Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
I tillegg til at Stortinget i kveld kommer til å vedta et veldig godt budsjett for Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, kommer vi også til å vedta noe annet viktig. Det er stemmerettsjubileet i 2013, et veldig viktig jubileum, ikke minst når det gjelder kvinners rettigheter. Pionerene den gangen, Fredrikke Marie Qvam og Gina Krog, var ikke bare opptatt av kvinners politiske rettigheter, de var også opptatt av kvinners juridiske og sosiale rettigheter. Derfor er det mulig å trekke en rød tråd fra det engasjementet de kvinnelige pionerene hadde i tida før 1913, og fram til i dag. Det som har skjedd siden 1913, er at man har startet et stort frihetsprosjekt for kvinner. Og går man til 1970-tallet og engasjementet til norske kvinner både for sjølbestemt abort og ikke minst retten til å være økonomisk uavhengig, går det også der en rød tråd fram til budsjettdebatten i dag. For det å være økonomisk uavhengig dreier seg bl.a. om å ha barnehageplass og om foreldrepermisjonsordninger. Er det noe jeg er virkelig stolt av at den rød-grønne regjeringa har klart å få på plass i løpet av de åtte årene den nå snart har sittet, er det full barnehagedekning og verdens beste foreldrepermisjonsordning. Det er virkelig et frihetsprosjekt for kvinner, for sammenligner vi norske kvinner med andre europeiske kvinner, er vi friere og har større rettigheter enn noen andre. Vi trenger ikke, som italienske og tyske damer, å velge mellom det å være yrkesaktiv og det å ha små barn. Vi kan velge begge deler, og det er nettopp fordi vi har så pass gode rettigheter som vi har. I tillegg har vi lyktes med å ha en høy fødselsrate. Sjøl om norske kvinner har den høyeste yrkesdeltakelsen i hele Europa – ja i verden – har vi også Europas høyeste fødselsrate. Vi var veldig fornøyde den dagen vi fikk på plass lovfestet rett til barnehageplass – i 2009. Opposisjonen stemte imot den gangen, med argumenter om at det gikk for fort, og at man fikk for dårlig kvalitet. Derfor synes jeg det setter dem i et litt rart lys at de nå kritiserer oss for at det ikke er full barnehagedekning, og at vi heller burde hatt løpende opptak. Man må på en måte bestemme seg. For hva er det som er argumentene deres? Er det at man vil ha god kvalitet i barnehagene, eller er det at man ønsker å ha en best mulig dekning av barnehageplasser til småbarnsforeldrene? Vi synes faktisk at begge deler er viktig. Hvis Fremskrittspartiet og Høyre ønsker at man skal ha løpende opptak, som de bl.a. har foreslått, må man bygge barnehageplasser enda fortere enn man gjør i dag, og man må ha enda flere førskolelærere enn man har i dag. Vi vet at det er et tålmodighetsarbeid, og at begge deler vil ta tid, ikke minst å få på plass nok førskolelærere. Det siste som vi synes er veldig viktig, er at fedre har fått rettigheter som ingen andre europeiske fedre har. Norske fedre tar mer ansvar for sine barn enn noen andre fedre gjør, og det skyldes ikke minst den fedrekvoten som ble innført i 1993. Vi vet at før 1993 var det nesten ingen fedre som tok ut foreldrepermisjon. Vi vet også at i tråd med at man har utvidet fedrekvoten, har fedres uttak vært omtrent parallelt med fedrekvoten. Det forteller én viktig ting – at fedre er avhengige av lovfestede rettigheter for at de skal få mulighet til å være hjemme med sine barn. Når fedrekvoten nå har vært på tolv uker, så har fedre tatt ut tolv uker. Da den var på fem uker, tok de ut fem uker. Det er ikke fordi fedre ikke ville ha mer, men fordi bl.a. mødre og arbeidsgivere har stått i veien for det. Det som er det sørgelige og triste med det, er at høyresiden nå ønsker å fjerne dette. Hvis de mot alle odds skulle få flertall ved stortingsvalget neste høst, blir fedres rettigheter fjernet. Vi vet at det er mange fedre som vil miste en rettighet, og som ikke vil få muligheten til å være hjemme med sine barn dersom høyresiden får flertall for dette.