Reidun Gravdahl (Arbeiderpartiet), 2001-02-01:
St.meld. nr. 28 Innhald og kvalitet i omsorgstenestene, er en brei gjennomgang av innhold og verdier i den omsorg kommunenivået skal yte. Det er viktig å ha en helhetlig holdning til disse omsorgsoppgavene, uansett behandlings- eller forvaltningsnivå. Når et menneske får behov for omsorg og tjenester fra det offentlige, er det en menneskerett å få oppleve trygghet og respekt, å ha mulighet til å ivareta seg sjøl med nødvendig stell og måltider, mulighet til å føle seg velstelt, mulighet til samvær og sosial kontakt og til å ha en normal døgnrytme og et skjermet privatliv. En meningsfylt hverdag innebærer òg at man må få tilbud om varierte og meningsfylte aktiviteter. Jeg ser det som en selvfølge at nødvendig helsehjelp og behandling ut fra behov blir gitt, og at de som yter tjenestene, ivaretar nødvendig hygiene, også når det gjelder tennene. Jeg vet at det ikke alltid er mulig å oppfylle alt dette alle dager i uka. For mange år siden var jeg på besøk midt på dagen en søndag hos en fjern slektning. Hun satt fortsatt i nattkjolen, hun hadde ikke fått den hjelpen på morgenen som var lovet. Slikt skjer dessverre av og til òg i dag. Oppslag i dagspressen synliggjør slike mangler, men jeg tror at det i dag er unntakene. Det er populær journalistikk å ha dramatiske oppslag om mangler i helse- og omsorgstjenesten, mens det store flertallet av pleie- og omsorgstrengende faktisk blir møtt av et hjelpeapparat som står parat til å lage planer for å møte behovet til den enkelte, og som samtaler med brukerne og pårørende for å finne gode løsninger. Men man ser sjelden oppslag i media om noen som sier at de har det bra, får den hjelpen de trenger og er takknemlige for det. Bestefaren til en av mine barndomsvenner kom på sykehjemmet etter å ha amputert begge beina. En gang jeg var innom, sa han: Jeg har bare én ting å klage på, og det er at de er altfor snille her! Så det er ikke bare svikt og mangler, som en av og til kan tro, men òg mange som er positive og fornøyde. Det lovfestede kravet om individuelle planer er et nyttig redskap for å sikre brukerperspektivet. Mange grupper skal ha sine behov dekket. Omsorg 2000 drøfter de grupper som har særskilte behov. Ikke bare eldre, men òg de innen rusomsorg og psykiatri, psykisk utviklingshemmede, fysisk funksjonshemmede og døende har behov for gode og verdige tilbud fra primærhelsetjenesten, hjemmetjenesten og eventuelt tidvis nødvendige tilbud fra institusjoner. Omsorg er et vidt begrep. Omsorg gis av familien, vennekretsen, nærmiljøet, frivillige omsorgsytere og det offentlige. Samspillet mellom disse er viktig. Brukeren må være i sentrum og selv medvirke til å få sine behov dekket. Offentlig sektor må fortsatt være vårt viktigste redskap for likestilling, velferd og utjamning. Den må derfor bygges ut og forbedres ved tilføring av økte ressurser. Vi må skape organisatoriske løsninger som gjør offentlig sektor i stand til å møte nye utfordringer. Derfor mener et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet at det offentlige skal stå bak hovedtyngden av tjenester på viktige velferdsområder. Ideelle organisasjoner, samvirketiltak og folk med egeninitiativ som tilbyr tjenester og løser oppgaver på vegne av det offentlige, er svært viktige for å løse oppgaver til felles beste, og det er svært viktig å legge til rette for slike initiativ. Slike tilbud inngår ofte som en del av offentlige planer på ulike områder, f.eks. behandlingstilbud for rusmisbrukere. Slike tilbud er nødvendige for å sikre kapasitet og variasjon. Det er viktig at rolle og arbeidsvilkår for slike virksomheter er klarlagt. Det trengs fortsatt samarbeid mellom offentlig og privat sektor, og det er en forutsetning at det sikres folkevalgt styring for helhet, kvalitet og fordeling av tilbudet. Kjerneoppgaver innen utdanningssektoren og helse- og omsorgssektoren må ikke legges ut på anbud og overlates til private. Hovedtyngden av oppgavene på disse områdene må løses gjennom det offentlige. Private tjenesteytere skal kun fungere som et supplement. Hvis private står bak hovedtyngden av tilbud på et område, vil muligheten til folkevalgt styring, ansvar og prioritering på disse områdene over tid svekkes.