trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2011-11-24:
Av og til kan man i denne sal bli tillagt meninger og politikk som er ganske så langt fra å være i nærheten av Fremskrittspartiets intensjoner og politikk. Representanten Ingalill Olsen hevdet i sitt innlegg at med Fremskrittspartiets politikk og kutt i det offentlige byråkratiet ville det gå ut over sykepleiere og lærere. Nå er det faktisk slik at Fremskrittspartiet gjennom sitt budsjettforslag styrker både den enkelte lærer gjennom flere tiltak og målrettede tiltak overfor den enkelte elev, hvor det er elevens evner og utviklingsmuligheter som er satt i fokus. Fremskrittspartiet bruker langt mer penger til helse enn dagens regjering. Det hører ingen steder hjemme å ha nærmere 280 000 mennesker i kø for behandling. Vi har fremmet forslag i Stortinget om å styrke sykepleiere og hjelpepleiere, noe dagens regjering stemte ned. Men siden representanten Olsen mener det ikke er mulig å arbeide smartere og mer effektivt i offentlig sektor, vil jeg gjerne vise til et eksempel på det motsatte. Vi har nemlig ikke så mye grunn til å være stolte av effektiviteten som mange tilsynelatende tar til orde for. I en rapport fra 2011 om transportinfrastrukturen i Sverige, Finland og Danmark, om forvaltning og organisering, fremkommer følgende: Den norske stat har 13 960 ansatte til å forvalte transportinfrastrukturen, mens Sverige med nesten dobbelt så mange innbyggere og langt mer veier og areal, har 13 200 ansatte. Ser vi til Finland, har de 4 300 ansatte til å gjøre samme jobben som nesten 14 000 gjør i Norge. Danskene har til sammenlikning 4 400 ansatte. Samtidig er det et faktum at både Sverige og Finland bygger langt flere veier, motorveier, midtdelere osv. enn det vi klarer å få til i Norge. Nevnte noen ordet «effektivitet»? Det er sunn, ansvarlig økonomisk politikk å investere i egen infrastruktur og realkapital i Norge. Vi trenger det. Vår konkurranseevne overfor resten av verden trenger det. Det er en forutsetning for bosetting, og ikke minst for næringslivet i et langstrakt land som Norge at veier er sikre, at infrastrukturen er sikker og effektiv og reduserer tids- og kapitalbruk på frakt for forbrukeren og næringslivet.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-10-21:
Jeg vil gjerne få takke kunnskapsministeren for det som jeg vil betrakte som et godt svar på interpellasjonen. Jeg synes hun tok opp veldig mange viktige tiltak som allerede er gjort, men jeg har bare lyst til å gjenta noe av det jeg sjøl sa i innlegget, det at alt henger sammen med alt. Når vi prater om yrkesfag, kan vi ikke bare begynne med yrkesfag og fokusere på det, men vi må tenke på helheten med tidlig innsats allerede i barneskolen, det å ha lesestrategier og fokus på norsk, det å ha mattestrategier og fokus på matematikk. Når vi ser på statistikken at det er så mange som gjennomfører hvis de har over 55 grunnskolepoeng, er det vi gjør før vi kommer til videregående, utrolig viktig. Ny GIV anser jeg som et mellomstadium – en overgang til at vi skal få en ungdomsskole som er med og bidrar til å legge et godt grunnlag for videregående. Jeg tror kanskje at det som er viktigst i ungdomsskolen, er at vi sørger for at det blir en ungdomsskole som legger et godt grunnlag også for dem som skal gå videre på yrkesfagene. Det gjør vi gjennom praktiske arbeidslivsfag, som jeg har tro på, og jeg tror også vi gjør det med valgfagene som nå kommer. Jeg tror det gjøres gjennom at vi får praksisrettet en del av den ordinære undervisningen ellers. Jeg spurte ikke statsråden om hun ville endre strukturen, jeg spurte om hun ville ta en gjennomgang av strukturen. Det mener jeg er klokt å gjøre, og slik som jeg oppfattet det, er vi allerede i ferd med å se på det. Jeg tror det er spesielt viktig å se på bygg- og anleggsteknikk og teknisk og industriell produksjon. Jeg pratet med en gutt som heter Magnus i går, og han går på Vg2, anleggsgartner. På den skolen som han har gått på, har de blitt tilbudt prosjektfag til fordypning allerede det første året, så de har det både første og andre år, altså på Vg1 og Vg2. Så spurte jeg ham: Hvordan gjorde dere det da dere skulle få oversikt over de over 20 fagene ellers som dere kan velge på Vg2? Da sa han at de hadde en intensivperiode på tre måneder der de gjennomgikk alle disse fagene. Det var feier, glassfag, rørlegger, murer, flislegging og blikkenslager og alt som man skal innom. Han syntes det var interessant og en veldig grei måte å få litt oversikt på. Men jeg har ikke pratet med noen som går på TIP, om hvordan de skal få oversikt over de 60 fagene de har muligheten til å gå videre på. Det er derfor jeg lurer på om det kan være klokt om vi ser på en mulighet for å splitte opp noen av grunnkursene, kanskje at vi lager to nye, slik at vi får litt bedre tid, og at man har rundt 10–15 fag som man skal ha oversikt over de to første årene. Jeg takker for svaret så langt, og jeg ser fram til en god debatt og ikke minst til gode innspill fra de andre.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-10-21:
Jeg har lyst til å takke for en god debatt. Jeg vil bare gjenta det representanten Harberg sa, at det var egentlig to ting som var viktig i den interpellasjonen som jeg tok opp: Den handler om frafall, men hovedsakelig handler det om å få de gode fagfolkene. Uansett om en tar studiespesialiserende fag eller yrkesfag, skal vi ha gode folk som kan sitt fag. Jeg vil bare kort kommentere noe av det som har blitt sagt, bl.a. dette med læreplasser. Det er pekt på de private bedriftenes ansvar, men ikke minst det offentliges ansvar. Jeg er helt enig i at det offentlige henger etter på akkurat dette området. Men det er noe med ansvar også. Hvem er det som har ansvar for å skaffe lærlingplassene? Jeg tror at fylkeskommunene må ta et mye større ansvar for de to siste åra av opplæringa etter at du har fullført Vg1 og Vg2. Det tar tid å ringe rundt og skaffe lærlingplasser og å følge opp lærlingbedriftene. Men nå ser vi resultater av aksjonen – med bl.a. NHO – «Aksjon lærebedrift», som har foregått i Oppland, Østfold og Oslo/Akershus, tror jeg. I Oppland gikk de ut til 1 200 ulike bedrifter. 120 av dem sa ja til å bli lærebedrifter. Men da har de altså fått et spørsmål om å bli lærebedrift. Det er mange som kvier seg for å bli lærebedrift fordi de ikke er helt kjent med hva det betyr for dem som bedrift, og de tror kanskje at det er en tung sak å være en lærebedrift. Så der tror jeg vi har mye å gjøre. Så litt til det som representanten Tord Lien var inne på. Det går på fleksibiliteten og det å komme tidligere ut i praksis. Det var jo nettopp noe av det som jeg nevnte i hovedinnlegget, at det er mange skoler som ikke slipper elevene ut i praksis før på Vg2. Det synes jeg er litt overraskende. Hvis jeg skal ta den skolen som er nærmest meg i Oppland, har de altså der én dag ute i praksis hver uke. Det kan godt hende det skal være mer også på første trinn. Så det er altså mulig allerede med dagens ordning, og det er mulig å flekse på dette, ikke å ha to pluss to, men én pluss tre, osv. Så det ligger til rette for det allerede i dag. Så synes jeg det som er tatt opp om lærernes kompetanse, også er viktig, for hvis vi skal få elever trygt igjennom yrkesfagutdanningen, er vi også nødt til å ha god kompetanse hos lærere, som representanten Hanekamhaug sa. Å hospitere er én viktig mulighet. Det gjøres i enkelte fylkeskommuner i dag. Blant annet gjør de det i Oppland. Så må vi huske på at faglærere også trenger etter- og videreutdanning. Jeg tror det er veldig viktig at fylkeskommunene har med seg det når de tenker etter- og videreutdanning. Så tror jeg også at vi i større grad skal være flinke til å benytte Lektor 2-ordningen, der man henter inn folk med kompetanse fra arbeidslivet som kan undervise i skolen. Jeg er veldig glad for at vi får en gjennomgang av strukturen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-21:
Ja, det blir en gjennomgang når Kunnskapsløftets evaluering foreligger våren 2012. Da skal vi gjøre akkurat det som representanten her er inne på. Jeg er også veldig enig i det perspektivet som trekkes opp av interpellanten, nemlig at vi ser at det er så veldig klar sammenheng mellom hva elevene har med seg av kunnskap inn i videregående opplæring, og hvordan de lykkes. Det er jo ikke så veldig overraskende for oss, men det sier bare at når vi er opptatt av at flere elever skal gjennomføre videregående opplæring, må vi også ha fokus på barneskolen og ungdomsskolen og hvordan de er rustet før de kommer dit. En del av prosjektet Ny GIV er jo nettopp ved juletider å gi tiendeklassinger en mulighet til å tette kunnskapshull før de begynner på videregående, gjennom intensiv lese-, skrive- og regneopplæring. Vi tilbød i fjor 2 300 elever et sånt opplegg, vi har kurset 600–700 lærere spesielt, og vi utvider nå dette skoleåret. Målet vårt er å nå 10 pst. av elevene på ungdomstrinnet. Men når jeg ser hva slags resultater en del av disse elevene kan oppnå i løpet av få måneder når vi gjør opplæringen mer praktisk og variert, og det er det vi lover dem at de skal få, ikke mer av det gamle, men en mer praktisk og variert måte å jobbe med f.eks. regning på, når vi ser at elever som har 1 og 2 i standpunktkarakter i norsk, plutselig kan få 5 og 6 på muntlig eksamen i norsk – som vi har eksempler på, og vi har andre eksempler som ligner – da sier jo det noe om hvordan vi har feilet når det gjelder å gjøre ungdomsskolen generelt sett mer praktisk og variert. Vi ønsker nå å få til – den saken ligger til behandling i Stortinget – en praktisk, variert, relevant og motiverende ungdomsskole, hvor valgfag er en viktig bit av det, men en liten del av det. For vi skal jobbe mer praktisk og variert i alle fag, sånn at flere elever føler at de treffes på den måten de selv lærer best på. Da kommer vi også dit at de er bedre rustet når de kommer inn på videregående opplæring. Når vi også ser at det er elever med et dårligere faglig utgangspunkt som søker seg til yrkesfagene, og at – alt annet likt – det egentlig er utgangspunktet de har med seg fra grunnskolen, som avgjør hvor godt de lykkes i videregående opplæring, er det en ekstra påminning om at her må vi ha fokuset veldig tydelig. Så er det sånn at veldig mange elever er lei av skolen når de er ferdig med ungdomsskolen og ikke lykkes i lesing og skriving og regning. Det betyr også at en opplever mange nederlag, og det er klart at det motiverer ikke. Vi har også gode erfaringer med forsøket med praksisbrev. Vi har gode erfaringer med arbeidslivsfag på ungdomsskolen. Det er en fantastisk god oppsummering av det forsøket så langt. Jeg er veldig glad for at den rød-grønne regjeringen avviste å innføre to obligatoriske fremmedspråk i ungdomsskolen, for det har nettopp gitt litt luft. Så her jobber vi i et bredt spekter nettopp for å lykkes med det interpellanten ønsker.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-21:
Jeg er glad for det brede engasjementet som finnes i Stortinget når det gjelder yrkesfagene. Jeg synes det er en veldig viktig ressurs å ta med seg videre også, fordi vi her har en stor jobb å gjøre i fellesskap for å heve status og rekruttering til yrkesfag, for å heve respekten for praktisk arbeid, for å få næringslivet til å se hvor sårbar man er hvis ikke vi lykkes med dette. I forbindelse med retten til læreplass har jeg aldri sett for meg at det var en god læresituasjon at man skulle påby enkeltbedrifter som ikke ville, å ta inn lærlinger. Men jeg synes det er et stort paradoks at vi ber ungdom om å velge yrkesfag uten å kunne garantere dem, på samme måte som de som velger å ta studiespesialiserende løp, å kunne fullføre utdanningen sin sånn som de har tenkt. Så vi må ha en helt annen forpliktelse fra alle parter til å skaffe lærlingplasser nok. Nå ser det ut som vi i år har en pen framgang når det gjelder lærlingplasser på telletidspunktet 1. september. Det kan bety at man har trukket fram arbeidet med lærlingplasser – det har også betydning – men jeg har en forhåpning om at vi allerede nå har fått en mye større oppmerksomhet rundt det. Det er veldig bra at NHO har satt i gang sin jobb for å få flere lærebedrifter. Vi må gjøre en jobb i offentlig sektor, både i kommuner og i staten. Vi må jobbe med anbudssystemer. Vi har en mulighet til at de bedriftene som tar ansvar for kommende slekt og for næringens egen framtid, faktisk kan få et fortrinn i forbindelse med hvordan vi jobber med anbud. Så er jeg veldig enig i representanten Hanekamhaugs understreking av rådgivningstjenesten. Det er fremdeles for mange rådgivere, dessverre, på ungdomsskolen som ikke har god nok innsikt i hva det vil si å ta en yrkesfagutdanning, og det går for mye på automatikk, at teoristerke elever anbefales å gå for studiespesialisering – og kanskje ikke ser de mulighetene som ligger i yrkesveien heller. For knappe to uker siden var jeg til stede på et verdensmesterskap, WorldSkills i London, der unge lærlinger og fagarbeidere konkurrerte om å være best. Vi gjorde det bedre enn noensinne tidligere, og vi hadde til sammen 21 unge lærlinger og fagarbeidere som deltok i konkurransen. Vi fikk én gull og to bronse, og halvparten fikk Medal of Excellence. Det er et arrangement som er med på å heve statusen til yrkesfagene. Vi fikk gull til en ung kokk, og vi fikk bronse til en elektriker og en billakkerer. Det var utrolig morsomt å se dem i aksjon. Jeg ønsker at vi tenker utover det vi egentlig har diskutert her i dag, for å se om vi i fellesskap kan klare å heve interessen og statusen for yrkesfagene enda mer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-21:
Jeg tror jeg har dekning for å si at litteraturen er full av eksempler på mannlige forfattere som beskriver hvordan de unge og umodne skal forholde seg til modne jenter på samme alder. Dette er en forholdsvis kjent problemstilling som mange gutter har slitt med – og for så vidt jenter også. Det er helt opplagt at det er forskjell i utviklingshastighet og modenhet mellom jenter og gutter. Man ser jo veldig tydelig, særlig i ungdomsskolen, at å treffe bredden av elever på ulike modningsnivåer, som man skal gjøre der, er ganske krevende. Jeg har i ulike internasjonale sammenhenger vært opptatt av å ta initiativ til å finne mer felles forskning på og kunnskap om hvorfor det er så store kjønnsforskjeller. Det er riktig som interpellanten sier, at det varierer mellom land. Det er en systematisk internasjonal trend, så dette er ikke noe bare vi i Norge baler med, men en utfordring som veldig mange land har. Jeg var nylig en tur i Qatar. Alle dem som tror at qatarske kvinner er kvinner som ikke har tilgang til utdanning, vil jeg bare opplyse om følgende: 77 pst. av studentene på universitetet – i en muslimsk golfstat – er kvinner. Så også i land der mange tror – hva skal jeg si – at kvinner holdes nede i utdanningssystemet, er det en voldsom oppdrift blant nettopp dem. Men desto større er bekymringen for en del av guttene – som har tilgang på utdanning, gratis mulighet, men som ikke benytter seg av den. Jeg har i internasjonale sammenhenger tenkt å følge opp at vi her har noen utfordringer der vi burde være på leit etter noen felles svar. Så tror jeg at interpellanten kan ha et poeng i at det kanskje er litt forskjellige ting som motiverer jenter og gutter, og at den ytre motivasjonen, eller konkurranseinstinktet, kan ligge litt sterkere i guttekulturen enn i jentekulturen. En kan på ulike måter godt tenke seg å ha noen gulrøtter for å trigge leseinteressen, men jeg tror kanskje særlig at det er innholdet i det man leser, som er avgjørende for å vekke gutters interesse, og at vi i altfor stor grad har vekket jentenes leseinteresse gjennom romaner og noveller og ikke tenkt at utgangspunktet kanskje er sånn at man burde legge seg i selen for å finne litteratur som trigger guttene. Vi har veldig mange gode eksempler på at både biblioteker og norsklærere jobber veldig systematisk for å få opp leseinteressen hos guttene. Vi ser jo at det gir gode resultater. Jeg tror at vi i fellesskap ikke bare må sørge for at vi får bedre kunnskap innenfor skole- og utdanningsområdet, men også se at dette henger veldig nøye sammen med de kjønnsforskjellene vi har ellers i samfunnet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-21:
Jeg trodde jeg kjente representanten Tord Lien ganske godt, men det er tydeligvis noen kunnskapshull. For høy temperatur hos undertegnede vil jeg ikke akkurat kalle det i den diskusjonen vi har hatt her! Vi har mer å gå på både interpellanten og undertegnede når det gjelder å bidra til høy temperatur. Jeg synes vi har hatt en konstruktiv og viktig debatt, men det er viktig å balansere opp mot det vi vet fra utdanningsforskning om forskjeller mellom jenter og gutter og klasseforskjeller, og da vet vi at klasseforskjellene forklarer de største forskjellene i skolen. Men det er klart at når man i tillegg får samvariasjon med kjønn, har man en helt klar, betydelig utfordring i å sørge for et godt utgangspunkt for livet – og for arbeidslivet – for en del gutter. Vi vet jo at vi har altfor dårlige resultater på en del områder, når det gjelder lesing – det har ikke betydning bare for arbeidslivet, det har betydning for å kunne delta i et demokrati, være aktive borgere – men også når det gjelder realfag, bl.a. matematikk. Jeg har et håp om at vi treffer flere av disse guttene hvis vi klarer å jobbe mer variert og praktisk i hele skoleløpet, men ikke minst i ungdomsskolen. I hvert fall på det trinnet, ungdomsskolen, hvor det er så mange andre ting som skjer i ungdommens liv, er det avgjørende viktig at vi klarer å holde på motivasjonen, og da er det i hvert fall veldig etterspurt og veldig uttrykt fra ungdommene selv at det har stor betydning. Vi har også veldig gode erfaringer med praksisbrev, som vi nå driver og evaluerer. I stor grad handler det om veldig skoletrøtte gutter som har fått muligheten til å begynne i arbeidslivet med litt skole, istedenfor omvendt, og som plutselig klarer å få en annen motivasjon for å fullføre et utdanningsløp, og som plutselig mestrer og trives på en bedre måte også. Så jeg tror at den tilnærmingen med mer varierte praktiske løp treffer en del av disse guttene mye bedre og bidrar til motivasjon og læring. Så er jeg helt sikker på at vi har mye å hente på å være mye mer tverrfaglig, både når det gjelder kunnskap fra psykologi inn i pedagogikk, og når det gjelder andre ting som har å gjøre med utvikling av barn og unge. Jeg er helt sikker på at vi har mye å lære, som interpellanten er inne på også. Så tror jeg nok kanskje at hvis vi så denne systematikken fra skolen igjen i samfunnet som helhet, at dette betydde at kvinner dominerte på absolutt alle områder, tjente mest, hadde alle privilegiene i samfunnet, så ville vi vært mer alarmert, særlig kanskje hvis kjønnsforskjellene var motsatt. Men det er jo faktisk sånn at de går ikke til grunne, disse guttene. Det er fremdeles på veldig mange områder sånn at hvis vi skulle tegne kjønnsbildet av det norske samfunnet, så er det kvinner som er underprivilegerte. Men de nyansene må vi ha med oss.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-10-21:
Dette er et viktig tema, og jeg er glad for at vi får anledning til å diskutere det. Jeg er også glad for at vi nå har hørt til sammen godt over en halv time med innlegg fra rød-grønne politikere uten at – så vidt jeg har fått med meg, og det vil jo referatet vise – lovfestet rett til lærlingplasser har vært nevnt. Jeg tar det som et klart signal om at flertallet har tatt til fornuft, og at et samlet storting, tror jeg, kan stille seg bak den viktige jobben som Kunnskapsdepartementet har satt i gang med å etablere samfunnskontrakter for å skaffe til veie flere lærlingplasser. Vi vet at mye av frafallet i videregående skole kommer som et resultat av mangel på praksisplasser og lærlingplasser. Men, som sagt, Fremskrittspartiets stortingsgruppe ser fram til å bidra i et viktig arbeid med samfunnskontrakter, både overfor fylkene og næringslivet. Vi vil bidra positivt til det og er glad for at man nå tydeligvis har lagt bort lovfestet rett til lærlingplass. Jeg håper at jobben med samfunnskontrakt også vil innebære at man tar et løft overfor arbeidsgiverne når det gjelder hvor lukrativt det i dag er å stille lærlingplasser til rådighet, særlig innenfor de mer krevende lærlingplassene, f.eks. innenfor TAF-ordningen og noe man kan kalle søstermåter å organisere tøffere yrkesfaglig utdanning på. Siden statsråden oppfordret oss til å komme med innspill, har jeg i den anledning lyst til å komme med et konkret innspill som statsråden nok må ta opp med sine kollegaer i regjeringen, og det er i større grad å legge vekt på at man bruker styringsinstruksen overfor ytre etater, f.eks. helseforetakene, som er helt instrumentelle i denne sammenhengen, om å øke andelen lærlingplasser i den sektoren, og at man gjerne også får kommunalministeren til å ta opp dette med kommunene. Jeg opplevde at statsråden var konstruktiv da Fremskrittspartiets stortingsgruppe hadde seks–sju representanter her i salen som utfordret forskjellige fagstatsråder på nettopp dette med tilgang på lærlingplasser. Jeg håper dette også blir inkludert i det videre arbeidet. Så vet jeg at det både i Agder og Buskerud gjøres arbeid nå med at ikke bare de som velger TAF, men også andre yrkesfagelever får komme tidlig ut i praksis. Jeg synes interpellanten er inne på noe viktig. Vi har diskutert Shakespeare før – det nevnte også representanten Wickholm. Én ting er å gjøre teorien enklere. Det er selvfølgelig enklere å få folk til å komme gjennom dette systemet dersom man fjerner alle krav, men jeg tror man kan oppnå minst like mye ved å vise disse elevene allerede fra første året, gjennom praksis ute i det virkelige arbeidsliv, hvorfor den teorien de lærer på skolen, er viktig for den jobben de skal gjøre senere. Det er klart at dette har også en kostnadsside, men det handler vel først og fremst om at Utdanningsdirektoratet kanskje må få beskjed om at dette må vi legge til rette for, i stedet for å lage administrative hindringer for den typen organisering.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2011-10-21:
Takk for et godt svar. Jeg er glad for at kunnskapsministeren understreker det som man selvfølgelig alltid bør understreke når man diskuterer kjønnsforskjeller, nemlig at det ikke er sånn at alle gutter leser dårlig, og at alle jenter leser godt. Selvfølgelig er det ikke sånn. På samme måten som det heller ikke er sånn at siden det er få kvinnelige ledere, egner ikke kvinner seg til å være ledere. Sånn er det jo selvfølgelig ikke. Kjønnsdebatten må gjøres langt mer nyansert. Derfor er jeg også glad for at kunnskapsminister Kristin Halvorsen tok opp dette med sosiale forskjeller, for det er den koblingen mellom sosiale forskjeller og kjønn som gjør at man har grunn til å bli ekstra urolig. Det betyr i ganske klartekst at en gutt som er seks år og skal begynne på skolen, og som har en tradisjonell arbeiderklassebakgrunn, med stor sannsynlighet kommer til å gjøre det dårligere på skolen enn en jente som har en middelklassebakgrunn, og som i tillegg kommer fra en innvandrerfamilie – faktisk. Det i seg selv er ikke like muligheter. Da er det noe vi må gjøre systematisk. Så er spørsmålet hva vi da skal gjøre. Når vi hører at gutter ligger ett år etter i lesing, er det klart at det er ganske alvorlig. Det er snakk om ganske store forskjeller også. Det som er spørsmålet, er om dette har sosiale årsaker, som kunnskapsministeren var inne på. Det må vi finne mer ut av. Hva handler det om i forhold til samspillet i samfunnet for øvrig, som venner, kultur og forventninger ikke minst? Hvilke forventninger er det i de miljøene man blir født i? Familien, kompisene eller der man bor, påvirker selvfølgelig, men jeg mener også at vi ikke kan hoppe bukk over dette med biologiske årsaker. Det har jo vært en debatt om kjønn – rundt arv og miljø, og diverse og diverse – men jeg tror vi har for lite kunnskap om hvordan barn lærer i fasen sen barndom, tidlig pubertet. Det er flere psykologer som har pekt på dette med at hjernen hos gutter utvikler seg i en annen takt enn hos jenter. Er det noe der? Hvis det ikke er det, ok, da er det greit. Vi har undersøkt det, men jeg mener at vi ikke bare kan overlate det til sosiologer, antropologer og kjønnsforskere, men at vi også er nødt til å se på den pedagogiske, psykologiske biten. Så bare en anekdote til slutt der man kan gjøre seg sine refleksjoner: Guttene i klassen til min yngste datter ble noen ordentlige lesehester da det ble arrangert en konkurranse om hvem som leste flest bøker. Det trigger kanskje gutter på en annen måte enn jenter – hva vet jeg?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2011-10-21:
Takk for bidrag i debatten. Jeg synes det som alltid er fint å høre ulike tilnærminger til denne type problemstillinger. Anna Ljunggren tok opp dette med mannlige lærere. Jeg tror det er et poeng i seg selv, særlig når vi vet at lærerens relasjon til den enkelte elev har veldig stor betydning for læringsutbytte. Da trenger vi forskjellige typer lærere. Vi trenger forskjellige typer lærere som kan kommunisere på ulikt vis med forskjellige typer elever. Vi kan ikke forvente at enhver lærer skal klare den jobben 100 pst. optimalt for enhver type elev – til det er barn for forskjellige. Så det mener jeg absolutt er et poeng. Vi må også sikre at det er ulike typer mennesker som blir lærere. Temperaturen i debatten ble veldig het, så vidt jeg oppfattet Tord Lien. Jeg har litt problemer med å se at den ble så veldig het. Jeg opplever vel at kunnskapsministeren og jeg selv mer hadde en god dialog rundt disse problemstillingene og utfylte hverandre. Men jeg er svært enig med Tord Lien når han tar opp det med lave forventninger. For hvis barn er i miljøer hvor det er lave forventninger til skolen, hvor skolen blir snakket ned, hvor læreren blir omtalt negativt – enten det skjer i vennekretsen, eller det skjer i familien – er det klart at det har veldig stor betydning, og i tillegg hvis det er sånn at forventningene er lave på skolen, for du er jo en gutt, og vi vet jo åssen mora og faren din er, så vi kan jo regne med åssen det blir! Det er veldig skummelt, rett og slett, og det er ikke rettferdig. Jeg mener det er ganske skremmende at barn opplever det. Så vil jeg komme tilbake til det jeg snakket om når det gjelder psykologi, som både representanten Warloe og representanten Lien var inne på. Vi vet fra hele forskningsfeltet at antakeligvis den største uforløste kraften der er å samarbeide på tvers av disipliner. Pedagogikk er ikke et unntak. Når det er tradisjon for at lærerutdanningene har holdt på i hundre år med sin lærerutdanning, har det kanskje også ført til at de holder disiplinen for seg selv. Det mener jeg at vi aktivt må gjøre noe med. Alle disipliner har mye å hente på å samarbeide mer på tvers av faggrupper, og særlig når det gjelder psykologi, mener jeg det er noe å hente i forhold til pedagogikk. Så noen kommentarer til Warloe helt til slutt. Vi blir jo veldig nysgjerrige på å lese debatten fra i fjor. Vi klarer ikke å huske alle debattene, det må vel innrømmes. Men jeg mener nå det er den siste som gjelder, den trumfer den forrige debatten. Så vi skal nok klare å leve med at vi har diskutert dette før. Men takk for påminnelsen! Når det gjelder Ny GIV, er det lovlig sent, men det er ikke for sent. Det går faktisk an å gjøre ganske mye det siste halve året.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
På vegner av Per-Willy Amundsen, Åge Starheim og meg sjølv har eg gleda av å fremje eit representantforslag om å avvikle fylkeskommunen som sjølvstendig forvaltningsnivå.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
På vegne av representantene Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Arne Sortevik og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om 4 mrd. kr ekstra i straksbevilgning til vedlikeholdstiltak på veinettet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
«Regjeringen fremstiller det som om alle pasienter i Norge får lik behandling. Dette stemmer ikke. En kvinne som for et par år siden foretok en ryggoperasjon ved privatklinikken Bergen Spine Center, får ikke dekket utgiftene til operasjonen, dette til tross for at en annen pasient fra samme kommune fikk dekket utgifter til samme operasjon. Operasjonen har vært vellykket og gitt henne et nytt liv. Mener statsråden forskjellsbehandlingen er akseptabel, eller bør pasientene få dekket sine utgifter?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg vil for så vidt takke statsråden for svaret. Jeg registrerer hva statsråden sier om lovverket og om det som gjelder pasientene. Men tydeligvis er det sånn at hvis det er feil ekspert eller feil fagfolk som henviser, får det konsekvenser for om man får behandling eller ikke. Statsråden sier at prioriterte pasienter bør være pasienter som har et sterkt behov. Dette var en forholdsvis nybakt mor som ikke lenger kunne pleie sitt eget barn, og derfor til slutt valgte å ta konsekvensene av det og betalte operasjonen sin selv. Jeg synes det er litt fælt at det offentlige, når man ikke lenger klarer å ta vare på sitt eget barn på grunn av smerter, ikke vil stille opp og være med og bidra. Og jeg synes at statsråden bør svare på om hun synes det er greit at det er avhengig av hvilken ekspert eller hvilken fagperson som anmoder om at man skal få behandling, om man får det eller ikke.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg forstår godt at statsråden ikke kan stå i Stortingets spørretime og gå inn i detaljer i enkeltsaker. Men jeg hadde håpet – og håper – at statsråden allikevel vil vurdere å se på disse sakene. Jeg mener at det er to helt identiske operasjoner som er foretatt. Pasientene bor i samme kommune. Det betyr at det ikke er noen konsekvens med hensyn til hvilket helseforetak det gjelder. De burde derfor fått lik behandling, og det offentlige burde ha dekket kostnadene. Helseforetaket vil ikke svare på om de vil dekke kostnadene. Pasientene har klaget til Helsetilsynet uten å få noe svar. Det har nå gått to år siden operasjonen ble foretatt. Så jeg håper at statsråden kan tenke seg å be om at man ser på disse rutinene, slik at man kanskje kan hjelpe disse pasientene. I tillegg er utfordringen at Skatteetaten ikke vil gi fradrag for de utgiftene man har hatt til denne operasjonen. De mener at dette ikke kommer inn under de kriteriene som skattevesenet forholder seg til. Jeg håper at statsråden vil se litt nærmere på denne problemstillingen.
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-13:
På vegne av representantene Elisabeth Aspaker, Henning Warloe og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om gjennomgang av grunnlaget for beregning av tilskudd til friskoler.
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-13:
Da tillater jeg meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «I en tid da statsråden og departementet varsler satsing på politiet, legger Agder politidistrikt frem en nedbemanningsplan på grunn av manglende ressurser. Dette er i et distrikt som fra før sliter fordi de ikke får ressurser til å møte en flerdobling av folkemengden deler av sommeren. Innbyggerne og politikerne mister tilliten til at politiet vil være til stede når situasjoner oppstår. Hvordan vil regjeringen sikre innbyggerne hjelp i akutte situasjoner, når bemanningen stadig reduseres på grunn av manglende ressurser?»
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-13:
Jeg takker statsråden for svaret, som for så vidt ikke var overraskende. Det vises til hva som er gjort, og det er jo flott. Men det er fortsatt en realitet at politimesteren i Agder sier at hun må redusere bemanningen fordi hun ikke har penger nok til å drive videre. Da kan det jo være at de gode resultatene endrer seg. 27 tjenestesteder skal bli til 11. Staben skal reduseres fra 592 til 550. Ordføreren i Vegårshei fra Arbeiderpartiet sier etter et møte med politiet i forrige uke at hun fortsatt er bekymret. Ordføreren fra Rødt i Risør sier han ikke er det minste beroliget, og ordføreren i Tvedestrand, som selv er i politiet, uttrykker at nå har vi et tillitsproblem når det gjelder måten politiet drives på. Er det dette som understreker statsrådens mening, eller ser han at her er det et varsku som en må ta på alvor?
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-13:
Kappløpet om hvem som har gjort mest historisk, er for så vidt uinteressant, for her er det snakk om tryggheten nå og framover. La meg ta et eksempel. Jeg nevner i spørsmålet sommeren, når befolkningen opptil tredobles på Sørlandet. Det samme gjelder vinterstedene. Jeg er så heldig å ha et krypinn på fjellet, det er riktignok i Telemark, i Tokke kommune. I forbindelse med vinterferien var det en som fyllekjørte på snøscooter og holdt på å kjøre ned barna mine og flere andre, og vi ringte selvfølgelig politiet. Politiet satt i Skien, for der også har de redusert tjenestesteder. Det er minimum en og en halv times utrykning for å komme til Hallbjønnsekken, der vi har hytte. Vi var i grunnen enig med politiet i at det var bortkastet å rykke ut. Det er selvfølgelig både kostnadsbesparende og effektivt, men det skaper ikke trygghet for innbyggerne. Den situasjonen er det en nå frykter i Agder, når avstanden til tjenestestedene blir betydelig lengre, ved at antallet reduseres fra 27 til elleve. Synes statsråden det er ok med halvannen times utrykningstid?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Den senere tid har vi fått et økt fokus på det økende antall brutale overfallsvoldtekter som har skjedd. Problemet er at dette skjer året rundt, det skjer i et økende omfang, og det er uskyldige kvinner som i det alt vesentlige er ofre for den type kriminalitet. Det som er bra, er at vi nå får fokus på hva vi kan gjøre for å hindre at det skjer. Så langt har vi sett justisministeren gjøre en eneste ting, og det er å gå natteravn. La meg bare understreke: Det å gå natteravn er prisverdig. Det er prisverdig at borgere i dette samfunnet stiller opp på fritiden sin og bidrar til å gjøre samfunnet tryggere. Men landets justisminister bør ha litt større ambisjoner enn som så. Hans ambisjoner bør handle om å bidra til å få dimensjonert vårt politi slik at det er i stand til å bekjempe all kriminalitet, som vi dessverre ser i vekst i Norge. Da er jo spørsmålet når justisministeren og regjeringen har tenkt å iverksette de nødvendige tiltak for å få flere politifolk ute i gatene. Jeg antar at justisministeren er enig med meg i at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å ha synlig politi, fordi et synlig politi er med på å forebygge, er med på å forhindre, at kriminalitet skjer. Så det ene er altså å få mer synlig politi. Det andre må jo være at vi sørger for å gi en garanti for at alle de politistudentene som nå er i ferd med å avslutte sin utdanning, får jobb når de går ut av skolen. Det tredje må være å ha en ambisjon om at alle de polititjenestemennene som nærmer seg pensjonsalderen – og den er lav i politiet – får en mulighet til å fortsette i politiet hvis det er ønske om det, fremfor at vi kanskje mister kompetansen, og at den går over i privat næringsliv i stedet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg tror Stortinget samlet er enige om at det er bra at vi hvert eneste år klarer å utdanne flere politifolk enn vi klarte året før. Ambisjonen må være ikke bare at vi får dem utdannet, men at vi får dem i jobb. Derfor vil jeg be justisministeren om å fremsette en slik garanti, nemlig at alle de som nå går ut av Politihøgskolen, får et jobbtilbud, slik at de kan være med på å bekjempe fremveksten av kriminalitet i vårt samfunn. Så er jeg for så vidt enig i at vi må ha flere tanker i hodet på en gang hva gjelder å bekjempe kriminalitet. Men hovedtanken må allikevel være flere politifolk som bekjemper kriminalitet. Da hjelper det ikke hvis justisministeren ikke vil sørge for at de som da tar utdanningen i tråd med Stortingets signaler, ikke får jobb. Så den garantien bør justisministeren klare å fremsette. Så vil jeg gjerne ha et svar på hva regjeringen gjør for å prøve å bidra til at de som sitter med 10–20–30 års erfaring fra politiet, kan fortsette å bruke erfaringen sin der fremfor å bli pensjonert i en alder av 57 år og så gå over i det private næringsliv.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg er helt enig med representanten Jensen i at det å bekjempe overfallsvoldtekter er helt vitalt for oss. Det skaper usedvanlig mye utrygghet. Sjøl må jeg si at både det som har skjedd i Oslo, og også de bølgene vi har hatt i Stavanger og flere andre steder, har vist at det er fullt mulig å sette inn tiltak for å begrense denne type atferd. Så vil jeg ile til og si at samtidig som det ble foretatt fem overfallsvoldtekter i Oslo, har man kanskje mellom 10 og 30 voldtekter som skjer hjemme hos folk i den samme byen. Og det skjer løpende. Det er derfor jeg mener det er viktig at vi styrker politiet, ikke bare fordi man skal ha synlig politi ute i gatene, men at vi også har politi som kan gripe inn mot den kriminaliteten som rammer kvinner og barn hjemme. Derfor må man ha flere tanker i hodet på en gang når man møter denne utfordringen. Og det er ikke slik at justisministeren bare har gått natteravn, her har vi satt inn mange tiltak. La meg nevne noen: For det første er det helt avgjørende for å kunne komme til bunns i hvem som er overfallsforbryter i disse sakene, at vi har iverksatt den store DNA-reformen. Det har vært et vitalt og viktig virkemiddel for politiet til å kunne gripe inn og få tak i gjerningspersonen. Det er også, etter mitt skjønn, interessant å se at vi i løpet av de siste seks årene, hvor vi har sittet med regjeringsmakt, faktisk har utdannet 1 600 flere politifolk enn da Fremskrittspartiet var med og lagde budsjetter sammen med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre – 1 600 flere politifolk utdannet må være et viktig virkemiddel. Vi ser resultater av den politisatsingen i dagens VG, hvor man beskriver at innbruddstallene stuper, 65 pst. nedgang i vinningskriminalitet, som også er en veldig alvorlig kriminalitetstype. Dette viser at regjeringas satsing virker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
La det ikke herske noen tvil om at jeg er enig med representanten Jensen i at når vi nå utdanner 1 600 flere politifolk enn det Fremskrittspartiet og de borgerlige gjorde i forrige periode, vil det være helt meningsløst om vi utdannet dem til arbeidsledighet. Men jeg mener det må stilles noen krav før man kommer ut i arbeid. To av dem er: For det første mener jeg at politihøgskolestudentene må bestå eksamen før de får jobb ute i Politi-Norge. Det andre er at man må også påregne å måtte søke i en noe videre omkrets enn Oslo og Akershus, for når vi utdanner så mange som vi nå gjør, med et opptak på 720, utdanner vi politifolk for hele landet. Derfor er det en god nyhet at over 93 pst. av dem som gikk ut i fjor, nå er i politijobb. Det viser at regjeringas satsing nettopp på dette, og at man har satt av penger i budsjettene for å møte de store kullene som kommer ut, faktisk er den beste garantien for at disse får seg jobb.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
La meg også uttrykke enighet med representant Michaelsen i at det ville være en ulykke for det å skape mer trygghet i Norge om innsatsen mot voldtekt og overgrep generelt ble veltet over på ofrene, og at det er de som får ansvaret både i forhold til hvor de skal gå, hvordan de skal flytte seg fra et sted til et annet, hva slags klesantrekk de skal ha på, og for så vidt også hva slags atferd de sjøl skal utvise. Jeg mener at hovedinnsatsen for å begrense overfallsvoldtektene må rettes inn mot menn. Det gjelder ikke bare det som skjer på gata, men det gjelder også det store antallet voldtekter i Norge som faktisk begås mot kvinner i de norske hjem. Der ser vi ikke noen klar overvekt av utenlandske statsborgere. Der ser vi snarere tvert imot at det er nordmenn som figurerer. Så min oppfatning er at tiltak må settes inn i forhold til menns holdninger, og vi må også sette inn tiltak for å gjøre noe på forebyggende side i retning av f.eks. ruspolitikken.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Nå er jeg mer begeistret for dagens VG enn for VG fra 2009. VG skriver i dag at politiet er i ferd med å lykkes med sin innsats mot kriminalitet generelt. Det skal vi være glade for. Det skyldes ikke bare at man i helgene har etablert mer synlig politi – om det er blitt doblet, får jeg komme tilbake til, jeg har ikke telt i dag. Men det er helt åpenbart at i innsatsen f.eks. mot overgrep mot kvinner, voldtekt – både på hjemmebane og i gatene – er vi avhengig av å kunne ha et politi som ikke bare går ute i gatene. Det er helt åpenbart. Når den organiserte vinningskriminaliteten har gått ned, skyldes det i stor grad at man har klart å samarbeide over politidistriktsgrensene og sette i verk tiltak som vi ikke ser med det blotte øye når vi går ute på gata. Det at vinningskriminaliteten går ned med 65 pst., handler om mange slags tiltak. Jeg er glad for at regjeringas satsing, særlig når det gjelder arbeidstidsbestemmelsene – at man har fått en time ekstra for politikorpset – har bidratt til at vi kan bemanne opp i helgene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Dette er et av mine beste sitater! Og jeg står 100 pst. inne for det. Jeg mener det av hele mitt hjerte. De byene i Norge som har opplevd nedgang i voldskriminaliteten nå, har nettopp valgt å sette i verk en aktiv, forebyggende politikk, og særlig inn mot rusmiddelomsetningen. Vi kan ikke fraskrive oss at både ofre og gjerningspersoner når det gjelder alvorlig voldskriminalitet i Norge, i veldig stor grad og veldig ofte er påvirket av alkohol, og det skjer i tilknytning til skjenkesteder. Så hvis vi virkelig skal skape mer synlig politi og mer politiressurser, er det viktig at kommunene gjør dette. Det er instrumenter i alkoholloven som gir kommunene adgang til dette, og min store oppfordring, særlig til lokale politikere i Oslo, er nettopp å gripe fatt i dette nå, slik at man gir politiet mer ressurser og tid til å drive mer etterforskning på dagtid, men at man samtidig også skaper en tryggere by. Så har regjeringa et arbeid på gang for å se på mulighetene for å gjøre endringer i alkoholloven, som vi har sagt at vi skal komme tilbake til.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Vi har valgt å følge det opp, men vi har ikke valgt å etablere en egen selvstendig enhet som et eget særorgan. Vi har altså valgt å etablere en avdeling innenfor Kripos – kriminalpolitiet – som skal håndtere det og være både en rådgivningsgruppe og en forsterkningsgruppe i sedelighetssakene, og som nå er oppe og går. Det er åtte stillinger i den avdelingen i Kripos. Vi mener at det er riktig at den ligger i Kripos og kan dra erfaring fra andre deler av arbeidet til Kripos. Den skal utvides i år med fire nye stillinger. Så er jeg helt enig med representanten Skei Grande i at det er helt avgjørende at vi får bedret bevissituasjonen. Det er bakgrunnen for at vi har valgt å innføre DNA-reformen. Det er jo et av de viktigste tiltakene for å identifisere gjerningspersoner, og mange av voldtektssakene har fått sin oppklaring fordi regjeringa valgte å introdusere DNA-reformen. Så har jeg lyst til å peke på et annet virkemiddel også, og det er voldtektsmottakene, hvor man nå altså har etterforskningsbokser. Man kan ta fotografi, sikre klær og sikre prøver, som er veldig verdifullt for norsk politi når man skal etterforske.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg mener man skal lytte med andakt når Høyre stiller spørsmål om antall politifolk. Uansett hvor mye man vrir og vender på antall politifolk ute i politidistriktene, så er det ett kjernespørsmål, og det er: Hvor mange politifolk vi får ute i gatene, er helt avhengig av hvor mange vi utdanner. Og det er jo der regjeringa som jeg deltar i, tok grep som har resultert i at vi i løpet av de årene vi har sittet, har utdannet 1 600 flere politifolk enn hva Høyre gjorde da de satt i regjering. Så man skal virkelig lytte til representanten Oktay Dahl når han påviser for lite politifolk, for man bør i hvert fall ikke gjøre det som man gjorde under den forrige regjering. Og det er klart at når man hadde politihøyskoleopptak på 240 studenter – var det vel – på det laveste under den Høyre-styrte regjeringa, bidro ikke det akkurat til at man fikk opp antallet politifolk i Norge. Nå har vi altså opptak på 720 studenter – det har Høyre støttet i Stortinget – og det er det som vil gi mer politikraft i Norge. Og når det Høyre-styrte byrådet i Oslo nå etterlyser mer politifolk og er villig til å betale for polititjenester, ja så imøteser jeg henvendelsen fra byrådet i Oslo. Så skal vi håndtere den i Justisdepartementet i den grad man ønsker å bevilge penger inn til politiet. Men det er jo ikke sånn at byrådet i Oslo plutselig har mange flere politistillinger når noen og nitti prosent av de utdannede fra Politihøgskolen faktisk nå har jobb i politiet. Antallet politimennesker i Norge er helt avhengig av hvor mange vi utdanner. Så vil jeg også påpeke, som jeg gjorde i sted – vi må også ha andre tanker i hodet enn bare hvor mye politi som patruljerer i gatene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det må være interessant hvor mange vi utdanner. Det må jo være interessant hvor mange av dem som får seg jobb når man vurderer antallet politifolk i Norge. Så jeg føler et markant behov for å fortelle hvordan situasjonen der er. Når regjeringa i forrige års statsbudsjett valgte å bevilge penger til å ansette de nye, er jeg glad for at man lyktes med det. Når det gjelder pengene som er tilbudt – via media – fra Oslo kommune, har jeg sagt at vi imøteser den henvendelsen og skal håndtere det. Men det er klart at hvis det er ut fra en forhåpning om at det plutselig blir mange flere politifolk i Norge, og når vi har ansatt hele kullet fra Politihøgskolen, må man begynne å ta fra andre politidistrikter, og da vil jeg anta at Høyres lokalpartier i andre byer og tettsteder ville reagere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Vi har tatt det initiativet. Det framgår bl.a. av Politidirektoratets nettsider, politijobb.no, hvor man kan gå inn og se hvor mange ledige stillinger det er til politifolk i Norge. Så vidt jeg erindrer, var det 194 ledige stillinger nå i overgangen til april. Det inviterer de siste 30 av politihøgskolestudentene som sier de ikke er i jobb, til å gå inn på disse nettsidene og finne seg ledige stillinger som man faktisk kan søke på. Men jeg understreker at når vi utdanner så mange politifolk som vi gjør, så gjør vi det for hele Norge. Det er også derfor folk blir oppfordret om å søke jobber i hele Norge.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Hver gang jeg svarer noe om politihøgskolestudentene, får jeg i retur at dette er bare tall, og vi må få en annen type debatt, men spørsmålet er jo stadig om politihøgskolestudentene. Jeg må bare gjenta: Rundt 93 pst. av dem som gikk ut i fjor, jobber i politietaten, selvfølgelig, det er jo det vi har telt. Og punkt 2: Når det gjelder de 30 som da eventuelt ikke har fått seg jobb, kan vi ikke utelukke at noen har funnet seg andre jobber. Det er ikke plikt til å søke jobb i politiet. Men jeg er veldig glad for at så mange faktisk har tatt seg jobb i politiet. Når det gjelder utspillet fra byrådet, har jeg registrert det i media. Men vi skal selvfølgelig håndtere det på en skikkelig måte i Justisdepartementet. Jeg imøteser byrådsleders skisse til hvordan disse pengene skal brukes, og hvor mye penger det er. Vi er villig til å sette oss ned og drøfte det. Men jeg understreker også at det ville være viktig at byrådet i Oslo nå grep fatt i de forebyggende elementene og gjorde noe f.eks. opp mot skjenking, hvor man har mulighet for å begrense voldskriminaliteten betydelig hvis man vil.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Svaret er ja. De erfaringene vi hadde fra Stavanger, er svært gode. Man nullet jo ut overfallsvoldtektene. Man sliter selvfølgelig også der med vold i nære relasjoner og med annen type vold på gateplan, men det viser hvor viktig det er at innsatsen, og debatten om innsatsen, konsentreres om noe mer enn bare det å telle antall politifolk. For de tiltakene som man gjorde i Stavanger, var brede, og de aktiviserte mange miljøer. Regjeringa har tatt initiativ, bl.a. overfor Oslo politidistrikt, for å lage en samlet strategi mot voldtekt. Og så vidt jeg vet – det står beskrevet også i budsjettdokumentet fra i fjor – vil den komme innen 1. juni. Når det gjelder spørsmålet om skjenking, kan jeg love representanten at det skal jeg jobbe aktivt med, også på sentralt nivå. Jeg håper også kommunene vil gjøre det. Jeg kan trøste representanten med at «I’m your man»!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)