Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Først vil jeg si takk til representanten Ørmen Johnsen, som har reist denne problemstillingen – men ikke bare denne problemstillingen når det gjelder barn, jeg vil gi honnør til Ørmen Johnsen for å reise problemstillinger knyttet til hennes egen regjerings politikk når det gjelder sårbare barn. Det har representanten gjort flere ganger, også i andre saker. Det synes jeg er veldig bra, og det står det respekt av. Jeg opplever at vi har hatt bekymringer lenge før vi fikk krise. Som veldig mange har sagt, og som er gjentatt fra denne talerstolen nesten til det kjedsommelige, er krisen et forstørrelsesglass på slik det var før. Jeg synes regjeringa har gjort en god del bra i håndteringen av krisa. Jeg synes det er veldig bra at barnevernspersonell ble en del av kriseberedskapen. Jeg synes det er bra at de har satt i gang disse følgerapportene, som de nå får kunnskap fra. Det er også godt å høre at ministeren sier at de skal prioritere barn og unge først. Min bekymring er at regjeringa i sum fører en politikk som ikke er bra for de sårbare barna. Forskning viser at sosiale ulikheter i helse slår ut på de aller mest sårbare. Det vi ser med denne regjeringas grunnleggende politikk, er jo at de 10 pst. rikeste får mer, mens de 10 pst. fattige får redusert kjøpekraft. I de familiene er det barn. I de familiene er det barn som må betale høyere pris for barnehage og SFO, og noen går da til det skritt å ta barna ut av både barnehage og SFO. Det er ikke godt for de sårbare barna. Vi ser det samme innenfor barnevernet, der brukere – altså barn, barnevernsorganisasjoner og brukerorganisasjoner – har bedt om flere øremerkede stillinger i jeg tror alle budsjettene jeg har vært med på etter at jeg kom inn i familie- og kulturkomiteen, og ikke blitt hørt. Det er politikk – eller manglende politikk – for de sårbare barna 365 dager i året. Det er det jeg vil kalle smålige kutt som denne regjeringa har påført familier med dårlig råd, f.eks. kutt i brillestøtten, fysioterapi for voksne foreldre med alvorlige skader, som de nå må betale for selv. Det er en gjennomgående politikk som rammer de aller, aller svakeste familiene og dermed går ut over barna. Det som er min andre bekymring, er at regjeringa også etter krisen vil komme med en adhocløsning på dette problemet. Jeg deler veldig den problembeskrivelsen som representanten Ørmen Johnsen reiser om å få en helhetlig innretning på tiltakene. Den praksisen som har vært fram til i dag, har ikke vært mye helhetlig. I stedet for å gjøre noe med de grunnleggende forholdene når familier mangler penger til mat, som å styrke fellesskapsordninger, som å gjøre barnehagene rimelige og SFO gratis, f.eks., innfører regjeringa ordninger som rammer dem gjennom f.eks. skatten. Det er bare å forstå at en ikke kan løse disse store utfordringene med å bevilge mer penger til sommerferie for barna, som representanten Ørmen Johnsen var inne på, når de ikke har råd til noe hele resten av året. Det er ikke bra for barna at man fører en politikk som kun tar opp i seg problemene når det brenner, og som ikke sørger for å styrke de grunnleggende rammene og de grunnleggende politikkområdene for barn. Jeg har snakket med Nav og barnevernet i Agder. De sier det er mer alvorlige saker i barnevernet nå, og på Nav er det småbarnsfamiliene som sliter mest.