Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-03-11:
La meg fastslå – på lik linje med sakens ordfører – at Norge har verdens mest sjenerøse foreldrepermisjonsordning. Selv om svenskene har litt lengre permisjon enn det vi har i Norge, er utbetalingene i norske foreldrepermisjonsordninger betydelig bedre. Jeg synes det er ganske artig at Fremskrittspartiet skryter av den foreldrepermisjonsordningen vi har i Norge. Den er vitterlig kjempet fram av venstresida og kvinnebevegelsen og de såkalte statsfeministene som man snakker så foraktelig om fra den sida. Det hadde ikke vært en så god foreldrepermisjonsordning i Norge i dag hvis ikke de kreftene på venstresida hadde kjempet det igjennom i regjeringer som stort sett har utgått fra venstresida. Når det gjelder Venstres forslag om å utvide foreldrepermisjonen til 15 måneder, der tre måneder skal være forbeholdt far – og at det skal tas ut i løpet av en tiårsperiode – så støtter ikke vi det. Årsaken er at kostnaden – prislappen på forslaget – vil være på mellom 4 og 6 milliarder kr. Vi mener det finnes langt mer målrettede tiltak å bruke så mye penger på, og vi mener vi får lite igjen for det. Vi ville ha brukt dem helt annerledes hvis vi hadde hatt så mye penger å bruke på småbarnsfamiliene. Svakheten ved dagens foreldrepermisjon er ikke at den er for kort, eller at den ikke er fleksibel nok. Den største svakheten ved foreldrepermisjonen i dag er at ikke alle fedre har opptjent rettigheter, og at 80 pst. av foreldrepermisjonen blir tatt ut av mor. Derfor ønsker regjeringspartiene å styrke fedres opptjente rettigheter, og vi har sagt i Soria Moria at vi ønsker å utvide fedrekvoten til 14 uker. Vi har allerede utvidet, fra seks til ti uker i forrige stortingsperiode. Det skal bli ganske spennende å se på erfaringene fra utvidelsen til ti uker, for jeg tror at en slik utvidelse vil bidra til at vi får et langt mer likestilt foreldreskap enn det vi har hatt fram til nå. Årsaken til det er at mens vi kun har hatt seks ukers fedrekvote, er den av halvparten av familiene tatt ut i forbindelse med ferie. Da får ikke far muligheten til å være hjemme alene sammen med det lille barnet, bli kjent med rutinene og føle på gleden ved å være hjemme og ha omsorgen for barnet. Jeg tror at i løpet av et par år vil vi se en enorm effekt av nettopp dette. Derfor vil jeg på det sterkeste advare mot Fremskrittspartiet, og deler av Høyre, som nå ønsker at vi skal fjerne fedrekvoten. Hadde vi ikke hatt fedrekvoten, som ble innført av Grete Berget i 1993, ville fedre i dag hatt mye mindre tid sammen med ungene sine. Det er en sannhet at vi i Norge fremdeles er veldig tradisjonsbundet, og vi har sterke kjønnsrollemønstre. Det forventes at far skal være hovedforsørger, og at mor skal være den som er hovedomsorgsperson på hjemmebane. Så det å fjerne fedrekvoten vil være å sette det likestilte foreldreskapet – og fars muligheter til å ta del i omsorgen – langt tilbake i tid. Helt til slutt har jeg lyst til å si at det har jo vært 8. mars. Det store temaet 8. mars i år ble boka til Marie Simonsen og Ingunn Yssen, der de er litt provokative i form og sier at jenter taper når de får barn. I realiteten sier de egentlig bare det samme som Likelønnskommisjonen har sagt: Når familier får barn, skjer det noe spesielt, for fram til man får barn, er gutter og jenter ganske likestilt i forhold til lønnsutvikling og karriere. Men idet barnet kommer, blir jentene parkert med hensyn til lønnsutvikling og karriere – mens guttene bare raser forbi dem. Så hvis vi også skal se på likelønnsdimensjonen i dette, er vi nødt til å sørge for at vi har et likestilt foreldreskap på hjemmebane. Et av de viktigste bidragene vi kan komme med der, er nettopp å utvide fedrekvoten og holde steinhardt på den.