Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-04-14:
Som representanten Norheim nettopp sa: Det er altså meir enn 15 år sidan utviklingsminister Hilde Frafjord Johnson, på vegner av regjeringa Bondevik, la fram ei omfattande stortingsmelding om korleis Noreg skal fremje menneskerettane. Det var St.meld. nr. 21 for 1999–2000, Menneskeverd i sentrum. Ho la òg fram ein detaljert handlingsplan med rundt 100 tiltak for å styrkje norsk menneskerettspolitikk. Det var derfor på sin plass da regjeringa i fjor la fram ei ny melding som gir oppdatert informasjon om utviklinga på menneskerettsområdet og i norsk politikk. Eg vil derfor bruke denne anledninga til å takke både utanriksminister Børge Brende for ei god stortingsmelding og saksordførar Trine Skei Grande for godt arbeid med innstillinga frå utanriks- og forsvarskomitéen. Innsats for menneskerettane internasjonalt er ei sentral oppgåve i både utanriks- og utviklingspolitikken. Kristeleg Folkeparti meiner det er nødvendig å samordne tiltaka betre på tvers av politikkområde. Berre da kan innsatsen på dei ulike områda verke i same retning og vere gjensidig forsterkande. I meldinga framhevar regjeringa tre område som særleg skal prioriterast i kampen for menneskerettane. Det første gjeld vern om individets fridom og medråderett. Her står kampen om sivile og politiske rettar som ytringsfridom, forsamlings- og foreiningsfridom og trus- og livsynssfridom. Området er brennaktuelt. Me har i det siste opplevd islamistiske terroraksjonar mot dei som bruker ytringsfridomen i Europa, og reine avrettingar av annleis truande. Dei fleste offera finst likevel ikkje i vår verdsdel. Individets fridom og like rettar står heilt sentralt i den dragkampen som no blir utkjempa innanfor den muslimske verda. Slike land er ofte prega av autoritære regime med ansvar for alvorlege brot på menneskerettane. Men det treng ikkje bli betre om ekstreme islamistar overtar makta. Snarare kan det bli verre. Korleis ein da skal fremje menneskerettane i slike land, er ei stor utfordring. Svaret heng nært saman med utviklinga av reelt demokrati og ein rettsstat som sikrar at loven er lik for alle. Den kampen må landas eiga befolkning vinne. Undervegs kan me bidra med støtte til menneskerettsarbeidet, ikkje minst til menneskerettsforkjemparar, forsvare uavhengige medium og styrkje retten til utdanning. Det andre prioriterte innsatsområdet gjeld rettsstaten og rettstryggleiken. Frå Kristeleg Folkepartis side er det viktig at meldinga strekar under retten til liv. Det er jo den fundamentale retten som spring ut av respekten for verdigheita til det enkelte mennesket. For å beskytte rettane til enkeltmennesket er utviklinga av rettsstaten heilt avgjerande. I praksis har mange land store manglar når det gjeld rettferdige og effektive rettssystem. Mange autoritære regime gir ikkje rom for uavhengige domstolar, og dei bruker politiet til å beskytte eigen maktposisjon vel så mykje som menneskerettane til vanlege folk. Ei rekkje av dei fattigaste landa i verda er òg prega av dårleg utbygd offentleg administrasjon generelt. Der kan me gi bistand som styrkjer rettsapparatet og sivilsamfunnets vaktrolle. Eit tredje innsatsområde gjeld likeverd og like moglegheiter. Lat meg i den samanhengen framheve kvinners og barns rettar. Noreg må vere ein pådrivar i kampen mot alle former for diskriminering, inkludert diskriminering av trus- og livssynsminoritetar, urfolk, personar med nedsett funksjonsevne og seksuelle minoritetar.