trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Eg har lese Dagbladet, men eg må presisera at eg ikkje har lese rapporten. Det er klart at Noreg er blant dei landa i verda som brukar mest elektrisitet. Men så er spørsmålet: Er det bra eller er det dårleg? På mange måtar vil eg påstå at det er bra. Det som betyr noko, er det totale energiforbruket pr. innbyggjar eller i ein normal familie. Noreg ligg på nivå med eller litt under det som våre naboland brukar i total energimengde, men dei brukar andre energiberarar enn elektrisitet. Dei brukar meir olje enn det me brukar, og dei har større tilgang til vassboren varme, ikkje minst fordi dei bur meir sentralisert enn det me gjer i Noreg. I Noreg brukar ein normal husstand i gjennomsnitt 65 pst. elektrisitet. Det er eit svært høgt tall, men eg må minna om at denne elektrisiteten kjem frå fornybare energikjelder, i motsetning til våre naboland, som hentar store delar av sin energi frå fossile energikjelder, som etter mitt syn er mykje verre. Det er mogleg at Dagbladet har ei korrekt attgjeving av rapporten, men eg vil i så tilfelle ta avstand frå at dette berre er eit problem. Men så er det sjølvsagt eit problem at me har ein viss vekst i energibruken vår, og det må me prøva å gjera noko med. Me skal seinare i dag diskutera Regjeringa sin politikk for å endra dette. Det er klart at me i Noreg har gjort oss altfor avhengige av nedbøren, at det derfor òg er ein grunn til å prøva å vri forbruket slik at me i mindre grad er avhengige av elektrisitet til oppvarming, og at me har tilgang på andre energiberarar. Det er viktig at når me gjer desse vala, må me ikke berre tenkja på vriding av energien, men òg kor energien kjem frå, og at det i størst mogleg grad er fornybare energikjelder i vårt totale energiforbruk. Der ligg me på verdstoppen allereie i dag.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
No kan ikkje eg stadfesta at EEA har sagt at me er den verste i klassa. Men dersom det er slik at dei reint statistisk har framvist at me brukar meir elektrisitet enn andre, så er det rett. Så blir det eit vurderingsspørsmål om det er bra eller dårleg. Etter mitt syn er det positivt fordi den elektrisiteten kjem frå reinare energikjelder enn det som alternativt blir brukt i andre land. Så er det sjølvsagt slik at me vil undersøkja det som kjem fram i rapporten. Denne rapporten er berre ein av mange rapportar. Det internasjonale energibyrå IEA har statistikkar som viser at me ligg på nivå med eller i underkant av det våre naboar brukar når det gjeld totalt energiforbruk. Men det er altså samansetninga av energiforbruket som er annleis. Sidan me i Noreg brukar svært mykje elektrisitet, bør det sjølvsagt òg vera mogleg å spara og bruka den meir effektivt enn det som er tilfellet i dag. Eg meiner at me har eit stort potensial. Det skal me prøva å utnytta, men alt dette skal bli debattert seinare her i salen i dag.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
I sitt innlegg tidlegare i dag sa Frafjord Johnson at det var lite spenst i Regjeringa si energimelding. Dette er inga energimelding. Den saka me diskuterer i dag, som går på energibalansen, burde ha vore ein del av den energimeldinga som vart lagd fram i fjor, fordi det ville ha gjeve Stortinget eit betre grunnlag for å diskutera korleis ein skulle ta seg av energisituasjonen i Noreg fram til år 2020. Eg har ingenting imot å bli kalla mørkemann. Men det er altså slik at det som eg har vidareformidla no, er informasjon, og eg føler alvorleg at eg ikkje ville gjort jobben min som statsråd dersom eg ikkje informerte Stortinget om situasjonen. Den informasjonen som eg har hatt, har eg berre vidareformidla, og det er NVE og Statnett – dei som har oversikt over situasjonen i Noreg – som har formidla denne situasjonsbeskrivinga til meg. Derfor føler eg det var mi klare plikt å informera Stortinget. Så kan sjølvsagt stortingsrepresentantane ta stilling til dette og bry seg om det eller la vera, og eg konstaterer at Kristeleg Folkeparti er blant dei som lar vera og ikkje bryr seg om at alle faginstitusjonar i Noreg seier at ein har ikkje ei kraftkrise, men ein pressa situasjon, og at det faktisk vil vera vanskelegare for oss å dekkja vårt eige forbruk. Og situasjonen er den at dersom det i år blir like tørt som det var i 1996, har me pr. i dag ikkje overføringskapasitet nok inn i dette landet til å dekkja vårt eige forbruk. Det er ein særs alvorleg situasjon. Eg har iallfall gjort min del av jobben, eg har informert Stortinget om at sånn er det, og så har eg lagt fram ei rekkje tiltak som skal betra den situasjonen. Det er ingen motsetnad mellom å prøva å ha så stor produksjon som mogleg i sitt eige land og å seia at Noreg er ein del av ein internasjonal marknad. Men i og med at Kristeleg Folkeparti og andre er så veldig opptatt av å presisera at me er ein del av ein nordisk og nordeuropeisk marknad, stadfestar dei samtidig at deira svar på desse utfordringane berre er stadig større import. Og me veit alle at den importen kjem frå mykje verre energikjelder enn den krafta me kan produsera sjølve her i landet.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Når det gjeld det første spørsmålet, går det ikkje an å konkretisera det, for alle dei søknadene som er om utbygging, må behandlast individuelt. Det me kan seia, er at det no vil bli stilt større krav enn tidlegare, og der det er snakk om inngrep i urørt natur, er sjansane usedvanleg små for at ein skal få gjennomslag på søknadene sine. Me skal ha ein total gjennomgang av Samla Plan, og me skal òg, som eg sa i innlegget mitt, jobba med å supplera allereie vedtatte verneplanar. Når det gjeld dette med nasjonal gasstrategi, er det slik at Stortinget har behandla det. Komiteen kom med si innstilling på eit tidspunkt då den meldinga som no blir behandla, allereie var gått i trykken. Det er grunnen til at det står litt ulike ting der, men det er sjølvsagt det Stortinget har lagt til grunn, Regjeringa jobbar etter. Når det gjeld Hattebergvassdraget, har eg tidlegare sagt at me skal behandla den saka i løpet av våren. No er eg litt usikker på kor lenge våren varer i stortingsterminologien, men i den grad den varer fram til Stortinget tar ferie – og kanskje heilt til statsråden tar ferie – skal iallfall den saka bli ferdigbehandla. Når det gjeld tørrårsmagasina, veit me at i 1996 spelte dei ei stor rolle, og ein nytta moglegheita til å tappa nokså kraftig av dei magasina som ein hadde. Og det har spelt ei stor rolle for den evna me hadde til å produsera kraft, slik at kraftproduksjonen i det året var atskilleg større enn det nedbøren skulle tilseia. Så det er sjølvsagt viktig at me har magasin som har så stor kapasitet at me kan samla nedbør over fleire år. Men det er sjølvsagt òg slik at når me no er i ein underskotsposisjon, blir det vanskelegare og vanskelegare å fylla desse magasina opp slik at det blir ein reell reserve, på den måten dei var då dei blei bygde i si tid.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Eg er svært glad for at representanten her gjev meg moglegheit til å seia det som alle veit, nemleg at denne industrien er svært viktig for Arbeidarpartiet, og at det er eit mål for oss å ta vare på denne industrien og la den få moglegheit til å vidareutvikla seg i Noreg. Ein skal ha nokolunde tilsvarande rammevilkår i Noreg som ein har elles i Europa, eller der konkurrentane til denne industrien måtte vera. Historia viser at me har gjort det som har vore nødvendig for at denne industrien skulle kunna utvikla seg vidare i Noreg, og det vil òg framtidig historie visa. Om ein ser veldig isolert på det, brukar denne bransjen mykje energi, som enkelte kan oppfatta som negativt. Men me må presisera at alternativet er jo ikkje at denne produksjonen forsvinn. Alternativet er at denne produksjonen hamnar ein annan plass, under heilt andre miljøkrav, der det same produktet vil bli laga med mykje meir forureinande energikjelder, og ikkje minst under heilt andre forhold når det gjeld utslepp av miljøgifter. Derfor vil eg hevda at eit av dei mest offensive miljøpolitikktiltaka ein kan ha, er å sørgja for at norsk kraftkrevjande industri får levevilkår i Noreg slik at den kan utvikla seg her, framfor at ein flyttar produksjonen til andre land der ein på ingen måte set tilsvarande miljøkrav til omgjevnadene rundt produksjonen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Eg er ikkje kjend med den saka, og i og med at eg heller ikkje har fått førespurnad frå den gjeldande fylkeskommunen, har eg ikkje tenkt på eige initiativ å gjera noko spesielt.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Eg er litt i tvil om dette er den rette plassen å diskutera storleiken. Det finst i alle fall ikkje eit standardsvar på det. Vår politikk går ut på at me må ha ei individuell behandling av dei ulike søknadene. I teorien kan det sjølvsagt vera store prosjekt der det er små fysiske naturinngrep, og det kan vera små utbyggingar med heilt uakseptable naturinngrep. Derfor må me halda fast ved at me skal ha ei grundig vurdering av dei ulike søknadene. Likevel meiner me at det går an å forenkla dette i forhold til i dag, slik at ein skal sleppa å bruka 8–10 år på å få behandla ei sak. I og med at det no blir sett høgare krav til kva slags fysiske inngrep som vil bli mogleg, reknar eg med at kraftbransjen, som er svært dyktig og framtidsretta, greier å tilpassa seg den nye verkelegheita. Så trur eg dessverre at Langeland blandar saman to omgrep, nemleg verkelegheitsoppfatning og ønskedraum. Veldig mange av dei som er motstandarar av gasskraftverk, ser vekk frå verkelegheita og definerer ei verd slik dei kunne tenkja seg at den var. Det er kanskje ei behageleg løysing, men det løyser dessverre ikkje problema våre. Eg føler at eg har eit stort ansvar når alle faglege instansar seier at situasjonen i Noreg er blitt mykje meir pressa enn det den var, og då må eg informera Stortinget om det. Det har eg no gjort. Arbeidarpartiet har òg ein strategi som gjer at me kan redusera dei problema som me no er i ferd med å segla inn i. Men eg føler meg heilt sikker på at hadde det vore SV som hadde bestemt, hadde problema berre blitt større. Eg føler meg òg heilt sikker på at det på sikt hadde vore verre for miljøet, fordi ein då i all hast måtte bygd ut mange tiltak utan å ta omsyn til miljøet, slik som ein no kan gjera.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Dette kan eg sjølvsagt stadfesta. Det er òg slik at me har gjort våre erfaringar med omsyn til kva som skjedde førre fredag. Det som er dumt, og som eg synest er verst med denne saka, er at presseoppslaga i ettertid ikkje på nokon som helst måte er dekkjande for kva som var den reelle situasjonen. Men på den andre sida kan eg òg skjøna at pressefolk begynner å spekulera når eit tillyst møte blir utsett. Det var rett og slett slik at ein reint praktisk ikkje greidde å handtera denne informasjonsmengda og alle dei avgjerdene som ein skulle ta i løpet av den dagen, på dei timane som ein hadde sett av. Ein måtte difor bruka noko lengre tid enn det som var planlagt i utgangspunktet. Eg seier meg òg lei for at det er blitt skapt eit bilete av at det er stor usemje mellom departementa. Det er sjølvsagt vanleg i alle regjeringar at det er store diskusjonar mellom ulike departement, men i denne saka – på dette tidspunktet – er det ikkje det som har vore grunnen til at ein måtte bruka noko lenger tid. Difor seier eg meg lei for at det inntrykket er blitt skapt. Så vil eg òg – på lik linje med Jan Tore Sanner – presisera at oljesektoren burde vera eit godt eksempel på at den norske staten har opptredd særdeles ryddig som eigar av selskapet, og det har vore presisert at Statoil for framtida, slik som det har vore fram til i dag, skal driva som eit kommersielt selskap, uavhengig av kor mange aksjar staten eig.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfatter svaret slik at man rent kvantitativt ser muligheter for å sikre det antall plasser som det vil være behov for, spesielt ved sykehusene, mens jeg er noe mer usikker på svaret med hensyn til kvaliteten. Jeg tror at en del av den utviklingen vi nå ser når det gjelder helsevesenet generelt, er veldig kvantitetsorientert, også rent politisk. Man teller antall hoder som står i køer, man teller antall plasser i forhold til turnusleger, man teller antall leger som man klarer å rekruttere ut i kommunene eller til sykehus. Vi har sett det samme når det gjelder å få inn leger både fra EØS-området og utenfor EØS-området, at kvaliteten ofte kommer i bakgrunnen. Jeg tror at det er veldig viktig når man drøfter hvordan man skal klare å få nok plasser, mer konkret å gå inn på hvordan kvaliteten på tjenesten skal være, og hva slags praksis turnuslegene skal ha. Jeg vil være litt personlig. Jeg studerte selv i Tyskland, og allerede på 1970-tallet var det i Tyskland en så stor tetthet av medisinstudenter, også i forhold til det praksisåret man skulle ha i Tyskland, at veldig mange norske studenter valgte å ta turnustjenesten i Norge. Det førte til at en del av den praksisen man skulle ha – det kunne være en slik ting som å gjennomføre en ryggmargspunksjon for å ta ut væske fra ryggmargskanalen, det kunne være en så enkel ting som å legge inn en kanyle i armen på en pasient for å gi pasienten intravenøs behandling, eller andre konkrete tiltak, som å styre intravenøs behandling med ulike medikamenter, selvsagt under veiledning av en lege med autorisasjon – var det mange av turnuslegene i Tyskland som ikke fikk utført, slik at en først fikk utført den når en kom ut i praksis senere og det egentlig var forventet at en skulle kunne dette. Jeg tror at noe av den situasjonen vi står overfor i dag, er noe av den samme situasjonen som var i Tyskland. Det som gjorde at mange norske utenlandsstudenter valgte å ikke ta turnustjenesten der, begynner man nå å få signaler om at er et problem i Norge. Jeg tror at hvis vi ikke tar de signalene på alvor, vil norsk medisinerutdanning og norsk veiledning av utenlandsmedisinere kunne bevege seg i retning av å komme i miskreditt. Jeg sier ikke at man er der i dag, men man vil kunne komme i den situasjonen. Det er helt åpenbart at Helse- og sosialdepartementet og Statens helsetilsyn har et betydelig ansvar for å hindre at den situasjonen oppstår, og at man er veldig aktiv på å synliggjøre at de og de kvalitetskrav skal vi gjennomføre for å hindre at den situasjonen oppstår. Der kunne jeg godt ønske at statsråden var tydeligere enn det han var i sitt første innlegg, selv om jeg ser at man gjør aktive tiltak for å sikre at man har nok plasser rent kvantitativt i forhold til tjenesten.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Jeg vil kort kommentere en del av de innleggene som har vært holdt. Først til statlig drift av sykehusene: Det må jo være hva man gjør, og hva man er villig til å gjøre i forhold til turnustjenesten, som er avgjørende for kvaliteten på den, uansett om det er staten eller fylkene som driver. Jeg er litt lei av at enkelte fremstiller det som om statlig drift løser alle problemer i seg selv, som et slags sesam, sesam. Det neste blir vel at man hevder at man vil få full barnehagedekning gjennom statlig overtakelse av sykehusene, eller at været blir bedre fordi staten skal drive sykehusene. Jeg synes man skal legge bort det og så bare innse at det er gjennom det engasjementet som foreligger, ikke minst fra statlig hold, uansett hvem som driver sykehusene, at kvaliteten på den tjenesten vil avgjøres. Det er jo selvsagt! Så var Alvheim inne på at ISF ikke skulle ha noe med saken å gjøre. SV er veldig for fastlegeordningen, men er likevel åpen for at fastlegeordningen i sin konsekvens kan redusere kvaliteten på turnustjenesten hvis man ikke tilrettelegger for en hensiktsmessig turnustjeneste. Jeg synes det illustrerer litt hvor mangelfull den helhetlige tenkning er i Fremskrittspartiet når man ikke klarer å innse at en ordning som går på at man skal stimulere til produktivitet for hver pasient man behandler, er viktig, at det vil få konsekvenser i forhold til en veiledningstjeneste hvis man ikke tilrettelegger for rammer og finansiering av tjenesten, differensierer tilbudet. Det er jo som å spille piano. Man kan ikke bare trykke på de svarte tangentene og si at det blir det musikk av. Det blir det ikke musikk av! Når det gjelder en del av de andre innspillene, er jeg enig i mange av dem. Det man er nødt til å ha, er et engasjement knyttet til denne type tjenester for å sikre kvaliteten. Man må være åpen for negative utslag, uansett hva slags ordninger man måtte innføre. Når det gjelder statlige sykehus, tror jeg det kan ha både fordeler og ulemper, men det er Stortingets villighet, Regjeringens vilje til å se på negative utslag som til sjuende og sist vil være avgjørende for hvor vellykket den type reformer blir. Hvis man ikke er villig til å være lydhør overfor innspill som kommer, enten det er fra fagforeninger, enkeltpersoner eller pasientgrupper som gjør negative erfaringer, også med hensyn til reformer eller forslag vi selv har vært for, vil det utvikle seg i en negativ retning. Når det gjelder representanten Næss og dette med kapasiteten på medisinerutdanning i Norge, er jeg uenig med ham. Det er klart at det er en fordel om man i Norge kan stå på egne bein og utdanne sine egne studenter og ha fagmiljøer, gjerne fagmiljøer som ønsker utenlandske studenter velkommen. Det blir veldig galt hvis vi skal basere oss på at de fleste studieplassene er i utlandet, og at det er dem vi skal utnytte. Det å se på gebyrstipendordningen er derfor ikke dumt, samtidig som man tilrettelegger for det antall plasser man har behov for i Norge.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Jeg tror interpellanten Ballo har rett i at det er en viss risiko for at kvantitative forhold lett kan ta overhånd i forhold til det kvalitative innhold også på dette området. Det er en generell problemstilling. Det gjelder for øvrig hele helsetjenesten, men også på mange andre områder. Det har kanskje først og fremst sammenheng med at det kvantitative for de fleste er enklere å forholde seg til, det er lettere å måle, det er lettere å måle utviklingen over tid osv., enn det kvalitative innholdet. Det kan vel også være at man i perioder har gitt prioritet – bevisst – til at man i hvert fall må klare å håndtere volumproblemene, og at det i perioder har kunnet gå på bekostning av kvalitet og innhold. Dette ser vi som sagt på mange områder i helsetjenesten. Jeg er enig i at her må man være på vakt, og også forsøke å treffe de nødvendige tiltak for at det i hvert fall ikke skjer noen ubevisst feilprioritering. Det jeg for så vidt også mente å indikere, er at det så langt ser ut til at vi skal være i stand til å håndtere de kvantitative utfordringer når det gjelder turnusplasser og balansen der. Men det er pekt på – og det var det jeg mente å si – at vi har en del utfordringer når det gjelder å organisere denne virksomheten på en måte som gir den et innhold og en kvalitet som ikke innebærer en svekkelse, og det er selvfølgelig også en utfordring på ressurssiden. Det er nettopp de forholdene som vi nå også gjennomgår fra myndighetenes side på bakgrunn av den rapporten som jeg nevnte. Og jeg vil tro at vi i løpet av sommeren skal ha vært igjennom det arbeidet, slik at vi i forbindelse med høstens tildelingsoppgaver også skal kunne gi bedre vurderinger og eventuelt iverksette tiltak for å motvirke at det skjer en svekkelse av kvaliteten på den medisinske utdanningen med tilhørende praksis i Norge. Jeg er trygg på at vi vil klare det. Men det kan godt være at det må gjennomføres ytterligere evalueringer eller utredninger for å sikre at vi kommer med de riktige tiltakene.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Jeg synes denne debatten på en god måte har rettet oppmerksomheten mot en viktig problemstilling når det gjelder å sikre gode helsetjenester for alle som trenger det i landet, også i et mer langsiktig perspektiv, og understreket betydningen av at vi evner å opprettholde en god kvalitet på helsetjenestene, som selvfølgelig forutsetter en god kvalitet på utdanning, praksis, veiledning og kontroll med egnethet osv. for medisinstudenter. Det er vel bred enighet om at vi ikke på noen måte skal bevege oss inn i situasjoner som er preget av at vi svekker kvaliteten på noen områder. Det er viktig at det er enighet om det. Det mener jeg vi skal kunne sikre, men det krever tiltak, og det vil jeg også komme tilbake til. Det er mange nyttige momenter å ta med i det videre arbeidet med dette. Jeg er helt enig i at mindre lokalsykehus med akuttmottak på mange områder kanskje er de viktigste når det gjelder å gi en allsidig og god praksis og god turnustjeneste. Jeg har ikke selv den erfaring som flere av debattantene her har med turnusvirksomhet, men jeg benytter alle anledninger når jeg er på besøk ved helseinstitusjoner til å spørre om turnuskandidatene, hvordan de er, og jeg får mange nyttige tilbakespill. Stort sett er det tilbakespill som går ut på at de gjerne vil ha turnuskandidater. Det kan også være ganske små institusjoner, hvor erfarne leger mener at det er gode muligheter for å ha turnuskandidater. Jeg vil også nevne at jeg besøker private klinikker, ganske små, der de også sier at de gjerne kan ha turnuskandidater. Det er noe jeg ønsker at de skal forplikte seg til. Det er derfor vi har foreslått i Ot.prp. nr. 66, som jeg nevnte tidligere, at det skal kunne stilles krav om det til de private institusjoner vi samarbeider med. De vil gjerne gjøre det til tross for at de har et annet finansieringsgrunnlag enn det de offentlige sykehusene har, så jeg kan heller ikke helt se at det er et avgjørende spørsmål i en slik sammenheng som dette. Jeg mener vi skal være forsiktige med, straks vi ser noen mulige problemer med dette, å begynne å diskutere reduksjon i opptakene av medisinstudenter. Det må vi se i et lengre perspektiv. Jeg tror heller ikke at statlig overtakelse gir bedre vær, men jeg får vel enkelte ganger inntrykk av at mange mener at det vil gi veldig dårlig vær. Det tror jeg heller ikke det er noen grunn til. Jeg tror det vil bedre mulighetene også på dette området.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Tilgangen på tilstrekkelig helsepersonell i forhold til oppgavene er en av de største utfordringene vi står overfor i landet, spesielt i Distrikts-Norge. Jeg er derfor svært enig med statsråden i at økning av antall turnusplasser må være en ønsket utvikling, og jeg vil tilføye en nødvendig utvikling. Jeg synes for øvrig at statsråden gav en god oversikt over situasjonen, og jeg syntes den virket betryggende. Turnustilbudene og praksisplassene for helsepersonell er meget viktig for å sikre god kvalitet på personellet og for å rekruttere kvalifisert personell til alle deler av landet. Jeg har flere eksempler på turnusleger som har hatt sin tjeneste i distriktskommunene, og som har kommet tilbake som kommuneleger og gjort en stabil og god legetjeneste. Det er derfor viktig at kommuner og sykehus kan tilby det antall turnusplasser som det er behov for. Etter min vurdering er dette også et utmerket tiltak for å rekruttere leger for framtiden. Men jeg er enig med statsråden i at det er viktig å tilføre ressurser, slik at kommuner og sykehus får kompensasjon for merutgiftene ved å motta turnusleger, slik at de klarer den oppgaven. Vi har nå fått en fastlegeordning på plass, og jeg er overbevist om at den vil fungere godt når ordningen begynner å virke. Jeg tar det som en selvfølge at fastlegene må forpliktes til å ta ansvar for turnusleger i sin praksis, noe annet vil bety en umulig situasjon. Dette er etter min mening noe som kommunene må ta et viktig ansvar for å få satt i system, slik at turnuslegene får den praksis de har behov for, og slik at praksisen blir allsidig og god. Jeg har også stor tro på at den nye sykehusreformen vil rette på mange forhold i helsevesenet. Jeg tror også forhold som gjelder turnustjenesten for helsepersonell, blir mer oversiktlig med statlig eide sykehus. Det må etter min mening bli lettere å tilrettelegge for mer forutsigbare og enhetlige ordninger med staten som eier av sykehusene. Jeg ser det som naturlig at med statlig eierskap av sykehusene vil de bli sett mer under ett, landet vil bli sett mer under ett, og tilgang på turnusplasser, god spredning av turnusplassene og god kvalitet vil bli lettere å få til.
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Turnustjenesten er en viktig del av legeutdannelsen og en forutsetning for autorisasjon. Ingen som har vært igjennom den, tror jeg ville unnvære den erfaringen. Turnustjenestens hensikt er at turnuslegen gjennom arbeid som lege under særskilt veiledning, opplæring og supervisjon skal få nødvendig erfaring og praktisk rutine for selvstendig å kunne utføre vanlig legevirksomhet på en forsvarlig måte. God turnustjeneste er en viktig forutsetning for gode leger. Kvaliteten er avhengig av bl.a. tilstrekkelig antall plasser med den nødvendige veiledning, og tilstrekkelig og relevant arbeid som gir tilstrekkelig og relevant erfaring. Antallet uteksaminerte medisinstudenter overstiger nå antallet turnusplasser, slik at det er fare for at ferdige leger må vente på turnusplass. Jeg tok dette opp i et skriftlig spørsmål til helseministeren i september i fjor. Statsråden bekreftet da at en ventetid på et halvt år kunne bli aktuelt, og syntes å ville akseptere det. Han refererte i sitt svar til den arbeidsgrupperapporten som han også i dag refererte til, der denne venteordningen på inntil seks måneder synes å være et forslag, noe som etter mitt syn er lite hensiktsmessig bruk av høyt og kostbart utdannet arbeidskraft. I alle fall vil kvantiteten av turnuskandidater bli en trussel mot kvaliteten av tjenesten som skal sette kandidaten i stand til å utføre forsvarlig legevirksomhet. Behovet for turnusplasser er antatt å øke til nærmere 800 i 2004, altså en økning med en tredjedel på bare fire år, og Lægeforeningens turnusråd mener at taket for antall kandidater med dagens kvalitetssikring er 650. Dette tallet passeres nå. Det er alvorlig, for det gjelder som sagt kvaliteten på de leger vi skal ha i fremtiden, med henblikk på praktiske ferdigheter og praktisk erfaring, som er nødvendig for forsvarlig legevirksomhet i tillegg til den teoretiske kunnskapen. Det er ingen enkle løsninger på dette, men når helsetjenesten nå når metningspunktet med hensyn til turnuskandidater, og Norge har en legedekning på toppnivå i Europa, bør vi vurdere å bremse på inntaket til medisinstudiet, eksempelvis ved å redusere stimuleringsordninger for medisinstudier i utlandet og eventuelt redusere antall studieplasser i Norge. Stortinget vedtok 20. desember 1999 å be Regjeringen fremme forslag om tiltak for å øke kapasiteten til legeutdanningen og legge de nye studieplassene til Bergen, Trondheim og Tromsø. Jeg tror tiden er gått fra dette, men at konsekvensen må bli at en reduksjon i studieplasser ikke skal ramme disse fakultetene.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Jeg er enig med interpellanten i at kvalitet er viktig, ikke bare kvantitet. I likhet med representanten Bendiks Arnesen tror jeg faktisk at det ved et statlig enhetlig driveransvar vil være lettere å holde styr på og ha oversikt over også kvaliteten i turnustjenesten. Problemet med få turnusplasser er ikke noe nytt i Norge. Jeg har jobbet i sykehus i over 30 år og kjenner til dette problemet, som tidvis har vært til stede tidligere. Det som imidlertid har skjedd den siste tiden, og som vi også skal være oppmerksom på, er at i alle fall en del lokalsykehus har mistet sin akuttberedskapsfunksjon og dermed godkjente turnusplasser. Det er også noe vi må ta med i betraktning når vi snakker om fremtiden for turnusplasser. Det er en annen ting som ikke er nevnt her, men som jeg gjerne vil reise spørsmål om, fortrinnsvis adressert til helseministeren. Det er jo et visst forhold og et visst krav når det gjelder størrelsen på et sykehus, hvilken aktivitet man har, for at man skal få godkjent en turnusplass ved et lokalt sykehus. De samme kravene gjelder selvfølgelig ved de større sentralsykehus og regionsykehus. Men det er ingen tvil om at turnuskandidatene ved et mindre, lokalt sykehus med akuttberedskap får en langt bedre erfaring og en langt bedre praksis i klinisk medisin, enn hva en turnuskandidat får ved et sentralsykehus eller et regionsykehus, hvor man fortrinnsvis er henvist til å skrive journaler og deltar lite i aktiv behandling av pasientene. Dette er et meget viktig poeng som man bør vurdere i departementet når man skal tildele og godkjenne turnusplasser ved lokalsykehus som har full akuttberedskap. Jeg tror faktisk at antall turnusplasser ved disse sykehusene kan utvides betydelig i forhold til dagens ordning, men dette har noe med krav og kriterier og også med forhandlinger å gjøre. Mitt poeng i denne debatten er i hvert fall å reise dette spørsmålet og be om at det blir sett på i fremtiden når man skal legge planene for fremtidige turnusplasser. Å bringe inn ISF-ordningen i denne problematikken er meget søkt.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-30:
Som andre talere var inne på, er det klart at turnuslegene og turnuskandidatene er en ressurs, og at de bør ses på som det og ikke som en hemsko. Jeg synes også det er litt merkverdig at det er så vidt ulike tolkninger med hensyn til prognosene når det gjelder problemer på dette området, men i tråd med det helseministeren sa, tror jeg at en skal kunne klare å løse disse tingene for framtiden. At en har gode nok turnusplasser i forhold til kvalitet, det er viktig, og det er jeg helt enig med interpellanten i. Når det gjelder det som har vært nevnt her nå, om akuttberedskap og små eller store sykehus, deler jeg det synet som også representanten Alvheim var inne på. Jeg tror ikke det er størrelsen på sykehuset som betyr noe, det er det legenes allsidighet og muligheten til ordentlig veiledning fra legene som gjør. I den sammenheng har jeg lyst til å nevne litt om kommunehelsetjenesten og turnuslegeordningen, for den har vel også vært tatt litt dårlig hånd om i en del kommuner. Disse turnuslegene har ofte fått status nærmest som kommunelege B, C eller D. Det kan være bra for kommuner med legemangel, men om det er med på å kvalitetssikre turnustjenesten ute i primærhelsetjenesten, er jeg litt usikker på. Selv om det kanskje kan være en god erfaring å bli kastet ut på dypt vann, er det måte på hvor langt en kan gå der. Så i forhold til turnustjenesten er også veiledningen og den faglige tilretteleggingen viktig. Så til dette med økonomi og tilrettelegging. Økonomi betyr veldig mye i dag, ikke minst i helsevesenet, og når det gjelder turnustjeneste spesielt og utdanning og forskning generelt, tror jeg at det er relevant å prate også om innsatsstyrt finansiering og i hvert fall om sykehusfinansiering. Jeg er bekymret for økonomien og tilretteleggingen med hensyn til dette, fordi det er noe som kommer i tillegg. Og i motsetning til representanten fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet her i dag har jeg ikke slike forventninger og slik klokkertro på denne statlige sykehusreformen og dette statlige eierskapet, at det skal redde også turnuskandidatplassene. Jeg tror tvert imot at kravet til økonomi og inntjening er en fare når det gjelder utdanning og forskning, og også når det gjelder de praksis- og veiledningstjenestene som turnuskandidatene skal ha, og som det skal tilrettelegges for. Jeg vil i hvert fall følge dette nøye, men jeg er rimelig fornøyd med helseministerens svar når det gjelder prognosene for de første årene i hvert fall, og er enig i at vi må se på turnuskandidatene som en ressurs og ikke som en hemsko.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-05-30:
Det er ikke overraskende at Senterpartiet mener det som representanten Gløtvold nå var inne på; vi har jo observert at de er imot et statlig helhetlig ansvar for sykehusene. Men jeg er enig med dem som har sagt at dette vil bedre situasjonen. Det er helt klart at dette vil gi en bedre og mer effektiv tjeneste, og at vi vil få en bedre oversikt over de totale ressursene. Jeg er glad for at representanten Ballo har fokusert på dette viktige området, og jeg synes det ble redegjort for på en veldig god måte. Turnustjenesten er en svært viktig del av legeutdanningen, slik som den er for flere andre yrkesgrupper som har turnustjeneste i sin utdanning for å sikre en god kvalitet og gi den nødvendige trygghet i yrket. Jeg synes helseministeren redegjorde på en god måte for de tiltak som forhåpentligvis skal settes ut i livet. Jeg tror det er svært viktig å opprettholde kravene til innholdet i turnustjenesten, og at det ikke bare blir snakk om kvantitet. Det at det blir bedre økonomiske betingelser også for turnuslegene og turnusstedene, er viktig, og en ordning der pengene følger turnuslegen, tror jeg vil være en svært bra ordning. Da blir man ikke avhengig av det enkelte sykehus" økonomi, men det vil faktisk bli slik at pengene kan følge turnuslegen og ikke være en ekstrabelastning for budsjettene. Helseministeren var også inne på en venteordning for noen av turnuslegene, slik at sykehusene og kommunene også kan få en større forutsigbarhet med hensyn til antall turnusleger og få en god oversikt over den tildeling som foregår fra halvår til halvår, slik jeg har skjønt det. Helseministeren var også inne på en ny forskrift for å tydeliggjøre både rettigheter og plikter i forhold til den forskriften som er i dag. Det tror jeg også er et svært godt tiltak. Jeg har også merket meg at det i revidert nasjonalbudsjett blir redegjort for turnustilskudd til kommunene. Det tror jeg også er svært viktig. Totalt sett synes jeg derfor at de forslag som helseministeren redegjorde for, kan bidra til å sikre en god situasjon for turnusleger i tiden framover. Jeg er enig i det flere har sagt her, at det er en utfordring å organisere denne tjenesten, både når det gjelder innhold og kvalitet, og det er viktig å sikre at det er tilstrekkelige ressurser.
Bent Høie (Høyre), 2001-05-30:
Det skal jeg. Jeg skal også hjelpe Tore Nordtun med hukommelsen, for den er åpenbart ikke god. Hvis Tore Nordtun husker tilbake, var Høyres engasjement i disse sakene, sammen med andre, rett og slett knyttet til det en her tar opp, nemlig nye konsekvensutredninger. Det gjaldt Beiarn-utbyggingen. Når det gjelder Melfjord-utbyggingen, har Regjeringen på selvstendig grunnlag foretatt en utredning, og har kommet til den samme konklusjonen som for Beiarn-utbyggingen. På det området er vi uenige med Regjeringen. Og det bør ikke være noen stor overraskelse for representanten Nordtun, for engasjementet vårt var knyttet til nye konsekvensutredninger. Så det har ikke vært noen vingling fram og tilbake, slik representanten Nordtun prøver å framstille det som. Når det gjelder merknaden som Nordtun viste til, ramser den rett og slett opp de fakta som er knyttet til Melfjord-utbyggingen, og som baserer seg på Statkrafts egen beskrivelse.
Bent Høie (Høyre), 2001-05-30:
I motsetning til Fremskrittspartiet skiller Høyre klart mellom Beiarn- og Bjøllåga-utbyggingene og Melfjord-utbyggingen. Vi mener at de to førstnevnte utbyggingene har en klart sterkere negativ konsekvens enn det Melfjord-utbyggingen har. Når det gjelder vår linje i forhold til framtidig vasskraftutbygging, legger vi til grunn at det er en forskjell på Melfjord-utbyggingen, som allerede er godkjent av Stortinget, og en vurdering på helt nytt og fritt grunnlag i forhold til framtidige utbygginger.
Bent Høie (Høyre), 2001-05-30:
Til den første problemstillingen vil jeg si, som jeg også har prøvd å si tidligere i debatten: Brevet til statsråden dreide seg om Beiarn-utbyggingen, og det dreide seg om nye konsekvensutredninger. Vi er fornøyd med at det engasjementet som både flertallet i denne salen og aksjonsgruppen hadde i forhold til det, har ført til stopp i disse energiutbyggingene, og at en nå legger listen høgere. Men det betyr ikke at en ikke kan ha en annen vurdering i forhold til én av disse utbyggingene, som ikke var en del av denne korrespondansen. Når det gjelder myter, som jeg var inne på i forhold til sløsing av energi, er jo forskjellen den at Høyre, i motsetning til SV, som bygger sin politikk på disse mytene og dermed har en feilslått energipolitikk, bygger sin politikk på den oppfatningen at en i Norge har et betydelig forbedringspotensial i forhold til en effektiv bruk av energien. Det er jo nettopp derfor vi både gjennom denne saken og en sak som skal behandles senere i dag, legger stor vekt på å bruke markedet for å få en bedre og mer effektiv utnyttelse av energien. Men vi er ikke, som SV, villig til å bruke store offentlige midler på å bekjempe noe som er en myte, nemlig at vi er storsløsere av energi. Men at det kan være mer effektiv bruk av energi, er jeg helt enig i.
Bent Høie (Høyre), 2001-05-30:
Når representanten Gunnar Kvassheim fra Venstre snakker om vingling, bør en lytte med andakt, for det er en ekspert som snakker. Det som representanten Kvassheim burde ha gjort i stedet for å rette sine angrep mot Høyre, var å takke Høyre fordi vi stilte opp sammen med de andre opposisjonspartiene og sikret flertall for den nye linjen i vannkraftpolitikken. Det var det Gunnar Kvassheim burde ha gjort. I stedet bruker han tiden på å angripe oss. Istedenfor å gå opp på talerstolen og være potent og framstå som en seierherre, burde Gunnar Kvassheim sittet nede i salen med bøyd hode. For sentrumsregjeringen satt faktisk i ett år med denne saken på sitt bord uten å få til noen ting. Man var nødt til å komme i opposisjon og gå sammen med Høyre for å få gjennomslag for Venstres syn i denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2001-05-30:
Representanten Sanner hadde replikk til representanten Hegna angående Arbeiderpartiets merknad i innstillingen knyttet til at en der viser til at det «er flere aktuelle prosjekter innenfor Samlet Plan og nye prosjekter som gjennom omleggingen av Samlet Plan vil kunne videreutvikles og realiseres innenfor de rammebetingelser som nå blir gjeldende». Representanten Sanner spurte Hegna om å konkretisere disse prosjektene, noe som representanten Hegna åpenbart ikke kunne. Og da er det nødvendig å spørre statsråden om han kan konkretisere hvilke prosjekter som her er aktuelle for arbeiderpartiregjeringen å fremme for utbygging, på bakgrunn av den debatten som vi har hatt i dag. Jeg hadde også i mitt innlegg to utfordringer til statsråden. Den ene var knyttet til en oppklaring i forhold til Regjeringens håndtering av hvem som skal ha ansvaret for oppfølgingen av den nasjonale gasstrategien, og det andre var om en allerede nå kan få en orientering om hvor langt i prosessen planene i forhold til Hattebergvassdraget er kommet. Det tredje som jeg vil spørre statsråden om, er hans syn på utnyttelsen av tørrårsmagasinene. I sitt innlegg var statsråden opptatt av tørrår og de problemer det kunne medføre, men verken i statsrådens innledning eller i meldingen er tørrårsmagasinene beskrevet noe særlig i forhold til den mulige avbøtende effekten de kan ha på de problemene som Regjeringen her beskriver.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Denne saken har pågått en tid, i alle fall i media og gjennom brevveksling, hvor også Høyre har vært en av underskriverne, spesielt når det gjelder området med Beiarn-vassdraget. Jeg må si at jeg er svært forundret over Høyres krumspring i mange retninger i denne saken, spesielt når det gjelder Melfjord. Nå krever Høyre nye utredninger, og de er til og med med på følgende forslag sammen med Senterpartiet: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for utbygging av Melfjord. Før endelig tillatelse gis, må det foretas nødvendige supplerende konsekvensutredninger og eventuelle avbøtende tiltak må iverksettes.» Dette forslaget går nå Høyre inn for når det gjelder Melfjord. De er samtidig med på en felles komitemerknad om Melfjord, fra alle partiene unntatt Fremskrittspartiet, hvor det står helt til slutt: «I skjønnet ble det lagt til grunn at fiske i Storevatnet blir totalskadet.» Nå må snart Høyre bestemme seg for hva de vil i Melfjord. Nå ber de i et forslag, som heldigvis ikke vil bli vedtatt her i dag, om at Regjeringen må gå videre med utbygging av Melfjord. Samtidig ber de om en konsekvensutredning på nytt. Det har jo vært et titall konsekvensutredninger. Så sier de videre i en komitemerknad at fiske i Storvatnet vil bli totalskadet. Ja, forstå det den som kan, hvor Høyre vil i denne saken. Her gjør Høyre kun èn ting, og det er å prøve å tekkes sine lokalpolitikere akkurat på dette stedet, og da skal de, som reven, ha en utgang i mange retninger. Her må Høyre finne ut hva de vil, både i vedtak og i hva de sier.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Det var en riktig anelse presidenten hadde, for jeg ble meget forundret over innlegget til Gunnar Kvassheim. Her kommer Gunnar Kvassheim med en kraftig salve mot arbeiderpartiregjeringen og Arbeiderpartiet. Gunnar Kvassheim stod sammen med Arbeiderpartiet om hele energimeldingen – om enøktiltak og alt sammen. Vi stod skulder ved skulder. Vi hadde budsjettforlik i høst over enøktiltakene. Vi stod skulder ved skulder. Det er ikke så mange år siden Venstre satt i regjering og la fram en energimelding om utviklingen på det norske energimarkedet, der de ikke kom med noen resept på hvordan vi skulle komme oss ut av det. Og så står representanten Gunnar Kvassheim her og holder en tordentale om hvor lite som blir gjort nå. Han jo vært med på alt selv! Det ble tidligere stilt spørsmål om hukommelsen til enkelte representanter på dette tinget, men nå må jeg stille spørsmål ved hukommelsen til Gunnar Kvassheim og hans engasjement i forhold til Arbeiderpartiet og det vi gjør. Arbeiderpartiet har tatt grep etter grep for å få ting på plass, og det er den videre gangen i dette vi skriver ut resepten for, inklusiv gasskraftverk. Jeg aksepterer at Gunnar Kvassheim ikke vil være med på det, men hvis Gunnar Kvassheim tror at vindmøllene alene skal løse dagens problemer framover, tar han feil. Det er et supplement, intet annet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Jeg vil ta opp litt av den samme tråden som representanten Nordtun tok opp i sin replikk til Høie. Høyre sier i innstillingen veldig lite om fremtidige vannkraftutbygginger generelt, og det forundrer oss at Høyre står sammen med Senterpartiet bak et forslag om å tillate utbygging av Melfjord etter at nødvendige supplerende konsekvensutredninger er foretatt. Derfor vil jeg spørre representanten Høie: Har Høyre problem med å ta standpunkt til hva de skal mene om fremtidige vannkraftutbygginger? Og videre: Dersom Høyre virkelig ønsker noen fremtid for vannkraften i Norge, hvorfor støtter de ikke da Fremskrittspartiets forslag om utbygging av vassdragene med et noe redusert og mer skånsomt alternativ for Beiarn?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Jeg skal prøve å la være, men jeg registrerer at lysten til representanten Hegna er blitt mindre, utrolig nok. Statsministerens nyttårstale, som representanten Hegna var inne på, gav oss kraftige signaler om vannkraftens fremtid, eller rettere sagt mangel på fremtid, som Regjeringen følger opp i denne saken. Flertallet i innstillingen, som også Arbeiderpartiet er med i, setter nå en effektiv stopper for vannkraftutbygging i Norge – med de konsekvensene dette får både for industri og forbrukere. Jeg vil derfor spørre representanten Hegna om han har tro på at de puslete tiltakene som Stortinget vedtok under behandlingen av energimeldingen, vil være nok til å imøtekomme økningen i etterspørselen. Og videre: Synes representanten Hegna virkelig at det er fornuftig at en energistormakt som Norge, som nærmest flommer over av energi, skal bruke friske skatte- og avgiftskroner til å subsidiere energiproduksjon?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Eg vil gje honnør til saksordføraren for ein god jobb. Han skrytte òg av aksjonen på Saltfjellet, og det vil eg òg slutta meg til, for det har vore ein viktig jobb dei har gjort. Høgre har òg vore viktig i dette, for Høgre var aktiv i prosessen med brevskriving for å få Arbeidarpartiet med på ein instruksjon. Etter at Høgre var med på dette, har det vore eit landsmøte i Høgre, der ein klart uttaler at ein no skal ha ei meir restriktiv haldning til vidare vasskraftutbygging, altså før me har behandla denne saka. Eg synest det er litt rart at ein først er med og skriv brev til statsråden, så vedtar landsmøtet ei meir restriktiv haldning, og så går ein inn for å vurdera Melfjord. Det blir ein mangel på logikk i det som eg treng ei forklaring på frå representanten frå Høgre. No var òg representanten Høie inne på dette med myten om sløsing, at Noreg ikkje sløser med energi. Eg synest det er underleg at ein ikkje kan innsjå at Noreg gjer det. Ein innser det jo gjennom det faktumet at Høgre er med på eit forslag frå SV som går ut på å auka energieffektiviteten gjennom å ta i bruk vassboren varme. Høgre er heilt sikkert klar over at det blir sløst med energi i bygningar og hus rundt om i det ganske land. Om me brukar vassboren varme med bruk av styringsteknologi, kunne me spara ganske mykje straum. Altså: Det er stor sløsing, men Høgre påstår nei. Det synest eg òg representanten Høie kunne forklara litt meir, ikkje minst med utgangspunkt i det som Akselsen sa i dag, at me må bruka energien meir effektivt.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Eg skal ikkje underslå at sentrumsregjeringa hadde ein klårare miljøprofil enn den Regjeringa me har i dag. Eg synest at sentrumspartia representert ved Kristeleg Folkeparti er blitt endå flinkare på miljø i opposisjon, og eg er takknemleg for at partiet er med på t.d. dei forslaga som SV og sentrumspartia har i innstillinga. Det er positivt og lover godt for det vidare arbeidet med miljø. Eg har likevel to spørsmål. Det eine går på signaleffekten av det som me gjer i dag i forhold til Saltfjellet. Kva meiner Kristeleg Folkeparti konsekvensane skal vera? SV har ein merknad om dette, der ein anbefaler folk som tenkjer på og har lyst til – for å bruka det ordet – å bygga ut mykje, å tenkja seg om to gonger og redusera sine prosjekt og sine planar i forhold til det. Eg vil gjerne veta kva slags signaleffekt Kristeleg Folkeparti meiner at denne saka som me behandlar i dag, har for andre prosjekt, m.a. prosjekt i hennar eige fylke, Rogaland. Det andre spørsmålet gjeld erstatning og Statkraft. Ein er kjend med at det har vore saker der kommunane og Statkraft ligg i konflikt, og ein veit at det òg kan oppstå i denne saka. Kva er Kristeleg Folkeparti si haldning i forhold til Statkrafts rolle overfor dei kommunane som ein framleis har ting usnakka med i denne saka?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Lat meg fyrst seia at SV er nøgd med å ha medverka til at Arbeidarpartiet nå instruerer Statkraft i denne saka, og synest at det er positivt. Det fyrste spørsmålet går på signaleffekten som dette har. Ein kjenner jo til at det er ein del utbyggingsprosjekt som er planlagde, men frå Arbeidarpartiet og stortingsfleirtalet si side seier ein at nå er vasskraftepoken over, nå er det slutt på store vasskraftutbyggingar. Eg ynskjer å utfordra litt på dette med storleik. Det må jo vera mogleg å seia noko meir enn at ein er imot større vasskraftutbyggingar. Ein må jo kunna seia noko om storleiken. Er 0,5 TWh stort, eller er 1 TWh stort? Det lurer eg på, og det er eit viktigt signal å gje. Så er det dette med verkelegheitsoppfatninga. Statsråden legg i innlegget sitt stor vekt på at det er nokon som ikkje tek verkelegheita innover seg. Då er det det å seia at Arbeidarpartiet etter mi meining då må ha litt problem med å velja kva for verkelegheitsoppfatning dei ynskjer seg. Dersom ein ser på miljørørsla, som altså står for det som er rett for framtida for denne kloden, får ein beskjed om ei verkelegheitsoppfatning. Dersom ein ser i stikk motsett retning, sånn som Arbeidarpartiet gjer, til Høgre og Framstegspartiet, får ein ei heilt anna oppfatning. Då blir gasskraft løysinga, då er det svaret. Så dette med verkelegheit har noko å gjera med kva slags grunnsyn og ideologi ein har, og her sviktar altså Arbeidarpartiet. Til slutt: SV får støtte av sentrumspartia når det gjeld å gjera noko med energieffektivitet – noko som vil seia f.eks. 14 TWh, dersom ein satsar litt på styringsteknologi. Kvifor vil ikkje Arbeidarpartiet, med si verkelegheitsforståing, vera med på å støtta slike konkrete forslag?