Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-05-10:
Den saken som vi skal behandle i dag, har en lang forhistorie. I november 2000 la regjeringen Stoltenberg fram St.meld. nr. 11 for 2000-2001, Om forholdet mellom embetsverket, departementenes politiske ledelse og andre samfunnsaktører, etter at Stortinget både i 1995 og 1997 hadde bedt regjeringen om å sørge for klarere retningslinjer for forholdet mellom politikk, administrasjon og andre samfunnsaktører. Ved behandlingen i 2000 ble det vurdert slik av flertallet i Stortinget at taushetsplikten og det ansvaret som den enkelte har for å unngå situasjoner hvor det kan bli reist spørsmål om deres integritet, ville være tilstrekkelig for å ivareta tilsvarende hensyn ved overgang til politiske stillinger. For øvrig ble karantenebestemmelser ved overgang til annen stilling utenfor staten for embets- og tjenestemenn innført fra 15. februar i år. Komiteen er enig med Regjeringen i at det nå er trekk ved samfunnsutviklingen som gjør det nødvendig å ta disse problemstillingene opp på nytt. Norge er et lite land, og de samme aktørene går ofte igjen i viktige posisjoner i samfunnet. I likhet med Regjeringen tror heller ikke komiteen at karanteneregler løser alle utfordringene, men vi mener det vil være et viktig bidrag til ryddigere forhold. Jo lengre tid det går fra man går av til man går over i en ny stilling, desto mindre mener vi problemene ved overgang til stilling hos andre samfunnsaktører vil bli, fordi informasjonen etter hvert vil bli mindre relevant. Komiteen støtter derfor Regjeringens forslag om at det blir innført karanteneregler også ved overgang fra en politisk stilling til andre samfunnsaktører, og at det karanteneregelverket som gjelder for embets- og tjenestemenn, i størst mulig grad blir lagt til grunn. Komiteen har også vært opptatt av at det er viktig å se på hvordan det rekrutteres medarbeidere inn i politiske stillinger, og at det er gode rutiner for slik rekruttering. Det skal ikke være et forbud mot at statsråder, statssekretærer og politiske rådgivere får permisjon f.eks. fra nærings- eller arbeidstakerorganisasjoner eller andre virksomheter. Komiteen understreker også behovet for at det i slike tilfeller må foretas en vurdering av eventuelle habilitetsproblem i forhold til stillingen, og at det blir gjort kjent for vedkommende som har permisjon fra en slik organisasjon. Komiteens flertall, alle unntatt Senterpartiet, slutter seg til Regjeringens forslag om at det blir opprettet et uavhengig utvalg som skal komme sammen etter behov og ha som oppgave å avgjøre alle saker som oppstår i forbindelse med overgang fra en politisk stilling i departementene til andre samfunnsaktører. Flertallet mener det er viktig at et slikt utvalg er sammensatt av personer med høy integritet og troverdighet, og at det bør ledes av en person med dommerkompetanse og med god kjennskap til både offentlig og privat sektor. Senterpartiet mener at det ikke er nødvendig å bygge opp en egen sekretariatsfunksjon for å avgjøre slike spørsmål, og at spørsmålet om karantene kan avgjøres av Statsministerens kontor. Det er flertallet uenig i fordi en påtroppende statsminister ved regjeringsskifter vil få et direkte ansvar for karantenebeslutninger knyttet til et nylig avgått regjeringsapparat. Derfor mener flertallet at det uavhengige utvalget og behandlingen i Moderniseringsdepartementet sikrer større avstand. En enstemmig komite støtter Regjeringens forslag om at godtgjørelsen skal regnes ut på samme måte for politikere som for embets- og tjenestemenn i staten. Dette innebærer at det kan ilegges inntil seks måneders karantene eller inntil 12 måneders saksforbud regnet fra fratreden. Saksforbudet kan ilegges i stedet for eller i tillegg til karantene, men ikke for mer enn et år. Det skal også være en informasjonsplikt som innebærer at man uoppfordret plikter å gi nødvendige opplysninger om det nye arbeidsforholdet med mindre det er åpenbart at karantenereglene ikke kommer til anvendelse. Komiteen støtter forslaget fra Regjeringen om at det skal ytes full lønnskompensasjon i karantenetiden i form av en godtgjørelse tilsvarende den lønn vedkommende hadde ved sin fratreden. For den politiske ledelsen skal det gjelde en generell ordning med etterlønn ved avgang fra politisk stilling. Komiteen mener det er viktig å skille mellom etterlønnsordningen og karantenetilfellene, og at det er en god, praktisk løsning at utbetalingen av godtgjørelse for politisk ledelse følger regelverket for etterlønn, fordi det er lettere å administrere. Komiteen mener videre at det er en god ordning at hjemmel for å pålegge karantene kan tas inn i tilsettingsbrevet for politiske rådgivere på samme måte som for embetsverket, mens det for statsråder og statssekretærer bør tas inn i den kongelige resolusjon ved utnevning. Komiteen har merket seg at Regjeringen legger til grunn at de som sitter i politisk stilling i dag, aksepterer karantenevilkårene, såfremt Stortinget gir sitt samtykke, og det ser det ut til at det skal gjøre. SV står alene om et forslag hvor de ber Regjeringen endre reglene slik at karantene for politisk ledelse og embets- og tjenestemenn kan gå utover seks måneder hvis utvalgets vurdering er at karantenetiden bør forlenges. Avslutningsvis vil jeg si at dette har vært en lang prosess som har gått over flere år. Høyre er tilfreds med at det er enstemmighet i komiteen om at det er nødvendig å ha karanteneregler også for den politiske ledelsen i departementene. Vi tror at det vil være et positivt signal og bidra til å styrke allmennhetens tillit til forvaltningen og det politiske systemet.