Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
Tilgang til et elektronisk kommunikasjonsnett med god kapasitet er en viktig forutsetning for å få til en mer brukerrettet og effektiv offentlig forvaltning. Sammen med en plan for å utnytte digitaliseringens muligheter danner kommunikasjonsnettet grunnlaget for økt verdiskaping og en bedre samhandling mellom de ulike sektorene for å skape en enklere hverdag for den enkelte innbygger. Saksordføreren har gitt en god presentasjon av komiteens og flertallets synspunkter, og jeg vil fokusere spesielt på tre forhold. Med ulik kompetanse og forskjellige behov og ressurser har et av de store og viktige spørsmålene vært hvordan en realiserer gevinstene i offentlig sektor som digitaliseringen skaper mulighet for. I offentlig sektor har man i altfor stor grad valgt å sitte på hver sin tue og ikke maktet å se utover egen virksomhet og de muligheter en har for å benytte fellesløsninger eller gjenbruk. Dette blir ofte svært kostbart og fører i tillegg til mye prøving og feiling. Det er derfor et sterkt behov på dette feltet for å få til en sterkere styring og samordning, hvor oppgaveutførelsen involverer flere virksomheter. Kommunene har ventet på en tydeligere stat om hvordan man skal få til en bedre og mer velfungerende identifisering av utfordringene på tvers av sektorene, men ikke minst løsningene som gjør at en kan kommunisere på tvers av forvaltningsnivåene. I dag er dette et hovedproblem fordi det er for svak styring på statlig nivå. De ulike virksomhetene velger sine egne løsninger uten i tilstrekkelig grad å være klar over hvordan valgte løsninger fungerer i forhold til dem man skal kommunisere med. I Helse-Norge har vi sett eksempler på hvordan valg av digitale løsninger og plattformer har hindret den ene helseregionen fra å kunne dele pasientinformasjon elektronisk med de andre. Det er derfor nødvendig at staten tar et sterkere grep. Det er bra at vi har fått en enhet på e-helse som skal være premissleverandør for ivaretakelse av nasjonal IKT-utvikling i helsesektoren. Målsettingen én innbygger – én journal er en løsning som vi tror skaper økt effektivitet og bedre informasjonsflyt. På andre felt kan gjerne KMD, som foreslått, få ansvaret for å være koordinator for digitalisering av offentlig sektor, med Difi som regjeringens fagorgan. Men det bør da få et tydelig og sterkt mandat på området, som bl.a. kan lette arbeidet ute i kommunene med tanke på å finne de gode digitale løsningene som kommuniserer så vel med innbyggerne som på tvers av forvaltningsnivåene. Digitaliseringen gir muligheter for økt verdiskaping, men også for økte forskjeller – det er mitt andre punkt. Selv om mange i Norge har høy bruk av IKT, er det fortsatt mange som av ulike årsaker ikke får tatt del i den digitale utviklingen. Det er en utfordring. Universell utforming av IKT bygger på tanken om at digitale tjenester skal være tilgjengelige for alle, uavhengig av alder, funksjonsevne og utdanningsnivå. Det er nødvendig å øke kompetansen hos den oppvoksende generasjon i skolen – det tror jeg vi alle er enige om. Men minst like viktig for ikke å skape økte forskjeller vil det være også å satse på økt kompetanse for dem som er i arbeidslivet. Det er ikke tvil om at Norge har mange gode forutsetninger for å kunne bli et attraktivt land for etablering av datasentre i årene framover – det er mitt tredje punkt. Stor tilgang på fornybar energi, stabil geologi, stabilt politisk styre og en konkurransedyktig elavgift er alle vesentlige faktorer for å kunne trekke til seg denne type virksomhet i de neste årene. Flaskehalsen i dag for å kunne gjøre Norge til en attraktiv nasjon for denne type virksomhet framover er mangelen på fiber mellom Norge og utlandet, dvs. til sentrale deler av Europa. Tilstrekkelig fiberkapasitet handler ikke bare om nødvendig kapasitet for å frakte datainformasjon, det dreier seg også om å etablere en kapasitet som gir nødvendig sikkerhet til enhver tid.