Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-04-28:
Jeg er valgt fra og representerer et fylke som har sendt mange menn og kvinner ned til Afghanistan. Jeg har sett og hørt hvilken belastning flere av våre soldater og ikke minst deres pårørende hjemme har gått igjennom – all ære til dem. Jeg vil takke utenriksministeren for hans interessante og realistiske redegjørelse, en redegjørelse som synliggjorde noe av kompleksiteten rundt situasjonen i Afghanistan. Når vi sender norske menn og kvinner ut på skarpe utenlandsoppdrag der de i ytterste konsekvens kan risikere å miste livet, er det viktig at vi er åpne om hvorfor vi er i Afghanistan, og realistiske med tanke på hva vi kan oppnå med å være der, ikke minst overfor den enkelte soldat og deres pårørende. Grunnen til at vi gikk inn, var de dramatiske hendelsene 11. september 2001 og de vedtak som deretter ble fattet. Hovedbegrunnelsen for vår tilstedeværelse i Afghanistan har hele tiden vært å hindre at landet skal være et arnested og en frihavn for internasjonale terrorister. I dag er internasjonale terroristnettverk som Al Qaida sterkt svekket i Afghanistan. Det er bra. Men den langsiktige løsningen for landet oppnår man ikke ved bruk av militærmakt. Den er politisk og må skje på afghanske premisser. Samtidig som noen piler peker i riktig retning, er sikkerhetssituasjonen i Afghanistan fortsatt svært krevende. Men målet om å overlate sikkerhetsansvaret til afghanerne selv er sterkt og helt rett. Under NATO-toppmøtet i fjor ble man enig om at overføringen av sikkerhetsansvaret fra internasjonale styrker til afghanske styrker skulle starte i år, og at prosessen skulle være sluttført i hele Afghanistan i løpet av 2014. Vi er inne i en ny fase for NATO. Vi er inne i en ny fase for Norges engasjement. Det militære engasjementet i Afghanistan har hatt en bred internasjonal forankring, et solid FN-mandat og støtte hos Afghanistans valgte myndigheter. Dette er et solid utgangspunkt for en militær operasjon i et tredjeland, men man må hele tiden være bevisst på at militær tilstedeværelse i seg selv bidrar til å skape reaksjoner, og at tilstedeværelsen kan brukes som et middel for å styrke krefter vi ikke vil styrke. Våre styrker er nå i Afghanistan for å bidra til stabilitet og for å bygge egen afghansk kapasitet. I år har vi vært der i ti år. Ti nye år, eller mange nye år, er ingen garanti for ytterligere stabilitet. Det kan i verste fall ha motsatt effekt. Derfor må vi være utålmodige på afghanernes vegne med tanke på at deres egen hær og deres eget politivesen så fort som mulig kan ta over ansvaret for afghanernes sikkerhet, slik erklæringen fra NATO-toppmøtet i november la opp til. Ønsket om endring i Afghanistan til et tryggere, mer stabilt og velfungerende samfunn har hatt bred forankring i Stortinget. Senterpartiet mener det er avgjørende at den sivile bistanden fortsetter den dagen det militære bidraget blir avviklet. For å bygge en langsiktig løsning for Afghanistan er det viktig at vi kanaliserer mye av vår bistand gjennom afghanske myndighetskanaler. Afghanerne vet selv best hva de trenger for å få et bedre samfunn, og de vet selv best hva som skal til for å utvikle eget samfunn. I tillegg skaper bistandsprosjekter i regi av afghanske myndigheter bedre legitimitet for regjeringen. Afghanistan er et svært desentralisert samfunn, uten noen tradisjon for en sterk sentralregjering. En langsiktig løsning i Afghanistan forutsetter maktspredning, ikke bare gjennom de uformelle maktstrukturene, men gjennom et nasjonalt rammeverk, slik at man får kanalisert ressurser og et legitimt maktapparat dit folk bor. Tredje sektor har alltid vært viktig og ofte vist vei i norsk utviklingsarbeid. Under komiteens reise til Afghanistan i fjor møtte vi representanter fra frivillige organisasjoner. De imponerte med sitt kjennskap til de utfordringene Afghanistan står overfor, og sitt jordnære, konkrete bistandsarbeid. Det er viktig at vi også fortsetter å støtte disse aktørene. Til slutt: Afghanistan vil ha behov for humanitær hjelp og bistand i mange år framover. La oss håpe at vi sammen med de andre landene i koalisjonen er like villige til å forplikte oss til humanitær innsats i årene framover som vi har vært til å forplikte oss til militær innsats i de årene som har gått. Et samlet storting har stått bak det norske militære bidraget til Afghanistan. Nå må vi stå sammen om den humanitære innsatsen og sørge for at Afghanistan får vår oppmerksomhet lenge etter at siste norske soldat har forlatt landet.