Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-17:
Etter å ha hørt finansministeren og herr Sanner forklare hva som er beveggrunnene, og hvordan økonomisk ansvarlighet skal defineres, må jeg si det skal bli interessant å se hva dette resulterer i framover. Det man kan forstå av dette, er at så lenge Regjeringen foreslår det, eller Regjeringen inngår en avtale med en part i Stortinget, er det pr. definisjon ansvarlig. Om dette er 2,2 milliarder kr i inneværende års budsjett uten inndekning – som i realiteten skal brukes til neste år – er det, så lenge Regjeringen foreslår det, ansvarlig. Hvis man tar et nytt tiltak, som man riktignok har kjent til en lang periode, som er offentlig debattert og omtalt, som situasjonen i Finnmark er, og legger dette inn i nysalderingen, er det greit. Hvis det gjelder, 6 mill. kr til en konsert i Tromsø, som også er omtalt og debattert, og hvor det sågar er en separat innstilling fra finanskomiteen, er det ikke lenger bra. I en logikkeksamen på et av våre høyere læresteder ville dette stå til stryk. For dette er selvfølgelig bare tværing og tvinning med ord. Realiteten er denne: Vi bruker 81 milliarder kr mer av oljepengene i dette budsjettet. I løpet av den perioden Per-Kristian Foss har vært finansminister, har vi brukt mer enn 100 milliarder kr mer enn det en mekanisk forståelse av handlingsregelen skulle tilsi. Store deler av Stortinget vil være enig i mye av denne pengebruken, fordi den har vært fornuftig. Men å si at tapte skatteinntekter står i et annet forhold til statskassa enn en økt utgift, er en helt ny måte å se et budsjett på. Det betyr at hvis man har tapt skatteinntekt, er det en tapt inntekt for staten. Ja, det er riktig, en økt utgift er en økt utgift for staten. I statsbudsjettsammenheng er dette selvfølgelig helt identiske størrelser. Det er et hull som må dekkes opp. Det ene hullet er det lov til å dekke opp med oljepenger, det andre hullet er det ikke lov til å dekke opp med oljepenger – med mindre Regjeringen er enig i det. Da er det ansvarlig og greit. Det betyr at når jeg sier at det er etablert en ny praksis i dette budsjettet ved en tredje budsjettbehandling, er det riktig. Jeg gikk litt for langt i stad, jeg er ikke glad for det. Men jeg registrerer at Regjeringen har lagt opp til dette, og de finner begrunnelser som ikke holder vann i en vanlig logisk argumentasjon og heller ikke i en politisk argumentasjon. Det er det nødvendig å påpeke. Spesielt er det skuffende av finansministeren, som ennå ikke har svart på et eneste av de spørsmål som opposisjonen har kommet med, knyttet til hva som er forskjellen på dette. Tvert i mot holder han på med, i en halvironisk tone, å prøve å si at opposisjonen tar feil her. Jeg synes det er nødvendig å påpeke dette på tampen av denne debatten, for det vil bli en etablert praksis som gjør at det vil være svært vanskelig for regjeringspartiene i etterkant å si til opposisjonen at det vi gjør, ikke er ansvarlig. Regjeringen har nå de facto etablert en praksis som vi merker oss, og som vi selvfølgelig vil kunne benytte i den grad det vil bli anledning til det. Vi mener at kommunenes tapte skatteinntekter for framtiden bør kompenseres i nysalderingen, og vi vil også i framtiden være varsomme med å bringe nye spørsmål inn i nysalderingen. Det er jeg enig i, det skal man være varsom med. Denne regjeringen har etablert en praksis som jeg tror Regjeringen skal tenke nøye igjennom, særlig den argumentasjonsrekken de legger til grunn der det ene tiltaket er greit, mens et annet tiltak ikke er greit.