Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-17:
Dette er på mange måter en interessant debatt, og jeg vil starte med å si at det å skulle ha et fullstendig harmonisert system med en nøytral avgift på CO2 som var høy nok til at nødvendige tiltak ble satt i verk, på mange måter er en veldig besnærende tanke. Jeg vil gå så langt som til å si at det må jo være det klassiske «økonomenes drømmescenario». Men vi som har fulgt de internasjonale klimaforhandlingene gjennom noen år, vet at det er veldig langt fram til vi har en global pris på CO2 som er noe i nærheten av å føre til at vi kan oppfylle 2-gradersmålet. Realiteten er at det kommer ikke til å skje innenfor det tidsvinduet som vi har, og det gjør at vi er nødt til å bruke flere virkemidler samtidig. Da mener jeg at det er åpenbart fornuftig at vi har et system som er differensiert, og som tar høyde for at f.eks. konkurranseutsatt industri tåler mindre enn skjermede bedrifter og sektorer, slik som transportsektoren er. Jeg synes at representanten Astrup hadde mange gode resonnementer rundt akkurat det. Representanten Teigen viste til statsministerens bok «Klimaparadokset» – en bilreise i Norge kan ikke erstattes med en reise i Kina. Det samme gjelder selvfølgelig for flyreiser mellom Oslo og Trondheim. Vi har noe av det samme prinsippet på sokkelen. Skal man utvinne et oljefelt, må man jo gjøre det der oljen finnes, og der opererer vi altså med en kombinasjon av CO2-avgift og kvoteplikt. Dette handler om å ha en balanse mellom nærings- og klimapolitikken. Så må det selvfølgelig være et mål at virkemidlene skal være så generelle som mulig. Det var et viktig tema den gangen vi forhandlet fram klimaforliket, og da skrev vi at på «områder som er underlagt generelle virkemidler», skal man som hovedregel «unngå ytterligere regulering». Jeg synes også det er greit at finansministeren sier at regjeringen legger opp til at kvotesystemet for luftfart i seg selv ikke skal endre incentivene til utslippsreduksjoner i innenriks luftfart. Men når det er sagt, vil jeg, til tross for at jeg har økonom-bakgrunn selv, advare mot å være helt kategorisk på at man aldri skal gjøre flere tiltak i sektorer som er kvotepliktige, i hvert fall så lenge kvoteprisen er så lav at den ikke klarer å trigge de teknologiske gjennombruddene som vi trenger. Da kan det noen ganger være riktig å gå inn med flere virkemidler for å stimulere til ytterligere utslippskutt og ytterligere bruk av ny teknologi. Og det gjør vi jo på en del områder, f.eks. på gasskraftområdet. Så mener jeg også generelt at kombinasjoner av pisk og gulrot som regel er hyggeligere og på alle måter også mer effektive enn kombinasjoner av pisk og pisk, som man etter min mening bør være forsiktig med. Jeg ser for meg at man går inn med statlig finansiert forskning, ulike måter å stimulere på også innenfor kvotepliktig sektor. Det tror jeg er helt nødvendig. Så er det mange som hevder at miljøavgiftene har lite med miljø å gjøre, men jeg tror ingen kan hevde noe annet enn at CO2-avgiften har ført til betydelige utslippsreduksjoner. Selv mener jeg det er bra om vi kan kombinere det å skaffe inntekter til fellesskapet med å stimulere til riktig adferd, så jeg er en sterk tilhenger av å fortsette jobbingen med grønn skatteveksling, som vi har startet med i transportsektoren. Så må jeg si, helt til slutt, at jeg mistenker Fremskrittspartiet for at det er ønsket om lavest mulig CO2-kostnad for å fly som er motivasjonen for å reise denne interpellasjonsdebatten, og ikke en voldsom bekymring for at miljøavgiftene skal havne i diskreditt blant folk.