trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Svaret er nei. Det er ikke et skjønnsspørsmål. Men her oppsto det uventede problemer. Jeg må også få vise til at både tidligere statsråd Bjarne Håkon Hanssen og nåværende statsråd har sagt at man burde vurdert å komme til Stortinget og be om utsettelse av iverksettelsen. Det synes jeg er en grei beskrivelse. Her har det oppstått ting som ingen hadde ønsket. Alle hadde ønsket at vedtaket skulle bli iverksatt, i tråd med Stortingets vedtak. Jeg mener at regjeringen ikke kan beskyldes for å ha brukt skjønn eller for å ha drevet med noe Stortinget ikke skulle vite om.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg har ikke mer å tilføye annet enn at jeg ser ingen annen forklaring på det. Her har man i et nybrottsarbeid støtt på problem etter problem. Jeg synes at tidligere statsråd Bjarne Håkon Hanssen beskrev det godt: Når man hadde løst ett problem, oppsto det et nytt. Så sier man at med bakgrunn i det man vet i ettertid, skulle man ha gått tilbake til Stortinget og bedt om utsettelse. Det ble altså ikke gjort. Jeg synes at når vi nå har saken, bør det være en grei redegjørelse fra regjeringens side. Dette er kompliserte saker, som vi heller ikke kan gå med til våre naboland eller andre land og finne løsninger på. Så jeg gjentar: Regjeringen har ikke hatt noe ønske om å drive lureri i denne sammenheng. Den har jobbet iherdig for å finne løsninger, og det er vi nå som de første i ferd med å få helt og klart på plass.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg ser i ettertid at regjeringen burde ha vurdert å komme tilbake til Stortinget med en melding om situasjonen. Det er altså ikke gjort, det har man også sagt fra statsrådenes side. Så jeg synes det må være en klar beskjed fra vår side.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg tror heller ikke her at regjeringen hadde noen andre motiv enn det jeg har sagt allerede: Man støtte på problemer. Jeg synes ikke man skal trekke regjeringens mål i denne saken i tvil. Stortinget hadde gjort sitt vedtak, og man satte i gang et arbeid med dette, men det var komplisert stoff, det var problemer som man heller ikke kunne hente hjelp til å løse hos andre. Dette måtte man gjøre nasjonalt. Det mener jeg regjeringen har jobbet intenst med å få til.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Jeg kunne tenke meg å spørre Arnesen om følgende: Under høringen ble det fra dem som ble hørt, stadig lagt vekt på at dette var et vedtak som ikke var initiert fra regjeringens side. Det var et vedtak som ble initiert under behandlingen i Stortinget. Mitt spørsmål er dermed: Tror representanten Arnesen at ambisjonsnivået for oppfølging av Stortingets vedtak samt manglende informasjon til Stortinget om at man ikke greide å følge opp Stortingets vedtak, kan ha noe å gjøre med det faktum at vedtaket i sin tid ble vedtatt på Stortingets initiativ – og ikke regjeringens?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Denne saken dreier seg jo om kryptering av helseregistre, som i seg selv er en veldig viktig sak, ikke minst av personvernhensyn. Jeg skal ikke bruke tiden på selve det materielle innholdet i akkurat det, selv om det i seg selv er verdt en debatt. Her er det mer spørsmål om i hvilken grad regjeringen har fulgt opp Stortingets vedtak og informert Stortinget om utviklingen i oppfølgingen av de vedtak som Stortinget har fattet. Opposisjonen er helt enig om to forhold: Regjeringen har ikke fulgt opp Stortingets vedtak, og: Den har heller ikke informert Stortinget om at den hadde problemer med å følge opp Stortingets vedtak. Det er etter min mening essensen i og bakgrunnen for den relativt sterke kritikken som opposisjonen står samlet om. Bendiks Arnesen, som har ført saken for regjeringspartiene i denne debatten, sa at ambisjonsnivået fra regjeringens side har vært høyt når det gjelder å gjennomføre Stortingets vedtak. Jeg må si at da har man et lavt ambisjonsnivå for hva man mener er «høyt» ambisjonsnivå i denne regjeringen. Det er i seg selv en ganske kraftig karakteristikk av regjeringens arbeid, etter min mening. Det som i hvert fall ikke kan sies å ha vært høyt, er informasjonsnivået, for det har i realiteten ikke vært til stede. Jeg synes egentlig høringen avklarte mye av bakgrunnen for hvordan denne saken har kunnet utvikle seg slik den har – nemlig at vedtaket ble fattet på initiativ fra Stortinget selv, og ikke fra regjeringshold. Der tror jeg hunden ligger begravet i forhold til den manglende oppfølgingen og den manglende informasjonen. Det kunne være fristende, når man ser at det går halvannet år før Helse- og omsorgsdepartementet informerer Forsvarsdepartementet om at Stortingets vedtak faktisk også omfatter dem, å spørre om hva årsaken er til det. Etter den tid har regjeringen utstyrt seg med en egen samordningsminister. Jeg håper det også kan bidra til at samordningen av Stortingets vedtak og regjeringens oppfølging bedres tilsvarende. Flertallet avviser at man ikke har fulgt opp vedtaket, man avviser egentlig også at det burde vært informert om på et tidligere tidspunkt. Det eneste snev av kritikk er følgende sitat – man siterer nåværende helse- og omsorgsminister i høringen: «Det er klart at når man ser det i ettertid, skulle man vurdert å fremme en ny lovproposisjon, hvor man ba om utsatt ikrafttredelse av loven.» Jeg synes det hadde tjent flertallet i denne sal til ære om man iallfall hadde strøket ordet «vurdert». Jeg synes det er temmelig opplagt at man skulle ha fremmet en ny lovproposisjon hvor man ba om utsatt ikrafttredelse av loven. Det burde vært det minste. Vi slutter oss til den grundige redegjørelsen saksordføreren har gitt. Vi mener det er grunnlag for den sterke kritikk som er fremkommet, og jeg må også si jeg imøteser statsrådens innlegg.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Da må jeg nesten endre min replikk, og mitt spørsmål til statsråden blir: Hvis det ikke er noe slingringsmonn når det gjelder å oppfylle Stortingets vedtak, hvorfor informerte man da ikke med en gang man skjønte at man ikke kunne oppfylle Stortingets vedtak?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Man får nesten følelsen av at man har jobbet så iherdig med oppfyllelsen av Stortingets vedtak at man ikke har hatt tid til å informere Stortinget om at man ikke maktet det. Det er en forståelse av hvordan Stortinget skal informeres, som jeg ikke kan dele. Men så over til det statsråden ga uttrykk for i sitt innlegg, nemlig at hun har til hensikt å fremme en proposisjon som klargjør hennes og departementets og regjeringens fortolkning av Stortingets vedtak. Skal det forstås slik at det statsråden legger opp til, er en proposisjon der Datatilsynets forståelse av krypteringskravene settes til side, og at det er departementets syn på dette som da skal få Stortingets velsignelse?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Bare helt kort. Siden Kolberg snakket om en informasjonsplikt – hvis jeg skulle forstå innlegget – som var nærmest subjektiv, altså at man kan gradere informasjonsplikten regjeringen har overfor Stortinget ut fra om man hadde ønske om å informere, eller ikke var bevisst at man burde informere, vil jeg bare på Kristelig Folkepartis vegne si at det er vår mening, helt klart, at regjeringens informasjonsplikt er objektiv overfor Stortinget.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Evighetens perspektiv kan jeg iallfall gi min tilslutning til at det er lurt å ha med seg, enten man er statsråd eller ei. Så til det siste som statsråden egentlig annonserte, nemlig at man i budsjettsammenheng vil komme tilbake til dette spørsmålet om investeringer i fattige u-land. Jeg minner om at både utenrikskomiteen og finanskomiteen har uttrykt noe om dette, har sagt at man ønsker det, og at det vil være riktig ut fra et etisk ståsted. Det er ikke blitt mindre viktig for u-landene heller ut fra den situasjonen verdensøkonomien har kommet i. Så mitt spørsmål er: Skal vi kunne forvente at regjeringen kommer tilbake med et konkret opplegg for denne type investeringer? Eller er det kun en vurdering av om det bør skje?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-17:
Det er noe som er veldig interessant i de sakene vi har hatt til behandling når det gjelder Kirken i det siste, og det er hvor opptatt regjeringspartiene og statsråder er av mindretallet. Det vektlegger man veldig mye. Og så glemmer man faktisk å få med seg – stort sett – hva konklusjonen fra flertallet er, om det er Kirkemøtet eller Høyesterett, og hva den egentlig går ut på. Jeg må også si at det statsråden sa, er det aller minste man kan si etter å ha fått Høyesterett mot seg. Det er greit at man ikke skal be om unnskyldning og beklage, det får vi tåle at en flertallsregjering føler seg for god for. Men at man i det minste erkjenner at her har man trådt feil både en og to ganger, det skylder man faktisk dem som har tapt på den måten regjeringen har opptrådt på. Så ser jeg at statsråden skal ha ordet. Jeg har lyst til å spørre om, siden de nå på departementets hjemmesider sier at man arbeider med, er i dialog osv., hvordan man skal følge opp Høyesteretts dom. Vi hørte her at Opplysningsvesenets fond har sendt brev til statsråden om hvordan dette skal følges opp, og jeg vil gjerne nå ha klarhet i om regjeringen har tenkt å følge opp dette i dialog med Opplysningsvesenets fond. Eller er det et nytt diktat som skal presenteres?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Til det siste: Det var en gledelig opplysning at Stortinget får anledning til å vurdere fortolkningen av dette. Under kontrollhøringen var statsråd Anne-Grete Strøm-Erichsen også til høring som tidligere forsvarsminister, og som tidligere forsvarsminister sa hun: «Det er ikke veldig vanskelig å se at i ettertid skulle man ha fremmet en egen lovproposisjon hvor man hadde vurdert utsettelse av ikrafttredelse av loven.» Hva er årsaken til at hun mener dette som tidligere forsvarsminister, men ikke har kommet til samme konklusjon som helseminister?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
I kontrollhøringen, der helseministeren var helseminister, og flere ganger i dag har statsråden sagt at den eneste form for selverkjennelse i denne saken er at hun burde ha vurdert å informere Stortinget om dette og laget en proposisjon om utsatt iverksettelse. Jeg tror nesten man må være medlem av et regjeringsparti for ikke å kunne konkludere med at det burde vært gjort. Derfor har jeg lyst til, helt på slutten av denne debatten, å gi statsråden mulighet til å konkludere med at hun i denne saken burde ha kommet tilbake til Stortinget, uten at Stortinget, på den måten vi nå har måttet gjøre det, måtte ha funnet ut at departementet ikke har fulgt opp loven. Er statsråden enig i at hun burde informert Stortinget om dette tidligere?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg tror ikke statsråden fikk tid til å svare på spørsmålet mitt, så jeg tror nesten jeg må gjenta det. Ser statsråden nå, i ettertid, at hun burde informert Stortinget om dette tidligere? Det er et veldig enkelt ja- eller nei-spørsmål.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Det er én ting som gleder meg ved de innleggene som statsråden og representanten Wickholm fra Arbeiderpartiet holdt, og det er at tonen er litt annerledes nå enn den tonen tidligere kirkeminister Giske har hatt i alle saker om Opplysningsvesenets fond i denne sal tidligere. Det er et godt tegn. Men så vet jeg selvfølgelig, ikke minst basert på erfaring fra tidligere i dag hvor kontroll- og konstitusjonskomiteen behandlet en sak knyttet til kryptering av helseregistre, at det sitter veldig langt inne hos statsråder å erkjenne at de kanskje burde gjort noe annerledes. Jeg merket meg at statsråden fra denne talerstol ikke kommenterte noen av de utfordringene jeg direkte ga statsråden fra denne talerstol. Det synes jeg egentlige statsråden burde gjøre, for det er en ganske spesiell situasjon Stortinget nå har havnet i. Regjeringen har egentlig villledet Stortinget til å fatte et grunnlovsstridig vedtak, og det er ganske dramatisk. Derfor kunne jeg fortsatt tenke meg å høre hvordan statsråden i dag vurderer hvor klokt det var av hennes forgjengere å tvinge igjennom salg av tomter som festes fra Opplysningsvesenets fond, til tross for den pågående rettslige prosessen. Hadde det ikke vært smart å bremse opp, stoppet opp og sagt at vi får vente og se utfallet, istedenfor å lage problemer for alle de tomtefesterne de nå har laget problemer for? Kanskje burde hun også kommentere hvorvidt det hadde vært smart og ikke utsatt staten for det ytterligere tapet som staten er påført som følge av at anken etter dommen i Oslo tingrett ikke ble trukket. Jeg kunne godt tenke meg å utfordre statsråden til å si et par ord om disse tingene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Representanten Syversen var inne på at denne regjeringen i kirkesaker har en veldig hang til å lytte til mindretallet. Og jeg blir litt oppgitt rett og slett når statsråden står her og sier at det var et mindretall også i Høyesterett. Høyesteretts dom er endelig. Det var 9–4, det er en knusende dom over denne regjeringens politikk når det gjelder Opplysningsvesenets fond og tomtefesteinstruksen – knusende! Det kan man ikke prate seg bort fra. Jeg synes det er rart at vi ikke enstemmig vedtar i dag både I og II. I er en åpenbar og naturlig konsekvens av Høyesteretts dom. II er egentlig det samme, og befester – ikke beløpsfester, men befester – prinsippet om at OVF skal erstattes fullt ut. Jeg vil utfordre statsråden på følgende: Hvis hun ikke ønsker å anbefale sine representanter i denne sal til å stemme for disse forslagene, kan statsråden fra denne talerstolen si: a) det kommer et lovendringsforslag, og b) det skal ytes full erstatning.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
President! Jeg stemte feil.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-17:
Vi i Venstre støtter alt som er sagt i saksordførerens veldig gode innledning, supplert av komitélederen. Jeg skal ikke dra debatten veldig mye lenger, den har belyst godt hva denne saken gjelder. Jeg syns egentlig representanten Arnesens innlegg om regjeringa på fjelltur var et ganske godt bilde av hvordan det føles når man skal drøfte denne regjeringas holdning til personvern. Jeg syns egentlig at regjeringer ikke skal vase rundt på fjellet uten å vite hvor de skal – uten å kjenne kartet, uten å ha sjekket veien. Men det virker litt som om regjeringa har gjort det. Dette er både en arroganse overfor Stortinget som en regjering ikke bør ha, og det er også en arroganse overfor faginstansene som en her har å lene seg på. Måten en har møtt Datatilsynets tilrådinger på her, er også verdt å kritisere. Så til symbolmakten i denne saken. Jeg mener den kan være ganske stor, for dette viser egentlig hvor viktig regjeringa syns personvernet er. Jeg har også merket meg at representanten Foss siterte statsråden på hvordan man vektlegger personvernet. Vi kan diskutere personvern og brytningspunkter når det gjelder hvor grensene våre går politisk – men jeg syns det er litt skremmende å ha en regjering som ikke syns at personvernet er viktig når det gjelder helseopplysninger. Det er det absolutt mest private vi har. Det er faktisk så privat at vi av og til ikke engang gir opplysninger sjøl til våre nærmeste, som vi burde ha gjort, fordi vi ikke vil. Det må være folks fulle rett å bestemme over informasjon om sin egen helse. Dette er også de typer saker som faktisk får følger når personvernet blir brutt. I dag er det vel ingen som er dømt etter noen av lovparagrafene innenfor personvern. Men vi opplever hvert år at helsepersonell mister jobben sin på grunn av snoking i andres journaler. Dette er det eneste feltet man faktisk håndhever et regelverk for personvern på, fordi det er så ømtålig, fordi dette er så privat informasjon, og fordi dette er blant de typer informasjon vi må ha rett til å ha styring på sjøl. Til slutt: Teknologien gir oss fantastiske muligheter. Vi har helt utrolige muligheter til å takle mange av framtidas utfordringer med ny teknologi. Men hvis politikerne ikke er interessert i å sette rammer for dette, kan det føre til et ondt samfunn som kan bruke teknologien mot mennesker, for makta og mot den enkelte borger. Derfor er det så viktig å sette rammer for teknologien, og derfor er det også viktig å sette rammer spesielt på dette feltet. Jeg må si at arrogansen overfor parlamentet, at man ikke bryr seg om vedtak som blir gjort her, arrogansen overfor faginstitusjonene, og også den manglende forståelsen av hvor viktig personvern faktisk er for den enkelte borger, spesielt på helsefeltet, helt åpenbart burde være kritikkverdig i denne saken.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Som helseminister sluttet jeg meg til det som Bjarne Håkon Hanssen sa, om at man burde vurdert å gå til Stortinget med en egen proposisjon om utsatt iverksetting. I Forsvarsdepartementet ble vi kjent med dette i oktober 2008. I oktober 2008 gjorde man en henvendelse til Forsvaret for å undersøke status på Forsvarets helseregister. Det tok noe tid å finne ut av. Mange sikkerhetstiltak var gjort og ble gjort, også i ettertid, i forbindelse med behandling av Forsvarets helseregister. Så sluttet man seg til den prosessen som foregikk i Helse- og omsorgsdepartementet med å finne frem til en god krypteringsløsning for alle registrene. Vi jobbet parallelt sammen både internt i Forsvaret og mot Helsedepartementet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg mener at jeg som statsråd i Helse- og omsorgsdepartementet hele tiden har jobbet med å oppfylle lovens krav når det gjelder helseregistrene, med å få dem i en form som var i forståelse med lovens krav. Vi har også jobbet intenst for å oppfylle lovens krav når det gjelder kryptering. Så har jeg lyst til å understreke det som ble sagt mange ganger i høringen, at det tok noe tid før man fikk forståelse av hvilken status registrene hadde, hvor langt man var kommet med de teknologiske kravene. Dette har gått over noe tid, og, som jeg sa mange ganger, i ettertid kan man se at man burde vurdert å gå tilbake til Stortinget med en proposisjon for å få utsatt iverksettingen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Det skal ikke være noen tvil om at den dagen det er bestemt at en lov skal iverksettes, skal loven være iverksatt. Det er ikke noe slingringsmonn for det. Det sa jeg også innledningsvis meget direkte i innlegget mitt, at det skal følges opp fra regjeringen og fra underliggende etater.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Stortinget la til grunn i innstillingen om helseregistre at kryptering allerede var gjort i helseregistrene. Da departementet gikk inn i dette, fant vi at det foreligger en rekke sikkerhetskrav som var oppfylt, men de var ikke kryptert i dagens forståelse av kravet. Dette tok noe tid.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Det faktum at det er en uenighet mellom tilsynsmyndigheten og departementet, er ikke en heldig situasjon. Derfor ønsker jeg både å gå en runde med Datatilsynet og legge frem en proposisjon for Stortinget. Samtidig har jeg lyst til å understreke at jeg ikke har endret min oppfatning av hva som er lovens krav, og om vår fortolkning tilfredsstiller lovens krav. Det mener jeg virkelig. Men samtidig ønsker jeg å komme tilbake til Stortinget om dette, siden det er en uenighet. Så får vi rydde den uenigheten av veien.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Forholdet til Den europeiske menneskerettighetskommisjon var oppe i høringen. Jeg må si at når det gjelder denne saken, er det en presisering av kryptering. Det er det jeg kommer tilbake til Stortinget med, for det er på det punktet Datatilsynet har vært uenig i Helse- og omsorgsdepartementets fortolkning. Jeg kom med min fortolkning 10. juni. Datatilsynet har uttrykt at de er uenig i den. Jeg mener at det er en uheldig situasjon. Derfor ønsker jeg å komme tilbake til Stortinget med vår fortolkning av loven.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Her dreier det seg om flere ulike registre, med ulike formål, som verken kan ha lik arkitektur eller lik måte å organisere dataene sine på. Noen registre er man nødt til å ha åpne hele tiden, som jeg også sa i innlegget mitt, og noen registre er lagret på andre måter, slik at det er mer sjelden man går inn i dem. Det har vært trukket frem her at jeg ikke skulle ha et forhold til personvern og heller ikke til europeiske menneskerettigheter. Det blir alltid vurdert når man går inn for et nytt register for å se hvilket formål registeret skal ha, og hvordan det skal organiseres og innrettes ut fra de omkringliggende lover og rammeverk, også menneskerettigheter. Dette vil alltid være en vurdering som blir gjort, men her må man også se for seg at de ulike registrene er til ulike formål.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg har forklart både i høringen og i dag når Forsvarsdepartementet fikk en forespørsel om status for Forsvarets helseregister, i oktober 2008, at Forsvarsdepartementet gjorde henvendelser til Forsvaret, og at vi prøvde å finne ut av om man oppfylte krypteringskravet, samtidig som man jobbet med ulike andre sikkerhetstiltak. Så kom det etter hvert frem at man ikke oppfylte lovens krav. Man prøvde da å oppfylle lovens krav helt uopphørlig. Det har jeg også gjort. Etter at jeg kom i Helse- og omsorgsdepartementet, har jeg jobbet med helseregistrene og de siste månedene også jobbet iherdig for å oppfylle lovens krav når det gjelder kryptering. Jeg har gått mye inn i dette, fordi jeg synes det er viktig. Det er viktig at vi både gjør alt vi kan for å ivareta personvernet på beste måte, og også har ulike sikkerhetstiltak, deriblant kryptering.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Som jeg sier, sett i ettertid burde man vurdert å gå til Stortinget den gangen, for det første fordi det tok lengre tid før man fant ut av hvordan status for registrene var, om de oppfylte lovens krav i den forstand som vi ser i dag, og hva som egentlig skulle legges i lovfortolkningen. Jeg har lyst til å si at det var altså den 10. mai i år at vi kom med den fortolkningen som er i dag.
Bent Høie (Høyre), 2010-06-17:
Jeg lurte på om statsråden kunne redegjøre for hva slags prosess hun vil følge før hun eventuelt fremmer en slik lovproposisjon for Stortinget. Vil proposisjonen bli sendt på høring før den fremmes for Stortinget på ordinært vis, og vil forholdet til de europeiske menneskerettighetenes krav om rett til privatliv også tas opp i den proposisjonen, slik at en får avklart forholdet til den europeiske menneskerettserklæringen knyttet til retten til privatliv i den sammenhengen?
Bent Høie (Høyre), 2010-06-17:
I høringen kom det klart fram at bl.a. Norsk senter for menneskerettigheter mener at forholdet til den europeiske menneskerettserklæringen og forholdet til retten til privatliv ikke var tilstrekkelig utredet og belyst da Stortinget behandlet denne saken. Vil det ikke da være en fordel at regjeringen også gjør et arbeid knyttet til dette når den først fremmer en ny proposisjon for Stortinget, slik at også det spørsmålet blir tilstrekkelig belyst? Eller er det sånn at statsråden mener at en slik gjennomgang vil være for ubehagelig for regjeringen?
Bent Høie (Høyre), 2010-06-17:
Representanten Kolbergs innlegg setter jo saken i et litt underlig lys, for man kunne ut fra det innlegget oppfatte det slik at regjeringspartiene var like opptatt som opposisjonen av at regjeringens informasjonsplikt overfor Stortinget skulle bli holdt, og iverksettelse skulle vært gjennomført, men de regnet med at dette ikke var gjort bevisst fra regjeringens side, og – som representanten Foss var inne på – da må jo dette ha vært gjort i en ubevisst tilstand i regjeringen. Det er litt spesielt, for da man hørte både tidligere statsråd Hanssen og den nåværende statsråden i høringen, og ser på svarbrevene som er kommet fra statsråden, ikke minst i forbindelse med helse- og omsorgskomiteens behandling av det nye hjerteregisteret, lå det en klar tone om at siden denne endringen skjedde i Stortinget, hadde det vært mye mer krevende. Men det at Stortinget – i en situasjon der man har en regjering med flertall – endrer en stortingsproposisjon og forsterker spørsmålet knyttet til personvern, burde jo ha ført til det motsatte, nemlig at regjeringen var ekstra bevisst på å følge opp informasjonen til Stortinget. Når en lov som Stortinget selv hadde endret og tatt initiativ til, faktisk ikke – etter regjeringens syn – var mulig å gjennomføre på det tidspunktet Stortinget hadde bestemt, burde det i seg selv gjort at regjeringen, og ikke minst embetsverket i Helse- og omsorgsdepartementet, var på nåleputer når det gjelder å følge opp informasjonsplikten til Stortinget – og ikke ført til sløvsinn, slik representanten Kolberg i realiteten sier at det gjorde.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Jeg viser til det innlegget som Bendiks Harald Arnesen hadde, og til det innlegget som statsråd Strøm-Erichsen hadde nå, når det gjelder mitt syn på saken og bredden i den. Når jeg tar ordet nå – kanskje på slutten eller på tampen av debatten – er det for å kommentere ett forhold som har vært reist fra opposisjonens side. Det har blitt brukt uttrykk som at vi uttrykker arroganse overfor Stortinget når vi ikke er med på den innstillingen som opposisjonen har i denne saken. Det er selvsagt ikke riktig. Det er helt åpenbart for dette storting at regjeringspartiene selvfølgelig stiller seg helt og fullt bak den intensjon som knytter seg til at Stortinget skal være informert, og at det, som representanten Foss sa, ivaretar de viktige prinsippene i parlamentarismen. Det som opposisjonen bygger sine forutsetninger på, er at dette har vært en bevisst politisk handling fra regjeringens side. Hvis det hadde vært mulig å tenke seg at så var tilfellet, er det klart at vi hadde hatt en veldig alvorlig situasjon. Men jeg synes det både gjennom innstillingen, gjennom det som er sagt her, og gjennom høringen er veldig tydelig godtgjort at så ikke er tilfellet. Det er de praktiske utfordringene, som det er redegjort veldig grundig for, som har ført til at dette har tatt så lang tid – en kan gjerne si at det har gått sakte. Det er dette som er grunnen til at vi som representerer regjeringsfraksjonen, mener at det ikke er grunnlag for den meget sterke kritikk og de forslag som foreligger fra opposisjonspartienes side. Det er ikke et uttrykk for at vi svikter vår rolle når det gjelder kontrollinstitusjonen, som Stortinget selvfølgelig skal ivareta på en skikkelig og ordentlig måte. Jeg mener at det var grunnlag for å si dette fra min side, for det er brukt veldig sterke ord fra opposisjonens side på dette punktet. Uttrykk som arroganse, ikke forstå, ikke ha respekt for Stortinget mener vi at det ikke er dekning for. Det er derfor vårt standpunkt er slik som det er i denne saken.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Av tabell 6.2 i stortingsmeldingen framgår det at en overveldende del av forskningen på området finner at aktiv forvaltning ikke skaper meravkastning for investoren. Ingen av de tre vitenskapelige artiklene som har sett på prestasjonene til statlige investeringsfond, finner at disse klarer å skape meravkastning. Mener virkelig finansministeren at norske byråkrater og Norges Bank skal klare det svært få eller ingen andre klarer? Hvorfor? Og: Hvordan?
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Synes finansministeren at det er greit at Norge shorter svenske, islandske og greske statsobligasjoner? Noen mener – berettiget eller ei – at shorting fører til økt finansiell ustabilitet og øker sjansen for at land og selskaper tipper over og går konkurs. Burde i tilfelle utenriksministeren vært involvert i en beslutning om at Norge skal shorte f.eks. svenske statsobligasjoner? Kan finansministeren være enig i at det kan være uheldig om andre land beskylder Norge, altså Statens pensjonsfond, for å være medvirkende til at andre stater får en forverret økonomisk situasjon?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-06-17:
I denne saken har Høyre valgt å markere den brede enigheten – ikke for enighetens egen skyld, men fordi det er en substansiell og reell enighet, selv om jeg merker meg at nyansene mellom finansministeren og markeringen fra Senterpartiet og SV kanskje er større enn nyansene hos de borgerlige partiene. Når jeg tar ordet, er det først og fremst bare for å få bekreftet at finansministeren ikke lukker døren for en videre vurdering og en etablering av en egen rentekomité. Når det sies at man ønsker å la de endringene som er vedtatt, få virke, så er vi enig i det, samtidig som det etter vår oppfatning er helt nødvendig at man fortsatt holder denne muligheten åpen, nettopp fordi det er en betydelig utfordring for hovedstyret å forvalte så forskjellige oppgaver som å kontrollere forvaltningen av pensjonsfondet og ivareta rentepolitikken.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-17:
Vi i opposisjonen har en merknad som går på at vi mener at det er en utfordring at hovedstyret i Norges Bank i tillegg til de vanlige sentralbankoppgavene har ansvaret for å føre tilsyn og kontroll med forvaltningen av SPU. Ser statsråden denne utfordringen?
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Det kan vel være så som så med – jeg holdt på å si – byråkrater, hvis man skal bruke det uttrykket. Men jeg har i hvert fall stor tiltro til at de som jobber med den aktive forvaltningen i Norges Bank og i NBIM, klarer den jobben på en god måte. Den historiske avkastningen som man har hatt, viser jo at man har klart å oppnå en meravkastning over tid. I all hovedsak skjer forvaltningen av fondet indeksbasert. Men mitt syn – og det er et syn som blir delt av det store flertallet i Stortinget – er at det skal være et visst innslag av aktiv forvaltning, fordi det er nødvendig i spesielle situasjoner å ha den muligheten for å oppnå meravkastning, og faktisk også for å unngå tap.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Som jeg sa i mitt innlegg, og som representanten Sanner nå gjentok, er det viktig at vi i hvert fall lar de endringer som er gjort, få virke – det som går på en styrking av forvaltningen. Samtidig er det jo viktig at vi har en løpende diskusjon om dette. Man får nye oppgaver, fondet vokser, og i den vurderingen vi skal gjøre i tiden framover, vil det å vurdere en egen rentekomité være en del av det.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Til dette med nåtid og evighet kan man vel også si at forvaltningen av oljeformuen har et veldig langsiktig perspektiv, om ikke helt inn i evigheten. Men det er jo viktig å ha med seg de lange linjer. Når det gjelder investeringer i framvoksende markeder, og spesielt da f.eks. i fattige u-land, er utfordringen, som jeg sa i mitt innlegg, at man her har lite utviklede investeringsmarkeder – for å bruke et slikt uttrykk. Det er viktig å komme fram til gode ordninger, slik at man er sikker på at investeringene blir fornuftige. Det har Norges Bank fått i oppdrag å arbeide videre med, og jeg håper at vi i forbindelse med nasjonalbudsjettet for 2011 også kan presentere konkrete opplegg på det. Men jeg må ha en liten reservasjon, for det er avhengig av hvilke retningslinjer man kommer fram til for å ivareta nettopp det at man har litt dårlig utviklede investeringsmarkeder i slike land.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
La meg først få lov til å understreke det jeg sa i innlegget mitt, at Norges Bank, og herunder også hovedstyret, har gjort en veldig god jobb med å forvalte oljefondet og senere da pensjonsfondet. Jeg viser også til det svaret jeg ga til representanten Sanner. Det er helt riktig at Finansdepartementet har dette med seg. Det hadde vi også da vi oppnevnte nye medlemmer til Norges Banks hovedstyre. Og vi mener at vi bl.a. gjennom den siste utnevningen har bidratt til å styrke hovedstyrets kompetanse på det området. Men så får vi komme tilbake til den litt store diskusjonen, om en skal ha et hovedstyre, slik som i dag, eller om en skal ha en egen rentekomité som håndterer de mer pengepolitiske utfordringer.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Dette er en veldig interessant diskusjon. Det er jo slik at med den fordeling en har på investeringer i dag mellom henholdsvis aksjer og obligasjoner, fordeles disse investeringene etter en relativ indeks. Det betyr jo at land som har store underskudd, må låne mye. Og det betyr at de også får et relativt sett større innslag i referanseporteføljen til NBIM. Det interessante er jo at Fremskrittspartiet ønsker å gå lenger i retning av en indeksbasert investering. Jeg tror at det er litt motstrid mellom det som nå var replikantens spørsmål, og det som Fremskrittspartiet framhever. Jeg mener det er riktig at en har et innslag av en viss aktiv forvalting også i forbindelse med håndteringen av obligasjonsporteføljen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Det siste spørsmålet er det nok vanskelig å gi en nøyaktig tidsangivelse på. Men jeg håper, på bakgrunn av det omtalte brevet som ble sendt for ca. en uke siden, at vi får et bra svar. Det er punkt nr. 1. Det er klart at dette er en sak som er vanskelig i EU-systemet. Jeg regner nok med at jeg kanskje må ta en tur til Brussel – jeg var der i fjor høst, der dette var et sentralt tema. Jeg kan forsikre representanten om at jeg skal gjøre det jeg kan for at vi kan få beholde ordningen, samtidig som vi også jobber mot EU-systemet på ulike nivåer. Noen nøyaktig tidsangivelse for når man får en eller annen avgjørelse, er vanskelig å si, men vi legger i hvert fall et så stort trøkk på saken som det er mulig for oss.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
For det første er det veldig bra det representanten Kambe sier, at også andre partier benytter sine partikanaler inn mot EU-systemet og jobber for at Norge skal få beholde innskytergarantiordningen. Så får vi håpe at vi gjennom felles innsats kommer fram til et godt resultat. Når det gjelder forslaget og det som Stortinget tidligere har vedtatt om å forby såkalt nakent, eller udekket, privat shortsalg, så er det et ledd i at dette er et instrument som etter vårt syn bidrar til ustabilitet i finansmarkedet, og det er for så vidt også i tråd med det som flere andre europeiske land har gjort. Det er jo også faktisk slik at Norge – som jeg sa i debatten om saken – historisk sett har hatt et langt forbud mot slikt shortsalg. Så jeg mener at det var riktig, selv om en har et finanskriseutvalg som jobber med dette, og som skal være ferdig 31. desember i år.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til statsråden basert på det han tok opp på slutten av sitt innlegg, nemlig innskuddsgarantiordningen. Et samlet storting står bak at vi vil beholde dagens ordning. Jeg ga også ros i mitt innlegg tidligere i dag for det arbeidet regjeringen nå har gjort over et par år. Men jeg føler det er et problem at det råder en usikkerhet om vi kommer til å få beholde ordningen. Vi håper jo alle at vi kan få som konklusjon at vi skal beholde den. Men bare det at det er usikkerhet knyttet til om vi får beholde ordningen, mener jeg er et problem. Nå nevnte finansministeren at han nylig hadde sendt et nytt brev til kommissæren. Kan finansministeren foreta noen ytterligere utdypning av når man – forhåpentligvis – kan regne med å være i mål med denne saken? Hva er tidsperspektivet her?
Arve Kambe (Høyre), 2010-06-17:
Først vil jeg følge litt opp representanten Leirsteins spørsmål. Fra Høyres side har vi tatt opp tilsvarende utfordringer med Høyres kollegaer i Europaparlamentet. Det er noe alle partier bør gjøre, uavhengig av om man sitter i regjering eller ei. Det er det en viktig nasjonal jobb å gjøre. Det er satt ned et finanskriseutvalg som skal se på behovet for endringer i regelverket. I forkant av det har finansministeren og regjeringen foreslått å forby shorting, mens man altså har satt ned et utvalg som kanskje utpå nyåret skal gå i gang med den debatten. Hva er det som gjør at finansministeren har det så veldig travelt med å forby shorting, når dialogen pågår i andre land?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg har bare et lite spørsmål til det siste statsråden tar opp i sitt innlegg; hun viser nemlig til at hun skal ha et møte med de som har vært berørt i drøftelsene. Slik jeg ser det, er det fortsatt en rekke uavklarte spørsmål her, for når det gjelder pensjoner, skal jo dette reguleres annerledes i fremtiden enn slik det har vært til nå. Samtidig må vi også ha en årlig regulering av grunnbeløpet, fordi det dekker opp en rekke andre ytelser. Mine spørsmål til statsråden blir derfor: Vil det bli utarbeidet klare retningslinjer for hvordan disse forhandlingene skal gjennomføres, og kan statsråden si noe om hvilket innhold disse retningslinjene vil ha? Vil det bli lagt opp til at det skal være reelle drøftelser, altså reelle forhandlinger?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
La meg først få lov til å rette en takk til forslagsstillerne, som har fremmet et viktig forslag. Det er en viktig debatt i kjølvannet av oppfølgingen av sykefraværsdebatten. Jeg registrerer at forrige taler avsluttet sitt innlegg med å si at man nå har lagt på plass en rekke virkemidler, at en skal gjøre mer av det en vet har fungert. Da blir mitt hovedspørsmål: Har det fungert? Når vi ser på det IA-arbeidet som ble satt i gang i 2001, og som varte frem til i fjor høst, er det så å si status quo når det gjelder utviklingen. Det er det samme sykefraværet. Jeg synes også det er interessant å merke seg at sykefraværet i de bedriftene som ikke har vært en del av IA-avtalen, er lavere enn i de bedriftene som har IA-avtaler. Det har også vært gjeldende hele veien – helt fra 2001 og frem til og med høsten 2009. Så tror jeg det er viktig allikevel, som også mindretallet skriver i sine merknader, altså Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti, at man får på plass virkemidler kjapt slik at man kan begynne arbeidet med sykefraværsreduksjonen tidlig. Et av de store problemene som skjedde forrige gang, var at virkemidlene ikke kom på plass før i 2004. Da så vi også en kraftig nedgang i sykefraværet, men så gikk det gradvis opp igjen fra 2005 og 2006, var oppe på et høyt nivå i 2007 og 2008 og holdt seg stabilt høyt. Tilbake til det spørsmålet jeg stilte innledningsvis: Har tiltakene fungert? Hadde de fungert optimalt, skulle man også tro at den reduksjonen man fikk i 2005, ville holdt nivået nede. Det gjorde det ikke. Derfor er det veldig viktig at disse tiltakene kommer på plass fort. Det er viktig at det ikke tar lang tid. Jeg registrerer at fortsatt vil mange av tiltakene ikke være på plass før sommeren 2011, altså om et år. Da har det gått ett og et halvt år. Det er ganske lang tid med tanke på det arbeidet som burde ha kommet i gang veldig tidlig. Jeg synes også det er et viktig poeng at for staten som stat, som ønsker å redusere sykefraværet, må det være revnende likegyldig om den sykmeldte jobber i en bedrift som har IA-avtale eller ikke. Vi kan tenke oss Per og Pål. Per er sykmeldt og jobber i en IA-bedrift. Pål er sykmeldt, har samme diagnose og samme sykdom, har vært sykmeldt akkurat like lenge, men jobber i en bedrift som ikke er IA-bedrift. Statens kostnader ved at de er syke, er akkurat like høye. Det må være av like stor interesse for staten at begge to kommer seg raskest mulig tilbake til arbeid og blir friske fortest mulig. Derfor synes jeg de forslagene fra mindretallet er veldig viktige, og de legger til rette for at man kan få den fleksibiliteten i langt større grad for de små og mellomstore bedriftene i Norge. De fleste av dem er ikke tilknyttet IA-avtalen, men også de kan ta i bruk virkemidlet gradert sykmelding på lik linje med de andre bedriftene. Det tror jeg vil være helt avgjørende og helt nødvendig hvis man skal klare å få ned det samlede sykefraværet. Det er det totale sykefraværet, uansett hvilken rubrikk man registrerer det i, som er interessant å få ned. Derfor vil jeg på vegne av Fremskrittspartiet ta opp forslagene der Fremskrittspartiet er medforslagsstiller.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Statsråden sa i sitt innlegg – og det ble vel også understreket på den pressekonferansen som var i vinter, da man la frem tiltakspakken for å bekjempe sykefraværet – at man skulle komme tilbake til Stortinget med en bredere gjennomgang, og man skulle komme med en grundigere redegjørelse om de ulike virkemidlene. Nå har det gått en del måneder siden det ble sagt første gang, uten at det har kommet noen hit til Stortinget iallfall og gitt noen grundigere redegjørelse. Vi har heller ikke sett så veldig mye til de ulike virkemidlene. For mange kan det synes som om det skjer svært lite på dette området. Man er liksom ferdigforhandlet, man har fått laget en protokoll som man så har lagt i en skuff, og så håper man at resultatene skal bli bedre. Jeg håper at det ikke er tilfellet. Kan statsråden være litt konkret med hensyn til når hun forventer å komme til Stortinget med en bredere gjennomgang?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg er glad for at vi har en statsråd i Stortinget i dag som tar imot gode ideer og vil ha dem på sitt bord. I den forbindelse har faktisk Fremskrittspartiet sendt av gårde et brev til partene i arbeidslivet, også til arbeidsministeren, om én modell som det går an å bruke for at arbeidsgiverne skal ta en større del av regningen for langtidsfraværet, uten at den samlede kostnaden for arbeidsgiver bli høyere. Vi viser til det svarbrevet som ble sendt fra statsråden, om at det er noe man vil vurdere og komme tilbake til ved et senere tidspunkt, når man skal gå løs på dette til høsten. Vil statsråden i høst legge frem ulike modeller for hvordan arbeidsgiverne kan bli med og dekke en lengre periode av langtidsfraværet, som er provenynøytralt innenfor den kostnadsrammen man har i dag? Får vi saker om det til Stortinget, og kan man legge frem noe om det?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-06-17:
Høyre vil stemme for det fremlagte forslag til trygdejusteringer, i tråd med praksis, etter at det er blitt enighet mellom regjeringen og partene i trygdeoppgjøret. Og vi er veldig fornøyd med at man nå har nådd målet om en fullført opptrapping. Jeg har ikke så mange kommentarer til oppgjøret eller innstillingen utover dette. Jeg konstaterer at Fremskrittspartiet har et eget opplegg når det gjelder trygdeoppgjøret. Det er fristende å si at også det – så langt jeg kan se – er i tråd med praksis. Det må allikevel være greit. Det som imidlertid kan være litt ugreit, er hvorvidt forslag som fremmes i trygdeoppgjøret, også har inndekning i statsbudsjettet. Flertallets oppgjør for trygdeoppgjøret har det. Selv om Høyre selvfølgelig ikke støtter regjeringens forslag til budsjetter generelt, står vi altså sammen med regjeringen om dette. Fremskrittspartiets sjenerøse påplussinger i trygdeoppgjøret kan summeres til like i underkant av 3 mrd. kr. Det hadde vært klargjørende å få vite hvordan disse påplussingene skal dekkes inn.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-06-17:
Økningen i sykefraværet kommer jo ikke akkurat som julekvelden på kjerringa. Det var jo en økning som man så komme og hadde forutsatt, og vi visste at IA-avtalen ikke hadde fungert etter hensikten. Allikevel har kanskje uttrykket «opp som en løve og ned som en skinnfell» sjelden passet så godt som på regjeringens håndtering av denne saken. Statsministeren startet høy og mørk med en tale hvor han sa at nå skulle man snu på hver eneste stein og gjøre noe med sykefraværet. Så hadde man et ca. tre måneders langt seminar hvor statsministeren trakk seg tilbake, og så endte det opp med at han spilte den samme gamle platen om igjen. Nå er det også sånn at mange av tiltakene kommer vi ikke til å se før andre halvår 2011. Jeg har lyst til å spørre statsråden om hun, ja eller nei, forventer eller kan garantere at tiltakene kommer til å virke fram til 2013?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-06-17:
«Trykk» er vel ikke akkurat det ordet som slår meg som mest treffende på regjeringens holdning i denne saken her. Det er vel mer at man tok sats og så falt raskt ned. Noe av det som regjeringen ikke har fått på plass, som partene i arbeidslivet – arbeidsgiversiden – signaliserte at de var klar til å gå inn på, var at arbeidsgiver skulle ta noe mer økonomisk ansvar for langtidsfraværet. Det ble det ikke noe av. Det er nå utsatt, skutt ut i det blå. Kommer statsråden til å – eller for å si det på en annen måte: Kan vi forvente at det kommer en endring i finansieringen, som arbeidsgiverne nå har sagt at de er villige til å gå med på, nemlig at de tar litt mer økonomisk ansvar og på den måten også bidrar til å få ned sykefraværet?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-06-17:
Vi har et Dokument 8-forslag …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-17:
Det kunne være interessant å kommentere en debatt mellom Høyre og Fremskrittspartiet på dette punktet, men jeg vil avvente og se om det blir noe mer av dét. SV er fornøyd med det forslaget som har kommet, og støtter selvfølgelig en framforhandlet avtale mellom partene. Jeg har også behov for å si at vi nå fullfører opptrappingsplanen for de enslige minstepensjonistene, slik at disse får en inntekt tilsvarende 2 G. Dette har vært en veldig viktig sak for SV og for regjeringen. Vi fikk til denne avtalen i trygdeoppgjøret i 2008. Den gangen brukte man overhenget til å løfte de laveste ytelsene gjennom et spleiselag. Staten la på bordet penger til å løfte ytelsene til unge uføre og har i ettertid finansiert løftet videre. Det betyr at den avtalen som pensjonistenes organisasjoner gikk med på den gangen – som altså var et spleiselag – har bidratt til å løfte flere milliarder kroner inn i trygdeoppgjøret i årene etterpå. Dette har vært penger rett til de pensjonistene med dårligst råd, og det må jeg si jeg koser meg over. Jeg blir veldig glad når jeg tenker på at noen av dem med aller dårligst pensjon har fått et løft. Vi har fulgt opp. Regjeringen og flertallet har løftet også alle de andre minsteytelsene i folketrygden opp på dette nivået. Det har vært en målsetting å gjøre det. Det er viktig, fordi man da etablerer et minstenivå, som ikke er veldig høyt, men som i hvert fall ligger vesentlig over det som var nivået for bare et par år siden. Dette gjelder flere av ytelsene. Jeg vil spesielt peke på at ytelsene til enslige forsørgere blir løftet med dette. Enslige forsørgere er en gruppe som absolutt trenger et løft. For et par dager siden behandlet vi den tilhørende saken, om supplerende stønad. Det er en alderspensjon for folk som ikke har bodd lenge i Norge, og som derfor ikke har opptjent rettigheter i folketrygden. Det er riktig at det gjelder mange innvandrere, men det gjelder også ganske mange nordmenn som har bodd i utlandet i flere år. Hvis man gjør slik som Fremskrittspartiet vil, nemlig å fjerne hele ytelsen – det er det de foreslår i programmet sitt – betyr det at et betydelig antall eldre mennesker som er i en situasjon der de ikke er i stand til å forsørge seg gjennom arbeid, resten av livet vil måtte gå på sosialhjelp. Vi støttet regjeringen Bondevik da den la fram dette forslaget. Vi kommer til å videreføre denne ordningen, for den eneste anstendige måten å forsørge folk på, er at man sikrer en fast stønad. Rammene rundt denne ordningen er litt strengere enn den for minstepensjonister, men i prinsippet ligger den på det samme nivået som de andre ordningene. Jeg er veldig glad for at vi har fått til dette løftet, at det gjelder alle disse minsteytelsene, og at vi sørger for ytelser til personer som er i en slik situasjon, og som uansett vil bo i Norge resten av livet.