trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Representanten Andersen er flink til å kritisere regjeringen for alt som han mener at regjeringen gjør en dårlig jobb på. I replikken her vil jeg helt klart påstå at det er Arbeiderpartiet som gjør en dårlig jobb og kanskje svikter dem som trenger støtte og hjelp. Folketrygden dekker ikke i dag i utgangspunktet hjelpemidler til forebyggende formål, men det er gjort unntak for barn og unge under 26 år. I 2014 utvides ordningen til også å gjelde dem over 26 år. Solberg-regjeringen bevilger hele 55 mill. kr til dette tiltaket, Stoltenberg-regjeringen ønsket kun å bevilge 25 mill. kr. Det ville medført at mange ville fått avslag på sine søknader, spesielt på slutten av året. Jeg lurer på om representanten Andersen ikke ser at 25 mill. kr blir for lite i forhold til 55 mill. kr, og om representanten er tilfreds med at flere ikke vil få støtte til hjelpemidler med Arbeiderpartiets og SVs alternative budsjett.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Lundteigen er tydeligvis opptatt av viktigheten av å gi folk mulighet til å kunne delta i arbeidslivet, så jeg har en replikk akkurat på det. I de få ukene Solberg-regjeringen har sittet ved makten, har Senterpartiet flittig kritisert oss for det vi ikke har gjort. Jeg må da minne om at Solberg-regjeringen har sittet i omtrent åtte uker, mens Stoltenberg-regjeringen faktisk satt i hele åtte år. Et viktig mål for å få flere i jobb er at det skal lønne seg å jobbe. I denne sammenheng er det viktig å jobbe for at flere uføre kan få delta i arbeidslivet. Undersøkelser fra Nav viser at flere tusen uføre faktisk ønsker å arbeide. Det vil være til nytte og glede for de uføre og også for samfunnet. Følgelig lurer jeg på hvorfor ikke representanten gjorde mer for å bidra til at flere uføre kunne få muligheten til å arbeide da Lundteigen var i posisjon, og hans parti var i regjering.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Eg har lagt merke til at Arbeidarpartiet denne hausten har vorte veldig oppteken av såkalla trygdeeksport. Det er forståeleg, det er ei takknemleg oppgåve å vere kritisk til velferdsytingar så lenge dei går til utlendingar. Spørsmålet er derimot kor stort det problemet eigentleg er – t.d. utgjer eksporten av kontantstøtta, som Arbeidarpartiet har snakka mykje om, drygt 20 mill. kr i året. Merksemda dei – med respekt å melde – ganske små summane får, samanlikna med langt større utfordringar, er påfallande. Kva med alle milliardane vi brukar på å tidlegpensjonere arbeidsføre menneske gjennom AFP-ordninga, t.d., for ikkje å snakke om dei milliardane vi brukar på å betale for OECD-området sitt høgaste og dyraste sjukefråvær? Spørsmålet mitt er om ikkje Arbeidarpartiet kanskje burde vere litt meir urolege for dei verkeleg store summane i offentlege velferdsbudsjett, og ikkje berre dei relativt små summane som går til utlendingar.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
I sine merknader til innstillinga og i dagens innlegg slår representanten Lundteigen og Senterpartiet an ein svært kritisk tone mot arbeidsinnvandring. Det blir framstilt som eit stort problem at ein så stor del av sysselsetjingsveksten dei siste åra har kome som følgje av arbeidsinnvandring. Det blir dratt nokre tendensiøse linjer til organisert kriminalitet og sosial dumping. Eg vil gjerne utfordre representanten Lundteigen til for ein gongs skuld å seie noko pent om arbeidsinnvandring. Er det f.eks. ikkje grunn til å gle seg over at mange fleire velferdsoppgåver kan bli løyste og verdiar bli skapte som følgje av at våre medeuropearar kjem hit for å jobbe? Er det ikkje bra at innvandringa bidrar til å styrkje norsk konkurransekraft ved å halde lønns- og kostnadsveksten i sjakk? Er det ikkje bra at når arbeidsløysa er høg i andre land, har kompetente arbeidarar moglegheit til å skape verdiar for Noreg i staden for å belaste heimlege sosialbudsjett? Eg vil utfordre representanten Lundteigen til i alle fall å seie seg delvis einig i ein av dei påstandane.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Det er klart at balanserte løysingar er viktig. Det er òg interessant å merke seg at representanten Lundteigen etter åtte år med Senterpartiet i regjering meiner at vi ikkje har ei balansert arbeidsinnvandring. Eg vil likevel påpeike éin ting, og det er at kanskje det mest ubalanserte og radikale ein kan gjere, er nettopp det Senterpartiet foreslår i sine partiprogram, og det er at Noreg skal gå ut av Schengen-avtalen og ut av EØS-avtalen. Det vil mest sannsynleg føre til ein radikal nedgang i moglegheita folk i Europa – i Sverige, i Danmark, i Tyskland og i Storbritannia – har til å kome til Noreg og jobbe som legar, som prestar, som lærarar og som helsesøstrer. Ser ikkje Senterpartiet og representanten Lundteigen at det å gå ut av Noregs viktigaste internasjonale avtale vil få store negative følgjer for norsk velferdsproduksjon og norsk verdiskaping?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Takk for eit godt spørsmål. For det første: Venstre foreslår ikkje å byggje ned velferdsordninga i vårt alternative statsbudsjett, vi foreslår å gjere viktige reformer, slik at det skal lønne seg meir å jobbe og stå meir i arbeid. Men vi styrker også ordningar som treffer dei som treng det, aller mest. For eksempel styrker vi sjukelønnsordninga for gravide. Vi har ei fattigdomssatsing på 1,7 mrd. kr pluss, samanlikna med den raud-grøne regjeringa, fordi det er mange som er fattige i Noreg i dag og treng målretta verkemiddel, ikkje breie, som treffer skeivt. Når det er sagt, skal eg adressere dei konkrete utfordringane han har – og dei er gode. Når det gjeld synet på kontantstøtte, finn ein Venstres syn på det i vårt alternative statsbudsjett. No er det ikkje slik at vi vedtar budsjettet aleine her i Stortinget, og det er andre parti som kanskje har eit litt anna syn på slike ordningar enn det vi har. Når det gjeld skatteklasse 2, er Venstre faktisk einig med dei raud-grøne i at det på sikt er eit mål å utfase denne, at prinsippa bak er gode. Men dersom ein tar alt i ein jafs, vil det garantert føre til langt fleire fattige barn neste år. Derfor bør vi ha ein mjukare overgang med ordningar som er tilpassa dei som treng det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Ja, det er riktig at Venstre står i ein liberal tradisjon. Det er vi stolte av, og det burde fleire gjere. Det sikrar fridom til det enkelte mennesket, og det sikrar at vi tar ansvar for kvarande. Ja, det skal alltid lønne seg å jobbe, og det må vi alltid ha som vårt styrande prinsipp når vi utformar pensjonsordningar, når vi utformar velferdsordningar og når vi utformar skattesystemet vårt. Det finst mange i vårt samfunn som har ekstra utfordringar både på grunn av familiesituasjonen og på grunn av jobben dei har. Då vil eg rå representanten Lundteigen til å gå nøye inn i det alternative budsjettet som Venstre har levert, og som er målretta nettopp for å hjelpe dei som har låge inntekter. Venstre vil f.eks. heve botnfrådraget betydeleg – ein målretta, fornuftig skattelette – auke sosialhjelpssatsane med finansiering og ta det store generelle fattigdomsgrepet på 1,7 mrd. kr. Det treffer mange som det bør treffe, og det sikrar at dei som bør ha initiativ til å jobbe meir, gjer det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Det er riktig som representanten Trettebergstuen seier, at Venstre i sitt partiprogram går inn for å opne opp noko meir for mellombelse stillingar i privat sektor og i kommunal sektor, det vil seie å gjere endringar i arbeidsmiljøloven. Vi ser fram til at regjeringa kjem med forslag til fornuftige endringar der. Dei skal vi vere med på, bl.a. fordi det legg til rette for at folk får moglegheit til å prøve seg i arbeidslivet, slik f.eks. rapportar frå Fafo har vist, og slik den siste rapporten frå SSB har vist. Det er ikkje slik at ein skal liberalisere alt same kva. Nokre plassar meiner vi det er fornuftig å stramme inn. For eksempel når det gjeld tenestemannsloven og forholda i statleg sektor, meiner vi det er for mange mellombelse stillingar. Då har det faktisk vore fritt fram i åtte raud-grøne år, utan at ein har vilja stemme for nokon av Venstre sine forslag, f.eks. å innskrenke fireårsregelen til å bli ein toårsregel. Vi vil ha større likebehandling mellom ulike sektorar. Det betyr at ein bør liberalisere noko i enkelte sektorar og stramme inn i andre.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Eg trur ikkje det er noko Venstre har skjønt, som dei ikkje har skjønt, eller omvendt, men eg trur kanskje det er ein kamp mot stråmenn. Det som Venstre heilskapleg føreslår, er bl.a. å leggje til rette for fleire mellombelse stillingar i privat sektor, men vi føreslår også fleire varig tilrettelagde arbeidsplassar og å gjere endringar i arbeidsmarknadstiltak som styrkjer forholda nettopp for dei med funksjonshemmingar. Det vil representanten Trettebergstuen sjå viss ho les Venstres alternative statsbudsjett. Det er ikkje slik at organisasjonar som jobbar innanfor eit felt, alltid har alle argumenta for det feltet. For eksempel er ikkje LO einig i alt Venstre føreslår, som vi meiner vil sikre fleire arbeidsplassar. Det betyr ikkje at det er dårlege forslag, det betyr ofte at det er veldig gode forslag. Men vi har ein god dialog med alle organisasjonar i arbeidslivet. Eg trur at viss ein går nøye inn og les heilskapen i det vi føreslår, ser ein at det vil bidra til fleire arbeidsplassar, både for dei av oss som har alle funksjonar i orden, og for dei som treng meir tilrettelegging i arbeidslivet.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Eg oppfattar SV som eit parti som er oppteke av ryddige forhold i arbeidslivet, og som meiner at retten til fast jobb er viktig. Det gjer også Venstre, og derfor har vi gjentekne gonger føreslått å stramme inn tilgangen til mellombelse tilsetjingar i staten, som nemnt tidlegare i dag, der dette snarare har vorte hovudregelen enn unntaket. Seinast denne veka kunne vi lese i Dagsavisen om forholda i akademia, der folk blir gåande i årevis utan visse om sjansen for å få fast jobb. Mellombelse tilsetjingar kan vere ein viktig veg inn i arbeidslivet for mange og gjer det også enklare for arbeidsgjevarar å la folk prøve seg. Men i staten meiner Venstre at grensa på fire år for å gå i mellombelse tilsetjingar er for høg. Vi vil stramme ho inn til to år før ein har rett til fast jobb. Spørsmålet mitt er om SV er fornøgd med tingenes tilstand i akademia etter å ha styrt sektoren i åtte år, eller om dei er einige med Venstre no i at det er tid for ei innstramming av tenestemannslova.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Underskrivne har gleda av å vere saksordførar for avtalefesta pensjon i denne budsjettbehandlinga. I samband med det las eg i komitéinnstillinga frå i fjor. Der sto det ein del fornuftig. Bl.a. stod det ein del fornuftig i merknaden frå dåverande stortingsrepresentant Eriksson og resten av framstegspartifraksjonen. Eg kunne bl.a. lese: «Disse medlemmer tar avstand fra en politikk hvor staten skal subsidiere pensjonen til noen utvalgte, slik at disse skal få en «gullkantet» tidligpensjonsordning. Disse medlemmer mener at statens oppgave skal være å sørge for gode, generelle velferdsordninger, og disse både skal og må vedtas av Stortinget, ikke i lønnsoppgjør.» Og vidare: «Disse medlemmer vil også påpeke at AFP er skjevt fordelt i samfunnet. Høyt utdannede kvinner i små og mellomstore bedrifter vil være blant taperne.» Eg synest i grunnen det var ein ganske fornuftig merknad. Derfor var det litt trist ikkje å sjå han i årets budsjett. Spørsmålet mitt er: Kvifor har Framstegspartiet endra syn?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Likestillingspolitikk og arbeidslivspolitikk er på mange måtar to sider av same sak. Ingenting er viktigare for å sikre likestillinga i Noreg enn å sikre lik tilgang til og moglegheiter i arbeidsmarknaden for begge kjønn. Og det handlar sjølvsagt om langt meir enn formalitetar. Når kvinner går gravide, har sjukefråværet ein tendens til å stige, rett og slett fordi det er mykje sjukdom og fråvær knytte til graviditet. Dette er ei byrde for mange arbeidsgjevarar og er ein av mange små faktorar som til saman kan gjere det mindre attraktivt å tilsetje kvinner. Derfor foreslår Venstre i sitt alternative statsbudsjett å frita arbeidsgjevarar for sjukepengeansvar ved fråvær under graviditet. Dette er eit godt og treffsikkert verkemiddel, som kostar moderate 130 mill. kr, det er positivt for næringslivet og styrkjer likestillinga. Vil statsråden jobbe for at dette kinderegget av eit forslag kan få fleire enn Venstres stemme ved neste anledning?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-12-06:
Representanten Henriksen var oppe og snakka om at eg tilsynelatande var nyforelska etter å ha lese perspektivmeldinga. Når eg er forelska, brukar eg å bli varm om hjarta. Når eg les perspektivmeldinga, går det snarare litt kaldt nedover ryggen på meg. Det er jo ikkje slik at det ein kan lese der, er noko nytt heller. Dei åtvaringane som kjem om ein underfinansiert velferdsstat og ein del ordningar som ikkje er berekraftige, les ein også i stadige rapportar frå OECD, frå Det internasjonale pengefondet og frå Statistisk sentralbyrå, men det er bra at ein også har fått det i eit dokument frå den raud-grøne regjeringa. Så snakka Henriksen om «business as usual»-scenarioet. Eit av dei største problema med perspektivmeldinga er ikkje at vi tolkar den for pessimistisk, det er at ein del av anslaga er altfor optimistiske. Den legg til grunn f.eks. ei framtidig avkastning i oljefondet på 4 pst. Det er heilt urealistisk. Ein legg til grunn at vi framleis skal jobbe like mykje som i dag. Det er dessverre kanskje også urealistisk – vi har iallfall jobba mindre og mindre dei siste 40 åra. Ein legg også til grunn at nivået på velferda skal vere det same som i dag. Det er iallfall urealistisk. Det vil stadig komme krav om auka kvalitet. Derfor er det god grunn til å vere obs. Men det er ikkje slik at den einaste løysinga, det einaste ein treng å gjere, er å gjere endringar i velferdsordningar. Det er berre ein del av biletet. Ein er også nøydd til å sørgje for at folk jobbar meir, ikkje mindre. Det gjer vi gjennom pensjonssystemet, gjennom arbeidsmiljøloven og gjennom mange andre forslag som har vore omtalt tidlegare her, både frå meg og frå representantar frå andre parti. Så er det nok riktig også at ein er nøydd til å sjå på skattesystemet etter kvart. Eg tolka representanten Henriksen slik at det er det einaste han vil sjå på, at han vil inndra meir privat velferd, altså auka skattar. Det er i så fall nye tonar frå Arbeidarpartiet, men det er ein interessant diskusjon å ta. Til sist: Når eg først står her, vil eg gje representanten Lundteigen litt ros, i og med at eg var litt kritisk tidlegare i dag, når han snakka om den store forskjellsbehandlinga som er mellom sjølvstendig næringsdrivande og tilsette med tanke på sjukepengar. Men det er nok ikkje slik som Lundteigen seier, at dette er vår best bevarte hemmelegheit. Det er iallfall inga hemmelegheit for dei som har lese det Venstre har foreslått i Stortinget dei siste åra, eller det vi foreslår i år. For i staden for berre å be om ei utgreiing, slik Senterpartiet gjer, kunne dei vurdert å stemme for Venstres alternative statsbudsjett. Hadde dei gjort det, ville vi frå 1. januar sørgt for at sjølvstendig næringsdrivande går frå 65 pst. til 80 pst. når det gjeld sjukepengar. Det er fornuftig, det gjer det enklare å starte bedrift, og det sikrar større grad av likebehandling, slik eg opplever at Lundteigen er oppteken av. Så her trur eg faktisk at vi ikkje har å gjere med ei hemmelegheit, men med ei utfordring vi er einige om. Det håpar eg at regjeringa kan ta tak i, og at Venstre og Senterpartiet kan gje ho god støtte i frå Stortinget.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Vi i Fremskrittspartiet er fortsatt imot pensjonsforliket, og vi mener at pensjonsforliket, som Arbeiderpartiet sto i spissen for, ikke var korrekt. Vår politikk ligger fast der. Men så er det sånn at Fremskrittspartiet ikke har flertall alene. Vi er avhengig av å samarbeide med andre partier. Men jeg er veldig glad for at regjeringen har vært så tydelig på at man skal begynne å gå igjennom flere områder, bl.a. avkortninger mellom gifte og samboende pensjonister, som Arbeiderpartiet har vært en varm forsvarer av. Jeg er glad for at vi får redusert det fra 15 pst. til 10 pst., noe regjeringen nå har forpliktet seg til å gjøre.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Regjeringen og det nye flertallet er nå helt klar på at veldig mye er bra i Norge. Det er takket være skiftende regjeringer og skiftende stortingsflertall gjennom mange år. Men det er fortsatt mange som ikke opplever å kunne få oppfylt sine drømmer. Det er fortsatt mange, som jeg var innom i mitt hovedinnlegg, som står utenfor arbeidslivet, som har lyst til å være en del av arbeidslivet. Da handler det om å iverksette tiltak som gjør at flere kan komme inn i arbeidslivet, gjennom å forenkle, gjennom å avbyråkratisere Nav og gjennom å sørge for at folk får den hjelpen og støtten de skal ha.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Ja, jeg har et stort engasjement for å bekjempe spilleavhengighet. Det er akkurat derfor jeg mener at når det gjelder f.eks. poker, er det bedre å få det inn i regulerte og trygge rammer i Norge, der vi også kan sette beløpsgrenser osv., enn at det er som i dag, når 500 000 nordmenn spiller på utenlandske nettsider.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Midlertidig ansettelse er ikke det vi diskuterer her i dag, og heller ikke i budsjettet. Men på generelt grunnlag kan jeg si at regjeringen er også klar på at det er faste ansettelser som skal være hovedregelen. Akkurat det at vi ønsker et mer fleksibelt arbeidsliv, handler om å gjøre døren videre, slik at flere av dem som i dag ikke har noe arbeid – og dermed ikke har mulighet til å få lån i banken til å realisere boligdrømmen osv. – skal få mulighet til å få seg en jobb, så de også skal få mulighet til å kunne ta opp det lånet de er ute etter. Så handler dette også om å sørge for å sikre arbeidsplassene, og da er jeg glad for at regjeringen nå bedrer rammebetingelsene for bedriftene gjennom å redusere bedriftsbeskatningen, komme med bedre samferdselsløsninger og skape et mer fleksibelt arbeidsliv. Det tror jeg vil trygge flere arbeidsplasser enn hva som er tilfellet i dag, når vi har altfor mange som står utenfor arbeidslivet.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
I innlegget kom det mye kritikk mot regjeringen, men jeg hørte ikke et eneste ord om hva representanten og Sosialistisk Venstreparti ønsker å gjøre for å få flere folk i arbeid. En ting som virkelig overrasker meg i denne debatten og ikke minst i voteringen som vi skal ha senere i dag, er det som skjer når Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre foreslår en styrket satsing på kampen mot fattigdom gjennom å styrke frivillige lag og foreninger. Jeg husker godt daværende partileder i SV, Kristin Halvorsen, som harmdirrende skulle avskaffe fattigdommen med et pennestrøk. Da er det underlig at mye tyder på at representanten fra SV i dag kommer til å stemme imot økte bevilgninger. Jeg lurer rett og slett på hvorfor representanten velger å stemme imot bevilgninger som kan bidra til kampen mot fattigdom.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Man kan godt ha en stor debatt om hvorvidt SV lovte at fattigdommen skulle avskaffes med et pennestrøk eller ikke, men jeg tror de fleste, både i denne salen og i befolkningen ellers, fikk med seg den berømmelige debatten i 2005. Det er underlig at representanten Ingebrigtsen nå mener at SV aldri har lovt det, all den tid daværende partileder, Kristin Halvorsen, måtte gå ut og beklage at hun brøt det valgløftet. Men jeg fikk ikke svar på spørsmålet mitt om hvorfor Sosialistisk Venstreparti her i dag kommer til å stemme imot økt bevilgning til lag og foreninger som ønsker å bekjempe fattigdom.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
I løpet av debatten nå har vi hørt en skjønnmaling fra flere rød-grønne politikere om at alt er fryd og gammen og perfekt innenfor arbeids- og sosialfeltet. Jeg er enig i at veldig mye er bra, men allikevel har man fortsatt betydelige utfordringer. Vi har ca. 650 000 mennesker i arbeidsfør alder som står utenfor arbeidslivet. Det tallet har faktisk økt med 230 000 de siste 20 årene. Vi ser at Navs arbeidskraftsundersøkelse fra 2009–2010 viser at hver tiende uføre ønsker seg tilbake til jobb. Vi vet at vi har 78 000 funksjonshemmede som ønsker seg tilbake til jobb. Da synes jeg det er litt spesielt å høre debatten når den nye regjeringen nå lanserer flere tiltak for å få veldig mange av disse tilbake i jobb, og gjør det lettere for flere av disse gruppene og personene å komme tilbake i arbeid. Da er det spesielt at man blir møtt med kritikk, uten at man kommer med en eneste løsning på hvordan man skal løse denne utfordringen som samfunnet er avhengig av å løse. Som vi tidligere har snakket om, vil tiltaksplasser for funksjonshemmede være en kjærkommen hjelp til de 78 000 funksjonshemmede som ønsker seg tilbake til jobb, men den økningen vi legger opp til, velger rød-grønne politikere i dag å stemme imot. Lønnstilskudd for å få flere i arbeid velger man å gå imot. Debatten handler også om midlertidige ansettelser. Da er det interessant å se hva assisterende generalsekretær i Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon i sin tid sa, da man diskuterte traineeordningen. Han sa følgende: «Traineeordninger gjør at funksjonshemmede slipper inn og får prøvd seg. Slik at de får sjansen til å vise seg frem. Dette er noe vi vet at fungerer som en døråpner til arbeidslivet.» Det er jo akkurat det den nye regjeringen nå er klar på, at vi ønsker å gjøre arbeidslivet mer fleksibelt for alle de gruppene, for de 650 000 som i dag står utenfor arbeidslivet. Jeg ser spent frem til hvilke tiltak dagens opposisjon kommer med for å få løst denne utfordringen.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-06:
Dag Terje Andersen var i sitt innlegg inne på en av de største valgkampsakene til Fremskrittspartiet, nemlig motstanden mot pensjonsforliket, eller for å si det med Fremskrittspartiets egne ord – det store pensjonsranet. Da var det neppe pensjonsordninga for stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer de hadde i tankene. Det såkalte pensjonsranet ble ikke nevnt i innlegget fra Fremskrittspartiets hovedtalsperson, og det er kanskje ikke uten grunn. Er det fortsatt slik at Fremskrittspartiet likestiller pensjonsforliket med et ran av landets pensjonister, og hva vil i så fall Fremskrittspartiet gjøre med det nå som de sitter med makta, til og med på toppen, i Finansdepartementet?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-06:
Med adresse til forrige taler: Mitt første innlegg var i hvert fall ingen skjønnmaling, det kunne kanskje snarere oppfattes som relativt kritisk. Det var med hensikt, for å bedre tjenestetilbudet i Nav handler om å ta folk på alvor og gi folk en sjanse. Men egentlig er jeg en ganske optimistisk person og en erklært tilhenger av Nav-reformen, så jeg har egentlig lyst til å avslutte med en litt mer positiv vri, og det i form av en kommentar til oppslaget med Nav-direktøren i Dagbladet i forrige uke. For det første er det bra at media setter søkelyset på folks opplevelser av sine møter med Nav-kontorene. For det andre: Det som kanskje er enda bedre, er at Nav-direktøren reagerer på oppslagene på en måte som er et eksempel til etterfølgelse. I stedet for å gå i forsvarsposisjon velger han å bruke folks egne historier som utgangspunkt for læring og forbedring. Det er flott, og det er avbyråkratisering. God tjenesteyting er bra for dem som har behov for Navs bistand i vanskelige livssituasjoner, men god tjenesteyting gjør også arbeidsdagen meningsfylt for dem som jobber i førstelinja, og møter brukerne hver dag. Nav-direktøren sier at han satser på bedre trening i det å være veileder, styrket opplæring for nyansatte, fokus på etikk og gode holdninger, bedre rutiner for klagehåndtering og en tydeliggjøring av at kvalitet i tjenestene er et lederansvar. Dagbladets oppslag inneholder dessuten ikke bare negative brukererfaringer, men også de gode historiene om folk som opplever seg godt ivaretatt. Det er fint for de ansatte at også de positive historiene kommer fram. Det oppleves helt sikkert som en spore til videre innsats. Vi som vedtok Nav-reformen i sin tid, har også et ansvar for at reformen virker etter hensikten. Fortsatt er det behov for forbedringer på det systematiske og strukturelle området i Nav, fortsatt er det for mange som går lenge uten å få oppfølging og vente på tiltak – som jeg var inne på i mitt første innlegg, at saksbehandlinga fortsatt også tar for lang tid. Nettopp det med effektiv saksbehandling er også en måte å vise respekt på og ta folk på alvor. Å vente lenge på svar kan være ødeleggende for folks muligheter til å vende tilbake til jobb eller skaffe seg ny kompetanse, som jeg la vekt på tidligere. Men for å oppnå gode resultater trenger vi altså ledere som er trygge og utviklingsorienterte. Jeg synes at Nav-direktøren i så måte ser ut til å være på rett spor, og derfor hadde jeg lyst til å benytte meg av det siste innlegget mitt til å ønske ham lykke til. Vi kommer sikkert mange ganger i løpet av denne perioden til å diskutere utviklinga i Nav videre, og jeg håper at vi fortsatt kan se en positiv utvikling.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-06:
Også jeg har lyst til å knytte en kommentar til det siste innlegget til Arve Kambe. Han la vekt på at det er gode felles merknader vedrørende sosial dumping. Hvis han fulgte med på det som Dag Terje Andersen nettopp lista opp over gode tiltak, ser en altså at det er mulig å utvide den felles lista vår til å omfatte flere tiltak som Høyre og Fremskrittspartiet tidligere har stemt imot. Nei, det var ikke sånn at sosial dumping kom med ny regjering. Det var derfor vi startet handlingsplanene mot sosial dumping. Det var faktisk stortingsrepresentant Per Rune Henriksen som tok initiativet til den første handlingsplanen. Så kom nummer to, og så kom nummer tre. Hvis de borgerlige har lyst til å være med på et utvidet samarbeid, ligger det altså et godt forslag i denne saken, forslag nr. 1, om maks tre ledd i en kontraktskjede. En kan starte der – det er bare få minutter til – med å stemme for det forslaget.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-06:
Jeg har lyst til å takke representanten Ropstad for et veldig godt innlegg. Vi har det bra i Norge, men vi er ikke uten utfordringer. Blant annet ser vi en ledighet blant unge som er nær tre ganger høyere enn den samlede ledigheten. Jeg kunne godt tenke meg å høre representanten Ropstads refleksjoner om hvordan vi kan løse denne utfordringen.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-06:
Jeg opplever at dette har vært en veldig god og interessant debatt. Det begynte med at representanten Dag Terje Andersen sa at som en del av å være en konstruktiv opposisjon skulle man ikke bare måle regjeringens resultater i pengebruk, men faktisk også resultater. Det må jeg si at jeg synes er hyggelig, men jeg opplever det som nye takter fra Arbeiderpartiet. Det finnes vel få partier i dette landet som er så opptatt av å måle resultater bare i bevilgninger over statsbudsjettet som det Arbeiderpartiet er – det hørte vi også i valgkampen. Men jeg synes det er veldig hyggelig med dette taktskiftet fra Arbeiderpartiet, og jeg tror det er et kjærkomment og godt bidrag for å skape et bedre ordskifte i den politiske debatten i Norge. Så sier representanten Trettebergstuen at det jeg sa om fagbevegelsen, er et taktskifte fra Høyre. Men det er det jo ikke. Det er bare det at det jeg sa om fagbevegelsen, ikke passer inn i det bildet som Arbeiderpartiet ønsker å skape av Høyre. Jeg har hatt møter med fagbevegelsen siden jeg kom inn på Stortinget – jeg synes det er en viktig del av det å sitte i arbeids- og sosialkomiteen og møte representanter fra ulike fagforeninger. De møtene har vært akkurat som jeg forventet at de møtene skulle være – hyggelige, konstruktive og lærerike, og det er en tone jeg mener det er riktig å ha med fagbevegelsen. Det er Høyres syn, og det er ikke noe nytt. Til sosial dumping: Selvfølgelig er kampen mot sosial dumping viktig for regjeringen. Det skulle i et moderne, sivilisert land som Norge også bare mangle. Jeg tror at en av de viktigste tingene man kan gjøre, er å fortsette å styrke Arbeidstilsynet. Så ønsker vi å evaluere de tiltakene som er satt i gang mot sosial dumping, og jeg kan ikke med min beste evne begripe hvordan det kan være negativt at man ser på hvordan tiltak som er igangsatt, faktisk fungerer. Det mener jeg bare vil være fornuftig.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2013-12-06:
Representanten Lundteigen viser i sine merknader til det store omfanget av nettoinnvandring som har skjedd de siste årene, med en bekymring for både lønnsdannelse og utestengelse av arbeidskraft som allerede finnes i Norge. Holden-utvalget, som er nedsatt av den rød-grønne regjeringen, presenterte denne uken en rapport hvor de viser til at arbeidsinnvandringen har gitt Norge tilgang på arbeidskraft i næringer der det er stor knapphet på relevant arbeidskraft, som bl.a. i bygg og anlegg og i helse og omsorg. Dette har dempet flaskehalsproblemer i enkeltnæringer i perioder med høy aktivitet i økonomien, og dermed også dempet presset på lønningene, både i disse næringene og i økonomien samlet. Hvilke faktorer mener representanten Lundteigen at Holden-utvalget har oversett? Hvilken virkelighetsforståelse og analyse ligger til grunn for Lundteigens konklusjon om at utenlandsk arbeidskraft medfører utestenging av norsk arbeidskraft?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2013-12-06:
Representanten Rotevatn har openbert lese perspektivmeldinga som ein viss mann leser Bibelen. Han legg denne meldinga til grunn for dei fleste forslaga frå Venstre om å byggje ned viktige velferdsordningar i samfunnet. Eg skal ikkje ta avstand frå tala han presenterer. Problemet er kva han bruker dei til å konkludere med – at velferdsstaten ikkje er berekraftig, og at vi må svekke han. I sitt innlegg tok representanten Rotevatn på seg ei bekymra mine og var veldig opptatt av arbeidslinja. Vi meiner jo alle at det skal lønne seg å arbeide. For meg er det då eit paradoks at Venstre omfamnar den blå-blå regjeringa, ei regjering som no går inn for dyrare barnehagar, ikkje to barnehageopptak, styrking av kontantstøtta og som delvis opprettheld skatteklasse 2. Mitt spørsmål til Rotevatn er då: Er desse politiske grepa i tråd med Venstres mål om at det skal lønne seg å jobbe? Og meiner Rotevatn at desse endringane styrker arbeidslinja?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2013-12-06:
Arbeid og familie er kvar for seg dei viktigaste faktorane i dei fleste folks liv. Moglegheitene til å kombinere yrkeslivet og familielivet er avgjerande for sysselsetjinga, for likestillinga, for produktiviteten og, ikkje minst, for trivselen. Når regjeringa no kuttar i løyvingane til barnehagane, stoppar initiativet til to barnehageopptak, aukar foreldrebetalinga og reduserer pappakvoten, samtidig som ho aukar og utvidar kontantstøtta, er det mange som fryktar at dette vil ramme sysselsetjinga – kanskje særleg hos kvinner. Trur statsråden at denne politikken vil gjere det meir lønsamt å jobbe og mindre lønsamt å vere heime?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2013-12-06:
Svaret frå statsråden er fullstendig i tåkeheimen. Regjeringa innrømmer jo sjølv i tilleggsproposisjonen at endringane ho gjer på dette området, vil redusere etterspørselen etter barnehageplass, som då må bety færre i arbeid, fordi nokon må vere heime og passe desse barna. Eg meiner det er umoderne familiepolitikk. Eg meiner det er eit stort paradoks. Regjeringa er jo samstemd om at arbeidslinja er viktig, og om at fleire må bidra i arbeidslivet. Paradokset og det store spørsmålet er: Når statsråd Eriksson er så oppteken av å få folk i jobb, kvifor er då statsråd Horne så oppteken av å halde folk heime?
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2013-12-06:
Alle partier har et grunnleggende ønske om å gjøre verden litt bedre for alle. Det er ofte virkemidlene som er forskjellige. Regjeringen har et ønske om å gjøre noe med barnefattigdom. Men vi vet samtidig at skal barn få det bedre, må de voksnes livssituasjon bedres. Et viktig virkemiddel er å skape flere arbeidsplasser. For regjeringen handler det om å stimulere skatte- og avgiftspolitikken. Gjennom gode rammevilkår skapes vekst og mulighet til å fordele mer velferd. Verdiene må skapes før de kan fordeles. Alternativet er mindre å fordele. Barnekonvensjonens artikkel 3 viser til barnets beste som et sentralt begrep i arbeidet med barn og barns livsvilkår. Hva er etter ditt partis oppfatning barnets beste i arbeidet med å bekjempe barnefattigdom?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Takk for et viktig spørsmål. Med respekt å melde har jeg ikke rukket å lese hele Holden-utvalgets innstilling, men jeg har lest sammendraget, og jeg er enig i at det som står i den innstillingen, legger grunnlaget for et godt samarbeid. Jeg vil også understreke at regjeringen er svært opptatt av å sørge for et godt, reelt trepartssamarbeid, og at man skal finne de gode løsningene sammen med partene når det gjelder arbeidslivspolitikken videre fremover.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Nei, jeg er ikke uenig med partileder Siv Jensen, og jeg husker den landsmøtetalen veldig godt. Man må se den landsmøtetalen i et samlet perspektiv og få med seg helheten i den, for det som var grunnlaget til partileder Siv Jensen, og som jeg er helt enig i, er at ethvert velferdssamfunn, ethvert arbeidsliv, aldri er statisk. Det er dynamisk og hele tiden i utvikling. Da må man ikke møte utfordringsbildet, fremtiden, ved å gå med rumpa først – for å si det sånn – og bruke de mekanismene som har vært tidligere, og kun være fastlåst til dem. Man må til enhver tid også være villig til å se på – innenfor grunntenkningen i den norske og den nordiske modellen – hvordan vi kan utvikle den mer offensivt, mer rett, for å sørge for at man klarer å møte fremtidens utfordringer ved utviklingen, både på velferdssiden og i arbeidsmarkedet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Tusen takk for et meget viktig spørsmål, et spørsmål som jeg har vært opptatt av i alle mine år som representant på Stortinget, og som jeg er like opptatt av nå som statsråd. Jeg har sett mange eksempler på dette, og jeg har besøkt mange av de mest alvorlig syke barna. Jeg har sett hvilke utfordringer, hvilke problemer, de møter i sin hverdag. Her snakker vi ikke bare om – som representanten Ropstad sier – foreldre som ønsker å være hjemme sammen med sine barn, men om tilfeller der det er helt at nødvendig at foreldre er hjemme og sammen med sine barn for å unngå at de havner på institusjon. Derfor er regjeringen og regjeringsplattformen klar og tydelig på at vi ønsker å reformere pleiepengeordningen. Vi vil gå i gang med det arbeidet i løpet av 2014. Når vi er ferdig med den gjennomgangen, er for tidlig å si nå, men også Kristelig Folkeparti vil bli involvert i den prosessen.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Takk for et stort, innholdsrikt og viktig spørsmål. Det vil helt sikkert være sånn at undertegnede og representanten Lundteigen kanskje ikke er enige om resepten, men vi kan gjerne ha en god debatt om det. Jeg mener for det første – og regjeringen mener – at fordi familiestrukturene har endret seg, ser man et behov for endringer, mer fleksible tilpasninger når det gjelder arbeidstidsbestemmelser, og at man får flyttet mer makt og myndighet ned til lokalt nivå. Jeg er veldig opptatt av at arbeidstakeren selv, nærmest mulig sin arbeidsplass, er med på å påvirke sin arbeidshverdag, sin arbeidstid, og får større innflytelse og mulighet til det. Den enkelte arbeidstaker er den beste til å se hvilken fleksibilitet han eller hun trenger for å få sitt privatliv, sitt arbeidsliv og sitt familieliv til å gå i hop på en god måte. Derfor ønsker vi å se på det. Derfor vil vi raskt sette ned et arbeidslivsutvalg som kan se på alt dette, og partene i arbeidslivet vil være en del av et sånt arbeid.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
For det første vil jeg minne representanten Rotevatn på at AFP er en avtalefestet pensjon, inngått mellom partene i arbeidslivet. Det står også klart og tydelig i Fremskrittspartiets program at man forholder seg til inngåtte avtaler, og det baserer Fremskrittspartiet sin politikk på. Regjeringens politikk og regjeringsplattformen er også klar og tydelig på at man forholder seg til inngåtte avtaler, og at man skal opprettholde AFP. Skal man gjøre endringer i AFP, er det noe som må skje i et partssamarbeid. Det er ikke noe man kan vedta i en stortingsbehandling av et budsjett. Jeg tror vi skal ha respekt for den AFP-ordningen som partene har vært med på å fremforhandle. Vi har fått en god AFP-ordning. Det som vil være viktig nå, er å sørge for at vi får en likedan ordning i offentlig sektor som vi har i privat sektor, for å få mest mulig fleksibilitet og mobilitet i norsk arbeidsliv.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Takk for spørsmålet. Regjeringen tar dommen til etterretning. Det innebærer at vi ikke anker dommen. Det innebærer at man utbetaler den oppreisning som dommen har gitt nordsjødykkerne på 8 000 euro. Både regjeringen og jeg sa i går at det er viktig at man nå får satt seg godt inn i dommen, og så skal vi i regjeringen vurdere hvordan vi skal behandle de ulike spørsmålene og den videre prosessen i saken.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
La meg først begynne med spørsmålet fra representanten Andersen. Det er helt riktig at hvis man tar utgangspunkt i OECDs medianinntekt, er andelen fattige barn gått ned. Dermed er det spørsmålet kvittert ut og bør være tydelig. Så har jeg lyst til å kommentere noe av det som har blitt sagt i debatten. La meg begynne med debatten knyttet til sosial dumping. Det står klart og tydelig i regjeringens plattform at man vil fortsette kampen mot sosial dumping. Jeg vil si det på følgende måte: Dette handler ikke om hvor mange ulike planer og tiltak man foreslår, og om det å være mest mulig kreativ og finne på mest mulig, men det handler om å treffe de beste tiltakene for å nå de beste resultatene for å opprettholde et anstendig arbeidsliv i Norge, som vi alle sammen ønsker. Jeg har vært så heldig at jeg den første tiden som statsråd, fikk med meg LO-lederen ut på tur, og vi hadde en god og hyggelig passiar nedover langs Akerselva. Det vi diskuterte, var – og det mente jeg også – det som står i regjeringsplattformen: Det vil alltid være naturlig å gå igjennom de tiltakene som er fremmet, for å se på hvilken effekt de ulike tiltakene har hatt, og hvordan man kan gjøre ting enda bedre. Det vi var veldig enige om begge to, var viktigheten av å se på i hvilke bransjer utfordringene er størst. Jeg vil si at jeg er bekymret når jeg ser de signalene som kommer fra Økokrim, om at en større andel av vinningskriminaliteten nå flyttes over til arbeidskriminalitet. Det er noe vi skal ta på alvor, ikke minst når vi ser på utfordringene innenfor utelivsbransje og transportsektor. Derfor ønsker regjeringen, som jeg har sagt tidligere, å få på plass gode bransjeprogram på de områdene. Jeg oppfatter at også arbeidstakersiden er svært enig i at man begynner innenfor de sektorene. Så har jeg lyst til avslutningsvis å si når det gjelder det som representanten Andersen sa her – at regjeringen går inn for å fjerne overgangsstønaden og fjerne barnetillegget: Det står ikke noe sted begrepet «fjerne» – det står ikke noe sted i regjeringsplattformen at vi skal fjerne, men vi skal gjennomgå ordningene. Så vil vi melde tilbake til Stortinget på egnet måte når en sånn gjennomgang er gjort, og så skal Stortinget bli med og fatte beslutninger.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Jeg takker for spørsmålet. Likestilling i dagens samfunn er ikke avhengig av fire uker pappakvote. Det som er viktig for denne regjeringen, er å sikre familiene valgfrihet og fleksibilitet i en travel småbarnsfase. Det som også er viktig for denne regjeringen, er at familiene skal kunne ha valgfrihet ved at kontantstøtten er innført. Det har aldri blitt tatt ut så mye kontantstøtte som under Stoltenberg II-regjeringen. Det er nå en økning på 1 000 kr i forhold til det som var under Stoltenberg II-regjeringen. Det vil gi flere mulighet til i en kort periode å velge en mer fleksibel ordning for sin familie. Men kontantstøtten vil aldri erstatte en arbeidsinntekt. Derfor er det viktig at vi også fokuserer på at kvinner kommer seg ut i arbeid og blir selvforsørgende, ved å ha en arbeidsinntekt.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Det er godt det er blå himmel ute!(Munterhet i salen) Det viser også at vi har fått en blå regjering, som fokuserer på fleksibilitet – som jeg har sagt – og valgfrihet for småbarnsfamiliene i en liten periode av den tida vi her snakker om. (Munterhet i salen) Det er viktig for regjeringen å beholde arbeidslinjen og å få folk ut i arbeid. Det går an å gjøre to ting på en gang. Vi fører en moderne familiepolitikk. Vi har økt den valgfrie delen av foreldrepermisjonen. Vi har også økt kontantstøtten, som gjør at en familie i en kort periode kan ta litt andre valg. Det må kunne gå an for denne regjeringen – i likhet med foregående regjering – å ha to tanker i hodet samtidig. Også under Stoltenberg II-regjeringen ble det brukt mindre på barnehageutbygging da en så at flere tok ut kontantstøtte – som Stoltenberg II-regjeringen var med på å øke.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg tror at arbeids- og sosialkomiteen og familie- og kulturkomiteen – og begge de to departementene – har mange felles saksområder, som henger sammen og går inn i hverandre. Det er viktig at vi alle har den forståelsen. På akkurat dette feltet er det kanskje en liten del, men universell utforming er viktig for regjeringen. Det er å gi alle – med de forutsetningene de har – muligheter. Å tilrettelegge for dette er det viktig at vi alle har et eierskap til og jobber med. Denne regjeringen vil følge opp FN-konvensjonen. Jeg kan dessverre ikke svare helt eksakt på hva vi vil følge opp med, men oppfølgingen av ratifikasjonen blir et viktig arbeid, som jeg skal ta med meg videre.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Jeg kan love representanten fra Venstre at jeg i hvert fall skal ta det med meg og vurdere det. Jeg regner med at vi kommer tilbake til Stortinget med dette. Venstre er jo nå i en god situasjon – de vil ha påvirkning på både saker og budsjetter framover – så vi kan se fram til et godt samarbeid her. Likestillingspolitikk er viktig for denne regjeringen. Likestillingspolitikk hører ikke bare inn under mitt felt – det hører inn under alle feltene vi har i samfunnet. Likestilling er forskjellig – sett ut fra hver enkelt person i samfunnet. Det som blir viktig for denne regjeringen å fokusere på, er det at vi har veldig mange lover. Vi har likestillingsloven, arbeidsmiljøloven og antidiskrimineringsloven, men det er ikke et godt nok håndhevingsapparat rundt dette. Det jeg nå har satt i gang med, og som også står klart i regjeringsplattformen, er å jobbe med en universell likestillings- og antidiskrimineringslov. Jeg tror vi må være så tøffe at vi også må se lenger – at vi klarer å få til at de lovene vi har, blir håndhevet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-12-06:
Jeg har ikke lest rapporten, men jeg tror nok det er forskjellige oppfatninger av dette – om det vil bli dyrere eller ikke dyrere boliger med de nye reglene. Det som er viktig for meg som statsråd, er å sikre at vi har boliger, at det er universell utforming både for dem som trenger bolig, og for dem som trenger å ferdes ute i samfunnet, og at vi har gode verktøy for dette. Jeg har også vært kommunepolitiker og har hørt at en snakker veldig fint om universell utforming, men når det skal iverksettes, er en ofte ikke flink nok til å gjøre det. Det er mange som glemmer hva dette vil si. Derfor blir det å fokusere på universell utforming viktig for meg som statsråd. Så får vi komme tilbake til reglene i forbindelse med plan- og bygningsloven.
Benjamin Grønvold (Høyre), 2013-12-06:
Det blir stadig flere barn i Norge som vokser opp i familier med en inntekt under fattigdomsgrensen. I mitt hjemfylke dreier det seg om 3 300 barn. For disse barna handler fattigdom først og fremst om at de ikke kan delta på aktiviteter på samme linje som dem de går i klasse med. Det handler om ikke å kunne spille fotball fordi utstyret blir for dyrt. Det handler om ikke å kunne spille trompet i skolekorpset fordi økonomien ikke strekker til. Politikk er til for å hjelpe dem som faller utenfor, og altfor mange barn forteller om en oppvekst hvor de føler at de står utenfor og hvor de mistrives i hverdagen. Derfor er jeg glad for at vi har fått en regjering og et stortingsflertall som tar utfordringen på alvor. Jeg er glad for at vi har fått en regjering som ikke tror at fattigdom forsvinner med enkle løsninger, men ser at det er vanskelige problemstillinger som løses på sikt. Det er mulig å gjøre noe også på kort sikt, gjennom en bedre sosial profil på SFO- og barnehagebetalinger og styrke de frivillige tilbudene som er så viktige, bl.a. Blå Kors’ Barnas Stasjon. Men noe av løsningen på lang sikt er å skape en god skole som gir barn mulighet til å forme sin egen fremtid. I Vest-Agder har vi satt et ambisiøst mål om at 77 pst. av elevene skal fullføre og bestå innen 2015. Regjeringen vil gå enda lenger og vil gradvis øke målet til 90 pst. Dette er ambisiøst, men jeg tror vi kan klare det fordi vi har en regjering som vil yrkesrette yrkesfag og – ikke minst – ha en storsatsing på lærerne. Det er liten tvil om at læreren er det viktigste tiltaket for å løfte norsk skole og bidra til sosial mobilitet. Gode, engasjerte og motiverte lærere løfter elevene og kan motivere dem til å fullføre. Derfor er det bra at regjeringen varsler en stor satsing på lærere, og derfor er det bra at de varsler en opptrapping av etter- og videreutdanning. På den måten styrker vi det vi vet fungerer, nemlig at et løft av læreren er et løft av skolen. Også i Norge finnes det mennesker som står utenfor viktige sosiale arenaer på grunn av dårlig økonomi eller dårlige levevilkår. Spesielt alvorlig er det for de tusener av barn som starter livet på utsiden. Det er en vanskelig utfordring, men det er noe vi kan gjøre noe med. Det heter at hvis man gir en mann en fisk, har han mat for en dag, men hvis du lærer ham å fiske, har han mat for livet. Dersom vi skal løse utfordringene knyttet til fattigdom på lang sikt, må vi hjelpe mennesker å hjelpe seg selv. Det starter med en stor satsing på skolen, med mål om å få elever til å fullføre.