trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-13:
Jeg ser at i Aftenposten i går skrev professor Anne-Brit Gran følgende: «En veldig stor andel av kulturbudsjettet går til de tunge institusjonene, til teater og opera, som har et begrenset publikum og som ikke virker veldig inkluderende.» Dette skriver altså professor ved BI Anne-Brit Gran. Videre påpeker hun at det gjøres ingen nye, «store grep som kunne endre på det grunnleggende i fordelingen» fra departementet. Og videre: «Man ser heller ikke noen systematisk satsing på mangfold her, og inkluderingen overlates til institusjonene selv.» Er ikke støtte til et slikt hus viktig for å nå ut til andre grupper, nettopp fordi det er litt annerledes enn konserter og opera, som kanskje når ut til en litt mer snever gruppe enn et slikt breddekulturhus gjør?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-10-13:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til fornyings-, administrasjons- og kirkeministeren: «Jeg har tatt opp situasjonen for foretak som kan bli utkonkurrert av statens tjenesteyter Ehandel.no. Statsråden svarer at Ehandel.nos virksomhet ikke er i strid med konkurranseloven, på tross av at staten her har skapt en betydelig konkurransevridning, som kan true både andre selskaper og statens eget formål med å styrke e-handelstjenesten. Hva vil statsråden foreta seg for å hindre at statsstøtten som kanaliseres fra Direktoratet for forvaltning og IKT, ikke vil virke konkurransevridende og samtidig ødeleggende for andre selskap?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-10-13:
Jeg takker for svaret, men jeg synes ikke statsråden svarer på verken spørsmålet eller utfordringen. Dette handler ikke om at eksempelvis Prosjektservice i Sulitjelma, som hennes forgjenger og tidligere statsråd trykket til sitt bryst, ikke la inn anbud på statens egen nettportal. Tvert imot var poenget å styrke konkurransen og la Prosjektservice og andre bli konkurrenter til nettopp e-handel og den løsningen som staten går for. Og det at man har bevilget 19 mill. kr fra statens side, var ikke for å skape et monopol som kan bidra til å ta livet av den konkurransen og den oppmuntringen som må til for å få på plass konkurranse, mer effektivisering og gevinst. I det som er statens suverent største innkjøpssituasjon, nemlig å bidra til å effektivisere rundt innkjøp i Norge på mer enn 300 mrd. kr, er det man gjør nå, å bidra indirekte ved å gi støtte til dem som velger ett spesielt selskap, gi fortrinn her, og så tar man livet av det som er av konkurranse.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-10-13:
Jeg blir bare mer og mer uenig i statsrådens resonnement, som bidrar til å ta livet av det som kunne blitt resultatet til slutt, og som var ønsket fra Stortinget: en mer effektiv innkjøpsprosedyre, og noe som kan gi råd og veiledning. Dette må i beste fall være frontkollisjon med norsk konkurranselov. Dette har utviklet seg nå i løpet to uker. Vi ser eksempelvis at Prosjektservice allerede nå har mistet to kunder som henviser til at de blir stimulert av staten med opptil 200 000 kr, for å velge statens egen løsning. Dette styrker ikke konkurransen, og dette er frontkollisjon med norsk konkurranse og internasjonal konkurranselovgivning. Så mitt spørsmål til statsråden til slutt er om hun i det hele tatt er interessert i å finne løsninger som utvikler konkurranse på dette området, i stedet for å kvele konkurransen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
En rapport fra Statens senter for økonomistyring viser at gjennom økt bruk av elektronisk handel vil samfunnet kunne spare opptil 4 mrd. kr i løpet av en tiårsperiode. Det er derfor nødvendig at vi reduserer terskelen for offentlige virksomheter for å ta i bruk elektronisk handel. For å gi offentlige oppdragsgivere et tydelig insentiv for å ta i bruk elektroniske verktøy i anskaffelsesprosessen besluttet derfor Stortinget i statsbudsjettet for 2010 å bevilge 19 mill. kr til økt satsing på elektronisk handel. Dette er et ledd i regjeringens femårige satsing på økt bruk av elektroniske løsninger. Til grunn for den økte bevilgningen lå en forutsetning om at Ehandelsplattformen i større grad skulle finansieres sentralt. Støtten koordineres gjennom Direktoratet for forvaltning og IKT, som forvalter avtalen om drift av Ehandel.no og den offentlige Ehandelsplattformen. Jeg kan derfor ikke se at like mange offentlige virksomheter hadde kommet i gang med elektronisk handel hvis vi ikke hadde hatt valgt den løsningen som nå blir kritisert. I de landene som er kommet lengst på elektronisk handel i Europa, har man valgt en tilsvarende strategi som i Norge, altså å operere med en felles e-handelsplattform. Bakgrunnen for dette er at det bl.a. er mangel på standardisering. Flere ulike plattformer vil gjøre det vanskelig å få opp bruken av elektronisk handel, noe ingen vil være tjent med. Difi jobber imidlertid kontinuerlig med standardisering, slik at det i framtiden ikke skal være nødvendig med en felles plattform. For å åpne for en bredt anlagt dialog med norske og europeiske e-handelstjenesteleverandører ble konkurransen om en ny operatør av Ehandelsplattformen kunngjort og gjennomført i overensstemmelse med anskaffelsesregelverket og prosedyren i konkurransepreget dialog. Capgemini ble tildelt avtalen fordi de leverte det økonomisk mest fordelaktige tilbudet. Da Difi utlyste konkurransen om å være operatør av Ehandelsplattformen, ble det presisert i anbudsdokumentet at sentralfinansiering kunne bli aktuelt. Støtten var derfor en del av avtalen som det ble konkurrert om. Det var for øvrig en konkurranse der alle kvalifiserte leverandører av e-handelsplattformer hadde anledning til å legge inn tilbud. Med andre ord kunne også Prosjektservice, som det i disse dager har vært en del presseoppslag om, lagt inn anbud. Representanten Kristiansen spør om hvordan jeg vil forhindre konkurransevridning. Svaret er at vi hadde en konkurranse da anbudet ble lagt ut, og vi ønsket én leverandør av plattformtjenester. Anbudskonkurransen førte nødvendigvis til at de som tapte denne kampen, eller som ikke valgte å delta, ikke får levert den tjenesten på samme vilkår som den som vinner. Jeg mener at vi har lagt opp til et godt system som gjør at vi kan øke e-handelen i framtiden, og det har vært det viktigste for oss i denne saken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
Jeg er ikke enig i representanten Kristiansens analyse. Ehandelsplattformen er et offentlig tilbud, men inn mot den Ehandelsplattformen er det en rekke leverandører som leverer tjenester. I dag er det 62 offentlige virksomheter som bruker Ehandelsplattformen. Av disse 62 offentlige virksomhetene er det kun to som bruker Capgemini, som driver Ehandelsplattformen – de andre bruker andre leverandører som da leverer tjenester inn mot Ehandelsplattformen. Hvis vi skulle hatt det som representanten Kristiansen foreslår, måtte vi sagt i stortingsdokumenter at vi skulle opprettet flere e-handelsplattformer. Det mener jeg hadde vært uklokt. Det hadde ikke bidratt til at vi hadde fått økt bruk av elektronisk handel, som er målet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
Som jeg sa, er jeg opptatt av at vi skal ha en e-handelsplattform i Norge. Det har også Stortinget sluttet seg til. Vi orienterte Stortinget i fjor om at vi skal bruke penger på å opprette en e-handelsplattform, Ehandel.no. Så er det opp til mange leverandører å bli med og levere tjenester inn i den Ehandelsplattformen. Men inntil det er etablert internasjonale standarder som gjør at vi eventuelt kan gå mellom de forskjellige e-handelsplattformene, holder jeg fast ved at det er fornuftig at vi har en e-handelsplattform som det offentlige kan bruke. Men det er fritt fram for alle som leverer innkjøpsrutiner og e-handelssystemer, å bruke den plattformen. Heldigvis er et mange andre firmaer som leverer tjenester og bruker Ehandelsplattformen i sitt arbeid.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
La meg først begynne med å oppklare noen unøyaktigheter i spørsmålet. Makrellforhandlingene denne uken foregår mellom fem parter. Norge, EU, Island og Færøyene er kyststater til bestanden, mens Russland deltar som fjernfiskenasjon og medlem av Den nordøstatlantiske fiskerikommisjon. Makrellbestanden har utbredelse langs det meste av den europeiske atlanterhavskysten samt i store deler av Norskehavet. Dette gjelder altså ikke et islandsk fiske i Nordsjøen. Forhandlingene dreier seg om å etablere et helhetlig og langsiktig forvaltningsregime. Hensikten er å sikre bærekraftig høsting av bestanden, forutsigbarhet for partene og høyest mulig samlet utbytte over tid. Prosentmessig fordeling av andeler i bestanden, i tillegg til adgang til hverandres soner, er de viktigste elementene i forhandlingene om en avtale. Det stemmer, som representanten Nesvik sier, at det er svært krevende forhandlinger. Og siden de pågår akkurat i disse dager, vil det være uklokt å gå inn på detaljer i den norske forhandlingsstrategien. Vi har, sammen med EU, reagert på islandske krav som vi mener er urealistisk høye, og som mangler vitenskapelig begrunnelse. Vi har også reagert på at både Island og Færøyene i år har bevilget seg store økninger i egne kvoter som kan fiskes i egne økonomiske soner. Vi ønsker en balansert og helhetlig avtale, men vil ikke la oss presse til en løsning som en følge av andre parters uansvarlige opptreden underveis. Jeg kan forsikre om at det er nær kontakt mellom Norge og EU i denne saken, bl.a. på bakgrunn av at vi tidligere i år inngikk en bilateral avtale med EU om nettopp makrell. Jeg vil ikke forskuttere mulige konsekvenser dersom vi ikke lykkes med å komme til enighet i denne runden. Men arbeidet for en løsning må fortsette, da et fiske på uansvarlige nivåer vil være skadelig for bestanden og ulønnsomt for alle parter på sikt.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
Som jeg sa, har Norge hatt nær kontakt med EU i den saken, nettopp fordi vi har inngått en bilateral avtale med EU om fordeling av nettopp makrell. Derfor har det vært nær kontakt mellom Norge og EU i denne saken. Vi er opptatt av at vi skal ha et vitenskapelig grunnlag for eventuelle endringer i avtalen. I disse dager pågår det forhandlinger, og det er også avsatt tid til en ny forhandling i løpet av november. Vi får håpe at det går an å finne en god løsning som alle parter kan akseptere.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
Når det gjelder landingsforbudet, har vi i Norge en lovhjemmel for å ha et landingsforbud, slik representanten Nesvik sier. Jeg har forstått at EU ikke har den samme lovgivningen og samme adgangen til det, men at næringen har avstått fra å kjøpe fisk fra Island og Færøyene i forbindelse med den situasjonen som har oppstått, slik at det for så vidt har fungert på en noe tilsvarende måte. Men EU har altså ikke samme lovhjemmel som man har i Norge. Så er jeg enig i at det er viktig at man har god kunnskap om bestanden, slik at det ikke skjer et for stort uttak. Om Norge skal endre på sine kvoter og sitt uttak, vil jo være en del av det som det skal forhandles om, og som vi må komme tilbake til når forhandlingene er avsluttet.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-13:
Jeg vil først takke helseministeren for en god og grundig redegjørelse. Pasientsikkerhet og kvalitet ved våre sykehus må ha den absolutt høyeste prioritet – det er det bred enighet om her. Pasienter som blir innskrevet på sykehus, må ha trygghet for at de får den rette behandlingen på det riktige sykehuset av kvalifisert personell. Pasienter som er til behandling, og som blir innkalt til behandling for alvorlige sykdommer, bør ha trygghet for at de blir innkalt til rett tid både når de skal til behandling og i ettertid, når de skal til kontroll. På dette området har vi ingenting å gå på – det er helt avgjørende for befolkningens tillit til helsevesenet. Derfor har de hendelsene vi har hatt, og som er omtalt her i dag, skapt usikkerhet, om den sikkerheten vi forventer, er god nok, og om vi har de kvalitetssikkerhetssystemene på våre sykehus som skal være der for å forhindre feil – og dersom det skjer feil, se til at det blir grepet fatt i det med en gang. Jeg må i ettertid si at den måten dette ble håndtert på, av både ledelsen i helseforetakene, sykehusene, Helsetilsynet og statsråden, har vært god og tilfredsstillende. Den har vært omfattende, kraftfull og stått i forhold til alvorlighetsgraden. Dette har på mange måter bidratt til å gi tillit til at denne typen hendelser blir det tatt fatt i på en god måte. At reaksjonsmåtene har hatt et sånt omfang, vil jeg gi honnør for. Det har også fått konsekvenser på de sykehusene der hendelsene har forekommet. Jeg er også fornøyd med at det nå fokuseres på pasientsikkerhet og kvalitet på en enda sterkere måte enn tidligere. Det tipunktsprogrammet som statsråden la fram, er en bekreftelse på det. Representanten Bent Høie fokuserte på og spurte om det er noe med strukturen og hele systemet som har bidratt til dette, og som man må fokusere på. Jeg har tidligere, og da blir dette et avsluttende spørsmål til statsråden, stilt spørsmål ved om måten vi finansierer sykehusene på – denne innsatsstyrte finansieringen, dette stykkprissystemet, betaling per pasient, at noe er mer lønnsomt enn andre ting – kan ha en sammenheng med disse hendelsene vi har vært vitne til. Jeg annonserer ikke at det skal være noen form for unnskyldning, men jeg stiller bare spørsmålet om man i de rapportene og de analysene som har vært gjort, kan se om det er noen sammenheng. I så tilfelle vil det være svært alvorlig. Det får være avslutningen og mitt spørsmål til statsråden.
Abid Raja (Venstre), 2010-10-13:
Jeg takker statsråden for redegjørelsen. Vi, som verdens beste land på svært mye, må etterstrebe et best mulig helsevesen og etterstrebe at borgerne har tillit til helsevesenet. Vi i Venstre er enig med statsråden i at vi aldri kan gardere oss fullt ut mot feilbehandlinger. Imidlertid bør vi, og kan vi, gjøre mer for å sikre bedre kontroll og høyne kvaliteten. Selv om vi ikke kan utelukke feilbehandling 100 pst., må vi gjøre alt som er mulig og som står i vår makt for å minimalisere sjansene for det, og sikre best mulig pasientsikkerhet. Borgerne er helt avhengig av tillit til helsevesenet, både til at behandlingen de får, er best mulig, og trygg, og ikke minst til at de som jobber ved helseforetakene, har de nødvendige kvalifikasjonene og papirene i orden. Borgerne i Norge må fortsette å føle trygghet i den behandlingen de får. Men for å få dette til må noe gjøres. For at en fortsatt skal ha god tillit, er det nødvendig at systemsvikt unngås. Men der det skjer, er det nødvendig at det grundig gjennomgås og evalueres, slik at det kan forebygges i framtiden. Samtidig er det essensielt med åpenhet om de problemene som er i helsevesenet. Dette er en del av det å leve i et fritt og åpent demokrati. Borgerne fortjener å kjenne til de manglene som er i helsevesenet. Åpenheten er faktisk også tillitbyggende. Når evalueringer og granskninger gjøres, er det også viktig at de som skal gjøre denne jobben, er helt uavhengige. Det vil ikke være tillitbyggende om evalueringen framstår som om bukken passer havresekken. I et land som Norge, med tanke på de pengene vi bruker på helsevesenet og den innsatsen vi gjør på områder som utdanning av helsepersonell, på kontroll, bør vi ikke kunne leve med så brutale og alvorlige feilgrep at enkeltindivider får fjernet friske organer. For de menneskene som utsettes for feilgrep, og for deres familier, er dette dypt tragisk og trist. Men det er også samfunnsskadelig, og de øvrige borgernes tillit til helsevesenet svekkes. Derfor er vi i Venstre glad for alle eksterne gjennomganger. Venstre er svært opptatt av å få gode kvalitetssikringsrutiner på plass. Saker som ventelistesakene, feilbehandling og kontroll av hvorvidt de som innehar stillingene, har de nødvendige kvalifikasjonene, er med på å svekke helhetsinntrykket av helsevesenet. Derfor er det også viktig med denne redegjørelsen fra statsråden. Men langt viktigere er det at det tas riktige og nødvendige grep for å kontre det som har skjedd. Ingen i denne salen, og ingen statsråd, bør kunne hvile før en har klart å snu de meget stygge og fatale tallene, som representanten Høie også viste til. Det er ikke til å leve med at flere dør av feil behandling på sykehus enn i trafikken.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
På vegne av representantene Siv Jensen, Per Sandberg og meg selv vil jeg fremsette et forslag om å gjøre «undergraving av asylinstituttet» til en skjerpende omstendighet i straffelovgivningen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
På vegne av representantene Svein Flåtten, Trine Skei Grande og meg selv vil jeg fremme forslag om at det utarbeides en stortingsmelding om statens eierskap.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
På vegne av representantene Laila Dåvøy, Rigmor Andersen Eide, Hans Olav Syversen og meg selv har jeg den glede å fremme et representantforslag om rammevilkårene for ideelle aktører som driver helse-, omsorgs- og barnevernstjenester.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-05-12:
På vegne av representantene André Oktay Dahl, Ingjerd Schou, Michael Tetzschner, Arve Kambe og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om strategi og tiltak for å bekjempe organisert kriminalitet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg har et spørsmål til helse- og omsorgsministeren. På galleriet i dag sitter Mette. Hun er mamma. Et av hennes barn er sterkt funksjonshemmet. Hun gjør det som alle foreldre vil, nemlig å ta vare på sitt eget barn, pleie sitt eget barn, ha omsorg for sitt eget barn. Men for at hun skal klare det, som mange andre foreldre i tilsvarende situasjon rundt omkring i landet, er hun avhengig av en anstendig omsorgslønn for å få det til. Vi vet at situasjonen varierer betydelig rundt omkring i kommunene, siden dette fortsatt – dessverre – er et kommunalt ansvar. Helsetilsynet har refset kommunene for å avslå for mange søknader, og det er dessverre i mange kommuner slik at man ikke har et fullverdig system for å ivareta dette. Med andre ord er det mange familier, mange foreldre, som slåss en helt meningsløs og langvarig kamp for egentlig å oppnå en vinn-vinn-situasjon. Det ene man oppnår, er altså å spare det offentlige og skattebetalerne for betydelige beløp, for alternativet til å drive omsorg for sine egne barn – som er det mest naturlige i hele verden – er en døgnkontinuerlig institusjonsplass hvor avstanden mellom familien og den som trenger omsorg, øker. I tillegg er det bedre for den som trenger omsorg, å få lov å være sammen med dem man er aller mest glad i. Som om ikke det er nok, er det rimelig selvsagt for alle oss andre å kunne fungere godt i en normal familiesituasjon sammen med dem vi er glad i. Mitt spørsmål til statsråden er: I januar ble statsråden utfordret på omsorgslønn i denne salen. Hva har skjedd siden da?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Dette holder jo ikke. Ordningen med omsorgslønn har vært gjeldende i 20 år. Helsetilsynet har også refset regjeringen fordi ordningen fungerer for dårlig, og man har krevd at det blir gjort endringer som i større grad ivaretar rettssikkerheten til de familiene som blir berørt av dette. I Soria Moria I sa regjeringen at de ville styrke denne ordningen. I Soria Moria II hadde det blitt redusert til en gjennomgang av ordningen. Men det hjelper veldig lite de foreldrene som er berørt av dette. Den enkleste måten å løse dette på, fremfor å ha nye utvalg som skal utrede noe vi allerede vet, er å gjøre dette til en statlig finansieringsordning som gjør at alle familier, uavhengig av hvor de bor, får den samme retten til en anstendig omsorgslønn når behovet inntreffer. Jeg har problemer med å forstå at det er veldig vanskelig, og at det krever lange utredninger. Jeg vil gjerne vite hva statsråden selv mener om dette, uavhengig av hva utvalget måtte komme frem til.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Det er ikke tvil om at foreldre som har funksjonshemmede barn, har en stor arbeidsbelastning og ofte en veldig krevende hverdag. Det er også veldig forståelig at mange foreldre ønsker selv å pleie sine barn, og omsorgslønn er da en ordning som kan være aktuell. Det som jeg sa i januar, var at vi ville nedsette et utvalg for å se på alt dette i en større bredde, fordi det var, som representanten Jensen sier, ulikheter i de forskjellige kommunene – dette var påvist. I disse dager vil vi nedsette dette utvalget. Vi har jobbet med mandatet. Utvalget skal jobbe så fort som mulig for at vi skal komme tilbake til Stortinget på egnet måte for å informere om saken.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Det skal ikke være noen tvil om at det skal være gode ordninger for foreldre som får funksjonshemmede barn, fordi de veldig ofte får økte utgifter i forbindelse med det å ha barn som krever både ekstra omsorg og mye ekstra utstyr. Det er regjeringen opptatt av. Når det gjelder tematikken omsorgslønn, har jeg faktisk svart på det i Stortinget mer enn en gang tidligere og sagt at vi vil sette ned dette utvalget. Det har tatt noe tid å jobbe med mandatet, men det er nettopp fordi dette er en ordning som fungerer så ulikt. For at vi skal få til en ordning som blir mer lik, har vi jobbet omfattende med mandatet. Vi er i ferd med å sette ned dette utvalget og vil komme tilbake med det. Men jeg har lyst til å understreke at dette er bare en av mange ordninger i forbindelse med det å ta på seg et stort pleie- og omsorgsansvar. Dette skal vi ha en skikkelig gjennomgang av. Det er nettopp derfor vi setter ned utvalget.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Fordi omsorgslønnen er en viktig ordning for dem som benytter seg av den, og fordi den har blitt praktisert ulikt i ulike kommuner, har jeg også tidligere orientert Stortinget om at vi vil nedsette dette utvalget for å se på ordningen, slik at det kan bli en lik ordning i hele landet. Det utvalget er på trappene. Det kommer til å bli nedsatt med det første. Mandatet for utvalget er så å si ferdig. Så skal vi jobbe så fort vi kan nettopp for å komme tilbake og få en lik ordning. Jeg har lyst til å understreke at dette er en av mange ordninger, men like fullt er omsorgslønn en viktig ordning for noen familier.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Representanten Sylvi Graham sa at hun ikke visste hvilken statsråd hun skulle stille spørsmålet til. Når det gjelder pleiepenger og Nav, er det åpenbart statsråd Bjurstrøm som er rett adresse for det. Når det gjelder omsorgslønn, vil jeg bare gjenta det jeg har sagt flere ganger. Vi skal ha en fullstendig gjennomgang av ordningen med omsorgslønn. Vi nedsetter et utvalg i disse dager. Det har jeg orientert Stortinget om tidligere. Vi har jobbet med mandatet nettopp fordi dette skal bli en så lik og rettferdig ordning som mulig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Noen ganger høres det ut som om omsorgslønn er den eneste støtteordningen til familier som har et stort omsorgs- og pleiebehov for sine barn. Det er det jo ikke. Den er én av flere ordninger, og kommunene stiller opp på ulik måte. Noen kommuner stiller opp svært mye for familier med funksjonshemmede barn. Det har jeg selv sett mange eksempler på. Det blir feil hvis det blir skapt et inntrykk av at omsorgslønn er det som skal til for at funksjonshemmede barn og familien skal få støtte og omsorg. Så er jeg opptatt av at dette skal bli en rettferdig ordning. Jeg kan svare ja på at utvalget blir nedsatt før sommeren. Jeg har også lyst til å gjenta, som jeg har sagt i Stortinget tidligere, også som svar til Laila Dåvøy, at vi skal jobbe så raskt som mulig med dette for å få til en ordning som er lik over hele landet. Jeg har lyst til å understreke at dette er én av flere ordninger.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Det er riktig at verdighetsgarantien var en avtale hvor Kristelig Folkeparti og Venstre var med sammen med regjeringspartiene. Den jobber vi med og har jobbet med, slik at det er mange tiltak innenfor verdighetsgarantien som allerede er iverksatt. Blant annet er byggingen av omsorgsboliger en del av dette. Når det gjelder lovarbeidet, og det er vel egentlig det som er det mest interessante her, var det opprinnelig en plan om at retten til et verdig tjenestetilbud skulle tas inn i den nye helse- og omsorgsloven. Den skulle etter planen vært behandlet i 2010. Nå kommer den våren 2011, og derfor vil vi knytte forskriften om en verdig eldreomsorg opp til kommunehelsetjenesteloven, hvor det er gjort endring og er hjemmel for det. Forskriften som detaljerer hele verdighetsgarantien, vil vi komme med nå i 2010, slik planen var. Da vil den beskrive kompetanseløftet, alt som har med etikksatsing i kommunene å gjøre, investeringstilskudd, finansiering av fagskoletilbud og hele opptrappingsplanen som gjelder kompetanse, demensplanen osv. – de andre områdene som ligger i verdighetsgarantien.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Kommunehelsetjenesteloven skal etterfølges av en ny helse- og omsorgslov. Denne skulle etter planen kommet i år, men den kommer våren 2011. Det har litt med behandlingen av samhandlingsmeldingen i Stortinget å gjøre, som etter planen skulle vært i høst, men som kom nå. Derfor blir lovarbeidet noe forsinket. På grunn av at det blir forsinket, og for at vi ikke skal forsinke verdighetsgarantien og forskriften som beskriver alle tiltakene i verdighetsgarantien, vil vi knytte forskriften opp mot kommunehelsetjenesteloven. Det er det hjemmel for i kommunehelsetjenesteloven. Forskriften skal være klar i 2010, slik planen var. Jeg kan forsikre representanten Dåvøy om at dette har vi fullt trykk på og vil komme med i år.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Den reduksjonen som det var vist til i TV 2-nyhetene i går, var rett og slett bare en teknisk justering i forhold til tilskudd som ikke var brukt opp i 2009. Det var hele foranledningen for den saken. Saken er selvfølgelig alvorlig, for det er alvorlig når alvorlig syke eldre ikke får sykehjemsplass. Her må jeg også si at når kommunen ikke kan tilby en sykehjemsplass, må kommunen tilby tilstrekkelig omsorg og pleie til dem som har behov for det. I 2009 var det opprinnelig planlagt tilskudd til 1 000 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger. I forbindelse med finanskrisen og tiltakspakken til regjeringen ble det vedtatt tilskudd til 1 500 ekstra. Alle disse ble ikke realisert i fjor. 1 000 av dem ble realisert, så det ble bygget 2 000, men 500 ble ikke brukt. Like fullt er det 2 500 nye plasser som skal komme i år. Da er vi halvveis til målet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Det bygges sykehjemsplasser og omsorgsboliger i hele landet. Det er god tilgang fra kommunene. Vi fikk ikke brukt opp alle tilskuddene for 2009, men for inneværende år er det gitt tilsagn om 2 500 plasser. Det er det vi skal bygge i inneværende år. Det betyr at vi er omtrent halvveis i forhold til å nå målet om 12 000 plasser til 2015. Så sier vi også at vi må gjøre en vurdering av om det er behov for flere plasser, men det vil vi se etter hvert. Foreløpig er det fullt trykk, og det er god søknad til kommunene. Men her skal man også ha ferdige prosjekter før man får tildelt penger, og prioriteringen skal være slik at de som har dårligst utbygging, får tilskudd først. Dette er et arbeid som vi har fullt trykk på, for det er viktig å få flere sykehjemsplasser. Det viste innslaget i TV 2 veldig klart.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Jeg er helt enig i at det er viktig å ha en god legedekning på sykehjemmene. Det er viktig både for å sikre pleien til dem som bor der, og når dreier seg om medisinering, som er et tema vi har vært inne på mange ganger i Stortinget. Det er særs viktig at det er god legedekning, med leger som kan ha ansvar for det. Det er også en god ordning at fastlegene i noen sammenhenger bruker én dag i uken, syv og en halv time, da de skal stå til disposisjon for primærhelsetjenesten på sykehjemmene. Legedekningen i sykehjemmene har fra 2006 til 2009 økt med 30 pst. Så vi er på god vei til å få en mye bedre legedekning i sykehjemmene. Det er en gledelig utvikling, og det er en utvikling vi skal fortsette med. For det er viktig at vi har god legedekning og gode leger til de sykeste eldre.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Som også arbeidsministeren sa, er det slik at det er erfaring med at denne ordningen kan fungere godt noen steder. Så er det òg slik, at hvis dette skulle være en generell ordning, må man også ivareta de arbeidstakerne som vil stå i en veldig spesiell turnusordning. Dette må vurderes opp både mot arbeidsmiljøloven og de mulighetene som gjelder generelt for et arbeidsliv. Her skal man imøtekomme behovet fra dem som mottar omsorgen – og for mange av dem kan det være en veldig god ordning – og veie det opp mot arbeidstakernes forhold. Jeg synes egentlig at arbeidsministeren svarte veldig godt på dette – at dette er noe som de jobber med. Så får vi komme tilbake, også på bakgrunn av de erfaringene, og se hva man kommer frem til i samarbeid mellom arbeidstakerorganisasjonene og kommunene spesielt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Jeg ser på utprøvingen av en ny spesialitet i klinisk odontologi ved Universitetet i Tromsø som et viktig tiltak i den generelle tannhelsepolitikken til regjeringen. Regjeringen prioriterer å følge opp forslagene i St.meld. nr. 35 for 2006–2007, Tilgjengelighet, kompetanse og sosial utjevning, Framtidas tannhelsetjenester. Å sikre likeverdig tilgjengelighet til tannhelsetjenester, inkludert spesialisttjenester, er viktig i denne sammenhengen. Universitetet har gjort et grundig og systematisk arbeid med å utarbeide studieplan og med å forberede alle de brikker som skal på plass for å kunne starte opp ny spesialitet. I forbindelse med oppdraget fra Helse- og omsorgsdepartementet i 2006 ble det tatt forbehold om at de budsjettmessige konsekvenser ble avklart med departementet. Et avgjørende moment i den sammenheng var om utprøving av ny spesialitet kunne finansieres ved omdisponeringer innenfor eksisterende ramme av statens tilskuddsmidler på tannhelsefeltet, eller om kostnadene til utprøvingen krever tilleggsbevilgning. Utkast til samlet budsjett for eventuell oppstart høsten 2010 forelå for Helsedirektoratet først i januar 2010. I samarbeid med departementet vurderte Helsedirektoratet det som urealistisk å finansiere oppstart av den aktuelle spesialistutdanningen gjennom omdisponeringer i inneværende år. I møtet mellom Universitetet i Tromsø, Troms fylkeskommune, Helsedirektoratet og Helse- og omsorgsdepartementet 7. mai i år ble det konkludert med at de ansvarlige aktører i Tromsø planlegger videre med sikte på oppstart i 2011. Helsedirektoratet vil, i samarbeid med departementet, vurdere mulige omdisponeringer for 2011 for å sikre finansiering i samsvar med et budsjett som er godkjent av direktoratet. Helsedirektoratet ivaretar den formelle kommunikasjonen med Universitetet i Tromsø og med Troms fylkeskommune. Tromsø-miljøene vil få tilbakemelding som ivaretar en realistisk planprosess frem til oppstart av utprøvingen av den nye spesialiteten. Jeg ser frem til at den nye spesialiteten blir prøvd ut, og har forstått det slik at mange fylkeskommuner er interessert i resultatene nettopp av denne utprøvingen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Jeg mener det var det jeg nå egentlig svarte på, at det lå i fremdriften. Så har jeg lyst til å si at det var jo Universitetet selv som godkjente igangsetting av spesialistutdanningen høsten 2010, forutsatt at prosjektet var fullfinansiert på tre år. Så viser det seg at den rammen man hadde tatt høyde for, ikke holdt. Det ble dyrere enn det som var antatt, og det kan være noe av grunnen til at det nå er utsatt. Så er det også dette med at Helsedirektoratet fikk planene først i januar. Dette er et positivt prosjekt, og det er viktig at det kommer på plass. Nå jobber vi altså for at det skal komme på plass fra 2011.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-12:
Det er det som er målsettingen. Jeg har bare lyst til å understreke at høsten 2009 ble Helsedirektoratet forespeilet en kostnad på 1,5 mill. kr, men i januar i år fikk direktoratet et revidert budsjett som innebar en kostnad på 5 mill. kr for 2010. Denne økningen på 3,5 mill. kr fant man ikke rom for i inneværende år. Det er derfor det ikke ble igangsatt fra høsten. Det som nå er målsettingen, og som jeg har sagt her flere ganger nå, er at vi skal komme i gang fra 2011.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Helse- og omsorgsministeren snakker om et utvalg, men 18. januar sier Liv Signe Navarsete til Kommunal Rapport at hun vil at behandlingen av omsorgslønn skal bli lik over hele landet. Hun sier at de som ønsker omsorgslønn, skal ha en forutsigbar ordning uansett hvor de bor, og at man skal kunne ta vare på sine nærmeste uten å få problemer med økonomien. Hun vil at staten skal dekke 50 pst. av ordningen. Navarsete sier videre at hun vil ta kontakt med helse- og omsorgsministeren for å få en rask gjennomgang av ordningen. Dette var en gledelig nyhet for Fremskrittspartiet og alle som har kjempet i årevis for denne ordningen. Siden jeg har litt dårlig erfaring med det regjeringen kaller «rask gjennomgang», har jeg følgende spørsmål: Når innføres Navarsetes omsorgslønn? Eller er dette bare et nytt eksempel på at regjeringen fører én politikk i media og en annen i regjeringskontorene?
Sylvi Graham (Høyre), 2010-05-12:
Jeg er egentlig usikker på hvilken statsråd som bør svare på mitt spørsmål, fordi det dreier seg om funksjonshemmede barn som blir kasteballer mellom statsråd Bjurstrøm og statsråd Strøm-Erichsen. Den som har et forslag til løsning, kunne jo kanskje få lov å svare her. Mange familier med sterkt funksjonshemmede barn har de siste månedene mistet retten til pleiepenger. Dette dreier seg om familier som samarbeider med helsetjenestene om omfattende godkjente opptreningsopplegg hjemme for disse barna. Nav har nå vedtatt at dette ikke lenger gir rett til pleiepenger. Det har dramatiske konsekvenser for disse familiene fordi foreldrene ikke lenger får mulighet til å pleie barna og drive disse intensive treningsoppleggene. Alternativet for barnet er ofte et dårligere og dyrere tilbud om institusjonsplass. Høyre har tatt dette opp med arbeidsministeren og bedt om at de familiene som har fått innvilget denne ytelsen, kan få beholde den. Arbeidsministeren avviste dette og henviste til omsorgslønn, som er helse- og omsorgsministerens ansvar. Når vi påpeker(presidenten klubber) at ordningen med omsorgslønn fungerer dårlig, pekes det videre på kommunene. (presidenten klubber) Kan vi forvente oss(presidenten klubber igjen) at statsrådene samhandler? (presidenten klubber igjen)
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Vi vet egentlig nok om omsorgslønn. Jeg vil si det så sterkt at det er en menneskerett for barn som er funksjonshemmet, å kunne bo hjemme sammen med foreldrene sine. Det vil vi også finne i FNs barnekonvensjon. Men dessverre er det sånn i dag at det lar seg ikke gjøre alle steder, ikke minst fordi omsorgslønn praktiseres veldig ulikt i de forskjellige kommunene. Det er klart mindre ambisjoner i regjeringen i denne perioden. I forrige periode var vi glad for at regjeringen skulle forbedre ordningen. Nå skal man gjennomgå den, og det må vi jo akseptere. Vi har ikke noe flertall i Stortinget, vi andre som ønsker å gjøre dette raskere. Vil utvalget komme i gang før sommeren, og hvor lang tid tror statsråden det vil ta før foreldre som har funksjonshemmede barn, kan forvente at vi har en lik ordning over hele landet?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Jeg har et spørsmål til helse- og omsorgsministeren. Det er snart tre år siden regjeringen inngikk en avtale med Kristelig Folkeparti og Venstre om å innføre en verdighetsgaranti i eldreomsorgen. Verdighetsgarantien skal sikre eldre sterkere rettigheter og bedre behandling og omsorg. Den skal bl.a. sikre at eldre får rett til sykehjemsplass når de trenger det. Den skal også sikre at syke eldre får lindrende behandling og en verdig død, faglig forsvarlig oppfølging av lege og annet relevant helsepersonell, noen å snakke med om livet, osv. For snart ett år siden ble et forslag til lovendring sendt ut på høring, men det er nå over et halvt år siden høringsfristen gikk ut. Meldingen om uholdbare forhold i eldreomsorgen fortsetter å komme. Eldre sendes hjem til seg selv fra sykehus uten at de er i stand til å klare seg selv, eldre står i kø for sykehjemsplass, men vet ikke hvor lenge de må vente. I valgkampen var statsministeren ute og lovet at verdighetsgarantien med bl.a. rett til sykehjemsplass nå kommer. Dette var også den enigheten vi la til grunn da høringsnotatet om verdighetsgarantien ble kjørt ut separat fra arbeidet med nye lover som pågår i departementet. Dette skjedde i forkant av valgkampen. Etter valgkampen har det blitt svært stille. Mitt enkle spørsmål er: Når kommer verdighetsgarantien?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Hvis jeg forstår statsråden rett, kommer ikke verdighetsgarantien som sådan før kommunehelsetjenesteloven. Nå rister statsråden på hodet, så det kan tenkes at hun mener at alt verdighetsgarantien inneholder, altså verdighet for de eldre, rett til sykehjemsplass osv., kommer i år.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Dette må hun svare litt klarere på.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-12:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. Brennpunkt i går ble en ny påminnelse om at skolen svikter mange av de elevene som trenger det mest. Det er etter Høyres mening uakseptabelt at det pyntes på karakterer fremfor å gripe fatt i alvorlige lese- og skrivevansker. Kunnskapsministeren har gjentatte ganger understreket det alle synes å være enige om, at læreren er nøkkelen til mer læring i skolen. En god lærer er en god pedagog, men han eller hun er også grunnleggende engasjert og dyktig i faget sitt. Som Inge Lønning sa det: «Ingen er så god pedagog at han er i stand til å lære andre noe han ikke kan selv.» I videregående skole går en av fire realfagslærere med fordypning av med pensjon i løpet av fem år. Fra 1998 til i dag har elevtallet i den videregående skolen steget med om lag 30 000 elever. I samme tolvårsperiode har antall lærere med fordypning i realfag stått på stedet hvil. I klartekst betyr det at dagens regjering styrer mot en alvorlig krise i realfagene i den videregående skolen. Vi har for få lærere, og vi kommer til å få for få lærere med fordypning, mastergrad. I Halvorsens realfagsstrategi, «Realfag for framtida», er den alvorlige situasjonen omtalt. Problemet er at det stopper med omtalen. Faktum er at strategien er blottet for måltall for rekruttering når det kommer til lærere i realfag i videregående skole. Jeg legger til grunn at statsråden mener det er alvorlig at 25 pst. av realfagslærerne med fordypning i sitt fagområde forsvinner fra den videregående skolen i løpet av fem år. Spørsmålet mitt er da: Hva slags strakstiltak vil statsråden og regjeringen sette i verk for å motvirke den alvorlige lærerkrisen i realfag som nå er under oppseiling?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-12:
Det eneste jeg mener er systematisk når det kommer til tiltak, er systematikken i at regjeringspartiene har stemt ned gode forslag fra Høyre i denne salen om å få mer fart på etter- og videreutdanningen. Poenget er og faktum er at hundrevis av plasser på videreutdanning for lærere står tomme kommende høst. Hver eneste plass burde vært fylt. Problemet er at de seniortiltakene Høyre foreslår for realfagslærere, er blitt nedstemt av regjeringspartiene. Fra TIMMS-undersøkelser vet vi at elevene med størst fordypning i matematikk har lavere prestasjoner i dag enn de burde hatt. Samtidig sier regjeringen i strategiplanen for realfagene at det skal satses på ny fornybar energi og andre teknologiske næringer som krever mer realfag enn noensinne. Jeg etterlyser igjen: Hva er strakstiltakene? Jeg mener ikke de lange planene, for lærere forsvinner de neste fem årene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-12:
Brennpunkt-programmet så mye bakover, men Høyre er opptatt av å se fremover for å finne gode løsninger som gjør det mulig for flere elever å fullføre videregående opplæring med gode resultater. Høyres Yrkesfagløftet inneholder en rekke forslag for å få ned frafallet, men regjeringspartiene stemte imot alle, til tross for at dette var forslag som hadde fått bred støtte hos mange av dem dette angår. I lys av den alvorlige frafallsproblematikken, vil kunnskapsministeren og regjeringen tenke seg om én gang til og revurdere sin motstand mot Høyres forslag om egne læreplaner for yrkesfagene, om et nytt rekrutteringsprogram for å få erfarne fagfolk til skolen, som et supplement til lektor II-ordningen, om alternative opplæringsløp uten at elevene må få en diagnose for å få dem, og økt statlig innsats for flere lærlingplasser?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I 2006 besluttet Helse- og omsorgsdepartementet at det skulle utredes og utprøves en ny spesialitet i klinisk odontologi, og oppdraget ble gitt til Universitetet i Tromsø i 2007. Vinteren 2009 ble studieplan oversendt Helsedirektoratet og godkjent samme vår. Den nye spesialistutdanningen for tannleger skal finansieres av Helse- og omsorgsdepartementet. Studierektor er tilsatt i halv stilling, og fire kvalifiserte kandidater er klare til å begynne på spesialiseringen. Så viser det seg at finansiering mangler. Hva vil statsråden gjøre med det?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-12:
Dette er jo i sannhet en merkelig sak, for det har vært jobbet med saken i årevis. Det svaret som statsråden nå gir, tyder på at det er stor mangel på kommunikasjon mellom Helsedirektoratet og departementet. Ifølge de som jobber med dette i Tromsø, har det aldri vært noen tvil om at midlene skulle komme på plass. Man skulle starte denne høsten, altså om to–tre måneder. Kandidatene er tatt opp, de står klare, og de er forespeilet at de skal begynne på utdanningen sin. Den faglig ansvarlige er tilsatt. Og så blir man på en måte vinket av i siste sving – når man ser mållinjen der fremme. Nå sies det at det er helt urealistisk at man skal starte til høsten. Men ifølge et krisemøte i Helsedirektoratet sist fredag vil direktoratet, hvis man får en avklaring fra statsråden den 1. juni, kunne legge opp til at utdanningen starter 1. januar 2011. Vil statsråden gi det klarsignalet til direktoratet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Hun viser selv både til St.meld. nr. 35 for 2006–2007 og viktigheten av å satse også på oppgradering av kompetansen innenfor tannhelsetjenesten. Tannhelseutdanningen i Tromsø er landets nyeste, og den er kanskje også landets mest moderne. Det er klart at de er både interessert i å bidra og i å oppfylle målsettingene som ligger i tannhelsemeldingen. Da tolker jeg statsråden sånn nå at direktoratet vil kunne gi det svaret til Tromsø som man aller mest ønsker seg – at man nå kan planlegge og forespeile kandidatene at de er studenter fra 1. januar 2011.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Her er det satt i gang strakstiltak for lenge siden. Dette er et systematisk arbeid, som vi ikke kan tro kan løse dette i løpet av veldig kort tid. Nettopp derfor er det viktig at vi nå systematisk har lagt vekt på å få rekruttert flere realfagslærere til skolen. Det starter egentlig ikke der. Det starter med å øke interessen for realfag helt fra skoletiden. Derfor har vi økt innsatsen både i grunnskolen, i ungdomsskolen og i videregående opplæring. Man får ekstra poeng for å velge realfag i videregående opplæring. Man ønsker å sørge for at man får bedre rekruttering til realfag ved universitetene. Dette er ekstremt viktig, det er helt riktig. Det er også viktig at mange av de realfagslærere som nå kanskje går og lurer på om de har lyst til å gå av med AFP, tenker seg om en gang til. Mange av dem kommer vi til å trenge videre framover. Så her er det et systematisk arbeid som gjelder, ikke noe hokus pokus og strakstiltak, men systematisk jobbing. I tillegg vil jeg gjerne si at vi har videreutdanningsopplegg, som har vært tema mellom representanten Aspaker og meg tidligere i Stortinget, hvor vi har en utfordring i og med at en del av de plassene ikke er benyttet. Vi jobber nå for å se hvordan vi kan sørge for at lærere tar ekstra studiepoeng i bl.a. matematikk gjennom videreutdanning.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Det er utrolig viktig at man klarer å holde en linje i satsingen på realfag over tid, og det er nettopp det vi har gjort. Vi kan ikke regne med at et lite stunt én høst er det som redder oss når vi skal rekruttere dyktige folk til å bli realfagslærere. Nå har vi mange muligheter i tillegg til dem jeg var inne på i mitt første svar, f.eks. har vi lektor II-ordningen, som gjør at det er mulig for dem som har universitetsutdanning, men som ikke har pedagogisk tilleggsutdanning, å komme inn i videregående skole og delta i undervisningen der. Vi har andre muligheter for å få til dette, f.eks. kan folk som har ingeniørutdanning, hospitere. Men det er et systematisk arbeid over tid med understreking av hvor viktig realfag er, hvor viktig matematikk og regnekunnskaper er, hele veien oppover som er det som kan hjelpe oss varig og solid – ikke små innfall nå og da.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Dette synes jeg er et totalt usaklig innlegg, for det er dette vi holder på med hver eneste dag i norsk skole. Vi må klare å gå den balansegangen der vi oppmuntrer alle dem som gjør en veldig god jobb – for dem er det mange av i norsk skole – samtidig som vi ikke underslår hva vi har av utfordringer. Vi har systematisk satset på tidlig innsats, bedre opplæring når det gjelder lesing og skriving, fordi vi har sett at det er for mange som ikke har grunnleggende ferdigheter i dette. Vi vet at dette ikke bare er nøkkelen til norsk eller engelsk, det er også nøkkelen til naturfag, til samfunnsfag og til alle de andre fagene. Når det gjelder frafall, har jeg invitert fylkene til et systematisk samarbeid, etter modell av hvordan vi kom i havn når det gjaldt full barnehagedekning, nemlig at vi må finne en felles måte å telle på. Vi må sette oss noen felles mål for hvordan vi skal få redusert frafallet og økt gjennomføringen. Vi må sørge for at det jobbes mer praktisk i den videregående skolen, slik at flere har mulighet til å fullføre. Så jeg har fullt trykk på dette hele veien!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Etter- og videreutdanningstilbudet er en del av dette GNIST-samarbeidet som vi har med flere parter, f.eks. KS, Utdanningsforbundet osv. Dette har vært veldig vellykket når det gjelder å rekruttere studenter til å velge lærerutdanning. Vi har veldig gledelige tall så langt for det. Vi hadde et møte i går, og der var temaet nettopp: Hvordan får vi videreutdanningen til å fungere? Punkt 1: Hvordan kan vi nå, i siste sving, sørge for å få besatt de plassene som ennå ikke er besatt? Punkt 2: Hva gjør vi for at det skal bli en ordning som fylles opp, og som kan bygges videre ut? Jeg er skuffet over at vi ikke har fått flere søkere til de videreutdanningsplassene, og jeg skal følge opp på en slik måte at vi sørger for at dette blir en vellykket ordning.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Ja, det tror jeg absolutt. Jeg tror det er veldig mange som er på leting etter de gode verktøyene, for ikke å gjøre matten til noe fjernt, noe man ikke har bruk for i hverdagen, men for å finne matten og regningen i hverdagen, sånn at det er relevant. Jeg tror det er der mye av avstanden til det faget oppstår. Vi jobber jo systematisk for å få bedre virkemidler, få ut mer veiledning til lærere, spre de gode praktiske eksemplene, legge bedre vekt på det i lærerutdanningen osv. Men det som er en viktig erkjennelse når man driver med kunnskap og utdanning – det vet representanten Dagrun Eriksen veldig godt – er at det tar tid. Det tar tid før man får vekket regne-, matte- og naturfaginteressen blant de unge, og rekruttert til realfag videre i universitetene – og igjen kan rekruttere til skolene. Det er ingen «quick fix» på dette området. Det er systematisk arbeid som vi er i gang med. Men det er utrolig mye spennende som skjer på dette området.