Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-01-27:
Interpellasjonen er meldt til utenriksministeren, men besvares av meg som justis- og beredskapsminister fordi jeg også har æren av å være svalbardminister og koordinerer regjeringens svalbardpolitikk. Jeg har lyst til å takke for interpellasjonen og ikke minst for et svært godt, reflektert og balansert innlegg fra interpellantens side nå nettopp. Interpellanten gikk igjennom mange av de fordelene og mange av de utfordringene som Svalbard har. Jeg skal si litt mer om det i mitt innlegg. Tidligere er det lagt frem fire helhetlige stortingsmeldinger om Svalbard: St. meld. nr. 39 for 1974–75, St. meld nr. 40 for 1985–86, St. meld nr. 9 for 1999–2000 og St. meld. nr. 22 for 2008–2009. Meldingene har således vært fremmet med en viss regelmessighet opp gjennom tidene for å fange opp den utviklingen Svalbard er i på de tidspunktene, og gi grunnlag for en fortsatt stabil og forutsigbar svalbardpolitikk. Jeg må si jeg er veldig stolt over og fornøyd med å kunne fortelle Stortinget at regjeringen nylig har besluttet å komme med en ny svalbardmelding, nettopp fordi det skjer så mye på Svalbard nå, og det er avgjørende at vi ser dette i sammenheng. Meldingene er helhetlige, i den forstand at de tar for seg hele svalbardpolitikken – alle sider ved svalbardpolitikken – og vurderer disse opp mot hovedmålene. Det er lang tradisjon for disse gjennomgangene, og det har vist seg at dette er en god måte å sikre en stabil og langsiktig forvaltning av Svalbard på. Spørsmålet om regjeringens strategi for videreutvikling av Longyearbyen vil således være et av de viktigste temaene når regjeringen legger frem denne stortingsmeldingen. Så berører interpellanten en rekke viktige forhold som er helt naturlige diskusjoner underveis i et slikt meldingsarbeid. De overordnede målene for svalbardpolitikken har ligget fast i lang tid, som interpellanten var inne på. De ble stadfestet ved Stortingets behandling av St. meld. nr. 40 for 1985–86 og ved behandlingen av senere meldinger og de årlige svalbardbudsjettene. Jeg har lyst til bare å minne om hva målene er. Det er fem konkrete mål: konsekvent og fast håndhevelse av suvereniteten korrekt overholdelse av Svalbardtraktaten og kontroll med at traktaten blir etterlevd bevaring av ro og stabilitet i området bevaring av områdets særegne villmarksnatur opprettholdelse av norske samfunn på øygruppen Det er bred tilslutning til disse målene. Jeg finner det naturlig å ta utgangspunkt i disse målene også i de drøftelsene som skal foretas i meldingen. Interpellanten peker også på at dersom Arktis fortsatt skal være preget av lav spenning, må Norges rolle som aktør videreutvikles. Det er jeg enig i. Jeg vil også her understreke at svalbardpolitikken består av en avveining mellom en rekke politikkområder – alt fra sikkerhetspolitikk til utenrikspolitikk, klima og miljø og nærings-, ressurs- og forskningspolitikk. For å få til en så god avveining som mulig mellom ulike politikkområder er det viktig for meg å sikre en godt forankret og inkluderende prosess. Det er viktig å se hele bredden i sammenheng og vurdere muligheter og utfordringer. Det er ikke tatt endelig stilling til når meldingen blir lagt frem, men det blir selvfølgelig vurdert i samråd med berørte departementer. Jeg vil likevel nevne – ikke minst basert på de problemstillingene som interpellanten skisserer i sitt innlegg – at arbeidet med en slik melding er omfattende, og at det nettopp er satt i gang. Vi har imidlertid gitt arbeidet høy prioritet, og meldingen vil bli lagt frem for Stortinget så snart det lar seg gjøre. Interpellanten tar også opp noen forhold rundt kulldriften på Svalbard. Vi er kjent med den situasjonen som Store Norske nå befinner seg i, hvor de har gjennomført en stor bemanningsreduksjon og lagt frem en egen plan for hvordan driften må legges om for fremtiden. Dette er forhold som følges opp av næringsministeren i eiersporet, på ordinær måte. Men samtidig er det viktig å ha med seg det perspektivet som interpellanten også berørte, nemlig at Store Norske har hatt og har en veldig viktig rolle i lokalsamfunnet i Longyearbyen. Den aktiviteten Store Norske genererer, har ført til mye aktivitet langt utover selve kulldriften. Avledet virksomhet – eksempelvis entreprenørvirksomhet – i Longyearbyen påvirkes også negativt av den omleggingen og den situasjonen som Store Norske nå er i. Det vil igjen få konsekvenser for lokalsamfunnets tjenestetilbud når det gjelder barnehage, skole og mye annet. For å klare å opprettholde et levedyktig og livskraftig Longyearbyen er vi avhengig av å ha en kritisk masse, slik at vi kan få de fundamentale tilbudene som lokalstyret i dag tilbyr. Derfor er det også viktig å sikre et helhetlig blikk på de mulighetene som Svalbard og svalbardsamfunnene har når det gjelder de utfordringene som nå avtegner seg. Spørsmålet om fremtidig kulldrift på Svalbard må også berøres i en slik melding. Det er imidlertid viktig å huske at en eventuell slutt på norsk kulldrift på Svalbard ikke betyr at det er slutt på kulldrift på Svalbard. Men dette er krevende spørsmål, som vi må komme tilbake til i meldingen. Det samme gjelder fremtidig energiforsyning i Longyearbyen. Det er nå gjennomført en oppgradering av kraftverket, som i dag er kullbasert. Selv om kullkraftverket nå vil ha en mulig levetid på opp til 25 år lenger, mener regjeringen at det er viktig å komme i gang med en løsning for fremtidens energiforsyning nå. Da er det nødvendig å se på hvordan ny teknologi kan brukes for å sikre Longyearbyen en miljøvennlig og fremtidsrettet kraftforsyning. Derfor har regjeringen allerede satt i gang dette arbeidet. Vi vil sette ned en arbeidsgruppe som skal se på de mulighetene som foreligger nå og i fremtiden, for å få frem miljøvennlige alternativer til kullkraft – gjerne også for å stimulere til et kompetansemiljø på Svalbard knyttet til en fremtidig arktisk miljøvennlig energiforsyning, som kan få betydning langt utenfor Norges grenser. I krevende tider har lokalsamfunnet i Longyearbyen også tidligere funnet ny kraft for å løse vanskelige situasjoner. Jeg må si at jeg på mine besøk til Longyearbyen og Svalbard lar meg imponere over den kraften som ligger i lokalmiljøet, og den evnen de har til å finne nye, kreative og konstruktive næringsveier – for å være kreative og sikre Longyearbyen og svalbardsamfunnenes fremtid. Dette engasjementet vil i seg selv være et viktig bidrag i arbeidet med meldingen. Blant annet arbeides det nå videre på planleggingsstadiet med fullføring av et større kaianlegg. I dag er kaia relativt kort, hvilket skaper store utfordringer når cruiseskip skal anløpe Longyearbyen. Det er utarbeidet en ny næringsplan, som virkelig kan gi reiselivsnæringen et puff. Det er viktig å legge til rette for videreutvikling av turisme som næringsvei, samtidig som vi må sikre de naturverdiene som er på Svalbard, på en tilfredsstillende måte. Kunnskap er også en viktig pilar i utviklingen av svalbardsamfunnene. UNIS er en helt sentral aktør og er internasjonalt ettertraktet. Samfunnet i Ny-Ålesund er også en svært viktig forskningsarena. Det er fortsatt potensial for å videreutvikle kunnskap som et viktig element i svalbardfremtiden. Jeg synes dette er en god interpellasjon. Jeg synes det er bra at Stortinget nå får anledning til å gi noen innspill i forbindelse med det arbeidet som vi har satt i gang med en ny svalbardmelding. Jeg imøteser de videre diskusjonene om utviklingen på Svalbard – både underveis i arbeidet med den kommende stortingsmeldingen og ikke minst i oppfølgingen av den.