Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-10-26:
Det nordiske samarbeidet blir jo i noen grad omtalt i nokså spøkefulle vendinger. Det synes jeg vi burde slutte med. Jeg tror debatten i dag, ikke minst med bakgrunn i at Norge ikke deltar i det europeiske politiske samarbeidet, bare understreker at vi har – iallfall bør vi ha – mye større ambisjoner på dette området enn det enkelte gir uttrykk for. For dette er i høyeste grad av norsk interesse. Derfor deler jeg fullt og helt saksordfører Lønnings oppfatning, at det må være Norges ambisjon å gi Arktisk Råd langt større politisk betydning enn det har i dag. Jeg har hatt gleden av å delta i arbeidet i den arktiske parlamentarikerkomite. Det har vært svært interessant å se litt fra innsiden hvilke interesser som bør få langt større fokus fra norsk side. Mange vil jo alltid stille spørsmålet: Hva er hensikten med dette arbeidet, og hva ser vi igjen av dette arbeidet? Og det er ingen tvil om at den økonomiske og politiske utvikling har bidratt til, enten vi vil eller ikke, i noen grad å rette spotlightet bort fra våre nordområder. Og dette bør kanskje bekymre oss noe mer enn hva tilfellet er i disse dager. Først og fremst stiller mange spørsmålet: Hva ser vi igjen av resultater? Det spørsmålet har også gått igjen i dagens nokså interessante debatt. Blant annet i den arktiske parlamentarikerkomite som nå har norsk lederskap ved Hill-Marta Solberg, gjennomføres det et betydelig arbeid med å sette fokus på våre nordområder. Og vi ser, som saksordføreren har vært inne på, at vi har atskillig drahjelp fra våre medbrødre og -søstre i de arktiske nasjonene. I spesiell grad vil jeg understreke det arbeidet som Canada gjør. Samtidig vil jeg ikke unnlate å understreke at det fortsatt må være vår jobb å bidra til at USA blir en noe mer aktiv deltaker i dette arbeidet, for å si det forsiktig, i forhold til den innsats de utviser i dag. Jeg tror at hadde vi ikke deltatt aktivt i dette arbeidet, hadde vi ikke sett resultatet av etableringen av «Det Arktiske Universitet». Vi hadde ikke sett resultatet av det fokus som nå er satt gjennom en grundig rapport om et felles arktisk samarbeid innenfor IT-/ bredbåndssektoren, der vi igjen ser at urbefolkningen i de respektive land på nytt risikerer å bli hektet av lasset, hvis vi ikke gir dem en mulighet til å få del i dette arbeidet. En av de sannsynligvis fremste klimarapportene som er utarbeidet, er utarbeidet etter initiativ fra den arktiske parlamentarikerkomite, som opptrer støttende i forhold til det arbeidet som Arktisk Råd utfører, og den klimarapporten som er utarbeidet under amerikansk ledelse, ved professor Robert Corell, burde sannsynligvis ha fortjent et langt større publikum og flere lesere enn det som har vært tilfellet i alle fall i hans eget hjemland, USA, men også i de nordiske land. Når vi ser utviklingen i tempoet når det gjelder issmelting i Arktis, burde bekymringen også i de nordiske land ha vært noe større enn den er i disse dager. Og når vi ser den økende konsentrasjonen av klimagasser, kvikksølv og andre giftkonsentrasjoner – den reduseres altså ikke, men øker – i disse strategiske farvann knyttet til de fleste av våre økonomiske og sikkerhetspolitiske interesser, illustrerer det at dette arbeidet som utføres, først og fremst er i norsk interesse. Norge er det land som først og fremst vil bli negativt berørt som følge av de brutale klimaendringene som vi ser helt klart allerede i dag, og da er det i vår interesse at dette arbeidet får den oppmerksomhet som det fortjener.