André Oktay Dahl (Høyre), 2008-06-11:
Dette lovforslaget gir i all hovedsak en balansert regulering av forholdet mellom en forsikringssøker og et selskap når forsikring blir nektet eller tilbudt til en særlig høy premie. Det er grunn til å gi ros til statsråden, som har beveget seg et godt stykke fra de utredningsforslag om kontraheringsplikt som han fremmet i forrige periode som representant, men som her leverer et godt stykke arbeid som Stortinget skal ta stilling til. De fleste høringsinstanser har vært positive til forslaget. En generell rett til forsikring for alle, uavhengig av betydningen av risikovurderinger i forsikringsvirksomhet, ser alle ikke er heldig. Først og fremst er det offentlige ordninger som skal sikre den ønskede omfordelingen i samfunnet og en grunnleggende økonomisk trygghet for den enkelte som rammes av sykdom og uførhet. Det er viktig, imidlertid, at de som nektes forsikring, får en skriftlig begrunnelse og rett til å bli opplyst om at de eventuelt kan søke om slik forsikring etter en viss tid, eller hvis situasjonen endrer seg, rett til å bringe saken inn for Forsikringsklagekontoret for å prøve de mer prinsipielle sider ved grunnlaget for nektelsen. De får også en rett til at selskapet vurderer om de kan tilbys en mer begrenset dekning, slik at man unngår totalt avslag. Når det gjelder dette, har komiteen presisert at kravet til skriftlighet først inntrer etter en reell henvendelse om forsikring hos det angjeldende forsikringsselskap, ikke kun ved mer uformelle henvendelser og sonderinger i markedet - typisk muntlige og mer uforpliktende henvendelser til det enkelte selskap. Når det gjelder lovforslaget, har en samlet komite, om enn med noen ulike ord, presisert at f.eks. dysleksi, lærevansker og adopsjon isolert sett ikke kan tjene som avslagsgrunn. Selv om ikke regjeringspartiene er med på en merknad hvor Regjeringen anmodes om løpende å vurdere praksis i nemnda og forsikringsbransjens statistikker i forhold til lovgivers intensjon og behovet for en eventuell presisering fra lovgivers side, vil jeg anta at Regjeringen likevel gjør nettopp det, og jeg ber statsråden si klart fra i sitt innlegg etterpå hvis han ikke har tenkt løpende å vurdere praksis. Selv om regjeringspartiene heller ikke er med på Høyres og Fremskrittspartiets særmerknad om at Regjeringen må følge forhandlingene om å få etablert en nøytral medisinsk tvisteløsningsadgang nøye, for eventuelt senere å vurdere behovet for lovregulering av krav til nøytral medisinsk ekspertise når folk først klager, vil jeg egentlig bli litt overrasket om ikke Regjeringen faktisk følger med på disse forhandlingene og vil vurdere en eventuell lovregulering hvis forhandlingene ikke lykkes. Jeg ber derfor statsråden om å si om jeg har misforstått hvordan jeg antar at Regjeringen likevel vil følge dette arbeidet ganske nøye, og om man avviser en fremtidig vurdering av å lovregulere dette. En gjenganger i forsikringssaker har vært betalingsanmerkninger for forsikringsnektelse. En samlet komite legger til grunn at betalingsanmerkninger ikke kan legges til grunn i risikovurderingen, eller som begrunnelse for forsikringsnektelse. Det er bra. Men å fremstille muligheten til å koble f.eks. salg av bil- eller boligforsikring til kunder som tar opp bil- eller boliglån gjennom selskapets egen bank, som en mulighet til indirekte å bruke kredittanmerkninger som avslagsgrunn, eller kryssalg av skadeforsikringsprodukter mot egne livs- og pensjonsforsikringskunder med tilsvarende muligheter som om de ikke finnes, er ikke fornuftig. Høyre og Fremskrittspartiet har på basis av innspill bedt Regjeringen om å utrede dette via Banklovkommisjonen, som meg bekjent ikke ville hatt problemer med det. Det ville ikke være et forskningsprosjekt, men det ville være å ta høyde for en utvikling i finansmarkedet vi allerede nå ser gripe om seg. Om Banklovkommisjonen er et blindspor for Regjeringen, tillater jeg meg å spørre om Regjeringen har tenkt å sjekke ut dette på noen annen måte enn f.eks. via kommisjonen. Det er bra at det settes en grense i lovforslaget for når helseopplysninger skal kunne kreves. Det er viktig at det settes en slik grense, og det vil tydeliggjøre den ytre rammen for hvor gamle opplysninger selskapet kan be om. Selv om en slik tidsgrense skulle være overflødig i forhold til praksis i dag, vil begrensningen være klargjørende for en forsikringssøker. Avslutningsvis vil jeg derfor ta opp Høyres og Fremskrittspartiets presiserende mindretallsforslag når det gjelder dette spørsmålet. Jeg vil avslutte med igjen å si at Regjeringen her leverer en balansert lov, på et område som naturlig nok er preget av mye følelser og stort engasjement. Det har flere i komiteen merket seg, men det er en god utvikling for både forsikringssøker og selskapene at man får kodifisert en del gjeldende praksis og får denne loven på plass, slik den foreligger i dag.