trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-11-04:
Jeg gjentar bare det jeg sa i mitt forrige svar om at denne prosessen også er fulgt av den forrige regjeringen knyttet til en helt konkret sammenslåing, som jeg nevnte. Så er jeg opptatt av at i disse prosessene skal både arbeidslivets spilleregler følges og en skal involvere bredt underveis i prosessene, og det legger jeg til grunn at Domstoladministrasjonen gjør. Det er Domstoladministrasjonen som gjennomfører den dialogen og den oppfølgingen. Når det gjelder spørsmålet om store eller små domstoler er mest effektive, så vet vi i hvert fall at små domstoler er betydelig mer sårbare. Vi har altså domstoler i Norge som har to dømmende årsverk, og det er klart at det er en domstol som er svært sårbar, og alle domstoler på tingrettsnivå skal kunne håndtere alle typer saker. Jeg tror vi er nødt til å erkjenne at vi har en kompleksitet og en annen type saker som går for mange tingretter nå, enn det vi hadde tidligere. Men som sagt vil regjeringen først få forslaget fra Domstoladministrasjonen og så vurdere om det skal følges opp, og i tilfelle hvordan det skal følges opp.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2015-02-10:
På vegne av stortingsrepresentantene Helga Pedersen, Ingalill Olsen, Sigmund Steinnes, Eirik Sivertsen, Tone-Helen Toften, Kirsti Bergstø, Torgeir Knag Fylkesnes og meg sjøl har jeg gleden av å legge fram et representantforslag om å opprette et professorat ved UIT, Norges arktiske universitet, for å styrke forskning og formidling om 2. verdenskrig i det nordlige Norge og nordområdene.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-02-10:
Det er meg en utsøkt glede på vegne av stortingsrepresentantene Anders B. Werp og meg selv å legge fram et forslag om umiddelbar opphevelse av straffeloven § 142(blasfemiparagrafen) (blasfemiparagrafen)
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-02-10:
På vegne av stortingsrepresentantene Abid Q. Raja, Sveinung Rotevatn, Iselin Nybø og meg sjøl vil jeg legge fram et Dokument 8-forslag om å oppheve politiloven § 14 første ledd nr. 8, adgang til kommunale tiggeforbud.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-02-10:
Utgangspunktet for interpellasjonen, som jeg er veldig glad for at interpellanten har tatt opp, er en tv-dokumentar. Høyrerepresentanten leste opp noen uttalelser fra Kringkastingsrådet som han ga harde karakteristikker, som jeg ikke akkurat vil si at jeg er enig i. Kringkastingsrådet hadde noen påpekinger – noe man sikkert kan gjøre journalistisk – om tilsvarsrett, men det som ble framstilt, er det vel ingen som har stilt spørsmål ved. Hovedproblemet her er to ting. Det ene er at man møter en holdning til dyr, måten man snakker om dyr på, utviklet i en næring der – det er mitt andre poeng – dyr ikke er domestisert på samme måte som andre husdyr er. Kyr, høner og griser har levd i symbiose med mennesker i tusenvis av år. Vi har utviklet egne raser, som gjør at vi i og for seg fungerer godt sammen med hensyn til det vi bruker dyrene til. De trives med folk, de trives i flokker, og det er utviklet egne raser som ikke finnes i vill form ute i naturen lenger. Det har tatt noen tusen år. Det å holde pelsdyr har vi holdt på med i knapt 100 år. Dette er dyr som heller ikke lett domestiseres. Dette er små rovdyr, som vi bestemmer oss for å holde i små bur. Derfor er dette annerledes enn alt annet dyrehold. Disse dyrene er ikke domestisert – de kan ikke domestiseres. Hvis de domestiseres sånn at de fungerer som et husdyr, vil de heller ikke ha det karakteristiske man er ute etter, nemlig pelsen. Man vil kjapt få endringer i dyret, som gjør at man får hunder istedenfor rever. Da vil man heller ikke oppnå det man ønsker å oppnå med pelsdyrhold, nemlig å få pen pels. Venstre mener at vi bør avvikle dette. Da Lars Sponheim var landbruksminister, la vi fram den første dyrevernmeldinga for Stortinget. Det ble da inngått en avtale med pelsdyrnæringa om at den skulle få ti år på seg – for å se om det gikk an å domestisere dyr slik at de både kunne fungere sammen med mennesker, og at dette dyreholdet kunne drives på en god måte. Venstres konklusjon er at det har vi ikke klart. De stadige avsløringene handler ikke om at det er slemme mennesker, det handler om at vi ser at dette er et dyrehold som vanskelig kan holde de etiske standardene som vi ønsker at dyrehold skal ha. Det handler om at vi ikke klarer å domestisere dette dyret sånn at det fungerer på den måten som mennesker trenger. Jeg mener at det er å kaste blår i øynene på dem som driver med dette nå, å si at dette kan vi holde på med for evig. For dette kommer til å ta slutt – alle vet at dette kommer til å ta slutt. Hvis du spør ungdomspartiene om holdninga til dette, er det ganske soleklart hva de mener at vi bør gjøre. Vi bør sørge for at vi får til en avvikling der folk får muligheten til å drive med noe annet. Vi bør slutte å subsidiere et dyrehold der vi ikke vet om man klarer å holde de etiske standardene vi mener at dyrehold skal ha. Landbruksministeren skal vite at hun får full støtte fra Venstre hvis hun starter med en sånn plan.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-10:
Jeg har gleden av å fremme et brennhett tema. På vegne av stortingsrepresentantene Hans Fredrik Grøvan, Olaug V. Bollestad og meg selv setter jeg fram et representantforslag om å oppheve muligheten for kommunalt forbud mot tigging.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2015-02-10:
Som representanten Kolberg påpekte, har Politidirektoratet fått vesentlige merknader fra Riksrevisjonen for 2013 – ikke for det, det direktoratet har fått merknader hvert eneste år siden 2009. Det er alvorlig ikke bare for vår felles trygghet i dag, men også for å se til at vi hindrer kriminalitet i framtiden. Riksrevisjonen har merknader til bl.a. arbeidet med Nødnett, anskaffelser, Sivilforsvarets operative evne, den offentlige kontrollen av vaktvirksomheten og arbeidet med samfunnssikkerhet og beredskap. Jeg skal derimot hefte ved noe annet: Riksrevisjonen viser til manglende enhetlig og helhetlig oppfølging av det kriminalitetsforebyggende arbeidet. I den påpekningen vises det til manglende styringsinformasjon fra departementet og svakheter i politidistriktenes ivaretakelse av det kriminalitetsforebyggende arbeidet. Hvis ikke det å unngå framtidig kriminalitet er avgjørende viktig for departementet når de styrer gjennom informasjonen og gir styringssignaler til direktoratet, vet jeg ikke hva som er viktig. Å prioritere forebygging er en del av god ledelse. Forebygging er ett av de viktigste tiltakene innenfor kriminalitetsbekjempelse, og økt innsats vil gi stor effekt – ikke bare for den enkelte, men også for oss som samfunn. Slik det er nå, er det opp til hvert enkelt politidistrikt om de vil prioritere den typen arbeid. Som et resultat av det blir det vanskelig for departementet og direktoratet å vurdere hvordan arbeidet går – om det blir utført og om det blir prioritert – og det blir vanskelig for Riksrevisjonen og Stortinget å kontrollere om det blir gjort skikkelig. Det er arbeid som må bli utført, som må bli utført riktig, og som må være prioritert, og vi må kunne være i stand til å ettergå det. Politidirektoratet har satt i gang reform- og utviklingsarbeid innenfor bl.a. IKT, ledelse og organisering og har sagt at 22. juli-kommisjonens rapport og politianalysen er en del av utviklingsprosjektene de har. Allikevel er det problematisk at dette arbeidet ikke har gitt mer resultater fortere. Det norske samfunnet har ambisjoner og forventninger på vegne av alle – det skal i alle fall ha det. Derfor er det viktig at vi legger til rette for at mennesker som har sonet sin straff, kan komme tilbake til livet og til samfunnet. Komiteen har merket seg at Riksrevisjonen er bekymret for at innsatte i norske fengsler ikke får de tjenestene de har krav på, og at det kan føre til at veien tilbake kan bli vanskeligere enn nødvendig. Justis- og beredskapsdepartementet har et overordnet ansvar for å samordne innsatsen sånn at færre lovbrytere begår kriminelle handlinger etter endt soning. Da må de ta det ansvaret.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-02-10:
Så langt har disse sakene fra kontrollkomiteen – de to–tre foregående og denne – vært preget av at vi her har vært i kjernen av det vi skal gjøre, nemlig kontrollere, og kanskje partipolitikken da får hvile en stund. Derfor har vi med stor tilfredshet hørt komitélederen redegjøre for det som er den gjennomgående, samlende holdningen, uansett parti, i kontrollkomiteen. Men det foregående innlegg, fra saksordfører Gunvor Eldegard, trenger noen presiseringer. For det første er det ikke slik at et anmodningsvedtak, selv om det oppregnet kan stå et stortingsflertall bak, setter ut regjeringens plikt til å utrede sakene, ut fra utredningsinstruksen. Det er en anmodning om at regjeringen, i den form som er naturlig, kommer tilbake til Stortinget og kvitterer ut, men det er jo ikke slik at Stortinget har truffet et vedtak med anmodningsvedtakets materielle innhold. Dette fremkom også veldig klart ved at veldig mange av forslagene er åpne, skjønnsmessige og kanskje også – uten at det i denne sammenheng er ment som en kompliment – utpreget politiske målsettinger. Det vil ofte bero på et politisk skjønn om man, når man ser sakene og den måten de utkvitteres på, vil tilfredsstille alle dem som sto bak anmodningsvedtaket. Særlig når det gjelder konkrete forslag om hva regjeringen skal sikre av midler, er det grunn til å sette et «alvorlig» utropstegn ved logikken i det forrige innlegget, for vi kan altså ikke sette Stortingets bevilgningsreglement ut av funksjon. Når Stortinget får tilbake et dokument som går utover noe mer enn bare å vedlegges protokollen, på forskjellige områder, kan man si at da har regjeringen kvittert ut i en eller annen form de anmodningene som dekkes av meldingen. Men når det gjelder budsjettet, hvor det er konkurranse om samfunnets ressurser, og hvor man må avveie og prioritere innenfor den rammen som denne forsamlingen har funnet forsvarlig, er det jo Stortinget som har truffet en beslutning om hvilke ressurser man mener det er riktig å bruke, på alle statens områder. Da kan man ikke trekke opp igjen etter budsjettvedtaket og si: Ja, men regjeringen har ikke sørget for nok til kommunene, det er ikke sørget for stor nok låneramme til Husbanken og ikke sørget for nok til barnehagene. I og med budsjettvedtaket, som er et aktivt vedtak fra Stortingets side, må man altså kunne gå ut fra at da har Stortinget fastsatt hva som er ressursbruken, og noen høyere vilje kommer ikke til uttrykk om ressursbruken i Norge enn i Stortingets budsjettvedtak – og i revidert nasjonalbudsjett, som en del av dette. For man kan jo se på hva som er alternativet: Jo, det ville jo være bare å vedta anmodningsvedtak – 15 millioner til den utmerkede institusjonen x, og y millioner til en annen institusjon, som også kan argumentere for at den driver samfunnsnyttig virksomhet – og så skulle det bundet regjeringen. Det ville kanskje bundet regjeringen, men det ville underminert Stortingets egen mulighet til å se statens samlede utgifter i sammenheng og prioritere, som er denne salens fornemste og viktigste oppgave. Det prinsippet kan man altså ikke fravike.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2015-02-10:
Jeg takker statsråden for svaret og er glad for at statsråden tar dyrevelferd på alvor. Jeg har aldri vært i tvil om det. Jeg er også veldig glad for de tiltakene som statsråden her nevner, og som allerede er i gang. Og omorganiseringen av Mattilsynet, som nå er på trappene, vil helt garantert kunne gi en bedre dyrevelferd. Å øke tilsynshyppigheten er positivt, og jeg tror det vil glede veldig mange som er glade i dyr. Så jeg registrerer at statsråden har planer for dyrevelferden, og jeg registrerer at statsråden har dyrevelferd høyt oppe på sin agenda, og derfor imøteser jeg også det arbeidet som statsråden skal gjøre framover, og de forslag og tiltak som statsråden kommer med i framtida.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2015-02-10:
Jeg vil aller først si takk for en god debatt. Jeg vil si takk for de gode svarene som statsråden nå har gitt, og så vil jeg knytte noen få kommentarer til selve debatten. Når det gjelder debatten om hvorvidt vi skal ha pelsdyrnæring eller ikke, akter jeg ikke å kommentere det. Det er noe vi skal ta opp senere i denne forsamlingen, og som egentlig ikke har noe med debatten å gjøre. Det vi skulle debattere her, var dyrevelferd, både innen pelsdyrnæringen og innen husdyrnæringen generelt. Så jeg kommenterer ikke noe utover det, bortsett fra det at Fremskrittspartiet ikke på noen måte har endret politikk. Fremskrittspartiet har ikke sagt at vi skal legge ned pelsdyrnæringen, og Fremskrittspartiet har ikke tradisjon for å forby næringer. Så vil jeg knytte en liten kommentar til det representanten Pollestad var inne på, nemlig det med åpenhet. Jeg tror det er veldig viktig – både i pelsdyrnæringen og i andre næringer – at vi har åpenhet, og at det er mulig å komme og besøke gårder og se hvordan det er i pelsdyrnæringen, og se hvordan det er på gårder i tradisjonelt landbruk. Og representanten Pollestad sier at en har ikke dårlig dyrevelferd på mandag og god på tirsdag. Dårlig dyrevelferd er noe som går over tid, det samme gjelder god dyrevelferd. Det er noe som det tar tid å bygge opp, og som vil være vedvarende. Det er et innspill som jeg setter pris på, og som jeg tror flere bør merke seg. Det ble sagt her at det var flertall i Stortinget for å utrede et forbud mot pelsdyroppdrett. Det var et flertall på Stortinget for å utrede et forbud og en bærekraftig utvikling. Det er viktig å få med seg den nyansen – at vi har med begge deler. Pelsdyrutvalgets rapport er nå sendt på høring. Vi venter på høringsuttalelser og de konklusjonene som eventuelt kommer. Jeg tror – som statsråden også var inne på – at det kommer utrolig mange svar, jeg tror det kommer mange varierte svar. Så får vi se på svarene og på hvilke konklusjoner som blir tatt ut fra disse, og hva slags konklusjoner regjeringen kommer med.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-10:
Ja, vi kommer til å jobbe veldig aktivt med dyrevelferd også i tiden som kommer. Vi jobber bl.a. med å se på hvordan vi kan få i gang et prøveprosjekt med en form for dyrepoliti, som vi mener er hensiktsmessig å prøve ut. Representanten Ørsal Johansen var ellers innom at det er mange ting som kan skje på en gård som gjør at en får utfordringer når det gjelder dyrevelferd. Jeg mener også det er viktig at Mattilsynet har et godt samarbeid med alle potensielle gode hjelpere som er innom gården i løpet av en uke. Det kan være Felleskjøpet, som er der for å levere varer. Det kan være veterinærer som er innom besetningene, og som kan avdekke at ting ikke står bra til. Det kan være TINE eller Q-meieriene, som er ute for å hente melk, og som da også kan observere saker og ting. Og det kan være slakterier, som finnes rundt omkring, og som får disse dyrene til slakt – i hvert fall en del av dem. Så det å få til disse gode samarbeidsrelasjonene mener jeg det er veldig viktig at vi jobber videre med. Når det gjelder kjæledyr, er det en krevende sak fordi de oppholder seg mye i våre private hjem, men vi har jo alle en plikt til å melde fra dersom vi ser at dyr ikke har det bra. Det skal være lett tilgjengelig informasjon på Mattilsynets hjemmesider om hvor en kan henvende seg, og det er en egen knapp til å sende inn bekymringsmeldinger. Det er også sånn at et av de husdyrslagene som Mattilsynet er spesielt opptatt av og bekymret for, er hesten. Det er veldig mange som skaffer seg hest, uten at en kanskje har inngående kunnskap om hvordan en skal håndtere den. Mange unge jenter er veldig opptatt av hest. Det er det mange som har erfaring med, og som har barn som man opplever er i den situasjonen. Dette er en utfordring som også Mattilsynet er opptatt av at vi skal jobbe med i tiden som kommer, for å avdekke forhold som ikke er bra, knyttet til det dyreslaget. Men dette er et prioritert område for denne regjeringen, og vi kommer til å jobbe bredt, på mange fronter, for å gjøre det vi kan for at dyrene i Norge skal få det bedre i framtiden.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-02-10:
Takk for en god debatt, og en interessant debatt, som det alltid er knyttet til disse spørsmålene. Jeg er veldig enig med dem som sier at det er viktig at vi diskuterer disse spørsmålene på et objektivt, saklig grunnlag. Det mener jeg er det fine med den NOU-en som nå er sendt på høring, at både de som var for en videre drift av næringen, og de som er for nedleggelse, var enige om at faktagrunnlaget er godt, og at det er noe som kan legges til grunn i den videre diskusjonen. Det startet med dyrevelferd, men som alltid når en diskuterer pelsdyrnæringen, blir det en debatt krydret med argumenter for å beholde næringen, argumenter mot næringen og argumenter for og imot subsidier. Det som i hvert fall er helt sikkert, er at regjeringen vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte, der Stortinget blir invitert til å diskutere denne saken nærmere og ta stilling til dette spørsmålet. Dette er også en del av budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Venstre og Kristelig Folkeparti. Takk for god tilbakemelding fra Miljøpartiet De Grønne på arbeid som regjeringen og Fremskrittspartiet gjør når det gjelder dyrevelferd. Det er ikke hver dag vi får skryt derfra, så det tar vi virkelig med oss videre. Vi kommer til å jobbe videre for å styrke dyrevelferden. Vi er gode i Norge, men vi skal aldri hvile på våre laurbær. Derfor skal vi hele tiden jobbe for å bli bedre.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2015-02-10:
Aller først har jeg lyst til å si tusen takk til interpellanten Ørsal Johansen for å reise denne interpellasjonen om god dyrevelferd, eksplisitt innenfor pelsdyrnæringen. Alt dyrehold skal baseres på god dyrevelferd. Det må være utgangspunktet. Vi må stille strenge krav til dyrevelferd, og det bør følges opp – slik Kristelig Folkeparti ser det – med både effektive og uanmeldte kontroller. Særlig gjelder det innenfor den næringen vi nå eksplisitt snakker om – pelsdyrnæringen – fordi det har, som også tidligere talere har pekt på, vært avdekket flere uheldige tilfeller av dårlig dyrehold innenfor denne næringen. Det er helt uakseptabelt når pelsdyroppdrettere ikke forholder seg til lover som dette huset har vedtatt, eller regler som regjeringen har vedtatt, når intensjonen med både lovene og reglene er å sikre god dyrevelferd. De som da ikke opptrer i tråd med gjeldende regelverk, bør ikke få fortsette med oppdrett, slik Kristelig Folkeparti ser det. Det som kom fram i Brennpunkts dokumentar «Pels», er at regelverket er på plass, men utfordringen er at det ikke følges, at kontrollen kanskje tilsynelatende ikke er god nok. Der har vi vel et forbedringspotensial. Det har hele tiden vært hevdet at det er enkeltaktører – det er ikke de enkeltaktørene som skal være begrunnelsen for at vi gjør større endringer for hele næringen, vi må se både enkeltaktørene og helheten sammen samtidig. For Kristelig Folkeparti er det veldig viktig at vi skiller mellom de seriøse og de useriøse aktørene innenfor pelsdyrnæringen. De seriøse aktørene, som oppfyller kravene til god dyrevelferd, skal få fortsette sin virksomhet, mens de useriøse, som ikke oppfyller kravene til dyrevelferd, bør finne seg et annet næringsgrunnlag. Jeg er også glad for at statsråden har sendt denne NOU-en, som vi fikk ca. samtidig, på høring, at statsråden ikke konkluderer veldig i dag, men at hun vil lytte til den høringsrunden som er nå, og som blir avsluttet 27. april. Så er det på sin plass at Stortinget på en egnet måte går inn i diskusjonen når regjeringen har konkludert når det gjelder den NOU-en, og tar dette videre, for dette Brennpunkt-programmet avdekket ting som vi ikke kan se gjennom fingrene med – at lover og regler ikke blir fulgt, som vi har sagt skal skje. Samtidig vet vi også gjennom besøk som sikkert alle i næringskomiteen har hatt, at de fleste innenfor denne bransjen driver etter lover og regler som dette hus har vedtatt.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2015-02-10:
Opp gjennom årene har vi sett mange eksempler på dårlig dyrevelferd i pelsdyrnæringen, og med det forholdsvis skjøre ja-et som Pelsdyrutvalget har gitt, er det grunn til å stille spørsmål ved om framtiden vil se veldig annerledes ut, når utvalget samtidig er tydelig på at det fortsatt er flere utfordringer ved dagens pelsdyrhold. Arbeiderpartiet har tatt det standpunktet at vi ønsker en styrt avvikling av pelsdyrnæringen, selvsagt med omstillingsmidler for etablering av ny landbruksvirksomhet. Pelsdyrutvalget peker også på nettopp det, altså behovet for videre utredning av kompensasjonsordninger. Jeg tror også uten tvil at det er sånn som representanten Gundersen var innom tidligere, at det er mange seriøse aktører i pelsdyrnæringen – jeg har møtt noen av dem selv – som er opptatt av dyrenes velferd. Men likevel ser vi altså at situasjonen fortsatt er utfordrende. Det er også noen spørsmål å stille til Pelsdyrutvalgets rapport. De har bl.a. foreslått burfri drift, og spørsmålet er om det er et økonomisk reelt alternativ. Og når det er usikkerhet om hvorvidt det er økonomisk reelt, er det viktig å merke seg mindretallets merknad i rapporten om at det er betydelig usikkerhet knyttet til om revens og minkens behov for bevegelsesfrihet kan tilfredsstilles i lite komplekse nettingbur. De mener også at det er lite sannsynlig at forskning kan bidra til å løse behovet for nye driftsformer. I næringskomiteens budsjettbehandling før jul var det flertall for å be regjeringen vurdere forbud mot pelsdyroppdrett i arbeidet med oppfølging av Pelsdyrutvalgets rapport. Og verken utvalgets rapport eller i og for seg debatten som har gått etter det, har gitt Arbeiderpartiet noe grunnlag for å gå bort fra det ønsket. Derfor mener vi fortsatt at en styrt avvikling av pelsdyrnæringen bør være målet, da med den forutsetningen at tilstrekkelig gode kompensasjonsordninger kommer på plass. Så vil det, både for næringsaktørene og for dyrevelferden, være utfordrende å avvikle driften sånn som vi kjenner den i dag, over natten, men derfor er det altså også nødvendig med en god avviklingsplan.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-10-14:
På vegner av representantane Iselin Nybø, Karin Andersen, Ingunn Gjerstad og meg sjølv har eg gleda av å leggje fram forslag om moglegheit for å erverve dobbelt statsborgarskap.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Jeg har et spørsmål til kunnskapsministeren. Norge er i en veldig alvorlig økonomisk situasjon. Vi har den høyeste arbeidsløsheten på 22 år, den er høyere enn den var under finanskrisen i 2008–2009, og den rammer særlig ungdom. En skulle tro at ett av svarene da var en omfattende satsing på kunnskap og kompetanse. Derfor er det rart å se at på dette området vises det lite handlekraft og gjennomføringsevne. Vi snakker ikke om et hvilket som helst område, vi snakker om det som Høyre selv sa var det viktigste hvis de kom i regjering. I budsjettet for i år hadde Røe Isaksen ingenting til økt lærertetthet, ingenting til tidlig innsats for lesing, skriving og regning og knapt noen nye studieplasser. Kutt i kulturskoletimer og elevenes stipend ble brukt på lærlingtilskudd og videreutdanning for lærere. Realiteten var at satsingen på skattekutt var nesten hundre ganger så stor som satsingen på grunnskole og videregående til sammen. I budsjettet for neste år er oljepengebruken rekordhøy, masse oljepenger skal gjøre oss mindre oljeavhengig. Da skulle man i hvert fall tro at kunnskap var en formidabel budsjettvinner. Men også i dette budsjettet taper kunnskapsministeren overfor andre budsjettområder. Også nå brukes det mange titalls ganger mer på skattekutt enn på skole – noen få hundre flere studieplasser, noe oppfølging av budsjettpålegg fra i fjor, litt ekstra til lærlingplasser, men langt ifra det 122 000 arbeidsløse venter på. Utdanningsforbundet skriver i sin pressemelding om budsjettet: «Det er skuffende at utdanning i så liten grad er prioritert i regjeringens statsbudsjett, når de samtidig er så tydelige på behovet for omstilling.» Mener Røe Isaksen at regjeringens manglende satsing på kunnskap er det riktige svaret på den høye arbeidsløsheten og behovet for omstilling?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Det forundrer meg overhodet ikke at kunnskapsministeren fant plass til hele regjeringens kunnskapssatsing på to minutter. Jeg tror kunnskapsministeren står ganske alene om å lese ut av budsjettet for 2016 at kunnskap er budsjettvinneren. Dette er en regjering som nå bruker 200 mrd. oljekroner. Man har brukt mer oljepenger på tre år under Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen enn de rød-grønne brukte på åtte år. Vi ser altså én realfagstime og oppfølgingen av de ekstra lærerne som Kristelig Folkeparti fikk inn i budsjettforliket i fjor, ellers er det ingen satsinger. Budsjettvinnerne er privatskolene, men dette tas bare fra kommunalbudsjettet, så det er ingen reell økning. Hvor er de tusenvis av studieplassene vi burde hatt? Hvor er den økte satsingen på lærere, på kommuneøkonomien som kunne bygge skoler, pusse opp og ansette flere? Nå hører vi f.eks. fra Stavanger i år hvor de kutter 70 lærerårsverk. Vi hører om andre kommuner som skjærer ned. Er det mening i å sende lærere ut i en arbeidsløshetskø hvor det allerede står 120 000, når vi trenger satsing på kunnskap i dette landet?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Jeg mener at satsing på kunnskap, innovasjon og omstilling er det riktige svaret. Derfor mener jeg at regjeringen leverer på det. Jeg kunne brukt dette svaret til å lekse opp alle tiltakene vi leverer på, f.eks. er det et viktig bidrag at lærlingtilskuddet nå øker for fjerde gang med dette nye flertallet – der det sto stille i alle år. Vi når en milepæl i forskningspolitikken. Det er første gang vi bruker over 1 pst. av BNP til offentlig forskning. Det er et forskningsbudsjett som er rekordhøyt også i penger, det er en viktig nyhet. Det er midler til flere studieplasser. Det er store forsknings-, omstillings- og innovasjonssatsinger på andre budsjetter. Det er investeringer i langsiktig bygging av kunnskap i Norge, f.eks. realfagsstrategi – med en ekstra naturfagtime. Vi er blant de landene i OECD som har færrest timer naturfag i uken i grunnskolen. Det må vi gjøre noe med. Hvordan gjør vi det? Jo, vi gir flere timer til det. Jeg synes også at det kan være verdt å høre hva representantene for sektoren sier. Petter Aaslestad, lederen for Forskerforbundet – en stor fagforening – sier: «Dette er et godt kunnskapsbudsjett.» Arvid Hallén, administrerende direktør i Forskningsrådet, sier: «Regjeringen gir med dette budsjettforslaget forskning og innovasjon en viktigere rolle for omstillingen av norsk økonomi enn noen gang.» Gro Elisabeth Paulsen i Norsk Lektorlag sier at budsjettet samlet sett gir «et inntrykk av offensiv kunnskapspolitikk.» Jeg tror vi må konstatere at Arbeiderpartiet står ganske alene om å mene at dette er et budsjett som ikke satser på kunnskap, forskning og innovasjon. Jeg hørte til og med SVs stortingsrepresentant Snorre Serigstad Valen si at i det han selvfølgelig fra SVs ståsted mente var et dårlig budsjett, var forskningsbudsjettet og kunnskapsbudsjettet et lyspunkt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Jeg skal umiddelbart gå tilbake til departementet og sjekke og dobbeltsjekke at representanten Giske har fått riktig statsbudsjett, for det høres ut som han har lest noe helt annet enn det som både store deler av sektoren har lest, og det vi har levert. Jeg kan fortsette med å nevne satsinger i budsjettet. Jeg hadde trengt lang tid på det: yrkesfagløft på 93 mill. kr til sammen, viktige satsinger på lærlingtilskudd, på høyere kompetanse og på høyere kvalitet. Vi leverer også i tiltakspakken til skole, bl.a. midler til bygging og utbedring av skolebygg i kommunene. Det er viktig for kommuneøkonomien. Når det gjelder forholdet mellom skatteletter og kunnskapssatsingen, er det for det første slik at bare økningen på Kunnskapsdepartementets budsjett er nesten like stor som alle skattelettelsene i årets budsjett til sammen. Kunnskapsdepartementets budsjett er mange ganger større enn skattelettene. Når det er sagt, er det som kjennetegner denne regjeringen, at vi både klarer å ha en skattepolitikk for omstilling og satse mer på kunnskap enn de som satt i regjering før.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Nå er det jo jeg som statsråd som er her for å svare, men det kunne vært fristende å sende spørsmålet i retur, nemlig hvorfor forrige regjering måtte bruke åtte år på å komme frem med en stortingsmelding som sa noe om hvordan man skulle få et yrkesfagløft. Men jeg skal isteden svare. Vi fulgte opp yrkesfagløftet fra første stund og fra første budsjett. Et eksempel er at det allerede i første budsjett lå inne en økning i lærlingtilskuddet som man har etterspurt lenge, som ikke hadde kommet før. Da hadde det stått stille. Nå kom det. Dessuten har vi skjerpet inn – det kommer nå i løpet av året – lærlingklausulen. Vi har tatt et oppgjør med det som har vært en slapp lærlingpolitikk i staten, stilt krav til statlige virksomheter om at de skal delta i lærlingprogrammet osv. Og så er det helt naturlig at når vi skal gå gjennom tilbudsstrukturen i videregående skole, gjør vi det på en måte som involverer partene, sektoren og arbeidslivet på best mulig måte. Derfor er de faglige rådene den aller viktigste delen av dette. Så har vi i tillegg satt ned noen utvalg som skal se dette med et utenfraperspektiv, og se det litt overordnet også, men at vi skal ha en god prosess hvor partene skal være med, er det ikke noen tvil om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Svaret på om det er nok, er nei. Svaret på om dette vil merkes, er ja, for en del. For eksempel vil kravet om at man skal dokumentere underveisvurdering, som er et rent dokumentasjonskrav, merkes, endringer i vurderingsforskriften som trer i kraft i år, vil merkes, og endringen på innrapportering og bedre samordning av tilsyn vil merkes, om ikke så mye for den enkelte lærer så i hvert fall for skoleledelse og skoleadministrasjon. Men jeg mener at vi også må gjøre mer, og la meg bare antyde noe om hva jeg mener er veien videre. I oppfølgingen av det som heter Ludvigsen-utvalget, skal vi se på læreplanene, og da er det et viktig, relevant og interessant spørsmål hvorvidt læreplanene i dag er bygget opp på en måte som skaper veldig mye lokalt merarbeid. Vi burde se på f.eks. om vi skal ha tydeligere veiledninger, rettledninger, for å bryte ned kompetansemålene på hvert enkelt trinn. Det er en diskusjon jeg mener vi skal ta. Jeg mener også at vi i alle saker vi har til behandling, må se det gjennom tidstyvtesten. For eksempel når vi nå skal ha en ny mobbepolitikk, må også et spørsmål der være: Blir dette mer skjema, mer byråkrati, eller får det reelle effekter?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Det er et veldig godt spørsmål, og jeg er veldig sterk tilhenger av at skoler og fylkeskommuner skal bruke vekslingsmodellen mer. Det er to ting vi har gjort, og det kan hende vi også må gjøre mer: Det første er at vi ga mer penger til skoler som ville forsøke det ut – det gjorde vi i vårt aller, aller første budsjett, det er viktig. Så har vi fjernet noen formelle juridiske hindringer som bl.a. går på fag- og timefordeling, som gjør at i dag er det fritt frem for fylkene å bruke vekslingsmodellen. Nå er det ryddet av veien, og ble det ganske nylig. Så er spørsmålet: Vil fylkene faktisk gjøre det? Siden jeg da mener at vekslingsmodellen er en god idé og burde brukes mer, kan det hende at vi også må vurdere om vi skal stimulere fylkene til å bruke vekslingsmodellen mer. Men jeg vil også understreke at det er viktig at fylkene, som eier fagopplæringen, og som eier de videregående skolene, faktisk tar ansvar lokalt. Så det er ikke sånn at alle problemer i fagopplæringen automatisk skal løses av staten. Det er derfor vi har gode lokalpolitikere som også er glødende engasjert i fagopplæringen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Det var to spørsmål. La meg ta det siste først. Det gjelder etter- og videreutdanning. Som samarbeidspartiene vet, har det vært en sterk satsing på etter- og videreutdanning. Det inngår i en sterk satsing. Jeg vil si at et av de viktigste taktskiftene som det nye flertallet har stått for, er taktskiftet i kunnskapspolitikken, både i bevilgninger og i innhold. Det nivået vi har i dag, med over 5 000 plasser, mener vi skal være tilstrekkelig både til å oppfylle kompetansekravene som har kommet i løpet av den perioden – som vi har satt til 10 år, med mulighet for forlengelse til 15 år – og til å gi mulighet for faglig fordypning for dem som oppfyller kompetansekravene. Så er det spørsmål nr. 2. Tidstyvarbeid vil aldri bli ferdig. Grunnen til at jeg har vært skeptisk til å sette et slikt mål, er at veldig mange av tidstyvene ikke har opphav i det statlige regelverket, men i praktiseringen av regelverket ute på skolene og i kommunene. I verste fall vil vi ende i en situasjon hvor vi ber skolene rapportere inn hvorvidt de oppnår tidstyvmålene – og dermed skaper vi mer byråkrati. Jeg mener at vi hele tiden må ha tidstyvfjerning med oss når vi vurderer nye forslag, og vi må fortsette å jobbe med det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
For det første, med tanke på oppslaget i Aftenposten, er det feil når det brukes ord som «avskiltes» eller antydes at noen ikke lenger vil kunne jobbe som lærere. Alle de som er i skolen i dag, vil fortsatt kunne jobbe som lærere. Det vi snakker om her, er kompetansekrav for undervisning i fag. Jeg mener at en ønsket effekt av disse kompetansekravene er at kommunen sier at når de skal ansette en lærer som skal undervise i norsk, ønsker de en lærer som har fordypning i norsk, når de skal ansette en lærer som skal undervise i matematikk, ønsker de en lærer som har fordypning i matematikk. Det er allikevel slik, formelt sett, at kommunene – og det er en mulighet som de må bruke for å få dette systemet til å fungere – har mulighet til å gi skolen dispensasjon årlig, dvs. at de fortsatt har mulighet til å praktisere med de lærerne som er der i dag. Tanken er nettopp at videreutdanningssystemet skal være med på å sørge for at alle får fordypning i løpet av en periode. Det er ikke den enkelte lærers ansvar, det er kommunens og arbeidsgivers ansvar.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Dette er et veldig godt og veldig omfattende spørsmål. På den ene siden mener jeg at norsk skole er godt rustet i betydningen av at det jobbes veldig bra på mange skoler. Mange kommuner har gode systemer for å integrere nyankomne, og mange steder fungerer både ekstraundervisning, ekstra språkopplæring og støtteundervisning godt. Dette illustrerer også skolens helt grunnleggende samfunnsoppdrag, nemlig at skolen og barnehagen er de institusjonene i samfunnet vårt som skal sikre at neste generasjon har like muligheter, uavhengig av hvor foreldrene kom fra. Men så vet vi også at det er noen foruroligende tegn som går inn i statistikken i norsk skole. Vi vet f.eks. at barn med minoritetsbakgrunn har en tendens til å gjøre det dårligere på skolen enn barn med majoritetsbakgrunn. Vi vet at f.eks. i Oslo, hvor man har undersøkt dette grundig, har mange barn med minoritetsbakgrunn så dårlig norsk språk når de begynner på skolen, at de reelt sett ikke klarer å følge undervisningen. Vi vet også at en del av kartleggingsverktøyene våre ikke egentlig er spesielt godt egnet for å fange opp barn med minoritetsbakgrunn. Det er f.eks. veldig lett at et barn kan lese godt, så på overflaten ser det ut til at vedkommende har lært seg godt norsk, men språkforståelsen og ordforståelsen kan være veldig grunn. Det er ikke noen tvil om at det store antallet flyktninger og asylsøkere nå kommer til å sette alle våre velferdstjenester på prøve – også skole- og barnehagesystemene. Dette er noe regjeringen jobber kontinuerlig med. Det er noe som vi også kommer til å levere en tilleggsproposisjon på, men at systemet vårt i dag er fullgodt, tror jeg ikke vi kan si.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Det er en vanskelig vurdering, men mitt svar er allikevel nei. Det er jo ikke slik at alle som kommer til Norge, heller ikke nå, vil få permanent opphold. Dette er en vurdering hvor man må balansere hensynet til at mange vil få permanent opphold – og mange vil få bli i Norge, særlig av dem som nå kommer fra Syria – med at mange ikke vil få det. Da er det også en diskusjon, hvis man skal ta hensyn til barna, i hvor stor grad man skal sette barna inn i en skolesituasjon i Norge, la dem få venner, la dem få gå inn i en klasse, for så å gi avslag og sende dem tilbake igjen. Så jeg mener at tre måneder, som er dagens regel, er rimelig, og jeg mener at det også vil stå seg i den situasjonen vi er i nå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Jeg har ingen planer om det. Det er jo midler som går til å gi et tilbud på asylmottaket for å ivareta de barna som er der. Når jeg sier «jeg har ingen planer om det», betyr det allikevel at vi – og regjeringen har jo nå varslet det gjennom statsministerens tale i går – nå må gå gjennom og se på alt med tanke på den situasjonen vi står midt oppe i. Det betyr at jeg tror også vi må være så nøkterne og realistiske at vi sier at det er ikke sikkert alle gode intensjoner kan oppfylles hvis det er slik at det skal komme 30 000, 40 000 – kanskje opp mot 50 000 – flyktninger og asylsøkere til Norge i de neste årene. Vi må også ta med oss at det er ikke sikkert at dette er en midlertidig situasjon. Det kan hende dette er en ny permanent situasjon. Vi vet ikke når det blir stabilitet og ro nok i nærområdene i Midtøsten til at flyktningstrømmene slutter, til at mennesker slutter å dra derfra. Det mener jeg tilsier en viss nøkternhet før vi går på det som i og for seg kan være gode forslag til bruk av mer penger.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Jeg er helt enig med spørsmålsstilleren i problembeskrivelsen og helt enig i at her må vi gjøre noe, og det må vi gjøre nå. Til neste år kommer NOKUT til å få 20 mill. kr til å få fortgang i å godkjenne utenlandske utdannelser. NOKUT kommer også til å få 17 mill. kr til å starte godkjenningsordning for utenlandske fagutdannelser. Det var noe som Norsk Industri og Fellesforbundet spurte regjeringen om ved siste hovedoppgjør, og som nå kommer inn i budsjettet. Det kan også være relevant for denne gruppen. Så er neste steg: Hva skjer i det øyeblikket man får beskjed om at man riktignok har en ingeniørutdannelse, men at man mangler A, B og C for at det skal være en norsk-godkjent ingeniørutdannelse? Da mener jeg vi skal se til flere andre europeiske land som har klart å lage enkle moduler, som universitets- og høyskolesektoren leverer, og som gjør at man kan ta den tilleggsutdannelsen man trenger for å få godkjent en ingeniørutdanning. Vi trenger med andre ord litt av den samme tankegangen som Bent Høie har fått til innenfor kreftbehandlingen, også her.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Jeg vil absolutt se nærmere på det. Jeg vil også si at alle institusjoner, enkeltmennesker og bedrifter som nå, i disse dager og i de siste månedene, har sagt at de vil bidra, kommer til å bli spurt om å bidra. De vil altså måtte bidra, for den utfordringen vi står overfor nå, er så formidabel at vi ikke klarer det hvis vi bare lener oss tilbake. Det er veldig bra med kortsiktig engasjement, at det mellommenneskelige engasjementet vekkes, og at vi får dugnader, men dette er en langsiktig utfordring for det norske samfunnet. Jeg mener også at universitets- og høgskolesektoren må forberede seg på å levere enda mer enn bare tiltak som Students at Risk. Jeg mener at de må forberede seg på f.eks. å se om det er måter å levere moduler av medisinutdanning på, sånn at man kan få godkjent utenlandsk medisinutdanning – og noe tilsvarende for ingeniørutdanning. Jeg mener vi må se på om fagskolene, som er en viktig sektor, også kan bidra til å gi yrkesrelevant og arbeidsnær utdanning til en del av dem som kommer. Her må alle bidra.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Nå er vel ikke det direkte under mitt ansvarsområde, men jeg skal likevel si noe om det representanten spør om. Det er viktig for meg å si at da statsministeren var her på tirsdag og redegjorde for situasjonen, inviterte hun også Stortinget med på diskusjoner om dette. Det vil si at når jeg svarer at jeg ikke har noen planer om det, så er ikke det en kategorisk avvisning av at dette kan være aktuelt i en eller annen større diskusjon eller pakke, som Stortinget, sammen med regjeringen, kommer frem til. Det er det viktig å ha med seg. Når det gjelder tilskuddet til kommunene, kommer kommunene til å oppleve et voldsomt og et større press som følge av dette. Da er det viktig at integreringstilskuddet er godt. Det er økt, så vidt jeg vet, selv om det ikke ligger til mitt departement. Dessuten er f.eks. de frie midlene til kommunene på et høyt nivå i budsjettet for neste år. Det betyr at kommunene har handlingsrom til å prioritere å bygge opp viktige velferdsgoder.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Når det gjelder nøkternhet: Grunnen til at jeg sier at vi må være nøkterne, er at den utfordringen vi står overfor med flyktningene og asylsøkerne – altså menneskene på flukt som kommer hit – er formidabel. Vi skal løse den utfordringen, og vi skal gi den best mulige mottakelse til dem som kommer til Norge, men vi skal også gjøre det uten at det setter i spill budsjettene våre og andre velferdstjenester etc. Jeg takker for tips om vekslingsmodellen og helsefagarbeidere og lover å se på det. Jeg må innrømme at jeg ikke kjenner akkurat det forsøket i detalj. Mitt poeng var ikke at staten ikke har et ansvar, for staten har et ansvar. Mitt poeng var at også de som eier de videregående skolene, må ta sin del av ansvaret. Det vi kan gjøre når det f.eks. gjelder vekslingsmodeller generelt, er å stimulere til det. Vi ga mer penger til det i vårt første budsjett. Men hvis ikke fylkene også følger det opp, hjelper det dessverre lite.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Først til tallbruken: Det er viktig å ha med seg – som regjeringen har kommunisert veldig klart og tydelig – at dette er et budsjett tilpasset den økonomiske situasjonen vi er i. Med andre ord er det det vi kan kalle en tiltakspakke på toppen av det man for enkelhets skyld kan kalle det vanlige budsjettet, og det er en tiltakspakke som med nødvendighet også må skaleres ned hvis de økonomiske tidene blir bedre. Så er det nok en grunnleggende ideologisk, prinsipiell uenighet mellom Sosialistisk Venstreparti og regjeringen når det gjelder hva som er veien til det grønne skiftet. Jeg er helt enig i grunnpremisset, nemlig at forskning, utvikling og ny teknologi er avgjørende. Da er det jo ikke bare de spesifikke miljøteknologiforskningsordningene våre, men også forskningssatsingen som helhet som er viktig. Men så mener jeg også at forskning og utvikling innenfor olje- og gassnæringen er viktig, ikke bare fordi det er en bransje som akkurat nå er i omstilling og det i omstillingstider er viktig å bruke midler på forskning og utvikling – og det er ekstra viktig at det er en sterk offentlig innsats når bransjen selv opplever trangere økonomiske kår – men også fordi en av løsningene, en av veiene inn i det grønne skiftet, i uoverskuelig fremtid må være å få med seg olje- og energinæringen. Der er det en forskjell på regjeringen og Sosialistisk Venstreparti, for jeg mener at et av de viktigste bidragene vi gir globalt også, f.eks. er via klar politisk styring i Norge og å produsere og utvinne olje og energi slik at vi slipper ut mindre enn mange andre land, for å si det veldig enkelt. Jeg mener at vi er nødt til å ha med oss kompetansemiljøene, teknologimiljøene, som er i olje- og energinæringen, for nettopp i disse miljøene ligger mye av grunnlaget for det grønne skiftet. Så jeg mener at satsingen på petroleumsforskning, ved siden av det andre vi gjør, er et godt bidrag – ja.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Det gjør jeg ikke, og det er ikke regjeringens politikk – det er mulig det er Sosialistisk Venstrepartis politikk – å kutte i forsknings- og utviklingsmidler til olje- og energinæringen i en tid da den næringen går gjennom tung, tung omstilling. Jeg synes med respekt å melde også at det gjør at de andre bekymringene som SV av og til har i denne sal, om økende arbeidsledighet, om de store omstillingsutfordringene som særlig rammer Sørlandet og Vestlandet, som er veldig avhengig av olje og energi, blir litt hule når man ved første korsvei ønsker å kutte – ja, til og med radikale, dramatiske kutt – i nettopp forskning, fornyelse og innovasjon innenfor disse sektorene. Jeg mener som sagt også, som jeg sa i det forrige svaret, at overordnet sett kommer vi til å ha en olje- og gassnæring og bruke olje og gass i verden i hvert fall i vår levetid og enda lenge til. Gassen kommer til å vare lenge. Og det ikke å bruke olje- og energinæringen, ikke ha forskning og utvikling innenfor den næringen, kommer ikke til å være denne regjeringens politikk, og jeg håper ikke det vil være en eventuell fremtidig rød regjerings politikk.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Det er flere konkrete satsinger på klimaforskning i dette budsjettet. Det er styrking også av viktige klimaordninger, miljøteknologiordninger. Forskning på klima og miljø er en av hovedsatsingsområdene i langtidsplanen, som også følges opp i de årlige budsjettene. Den nøyaktige balansen, som representanten etterspør, må jeg innrømme at jeg ikke har i hodet nå, så det må jeg eventuelt komme tilbake til.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-10-14:
Jeg mener at kunnskap og satsing på det er et viktig virkemiddel. Men å bruke studieplasser utelukkende som motkonjunkturtiltak er jeg mer skeptisk til. Jeg mener at der er de aller viktigste ordningene vi har, ordninger for kortere videreutdanning, ordninger for omstilling og utdanning på arbeidsplassen – det er noen ordninger, som f.eks. det at vi nå skal forsøke å få flere av dem som mister jobben, til å ta en liten tilleggsutdanning over til skolen, som kan være viktige. Men jeg mener ikke at en kraftig økning i antall studieplasser er riktig medisin nå. Jeg må også spørre Arbeiderpartiet, når man snakker om studieplasser, om man da tenker studieplasser kun i UH-sektoren. Hvis jeg skulle tenkt studieplasser, ville jeg f.eks. tenkt på fagskolene. Jeg la merke til at Fellesforbundet f.eks., som hadde sitt årsmøte for ikke så lenge siden, ønsket flere studieplasser, men var eksplisitt på at det måtte være på fagskolen, altså arbeidslivsrelevante og praksisrettede plasser. Det kan være et forslag som vi kan vurdere i fremtiden. For øvrig er det bare å konstatere at lederen i Forskerforbundet mener at strukturreformen nå er godt finansiert.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Å få mange nok fagarbeidere med god nok kompetanse er et av de viktigste grepene for Norge på lang sikt og på kort sikt. Vi vet at for mange faller fra i videregående skole. I 2013 vedtok Stortinget stortingsmeldinga På rett vei, om yrkesfag. Der var et av de viktigste grepene å gå gjennom tilbudsstrukturen i videregående opplæring for å sikre et bedre og mer relevant tilbud. Statsråden brukte to år på å komme seg ut av startgropa for å følge opp det arbeidet. Og når han så startet oppfølginga, satte han ned utvalg. Og det skal han ha, han var handlekraftig, han satte ikke ned ett utvalg, han satte ned fem ulike utvalg for å gå gjennom tilbudsstrukturen. Det skal altså komme på sida av de faglige rådene som jobber med nettopp dette. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva er grunnen til at regjeringa måtte bruke to år på å starte oppfølginga av stortingsmeldinga som sier at vi skal ha en ordentlig gjennomgang av tilbudsstrukturen?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Vi kan kanskje ikke oppfylle alle gode intensjoner, men det vi vet, er at mange av flyktningene som nå kommer, kommer til å få opphold og bli værende i Norge. Vi vet at vi trenger arbeidskraft i mange sektorer, og vi vet også at de som kommer til Norge og skal bli værende, bør bli satt i stand til å fungere i samfunnet så raskt som mulig. Da trengs det god grunnopplæring, god fagopplæring og tiltak innenfor høyere utdanning. Når en høyt utdannet tannlege fra Syria kommer til Norge og må jobbe som tannlegeassistent etter mange år, viser det at våre systemer antageligvis er for rigide og gjør at vi ikke får utnyttet potensialet hos dem som kommer til Norge. Det vi trenger, er rask kartlegging – finne ut hva de kan og hva de trenger – og å finne ut hvordan vi kan bruke deres kompetanse, f.eks. gjennom å sette NOKUT i stand til å godkjenne utdanning raskere og se på systemet. Mitt spørsmål er: Hvordan vil kunnskapsministeren ruste opp systemet innenfor høyere utdanning for å imøtekomme behovene til dem som nå kommer, for både å få tatt utdanning og ikke minst å få fullført og godkjent utdanning?