Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
En etter hvert relativt stor gruppe voksne og barn – hovedsakelig fra land som Irak, Afghanistan og Somalia – er altså i dag avskåret muligheten til å få norsk statsborgerskap. Bakgrunnen er at det er blitt etablert tvil om deres fremlagte identitet. Samtidig har de – i hvert fall mange av dem – ikke mulighet til å dokumentere eller sannsynliggjøre sin identitet, da dokumentasjon fra hjemlandet ikke anses å ha tilstrekkelig notoritet hos utlendingsforvaltningen. Det kan bl.a. skyldes at hjemlandet over lengre tid har vært i krig eller i en krigsliknende situasjon, og/eller det skyldes fravær av sentralmyndigheter i hjemlandet. De det gjelder, har blitt innvilget permanent opphold i Norge, og således har deres identitet blitt lagt til grunn av norske utlendingsmyndigheter i forhold til utlendingsloven. De fleste av irakere og afghanere som er rammet av denne praksisen, har fått utstedt hjemlandets pass fra deres respektive ambassader i Norden. Noen har også fått utstedt norsk utlendingspass for å reise til hjemlandet og anskaffe seg hjemlandets pass. Både irakiske og afghanske pass er anerkjent som gyldige reisedokumenter av både norske myndigheter og EU. Et ikke ubetydelig antall somaliere har fått utstedt norske utlendingspass. Således har svært mange av de voksne i denne gruppen anerkjente reisedokumenter med innstemplet oppholdstillatelse som medfører at de har rett til å reise rundt i Europa uten restriksjoner. Det som dog er problematisk, er at de blir nektet demokratiske rettigheter i landet som de har bosatt seg i, og hvor deres barn er født og vokser opp, herunder retten til å stemme i stortingsvalg. De er videre ekskludert fra enkelte yrker og utdanningsmuligheter. Hvem er disse? Det er viktig å ha i minne at det her dreier seg om mennesker bosatt i Norge over svært mange år, som har fått innvilget permanent opphold her, de har etablert familie, og oftest er de også yrkesaktive. De kom til Norge – ofte som asylsøkere – og fikk innvilget opphold på humanitært grunnlag på bakgrunn av situasjonen i hjemlandet. Nettopp på bakgrunn av situasjonen i hjemlandet må man se på hvilke land det her er snakk om, nemlig Irak, Afghanistan og Somalia. Da de kom, dvs. for åtte år eller lenger siden, var landet deres enten i en krigssituasjon eller i en krigslignende situasjon. For å bruke en litt slitt frase: Dette er mennesker som har gjort og gjør sin plikt, nå krever de også sin rett. Jeg er veldig glad for at man nå med dette lovforslaget ordner opp for barna. Det har vært en ulykksalig situasjon for disse barna, fordi tvil om foreldrenes ID går i arv til barn, noe som gjør at heller ikke de får statsborgerskap. Jeg er glad for at man nå rydder opp i dette. Jeg håper også at arbeidet når det gjelder de voksne, ikke stopper opp nå, men at departementet jobber videre for å kunne rydde opp når det gjelder de voksne vi her snakker om. Dette er mennesker som ønsker å få delta i det norske samfunn på alle plan – landet deres barn er født i, vokser opp i og skal etablere seg i. De ønsker at deres barn og de selv skal ha like rettigheter som andre borgere i dette landet, og de ønsker å få lov til å delta i stortingsvalg, fritt kunne velge yrke, utdanning osv. Å bli nektet statsborgerskap er å bli avvist fra samfunnet som man har bidratt i, og kommer til å bidra i også i svært mange år fremover. Derfor er det mange som føler at de rammes på en urettferdig måte. Som sagt: Kristelig Folkeparti støtter lovforslagene som er fremmet. Vi er glad for at man har ryddet opp når det gjelder barna, men håper også at arbeidet når det gjelder de voksne, vil fortsette.