trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-06-17:
Det er helt riktig, president. Jeg måtte reagere når Geir-Ketil Hansen sier at vi ikke har finansiering. Kan Geir-Ketil Hansen påpeke ett budsjett hvor vi ikke har holdt oss innenfor samme ramme som regjeringen? I revidert nasjonalbudsjett nå bruker vi 800 mill. kr mindre, nettopp fordi vi ikke gjentar mye av skatteopplegget vårt – det finner vi ganske fornuftig. Det kan i hvert fall ikke bli stående at Høyre ikke stiller med finansiering. Vi har en rekke tiltak som vi har klart å prioritere innenfor samme ramme som regjeringen. Det gjelder bl.a. bedre samferdsel, forskning og utvikling, det gjelder å stimulere norsk eierskap, og det gjelder å gi skattemessige betingelser som er konkurransedyktige med internasjonalt næringsliv gjennom avskrivningsregler, SkatteFUNN og den type ting. Jeg måtte bare si fra at det innlegget til Geir-Ketil Hansen mer viste at han ikke har fulgt med i timen, enn at vi ikke har presentert alternativer.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-17:
Jeg ber om ordet for å kommentere oljeskatten. Jeg konstaterer innledningsvis at det er bred enighet om de forslagene som regjeringen har lagt fram på skatteområdet i revidert, med unntak av justeringen når det gjelder fradragsmulighetene på sokkelen. Det som konkret foreslås, er at selskapene selv må ta en litt større andel av investeringskostnadene på sokkelen enn de tidligere har gjort, og som det står i merknadene fra flertallet: «Dette er en mindre justering av en skjevhet som har gjort at staten har dekket en for stor del av kostnadene ved investeringer på sokkelen.» Dette er ett av flere grep som nå tas, og som er helt nødvendig med hensyn til den utviklingen vi har hatt når det gjelder todelingen av norsk økonomi. Oljesektoren har vært, og er, en stor prisdriver, og har vært en bidragsyter til kostnadspresset i norsk økonomi – ikke minst når det gjelder lønnskostnadene. Det har vært, og er, en stor utfordring for oss når det gjelder den øvrige industrien, spesielt den som er konkurranseutsatt i forhold til internasjonal økonomi. Dette har det vært mange debatter om her i salen, og det har vært enighet om at det er en utfordring som man er nødt til å ta grep om. SV er helt enig i de grepene som tas når det gjelder sokkelen. Det er en mindre justering, men ikke minst svært nødvendig. Jeg registrerer at i innlegget fra representanten Gundersen reiser han tvil om dette er en realitet – om petroleumssektoren representerer den utfordringen for norsk økonomi. Han rister på hodet, og jeg har da misforstått ham. Men det gjøres et stort nummer av prosessen når det gjelder dette grepet som nå tas i oljeindustrien. Derfor har jeg et spørsmål. I merknadene fra mindretallet sier man at på grunn av at dette grepet allerede er annonsert, er man enig i det. Men man gjør et stort nummer av at det ikke har vært en bredere utredning om det. Det får meg også til å stille spørsmål til Kristelig Folkeparti og representanten Syversen som skal ha ordet etter meg: Er man enig i dette grepet? Miljøpolitisk talsmann i Kristelig Folkeparti, representanten Ropstad, sa like etter at dette ble presentert, at det var en gledens dag, og dette hadde sin fulle tilslutning fra Kristelig Folkeparti. Men i merknadene får man inntrykk av at man er motvillig med på dette. Man vil ha en bredere utredning og en større høringsrunde. Jeg vil bare understreke at vi i SV er helt enig i det grepet som tas. Det er nødvendig for å dempe kostnadspresset i oljesektoren. Det er nå et investeringsvolum som ligger på over 200 mrd. kr, og prognosene framover tilsier at det fortsatt skal øke. Derfor vil forhåpentligvis det som nå skjer, bidra til at man får en utflating, og at man strekker investeringen lenger utover i tid enn med det presset som har vært til nå. Derfor er det min utfordring til Syversen, som skal ha ordet etter meg.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-17:
Bare et kort svar til Gundersen når det gjelder oljebeskatningen, den moderate skjerpelsen og fradragsmulighetene. Jeg legger ikke skjul på at SV er veldig glad for at dette grepet nå blir tatt. Vi har over lengre tid vært utålmodige fordi vi frykter konsekvensen av det presset på norsk økonomi som de stadig økte investeringene på sokkelen har bidratt til. Det er et press som er svært alvorlig, og som kan bidra til at en rekke bedrifter i annen industri kan gå over ende – ikke minst innen treforedling, som jeg vet Gundersen er opptatt av. Derfor er dette tiltaket riktig. Det er svært bra om det bidrar til at investeringer i en del felt blir utsatt, slik at dette blir gjort over lengre tid. Det er et nødvendig og et riktig grep, som jeg er glad for at regjeringen har tatt. Når jeg hører på Gundersen, konstaterer jeg at Høyre begrenser seg til å kommentere det problemet som dette presset, denne todelingen, medfører. Selv har de ingen relevante tiltak mot dette, annet enn den tradisjonelle skattelettepolitikken som Høyre har stått for over tid. 25 mrd. kr har de ikke har finansiering for – ut fra de påplussinger på andre budsjetter som de bidrar med her i salen. Høyre har begrenset seg til kun å konstatere dette problemet, men har ingen politikk for å motvirke det. Det har derimot regjeringen. Derfor er dette tiltaket så riktig. Bare en kort merknad til Venstre, som markerer seg med en kritisk merknad til frukt i skolen – nå er jo helsekomiteen kommet til salen, og de skal debattere folkehelsemeldingen senere i denne uken. Det er helt riktig som representanten Eldegard kommenterte: Det er ikke sammenheng i Venstres politikk når det gjelder forebyggende helse, når de går imot et så godt forslag og et så godt tiltak som frukt i skolen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-06-17:
Med fare for – for min del òg – for ettertida å bli skulda for å vera feig, lat meg berre klargjera nokre få ting. For det fyrste gjeld det Venstre sitt forslag om reduksjon av momsen på frukt og grønt mot å heva den generelle matmomsen med 10 pst. Det at vi var imot det, tok Solvik-Olsen som eit teikn på ein ny landbrukspolitikk. Eg kan roe både han og dei som er meir opptekne av norsk landbrukspolitikk enn Solvik-Olsen: Den store ueinigheita som er mellom Framstegspartiet og Senterpartiet på det feltet, ligg nok fast. Så til petroleumsskatten. Når regjeringa varsla dette grepet den 5. mai, sette det i verk frå same tid og la til grunn overgangsordninger for dei prosjekta som er komne i departementet, synest vi i Senterpartiet at det er ei ryddig ordning. Desse ulike pakkane inneheld fleire delelement som skal verka saman, både vekstpakken og pakken for treindustrien. Så må eg seia at det er rimeleg spesielt å stå her så – eg må nesten bruka uttrykket – sjølvtilfreds og trekkja konklusjonar fordi det her kan vera nyansar i syn mellom Senterpartiet, Arbeidarpartiet og SV i enkeltspørsmål. Det skulle jo berre mangla. Det verkar rimeleg sjølvtilfreds å stå her då, som representant frå eit parti som kallar handlingsregelen ein «huskeregel». Heile innstillinga til revidert viser at det på den eine sida er fire parti som seier til det norske folk at dei vil regjera saman frå hausten av, men du verden så store punkt med ueinigheit det er. Det blir ikkje enkelt – verken for dei eller for veljarane – å forhalda seg til det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-06-17:
Den fyrste eldreplanen blei lagt fram våren 1997. Eg hadde ansvaret for å fylgja opp denne og for stortingsmeldinga Omsorg 2000. Når eg les dagens melding, og når eg lyttar til innlegga her i salen om Morgendagens omsorg, må eg seia at eg gler meg over alt som har skjedd på desse 16 åra. I meldinga Omsorg 2000 blei gruppa demente for fyrste gong omtalt i ei stortingsmelding. Eg møtte seinare folk som gjekk på vidareutdanning, på geriatri, som las denne meldinga om igjen. Det har blitt sagt at det er mange ord her, men det er altså ein samanheng mellom ord og handling som nå blir fylgt opp år for år. Samhandlingsreforma var avgjerande viktig. Helse- og omsorgstilbodet blir nå styrkt der folk bur. Samhandlingsreforma var eit eksempel på at lokale ildsjeler blei tekne på alvor, lokale initiativ kunne fylgjast opp, distriktsmedisinske senter kom på plass og står der for seg sjølve som ei konkretisering av kor viktig det er å byggja opp ulike tiltak lokalt. Steinkjer, Fagernes, Egersund og endå fleire – ulike innbyrdes, men med eit felles mål tilpassa lokale tilbod. «Førebygging», «tidlig innsats» og «pleie ved livets slutt» er nå begrep som folk flest snakkar om korleis dei skal løysa lokalt. Så har komiteen understreka noko som eg synest er veldig viktig. Det er at Samhandlingsreforma betyr ei desentralisering av helse- og omsorgstenester som berre blir vellykka om kompetanse og fagfolk òg blir desentraliserte, og kommunane blir sette i stand til den satsinga som er venta. Av dei distriktsmedisinske sentra – vi kjenner alle nokon – har eg fylgt mest med på Dalane distriktsmedisinske senter. Eg får av og til ein følelse av at det er nokon i den sentrale sjukehusleiinga som ikkje skjønnar at det kan føregå innovasjon òg utanfor dei største sjukehusa. Så må eg til slutt få understreka kor flott det er at ein nå har eit mål om ein ny pårørandepolitikk. Det må fylgjast opp med handling. Eldresentra – med den store betydninga dei har – må byggjast vidare ut, og så må ein byggja endå meir konkret på det store potensialet som er i frivillig sektor òg på dette feltet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-06-17:
Det å vera stortingsrepresentant betyr at ein plutseleg ei kveldsstund får moglegheit til å lytta til ein debatt om ei sak som ein ikkje følgjer like nøye kvar dag. Eg har lyst til å følgja opp det representanten Tore Nordtun sa om eit nasjonalt kompetansesenter for simulatorverksemd. Eg høyrer til dei som har hatt ein gul lapp inne i proposisjonen og har følgt med når langtidsplanen no skal følgjast opp – og òg når budsjetta skal følgjast opp år etter år. Det er vist til ein forstudie som kom i 2010, der ein peikte på at eit mogleg nasjonalt kompetansesenter for helikopter sannsynleggjer ein marknad for å etablera ein helikoptersimulator i Noreg for å trena både militære og sivile pilotar og besetning. Det er òg sagt at ein føreset at etablering og drift av ein helikoptersimulator i Noreg blir utført av kommersielle aktørar, med sivile og militære helikopteroperatørar som kundar og i eit mogleg nordisk samarbeid. Eg kjenner frå samferdselssektoren kor viktig mengdetrening er. Eg har lyst til å understreka det som Tore Nordtun var inne på, nemleg miljøet som er etablert på Sola, og som eigentleg har styrkt seg år for år – både med historia om olje og gass, med redning og beredskap og den kjennskapen som det inneber for å leggja til rette for mengdetrening. I ei tid då vi fokuserer på tryggleik og beredskap, både sivil og militær, vil eg òg understreka at eg veit det ikkje berre er folk som lyttar til denne debatten frå kontora sine – det er mange som følgjer med interesse på kva måte regjeringa følgjer opp akkurat dette. Eg håpar vi snart får eit svar.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-17:
Det er klart at når det foretas – i hvert fall sett fra selskapenes side – ganske betydelige endringer i et skatteregime, og da snakker jeg om petroleumssektoren, så skaper det en usikkerhet om dette er starten på noe eller om dette er en engangsforeteelse. Uavhengig av hva vi mener om prosess – og manglende prosess, sett fra vår side – og det som skal skje fremover: Er statsråden enig i at det har vært en stor fordel for oljeselskapene å ha kjennskap til rammene for den virksomheten de har i Norge, også på det skattemessige området? Og er statsråden enig i at det også fremover er viktig for norske myndigheter å fremstå som forutsigbare – ikke minst når det gjelder skatteregimet?
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-17:
Nytt tema: Venstre foreslår i dag flere endringer i momsreglene. Det gjør vi for å stimulere til sunnere kosthold og for å forenkle systemet. Så sa representanten Kleppa i sitt innlegg at dette vil bety store ekstrautgifter for folk. Er finansministeren enig i det?
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-17:
Jeg vil bare si helt kort – for helsefolkene har kommet – til representanten Eldegard: Jeg ser på ingen måte det ulogiske i det hun refererte til. Bakgrunnen for vårt forslag om å droppe skolefrukt er jo at vi prioriterer, og det Venstre prioriterer, er kunnskap og etterutdanning av lærere. Kunnskap er det vi skal leve av i fremtiden, og en ny regjering må definitivt bruke mer ressurser på kunnskap enn det denne regjeringen gjør. Når det gjelder frukt og grønt, vil foreldre få rikelig adgang til å kjøpe billigere frukt og grønt, så dette var, med respekt å melde, en underlig angrep.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-17:
Veldig, veldig kort: Jeg tar ordet på grunn av det representanten Geir-Ketil Hansen sa. Hadde regjeringspartiene vært opptatt av sunn mat og sunn livsstil, hadde de gått for Venstres forslag, som går på momsfritak for frukt, grønt og økologisk mat. Det undrer meg at partiet SV ikke ser at dette er en klok måte å drive skattepolitikk på.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Hovedformålet med denne endringen er å bidra til en sterkere kostnadsbevissthet på norsk sokkel, og dette er et tema som jeg har registrert at bl.a. Fremskrittspartiet selv har vært betydelig opptatt av. Senest nå i helgen så jeg i et intervju at representanten Solvik-Olsen nok en gang satte søkelyset på de store og høye investeringer i oljesektoren, men uten egentlig å komme med noen forslag om hva de har tenkt å gjøre med det – men de stemmer jo imot forslaget vi har her i dag. Men formålet med endringen er først og fremst å bidra til en sterkere kostnadsbevissthet på sokkelen og over tid å bidra til at du får en kostnadsutvikling som viser en annen kurve, og som i sin tur kan bidra til å styrke norsk fastlandsindustri. Det er formålet, og det er poenget med det forslaget som ligger på bordet nå.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
For det første: I forbindelse med det forslaget som ble lagt fram 5. mai, hadde en også en skjæringsdato for selskaper som hadde levert inn såkalt PUD, eller PAD, altså planer som dreier seg om utbygging, og at planene var i departementet. Så her ligger det en overgangsordning som gjør at selskaper som hadde kommet langt i beslutningsprosessen, skjærer fri fra denne endringen. Det andre som vi ser på, er en egen ordning for det vi kaller «kompenserende virkemidler innen tiltakssonen», altså for Nord-Troms og Finnmark, for der åpner jo EØS-avtalens statsstøtteregelverk for investeringsstøtte på visse vilkår. Denne muligheten ble også benyttet da EFTAs overvåkingsorgan godkjente støtten til LNG-anlegget på Snøhvit. Vi vil nå benytte statsstøtteregelverket slik det ble gjort i Snøhvit-saken, til å etablere en ordning som kan utløse ilandføringsprosjekter i tiltakssonen i Finnmark og Nord-Troms.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Jeg deler den oppfatningen som representanten Syversen har, at det i stor grad er viktig å ha forutsigbarhet rundt rammevilkår. Samtidig pekte jeg i innlegget mitt på at svingende oljepriser og kostnadsutvikling også er faktorer som denne næringen i aller høyeste grad vil og må leve med i framtiden. Samtidig har vi vært tydelige på – og det har også vært en diskusjon rundt det – at det er visse svakheter ved oljeskattesystemet, og gjennom det forslaget som ligger her nå i dag, bidrar vi til å rette opp den skjevheten. Regjeringen har ingen ytterligere planer om å endre oljeskattesystemet. Det er også interessant å se at ved den siste tildelingsrunden som var, var det veldig stor interesse for å delta på norsk sokkel. Det kan tyde på at selskapene ser på deltagelse på norsk sokkel som både forutsigbart og forhåpentligvis også lønnsomt for seg.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Vi har ved ulike anledninger diskutert om en skulle kunne bruke skatte- og avgiftssystemet for å fremme bestemte formål. Det er ikke lenge siden vi hadde en diskusjon om sukkeravgiften. Men den typen spørsmål, om det er mulig på noen områder f.eks. å forsterke avgiftssystemets mulighet for å påvirke folks forbruk og forbruksvaner, er det naturlig at regjeringen ser på i forbindelse med statsbudsjettet. Det er en viktig side ved avgiftssystemet, i tillegg til det at avgiftssystemet også skal skaffe gode inntekter i statskassen. Men her og nå har jeg ikke tenkt verken å signalisere konkrete endringer eller si at noe skal bli som før, men at dette er et spørsmål som naturlig blir vurdert i forbindelse med statsbudsjettet som legges fram den 14. oktober. – Det er riktig dato, president? Det er bra.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Jeg har svart på spørsmålet fra representanten Solvik-Olsen i replikkvekslingen. Det kan så være at representanten Solvik-Olsen ikke var fornøyd med svaret, ikke tok innover seg svaret eller ikke skjønte svaret – det må representanten Solvik-Olsen for så vidt forholde seg til selv. Det andre jeg vil si, er at finansministeren verken er feig eller ønsker å unngå debatt. Et velment råd til representanten Solvik-Olsen: Et minstemål av saklighet er på sin plass.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-17:
Jeg vil gjerne at finansministeren skal forklare litt hva som blir konsekvensen av oljeskatteøkningen. Vil det bare være bedre kostnadskontroll som er regjeringens offisielle forklaring, eller vil det bli færre prosjekter som følge av dette? Statsråden skal få tenke på det mens jeg begrunner spørsmålet. Da revidert budsjett ble lagt fram, sa Torgeir Micaelsen fra Arbeiderpartiet at dette var et stort grep, mens det i dag, i debatten, bare er en mindre justering. Så det er åpenbart at noen har behov for å endre på beskrivelsen. Da saken ble framlagt, sa representanten Marthinsen fra Arbeiderpartiet at dette ville redusere tendensene til overinvestering – altså at en synes at tempoet er for høyt, og da skal det åpenbart ned. Petoro har også bekreftet at de frykter at det vil bli færre prosjekter som følge av dette. Og SVs Lars Egeland i energi- og miljøkomiteen skrev på sin blogg 5. juni at skatteendringen «vil gjøre det mindre lønnsomt å bygge ut såkalte marginale felter» – altså det samme som vi har skattestimulanser for å oppnå, og da er denne politikken selvmotstridende. Kan regjeringen være ærlig på om dette skal gi færre prosjekter?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-17:
Den rød-grønne perioden på Stortinget startet med at enkelte partier i konstellasjonen sto ute på plenen og protesterte mot sin egen regjering. Jeg har registrert at det har skjedd også i dag. Det er en fin måte å markere slutten på en rød-grønn periode på. Jeg venter fortsatt på at finansministeren skal engasjere seg i denne debatten. Det er et paradoks at regjeringen på den ene siden har innført et oljeskatteregime som stimulerer til økt letevirksomhet – ved at en faktisk får kontant betaling når en gjennomfører det, som et forskudd på skatt – men på den andre siden skal ha en politikk som reduserer antall prosjekter som blir realisert, som følge av denne letevirksomheten. Det virker litt selvmotsigende. Finansministeren har altså ikke villet delta i denne debatten. Hadde en vært fra et av de andre partiene, hadde en gjerne sagt det var feigt. Slike ord bruker vi ikke i Fremskrittspartiet. Jeg er veldig glad for at i hvert fall SV har avklart hva som er regjeringens politikk, nemlig at prosjektene skal utsettes og skal avlyses. Det fikk vi bekreftet av forrige taler. Jeg håper at også Arbeiderpartiet er mann nok til å vedkjenne seg – når de er ute i debatter – hva som er konsekvensene av deres politikk.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Det var representanten Gundersen som fikk meg til igjen å ta ordet. Jeg syns det er underlig at når man står overfor forslag fra regjeringa om endringer av skatte- og avgiftsregimet som også kan ha en viss innvirkning på den økonomiske fordelingen i dette landet, blir det med en gang noen fra de rød-grønne går opp på denne talerstolen, nærmest oppfattet som en kritikk av regjeringa. Det må snarere være motsatt. Som vel både Meltveit Kleppa, Geir-Ketil Hansen, undertegnede og flere andre har påpekt i sine innlegg: Når man gjør de grep som nå gjøres, som har betydning for hvordan økonomien vår er delt, og for hvordan vi skal få en mindre todelt økonomi, oppfatter vi det som viktige og riktige tiltak. Men vi oppfatter det også sånn at for hver måned – holdt jeg på å si – er vi avhengige av et finansdepartement og en regjering som er parat til å gjøre de nødvendige grep for å møte den vanskelige økonomiske situasjonen hele Europa befinner seg i. Jeg oppfatter ikke dette som engangstiltak. Jeg syns regjeringa gjennom flere år har vist at den har den dynamikken og den fleksibiliteten som skal til for å justere kursen på flere områder, når det er nødvendig. Treforedlingssatsingen som nå har kommet, er en god oppfølger til hva man gjorde i fjor på samme tidspunkt. Sånn sett er ikke dette noe som plutselig har dukket opp av hatten. Jeg er av den oppfatning at regjeringa gjennom disse årene har klart å sikre at vi fortsatt får vekst, at vi har så høy sysselsetting som vi har, og å bidra til å gi næringslivet de nødvendige signaler som gjør det mulig å drive næringsvirksomhet i en svært broket tid. En av grunnene til at jeg trakk fram Takeda Nycomed, er at det er et veldig godt eksempel på hva slags type utfordringer vi står overfor. Jeg syns representanten Gundersens stadige argumentering om at det nærmest er norsk formuesskattelovgivning som har gjort det vanskelig for denne bedriften, er helt på siden – virkelig helt på siden. Jeg tror ikke norsk formuesskatt var særlig med i vurderingene til de internasjonale selskapene da de kjøpte seg opp i Norge. Og det kan umulig være utslagsgivende når det gjelder spørsmålet om man skal trekke seg ut av Norge, all den tid de eierne som i dag sitter på aksjene i Takeda Nycomed, ikke betaler en øre i formuesskatt til Norge. Jeg syns at man noen ganger må stikke fingeren i jorda og spørre: Hva er driven i det som skjer? I så måte syns jeg at de tiltak som man behandler i dag, og tiltak i forbindelse med særlig selskapsskatten, som skal behandles på fredag, er gode tiltak for rett og slett å bidra til å sikre at flere arbeidsplasser blir værende i Norge.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-17:
Det var representanten frå Arbeidarpartiet som gjorde at eg tok ordet igjen. Eg blir litt forundra og forskrekka over at ein nærast seier at det går så bra her i landet, og at alt er så fint og så flott at vi faktisk ikkje treng fleire nye arbeidsplassar – og ikkje minst anstendige arbeidsplassar. Det er uroande å høyra, men eg berre håpar at folk merkar seg det. Ein annan ting er at ein ikkje vil lytta til næringa i det heile. Det er fleire næringsaktørar som har ropt og skrike om dette over lang, lang tid: Noko må gjerast, elles et det svarte arbeidet seg inn over oss som driv seriøst. Det vil heller ikkje regjeringa lytta til. Så er det ca.170 000 kvinner i dette landet som driv med reinhald i heimar, og desse 170 000 kvinnene har ikkje skikkelege arbeidsvilkår. Regjeringa seier at dei berre får halda på. Ho vil ikkje ha skikkelege pensjonsordningar, ho vil ikkje ha skikkeleg lønn, og ho vil ikkje ha skikkelege rettar til sjukefråvære og permisjonar. Eg håpar folk merkar seg det. Ein annan ting som eg er skuffa over, er det at ein ikkje vil jobba for å få ein ny kultur, ei haldningsendring i heile landet, for at det skal svara seg å kjøpa kvitt arbeid i staden for svart arbeid.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Me har fleire gonger i denne perioden diskutert både ROS og ROT, skattefrådrag for handverkstenester og serviceoppdrag i eigen bustad og fritidsbustad. I år er det det same: Det er berre Framstegspartiet som går inn for forslaget, dei andre stemmer imot. Det er eg glad for. Eg vil seia at eg er einig med saksordføraren i hans merknader i saka. I Sverige er skatteutgiftene, eller tapt proveny, sett til 13,7 mrd. kr for handverkstenester og 2,5 mrd. kr for serviceoppdrag i heimen. Så skriv forslagsstillarane at bakgrunnen for forslaget «har vært å stimulere til økt aktivitet i byggenæringen og skape flere arbeidsplasser». No er det sånn at byggjenæringa går veldig bra i Noreg, og me har veldig låg arbeidsløyse i Noreg. Me er vel òg i ein situasjon som tilseier at me ikkje bør bruka endå sterkare incentiv når det gjeld å investera i eigne bustader. Når det gjeld dette med svart arbeid, er det på ein måte litt rart, synest eg, at me er nøydde til å innføra eit skattefrådrag for at ei næring skal følgja lover og reglar. Eg jobba litt med forslaget for to år sidan, saman med utgreiingsseksjonen her på Stortinget. Ein annan ting er at det er mange fleire sjølveigarar her i Noreg. Det vil seia at overslaget hadde vore endå større, for i Sverige er det berre dei som er sjølveigarar, som har moglegheit til å bruka dette frådraget. Når det gjeld frådrag som gjeld tenester i heimen, er det sånn at det berre er dei med store inntekter som har moglegheita til å gjera bruk av desse frådraga. For dei som har låge inntekter, har så låge inntekter at dei faktisk ikkje kjem inn når det gjeld grensene eingong. Ein har heller ikkje i Sverige faktatal på kor stor sysselsetjingseffekt dette frådraget har. Så har eg lyst til å koma med berre ein liten kommentar til ein annan: I replikkordvekslinga med statsråden før i dag var Venstre opptatt av sunt kosthald, og ønskte å endra momsreglane. Likevel står dei inne for eit forslag, saman med Høgre, i saka om å fjerna skulefrukta – eitt av dei beste tiltaka for sunt kosthald for alle. Eg synest at det forslaget er dagens pinlegaste forslag og årets ròtnaste epleslang.
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Helsetilsynets tilsyn med tarmkreftpasienter viser at det er svært få av våre sykehus som har noen oversikt over pasientforløpet. Det betyr at det f.eks. settes nye frister uten å ta hensyn til pasientens samlede ansiennitet på sykehuset. Det beskrives også i dag i en kronikk i Aftenposten fra ansatte i Helsetilsynet. Vi har også lest om Per Fugelli som har beskrevet sine møter med 37 ulike leger. I en situasjon der pasientene på den ene siden sier at dette er en av de tingene de opplever som mest ubehagelig i møtet med helsevesenet, og Helsetilsynet avdekker at selv for disse alvorlig syke pasientene er det ikke et system som ivaretar helheten i pasientforløpet, ville det ikke da være klokt at disse pasientene hadde rett til en pasientansvarlig lege, sånn at det som systemet ikke kan passe på, er det i alle fall et menneske som passer på?
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Høyre er enig i det som er linjen i meldingen, nemlig at folk skal bo hjemme så lenge de har muligheten til det og ønske om det, men ha trygghet for å komme på institusjon når de har behov for det. I meldingen beskrives det jo også et betydelig behov for økning i antallet institusjonsplasser i eldreomsorgen i årene framover. Men det har vært litt usikkerhet om hva regjeringen mener når den snakker om nye plasser, flere plasser eller tilsagn om tilskudd osv. – om det er flere eller nye eller rehabiliterte. Derfor vil jeg benytte denne anledningen til å spørre statsråden helt konkret: Når det i stortingsmeldingen under kapittel 6.3.1 står: «Basert på nøkterne forutsetninger antyder nye framskrivninger at det i tillegg er et behov for om lag 15 000 nye plasser fram mot 2030». Og videre at det vil «være behov for om lag 3000 enheter per år ved en mest mulig jevn utbyggingstakt fram mot 2030.» Er det da snakk om flere plasser eller flere rehabiliterte plasser?
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Jeg mener at stortingsmeldingen og ikke minst beskrivelsen i NOU-en gjør at vi bør møte disse utfordringene med et optimistisk utgangspunkt, nemlig troen på at også dette er en samfunnsutfordring som vi er i stand til å løse. Det vil handle om kapasitet, det vil handle om god nok kompetanse i tjenestene, men ikke minst vil det også handle om innovasjon, muligheten til å finne nye løsninger for å klare å ivareta dem i samfunnet vårt som har behov for hjelp, assistanse eller rehabilitering, så de i større grad kan klare seg selv. Det som kanskje – iallfall slik jeg ser på det – er en av de største utfordringene, er rett og slett å få en endring i kultur. Vi kan alle sammen telle oss fram til kapasitet, vi kan telle oss fram til antallet som har fått etter- og videreutdanning eller har en fagutdanning i tjenesten, men det er mye vanskeligere for oss å vedta å telle oss fram til en kulturendring i tjenesten. Det er også den erfaringen komiteen opplevde da vi fikk en gjennomgang av forskningen som er gjort på de endringene man har forsøkt i Danmark – at mange har prøvd å kopiere, men få har fått det til, fordi det har vært vanskelig å endre måten en jobber på. Det handler om å gå fra den tradisjonelle tenkningen om å gå inn og levere en tjeneste, til å endre seg til at en faktisk skal bidra til at den enkelte selv i større grad kan velge ut hva som er viktig for en og kunne fortsette å gjøre det – altså å tenke rehabilitering istedenfor tradisjonell omsorg. Hva er det så som er kvalitet i disse tjenestene? Når en snakker med brukerne og deres pårørende, er det ofte andre ting som trekkes fram når det gjelder kvalitet, enn de tingene som kommunene eller det offentlige måler som resultat: Det er muligheten til å få lov til å drive med de interessene, de hobbyene en hadde før. Det er muligheten til å stimuleres gjennom en god samtale med mennesker som en har felles interesser med, få kulturopplevelser og ikke minst oppleve gleden over et godt måltid. Vi må kanskje også tydeligere få fram denne opplevde kvaliteten når vi diskuterer innholdet i disse tjenestene. Representanten Lillehovde var opptatt av at profitten for hans eventuelle framtidige bleieskift ikke havnet i et skatteparadis. Jeg er ikke så veldig opptatt av det, men jeg er veldig opptatt av at de som er eldre og har behov for bleieskift, skal slippe å oppleve at det hver eneste dag kommer nye mennesker inn og utfører det bleieskiftet, men at en får noen få mennesker å forholde seg til som en kjenner, og slipper den usikkerheten som mange opplever i dagens tjenester.
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Statsråden tilhører et parti som spilte en vesentlig rolle ved etableringen av både Statsbygg og Forsvarsbygg. Det betyr at i universitet- og høyskolesektoren konsentrerer ledelsen av disse institusjonene seg om kjernevirksomheten, som er utdanning og forskning, mens andre profesjonelle organisasjoner tar seg av bygningsmassen. Det samme skjer i Forsvaret. Hva er det som er så veldig forskjellig i sykehussektoren, sammenlignet med universitet- og høyskolesektoren og Forsvaret, at det der er vesentlig at det er sykehusene selv som eier og forvalter bygningene, og også har bygningskompetente internt i ledelsen – i motsetning til de to andre sektorene?
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Det foregår nå planlegging av og diskusjon om nye sykehus i både Stavanger, Drammen, Oslo og flere andre områder i landet. Mener statsråden at det å bygge helt nye sykehus, på nye tomter, i disse områdene er mulig innenfor dagens finansieringsmodell – og med endringen til 70 pst. – hvis en ser for seg at sykehusbudsjettene skal vokse om lag sånn som de har vokst under den rød-grønne regjeringen?
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Høyres plan er at det er en ny regjering som skal beholde budsjettpunktet fra den avgåtte regjeringen om lånefinansiering på 70 pst. Flere har vært innom situasjonen i helseforetakene i 2005. Det har regjeringspartifraksjonen vært i innstillingen, det har helseministeren vært i sitt innlegg – og nå sist representanten Haugli. Da er det grunn til å fortelle historien om situasjonen fra 2001 til 2005, for det virker for meg som om Arbeiderpartiet har strøket ut av hukommelsen sitt eget partis ansvar fra 1999 og årene framover. Stortinget vedtok at staten skulle overta ansvaret for helseforetakene fra 1. januar 2002. En forutsetning for den overtakelsen var bl.a. at det var en rekke spørsmål som ikke var avklart. Grunnen til det var at en hadde behov for veldig kort tid fra overtakelse fra fylkeskommune til staten for å unngå et spill om ansvar i den overgangsperioden. Derfor aksepterte Stortinget at en overtok sykehusene uten å etablere en åpningsbalanse, at en overtok sykehusene uten å etablere avskrivningsregler, og at en overtok sykehusene uten å ha etablert et finansieringssystem som var objektivt mellom de ulike regionene. Det innebar at sykehusene måtte ha muligheten til ikke å gå i balanse i de årene, nettopp fordi det tok tid å etablere en åpningsbalanse – naturlig nok – det tok tid å etablere avskrivningsregler, og ikke minst tok det lang tid å etablere et objektivt finansieringssystem mellom regionene. Det ble gjort i to omganger, først gjennom Hagen-utvalget og St.meld. 5 for 2003–2004, som Bondevik II-regjeringen la fram og fikk bred tilslutning til i Stortinget, bl.a. fra Arbeiderpartiet, og så neste runde gjennom den endringen som ble gjort av Stoltenberg II-regjeringen. Det var også et krav fra Arbeiderpartiet i budsjettforhandlingene i 2004, da en begynte å nærme seg et tidspunkt hvor de fleste regionene kunne gå i balanse, om at regjeringen Bondevik II skulle avstå fra kravet om at helseforetakene gikk i balanse. Arbeiderpartiet krevde i budsjettforhandlingene at sykehusene skulle gå med underskudd, men kommer i dag og kritiserer den regjeringen som hadde strengere krav til balanse enn det de selv sto for i budsjettforhandlingene, og sier det er de som har ansvar for underskuddet. Nei, ansvaret for den økonomiske situasjonen som helseforetakene var i i 2005, er et ansvar som alle partiene som stemte for reformen i 1999, er nødt til å dele. Det var en forutsetning for at det var mulig å gjennomføre reformen. Det hadde fått dramatiske konsekvenser for pasientene i dette landet hvis sykehusene skulle gått i balanse i den fireårsperioden.
Bent Høie (Høyre), 2013-06-17:
Jeg vil vise til saksordførerens og representanten Jon Jæger Gåsvatns innlegg, som ivaretok det som Høyre mener i denne saken. Jeg oppfatter også at dette har vært et område som komiteen som sådan faktisk har engasjert seg i og ment at det har vært behov for å løfte denne utfordringen nasjonalt. Det gjorde vi første gang i innstillingen til stortingsmeldingen om Samhandlingsreformen etter at Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten hadde vært på høring i komiteen og veldig tydelig presentert det som da var en ganske ny rapport om situasjonen i norsk legevakt. Man hadde da store forventninger om at dette skulle bli omtalt i den nye loven om kommunale helse- og omsorgstjenester. Der viste man til forskriftene som kom. Så kom forskriftene til høring, og da var ikke dette tatt med. Nå er en ny akuttforskrift under utarbeidelse, og igjen er det et stort håp om at det i den nye akuttforskriften vil komme mer klare nasjonale føringer om krav til kvalitet og innhold i den kommunale legevakten. Opposisjonen mener at vi har behov for en handlingsplan på dette området. Det er ikke veldig spesielt at staten, Stortinget og regjeringen sammen med kommunene utarbeider handlingsplaner på områder der kommunene har et ansvar. For staten har faktisk en del ansvar for rammebetingelsene og mulighetene for å drive en forsvarlig, kommunal legevakt – f.eks. noe så grunnleggende som tilgang på kompetente leger. Det bidraget regjeringen har gitt her, er å frata de mest erfarne fastlegene plikten til å delta i legevakt. Dermed øker presset ytterligere på de andre legene i fastlegeordningen som i dag da får en større vaktbelastning. Det er altså regjeringens bidrag til å heve kompetansen i legevakten – på et tidspunkt der en hadde fått klare advarsler om dette. Høyre vil støtte forslaget om å få en nasjonal handlingsplan på dette området. Det er også en god anledning til å takke representanten Jon Jæger Gåsvatn for godt samarbeid i komiteen i fire år og for sterkt engasjement, ikke minst på dette området, og for omsorgssektoren spesielt.
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Saken vi behandler nå, er en lovendring som vil bety mye for mange. I dag er det slik at man først venter i opp til 30 dager før man får svar på henvisningen, for så å vente enda lenger før man får tidspunkt for behandling. Er du ikke rettighetspasient, får du kanskje ikke noe konkret tidspunkt da heller. Den lovendringen vi nå vedtar, vil endre dette systemet. Noen sykehus er allerede i gang, og ved Sykehuset Østfold har de vedtatt en målsetting om at folk skal få tidspunkt for behandling i svarbrevet på henvisningen. De er ikke helt der ennå, men de er på god vei. Det å gi rettigheter er flott for dem som omfattes av rettigheten, men det kan føre til at det går på bekostning av andre. Derfor er jeg glad for at vi nå fjerner begrepet «rettighetspasient». I dag er det slik at noen pasienter blir vurdert til å ha rett til nødvendig spesialisthelsetjeneste og andre kun til å ha behov for helsehjelp, mens en tredje gruppe avvises eller henvises tilbake til den kommunale helsetjenesten. Dette skillet mellom rettighetspasienter og ikke-rettighetspasienter er vanskelig å forstå og praktisere for både helsepersonellet og pasientene. Nå vil du enten ha behov for spesialisthelsetjeneste, eller du vil ikke ha det. Om du har behov, har du krav på at henvisningen din vurderes fortløpende og senest innen ti virkedager. Videre har du krav på at du innen ytterligere ti virkedager skal få et tidspunkt for når helsehjelpen skal starte. Det gjelder alle som har behov for spesialisthelsetjeneste – ikke bare en gruppe. Det er veldig positivt at det nå blir helseforetakene selv som må melde fra til HELFO, når de ikke klarer å holde fristen for behandling. Det er bra på flere måter, og jeg tror det vil ha en større effekt på helseforetakene når de selv må melde fra. Jeg tror også at mange flere fristbrudd vil bli meldt til HELFO. I dag er det slik at den enkelte pasient må gjøre det selv, og mange kvier seg nok for å gjøre det. Det er viktig å påpeke at selv om helseforetakene nå blir pålagt dette, kan pasientene selvfølgelig fortsatt selv ta kontakt med HELFO. Komiteen viser i innstillingen til spesialisthelsetjenesteloven § 2-5 a om pasientkoordinator. Komiteen er bekymret for at denne lovbestemmelsen ikke følges tilstrekkelig opp av spesialisthelsetjenesten. Komiteens flertall mener derfor at det er behov for å vurdere ordlyden i bestemmelsen for å sikre at pasientenes rett til oppfølging og samordning av tjenestetilbudet blir ivaretatt.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-17:
Jeg skal få lov å stille spørsmål om dette med henvisningstiden, for det har jo blitt fremstilt – sikkert ikke av statsråden, men i hvert fall i media – som om man går fra 30 til 10 dager. Men egentlig er det snakk om to forskjellige ting. Det er en frist i dag, men man endrer lovteksten til at det er en 10-dagersfrist for henvisning, mens det som står i gjeldende lovtekst, er 30 dager for å få vurdert pasientens helsetilstand. Da snakker man om epler og bananer. Jeg er veldig tilhenger av den 10-dagersfristen, men når den kommer til erstatning for en 30-dagersfrist som går på noe helt annet, må spørsmålet bli: Oppfatter statsråden at det å endre lovteksten er å styrke pasientrettighetene, når 30-dagersfristen for vurdering av helsetilstand bortfaller?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-17:
Jeg skal få lov til å følge opp 70 pst.-finansieringsandelen: Jeg opplevde det slik at da statsråden hadde pressekonferanse, ble dette – ikke minst hans egne representanter bl.a. i Møre og Romsdal – tatt til inntekt for at man nærmest kan begynne å bygge i morgen. Man har argumentert med at man ikke kan stemme for vårt forslag fordi det er en del av en pakke. Nå har representanten Høie tatt dette ut av pakken, og fremstilt det som et eget forslag, som får en egen votering. Hvis man hører på slutten av statsrådens innlegg, hvor han understreker – helt riktig – at alle sykehusinvesteringer selvfølgelig kommer opp i denne sal, som skal avgjøre, og at det sånn sett hører hjemme i statsbudsjettforslagene, er jeg også hjertens enig i det. Men det som står i forslaget, er bare en justering av finansieringsregelverket, og det har ikke nødvendigvis noe med statsbudsjettet å gjøre. Så mitt spørsmål er enkelt: Nå når dette er blitt et enkeltstående forslag, vil statsråden anbefale sine representanter å stemme for det?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-06-17:
Det er litt seint å seia det når eg har prøvd å gjera meg ferdig, så det får heller stå si prøve.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-06-17:
Eg vil iallfall få takka for mange gode innlegg av dykk andre. Dette er ein omsorgsdebatt som ikkje berre handlar om å telja sjukeheimsplassar, og det synest eg det har vore veldig bra å lytta til. Vi kan vera ueinige om lovfesting eller ikkje, men no vert det i større grad fokusert på innhald i tenestetilbodet og ikkje berre kapasiteten, og at vi erkjenner at det har vore og er manglar – spesielt med omsyn til aktivitet og moglegheita for sosialt fellesskap, og dette med å ta kultur, musikk og meistringsfokus inn som ein kvalitet i omsorgstilbodet. Eit eksempel er at menn over 80 år i Noreg er dei som toppar sjølvmordsstatistikken. Det meiner eg er ein statistikk som vi ikkje kan vera nøgde med, og den omlegginga som no skjer, trur eg faktisk vil kunna bidra òg på det området. Vi erkjenner at vi ikkje er i mål, men at det skal skje ei fagleg omlegging, og eg synest det er veldig kjekt å vera her på Stortinget i dag når denne saka vert vedtatt. Ein skal ta i bruk samfunnets totale omsorgsressursar, ny pårørandepolitikk og auka satsing på frivillig innsats. Vi har trass alt eit godt tilbod samanlikna med veldig mange andre land – med høg dekning både av sjukeheimsplassar og heimetenester. Men vi må erkjenna at dette ikkje er nok når vi ser dei utfordringane som vi vil få i framtida. Vi må tenkja på ein ny måte. Eg har reist ein del i Hordaland i samband med denne saka, og eg vil nemna to kommunar. Den eine er Lindås, som er pilotkommune for velferdsteknologi. Deira klare melding var at like viktig som ny teknologi var å implementera den teknologien som finst – for det finst mykje. Problemet er at kommunane ikkje har vore gode nok til å ta han inn. Det andre dei sa, var at dette må skje samtidig med fagleg omlegging. Det er ikkje teknologien som er målet, men det må skje saman med ei fagleg omlegging. Den andre kommunen er Voss. Dei er prosjektkommune for kvardagsrehabilitering. Dei vart valde ut fordi dei hadde 100 pst. kommunale tenester. Dei hadde ingen private tenestetilbydarar. Eg har ikkje tenkt på det før, men når målet er at du skal greia deg sjølv, er det kanskje ikkje den store drivkrafta viss det er ein privat heimehjelpar. Det var fleire brukarar som hadde ringt inn og sagt: No har eg nådd målet mitt. Eg har sagt opp heimehjelpa. Det var veldig flott å høyra.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-06-17:
I dette forslaget vert det fremma fleire forslag til korleis ein skal betre vedlikehaldet og ha ei raskare fornying av sjukehusa sine eigedommar. I tillegg handsamar vi eit Dokument 8-forslag om sjukehusutfordringar i Oslo-regionen. Til det forslaget vil eg berre visa til dei merknadene vi har i innstillinga. Til Dokument 8:54 S, om betre helsebygg, har eg nokre kommentarar. Forslaget går ut på at ein skal utarbeida ein nasjonal plan for betre helsebygg. Det siste punktet under forslag nr. 1 gjeld etablering av ein eigen organisasjon for helsebygg, som skal sikra betre vedlikehald og raskare fornying av sjukehusbygg, slik at desse vert meir funksjonelle og moderne. Det er eit lite paradoks her. Senterpartiet respekterer at vi i dag styrer sjukehusa via ein føretaksmodell. Når ein gjer det, har dei partia som i alle fall var for det, meint at då skulle føretaka hushaldera slik at dei tok ansvar og hadde økonomi til vedlikehald og til å kunna investera. Skal ein løfta dette opp i ein ny organisasjon, eit selskap – eg høyrer det vert brukt ulike ord – vil ein frata føretaka ansvar for investering og drift. Då vert det ein heilt ny måte å styra sjukehustenestene på. Så er det òg signalisert frå statsråden si side at det er på gang ei vurdering av eit nasjonalt føretak for sjukehusplanlegging. Det kan vera eit poeng at ein kan nytta kvarandre sin kompetanse og samla han, men poenget med at ansvaret må ligga lokalt, må vi ikkje gå vekk ifrå. Så til forslaget om ein plan for etablering av nokre offentleg–private samarbeidsprosjekt. Eg vil òg visa til resultatet frå England. I ein rapport som Fagforbundet har komme med, som heiter Dyrt og dumt, av Hallvard Bakke, er konklusjonen at det er 12 pst. dyrare å driva. Det vert også i innstillinga vist til Nya Karolinska Solna og erfaringane der. Eg kan forstå at det er ein del ideologiske forskjellar her, men eg kan ikkje forstå at ein kan fremma eit forslag om at ein skal etablera «noen» offentleg–private samarbeidsprosjekt. Dersom ein trur at dette sikrar raskare realisering av nye sjukehus, burde alle vert bygde i OPS-samanheng. Eg høyrer at representanten Bent Høie seier at dette skal ikkje alltid gjelda, men der det er praktisk mogleg og fornuftig. Men kor er det då praktisk mogleg og fornuftig? Eg vil òg visa til det Kristeleg Folkeparti skriv i merknaden, at dette forslaget slår det andre i hel. Om ein skal få ei betre organisering i sjukehusutbygginga, må ein ha kompetansen. Viss ein tar det ut i eit OPS-prosjekt, vil ein hindra kompetanseoverføring når det gjeld utbygging. Til punktet om å justera dagens finansieringsregelverk: Det har, heilt riktig, regjeringa sjølv foreslått. Ein langsiktig, nasjonal plan for finansiering er òg eit forslag, og at ein skal vurdera behovet. Til dei to første punkta om å vurdera behovet for vedlikehald og ein nasjonal plan: Senterpartiet har programvedtak på at vi vil ha ein nasjonal sjukehusplan, men berre å løfta dette med finansiering og vedlikehald ut synest eg ikkje vert særleg truverdig. Kort fortalt synest eg dette vert å slå inn opne dører – og det andre heng eigentleg ikkje saman.