Erna Solberg (Høyre), 2000-06-05:
All god regnskapsskikk tilsier at alle kjente utgifter og inntekter bør bokføres. Jeg kan ikke se at det er det vi ber om fra Stortingets kommunalkomites side: å få gjort et regnskap over flyktninger og innvandrere. Det vi ber om, er å få vite om statens dekning av de utgifter kommunene spesifikt har til integreringen, faktisk er stor nok. Og det er noe helt annet enn et regnskap. Vi ber f.eks. ikke om å få kartlagt hvilke inntekter disse flyktningene og innvandrerne faktisk gir til lokalsamfunnet de bor i. Vi har gjort det en gang tidligere. Den regneøvelsen ble gjort før forrige melding om flyktning- og integreringspolitikken på basis av flyktningtall som representanten Hedstrøm fra Fremskrittspartiet hadde, som altså hadde en helt annen definisjon av hva flyktning- og innvandrerregnskap var enn det representanten Lodve Solholm hadde. Den saken er lagt til side. Jeg oppfatter det mer som et forsøk på å dempe ned Fremskrittspartiets eget budskap når det gjelder innvandrer- og flyktningspørsmål, enn det denne saken reelt sett dreier seg om. Stortinget har gjentatte ganger i denne stortingsperioden behandlet spørsmål knyttet til at integreringspolitikken fungerer for dårlig. Jeg oppfatter det slik at det er det en bred politisk enighet om i Stortinget. I mai 1998 behandlet vi et Dokument nr. 8-forslag fremmet av representanter fra Arbeiderpartiet som dreide seg om å igangsette forsøk knyttet til andre måter å drive integreringspolitikk på enn generelt sett å overlate dette til kommunene – altså å gå fra passive ordninger til mer aktive utbetalinger knyttet til en form for innføringsstønad eller en stønad til kombinering av utdannings- og arbeidstrening. Så vidt jeg har forstått, er det ca. 16 ulike forsøk i gang. Det er viktige forsøk. Allerede på det tidspunkt signaliserte Høyre at komiteen kanskje burde sagt klart fra om at dette var veien å gå for integreringspolitikken. Når flertallet ikke ønsket å si at dette burde være en hovedlinje fremover, men ville se resultatene av forsøkene, aksepterte vi det. Vi ser også at det er behov for å foreta en del grenseganger knyttet til hva en innføringsstønad er, siden det er et begrep som ikke eksisterer. Derfor er det også nedsatt et lovutvalg som er bredt skissert, i forbindelse med den såkalte utjamningsmeldinga, som skal behandles neste uke i Stortinget. Det er spørsmål om å få avklart forholdet til skattlegging, ansettelse og andre lover og regler. I forbindelse med behandlingen i mai 1998 tok også en enstemmig komite opp spørsmålet om raskere å gi arbeidstillatelse til flyktninger og innvandrere som er på asylmottak, men som det er klart ikke står for en snarlig utsendelse fra Norge. I løpet av et års tid kom det på plass en lettere adgang til å få arbeidstillatelse for folk som ikke hadde fått avklart om de hadde bosettingstillatelse i Norge. For få uker siden behandlet også Stortinget en bredere lovhjemmel for å gi en slik arbeidstillatelse. Det har altså skjedd mye på dette området de senere årene. De forslagene som opprinnelig er fremmet i Dokument nr. 8-forslaget, viser seg da også når det gjelder det første forslaget, å være dekket i den aktiviteten som allerede skjer, at det ikke står et motsetningsforhold mellom det å kunne bruke arbeidsmarkedstiltak og det å ha fått en midlertidig arbeidstillatelse. Vi mener nok likevel at det er viktig innenfor en begrenset ramme for arbeidsmarkedstiltak å prioritere de som har fått bosettingstillatelse i Norge. For de som vi vet skal integreres, er det viktig å få integreringen raskt til, slik at de blir prioritert i forhold til arbeidsmarkedstiltak, og selv om man gikk inn for arbeidstillatelse for folk som kanskje ikke vil få bosettingstillatelse i Norge på avklart lang sikt, skal ikke de nødvendigvis gå på arbeidsmarkedstiltak i den perioden, men ha en mulighet til å kunne jobbe hvis de får tak i en jobb. Men vi skal ikke nødvendigvis drive kvalifiseringstiltak for alle dem. Når det gjelder det andre punktet som ble tatt opp i det opprinnelige Dokument nr. 8-forslaget, passer dette etter Høyres mening inn i en budsjettsammenheng. Jeg viser til at vi foreslo 50 mill. kr mer til norskopplæringen enn flertallet valgte å vedta. Vi opplever vel kanskje at det er andre deler enn integreringstilskuddet som er de viktigste problemområdene i dag, hvor kommunene blir underkompensert, og spesielt at dette gjelder norskopplæringen. Men vi syns at når vi fra Stortingets side har bedt om å få en slik gjennomgang, burde vi også ha respekt nok til ikke tre måneder etterpå på en måte å vedta at vi ikke trenger noen gjennomgang for å vedta et nytt prinsipp eller vedta at man skal øke disse ordningene. Vi syns vi skal ta oss tid til å få et skikkelig dokument på bordet, så vi kan foreta en god behandling av saken.