Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-03-09:
Det er spesielt endringer i arbeidsmiljøloven som har stått i fokus i denne saken, og det med god grunn. Forslaget til endringene her er en tydelig innskrenkning i religionsfriheten, slik i hvert fall Fremskrittspartiet ser det. Endringene gjør at trossamfunn og religiøse institusjoner vil ha redusert mulighet til å drive virksomhet i samsvar med sitt eget verdigrunnlag. Jeg vil faktisk påstå at Regjeringen gjør sine egne tolkninger, eller har sin egen forståelse av hva som er religion, og hva religion betyr for mennesker – og for skoler og trossamfunn. Trossamfunnene har hatt særlige unntak ved saker som dreier seg om ansettelser – situasjoner og saker som har vært viktige for trossamfunnenes/organisasjonenes religionsfrihet. I sin iver etter å likestille og gjøre alle så like som mulig og i sin iver etter statlig styring innskjerper nå Regjeringen disse unntakene og hindrer på denne måten trossamfunnenes frihet og religionsfrihet. I nesten alle land rundt om i verden, i alle fall dem vi ønsker å sammenligne oss med, står religionsfriheten sterkt. Selv om Regjeringen prøver alt den kan å skjerpe den inn, innrømmer de at en er nødt til å ha visse unntak. Nå skjerper de ytterligere inn på disse unntakene. Dette kommer i konflikt med religionsfriheten. Dagens lovforslag er en så stor innskjerpelse og i en slik retning at Fremskrittspartiet ikke kommer til å støtte dette. Retten til trosfrihet er en grunnleggende menneskerettighet. Trosfrihet innebærer en rett både for individ og for trossamfunn til å utøve sin tro i tråd med læren i trossamfunnet. Det er det Regjeringen rokker ved i dette lovforslaget. Så vil mange kanskje si at diskrimineringsvernet er like grunnleggende. Regjeringen sier at en må ivareta begge rettighetene. Men siden rettighetene kan komme til stå i strid med hverandre, må en finne en balanse. Balansen forrykkes mellom religionsfriheten og diskrimineringsvernet. Jeg vil påstå at Regjeringens vippe har vippet i gal retning og ikke lenger er i balanse. Trosfriheten kommer, slik Fremskrittspartiet ser det, til å bli krenket, og dette får konsekvenser for trossamfunnene. Regjeringens forslag vil legge opp til en betydelig innstramming i trossamfunnenes mulighet til faktisk å innrette sin virksomhet i samsvar med egen overbevisning. En vil få uklare og lite praktisk håndterbare forhold. Særlig kommer dette til å få konsekvenser for skoler eller andre institusjoner som ansetter et bredt utvalg av yrkesgrupper. Ja, ansettelsesfriheten må her faktisk ses i sammenheng med at trossamfunnene selv må få lov til å bestemme over sitt indre liv. Trosbaserte virksomheter må og skal kunne definere hva som er best for dem, uten at staten skal blande seg inn. Skoler, internater, de ansatte – kanskje vaskehjelper, kontorpersonale eller nattvakter osv. – er faktisk viktige for det enkelte trossamfunn. De enkelte skoler vil stille litt ulike krav til stillingene. Det grunnleggende i hver virksomhet og innholdet i stillingene defineres av virksomheten selv, uten innblanding fra oss politikere. De som driver frie skoler eller høyskoler, gjør ikke dette for å bli mest mulig lik den offentlige skole. Dette handler også om foreldres rett til å velge undervisning for sine barn i samsvar med sin egen religiøse eller filosofiske overbevisning. Fremskrittspartiet er redd for at saklighetskravet som Regjeringen nå legger opp til, er så utydelig at vi kommer til å få flere saker i rettssalene framover. Er det dette vi ønsker? Regjeringspartiene snakker varmt om toleranse og mangfold. Denne loven vil føre til mer ensretting og mindre mangfold, og Regjeringen går da, med en slik politikk, i helt feil retning, slik Fremskrittspartiet ser det. Vi ser på ny at Regjeringens iver i slike saker går på bekostning av religionsfriheten. Til slutt: For Fremskrittspartiet har dette vært en helt opplagt sak å stemme imot. Men jeg må si at jeg holdt på å sette kaffen i halsen da jeg oppdaget at Kristelig Folkeparti i media framsto som litt uklar og ville forhandle med Regjeringen i denne saken. Var det en sak jeg visste at Regjeringen ikke kom til å fire i, var det vel akkurat denne. Heldigvis oppdaget Kristelig Folkeparti det i siste time. Som den lovgivende statsmakt skylder Stortinget å verne om grunnleggende menneskerettigheter som trosfrihet og organisasjonsfrihet. Fremskrittspartiet mener dagens lovforslag svekker disse rettigheter, og kan ikke være med på å støtte disse innskjerpelsene i arbeidsmiljøloven.