen for 17 mrd. kr utan at det er fatta eit politisk vedtak om det, me byggjer motorvegar fordi me har bompengar, og me byggjer hamner fordi me bl.a. har avgifter. Her meiner me at ein no må komma eit skritt vidare. Eg jobba også med dette då SV hadde finansministeren, så det er ikkje ei ny problemstilling. Men korleis skal me få meir satsing på jernbane i Noreg – meir enn det me klarer i dag? Me i SV er jo veldig glade for at me har klart å auka denne satsinga så mange gonger som me har klart i regjering. Me meiner at fjellandet Sveits har ei veldig god løysing. Dei har laga seg ein modell for infrastrukurfinansiering som går på at ein tredel av inntektene dei har, skal gå til veg, og to tredelar til bane. Dei har altså laga ein modell der dei legg bompengar – tungtransportbompengar – inn i eit fond, og dei har dessutan årlege budsjettmidlar sånn at ein kan planleggja jernbaneutbygginga over fleire år. Det systemet er vedteke av det sveitsiske folket. Dei ønskjer å vera med på ein dugnad som fremmer toget sine interesser, miljøet sine interesser og klimaet sine interesser. Dette systemet bør me òg leggja til rette for i Noreg. Derfor er noka av utfordringa, synest eg – til regjeringspartia òg: Korleis skal me komma vidare med ein ny modell for finansiering av jernbanen som ikkje blir diskriminert opp mot andre transportformer, sånn som i dag? Så vil eg gje eit råd til slutt: Me må i alle fall ikkje gå inn for den modellen som Høgre har, som er asfalt på avbetaling. Det er den dyraste måten ein kan gjera det på. Derfor seier også høgre-statsråden, finansministeren, i Sverige at det er dumt, og det er dyrt – dei gjer det ikkje.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Vi ser at musikkbransjen og filmbransjen har lidd under ulovlig nedlasting, og det er vi alle enige om at må bekjempes. Krenkelse av opphavsretten er det viktig at vi debatterer i Stortinget, men det er også viktig at vi har de riktige virkemidlene. Fremskrittspartiet er enig i at ulovlighet og kriminalitet må bekjempes, men forskjellen mellom oss og regjeringspartiene er at vi mener at kriminalitet og ulovlighet må bekjempes av politiet. Ser statsråden ingen fare ved at private – Securitas – skal samle inn opplysninger fra de private – altså en slags privatisering av etterforskningen som politiet har vært alene om fram til i dag?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Det er jo deilig å sitte og høre på en sånn debatt som har et så høyt nivå, med den kunnskapen jeg har inntrykk av at den enkelte har. At man kan ha kunnskap om en usikker framtid når man ikke helt vet hva som kommer til å skje, synes jeg er helt utrolig. Jeg har forstått på Venstre at opphavsrett og ytringsfrihet er viktig for dem, og det er det også for Fremskrittspartiet. Og det er viktig, som jeg også sa i mitt innlegg, at vi tar debatten, og at vi har virkemidlene. Vi ser at musikkbransjen har lidd under dette, og vi ser at filmbransjen har lidd under det. Men de har gjort tiltak. Musikkbransjen har gjort tiltak som gjør at det nå er lettere å laste ned, lettere å kjøpe, og det gjør jo at det også – antakeligvis – er mindre ulovlig nedlastning. Så ser vi filmbransjen komme med sine kanaler som Netflix etc., som gjør at det er lettere å leie film med smart-tv enn det har vært fram til i dag. Men det Venstre og Fremskrittspartiet også tar opp, som vi mener er viktig her, er personvernet. Det at private kan begynne å etterforske, kartlegge og kontrollere hva den enkelte private gjør, som har vært en helt klar politioppgave fram til i dag, er vi skeptisk til. Jeg synes det er merkelig at Stortinget ikke tar dette mer alvorlig, når vi ser at private kan ha den makten og den muligheten som ingen andre har hatt før. Er dette for å spare penger i politiet? Og som Venstre og Trine Skei Grande var inne på: På hvilke andre områder kan vi se at private kan kontrollere? Vi er veldig redd for de private dørvaktene, men ser vi at Securitas skal begynne å etterforske voldtekt og annen kriminalitet? Jeg synes det er flott at vi har en debatt, og det er en viktig debatt, men vi må vite konsekvensene av de vedtak vi gjør.
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-04-29:
Representanten Skei Grande inviterer til noen korte kommentarer. Hun sier at det bør være likhet mellom Internett og den analoge verden. Ja, det er jeg helt enig i. Hvis man stjeler opphavsrett i den analoge verden – hvis noen f.eks. trykker tingene dine, er du helt fri til å finne ut hvem det er. Det er et sivilt anliggende å reise erstatning for det. Det denne lovgivningen nå gir oss når det gjelder Internett, er en helt parallell rettighet, nemlig at du skal notere ned hvem som har rappet fra deg, og så skal du kunne saksøke vedkommende etterpå for å få betalt – bortsett fra at det i denne sammenhengen er lagt ekstra vekt på personvernet, slik at det er mye vanskeligere å gjøre det i Internett-verdenen enn det er i den analoge verdenen. Så til selve loven og hvordan den vil fungere. Det kommer ikke til å være noen enkel match å forfølge folk. Det blir ikke noen forfølgelse av folk på gutterommet. Det økonomiske incitamentet for den enkelte bruker vil være utrolig lite. Altså: Hvis du har laget et enkelt åndsverk, skal det krenkes mye og lenge før det blir noen penger i det, og før det vil være noen stor motivasjon for å begynne å arbeide med det. Det er bakgrunnen for at vi har besluttet som vi har når det gjelder konsesjonssaken – vi vet at dette vil dreie seg om noen få instanser som kommer til å jobbe med dette i stor stil for å greie å fiske ut dem som har høyde nok til at domstolene vil reagere på det. Man vil ikke reagere på mindre overtramp, rett og slett fordi det blir praktisk umulig å gjøre det. Så man må kalle en spade for en spade. Jeg opplever at denne loven er et signal fra myndighetene om at man skal si fra om at noe er ulovlig. Det er et bakteppe for å få overgangen fra analog til digital virkelighet til å skje. I boksammenheng kommer nå e-boken, i avissammenheng skal vi over til betalingstjenester på nettavis. I musikksammenheng har vi strevd med det lenge. Det er kommet ordninger, men de er langt fra tilfredsstillende. De gir ikke grunnlag for norske artister til å overleve. Det er behov for et kraftig signal og en tydelighet fra myndighetene for å bidra til at denne overgangen faktisk skal kunne skje. Så vises det til alle disse fantastiske forretningskonseptene. Hittil har de altså latt vente på seg. Vi snakker om forretningskonsepter som dreier seg om en nokså avgrenset liten nisje, og om forskjellige måter å arbeide på. Det er selvfølgelig sånn at artister som blir hørt på, vil få større publikum på konserter og sånne ting, men i forhold til de milliardbeløp vi nå snakker om, i forhold til en hel, stor, bred næring innenfor kultur, innenfor media, innenfor andre deler av innhold på nett, har vi altså ikke sett de konseptene ennå – og jeg tror ikke vi får se dem på en god stund.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg vil henlede oppmerksomheten på siste delen av innstillingen. Det gjelder en merknad fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti. Nå skal ikke jeg ansvarliggjøre statsråden for hva de rød-grønne partiene er med på og ikke med på. Jeg vil jo ikke komme på å tenke den tanken at de har spurt statsråden om det, men likevel peker man jo der på noen av de mest sentrale utfordringene som dette temaet bunner i, nemlig respekten for opphavsretten hos hver enkelt av oss i det daglige. De tre partiene peker på at med de utfordringene som vi nå ser, er det viktig å styrke bevisstheten om og respekten for åndsverk og opphavsrett, særlig hos barn og unge. Hva tenker kulturministeren om det, og tar kulturministeren noen initiativ for å sørge for at det jobbes særskilt med det i årene framover for å sikre kulturpolitikkens fundament, som åndsverksloven er?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Først må jeg bemerke at når representanten fra Arbeiderpartiet her viser til det sjuende bud, bør det noteres at det faktisk er et parlamentarisk grunnlag for å si at det er flertall for det sjuende bud også her i salen, i den grad det er interessant. Steintavlene hadde nok uansett blitt stående noen tusen år til. Det som fikk meg til å ta ordet en gang til, var Venstres innlegg og representanten Skei Grande. Jeg vil tillate meg å utfordre representanten Skei Grande en gang til etter hennes innlegg. Jeg har stor respekt for at det i en slik sak er avveininger og ulike hensyn. De hensynene må balanseres, og at man da kan være uenig i den avveiningen som er gjort og komme til en annen konklusjon, har jeg stor respekt for. Men etter å ha hørt Venstres innlegg, spør jeg meg: Hvor var balansen hen, hvis det i det hele tatt skal være en balanse? Hvordan mener Venstre at man skal løse utfordringene her og balansere hensynene, slik at man faktisk kan håndheve kunstneres rettigheter? Jeg forstår også at man er kritisk til den avveiningen man har gjort i skjæringspunktet mellom hva politiet skal kunne foreta seg og hva privatpersoner skal kunne foreta seg. Jeg er også spørrende – etter å ha hørt innlegget – til hvordan Venstre ser på alvoret i de krenkelsene som skjer. Man refererer til Kon-Tiki osv. Jeg antar at Venstre ikke mener at om man går inn i en platebutikk, er det ikke fullt så alvorlig om man stjeler en dvd av Kon-Tiki enn om man stjeler noe smalere med en langt mer sårbar kunstner med dårligere økonomiske kår. Jeg antar at det ikke er det som er kriteriet her. Det er noe med hva slags signaler man sender ut, og hva slags prinsipper man legger i bunnen når man først skal lage en lovgivning. Jeg skjønner at Venstre ønsker et annet regime, men det er svært utydelig hva det er. Aller sist lurer jeg på hvordan Venstre som en viktig kulturpolitisk alliert for Kristelig Folkeparti i mange andre spørsmål egentlig ønsker å sikre at vi skal ha skapende kunst i framtiden, enten det er komponister eller andre som faktisk skal ha mulighet til å utøve sin kunst og leve av det.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg antar det ikke er kunnskapsnivået som begrenser taletiden, men formalitetene.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Jeg skal ikke dra denne debatten noe lenger, annet enn å minne om at all type kriminalitetsbekjempelse betinger vanskelige avveininger mellom ulike verdier. Enten det er ransakingsordninger eller varetektsfengsling ser vi faktisk hver dag i kriminalitetsbekjempelse at vi bryter med prinsipper fordi vi står overfor vanskelige avveininger. Så er det ekstra krevende på dette området, og da skal vi ha et spesielt øye til personvern, rettssikkerhet og ytringsfrihet. Så vil jeg bare til slutt si at jeg tror det er mange som ikke deler representanten Skei Grandes analyse av hvor langt disse forretningsmodellene har kommet, og hvor godt de fungerer. Jeg står fortsatt ved at jeg i hvert fall ikke deler Venstres omtale av den etikken som ligger i bunnen for hvordan det bør ses på dem som bryter disse spillereglene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
I forrige uke hørte vi samferdselsministeren være fryktelig irritert over personvernets status i Sverige, der det er vedtatt FRA-lov, men nå ser jeg at det er idealet for personvern, så jeg skal ikke forfølge det videre. Poenget med juridiske prinsipper er vel at de skal gjelde like godt i den analoge verden som i den digitale verden – at de prinsippene vi har for hvordan vi behandler hverandre i den analoge verden, også skal gjelde i den digitale verden. Nå åpner altså regjeringa for privat etterforskning som standard for direkte å løfte saker inn i domstolene. Så da lurer jeg på om det også er andre områder som juristen Tajik kan tenke seg? Er det voldskriminalitet, voldtekter? Er det andre rettsområder der man kan tenke seg at nå kan vi be andre foreta både etterforskning og løfte ting inn i rettssaken, slik at vi ikke trenger å gå veien om å bruke politi? Vi kan jo spare enorme summer på dette hvis politiet kan slippe å gjøre jobben med å etterforske i dette samfunnet – hvis vi kan gjøre dette privat.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
Bare for å slå det fast: Med dette lovvedtaket som vi vedtar i dag, bestemmer vi at vi åpner for å sensurere Internett. Det er det sjølsagt lov å mene. Jeg mener at det bryter med ytringsfriheten. Men nå har vi lært fra Arbeiderpartiet at ytringsfriheten ikke er absolutt, og jeg er spent på hvordan man skal sensurere andre medier ut fra de prinsippene som ble uttrykt her fra siste taler fra Arbeiderpartiet. Nok om det. Jeg har også lyst til å svare Håbrekke, sjøl om jeg hadde tegnet meg før hans utfordring. Når det som ble lagt fram her, er perspektivet, er jeg egentlig litt skremt over behandlinga i komiteen, hvis det er det nivået av kunnskap man skal legge seg på. Det har skjedd en dramatisk endring når det gjelder formidling av kultur på Internett de siste fem–seks årene. Det har blitt utviklet fantastisk mange forretningsmodeller som gjør at det også er mulig å tjene penger. Det var det noen av oss som sa i 2008, men da sa alle at nei, alle kommer til å velge det som er gratis, hvis de kan. Nei, folk kommer til å velge de gode forretningsløsningene hvis de kan det. Musikk-Norge hadde kunnet tjene enorme penger hvis de hadde laget de forretningsmodellene noen år før. Andre kulturuttrykk har klart å finne forretningsmodeller som lønner seg. Det er nemlig slik at når noen får lov til å høre på musikken, hender det at de går og kjøper den. Det ligger i sjølve tankegangen bak det å høre på radio, det ligger i sjølve tankegangen bak at noen artister faktisk legger ut noe på YouTube helt gratis, fordi det faktisk fører til at de tjener penger på det. Markedsføring kalles det, det er ikke en helt ny oppfinnelse, men det bidrar til at kultur spres, og at det er mulig å tjene penger på kultur. Når noen har fått lov til å smugtitte på en film som senere viser seg å tjene enorme summer på alle de vanlige plattformene, fører det faktisk til at de selger mer på andre plattformer. Noen har gjort det til noe positivt ved å legge ut smakebiter på YouTube før de selger det, andre prøver å kjempe imot. De som kjemper imot, taper. De som prøver å bruke alle de mulighetene som ligger på Internett, vinner. Vi mener at skal man lage nye modeller her, kan man ikke bryte personvernet. Man kan ikke begynne å sensurere Internett, man kan ikke begynne å privatisere etterforskning. Man bør ha alle aktører sittende rundt et bord og lage de nye modellene med tanke på lovgivningen her. Det var derfor vi ville ha en NOU i 2008. I 2008 foreslo vi det, men det var ingen som ville ha det. Og nå sitter vi her og flikker på et lovverk som det ikke er jobbet godt nok med. Her burde man ha fått en ordentlig revidering av loven, her burde man latt alle parter sette seg ned for å lage modellene for hvordan loven skal regulere ny teknologi. Men kunnskapsnivået(presidenten klubber) gjør at det blir litt vanskelig. (presidenten klubber)
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
Prinsippet er veldig enkelt. Vi har slike avveininger på alle justisfelt. Da mener jeg at de samme prinsippene som gjelder i den analoge verdenen, også skal gjelde i den digitale verdenen. Det vi syns er greit å gjøre i de analoge utfordringene, er også det som skal være greit å gjøre i de digitale utfordringene. Men her snur vi på mange av de prinsippene, vi begynner å sensurere uttrykkskanaler som vi ikke har gjort ellers, vi begynner å si at det er helt i orden at private etterforsker. Det mener jeg er brudd på de generelle, allmenne rettsprinsippene vi har i den analoge verdenen, og da bør vi heller ikke bruke det i den digitale verdenen. Det er de avveiningene som vi må ha. Sjølsagt er det vanskelige avveininger i jusen med tanke på å bekjempe kriminalitet, men vi må kunne ha de samme prinsippene i vår fysiske verden, som vi også har i den digitale. Så enkelt og så vanskelig.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
Jeg vet ikke om det er mulig å få statsråden til å gjøre noe annet enn å konstatere og merke seg, men vi har faktisk høyesterettsdommer som er datert etter at denne stortingsmeldinga ble lagt fram. Og sånn jeg leser de dommene, begynner det å nærme seg villedning av Stortinget når man lager en slik melding og ser at det ikke påvirker praksis, og at den ikke blir brukt som rettskilde når man skal treffe de endelige konklusjonene. Spørsmålet er om statsråden kan stå for det hun har sagt i denne salen om at dette skal føre til endring, når ingen av rettsinstansene vi har til å gjennomføre endringene, sier at det faktisk fører til endring, og når vårt høyeste organ, nemlig Høyesterett, sier at dette ikke påvirker vurderinga de har, og vi har to dommer som begge fører til at folk kastes ut av landet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
Jeg er veldig enig i det Dagrun Eriksen sier i sitt innlegg. Representanten Eriksen hadde en veldig presis oppsummering av utfordringer i forhold til dette. Jeg skal bare komme med noen korte bemerkninger. For det første: Det er mulig at det er meg, men jeg skjønte virkelig ingenting av det svaret justisministeren ga på mitt spørsmål. Jeg mener at jeg hadde et ganske presist spørsmål. Jeg mener også at det var et ganske alvorlig spørsmål, for det handler om hvorvidt regjeringa har ført Stortinget bak lyset i sin håndtering av denne meldinga når det gjelder rettsvirkningen av den – og jeg refererte til en høyesterettsdom. Det syns jeg man skal ha ordentlige og presise svar på. Hvis ikke må man be om å få komme tilbake til det. Men det er mulig at det er jeg som ikke var i stand til å dra noen som helst slutning av det svaret som ble framført for meg. En kjent norsk dikter sa en gang at man skal aldri leve på lang sikt med noen man elsker. Disse barna har virkelig levd på lang sikt. Disse barna lever under den usikkerheten at de hver eneste natt tenker at i natt kan politiet komme. Og så er det noen som syns at vi er for kjappe i vendinga! Så er det noen som håper inderlig at de skal tape et valg sånn at de kan skylde på noen andre fra nå av. Dette er en av de sakene der menneskeligheten til Norge skal vises fram. Da vil jeg egentlig ha meg frabedt at noen mener at vi har for dårlig tid. Vi har brukt altfor mye tid på denne saken. Vi har brukt altfor mye tid på å klare å finne en løsning på den. Og med den asylpolitikken vi fortsatt har, får vi enda flere barn som havner i denne problematikken. Venstre mener at det er viktig å effektuere de vedtakene man gjør. Det er viktig å sende ut folk som skal sendes ut. Det er viktig å sørge for bedre avtaler om frivillig retur. Vi har satt av nesten 100 mill. kr til dette formålet, frivillig retur og tvangsretur, i våre alternative statsbudsjett for at vi ikke skal føre dette problemet videre. Men vi må forholde oss til de menneskene som er her. Dette er barn, barn som kan våkne av politiet hver eneste natt – og noen mener at de nettene skal vi ikke bry oss om fordi vi skal vente til juni.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
Til det siste vil jeg si at den påstanden har kommet fra Høyesterett. Jeg prøvde bare å gi statsråden mulighet til å svare. Det ville hun ikke gjøre. Det var i hvert fall ikke mulig for meg å skjønne hva hun sa, men jeg er åpen for at det er jeg som er dum. Det er mulig at man ikke helt klarer å skjønne dette. Når det gjelder Venstre og Kristelig Folkepartis standpunkt til asylbarn, tror jeg Lise Christoffersen er den eneste som ikke har skjønt hva Venstre og Kristelig Folkeparti står for, og nå har jeg gitt opp å prøve forklare det. Så til det andre: Akhtar Chaudhry mener det er ufint av Venstre å påpeke at SV og Fremskrittspartiet her står sammen. Ja, vi har sittet i regjering, og da økte vi samarbeidet med SV. To ganger gjennomførte vi en endring som førte til at asylbarn fikk bli – den borgerlige regjeringen sammen med SV. Jeg samarbeider gjerne med SV om politikk som jeg er enig med dem i, men jeg vil ha meg frabedt ikke å få si det vi mener fordi SV sitter i regjering. Vi står for det vi mener – uansett. I en borgerlig regjering klarte vi å få til det samarbeidet, men de har gitt opp når de står sammen med Fremskrittspartiet i denne salen.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Det sivilrettslege sporet i åndsverklova har vore praksis tidlegare, og det at ein følgjer det sivilrettslege sporet òg i denne samanhengen er òg i tråd med Høgsterett sine avvegingar i samband med Max Manus-saka. Tiltaket som handlar om å fjerne kravet om konsesjon for å kunne samle IP-adresser, får òg tilslutning frå Datatilsynet, som jo etter all erfaring kan ha ein ganske høg terskel for å meine at slike forenklingar er forenklingar til den einskildes gode. Men i denne samanhengen har dette vore ein tydeleg bodskap frå Datatilsynet. Det synest eg har vore ei nyttig tilbakemelding i arbeidet med denne saka.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Eg opplever at det representanten Håbrekke tek opp, er den generelle forståinga og respekten for opphavsrett i seg sjølv, og eg er einig med representanten i at det arbeidet er viktig. Eg meiner at både foreldre, skulen og samfunnet har ei viktig rolle i kva me formidlar til barn og unge. Det bør vere like alvorleg om ein 14–15-åring tek noko i butikken som det er om vedkomande krenkjer ein rettshavar sin opphavsrett i samband med nedlasting til iPod-en sin. Eg meiner jo òg samtidig at det at me gjer slike endringar i lovverket – i tillegg til den reint juridiske verknaden det har – òg sender eit veldig tydeleg normgjevande signal om at Stortinget som lovgjevar og regjeringa tek krenkingar av opphavsrett på nettet på alvor, og at ein ikkje skal undervurdere den normgjevande effekten det har utover den reint juridiske effekten.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Eg takkar for anerkjenninga av utdanninga mi. Så må eg nesten berre seie at det representanten Skei Grande karakteriserer som privat etterforsking, er heilt alminneleg bevissikring som ein òg ville ha føreteke i ein analog samanheng. At representanten Skei Grande meiner at dette er noko politiet burde stå for, er for så vidt ei ærleg sak, men eg registrerer at Høgsterett, som består av høgst kompetente juristar, har den klare oppfatninga at det er heilt i orden å nytte seg av det sivilrettslege sporet òg i denne samanhengen. Det er òg veldig nyttig rettleiing i revideringa av åndsverklova som me her behandlar. Eg ser for så vidt òg fram til å ha ytterlegare diskusjonar med representanten Skei Grande med utgangspunkt i hennar faglege bakgrunn.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
«Du skal ikke stjele», er vårt syvende bud, har jeg lært for lenge siden. Budet ble hugget inn i steintavler for noen tusen år siden, men i denne saken skal det også være retningsgivende for hvordan vi skal møte en digital hverdag hvor tilgang til rettigheter skal ivaretas. Jeg er en av dem som tror at Internett er kommet for å bli, og at det dermed er på tide at vi sikrer rettighetshaverne også i den digitale verden, og det gjør regjeringen i denne saken, og det er veldig hyggelig å registrere at de fleste opposisjonspartiene er med på det i denne saken. Vi ser at mange frykter at dette forslaget åpner for enhver rettighetshaver til å kunne utfordre personvernet i sin mistanke om krenkelse av sine åndsverk på Internett – med den konsekvensen at personvernet blir truet. Det hørte vi fra representantene fra Venstre og Fremskrittspartiet i deres innlegg. Men leser vi forslaget fra regjeringen nøye, blir dette temaet diskutert svært inngående. Jeg skal ikke gå inn i detaljene rundt dette, men vi kan bare konkludere med at fra den første mistanken er til stede og fram til den digitale tyven er fanget, har vi en svært lang vei å gå før vi vet hvem som er i ferd med å gjøre butikk på mitt åndsverk. Og jeg har den tiltro til våre domstoler at de er svært godt egnet til å foreta ulike interesseavveininger i forhold til både personvernet og rettssikkerheten for øvrig. Som saksordfører Lene Vågslid nevnte i sitt innlegg, har flere instanser utfordret regjeringen på at dette lovforslaget utfordrer noe av det aller helligste i våre demokrati, nemlig ytringsfriheten, og jeg deler saksordførers oppfatning om Piratpartiet. Når partiet i tillegg uttrykker at både Kulturdepartementet og de aller fleste høringsinstanser opptrer som kunnskapsløse, teknologiske analfabeter i denne saken, sier vel det sitt om at vi har ulike oppfatninger om lovendringen vi i dag behandler. Jeg vil gi honnør til regjeringen, som i dette lovforslaget tar ytringsfriheten på alvor. Jeg skal ikke referere til alt som står i innstillingen, men det er verdt å merke seg at det vi alle verner så sterkt om – ytringsfriheten – er en sentral, men ikke absolutt menneskerettighet. Ytringsfriheten kan bl.a. begrenses av hensyn til andres rettigheter. Opphavsrett og andre rettigheter etter åndsverkloven er typiske, gode eksempler på det. Etter mitt syn blir ytringsfriheten med sitt mangfold godt ivaretatt i dette forslaget. Jeg kjøper med andre ord ikke argumentasjon til dem som hevder at lovforslaget må forkastes fordi det er et brudd på ytringsfriheten, samt at lovforslaget truer det frie Internett.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Når man hører Trine Skei Grande på talerstolen, vet man i hvert fall hva slags yrke hun har – hun er så belærende som det går an å være. Vi vet hva vi snakker om, selv om vi tilhører Arbeiderpartiet. Vi vet at Internett gir muligheter, det gir mange muligheter også for å få fram artister. Men det vi er imot, er at noen skal gjøre butikk på kjeltringstreker. Det ligger i saken. Men jeg registrerer at Trine Skei Grande og Venstre ønsker det tillatt, og det uten skrupler.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Jeg vil først takke saksordføreren for en balansert og faktabasert framstilling, der han bl.a. viser til gjeldende rett fra to høyesterettsdommer av 21. desember i fjor. Jeg vil si at det er godt å se at også SV har en tilnærming som nærmer seg det synet Fremskrittspartiet og de fleste andre partier har i denne saken, da med unntak av Kristelig Folkeparti og Venstre. Det er vanskelig å se dette representantforslaget fra Kristelig Folkeparti og Venstre som noe annet enn et forsøk på en omkamp etter behandlingen av Meld. St. 27 for 2011–2012, Barn på flukt, og som saksordføreren nevnte i sitt innlegg, har dette blitt debattert utallige ganger. Derfor er jeg – i likhet med forrige taler – litt forundret over at saken nå igjen er til behandling i Stortinget. Vi er alle positive til unger, og de fleste av oss er glad i unger. Denne saken gjelder ikke bare unger; den gjelder hva slags innvandringspolitikk Norge skal ha. Kanskje er Norge verdens beste land å bo i – Norge er i hvert fall verdens beste land å bo i for noen. Det er ikke dermed sagt at Norge er verdens beste land for hele verdens unger; det er fullt mulig å ha en lykkelig oppvekst i et annet land enn Norge. Dette elementære poenget synes å mangle hos dem som forsøker å stakkarsliggjøre unger, ikke minst de såkalte asylungene. Er det virkelig utenkelig at disse ungene kan ha en god oppvekst også i et annet land? Barn er søkende, barn er fleksible, barn er kreative, og ikke minst er de kontaktsøkende. Selvfølgelig er det positivt at et asylbarn har norske venner, og selvfølgelig er det positivt at de har fått et innblikk i norsk kultur og kanskje også har fått gode kunnskaper i det norske språk. Men skulle dette være til hinder for at de skulle kunne lære et annet språk i et annet land, at de skulle kunne lære kulturen i sine foreldres hjemland, og at de skulle kunne lære sine foreldres språk, hvis de mot formodning ikke allerede kan det? Jeg finner ingen virkelig gode argumenter for at alle unger skal kunne bo i Norge, ikke minst fordi det underkjenner kulturen og oppvekstvilkårene i andre land. Dette er en merkelig form for sjåvinisme som jeg ikke kan støtte. Hvis vi tilføyer at vi ikke skal premiere sabotasje av lovlig fattede vedtak av et norsk forvaltningsorgan, og at innvandringen til Norge allerede er uforsvarlig høy, har vi essensen i Fremskrittspartiets syn på dette representantforslaget. Ellers viser jeg til Fremskrittspartiets merknader i Meld. St. 27 for 2011–2012 Barn på flukt.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
I saksframstillingen nevnes det to, eller rettere sagt tre, dommer. Den ene er Oslo tingretts dom når det gjelder den såkalte Nathan-saken. Og så er det de to dommene i Høyesterett, henholdsvis dom nr. 2398 og 2399 av 2012. Mitt spørsmål er som følger: Hvor mye skal denne tingrettsdommen vektlegges i forhold til de to nevnte dommene i Høyesterett, og mener statsråden at denne tingrettsdommen er i samsvar med de to nevnte dommene i Høyesterett?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2013-04-29:
Jeg er enig med saksordføreren i at dette er en viktig debatt, men jeg er også enig med saksordføreren i at den kanskje er på et noe feil tidspunkt. SV og Fremskrittspartiet er kanskje enige om saksframstillingen i denne saken, men ikke fullt så enige når det gjelder selve saken. Men det de fleste, for ikke å si alle, er enige om, tror jeg, er at vi skal ha kortest mulig saksbehandlingstid. Og hadde saksbehandlingstiden vært atskillig kortere enn den er i dag, er det ikke sikkert vi hadde hatt denne saken i det hele tatt. Representanten Eriksen sa at foreldrene velger å bli værende i Norge. Ja, de velger å bli værende i Norge på tross av at det er vurdert at det er trygt å returnere. Hva da med voksne uten unger som synes at det er bedre i Norge enn i hjemlandet sitt? Skal de også få bli, bare de bryter norsk lov lenge nok? For det er realiteten: Bryter du loven lenge nok, skal du få lov til å få opphold i Norge. Eller skal vi gi barna opphold og sende foreldrene ut igjen, uten mulighet for familiegjenforening? Så er spørsmålet: Hva er egentlig «barnas beste»? Er det barnas beste å få bo i Norge, eller er det barnas beste å få bo i foreldrenes hjemland, der de har øvrig familie og en kultur som er lik foreldrenes? Mange familier, både med og uten unger, flytter stadig vekk rundt i verden, og mange unger møter nye land og nye kulturer uten å ta skade av dette. Jeg tror ikke at de såkalte asylbarna vil ta skade av å komme tilbake til foreldrenes hjemland.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Nå var vel representanten Tetzschners poeng at høyesterettsdommere understreket at de ikke har brukt meldingen om barn på flukt som rettskilde. Men la meg ta stortingsmeldingen om barn på flukt og hvordan man nå gir veldig varierende signaler. På side 56 står følgende: «Innvandringsregulerende hensyn kan få avgjørende betydning, også i saker som gjelder barn. På et tidspunkt vil likevel hensynet til barnets beste måtte gå foran andre hensyn.» Det har aldri blitt klargjort på hvilket tidspunkt barns beste skal gå foran andre hensyn. Dette står i motstrid til det som statsråden sa i sitt innlegg. For her sier man i meldingen at på et tidspunkt vil man kunne la hensynet til barn gå foran. Det er en vesentlig mangel at ikke forvaltningen i dag vet når det er. Kan statsråden oppklare for meg og for utlendingsforvaltningen på hvilket tidspunkt barns beste skal gå foran andre hensyn?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Når det skapes uklarhet i denne saken, er det jo fordi regjeringen skaper uklarhet, og det er nettopp derfor det er viktig å ta denne debatten. Det stilles spørsmål om vi kan vente til 14. juni. Nei, da er dette Stortinget ferdig. Det blir ikke noen behandling av denne saken, og det betyr at situasjonen til de barna som bor her nå, skyves ut til over sommeren. Jeg kan bare referere til Trine Skei Grande, som siterte Knut Storberget: Det er «et hav av tid» i et barns liv. Det må kjennes uvirkelig og ganske ubekvemt for SV når ett av partiene her, som jeg vet at de opplever å stå langt unna i disse sakene, ikke bare står sammen med dem i merknadene, men også ønsker dem hjertelig velkommen her i salen. Grunnen til at Kristelig Folkeparti og Venstre maser om dette nå er at vi trenger en endring i barns liv nå. Vi har fått en veldig underlig diskusjon om dette. Det jeg mener at dette handler om, er hvorvidt barns beste skal være et grunnleggende hensyn – når dette er implementert i utlendingsloven – eller ikke. Norsk senter for menneskerettigheter viser i sitt høringsinnspill til Barn på flukt til at artikkel 3 slår fast at ved alle anledninger som berører barn, skal barnets beste være et grunnleggende hensyn eller «a primary consideration», som det står i den offisielle engelske versjonen. Det må jo bety at hensynet til barns beste skal tillegges vekt, i motsetning til at det kan tillegges vekt. Ordlyden sier også noe om vekten som hensynet skal tillegges. Hensynet til barns beste er ikke bare ett blant flere hensyn, men skal altså være det primære hensynet. Jeg forstår det sånn at det primære hensynet som hovedregel skal gå foran andre hensyn, og at unntak må begrunnes særskilt. For å sikre at vi får en vektlegging av ulike hensyn, og at det skjer i samsvar med FNs barnekonvensjon, er det nødvendig at de elementer som inngår i vurderingen, framgår av enkeltvedtakene. Dersom barns beste ikke får gjennomslag i avveiningen mot andre hensyn, mener Kristelig Folkeparti at det i hvert fall må være begrunnet, og at det må framgå klart av vedtaket. Dette mener vi må på plass for å ivareta rettssikkerheten til de kanskje mest sårbare barna i landet – asylbarna. Det er uforståelig for meg at dette ikke er på plass, og jeg er enig med saksordfører Aksel Hagen i at det er trist at det nå skapes ytterligere forvirring. Men det er det – med respekt å melde – regjeringen som bidrar til i dag.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-29:
Derfor må jeg være rask. Til Michael Tetzschner vil jeg si at det var begrunnelsen – og avveiningen, hvordan man hadde avveid disse hensynene mot hverandre, og som burde framgå i vedtaket – som gjorde at jeg henviste til at det må på plass for at rettssikkerheten skal ivaretas. Dette var ikke knyttet til barnekonvensjonen. Det er underlig for meg å se at mindre enn ett år etter at vi fikk en stor melding som skulle klargjøre rettspraksis overfor disse barna, trenger vi en evaluering. Det man virkelig burde ha innrømmet, var at man fra regjeringens side har rotet det til. Der tror jeg alle vi på ikke-sosialistisk side kan enes. Grunnen til at vi har tatt dette opp har ikke vært å erte SV. Det har vært fordi vi har sett dommer som har sparket ballen tilbake til lovgiver, og som ber om klarere råd. Dette var en mulighet til å gi et klarere råd på denne siden av stortingssesjonen og før vi går fra hverandre. Den sjansen benyttet ikke regjeringen, man har benyttet den til å gjøre det mer uklart.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Grunnleggende skal det avsies dom etter de lover og regler som gjelder. Når det gjelder de to første høyesterettsdommene, er det vel derfor også omtalt at dette var saker som fant sted og ble avgjort før meldingen om barn på flukt ble lagt fram. Det vi kan konstatere, er at i de høyesterettssakene som er avgjort, er også meldingen drøftet, og den har dermed fått den betydning som etterarbeid som var sentralt. Hvordan da både dommene og meldingen påvirker det regelverk vi har, vil vi følge nøye, og det er også viktig for oss når vi får evalueringen fra Utlendingsnemnda, å se om den tydeliggjøring av praksis Stortinget har bedt om, er fulgt opp på god måte.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg har stor respekt for den dømmende makt og i særdeleshet Høyesterett. Det er krevende problemstillinger som domstolen har fått seg forelagt, og jeg konstaterer at retten har drøftet betydningen av meldingen også opp mot saksforhold som har funnet sted før denne meldingen ble lagt fram. Vi avventer evalueringen fra Utlendingsnemnda. De har blitt anmodet om å tydeliggjøre sin praksis, og det er vanskelig på det nåværende tidspunkt å konkludere på disse spørsmålene. Det må vi komme tilbake til når denne evalueringen foreligger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Det er nettopp dette poenget som er viet stor oppmerksomhet i meldingen, og de ulike hensyn som skal avveies mot hverandre. Det er en skjønnsutøvelse som må skje, og det er en skjønnsutøvelse i enkeltsaker som utlendingsmyndighetene må foreta. Uansett hvordan vi snur og vender på dette, var det, slik jeg forstår det, heller aldri i den regjeringen som Kristelig Folkeparti selv tilhørte, et saksfelt hvor man sa at til slutt sitter vi med enkeltsaker som er så vanskelige at vi lar asylsøkeren bestemme selv. Det vil måtte være slik at disse hensynene avveies og avgjøres konkret i den enkelte sak på bakgrunn av de fakta som foreligger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Dette var problemstillinger som ble drøftet grundig i Høyesterett, og det ble fattet avgjørelse i form av et flertall mot et mindretall. Jeg går ikke inn i verken hvordan de diskuterte det faktiske saksforholdet eller spørsmålet om tilbakevirkende kraft. Vi har bedt utlendingsmyndighetene tydeliggjøre praksis, og de sakene som er avgjort, tyder på at det i konkrete enkeltsaker også er familier som har fått sine saker omgjort i forhold til det opprinnelige vedtaket som ble fattet. Da er både oppholdstid i Norge og andre momenter tatt med i den vurderingen. Hensynet til barns beste er også et avgjørende hensyn som er tatt med.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Forslagsstillerne fra Venstre og Kristelig Folkeparti mener Høyesterett i sine plenumsavgjørelser om lengeværende barn finner at meldingen ikke sier noe klart om for streng praksis, og at ballen sparkes tilbake til lovgiver, og det er stilt spørsmål om det nå er slått fast at «det ikke har forekommet eller vil forekomme en endring i praksis i tråd med stortingsflertallets ønske». Da vil jeg påpeke at Høyesterett i sin behandling av sakene har anvendt stortingsmeldingen som en rettskilde og vektlagt denne. Høyesterett oppfatter f.eks. sondringen i meldingen mellom familier som gjør aktiv og som gjør passiv motstand når det gjelder retur til hjemlandet, som retningslinjer for hvordan framtidig forvaltningspraksis kan forventes å være. Jeg vil også påpeke – som jeg for så vidt var inne på i mitt innlegg og i replikkrunden tidligere – at de konkrete sakene Høyesterett behandlet, dreide seg om avgjørelser fattet av UNE før stortingsmeldingen ble lagt fram. Betydningen av meldingen var derfor ikke da, i sin tid, berørt i UNEs vedtak. Dommene innebærer ikke at andre barn ikke kan gis opphold. Dette avgjøres, som vi vet, konkret i de enkelte sakene. Retorikken rundt hva det betyr å være «et grunnleggende hensyn» versus det å være «det grunnleggende hensynet», skal jeg ikke gå inn i, men det må være klart at vi ivaretar våre internasjonale forpliktelser, og hvor altså såkalte innvandringsregulerende hensyn likevel kan ende med at det gis avslag i enkeltsaker hvor det likevel er tatt grunnleggende hensyn til også barns beste. Dette er en konkret avveining som må gjøres i de enkelte saker, og hvor hensynet til barns beste i enkeltsaker kan gi grunnlag for opphold, selv om det isolert sett har vært andre viktige hensyn som hadde tilsagt avslag, om dette bare hadde dreid seg om voksne.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Det er jobbet mye for å sikre god kvalitet og hurtighet i behandlingen av DNA-prøvene. Folkehelseinstituttet har gått en svært lang vei i arbeidet med dette, og nå leverer de langt bedre og raskere tjenester enn tidligere. Det er riktig at vi har vært opptatt av å sikre at disse prøvene blir best mulig, og at vi derfor ikke har sett det riktig å stykke opp og bruke flere aktører enn nødvendig. Vi har også skjelt til hvordan dette er organisert i våre naboland. Dette har vært et kvalitets- og økonomispørsmål – å sikre god organisering av prøvene og å sikre at vi kan ta ansvaret for disse prøvene på en hensiktsmessig og god måte – og derfor har det ikke vært en dogmatisk tilnærming til spørsmålet om bruk av kommersielle aktører.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg har ikke sett at private aktører i denne situasjonen kunne hjelpe fram bedre kvalitet på de prøvene som skulle analyseres og testes. Det har vært riktig i situasjonen å sette søkelyset på hva vi kan gjøre for å sikre at Folkehelseinstituttet kunne bedre sine resultater, levere resultatet av sine prøver hurtigere. Det har ikke vært et dogmatisk spørsmål hvorvidt man skulle anvende private aktører. Det har rett og slett, som sagt, blitt gjort et stort arbeid for å sikre best mulig resultat av de investeringene Stortinget har gjort i den store DNA-reformen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg tror ikke jeg skal la meg presse inn i ja/nei-formen fra representanten Oktay Dahl. Men når man gjennomfører en så stor reform som DNA-reformen var, var det viktig hele tiden å ha en tilnærming til hva som gir de beste resultatene. Derfor har vi satt fokus på Folkehelseinstituttet og på behovet vi hadde på å få til bedre resultater enn hva man hadde for noen år siden. Og jeg er glad for å kunne si at nå lykkes instituttet godt. De deltar også i internasjonalt samarbeid, såkalte ringtester, noe som gjør at de jevnlig får testet sine resultater opp mot hva som oppnås internasjonalt. Ved å anvende ISO-standarden, sikrer vi en kvalitet i disse prøvene som er helt avgjørende for å sikre god straffesaksbehandling.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg skjønner godt at det kan gjøre seg gjeldende mange spørsmål knyttet til bruk av elektronisk kontroll som alternativ til varetektsfengsling. Men med de positive erfaringene vi har fått gjennom de fire årene vi har hatt mulighet for soning med elektronisk kontroll, ser vi at det bør åpnes også for denne muligheten for varetekt. Det er gjort anslag på hvor mange plasser man tror ordningen maksimalt kan gi, altså de anslagsvis 50 plassene det er snakk om, men jeg tror det vil gå ennå noe tid før vi vil se dette brukt i noe særlig omfang. Men en mulighet bør gis for å kunne nytte det der hvor vilkårene for varetekt for øvrig kan oppfylles.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Vilkårene for varetektsfengsling er strenge, og vilkårene for varetekt skal fortsatt oppfylles om domstolen kommer fram til at elektronisk kontroll kan benyttes. Når regjeringen finner det riktig å foreslå å åpne for bruk av elektronisk kontroll også i varetekt, skyldes det, som jeg nevnte, de gode resultatene vi har fra evalueringer som er gjort av bruk av ordningen. I evalueringene kommer det fram en økt motivasjon hos den dømte for å gjennomføre soning på ordentlig vis, og det kommer også fram at det er vurdert som positivt i familien at den dømte får sone på denne måten. Men dette må følges meget nøye.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Nå legger vi til rette for at elektronisk kontroll kan brukes ved varetekt, men det vil være domstolen som beslutter. Som for andre straffereaksjonsformer kan bruken variere, og den kan utvikle seg på en måte som gjør at Stortinget også finner grunn til å stille spørsmål ved om hensikten med en reaksjonsform er nådd. Jeg kan ikke utelukke at dette også vil skje for dette alternativet, men med de erfaringene vi har fra bruk av elektronisk kontroll for soning, har vi foreslått også å åpne for dette i tilfellet varetekt. Formålet med varetekten skal også være oppfylt om domstolen velger å åpne for å bruke dette for varetekt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Jeg er sikker på at de mange eksempler på menneskehandel som er nevnt i salen i dag, gjør inntrykk på flere enn meg. Vi må ha fokus på nye tiltak som også kan forsterke innsatsen mot menneskehandel og redusere prostitusjon. Det er flere som har spurt om hvordan vurdere den norske innsatsen, og som også har nevnt Europarådet. Da kan det være interessant å opplyse om at Norge har ratifisert Europarådets konvensjon om tiltak mot menneskehandel. Vi var også en pådriver i innsatsen for å etablere og drifte ekspertorganet som bærer det klingende navnet GRETA, som overvåker medlemslandenes gjennomføring av Europarådskonvensjonen. GRETA igangsatte i fjor sin første evaluering av Norge. Rapporten om Norge offentliggjøres på Europarådets hjemmesider denne uken og vil inneholde gode råd om videreutviklingen av norske tiltak for å bekjempe menneskehandel. Rapporten påpeker at Norge har tatt en rekke viktige skritt for å hindre og bekjempe menneskehandel. Den framhever særlig våre handlingsplaner, tverrdepartementalt samarbeid samt opprettelsen av koordineringsenheten for ofre for menneskehandel. Så gir GRETA også anbefalinger og retter kritikk på ulike områder. Videre- og etterutdanning av samtlige involverte aktører blir anbefalt. Særlig bør identifisering og oppfølging av mulige ofre for menneskehandel prioriteres i opplæringen. Rapporten etterlyser også en mer aktiv holdning i arbeidet mot menneskehandel av barn, også blant romfolket. Norge får skryt for at identifisering av ofre for menneskehandel kan gjøres av et bredt spekter av aktører, men man savner klarere prosedyrer for slik identifisering og en formalisert nasjonal ordning for organiseringen av bistand til ofre. Jeg nevner disse eksemplene, for her får vi gode forslag som vi vil ta med oss i det videre arbeid, sammen med de innspill som er kommet i debatten i dag. Vi må også se dette i et bredere perspektiv. Det har vært nevnt av flere hvordan vi må ha fokus på pengestrømmene. Også lovforslag knyttet til vitnebeskyttelse, som er rett om hjørnet, samt forslag til endringer i mafiaparagrafen har vært nevnt, og vi har forsterket det internasjonale politisamarbeidet, hvor vi med Schengen Information System versjon II, som gikk på lufta 9. april, har fått et helt annet og sterkere system for å bekjempe den grenseløse kriminaliteten.