trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-03-18:
Når Stortinget i dag gjer vedtak, i samsvar med regjeringa sitt forslag og finanskomiteen si einstemmige innstilling, set vi sluttstrek for ei sak vi har hatt til drøfting fleire gonger det siste året. Vi har heile tida vore einige. Det har heile tida lege til grunn at lovendringa skal gje fritak for formuesskatt på erstatningar utbetalte etter alvorlege skadar eller tap av forsørgjar til barn og unge. Lovendringa får verknad frå og med inntektsåret 2012 – det òg i samsvar med dei føresetnadene vi har lagt til grunn ved tidlegare behandlingar. Vi er altså alle tilfredse! Gjennom lovendringa som no vart gjort, fjernar vi avgrensingar i lovverket som har ramma urimeleg. Vi fjernar kravet om 50 pst. nedsett funksjonsevne for å koma inn under unntak på formuesskattlegging, og vi innlemmar erstatningar frå ulykkesforsikring eller tilsvarande i skattleggingsfritaket. Det er dette både vi i regjeringspartia og opposisjonen har bedt om. Så registrerer eg at Høgre og Venstre – på tross av einigheita – finn grunn til å beklaga: Saksbehandlinga har teke for lang tid, seier dei, trass i at det ikkje kjem nokon utsetjing av lova si iverksetjing i forhold til dei føresetnadene som alle har lagt til grunn. No må eg seia at saksordføraren frå Høgre tok seg godt inn. Det var nesten som om dei angra på heile merknaden, og det var lurt å seia det på den måten. Det er jo opposisjonen sitt lodd å finna noko å klaga på, men grunnlaget denne gongen er tynt. Det er gode og opplagde rutinar for at eit lovarbeid skal høyrast før det blir fremja for Stortinget. Denne gongen har saksførebuing og høyringsrunder ikkje ført til utsetjing av ikraftsetjing av lovendringane. Vi har faktisk fått det finansministeren tidlegare har lovt oss – varsla i september, sendt på høyring i desember, og som vi alle har sagt oss godt tilfredse med – og så finn opposisjonspartia, med unntak av Kristeleg Folkeparti, sjølvsagt ei anledning til å minna oss på at formuesskatten bør fjernast. Lat meg seia det slik: Det er litt spesielt å bruka ei sak om barn og unge sitt fritak for formuesskatt for erstatningar etter alvorleg personskade til å køyra debattar om formuesskatten generelt. For meg er det vanskeleg å sjå at det er nokon som helst rimeleg samanheng mellom å skattleggje milliardformuar og det å skjerma erstatningar til barn som har vore utsette for skadar.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
I rollen som saksordfører skal jeg bare veldig kort kommentere representantforslagene. Når det gjelder umiddelbar iverksettelse av straffeloven, forslaget fra fremskrittspartirepresentantene, peker flertallet på at det må foregå en løpende vurdering i departementet av hvorvidt det er behov for at enkeltbestemmelser i ny straffelov bør iverksettes gjennom gammel straffelov i påvente av at den nye straffeloven i sin helhet kan tre i kraft. Det syns jeg er et viktig signal. Når det gjelder Høyre-representantenes forslag, om IKT i politiet, ikrafttredelse av ny straffelov, er det slik at statsråden varsler en bred orientering om IKT i politiet i statsbudsjettet for 2014. Det er bra, og – jeg legger til – nødvendig. Politianalysen vil også gi oss råd om hvordan vi kan bruke politiressursene smartere enn i dag, og om hvordan vi best mulig tar i bruk ny teknologi, noe som henger sterkt sammen med politiets organisering for øvrig. I bunnen for det hele må det ligge at vi skal ha et kostnadseffektivt politi preget av god kvalitet, med mer fokus på kjerneoppgaver. Vi skal ha høye ambisjoner for framtidas politi, der IKT sjølsagt står sentralt for at etaten skal fungere optimalt. Det er viktig for landets beredskap og innbyggernes trygghet. Apropos dette med kjerneoppgaver: I replikkordskiftet med statsråden var representanten Oktay Dahl opptatt av at politiet skulle få færre oppgaver. Det er en debatt som det er veldig viktig å ta – jeg støtter det. Men da går det heller ikke an rundt hver sving å peke på nye oppgaver til politiet, som f.eks. hva det ville innebære dersom en hadde gjort som Høyre ønsker, og hatt et generelt forbud mot tigging. Det ville vært en ganske tung oppgave, for å si det sånn, for politiet. Så må jeg innrømme at jeg forstår ikke helt modellen med Statsministerens kontor opp mot nasjonal krisehåndtering og beredskap. Jeg forstår ikke helt hvordan dette skal fungere med tanke på Justis- og beredskapsdepartementets rolle. Jeg mener at dette like godt kan føre til ansvarspulverisering som til tydelighet. Så jeg vil gjerne høre litt mer om hva dette egentlig handler om. Jeg har respekt for at det går an å ha andre synspunkter enn jeg og andre har, men jeg vil gjerne forstå hva som ligger i det, om dette virkelig er ryddig. For hva med de enkelte statsråders ansvar overfor Stortinget hvis det er en sånn superbyråkrat som skal sitte på Statsministerens kontor og ha en rolle der også opp mot departementet? For meg er det litt rotete, så jeg vil gjerne høre litt mer. Det er en velment anmodning.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Jeg takker statsråden for et godt innlegg, men det er fortsatt noen utfordringer som står igjen. Statsråden var selv inne på at politianalysen forhåpentligvis kommer om seks dager. Den har vi ventet på i spenning i et par–tre år, kanskje. Så er det ulike årsaker til at den ikke har kommet før nå, det må vi akseptere. Jeg vil likevel utfordre statsråden. Når vi behandler beredskapsmeldingen, samfunnssikkerhetsmelding og andre saker knyttet til beredskap i dag, er mitt spørsmål: Greier vi i dag å få et overordnet mål på beredskap og sikkerhet i Norge når vi ikke får innblikk i politianalysen, og hvordan eventuelt strukturen for førstelinjen skal se ut? Hvordan skal strukturen for politiet i framtiden se ut? Jeg mener dette er det viktigste av alt innenfor en god og framtidsrettet beredskap. Hvordan skal man da behandle politianalysen i ettertid?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Jeg er ikke i tvil om at utvalget vil levere en innstilling som inneholder utfordringer, og som inneholder stor grad av kompetanse med tanke på hvordan framtidig beredskap og struktur skal se ut. Det stiller jeg ikke spørsmål om i det hele tatt. Ut fra de lekkasjene som har kommet, hvis det går an å si det, ser det ut til at Fremskrittspartiet kan bli tilfredsstilt på strukturdelen, noe som vi har jobbet for i tre år. Men for å ta det litt videre: Når det gjelder politianalysen og utvalget, er det et stort spørsmål, for organiseringen av Politidirektoratet er mangelfull i meldingen som vi behandler nå. POD fikk knusende kritikk i den nylige evalueringsrapporten fra Difi. Jeg vet ikke om jeg trekker det for langt når jeg ber statsråden eventuelt signalisere hvorvidt politianalyseutvalget også omfatter et innblikk i PODs rolle og struktur.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Jeg vil først få lov til å gi honnør til representanten Skei Grande og Venstre, for i denne saken skal man ha et voldsomt presisjonsnivå – som jeg også sa i mitt hovedinnlegg. De kritiske bemerkningene som kommer fra Venstre i denne saken, tror jeg det er grunn til å merke seg, for på et eller annet tidspunkt må også dette lovverket evalueres så vi kan se hva som fungerer rett eller galt. Til forslag nr. 1: Jeg registrerte at statsråden sa at dette forslaget fra Fremskrittspartiet ikke var helt likt det som måtte komme fra regjeringen. Da vil jeg gjerne utfordre statsråden på hva det er som måtte komme fra regjeringen, som eventuelt kan være likt det som ligger i dette forslaget fra Fremskrittspartiet? Hva er det regjeringen eventuelt ikke ville ha sluttet seg til? Jeg håper fortsatt på at regjeringspartiene vil slutte seg til forslaget i denne salen. Dette er komplisert. Systemet er differensiert ved at du har fem frister: to år foreldelsesfrist når den høyeste lovbestemte straff er bøter eller fengsel i ett år, fem år når den høyeste lovbestemte straff er inntil fire år, ti år når den høyeste lovbestemte straff er fengsel i inntil ti år, femten år når den lovbestemte straff inntil femten år pådømmes og så videre. Det er vanskelig. Men det viktigste av alt nå, er at man fjerner foreldelsesfristen for drap og alvorlig kriminalitet overfor barn, og det som går på overgrep. Det er det som haster. Da skulle det ikke være så vanskelig å få vedtatt det. Jeg registrerer at statsråden sier i avisen i dag at dette må utredes i mye større grad – at vi må behandle det seriøst. Derfor setter jeg utrolig pris på innlegget fra representanten Syversen, der han peker på at nettopp dette spørsmålet er utredet i flere sammenhenger. Straffelovskommisjonen, som har utredet straffeloven, har foreslått å oppheve foreldelsesfristen. Derfor er det dekning for det. Da handler det etter min mening bare om politisk vilje. Jeg er glad for initiativet fra Høyre om § 17. Men statsråden er klar og tydelig på at man ikke kan bruke § 17 – som tross alt bare regulerer regjeringens mulighet til å innføre midlertidig unntak eller lov om provisoriske anordninger – fordi det kan stride mot vanlig lov. Da er i hvert fall bildet mye tydeligere. Jeg vil igjen oppfordre statsråden til å svare på hva det er regjeringen eventuelt er enig i i forslaget som ligger fra Fremskrittspartiet. Det kan jo gjøre saken interessant uansett utfallet under voteringen i kveld, eller kanskje vi måtte votere umiddelbart for å få avklart hvordan Stortinget står i denne saken, for at vi raskest mulig kan fremme alternative forslag på senere tidspunkt i denne stortingssesjonen.
Anders B. Werp (Høyre), 2013-06-13:
Saksordføreren, representanten Hagebakken, stilte et spørsmål til Høyre og hadde en kommentar knyttet til politiets oppgaver. Jeg tar det først. Representanten Hagebakken brukte Høyre og Fremskrittspartiets forslag om å forby tigging som et eksempel på at vi tillegger politiet flere oppgaver. Da vil jeg bare be representanten om å lese innstillingen i den saken som gjaldt tigging, hvor det står svart på hvitt fra Politidirektoratet og fra flere politidistrikter at den meldeplikten regjeringen har pålagt politiet, er et betydelig merarbeid, som gjør at de skal registrere lovlig virksomhet i stedet for å bekjempe ulovlig virksomhet. Det sender jeg rett tilbake til regjeringspartiene med motsatt fortegn av det representanten antakelig la i sin kommentar. Så gjelder det statsrådens spørsmål om Høyres innspill om å ha en sikkerhetskoordinator ved Statsministerens kontor. Vi hørte regjeringsråden i høringene etter 22. juli si at Statsministerens kontors viktigste funksjon i en krise var å videreføre funksjonen for regjeringen. Det var altså ikke et forebyggende tiltak de skulle ha fokus på. Det var rett og slett å videreføre sin virksomhet når krisen var et faktum. Vi ser for oss at statsministeren skal få et mye mer aktivt ansvar for landets sikkerhet. Vi synes det er helt naturlig, og vi synes det er påfallende at det ikke er på plass for lenge siden. La meg ta to eksempler, først Grubbegata. Vi ser for oss at en koordinator ved Statsministerens kontor nettopp får ansvaret for å koordinere på tvers av departementene, slik at eksemplet Grubbegata ikke oppstår på nytt. Vi har sett eksempel på at Olje- og energidepartementet, Helsedepartementet og Næringsdepartementet ikke klarte innen fristen som de hadde fått fra Nasjonal sikkerhetsmyndighet, å melde inn terrormål på sin sektor. Det er et uttrykk, mener Høyre, for sviktende sikkerhetskultur på departementsnivå. En koordinator må også følge opp slike ting og være mer aktiv fra toppnivå. Evalueringen av Øvelse Tyr i november 2012 understreker akkurat det samme poenget. Så vil jeg også si at håndteringsansvaret for kriser, iverksettelsesansvaret, skal selvfølgelig ligge der det ligger i dag, på departementsnivå. Men vi trenger styrke fra toppen og ansvar på toppen. Det er det som er Høyres poeng.
Anders B. Werp (Høyre), 2013-06-13:
Jeg takker først statsråden for et veldig tydelig svar rundt provisorisk anordning. Det var ikke det vi hadde håpet på, men vi skjønner begrunnelsen. Mitt spørsmål går på Venstres forslag om evaluering av lovforslagene. Statsråden var jo inne på det i innlegget sitt også, men kan statsråden utdype sin vurdering av evalueringsbehovet i disse spesielle paragrafene, som åpenbart er prinsipielle og av stor betydning i det store og hele?
Anders B. Werp (Høyre), 2013-06-13:
Jeg registrerer at debatten dreier seg fra å handle om det store terrorbekjempende bildet til å fokusere på foreldelse. På en måte er det kanskje en viss sammenheng og tråd i debatten, fordi det dreier seg om å skape trygghet i samfunnet som har forankring og forståelse. Nå dreier det seg om foreldelse av drapssaker og i forbindelse med andre alvorlige forbrytelser. Vi registrerer at det antakelig er en bred – og kanskje tverrpolitisk – enighet i salen om at man nå er kommet til det punkt at man, i ulik grad, er beredt til å trekke en konklusjon om foreldelsesspørsmålet. Høyre legger vekt på god saksbehandling og godt beslutningsgrunnlag. Vi hadde håpet at det likevel fantes en mulighet til å gi et signal til regjeringen om å forberede en sak, slik at vedtaket kunne tre i kraft i sommer. Det viste seg dessverre ikke å være mulig. Etter en grundig gjennomgang av saken – i løpet av den korte tiden vi har hatt til disposisjon, tross alt – har vi kommet til at vi støtter Fremskrittspartiets forslag slik det foreligger. Det er ut fra at saken er belyst før. Dette er foreslått før, og det er diskutert før. Saken har vært gjennom faglige diskusjoner og til vurdering tidligere. Så vi støtter forslaget. Vi synes det er trist og – jeg vil si – kritikkverdig at vi ikke har fått denne saken på plass til votering på en normal måte før Stortinget går fra hverandre. Det hadde vært sterkt ønskelig. Som sagt tror jeg nær sagt et samlet storting ville gitt sin tilslutning til det. Det er det grunnlaget vi bygger på når vi nå konkluderer med å ville støtte forslaget.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-13:
22. juli 2011 var en dag vi gjerne kan si var en før-og-etter-dag. Samfunnssikkerheten ble satt på dagsordenen med en tyngde vi kanskje ikke hadde ønsket, men det viste seg at vi er nødt til å ta samfunnssikkerheten på alvor. Vårt ansvar nå er å forebygge terror i vårt samfunn, og her må alvoret først synke inn hos oss. Min påstand vil være at det er i ferd med å gjøre det grundig. Vårt ansvar nå er å lede landet og sørge for at beredskapen blir bedre fra topp til bunn. Her må regjeringen, Stortinget, Politidirektoratet, særorganene, den enkelte polititjenestemann og -kvinne og ikke minst interesseorganisasjonen Politiforbundet være med og ta ansvar sammen. Det er sammen vi kan gjøre dette samfunnet trygt. Vi må gjøre hverandre bedre. Det er slik vi kan forebygge og etterforske terror og gi landet den tryggheten vi trenger. Det er dessverre avdekket store svakheter i systemet, helt fra topp til bunn. Det må vi erkjenne, det er slik vi kan komme videre. Jeg må si at regjeringen har tatt sin del av ansvaret og gjør sin del av jobben. Stortinget gjør – bl.a. i dag, med denne debatten – sin del av jobben. Vi har oppdatert lovverket. Regjeringen og Stortinget har sammen bevilget ekstramidler til politiet. Fokuset på ledelse i politietaten og beredskapsetaten er økt. De konkrete tiltakene, som f.eks. å opprette et beredskapssenter og å ha helikopterberedskap, er i gang, og fokuset på beredskap er mye høyere i dag enn tidligere. I dag er tiden for å se framover. Vi må se hvordan vi kan forebygge, det er der hovedtyngden bør ligge, tror jeg. Jeg vil komme tilbake til det i løpet av noen få sekunder. Vi må forebygge kriminalitet som terror, vi må gjøre politiet bedre, både ressursmessig og treningsmessig, gi dem gode rammevilkår i lovverket, styrke særorganene, særlig PST, innenfor de demokratiske rammene, slik et demokratisk samfunn som vårt skal fungere, og ikke minst – som saksordføreren var innom – involvere det frivillige Norge i det. Som jeg nevnte, er det to ting jeg tenker er viktige, som jeg vil framheve her. Når det kommer til stykket, er det mennesker som står bak og har stått bak terrorhandlinger både i vårt land og i andre land. Stort sett kan vi forebygge dette helt fra barndommen av. Da gjelder det å gi gode rammevilkår til barn og unge, dra dem inn i positive aktiviteter og ta kontakt med f.eks. den enkelte ungdom eller også gjerne foreldre dersom politiet skulle finne at det er tendenser til at ungdom kan komme på skråplanet. Det andre jeg vil påpeke, er det å ha et godt, tett og tillitsfullt forhold og samarbeid med de land hvor vi vet at noen av våre ungdommer drar for å få inspirasjon og trening i både terror og vold. Vi trenger å forebygge dette. Det er et internasjonalt problem, og da må det forebygges på internasjonalt nivå. Jeg har tatt det opp flere ganger tidligere, og jeg er helt sikker på at det er behov for å styrke dette samarbeidet med relevante land.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-13:
Mitt spørsmål var egentlig knyttet til beredskapssenteret. Jeg synes kanskje statsråden kunne vært litt mer konkret, for jeg synes at svaret viser hvorfor forslaget fra opposisjonen i dag om beredskapssenter faktisk er et godt og viktig forslag. Men jeg skal heller utfordre statsråden på IKT, mer moderne teknologi og de nye mulighetene som ligger der. Teknologirådet hadde mange innspill til behandlingen i komiteen om alt fra droner til hvordan man kan bruke smarttelefoner og andre mulige teknologiske hjelpemidler til å få bedre kunnskap tidlig om det som skjer på åstedet – kunne knytte det bedre sammen, slik at en kan bruke den informasjon til å få gjennomført enda bedre operasjoner. Jeg vil gjerne utfordre statsråden litt på hva hun tenker om nye teknologi og nye metoder som kan brukes, og hvilke planer og ambisjoner hun har for å integrere dette i beredskaps- og politiarbeidet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-13:
Med utgangspunkt i hvordan debatten har utviklet seg, har jeg behov for en liten stemmeforklaring. Kristelig Folkeparti kommer til å stemme for forslag nr. 1 i denne saken. Det er helt avgjørende – grunnleggende – for forfatningen i Norge at domstolene er uavhengige, at de er helt suverene i hver enkelt sak. Kristelig Folkeparti setter ingen spørsmålstegn ved uavhengigheten til dagens domstoler. Bakgrunnen for at vi støtter dette forslaget, er at det er en utredning, og vi synes det vil være spennende å få en sånn sak. Det bunner ikke i noe mer enn det.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-13:
Da jeg var 18 år, fikk jeg min første tur til Afrika. Jeg fikk lov til å reise til Uganda – en 18-åring som hadde engasjert seg i politikk, elevråd og det som var – mest fordi skoleplassen ikke var så fin som den burde være, vi ville ha en ballbinge og en fotballbane. Så fikk jeg møte barn i slummen i Uganda i Kampala. Det var et møte med en som var like gammel som meg – han var 17–18 år – og han het Elton John. Det er klart jeg husker det navnet, og så var det et eller annet afrikansk. Vi snakket om framtiden, og Elton sa at han hadde en drøm om å bli lege. Jeg tenkte at det var bra, og jeg håpet at han kunne klare det. Jeg sto selv og tenkte på samme tid på hva jeg skulle bli, for jeg hadde alle muligheter. Da jeg gravde videre, viste det seg at Elton hadde ingen skolegang. Han var 18 år, og hadde sannsynligvis aldri sjansen til å bli lege. Det tente mitt engasjement. Når en har det menneskesynet at alle mennesker har den samme verdien, gjorde det et sterkt inntrykk på meg som 18-åring, og siden har jeg alltid bestemt meg for å kjempe for at de fattigste i verden iallfall skal bli hørt i et land som Norge. Derfor har jeg alltid vært stolt over norsk utviklingspolitikk. Når vi ser på utviklingen i fattige land og på utviklingen når det er snakk om skolegang, har Norge vært et av de landene som har bidratt til at det har blitt utvikling i verden. Det representantforslaget som vi har lagt fram i dag, tar utgangspunkt i at det fremdeles er 61 millioner barn som er uten skolegang. Jeg ser at Stortinget er opptatt av det, og jeg hører statsrådens argumentasjon om at han ikke nødvendigvis trenger å bevilge mer penger over budsjettet, men kan gå andre veier for å prioritere bistand. Jeg tviler ikke på det. Men jeg registrerer også i forbindelse med fordelingsmeldingen som vi diskuterte i Stortinget i går, at når en diskuterer nye mål etter tusenårsmålene, er heller ikke utdanning løftet opp som et av de prioriterte målene. Jeg trenger ikke å bruke det siste minuttet på å snakke om hvor viktig utdanning er, for det vet vi alle. Det er forutsetningen for å skape utvikling. Så i dokumentet i dag er det ti konkrete forslag som ville ha vært gode å få vedtatt, men som representanten Svendsen var inne på, har komiteen valgt å fremme ett forslag som jeg mener at Stortinget kunne ha vedtatt, fordi det nettopp er formulert på en måte som regjeringspartiene kunne stemt for. Som tidligere finansminister kunne presidenten være enig i at det er mange måter å bruke tall på. Det er ingen tvil om at 1,6 mrd. kr – selv om det har holdt seg på det – har det heldigvis vært en betydelig økning i bistandsbudsjettet, men andelen av de pengene som er gått til utdanning, som vi alle sier er noe av forutsetningen, er gått ned fra 9 pst. til 6 pst. Det er ikke en oppgradering av satsingen på utdanningsbistand, det er en nedgradering.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Statsråden er jo en høflig dame, og jeg så at hun hørte ordentlig på da jeg snakket. Så jeg har lyst til å spørre: Har hun noen tanker om det jeg sa om ledelse, åpenhet og det å sette kultur ovenfra?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Jeg tror statsråden er enig med meg i at dette er veldig inngripende paragrafer, fordi de åpner for en del politimetoder som vi i denne salen tidligere har regnet som veldig integritetskrenkende. Det betyr at dette er alvorlige og viktige saker som vi må behandle ordentlig. Man sender PSTs ønskeliste på høring. Så opplever man at den blir fullstendig slaktet, spesielt det som går på deltakelse i terrortrening. Deretter formulerer Justisdepartementet et helt nytt forslag, som ikke blir sendt ut på høring. Syns statsråden at dette er en forsvarlig og god behandling av så store og viktige saker når det kan føre til bruk av såpass skarpe politimetoder mot borgere i Norge?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Jeg skulle gjerne ha stemt for en lovparagraf som forbyr soloterrorisme, om den hadde vært så presis at det ikke var noen fare for at vi ville ramme inn noen andre. Men et slikt lovforslag syns jeg ikke vi har framfor oss i dag. Ja, de forslagene vi behandler i dag, er bedre enn ønskelisten til PST. At Riksadvokaten skulle mene noe annet, ville vært forunderlig, for det som var sendt ut, var ikke noe jeg tror ville gått gjennom i denne salen, selv om det ikke er lenge siden 22. juli. Lovparagrafene er såpass uklare og krever mye tolking fra vårt rettsvesen. Jeg mener at det er vår jobb å gjøre paragrafer klare. Det er klart at «organisasjon» er her så løselig definert at det bare kan være snakk om to–tre personer som har bestemt seg for å endre noe politisk. I Norge har vi en tradisjon for toleranse for bruk av ulovlige midler, f.eks. ved demonstrasjoner. Det er en tradisjon for sivil ulydighet knyttet til å få fram sine politiske meninger. Det er en tradisjon jeg oppfatter at vi er ganske stolt av, og som jeg ikke tror vi vil miste. En så upresis lovformulering som det her er snakk om, setter store krav til rettsvesenet vårt til å forta den innrammingen. Jeg syns det er politikerne som skal foreta den innrammingen. Så har jeg lyst til å bruke det siste minuttet til en stemmeforklaring, det gjelder det forslaget som Fremskrittspartiet har lagt fram om foreldelse. Jeg syns at våre høringsinstitutt er noe av det fineste med vårt demokrati. Jeg syns det er viktig å ha ordentlige prosesser på viktige, store ting. Men denne saken syns jeg regjeringa har trenert. Jeg syns at regjeringa har trenert hele straffelovdelen. Den hindrer Stortinget i å få gjennomført de tingene som Stortinget ønsker. Med sin flertallsmakt – nok et argument for at flertallsregjeringer ikke alltid er det mest demokratiske – har den nå trenert dette så mye at vi i dag kommer til å stemme for forslaget til endringer fra Fremskrittspartiet. Vi syns ikke det er forsvarlig at en folkevalgt forsamling ikke får mulighet til å uttrykke sin mening om endringer i straffeloven fordi man har ei regjering som ikke vil få det gjennomført.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Regjeringa har bidratt med mange vanskelige og store prinsipielle saker blant de 200 sakene en tomannsgruppe skal komme gjennom på 20 dager. Denne saken har ikke blitt mottatt med stor glede i den bunken. Jeg syns komiteens innstilling bærer preg av én stor ting: det at Venstre mangler i komiteen – for de perspektivene er ikke med i det hele tatt i bemerkningene. Jeg syns det er en helt ærlig sak å diskutere det at man vil flytte grensa for når man vil bruke romavlytting og telefonavlytting. Det mener jeg er en ærlig og grei debatt å ha i Stortinget. Hvis man vil flytte grenser, sånn at det skal mindre forbrytelser til for å kunne bruke de metodene, får vi ta den debatten. Jeg tror ikke Venstre kommer til å være enig, men vi må gjerne ta debatten. Det er i hvert fall et ærlig standpunkt. Men denne troa på at alt en kan samle i hop når en bruker så store og integritetskrenkende virkemidler, skal kunne brukes ved mye mindre forbrytelser enn det vi har snakket om tidligere, syns jeg er veldig vanskelig prinsipielt sett. Jeg skal prøve å forklare det kort, og også sånn at representanten Oktay Dahl kan skjønne det: Det er stor forskjell på hemmelig ransaking og telefonavlytting. Den store forskjellen er at det innbefatter en tredjepart. Det innbefatter noen som er uskyldig. Det innbefatter noen som aldri har fått en rettskjennelse mot seg. Det innbefatter noen som aldri har gjort noe som gjør at man skulle få det søkelyset på seg. Gjennomfører man en hemmelig ransakelse, får man ikke gjøre det hos noen som ikke har noe med kriminaliteten å gjøre. Det er mulig at en under en hemmelig ransakelse – vi har prøvd å tenke mye – finner noe ved siden av en seng i et soverom som gjør at en kanskje kan klare å identifisere noe av privatlivet til noen andre, altså en tredjepart. Men det er ingenting imot det å overvåke en hel samtale på telefon eller en samtale i et rom. Det er det som er forskjellen. En hemmelig ransakelse går på den som er mistenkt, den som har fått en rettskjennelse mot seg. En mobiltelefonovervåking av en samtale innbefatter en tredjepart, en tredjepart som ikke har gjort noe for å havne i politiets søkelys, på samme måte som ved romavlyttinger. Det er derfor vi har strengere krav. Det skal mye mer til for å få telefonavlytting og romavlytting enn en hemmelig ransakelse. Det skal mye mer til for at en skal bruke de politimetodene, fordi vi i denne salen har syns at de er mer integritetskrenkende, først og fremst fordi de innbefatter en tredjepart. Derfor kommer vi i Venstre til å stemme mot forslaget. Jeg syns at det hadde vært mye ærligere å ta grepet med å flytte grenser. Så syns jeg at representanten Kjell Ingolf Ropstad holdt et godt innlegg. Jeg kan ikke skjønne annet enn at det innlegget må konkludere med at man må stemme sammen med Venstre.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Det er mulig dette er spørsmål som blir for private. Det handler jo om hvilke integritetsgrenser vi har, og det kan være forskjellig hos hver enkelt av oss. Statsråden mener at husransakelser er like integritetskrenkende som kommunikasjonskontroll. Da kan vi f.eks. snakke med dem som har opplevd den type overvåking. Vi har jo hatt en del skandaler med norsk overvåking opp gjennom historien, der folk forteller at det har nok vært noen som har ransaket huset for papirer og har «gått over» huset, sjøl om også tredjeperson har bodd der. Men det de har reagert på, er f.eks. å få vite at det er en mikrofon på soverommet som gjør at alt som skjer der, er det faktisk en representant fra overvåkingspolitiet som hører. Skjønner ikke statsråden at det er en forskjell?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Den har vel nettopp de rammene fordi vi har sett at det ikke er så integritetskrenkende – i hvert fall ikke ut fra meninga i denne salen. I alle historiene vi har fra dem som har opplevd det, har det vel i og for seg blitt sagt det samme. Statsråden brukte et eksempel her som stadig har gått igjen i alle debattene. Jeg lurer litt på om det fins flere eksempler. I hvert fall lurer jeg på: Når man får overskuddsinformasjon, kan man ikke bruke den i en rettssak, men man kan vel bruke den til etterforskning. Vi kan vel også bruke den til å hindre at kriminalitet oppstår.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Vi, som lovgivere i denne sal, har laget en gradering av hvor integritetskrenkende vi syns ulike politimetoder er. Øverst på den skalaen ligger romovervåking og telefonovervåking. Det er det en grunn til. Det er en grunn til at man har hatt det. Som jeg prøvde å si i spørsmålet til statsråden, har alle de som har blitt utsatt for denne type overvåking i norsk historie, alltid beskrevet overvåking av kommunikasjon og overvåking av rom som mye mer integritetskrenkende enn at noen har gått gjennom huset. Jeg tror at det prinsippet som ligger bak, er det prinsippet denne salen fortsatt støtter. Jeg har i hvert fall ikke sett noen foreslå at hemmelig ransaking skal flyttes opp blant de mer integritetskrenkende metodene vi har. Det kan være at noen har store hemmeligheter gjemt i kasser under senga. Det må de gjerne ha for meg. Jeg tror heller ikke det er det som kan være overskuddsinformasjon som kan brukes. Jeg tror det er en grunn til at man ønsker å bruke romovervåking og telefonovervåking mer aktivt til mindre kriminalitet, det er det man i realiteten velger å gjøre her i dag. Jeg syns det er to metoder vi skal være veldig varsomme med, fordi det gjør noe med folk når man ikke vet om man kan snakke privat, verken på telefon eller i rom, og at det kan brukes mot en, tatt ut av en sammenheng. Da beveger vi oss sakte, men sikkert i feil retning når det gjelder veldig mange av de viktige personvernkampene vi kommer til å stå overfor. De er det ikke få av rundt oss. Jeg er litt forferdet, egentlig, over at justiskomiteen ikke har hatt flere innvendinger i denne prosessen, som flytter virkelig mange stolper videre med tanke på det som handler om vårt personvern og krenkelsen av våre personlige rom.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Noen kaller det skremmebilder, jeg kaller det å fortelle at keiseren ikke har klær på. Vi flytter nå grensa dramatisk langt ned. Vi overlater til dommere å avgjøre hvorvidt det skal være riktig, og hvis en dommer i den norske rettsstat gjør en feil, er informasjonen der ute. En samtale man har hatt med en som da har fått overvåking, er der ute. Man er involvert. Det har blitt åpent fordi det faktisk har vært åpent i en rettssak. Vi flytter lista og overlater til dommerstanden å rydde opp etter oss, istedenfor at vi faktisk tar en ærlig debatt om hvor den lista skal ligge. Det jeg syns er oppsiktsvekkende, er at man blir så støtt av at noen faktisk påpeker at vi flytter mange viktige stolper i den norske rettsstaten med de prinsippvedtakene vi gjør her i dag, og at det gjøres uten at man nesten skal ha lov til å debattere det. Da driver man med skremselspropaganda, når man egentlig forteller sannheten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Forslaget vi har fremmet, er fremmet pga. at Norge mistet sin status fordi vårt senter for menneskerettigheter ikke ble sett på som uavhengig nok. Jeg tror det er viktig at man løfter menneskerettigheter høyt nasjonalt for å kunne løfte menneskerettigheter høyt internasjonalt. Jeg har tatt det opp en rekke ganger og i flere debatter at når Norge begynner å skli når det gjelder menneskerettigheter, mister vi autoriteten vår internasjonalt når vi snakker om det i andre land. Derfor er det viktig å ha på plass institusjonene som kan ivareta de viktige funksjonene som skal ivaretas, for å kunne si at vi ivaretar menneskerettighetene på et høyt nivå. Vi ser i dag at vi har en stor jobb på gang med å inkorporere menneskerettighetene i vår grunnlov. Jeg antar at det vil bli en av de store jobbene det neste stortinget står overfor. La oss håpe at det blir mange liberalere der som kan hjelpe til med det arbeidet. Men vi trenger også å ha institusjonene på plass. Vi har mange ulike grader av institusjoner, som ikke er direkte underlagt regjeringa, men som likevel blir debattert i Stortinget. Vi har f.eks. Datatilsynets årsmelding som blir underlagt debatt rett i Stortinget. Vi har Sivilombudsmannen, som har en spesiell posisjon i norsk konstitusjon, og som utnevnes av Stortinget. Men det går an å ha en ulik grad av kontakt mellom Stortinget og et sånt organ for å få det til å fungere godt og uavhengig nok – som er litt av poenget her. Da syns vi at modellen med at Stortinget oppnevner leder, eller at man har en debatt knyttet til årsmeldinga til et sånt organ, eller at man bruker noen av de andre modellene som vi har brukt i parlamentet for å ivareta den rollen, er aktuelle. Derfor har vi lagt fram et forslag, som vi har delt opp i mange biter, i håp om å få støtte for noen av bitene. Det er fullt mulig for representantene å stemme for hele modellen, eller man kan stemme for biter av den for å øke presset på regjeringa for å få dette på plass. For det har tatt ganske lang tid å få denne utredninga på plass, og det svekker Norge internasjonalt at vi ikke har alle deler av overvåkinga av menneskerettighetssituasjonen på plass. Jeg tar på vegne av Venstre opp de forslagene som er omdelt i salen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-13:
Jeg skjønner at statsråden vil ha litt mer tid, og jeg kan ikke akkurat anklage denne statsråden for at det har tatt så lang tid – det kunne jeg ha anklaget noen andre for. Jeg vil likevel spørre statsråden om et prinsipp, for FNs høykommissær for menneskerettigheter mener at en nasjonal institusjon bør rapportere årlig til nasjonalforsamlinga, og at nasjonalforsamlinga fortrinnsvis bør utnevne leder for institusjonen. Det er i hvert fall to prinsipper som man kan ta stilling til, før man bestemmer hele organiseringa og forslagsprosedyren og hvordan man skal integrere NGO-verdenen i Norge i en slik prosess.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
I dag legger vi en helhetlig strategi for hvordan vi skal forsterke innsatsen mot terror. Jeg er svært glad for og fornøyd med samarbeidet med Stortinget om denne strategien. Den støtte og tilslutning til strategien som Stortinget gir, tror jeg er viktig også for videre bedring av beredskapen. Stortinget vil også få god anledning til å diskutere strukturen for politiet. Jeg er sikker på at politianalyseutvalget vil gi oss et meget godt faglig grunnlag å ta den diskusjonen om struktur på. Utvalget ble nedsatt i fjor høst og har jobbet meget raskt, men solid. Når analysen nå kommer, vil den bli sendt ut på høring og danner derfor grunnlag for en melding til Stortinget senere.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jeg tror analysen vil gi oss et meget godt grunnlag for hvordan ressursene i politiet brukes i dag. De har også blitt utfordret på å tenke hvordan man bør organisere politiet i framtiden, men da innenfor dagens budsjettrammer. Det ligger til oss politikere å vurdere om politiet trenger flere ressurser, og selvsagt om det påvirker de strukturforslagene som utvalget kommer med. Vi vil, etter det jeg hører, også få et innblikk i Politidirektoratets rolle – som representanten kaller det – og synspunkter på hvordan norsk politi skal ledes i framtiden, dermed også hvordan Politidirektoratets rolle skal være, og hvordan ledelsen av politiet skal kunne både forsterkes og forenkles.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jeg kan garantere at jeg jobber hver dag for å sikre at beredskapssenteret realiseres innen målsatt dato. Det jobbes nå både med sikte på å avklare innholdet i beredskapssenteret og legge det gode grunnlaget for en statlig regulering som sikrer en rask gjennomføring. Når det gjelder spørsmål to, rapporteres det hver uke om nedetid for politihelikopteret. Jeg kan glede representanten med å si at nå er politihelikopteret nesten operativt hver eneste time, hvert eneste minutt hele døgnet. Vi får rapporter om nedetid, som sagt, løpende og vurderer også framtidig bruk av politihelikopteret i lys av det.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Vi skal bli langt bedre på å bruke IKT og moderne teknologi enn hva vi har vært hittil. 22. juli-kommisjonen gikk grundig inn i dette og så dessverre at det er investert mye i teknologi, men man har ikke evnet å bruke potensialet i dette på en god nok måte. Vi må sikre at teknologien hjelper tjenestemenn i det daglige arbeidet. Der har vi gjort en liten, men meget effektiv investering i disse såkalte nettbrettene. Men vi skal videre. Vi fornyer IKT-infrastrukturen i disse dager, og vi skal selvsagt ha på plass et nytt straffesakssystem. Parallelt skal vi bygge kompetanse i etaten for å sikre at vi får igjen for de investeringene vi gjør. På dette området skal vi også bli bedre til å bekjempe datakriminalitet og ha fokus på IKT-sikkerhet. Det er sagt mye om dette i de framlagte meldingene.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Dette opptar meg mye, for det handler om lederskap i politiet. Vi må innse at når vi har utstyrt politidirektøren med 35 direkte rapporterende, i tillegg til hans egen ledergruppe, blir tanker rundt lederskap viktig å kommunisere, og det blir også svært krevende. Jeg honorerer politidirektøren for å ha tanker rundt hvordan politiets lederskap skal kunne kommunisere mest mulig sammenhengende, forståelig og likevel åpent. Jeg ser de rammene som politidirektøren la i dette perspektivet, og jeg er helt sikker på at hvordan vi skal sikre bedre lederskap i politiet, evne og mulighet til å lede, blir en viktig oppgave for oss å diskutere her i denne sal.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Det har så langt vært en veldig interessant debatt. Jeg er glad for at det har vært stort fokus på lederskap, og selvsagt må lederskapet utøves fra toppen. Det er noe av bakgrunnen for at det også er redegjort for hvordan det nå gjennomføres beredskapsmøter i regjeringen, hvordan det øves, og hvordan selvsagt også regjeringens sikkerhetsutvalg står sentralt i å sikre at vi er godt beredt. Det har selvsagt vært fokus på både roller, oppgaver og ansvar. Dette må være klart. Vi har også introdusert samvirkeprinsippet for å sikre at de som er best til å håndtere kriser i hverdagen, også gjør det i krisesituasjoner, og ikke minst øver godt på å virke sammen med andre som har viktige roller i kriser. Den 16. mai i fjor dro jeg til London for å lære mer om hvordan engelskmennene koordinerer seg. Jeg har også sett at representanten Erna Solberg etterpå har dratt samme sted. Jeg har innhentet informasjon fra mange hold og også sett nøye på hvordan 22. juli-kommisjonen vurderte at vi best burde organisere oss for å sikre godt lederskap. Hva virker best på norsk? Det er derfor jeg synes det er rart at det fortsatt diskuteres om en embetsmann er bedre til å koordinere beredskapen enn det systemet vi har rigget oss til med. Spørsmålet er om dette mer ville bli en fremmed fugl istedenfor en god koordinator. Jeg er enig i at det er viktig å ha åpenhet rundt PSTs innsats og budsjetter så langt vi kan det. Det er noe av bakgrunnen for at jeg allerede har iverksatt et arbeid med å vurdere et eget budsjettkapittel for den tjenesten. Læringskultur er sentralt, og det som gikk galt 22. juli, er meget godt redegjort for i 22. juli-kommisjonens rapport. Dette er bakgrunnen for at vi faktisk har lagt inn penger både til IKT, modningstiltak, mer øvelser og også til endringsledelsesprogrammene både i departementet og direktoratet. Så sent som i 2004–2005 la Bondevik-regjeringen fram en melding om oppgaveporteføljen til politiet, hvor man påpekte at den brede oppgaveporteføljen var det viktig å videreføre. Jeg merker meg at representanten Oktay Dahl allerede har konkludert på spørsmålet om hvordan politiets oppgaver skal være i framtiden. Den debatten tror jeg vi må ta her i salen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Det aktive ansvaret som representanten Werp refererer til, betinger selvsagt både ressurser og også en avklaring av konstitusjonelle ansvarsrammer. For øvrig beskrev representanten veldig mye av innholdet i den pådriverrollen som justis- og beredskapsministeren har fått. Jeg viser til det jeg sa om dette i mitt forrige innlegg. Når det gjelder politiets oppgaver, er det helt sikkert at det vil komme til diskusjon i denne sal. Den siste gangen Stortinget hadde en bred diskusjon om dette, kom det som følge av en proposisjon fra Bondevik II-regjeringen, hvor man hadde en gjennomgang av dette og da konkluderte med at de sivile gjøremålene var en viktig del av politiets oppgaver. Politianalysen vil gå grundig inn i hva det har gitt oss av ressursbruk nå. Det var da jeg registrerte med interesse at representanten Oktay Dahl allerede nå brukte kjerneoppgaver som noe politiet opplagt skulle konsentrere seg om. Ja, dette er det viktig at vi tar en grundig diskusjon om, og at vi ikke konkluderer før vi ser utredningen fra analyseutvalget. Jeg registrerer at det har vært snakket om en politistudie i årevis. Jeg må innrømme at jeg var også en av dem som luftet det forslaget da Bondevik-regjeringen satt ved roret. Jeg konstaterer at det ikke ble iverksatt den gangen. Da vi valgte å sette dette utvalget i arbeid i fjor høst, var det ikke minst på bakgrunn av den rapporten som kom fra 22. juli-kommisjonen, som var så tydelig på politiets manglende satsing på IKT, og at vi måtte gå grundigere ned i ressursbruken enn hva vi hadde jobbet med så langt, med tanke på melding til Stortinget om politiet. Jeg er helt sikker på at den også vil gi et godt grunnlag for den viktige strukturdiskusjonen som vi også må ha for politiet. Jeg tror det er maktpåliggende at det blir en moderne organisering som gir mulighet for å utøve lederskap. Når jeg hører at det er 35 direkte rapporterende til politidirektøren, i tillegg til egen ledergruppe, er jeg sikker på at det er et forenklingspotensial i den strukturen. Men når det gjelder antall distrikter og øvrig struktur, bør utvalgsinnstillingen på høring først. Så har vi et godt grunnlag for diskusjon.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Kjøp av ny bolig er en stor og viktig investering for de fleste forbrukere, og derfor er det viktig med gode forbrukerrettigheter på dette området. Som denne saken viser, fordrer imidlertid vurderingen av hvor omfattende sikringsordninger som bør etableres, krevende avveininger mellom hensynet til å verne forbrukere ved manglende oppfyllelse fra entreprenøren og hensynet til å unngå en for stor økning i byggekostnadene. Skjerpingen av garantireglene ved lov 10. desember 2010 nr. 74 om endringer i bostedoppføringsloven og avhendingsloven utgjorde et kompromiss mellom disse hensynene. At lovendringene ville medføre en viss økning i entreprenørenes kostnader ved garantistillelse, ble i proposisjonen framhevet som en uunngåelig konsekvens av å styrke forbrukervernet ved skjerpede garantikrav. Når komiteens mindretall tar til orde for å erstatte bostedoppføringslovens garantiordning med en forsikringsordning, finner jeg derfor grunn til å understreke at også en forsikringsordning vil ha en kostnadsside som reiser avveiningsspørsmål av denne typen. Spørsmålet om en forsikringsordning for byggefeil ble vurdert i NOU 2005: 12 Mer effektiv bygningslovgivning II. Utvalget konkluderte her med at det ikke ville anbefale en forsikringsordning som alternativ til bostedoppføringsloven. Utvalget mente bostedoppføringsloven ivaretok behovet for å lovregulere garanti- og forsikringsordninger for byggfeil, men at lovens garantibestemmelser burde gjennomgås med tanke på utvidelse av garantiens størrelse og varighet. Dette er nå fulgt opp ved skjerpingen av garantireglene, som trådte i kraft 1. juli 2011. Jeg er på denne bakgrunn enig med komiteens flertall i at det nå synes lite aktuelt å vurdere spørsmålet om en eventuell forsikringsordning, og at man bør avvente en vurdering av garantireglene i tråd med forutsetningene i Innst. 74 L for 2010–2011. Det ble her lagt til grunn at det på grunnlag av erfaringer fra ulike aktører på feltet, skulle foreligge en ny vurdering innen fem år fra ikrafttredelsen av de skjerpede garantikravene.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jeg kan for så vidt anbefale forslagsstillerne å lese høyesterettsjustitiarius Tore Scheis kronikk fra 6. oktober 2009. Jeg synes det er verdt å merke seg hvordan han oppsummerer de grundige vurderinger som gjøres, også hvordan han diskuterer spørsmålet om partipolitiske synspunkter i kollegiet og manglende kunnskap innad i dommerkollegiet om partipolitiske preferanser, før han oppsummerer med at han faktisk ser dagens ordning som god, og bedre enn den som nå blir foreslått. Når jeg tidligere har kommentert dette som et forslag med ønske om å innføre amerikanske tilstander i norsk rettsvesen, er det i tillegg slik at dette ville være et system som kunne gi inntrykk av at det kunne tas partipolitiske hensyn ved utnevnelser, noe jeg mener er viktig å unngå. Jeg mener vi er tjent med å ha en høyesterett som er uavhengig på alle mulige måter, også politisk. Dyktige, innsiktsfulle og uavhengige dommere er en forutsetning for et velfungerende domstolssystem. Etter Grunnloven utnevnes dommere til Høyesterett som embetsmenn av Kongen i statsråd. Kongen innhenter innstilling fra Innstillingsrådet – som tidligere omtalt – før en dommer blir utnevnt. Høyesterettsjustitiarius gir muntlig eller skriftlig uttalelse direkte til Justisdepartementet etter at Innstillingsrådet har gitt sin innstilling. Vi skal ha en demokratisk prosess når dommere utnevnes. Men dette må ikke gå på bekostning av domstolenes uavhengighet. Det har tidligere vært vurdert å bringe Stortinget inn i utnevnelsesprosessen – også da med negativ konklusjon. Stillingen som justitiarius i Høyesterett står i en særstilling. Denne stillingen behandles ikke av Innstillingsrådet for dommere. Ved utnevnelse av høyesterettsjustitiarius er det vanlig at regjeringen konsulterer Stortinget før utnevnelsen finner sted. Det er opp til Høyesterett selv hvorvidt virksomheten skal uttale seg om spørsmålet om utnevnelse av justitiarius. Til stillingen som høyesterettsjustitiarius står også kravet om lederkvalifikasjoner sentralt. Høyesterettsjustitiarius stilles overfor spesielle og utfordrende oppgaver som domstolsleder i en virksomhet der dommerne har sin fulle faglige uavhengighet. Det er derfor ikke selvsagt at det blant høyesterettsdommere vil være egnede kandidater til stillingen som justitiarius. Jeg mener det ikke er grunn til å vurdere systemet med utnevnelse av verken høyesterettsdommere eller justitiarius på nytt nå. Vi har gode, demokratiske systemer som fungerer etter hensikten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jeg har lyst til å komme tilbake til de rekrutteringsutfordringene som er kommet fram i debatten så langt, for jeg tror vi alle deler ønsket om at de aller beste skal søke seg til Høyesterett, og at vi faktisk gjerne hadde sett en aktiv konkurranse om embetene i Høyesterett. Jeg kan bare understreke at jeg deler bekymringen når vi ser få og til dels ingen søkere til embeter. Jeg vil likevel ikke ha noen formening om rekrutteringen til det konkrete embetet som nå er ledig, men å sikre at vi hele tiden har en høyesterett sammensatt av bred kompetanse, er jo noe som jeg tror også mange synes er maktpåliggende. Da er det naturlig at justis- og beredskapsministeren har en diskusjon med både Domstolsadministrasjonen og Høyesterett selv, om disse temaene og utfordringene, med utgangspunkt i og respekt for domstolens uavhengighet, og at vi kommer tilbake til disse utfordringene og eventuelle tiltak, og om det er aktuelt også for statsråden å ta forslag tilbake til Stortinget. Men, som sagt, disse rekrutteringsutfordringene har vi stor oppmerksomhet rundt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Den beskrivelsen brukte jeg ikke bare på spørsmålet om de lovforslagene som vi vedtar i dag, men også knyttet til f.eks. hvordan vi nå etablerer nye regler for omsetning og innehav av farlige stoffer. Vi vet at bruker man farlige stoffer i rett kombinasjon, kan man faktisk bygge eksplosiver. Det er ett av de områdene vi har sett veldig nøye på, ikke minst det europeiske regelverket, og vi ønsker å etablere iallfall minst samme regelverk her, og faktisk kanskje også på noen punkter være enda strengere for å sikre at vi har gode forebyggende regler på det området. Men også når det gjelder reglene vi diskuterer i dag, er det viktig at vi hele tiden skjeler til at vi ikke gjør ting som er annerledes enn landene rundt oss, uten å gjøre det med åpne øyne.