Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-19:
Her har det vært mye eventyrfortelling, både med Humlesnurr og med Potter – vi mangler bare Hermine her. Så ser jeg at prinsen med hoffet har forlatt salen – jeg skulle så gjerne ha vist til en kommentar fra dem om inndekning. For er det noe Arbeiderpartiet ikke har i sitt framlegg, så er det inndekning for alle prosjektene. Det har Fremskrittspartiet hatt, vi har hatt inndekning for hver kilometer. Før jeg starter mitt innlegg, ønsker jeg å ta opp det forslaget som Fremskrittspartiet har i en av alle de sakene som er bakt inn under NTP-en. Det er lett å glemme, siden vi behandler så mange saker på en gang. Så til harde fakta. For meg som ordfører for sak nr. 12, utbygging av E39 Kristiansand vest–Lyngdal vest, er det vemodig, men på samme tid fantastisk: Verden slutter – som vi pleide å si – på Søgnesletta i Søgne kommune. Det er ikke lenger tilfellet. Jeg ser på representanten Grøvan, som sitter i salen, at han kjenner uttrykket fra Sørlandet veldig godt. Jeg vil, som jeg sa, til harde fakta og ikke til eventyrfortelling: Hvem husker ikke – på E39, den strekningen som nå skal få fire felt – fire ungdommer som hadde vært i Kristiansand på jobbintervju, som hadde vært innom McDonald’s, og som omkom på vei hjem til Mandal? Hvem husker ikke familien som var på vei fra Rogaland til Kristiansand tidlig en påskemorgen – de skulle rekke ferjen med familien – der det også var dødsfall? Hvem husker ikke bildene i nyhetssendingene av 150 trailere som sto i kø på en E39 som ikke hadde omkjøringsvei, eller – tidligere – en E39 hvor en måtte kjøre med beltevogner via E18 for å levere ut mat i løpet av natten, fordi folk måtte overnatte i bilene? Hvem husker ikke at snø og is som hang fra bygninger, måtte skytes ned med hagle fordi det var farlig å ferdes og det ikke var noen annen mulighet for å løse det? Dette er veien som vi nå skal bygge, og Nye Veier, Fremskrittspartiets baby, som nå har blitt voksen, har ansvaret for den. Smartere planlegging, enklere regulering, tidligere involvering av dem som skal være med på ferden, statlige planer – helhetlige og ikke minst med et driftsansvar i 20 år etter ferdigstillelse. Men en får også med seg usikkerheten rundt Senterpartiet og Arbeiderpartiet, som på veldig mange områder vil reversere reformene våre – si nei til kanskje 30 mrd. kr i besparelse her, nei til 20 pst. besparelse der, nei til en kanskje hurtigere utbygging – og som, som jeg tydelig husker, bygger så stykkevis og delt at det i 2006– 2007 ble bygd nesten 3 kilometer av en strekning som nå ikke lenger er brukende. Det er ikke slik vi vil bruke pengene. Dette er mitt siste innlegg fra denne talerstolen. Når jeg ser tilbake på de tolv årene i Stortinget, både i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen, i justiskomiteen og nå i transportkomiteen, er det en del røde tråder. En av de røde trådene er det som vi har i dag i NTP-en, kommunikasjon. Da tenker jeg på kommunikasjon via fiber, via annen teknologi, via cyberspace osv. – men også på kommunikasjon mellom kolleger, mellom representanter i denne salen. Det er vemodig å stå her. Jeg vil mene at representantene som sitter her, og som skal fortsette, skal sette seg mål, og en skal aldri gi opp – for da kommer en i havn. Jeg begynte min politiske aktivitet med E39, som jeg nå er saksordfører for, med å sikre en firefeltsvei – som Fremskrittspartiet var det eneste partiet som kjempet for – mellom Kristiansand og Stavanger. Nå står vi her, og det blir en realitet. De fleste partiene er helt enig med Fremskrittspartiet, selv om det var voldsom motstand da jeg startet på Stortinget i 2005, mot et slikt prosjekt. Nå er vi her – ringen er sluttet. Jeg vil bare si tusen takk til Stortinget og til alle gode kolleger for tolv fantastiske år – tusen takk.