Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-05:
Statsråden har selvfølgelig helt rett i at det er hennes overordnede ansvar å sørge for å gjennomføre saker i tråd med lovverket. Noe annet ligger heller ikke i vårt forslag i dag. Jeg hadde forventet det som er sagt fra de ulike representantene her i dag. Det ene gjelder det som Signe Øye var inne på i forhold til instruksjonsretten. Nå er det jo faktisk slik at uavhengig av den saken som vi har til behandling i forhold til UDI, UNE og stornemnd, har Regjeringen allerede i dag en instruksjonsrett og -mulighet overfor UDI når det er fare for Rikets sikkerhet. Den har ligget der permanent. Så det argumentet fra Arbeiderpartiet faller umiddelbart til jorden. I tillegg nevner Signe Øye rettssikkerhetsprinsippet. Jeg har lest brevet fra UDI opp og ned og in mente flere ganger. Jeg finner at UDI peker på at rettssikkerhetsprinsippet ivaretas i stor grad. Ingen, av ulik karakter, som har innvandret til Norge, om det er kvoteflyktninger, asylsøkere eller hva det måtte være, har vel på noen slags måte fått så mye ressurser tilgjengelig for å prøve rettssikkerhetsprinsippet. På tross av at jeg vil måtte bruke litt tid, vil jeg minne Stortinget på det som står på side 2 i dokumentet, slik det foreligger her, om vedtaket av 19. februar 2003, som også representanten Carl I. Hagen var inne på: «Ved denne avgjørelsen ble det vedtatt å tilbakekalle klagerens asylstatus, reisebevis, bosettingstillatelse» osv. Og videre: «Direktoratets vedtak ble truffet etter instruks fra Kommunal- og regionaldepartementet i samsvar med direktoratets anbefaling.» Det var altså i februar 2003, for to år siden. Etter det har vedtaket blitt påklaget ved advokatene Sjødin og Meling. UDI sier videre: «Klagen anses fremmet innen klagefristens utløp. Det har i etterkant kommet inn utfyllende opplysninger til klagen; brev av 01.03.2003 vedrørende begjæring om utsatt iverksettelse(dok 118)(dok 131)(dok 137)(dok 141) (dok 118) (dok 131) (dok 137) (dok 141) Ingen har fått ivaretatt sin rettssikkerhet bedre enn mulla Krekar. Utlendingsdirektoratet har, etter instruks fra Kommunal- og regionaldepartementet, gitt utsatt iverksettelse fram til 1. april 2005, og det er det som er grunnen til at vi legger fram dette forslaget – for selvfølgelig var det en aprilsnarr. Det var 1. april. Slik har det vært gang på gang på gang, helt siden den dagen mulla Krekar ble satt under lupen. Jeg synes også det er viktig at man drar litt av historien. Som UDI også påpeker, hadde ikke mulla Krekar beskyttelsesbehov i det hele tatt den dagen han fikk opphold i Norge – overhodet ikke. Det har han bevist ved det han har skrevet i sin egen bok. Også i de forskjellige avhør har han bekreftet det. Det er litt interessant at nå skal det liksom slås fast – slik har det jo forresten vært hele veien – at årsaken til at han skal ha beskyttelse i Norge, er at han trenger beskyttelse mot Irak. Men sannheten er jo den at før Krekar kom til Norge, hadde han ikke opphold i Irak. Han var flere år i Pakistan. Han var tre år i Iran. Nærmere seks år var Krekar i andre land før han søkte om beskyttelse i Norge mot Irak. Dette er jo litt interessant, for Krekar fikk opphold i Norge 30. november 1991, da kom han. Den 13. april 1992 var vedtaket gjort. En måned senere, 10. mai, reiste Krekar til Irak. Mulla Krekar hadde ikke behov for beskyttelse, og har ikke behov for beskyttelse. Vårt forslag, slik det ligger på bordet her i dag, går ut på at Stortinget ber rett og slett på sine knær om at statsråden og Regjeringen nå tar en beslutning om å sende denne personen ut i henhold til det utvisningsvedtaket som – og det er til Inge Lønning – både UDI og Regjeringen støtter. Inge Lønnings egen statsråd slår fast at ingen lov er brutt, hvis Inge Lønning er veldig opptatt av det. Ingen lover blir brutt. Det er mulla Krekar som har brutt forutsetningene for å få opphold i Norge. Derfor er det ikke noe brudd på norsk lov om vi beslutter nå å sende mulla Krekar ut, i stedet for å gjøre slik som statsråden har gjort, som har gitt amnesti til mulla Krekar ut august – jeg synes å huske det var 14. august. Det kan jo tenkes at statsråden kan ha et ess i ermet når det nærmer seg 12. september. Det virker litt forunderlig, det virker meget forunderlig. Det er heller ingen ting som tilsier – selv om statsråden føler seg litt presset i forhold til å bli anmeldt – at mulla Krekar er nødt til å bo i Oslo under den prosessen. Det er ingen ting som er til hinder for å sende mulla Krekar ut mens saken eventuelt måtte gå. Jeg registrerer også at mange bruker EMK. Igjen viser jeg til brevet fra UDI, og igjen viser jeg til det statsråden har sagt. Det er ingen ting som tilsier at EMK blir overprøvd. Da står vi igjen med ett punkt, og det er det statsråden var inne på, og som kanskje er det siste halmstrået til statsråden – hvorvidt det er mulig ut fra uroen i Irak å sende mulla Krekar dit. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvorfor bruker vi da ikke ressurser på å få bekreftelser, få dokumentasjon for å berolige Signe Øye, Inge Lønning og Meltveit Kleppa om at det blir ingen henrettelse eller tortur om man sender mulla Krekar tilbake? Slik jeg har forstått det, og det kan statsråden eventuelt bekrefte eller avkrefte, har det allerede kommet signaler om at man ikke skal gå til det skritt, verken henrettelse eller tortur, overfor mulla Krekar hvis han blir sendt ut av landet og tilbake til Irak.