Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-26:
Regjeringen har gjennom Prop. 56 S for 2009–2010 lagt fram forslag om godkjenning av et nytt materiellprosjekt, «Framskaffing av ein kommunikasjonssatellitt til Forsvaret». Forslaget i proposisjonen er i tråd med de prioriteringer som er lagt til grunn i langtidsplanen for Forsvaret, som ble behandlet i Stortinget våren 2008. Gode kommunikasjonssystemer er avgjørende for at Forsvaret skal kunne bidra til stabilitet og effektiv overvåking av norske interesseområder, samt kunne håndtere episoder raskt og troverdig. Dette behovet forsterkes ytterligere gjennom Forsvarets deltakelse i operasjoner i utlandet, der det ikke finnes tilstrekkelig kommunikasjonsinfrastruktur. Anskaffelse av kommunikasjonssatellitt til Forsvaret er i så måte et viktig prosjekt for å dekke Forsvarets økende behov for langtrekkende samband, både nasjonalt og i tilknytning til operasjoner i utlandet. Jeg registrerer derfor med tilfredshet at det er en enstemmig utenriks- og forsvarskomité som har sluttet seg til forslaget i proposisjonen. I mitt videre innlegg vil jeg legge vekt på å redegjøre for den omfattende og grundige prosessen som lå forut for Regjeringens valg av løsning. Som Stortinget tidligere er orientert om, innledet Forsvarsdepartementet allerede i februar 2006 arbeidet med anskaffelse av satellittkapasitet til Forsvaret. Forsvarsdepartementet har siden våren 2007 løpende informert industrien om den planlagte anskaffelsen av kapasitet for satellittkommunikasjon til Forsvaret. Jeg registrerer at medlemmene fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti stiller seg kritiske til prosessen som har ført fram til forslaget om å anskaffe kommunikasjonssatellitt gjennom et samarbeid med spanske myndigheter og selskapet Hisdesat. Som en del av den omfattende anskaffelsesprosessen har Forsvarsdepartementet, i tillegg til et alternativ som innebar fortsatt leie av kapasitet på det åpne markedet, vurdert to alternative strategier for å framskaffe en egen kommunikasjonssatellitt til Forsvaret. Den ene var at Forsvaret anskaffet en egen satellitt, og den andre var å finne en samarbeidspartner hvor begge parters behov kunne dekkes av en felles satellitt. Forsvaret har erfart at leiemarkedet for satellittkapasitet er presset. Forsvaret har også ved flere anledninger ikke fått tilgang på den kapasiteten det har vært behov for. I tillegg har presset i markedet ført til høye priser. Et eierskap til en satellitt vil gi en betydelig innsparing sammenlignet med leie av kapasitet, samtidig som Forsvaret sikres tilgang til og kontroll over denne kritiske ressursen. En egen satellitt viste seg å ha en investeringskostnad langt utover den avsatte rammen til prosjektet, og basert på dette ble det videre arbeidet innrettet mot å finne en samarbeidsløsning. Forsvarsdepartementet har vurdert både nasjonale og internasjonale samarbeidsløsninger. Helt fram til Regjeringens beslutning ble det lagt ned et betydelig arbeid i å finne nasjonale alternativer til et internasjonalt materiellsamarbeid. Forsvaret mottok til sammen fire tilbud fra internasjonale aktører om bilateralt satellittsamarbeid. På nasjonal side var det aktuelle alternativet et samarbeid mellom Nærings- og handelsdepartementet og Forsvarsdepartementet, det såkalte StatSat-alternativet, hvor aktørene ville gå sammen om å anskaffe en satellitt. Alle alternative løsninger ble vurdert i forhold til et fast sett av kriterier: operative krav, økonomi, investeringskostnad og levetidskostnader samt usikkerhet. Kun løsninger som tilfredsstilte Forsvarets operative krav, ble vurdert videre. Jeg merker meg at komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet anfører at de gjennom de spørsmål og svar som har vært utvekslet mellom komité og regjering i denne saken, ikke har funnet informasjon som underbygger konklusjonen utover de framsatte påstander og beregninger Regjeringen har framlagt gjennom proposisjonen. Jeg har, på bakgrunn av spørsmål fra komiteen, derfor oversendt rapportene fra ekstern kvalitetssikring av prosjektet. Disse går i detalj gjennom vurderingene av de ulike alternativer, både i forhold til Forsvarets operative krav og alternativenes økonomi. Bare et materiellsamarbeid med Spania og Hisdesat, samt den nasjonale samarbeidsløsningen StatSat, tilfredsstilte Forsvarets krav innenfor en akseptabel kostnad. Valg av alternativ har selvsagt gjennomgått ekstern kvalitetssikring i henhold til retningslinjene fra Finansdepartementet knyttet til statlige investeringer over 500 mill. kr. I valget mellom et samarbeid med Spania og Hisdesat og StatSat konkluderte den eksterne kvalitetssikringen med at et materiellsamarbeid med Spania var den beste løsningen for Forsvaret og staten, bl.a. med hensyn til levetidskostnader, organisering og gjennomføringsevne. I et samarbeid med Spania og Hisdesat får Forsvaret dekket sine behov med tilstrekkelig kvalitet, og med lavest mulig risiko og kostnad. Jeg registrerer videre en bekymring fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti knyttet til norsk industris mulighet til medvirkning, og at ledende satellittleverandører ikke har fått mulighet til å levere tilbud på anskaffelsen. Jeg vil i denne sammenhengen understreke at selve anskaffelsen av satellitten skal ut på åpen anbudskonkurranse i markedet av satellittleverandører. Kostnadsrammen for den norske andelen av anskaffelsen er 982 mill. kr. Valg av leverandør vil bli gjort i en felles prosess mellom Norge og Spania, basert på en omforent seleksjonsprosess av innkomne tilbud. Alle satellittleverandører vil i denne sammenhengen ha mulighet til å levere tilbud på satellitten når anbudet blir utlyst. Når det gjelder spørsmålet om gjenkjøp, er det lovmessige grunnlaget for å kreve gjenkjøp så langt ikke avklart. Det skyldes bl.a. prosjektets kommersielle side knyttet til utleie av ledig kapasitet. Basert på Stortingets vedtak i dag vil Forsvarsdepartementet innlede forhandlinger med Hisdesat og spanske myndigheter, og spørsmålet om gjenkjøp vil bli adressert i denne sammenhengen. Det er ikke klart om spanske myndigheter vil kreve gjenkjøp. Dersom det er lovmessig grunn til å kreve gjenkjøp, vil det bli krevd gjenkjøp også fra norsk side. Gjennom et samarbeid med Spania og Hisdesat får Forsvaret dekket sine behov for satellittkapasitet med tilstrekkelig kvalitet, og med lavest mulig risiko og kostnad. Anskaffelsen vil dekke Forsvarets behov for satellittkommunikasjon i nordområdene og i de områder norske styrker er eller har vært engasjert i operasjoner i utlandet de senere år.