trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-12-03:
I trontaledebatten sa statsministeren følgende i svaret på et spørsmål fra representanten Syversen: «En av de tingene regjeringen gjorde for inneværende år, var å endre tildelingsbrevet til UDI, som i 2013 stadfestet at man skulle prioritere å sende ut lengeværende barn, mens vi i 2014 sa at man skal prioritere å sende ut barn, men ikke legge vekt på dem som var lengeværende, nettopp fordi vi har en avtale.» Dagen før sa statsråd Anundsen i svaret på et spørsmål fra meg i samme debatt: «Men det er altså ikke sendt noen signaler fra regjeringens side som skal bety at en skal prioritere lengeværende barn for at en skal sende dem raskere ut i forkant av et regelverk.» Videre sa han: «Det mener jeg også ville vært en uakseptabel opptreden i forhold til den avtalerelasjonen som regjeringen har med Venstre og Kristelig Folkeparti.» Ettersom både statsministeren og justisministeren i denne sal understreket at det var gjort en endring i prioriteringene, en endring i tildelingsbrevet, er mitt spørsmål til statsministeren: Skulle de endringene bety noen ting?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-12-03:
Jeg er glad for at statsministeren er så klar. Det som gjorde Venstre bekymret utover dagen i går, var at sjøl om justisministeren beklaget fra Stortingets talerstol – en av de klareste beklagelsene jeg har sett framført i denne sal – snakker politidirektøren som om dette bare var en liten leseglipp fra en av de ansatte. Han sa til Aftenposten i går: «Det ser ut som om det har skjedd en menneskelig feil. Noen bedre forklaring enn det har jeg ikke. Nå skal vi gå grundig inn i dette, og se om det har fått noen konsekvenser.» Politidirektøren uttalte seg flere ganger i går som om dette bare var en liten lesefeil, dette var ikke noe som kom til å ha noen politiske følger, og han så ingen grunn til å endre noe i praksisen i dag med hensyn til hvordan han utøvde sitt lederskap, på bakgrunn av at hans overordnede måtte stå og beklage en feil i forbindelse med et tildelingsbrev tidligere på dagen. Jeg har ikke sett noen gi en så klar reprimande nedover i systemet som har gått så lite inn på en politidirektør. Så jeg lurer på om statsministeren har noen kommentar til de uttalelsene som politidirektøren kom med etter at justisministeren hadde vært i denne salen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-12-03:
Helseminister Høie sa mandag på Politisk kvarter i NRK at det er veldig klare rapporter fra Helsetilsynet som bekrefter svikt i helse- og omsorgstilbudet til eldre. Helseminister Høie viste til overmedisinering av eldre for å unngå uro. Han sa også at mennesker holdes inne og ikke kommer ut fordi man må spare på personalressurser. Det finnes altså institusjoner som bruker overmedisinering bevisst, og som ikke gir brukere mulighet til å komme ut. Begrunnelsen fra institusjonene er at de har for lite folk. Varme hender forutsetter ansatte som har tid og overskudd – og ansatte koster penger. Men hva skjer i kommunene nå? Inntektene til kommunene, som driver eldreomsorg, svikter. Det siste tallet på skattesvikt er 2,8 mrd. kr for inneværende år, altså blir tilbudet til landets eldre dårligere, ikke bedre. Da er mitt spørsmål: Er statsministeren enig i virkelighetsbeskrivelsen til helseministeren? Kan landets pleietrengende håpe på litt raushet nå inn mot jul, slik at man kompenserer for den store svikten i inntekter til kommunene, nettopp de som skal gi et bedre tilbud, slik at vi ikke ser det som nå skjer – at det blir kutt og ikke bedring?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-12-03:
Jeg forstår at statsminister Solberg ikke ønsker å snakke om inntektssvikten i norske kommuner på 2,8 mrd. kr – og det blir fort mer. Jeg forstår at det er lettere å snakke om disse prosjektene litt på siden. Men i bunnen ligger det at man for å ha en velfungerende pleie- og omsorgstjeneste i Norge, er helt avhengig av å ha inntekter til kommunene, så de kan ha ansatte. I Åmot kommune i mitt eget fylke, Hedmark – for å ta et eksempel – har de nå varslet at de skal kutte 39 plasser i eldreomsorgen. I Bergens Tidende i dag står det: Varsler velferdskutt på Vestlandet i to av tre kommuner. Nå varsles det velferdskutt rundt omkring i hele Norge på grunn av sviktende inntekter, på grunn av skattesvikt. I 2004, da Erna Solberg var kommunalminister, kompenserte man skattesvikten, fordi bl.a. Fremskrittspartiet var så opptatt av det. Hvorfor ønsker man ikke å kompensere inntektssvikten nå? Hvis man ikke gjør det, vil det gå ut over de pleietrengende og de eldre rundt omkring i hele landet.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-12-03:
Når det gjelder tildelingsbrevet, som har vært omtalt også tidligere i denne debatten, svarte Humlegård i går: «Det ble presisert at dette var viktig. Men det er ikke bare dette tildelingsbrevet som vi forholder oss til. Det er flere måter å innhente informasjon på, og vi følger jo med på de politiske føringene som kommer fra regjeringen.» Dette er interessant nettopp når det gjelder det som har vært litt av debatten til nå, nemlig at politiske vedtak tydeligvis blir oversett. Jeg stiller da følgende spørsmål til statsministeren: Konsekvensene av dette for asylbarna er jo helt tydelige og har kommet fram tidligere, men vil dette også få konsekvenser for dem som har tolket disse vedtakene på en måte som de ikke skulle vært tolket?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Et veldig sentralt tema etter Gjørv-kommisjonen var at det ikke holder å fatte politiske vedtak og gi instrukser. Og en konklusjon som det var bred politisk enighet om i etterkant, var at det er behov for å utvikle kulturen for ledelse og gjennomføring av politiske vedtak. Ikke minst har statsministeren selv gjort «gjennomføringsevne og handlekraft» til et meget sentralt tema. Da er mitt spørsmål: Har regjeringen styring med underliggende etater på utlendingsfeltet, og kan vi være helt sikre på at andre viktige spørsmål på justisfeltet, f.eks. innenfor beredskap, ikke glipper?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-03:
Det er helt riktig som representanten Skei Grande refererte, at undertegnede tok opp denne saken i trontaledebatten. Statsministeren forsikret da at regjeringen jobbet på spreng – jeg tror det var uttrykket som ble brukt – for å få en ny forskrift på plass. Så får vi nå avdekket at vi har en politidirektør som i hvert fall ikke evner å følge med i den politiske debatt som vi har hatt om dette i flere omganger denne høsten. Det synes jeg er et illevarslende signal. Og hvis det er slik at den øvrige styringsdialogen underbygger at det er «business as usual», er det også et illevarslende signal overfor justisministeren, for da er det jo gitt andre signaler enn det som var gitt i instruksen i dette tilfellet. Men vi avventer dette. Mitt spørsmål er: Siden statsministeren nå sa at hun vil ha denne forskriften på plass før jul, så tolker vi i Kristelig Folkeparti det slik at vi skal ha en enighet om denne forskriften innen 14 dager.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-03:
Ja, det er noen av de ungene som hadde trengt den julepresangen, som ikke kommer til å få den, fordi regjeringen har motsatt seg å stille sakene i bero. Senest i trontaledebatten viste jo statsministeren sjøl til disse endringene i tildelingsbrevet som en begrunnelse for å si nei til SVs forslag. Vi hadde tallene som viste at bare i september var det 130 lengeværende barn som var sendt ut til farlige land som Afghanistan. Nå har vi sannheten. Politiet viser at de ikke har fulgt opp eller bryr seg om føringer i tildelingsbrevet. Men de tar vel politiske signaler, sa justisministeren i går og i Politisk kvarter i dag. De politiske signalene han har sendt ut de siste dagene, er at han ikke hadde til hensikt å «tømme lageret», altså en arrogant og nedverdigende omtale av asylbarna. Det er vel slik at det hodet er fullt av, renner munnen over med. De signalene tror jeg det er flere enn politidirektøren som har fanget opp. Vil statsministeren beklage justisministerens ordbruk?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-03:
Det er ingen som er uenig i at det er nødvendig å bygge opp et bedre forebyggende og tidlig tiltak og også ha bedre oppfølging etterpå. Problemet her er at noen av de aller sykeste må vente for lenge for å komme inn på sykehus, og at de blir utskrevet for tidlig, slik at de blir syke igjen og reinnlagt. Her snakker statsministeren om familien, og selvfølgelig er det bra for dem som ikke er svært syke, å kunne fungere i hverdagssituasjonen, men problemet her er at denne metoden skyver ansvaret ned på familiene, ned på nabolaget, der disse pasientene ikke får nødvendig hjelp, for de må ha mye mer hjelp enn det de får i dag. SINTEFs rapport, som ble publisert 11. november, viser bl.a. at 7 pst. av de polikliniske pasientene har behov for døgnopphold. Hver fjerde står uten opphold, og dette er folk som blir svært syke. Vil statsministeren ta hensyn til disse faglige rådene og ikke bare de økonomiske?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Vi ser nå en dramatisk situasjon knyttet til leverandørindustrien. Hardest rammet så langt er kystfylkene Rogaland, Vest-Agder og statsministerens hjemfylke, Hordaland. Til nå har rundt 7 000 ansatte mistet jobben, og kun 170 har blitt permittert. Alt dette tyder på at dette vil ramme mange flere langs kysten i tiden framover. Bakgrunnen for situasjonen er bl.a. fallende oljepriser, færre kontrakter, mindre vedlikehold, mindre oljeservice og færre modifikasjoner på norsk sokkel. Dette slår direkte inn i leverandørindustrien og skaper uro i hele verdikjeden. Politisk krever situasjonen en aktiv næringspolitikk – en motkonjunkturpolitikk, som på både kort og lang sikt kan bidra til å beholde viktig kompetanse, som igjen kan bidra til verdiskaping også framover. Har regjeringen en plan for å møte denne situasjonen med tiltak som kan være målrettede og gode med tanke på å møte denne utfordringen?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Statsministeren sier at man ikke har noen plan for å imøtekomme dette nå. Men jeg vil vise til den finanskrisen som slo innover oss i 2007. Da var Stoltenberg-regjeringen veldig tydelig på å komme med tiltakspakker som var målrettede, og som ga et viktig bidrag til å holde hjulene i gang. Blant annet var verftspakken et slikt konkret tiltak. Jeg har tidligere utfordret når det gjelder permitteringsregelverket. LO og NHO er veldig tydelige på at det er et av de tiltakene som man må sette inn i den situasjonen man er i, men statsministeren har sagt at man skal vente og se. Hvor mange som må sies opp før det er på tide å gjøre noe, er usikkert ennå. Men hva med å gjøre noe med garantisiden for å få fram flere modifikasjons- og vedlikeholdsoppdrag? Er det et tiltak det kunne vært aktuelt å bidra med, eller er det ingen planer for å gjøre noe?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Det som er realiteten knyttet til endringene i permitteringsregelverket, er jo, som statsministeren også sier, at næringen vil oppleve en økt aktivitet i tiden framover. De vil da trenge de ansatte som de nå sier opp, som, hvis regjeringen kunne ha endret permitteringsregelverket, kunne ha vært i bedriften og bidratt til den økningen som vi ser. Statsministeren nevner at det er viktig at mindre lønnsomme prosjekter blir mer lønnsomme, og standardisering av kontrakter er pekt på som et virkemiddel som kan være med på å redusere kostnadsnivået på norsk sokkel. Det er også viktig at man opprettholder et høyt aktivitetsnivå og utnytter den situasjonen som nå er, med mindre press. Som statsministeren hører, er Arbeiderpartiet opptatt av at det gjøres noe når vi ser den situasjonen som nå er. Hver eneste dag rammes ansatte av oppsigelser og permitteringer. Hva mer enn å følge situasjonen nøye vil regjeringen gjøre?
Bent Høie (Høyre), 2014-12-03:
Vi reiser stadig mer, både på ferie og for å få medisinsk behandling. Dette er en utvikling som vi må forholde oss til. Det er verken ønskelig eller mulig å stoppe nordmenn som vil reise til utlandet på ferie eller for å få behandling. Representanten viser til Legeforeningens høringssvar til regjeringens forslag til gjennomføring av pasientrettighetsdirektivet. Denne regjeringen ønsker å gi pasienter økte valgmuligheter. Det er derfor ikke foreslått å begrense pasientenes mulighet til å få refundert utgifter til helsehjelp i andre EØS-land med et krav om forhåndsgodkjenning. Det er hele forskjellen mellom denne regjeringens og den forrige regjeringens forslag om innføring av pasientrettighetsdirektivet, som Norge er forpliktet til å innføre. Mens den forrige regjeringens forslag ville innebære at pasienter automatisk ville fått avslag og måtte ha dekket kostnader som de ellers ville hatt rett til, bare fordi de ikke hadde søkt på forhånd, vil man med denne regjeringens forslag ha mulighet til å søke i etterkant. Men kriteriene er akkurat de samme. For et lite land som Norge er det etter mitt syn viktig å ha internasjonalt samarbeid om pasientbehandling. Ved tilstander der det er et begrenset fagmiljø i Norge, vil det være av stor betydning for en pasient å ha mulighet til å få medisinsk ekstrahjelp i andre europeiske land. I Sverige har man siden 2005 hatt en ordning hvor pasienter fritt kan reise til andre EØS-land for sykehusbehandling. Erfaringen viser at det er et lavt antall pasienter som velger å reise ut, og mange av disse reiser til naboland. Det er riktig at det er noe større smitterisiko i enkelte EØS-land. Resistente bakterier forekommer hyppigere i de fleste andre land enn i Norge, og det krever årvåkenhet hos helsepersonell og gode rutiner for hygiene ved våre sykehus, uavhengig av om pasienten har reist ut og fått behandling innenfor EØS-området eller utenfor. Utfordringene knyttet til antibiotikaresistente bakterier er sammensatte. Mer reisevirksomhet generelt fører til større utfordringer. I tillegg har også mange andre faktorer betydning for utviklingen av antibiotikaresistens, f.eks. bruk av antibiotika i pasientbehandlingen, også i Norge, og produksjon av mat. Antibiotikaresistens er ikke et problem Norge kan løse alene, det er et felles internasjonalt ansvar. Det gjør vi bl.a. aktivt gjennom å støtte utviklingen av Verdens helseorganisasjons Global Action Plan mot antibiotikaresistens og gjennom USAs initiativ Global Health Security Agenda og i et nordisk samarbeid. Helse- og omsorgsdepartementet har nettopp delfinansiert et internasjonalt møte som Folkehelseinstituttet arrangerte for Verdens helseorganisasjon, og i januar i år øremerket vi 4,6 mill. kr til forskning på antibiotikaresistens gjennom det felles europeiske forskningsprogrammet Joint Programme Initiative on Antimicrobial Resistance. Folkehelseinstituttet er jo også styrket med 2,6 mill. kr til dette arbeidet, og det er dette arbeidet jeg, utenom bekjempelsen av ebola i Vest-Afrika, prioriterer mest i mitt internasjonale arbeid som helse- og omsorgsminister.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-03:
Det er berørt i proposisjonen som Stortinget har til behandling. Når det gjelder innføring av pasientdirektivet, er det et direktiv som også den forrige regjeringen var tydelig på i Stortinget at en skulle innføre. Så det er ikke et spørsmål om vi skal innføre pasientdirektivet eller ei. Spørsmålet er om norske pasienter etter at de har fått behandling i utlandet, som de har rett til, skal bli møtt med en byråkratisk regel og få avslag på å få dekket kostnadene fordi de var så uheldige ikke å søke i forkant, eller ikke. Den rød-grønne regjeringens forslag ville stikke byråkratiske kjepper i hjulene for at norske pasienter fikk innfridd de rettighetene de har som innbyggere i et land som er medlem av EØS. Når det gjelder det at pasienter og mennesker reiser mer, i og med at en både får ferie og opplevelser og får behandling, med de konsekvensene det har i forhold til antibiotikaresistens, har regjeringen fått en ekspertanbefaling i arbeidet mot antibiotikaresistens som vi nå jobber med å følge opp.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-03:
Det er forskjell på å høre og gjøre det som andre sier til enhver tid. Hvis en skulle hatt høringsrunder der en skulle gjort det som alle som uttaler seg, mener, hadde det ikke vært mulig å gjennomføre politikk, for det spriker ofte i ulike retninger. Så det er forskjell – og høre, det gjør vi. Men vi ser også til andre lands erfaringer. Sverige har hatt denne ordningen siden 2005, og den type erfaringer som representanten Toppe prøver å lage et skremmebilde av, er ikke erfaringen når dette er prøvd ut i praksis. Jeg har mer tro på å prøve politikk ut i praksis enn å lage skremmebilder i forkant basert på andre politiske motiver enn det som ligger i denne saken, nemlig å lage en enkel, ubyråkratisk ordning for norske pasienter som ønsker å få behandling i andre land, og unngå at en kommer i den håpløse situasjonen når en kommer hjem og har rettigheter i utgangspunktet til å få dekket sine kostnader, at en opplever et byråkratisk svar: Dessverre, du får ikke dekket kostnadene, fordi du glemte å søke i forkant, som jo er konsekvensene av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SVs politikk på dette området.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
«Sivilombudsmannen avdekket at innsatte på sikkerhetsceller ble rutinemessig kledd nakne. Fremskrittspartiets representant Tybring-Gjedde sa at Fremskrittspartiets politikk var å prioritere ofrene framfor innsatte på sikkerhetscelle. Skal prinsippene i Den europeiske menneskerettskonvensjonen kunne brytes, er det Fremskrittspartiets politikk at standarden i norske fengsler skal reduseres til utenlandsk standard, der menneskerettighetene ikke har like stor plass, og er statsråden enig i at dersom man prioriterer ofrene, så må man prioritere ned innsatte?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Jeg takker for svaret. Jeg er veldig glad for at justisministeren er så tydelig. Om han undrer seg over mine spørsmål, kunne det kanskje være like viktig å reflektere litt over sprikene i Fremskrittspartiets politikk, for denne saka har to implikasjoner. Det ene er innholdet, det andre er spriken i Fremskrittspartiet. Er Fremskrittspartiet et stortingsfremskrittsparti og et regjeringsfremskrittsparti? Tilbake til innholdet. Tybring-Gjedde er ikke den eneste som har uttalt seg om Fremskrittspartiets politikk på dette feltet. Per Sandberg, nestleder, uttalte i 2013: «Frem til den kriminelle overføres for soning i hjemlandet, skal personen sone i et eget utlendingsfengsel med redusert standard. Selvsagt uten dagpenger, og med et minimum av sosiale ytelser.» Fremskrittspartiets Ulf Leirstein, justispolitisk talsmann, sa det samme på Twitter i januar: redusert tilbud, redusert innhold og fjerne dagpenger. Justisministeren planlegger nå å etablere nærmest et eget fengsel i utlandet. Kan justisministeren garantere at dette ikke blir en snikinnføring av redusert standard, og at innhold og rettigheter for norske dømte ikke reduseres?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Det var gledelig. Da kan jeg registrere at Fremskrittspartiet på Stortinget ikke har fått gjennomslag hos ministeren for å få redusert innhold i fengslene. Det andre spørsmålet jeg har, som en oppfølging av dette, dreier seg om at regjeringa i vår ble dømt for brudd på menneskerettighetene når det gjaldt bruken av glattceller. Stortinget behandlet en sak om dette i juni, fremmet av Venstre. En samstemt justiskomité uttrykte bekymring over situasjonen og krevde forbedringer. Arbeiderpartiet og Senterpartiet ville ha tiltak iverksatt straks, flertallet snarest. Budsjettet for 2015 ville vært det naturlige sted å omtale dette og vise hva justisministeren konkret ville gjøre. Den anledningen benyttet ikke ministeren. Det er nesten ikke omtalt i budsjettet. Gjennomføringskraften ser ut til å rekke kun til å bestille nok en plan. 50 mill. kr ekstra er avsatt til vedlikehold. Noe av kritikken omhandler selve utfordringen. Har ministeren gitt instruks om at noen av disse midlene skal gå til utbedring av glattcellene, og kan han garantere at antall brudd vil ha gått ned ved utgangen av året?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Jeg vil takke for dette noe forunderlige spørsmålet og tillate meg å svare på følgende vis: Det er viktig for meg å peke på at spørsmål som jeg besvarer i spørretimen, besvares av statsråden på vegne av regjeringen. Regjeringen er opptatt av at Norge følger opp sine menneskerettslige forpliktelser generelt, selvsagt også i kriminalomsorgen. Spørsmålet som representanten tar opp om standardsenkning til «utenlandsk standard, der menneskerettighetene ikke har like stor plass», synes jeg det er vanskelig å kommentere, for standarden i utenlandske fengsler er svært varierende ut fra hvilket land det er snakk om, og menneskerettighetene har en ulik plass i ulike lands systemer. Det går heller ikke frem av spørsmålet hva spørreren egentlig tenker på. Standarden i norske fengsler er også sterkt varierende, men det er naturligvis slik at menneskerettighetene skal ivaretas på en god måte. Som representanten er kjent med, ble det etablert en egen enhet hos Sivilombudsmannen for bl.a. å følge opp behandlingen av personer som er berøvet friheten etter Norges ratifikasjon av tilleggsprotokollen til FNs torturkonvensjon, OPCAT. Dette er en veldig viktig oppgave, som uavhengig oppfølging av forvaltningens håndtering og behandling av personer i en potensielt sårbar situasjon. Det ble gjennomført et besøk av denne enheten ved Tromsø fengsel i perioden 10.–12. september, og det ble etter besøket påpekt en praksis ved bruk av sikkerhetsceller som de mener er uheldig. Rapporten fra dette besøket er til behandling i kriminalomsorgen. Regjeringen er opptatt av å sikre borgerne mot kriminalitet og har i budsjettforslaget for 2015 helt tydelig satset på hele straffesakskjeden. I tillegg er forebyggende arbeid høyt prioritert. Personer som blir fengslet etter dom, har etter menneskerettighetene – og etter norsk lov – rettigheter som skal ivaretas under soning. Dette gjelder naturligvis også personer som er psykisk syke. Jeg har et nært samarbeid med helse- og omsorgsministeren for å sikre at tilbudene til innsatte som sliter med psykisk sykdom eller rusavhengighet, i større grad enn i dag skal ses i sammenheng etter endt soning, for å få en bedre sammenheng mellom tilbudet under soning og tilbudet etter soning. Det har vært en årelang diskusjon mellom de to departementene, noe helseministeren og jeg nå er i ferd med å finne løsninger på. Regjeringen er svært opptatt av å sikre ofrene for kriminalitet bedre enn i dag. Derfor arbeider vi med flere tiltak for å styrke offeromsorgen og tilbudet til ofre for kriminalitet. Blant annet vurderer vi en ny erstatningsordning, vi skal utrede et eget kompetansesenter for ofre og pårørende, og vi samordner ressursbruken mellom kommuner og politi bedre og sikrer bedre oppfølging av ofre gjennom en straffesak – for å nevne noe.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Når det gjelder utlendingsfengsel, er det et utlendingsfengsel i Norge i dag, hvor det er et helt annet tilbud til de innsatte enn det er i andre fengsler. Det fungerer veldig bra. Regjeringen vurderer å utvikle denne ordningen videre. Vi har sett på ulike måter for å vurdere dagpengeordninger og praktisk tilrettelegging i så henseende. Men det er også viktig her at en er bundet av menneskerettighetenes likebehandlingsprinsipper. Når det gjelder et eventuelt fengsel i Nederland, er det i tilfelle et opplegg hvor nederlandske fengsler skal fungere som en avdeling under et norsk fengsel, hvor norsk straffegjennomføringslov vil gjelde i like stor grad som om det var et fengsel plassert i Norge.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Til det første er jeg nødt til å svare at Fremskrittspartiets fraksjon har jo således fått gjennomslag for at det skal være et annet innhold i tilbudet til fanger som soner i utlendingsfengsel, enn til fanger som ikke soner i utlendingsfengsel. Utlendingsfengselets innsatte er personer som skal returneres etter fengselsopphold, og det er da naturlig at de har et annet innhold i soningen enn andre innsatte. Når det gjelder spørsmålet om vedlikehold, er de 50 mill. kr representanten Henriksen viser til, til ekstraordinært vedlikehold. I tillegg er det 80 mill. kr til ordinært vedlikehold. Det betyr at vi satser på ekstraordinært vedlikehold der vi har til hensikt å sikre at vi slipper å legge ned plasser. Fordi den forrige regjeringen ikke prioriterte opp vedlikehold av norske fengsler, har vi et vedlikeholdsetterslep som er gigantisk. Hvis vi ikke hadde brukt disse 50 mill. kr, måtte vi ha redusert kapasiteten i fengslene i 2015. Det er det disse pengene er ment brukt til. Når det gjelder glattceller, rekker jeg i hvert fall å si at Riksadvokaten har laget nye retningslinjer for bruk av glattceller, hvilket forhåpentligvis gjør at situasjonen nå er bedre enn det den var.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
«NRK viste nylig et intervju med et ungt par fra Kåfjord i Troms som har etablert seg som geitebønder med nytt hus og moderne driftsbygning. Nye geologiske undersøkelser har vist at fjellet rundt gården er rasfarlig, og at familien dermed må flytte. Ifølge NVE gis 80 pst. kompensasjon for utgifter ved flytting av bolig, men ingenting til flytting av fjøs. Vil statsråden endre regelverket, slik at familiens arbeidsplass og heimen til geitene også blir omfattet av støtteordningen for flytting?»
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Jeg takker for svaret. Nå er det jo slik at NVE har svart både dette unge paret og de fem andre med våningshus som skal flyttes, det er bare én driftsbygning. Vi har jo sett tidligere i år en gård med driftsbygning som ligger under fjellet Mannen i Rauma, som også antakelig vil komme inn under slike ordninger. NVE har svart at det ikke vil lønne seg med ytterligere sikringstiltak som gjør at de som bor der, kan bli boende. De anbefaler flytting og mener at det vil være det eneste riktige. NVE har også sagt at man ser at våningshusene skal få støtte, men tilskuddsordningene dekker ikke driftsbygninger. Jeg mener at de har gjort det tidligere, også etter at stortingsmeldinga om flom og skred ble lagt fram. Så jeg lurer på: Har det kommet noen signaler fra departementet om at driftsbygninger ikke skal omfattes av tilskuddsordningene?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-03:
Takk for svaret igjen. Jeg tenker som så at en arbeidsplass for bønder, som jo driftsbygningen, fjøset, er, samt i dette tilfellet og i andre tilfeller oppholdssted for en stor buskap, som jo også er liv, er en del av de prioriteringene som må tas inn. Det vil jo være meningsløst for bønder å flytte huset og ikke fjøset, for da vil man jo rett og slett ikke kunne opprettholde sitt arbeid. Det vil jo også være farlig å oppholde seg i et fjøs som måtte befinne seg i det rasfarlige området. Som kjent er jo bønder mange timer per dag 365 dager i året i dette fjøset. Jeg håper statsråden kan se at det å få støtte til flytting av driftsbygning faktisk også dreier seg om liv og helse.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Bistandsordningen til NVE for sikring mot flom og skred omfatter i utgangspunktet fysiske sikringstiltak mot naturskader som flom og skred. Rammen for bistandsordningen legges gjennom de årlige budsjettbehandlingene i Stortinget. I tråd med stortingsmeldingen om flom og skred, som ble lagt fram av den rød-grønne regjeringen i forrige periode, er det nødvendig å rangere og prioritere mellom prosjektene. Sikringstiltak må ha større samfunnsøkonomisk nytte enn kostnadene for at de skal kunne gjennomføres. Da tar man de tiltakene som gir størst nytte, først. Det er et prinsipp som har hatt veldig bred oppslutning, enstemmig oppslutning, vel, i Stortinget – både da dagens regjeringspartier var i opposisjon, og nå, har jeg inntrykk av. Dette innebærer at NVE gjør prioriteringer hva gjelder disse midlene, og det er tilfeller med høy risiko for skade av store verdier og ikke minst fare for liv og helse som blir prioritert. NVE har nok ikke ressurser eller kapasitet til å dekke alle behov for tiltak, men jeg mener – og det har altså hatt bred støtte i Stortinget tidligere – at dagens ordning representerer det man kan kalle et rimelig regelverk. Riving og flytting av fareutsatte bolighus kan få tilskudd fra NVE i særlige tilfeller. Det gjelder når gjennomføring av andre sikringstiltak vil være uforholdsmessig kostbart sammenlignet med å fraflytte boligene, eller når flom og skred medfører en særlig fare for tap av menneskeliv. Dette er – heldigvis, tror jeg vi får si – bare aktuelt i få tilfeller i Norge. Det har vært noen få tilfeller så lenge ordningen har eksistert, og NVE må nok jobbe videre med å utvikle denne ordningen, basert på de erfaringene de har. Når det gjelder saken i Kåfjord, som representanten tar utgangspunkt i, skal først NVE behandle den klagen som er sendt inn, og den kan da komme til Olje- og energidepartementet til endelig avgjørelse. Derfor er det ikke naturlig at jeg kommenterer den saken nå, jeg må på et senere tidspunkt kunne ta stilling til innholdet i saken.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Det Stortinget vel enstemmig har sluttet seg til, er prinsippet om at saker der risikoen for skade på store verdier eller – og selvfølgelig først og fremst – liv og helse er størst, er de sakene som skal prioriteres. Selv om omfanget av våningshus, eller bolighus mer generelt, som er i en sånn situasjon at det er stor fare for liv og helse ved flom og skred, er begrenset, er det totale omfanget av etterslepet når det gjelder sikring mot flom og skred, stort. Jeg tror derfor at det Stortinget har gitt tilslutning til, nemlig å prioritere liv og helse først og fremst, men også store materielle verdier, er en riktig prioritering, og det er det forvaltningen har forholdt seg til etter at Stortinget behandlet saken.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
La meg gi uttrykk for at jeg har stor forståelse for at det er en stor fordel at våningshuset og driftsbygningen ligger i noenlunde rimelig nærhet av hverandre. Så har jeg lyst til å si at det er NVE som må foreta denne typen prioriteringer, men jeg står fullt og helt bak den måten å prioritere på som Stortinget har ment at man skal legge til grunn innenfor NVEs arbeid, nemlig at det er det å beskytte store materielle verdier og først og fremst liv og helse som må prioriteres. Det er et prinsipp som har hatt bred oppslutning i Stortinget, og som jeg mener det er grunn til å opprettholde.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Olje og gass vil fortsatt dekke en sentral del av verdens energibruk i mange tiår framover, også i 2040. Energibruken vil i perioden fram til 2040 vokse betydelig bl.a. på grunn av befolkningsvekst og en ønsket velstandsutvikling. Dette gjelder i alle de scenarioene Det internasjonale energibyrået, IEA, har trukket opp, også for tograders-scenarioet. Verden vil altså i disse framskrivningene ha en betydelig etterspørsel etter petroleumsressurser, og derfor mener jeg at utgangspunktet til representanten Hansson ikke nødvendigvis representerer et riktig bilde. Det store problemet for klimaet er den sterke veksten i kull som brennes uten CO2-håndtering. Det å erstatte kullbruk med gass er et raskt og effektivt tiltak for å begrense utslippene fra fossil energi. For øvrig mener jeg også at premissene i spørsmålet er feil. Ved igangsetting av åpningsprosess for havområdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja vil produksjonen kunne komme i gang langt tidligere enn det representanten Hansson legger til grunn i sitt spørsmål. Det tok f.eks. bare 13 år fra dypvannsområdene i Norskehavet ble åpnet, til Ormen Lange kom i produksjon. Denne tidshorisonten mener jeg er høyst relevant også for havområdene utenfor Vesterålen, Senja og Lofoten. Så er det sånn at uavhengig av når produksjonen kommer i gang, vil den maritime aktiviteten tilknyttet leting etter olje og gass gi betydelige ringvirkninger i denne regionen allerede mange år før aktiviteten og produksjonen faktisk starter opp, noe vi f.eks. allerede ser i Kirkenes i forbindelse med ressursene i Barentshavet sørøst, som ikke er kommet i produksjon ennå og ikke vil gjøre det på mange år. Så vil jeg gi representanten Hansson helt rett på ett punkt: De beslutninger som tas i dag, eller ikke tas, vil påvirke aktiviteten på sokkelen om 5 år, 10 år og om 50 år. Derfor er det viktig, som regjeringen gjør, å føre en aktiv oljepolitikk for å legge til rette for at vi kan fortsette å produsere olje og gass i tiårene som ligger foran oss. Så er viktig å huske når man diskuterer denne typen spørsmål, at det ikke er sånn at nye ressurser nødvendigvis vil øke oljeproduksjonen. Tvert imot er det sånn at vi i dag produserer under halvparten så mye olje som vi gjorde i rekordåret 2001. Selv med de nye utbyggingene som nå er underveis, vil det handle om å hindre et fall i energiproduksjonen på norsk sokkel. Det handler ikke om å øke produksjonen av olje og gass på norsk sokkel.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Jeg kan bekrefte at verden trenger store mengder energi. Jeg kan minne representanten Hansson om – som vi begge er kjent med – at kullbruken øker hvert eneste år som går. Omfanget av karbonfangst og -lagring er minimalt, det er noe jeg har inntrykk av at vi har en felles interesse av å jobbe for skal bli mer utbredt. Når det gjelder den 23. konsesjonsrunden, som er mitt konstitusjonelle ansvar, er det primært ressurser i Barentshavet sørøst, områder som er omtalt i forvaltningsplanen for Barentshavet, ikke for Norskehavet. Når det gjelder områdene utenfor Jan Mayen, tror jeg representanten Hansson er fullstendig klar over at i avtalen mellom regjeringspartiene og Venstre og Kristelig Folkeparti, våre samarbeidspartier, er det slått klart fast at det ikke vil bli satt i gang aktivitet utenfor Jan Mayen i inneværende stortingsperiode. Men Jan Mayen ligger altså i Norskehavet, og Barentshavet sørøst ligger, av naturlige årsaker, som navnet tilsier, i Barentshavet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-03:
Jeg finner grunn til å minne om at det overordnede bildet når det gjelder næringsaktivitet rent generelt i Barentshavet, er at Barentshavet er et robust havområde, og at det har vært betydelig kommersiell aktivitet der i mer enn 100 år. Det er slik at Stortinget i forrige periode både behandlet forvaltningsplanen for Barentshavet og åpningsmeldingen for Barentshavet sørøst. Selvfølgelig vil de rammene Stortinget har lagt for denne typen aktivitet, bli fulgt opp av regjeringen.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-03:
Spørsmålet lyder: «Utvinning av petroleum i Lofoten, Vesterålen og Senja vil kunne komme i gang rundt 2040, dersom området blir åpnet etter valget i 2017. Dette er ifølge en rapport presentert på Novemberkonferansen i Narvik, utarbeidet for Norsk olje og gass av Rystad Energy. Med dagens utslippsnivå vil verden allerede ha brukt opp store deler av det gjenværende karbonbudsjettet i 2040. Bør ikke statsråden allerede nå slå fast at olje- og gassutvinning i disse områdene er uaktuelt?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-03:
Jeg vil minne statsråden om at det er de samlede utslippene over tid som spiller en rolle for utviklingen i klimaet, så det er en fattig trøst at man ikke øker oljeproduksjonen i åra framover. Problemet er at den videreføres, sett i et klimaperspektiv. Men så er det også slik at en av de viktigste brikkene i norsk miljøforvaltning er de helhetlige marine forvaltningsplanene, og planen for Norskehavet, inkludert områdene rundt Jan Mayen, ble sist oppdatert i 2009. Den skulle, ifølge etablert praksis, bli oppdatert igjen tidligere i år. Sentralt i dette er bl.a. spørsmålet om iskanten. Det er en snau måned igjen av 2014, og oppdateringen har ikke kommet. Likevel har regjeringen varslet at 23. konsesjonsrunde skal ferdigstilles like over nyttår. Kan statsråden i dag forsikre Stortinget om at sluttføringen av 23. konsesjonsrunde blir utsatt til forvaltningsplanen er oppdatert, slik den burde, for å sikre at beslutningen om hvilke områder som skal åpnes, tas på et oppdatert, faglig grunnlag?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-03:
Da blir oppfølgingsspørsmålet hvilke føringer statsråden ser for seg at forvaltningsplanen for Barentshavet skal ha for ferdigstillelse av 23. konsesjonsrunde, gitt det nye kunnskapsbehovet man nødvendigvis har i en situasjon hvor miljøforholdene forandrer seg svært raskt i nord på grunn av klimaendringer.
Terje Breivik (Venstre), 2014-01-29:
På vegner av underteikna og Ketil Kjenseth har eg gleda av å setja fram eit forslag om etablering av ein nasjonal breibandsplan.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-01-29:
På vegne av representantene Abid Q. Raja, Sveinung Rotevatn og meg selv vil jeg fremme forslag om endring i straffeprosessloven og straffegjennomføringsloven av bruken av politiarrest.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-01-29:
Både debatten om tidligere skolestart og debatten om obligatorisk barnehage bunner i ønsket om tidlig innsats der vi ser behovet for å satse tidligere. Mari Rege ved Universitetet i Stavanger har pekt på flere ting som er viktige i den forbindelse. Blant annet peker hun på dette med flere førskolelærere. Hun sier at tidlig innsats er viktig både for å utjevne sosiale forskjeller, forskjeller innen matematikk, språkferdigheter osv., og for å gi ungene et bedre liv senere – at vi kan ta tak i de utfordringene som er, så tidlig som mulig. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hvilke tiltak vil regjeringen sette i verk for å få flere førskolelærere? Det er jo faktisk sånn at pedagogikk blant de yngste ikke er lettere enn pedagogikk blant de eldre. Det er viktig at vi i barnehagene i Norge har pedagogisk personale, som mange kommuner sliter med å få nok av.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Det har vært mye oppmerksomhet rundt regjeringens forslag om å gi leger adgang til å reservere seg mot å henvise kvinner til abort. Det er en viktig sak i seg selv, men det blir enda mer alvorlig ved at det føyer seg inn i en lang rekke av saker der regjeringen i løpet av kort tid har svekket norsk familie- og likestillingspolitikk. For første gang på veldig mange år blir barnehagene dyrere her i landet fra årsskiftet. For første gang på veldig mange år blir det færre barn i barnehage. Regjeringen avlyste den forrige regjeringens forslag om to barnehageopptak i året. Den har gjennomført kutt i pappapermen. Den beholder skatteklasse 2. Og den både øker og – mer alvorlig – varsler å utvide kontantstøtten til å omfatte et helt nytt årskull. I tillegg vil regjeringen svekke kvinners rett til selvbestemt abort. Dette er en helt ny linje i norsk familie- og likestillingspolitikk. Det er en linje som tar Norge i feil retning. Det fører til mindre likestilling mellom kvinner og menn. Det bidrar til mindre integrering av innvandrere. Og det gjør det mindre lønnsomt å jobbe, og dermed svekkes vekstevnen i norsk økonomi. I tillegg vet vi fra omfattende forskning at barn i barnehage får en bedre start når det gjelder læring og skole. Når det nå blir 7 000 færre barn i barnehage, som en direkte følge av regjeringens politikk, bidrar det også til å svekke vekstevnen i norsk økonomi fordi kunnskapsinvesteringene svekkes. Mitt spørsmål til statsministeren er derfor: Mener statsministeren virkelig at dyrere barnehager, færre barn i barnehage, kutt i pappaperm, utvidet kontantstøtte og svekket mulighet for kvinner til å få retten til selvbestemt abort er god familie- og likestillingspolitikk?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Tusen hjertelig takk, president. Det varmer!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Å si at dette er et lite spørsmål, mener jeg er en veldig alvorlig feil i spørsmålet om reservasjonsadgang. Det er viktig både prinsipielt og praktisk. Jeg mener at det prinsipielt sett er veldig viktig at vi er tydelige på at kvinnens rettigheter er viktigere enn legens behov for reservasjon. Det mener jeg er viktig ikke minst i et samfunn der det kommer til å bli flere kulturer, flere religioner i stadig flere yrker, at det offentlige er tydelig på det. Jeg har stor respekt for at abort er et viktig samvittighetsspørsmål, men det spørsmålet mener jeg hører hjemme i Stortinget, som et nasjonalt beslutningsspørsmål, ikke et spørsmål som Stortinget kan delegere ut til norske kommunestyrer, der man altså skal oppleve at det blir svært ulik praksis i ulike kommuner når det gjelder dette samvittighetsspørsmålet. Det svekkers kvinners rettigheter, fordi det gjør at mange kvinner får vanskeligere adgang til den rådgivning, den informasjon, som fastlegene skal gi dem som søker abort.
Erna Solberg (Høyre), 2014-01-29:
Jeg mener at regjeringen fører en god, offensiv og betydelig bedre likestillings- og familiepolitikk enn den forrige regjeringen. Vi har tatt på alvor de utfordringene mange familier som ikke har en del rettigheter, har fått, ved bl.a. å øke engangsstøtten, noe som gjør at de jentene og kvinnene som ikke har opparbeidet seg rettigheter, får det bedre. Vi bidrar til et bedre grunnlag for barn som er innenfor barnevernet, ved å øke bevilgningene og sørge for at de får et tilpasset og godt skoleopplegg. Vår satsing på kompetanse og kunnskap, som er solid og betydelig større enn den forrige regjeringens, bidrar også til at alle kvinner får et bedre utgangspunkt. Jeg mener f.eks. at i arbeidet med et kjønnsdelt arbeidsmarked vil et tema som realfagsatsing være uhyre viktig, for vi vet hvor forskjellene ligger mellom kvinner og menn. Det dreier seg også om hvor man jobber i arbeidsmarkedet. Når vi har kompetanseheving i helse- og omsorgssektoren, som også ligger i dette budsjettet, går det direkte til en del kvinnedominerte arbeidsplasser og bidrar til mer kunnskap og kompetanse der. Vi har en annen politikk enn den rød-grønne regjeringen, men det betyr ikke at vi ikke har en god likestillings- og kvinnepolitikk. Så til spørsmålet om abortloven: Vi foreslår ingen svekking av abortloven. Reservasjonsretten eller reservasjonsmuligheten, slik vi har utformet den, svekker ingen kvinnes rett til å ta abort. Alle har rett til å få det. Den selvbestemte retten til abort før 12. uke står solid fast også med disse forslagene. Spørsmålet er om de kvinnene som ønsker abort og en henvisning fra sin fastlege, skal kunne komme til den legen med trygghet om at den legen ikke er en lege som har reservert seg. I så fall skal kvinnen kunne vite at legen har gjort det. Å si at dette er en svekkelse av abortrettighetene er å overdrive hva diskusjonen dreier seg om.
Erna Solberg (Høyre), 2014-01-29:
Jeg har ikke sagt at dette er et lite spørsmål. Jeg har sagt at det ikke er et spørsmål om abortrettigheter. De står fast. Alle kvinner i Norge har rett til selv å bestemme om et svangerskap skal avsluttes før den tolvte uke. Alle kvinner i Norge har rett til å bli behandlet godt i møte med legene, og derfor har vi i dette forslaget satt kvinnens rettigheter foran legenes rettigheter. Derfor er det ikke en reservasjonsrett, men en reservasjonsmulighet, forutsatt at alle de tingene er på plass som skal være på plass, for at kvinner skal bli møtt på en ordentlig måte. Derfor skal det være slik at man innen én virkedag kan henvises til en annen lege, at man ikke trenger å gå til den legen som har reservert seg, hvis det er et abortønske man har. Derfor skal alle kvinner – og menn i og for seg – som står på en fastlegeliste, få informasjon om deres lege har reservert seg. Derfor skal det heller ikke være mulig for en lege å bruke denne reservasjonsmuligheten hvis ikke garantiene for kvinnen er på plass. Det er jo nettopp det som ligger i høringsforslaget, så nå håper jeg at Jens Stoltenberg har oppdaget det.
Erna Solberg (Høyre), 2014-01-29:
Vi har ikke økt barnehageprisen. Vi har prisjustert den på samme måte som den forrige regjeringen måtte prisjustere i enkelte år. Det betyr at den for barnefamiliene er realmessig akkurat den samme som den var i fjor, den er bare prisjustert. Derfor mener jeg at man på barnehagesiden har et godt tilbud neste år. Vi har et bedre tilbud til de familiene som ønsker å velge noe annet. I Arbeiderpartiets tankeverden finnes det bare ett valg: det som Arbeiderpartiet har bestemt er riktig. I vår verden finnes det faktisk familier som kan fatte egne beslutninger, som kan gjøre egne valg, og det betyr ikke at vi bygger ned likestillingen eller svekker familiepolitikken. Vi bare ser at enkeltfamilier, enkeltbarn, kan oppleve andre omsorgssituasjoner som like gode og jevnbyrdige. Det er en forskjell i norsk politikk, og det betyr at mange kvinner faktisk opplever at det vi gjør, er å styrke deres rettigheter, retten til faktisk å kunne være litt lenger hjemme med barnet i en svangerskapspermisjon, fordi det er det den familien har ønsket, det er det de kvinnene har ønsket.
Erna Solberg (Høyre), 2014-01-29:
Jeg mener at målet for politikken er mennesker. Målet er ikke brutto nasjonalprodukt. Målet for politikken er mennesker og menneskers beste, og jeg mener at noe av det viktigste vi mennesker har, er forholdet til andre mennesker. Derfor har familien selvfølgelig en selvstendig verdi. Familien er en selvstendig, viktig del av det at mennesket lever godt, uansett hva slags familietype man har, om den familietypen er av ulike typer kjønn, om den er med eller uten barn, eller om det bare er nære vennskap. Men det er veldig viktig at vi passer på at vi har rom for at mennesker har tid til hverandre, og at barn får en mulighet til en oppvekst med nærhet og et godt forhold til sine nærmeste – foreldrene. Derfor mener jeg at familien har en selvstendig verdi, både som rammen rundt barns oppvekst og som rammen rundt voksnes eget liv, og vi burde kanskje legge mer vekt på det i politikken fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2014-01-29:
I Høyre er vi ikke prinsipielle tilhengere av kvotering, som man åpenbart er i andre partier. Vi har ment at vi fortsatt skal ha den loven vi har med ASA-styrene, men samtidig ser vi også at det har vært negative virkninger av det. Det er faktisk en del selskaper som er tatt ut av nettopp den selskapsformen fordi man ikke har ønsket å imøtekomme de kravene til kjønnskvotering, eller fordi man av andre grunner har ment at ASA-formen ikke er den riktige selskapsformen fremover. Når det gjelder forhold i regjeringen, har vi jobbet med – og vi jobber fortsatt med – å ha en god fordeling av kvinner og menn. Det er litt ulik rekruttering av kvinner og menn til politikken. Som jeg har sagt til Stortinget tidligere, skulle jeg ønske at vi hadde funnet enda flere kvinner som var enda dyktigere enn noen av de mennene vi har, men på det tidspunktet vi er nå – med et passe forhold mellom kjønn, geografi, alder og det andre – har vi altså funnet en miks av dem vi mener er de beste vi har, i de departementene vi har.
Erna Solberg (Høyre), 2014-01-29:
Jeg er enig i at begge disse forholdene er viktige. De henger sammen med at Norge, hvis vi går tilbake til 1970-tallet, hadde et av Europas desidert mest kjønnsdelte arbeidsmarkeder. Det er blitt litt bedre de senere årene, men fortsatt er det mye mer kjønnsdelt i Norge enn i veldig mange andre land. Da er det også et paradoks at samtidig som vi ønsker flere gründere, vet vi at flest kvinner er utdannet innenfor områder der gründerskapet er særlig vanskelig, fordi det offentlige er den største etterspørreren etter ideer og løsninger og i tillegg driver det og finansierer det. Derfor ser vi at det er stor grad av gründerskap f.eks. blant kvinner som ønsker å drive egne selskaper innenfor hjemmehjelpstjenester, og som driver innenfor helsevernet. Jeg tror jo at bare det å være mer opptatt av innovasjon og nyskaping og litt mindre opptatt av hvem som driver ting innenfor helsesektoren, vil bety mer kvinnelig gründerskap i Norge, for det er mange kvinner der som ønsker å drive ting på sin måte i møte med pasientene, men som ikke får lov, fordi det er så vanskelig å komme inn som privat når det gjelder noen helsetjenester.