Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-11-25:
Jeg synes debatten så langt bærer litt preg av en rød-grønn regjering som slåss i motbakke. Det skyldes vel ikke bare meningsmålinger, men det kan jo hende at man har oppdaget at man i løpet av fem år har brukt en haug med penger uten å få til så veldig mange resultater, annet enn at man sitter igjen med ganske mange fortørnede velgere som vender en ryggen. Det skyldes jo at man har glemt å modernisere Norge. Man har glemt at det at vi er et velferdssamfunn på toppen av verden, faktisk forutsetter kontinuerlig omstilling og modernisering. Derfor går heller ikke skremmebildene av et blå-blått samarbeid, eller hva det nå kalles, særlig godt hjem – nettopp fordi argumentasjonen er bygget på sandgrunn. Den er bygget på sandgrunn, for Høyre har en historie med å bygge sikkerhetsnett. Konservatismen har et innebygd sosialt engasjement. Derfor var det under Emil Stangs statsministertid at den første sosiale trygdeordningen ble vedtatt. Det var ni år før Arbeiderpartiet var representert på Stortinget. Den er bygget på sandgrunn fordi folk vet at Høyre står for forsvarlig økonomi – det skal godt gjøres å så tvil om det. Vi står for et samfunn der vi har fokus på like muligheter for alle, et samfunn der valgfrihet er en rett, og at staten betaler for tjenesten, mens man har valg mellom å bruke offentlige eller private. Det er ikke privatisering, som jeg ser kommer mer og mer fram i debatten. Det handler mer om at ressursene i samfunnet faktisk skal brukes fornuftig og effektivt. Den er også bygget på sandgrunn fordi folk ser at vi har en rød-grønn regjering som ikke får bukt med køene – køene øker snarere på en rekke områder. Vi har en skole som fortsatt sliter med at mange går ut av skolen uten å kunne lese og skrive, og en ganske stor frafallsproblematikk. Det er ikke veldig mye fart på samferdsel. Vi havner bak målsettingen i Nasjonal transportplan, og vi sprøyter mye penger inn i tilbud som ikke treffer brukeren. Det er jo dette som skaper grunnlag for rekord i antall private helseforsikringer. Jeg noterte meg at representanten Kolberg var innom privatisering av skolen. Det er klart at hvis man ikke får orden på skolen, er det en del som begynner å betale for veien rundt. Det er privatisering. Når folk ikke lenger vil bruke det tilbudet det offentlige legger til rette for, og betaler selv, da har man reell privatisering. Da får man et todelt samfunn. Det er det faktisk den rød-grønne regjeringen som står bak, hvis man ikke tar utfordringene på alvor. Jeg fulgte ganske nøye med da finansminister Johnsen snakket om handlingsregelen. Det var bare ett parti som hadde skrotet handlingsregelen, tror jeg han sa. Det er i og for seg riktig, men de rød-grønne har også skrotet tre fjerdedeler av den. Det beklager vi i Høyre ganske sterkt. Jeg kunne jo lese opp fra handlingsregelen slik som den ble utformet i 2001. Det illustrerer at det er en ganske stor forskjell også mellom Stoltenberg I-regjeringen og Stoltenberg II-regjeringen. Det var en liten replikkveksling her hvor Stoltenberg brukte eksempler fra Stoltenberg I-regjeringen som rettesnor for hva han sto for. Men det handlingsregelen også la vekt på, var at oljepengene skulle brukes til vekstfremmende tiltak som skattelettelser, de skulle gå til forskning og utdanning, og de skulle gå til å utbygge infrastruktur. Fem år med rød-grønn regjering viser at en og en halv av ti nye oljekroner inn i økonomien har gått til den typen investeringer. Under Bondevik II-regjeringen var det ni av ti kroner som gikk til det. Jeg tror vi alle erkjenner at vi bor i et veldig godt samfunn. Vi ønsker å forbedre det, men da må det bli en helt annen trøkk på forbedringene. Ellers tror jeg det eneste Europa misunner oss, at vi har masse oljepenger, bare utsetter de utfordringene Europa nå møter. Vi kommer også til å få de for fullt om noen år. Det er det også litt underlig at de rød-grønne ikke tar inn over seg. Hvis vi leser nasjonalbudsjettet, er det ingen tvil om at utfordringene kommer mye tidligere enn det vi forventet for bare to år siden. Perspektivmeldingen i 2009 skapte et inntrykk av at vi hadde perioden helt fram til 2050 før vi virkelig ville møte utfordringene. Nasjonalbudsjettet i år viser at hele handlingsrommet nesten er borte på grunn av at vi har passert toppen når det gjelder oljeøkonomi. Vi finner ikke ny olje, og gassmarkedet er mye mer usikkert. Utfordringene i forbindelse med eldrebølgen kommer på oss allerede rundt 2020. Så skal jeg snakke litt om skatt, for Høyre er svært gjenkjennbar i skattepolitikken. Vi ønsker bærekraftig vekst. Vi ønsker fokus på å skape godt norsk eierskap, at det skal lønne seg å arbeide, at boliger og sparing skal lønne seg og være skjermet fra beskatning, og at det skal lønne seg å investere i arbeidsplasser. Vi tar sentralbanksjefens advarsler fra i fjor på alvor. Vi ser at vi har en privat sektor som fortsatt sliter, og som man skulle hatt mye mer stimulans inn i. Det viktigste grepet vi gjør, er minstefradraget. Det er et svært treffsikkert virkemiddel inn mot lavtlønte, og har en meget god sosial profil. Vi hever også innslagspunktet for toppskatt med 9 000 kr mer enn regjeringen. Totalt sett gir dette en veldig god profil når det gjelder å stimulere til arbeid. Jeg forundrer meg over representanten Thorkildsens innlegg tidligere, hvor hun påstår at de som har 3 mill. kr i inntekt, får mye mer i skattelettelser enn de med lave inntekter, med Høyres forslag. Våre skattelettelser er nøyaktig like for alle som tjener mer enn innslagspunktet for toppskatten og oppover. Det gir ikke mer i skattelette på inntekt. Men vi har fokus på formuesskatt. Og det fokuset på formuesskatt er nettopp fordi formuesskatten er en særnorsk beskatning på norske arbeidsplasser eid av nordmenn som er bosatt i Norge. Vi tror på mangfoldig eierskap som en veldig drivkraft i forhold til innovasjon og nyskaping. Formuesskatten er en viktig del av vårt skatteopplegg, nettopp fordi vi har tro på at vi må få et helt annet fokus på innovasjon og nyskaping. Formuesskatten er beskatning av allerede beskattet kapital og stimulerer definitivt ikke til sparing. Vi gjør derfor også grep i forhold til folks bolig. I fjor ble bunnfradraget hevet kraftig. Det var vi for. Men regjeringen viser i år sitt sanne jeg ved ikke å heve bunnfradraget i det hele tatt, og fjorårets øvelse var vel mer et utslag av at man måtte krydre det litt når man hever gjennomsnittlig verdsetting av bolig fra 20 pst. til 25 pst. av markedsverdi. Vi senker den igjen til 20 pst. av markedsverdi. Jeg tror den knipetangsøvelsen som regjeringen har foretatt overfor norsk eierskap, er ganske kritisk for norsk vekstevne framover. Det at Senterpartiet er med i en regjering som har doblet formuesskatten på arbeidende kapital i løpet av fem år, fra 3,4 mrd. kr til 6,7 mrd. kr, mener vi er både besynderlig og skadelig for norsk økonomi. Pensjonistskatten har vært sterkt framme i debatten i løpet av høsten. Vi ser at skal vi nå målsettingen i Pensjonsreformen og styrke arbeidslinja, må vi gjøre noe for å få bort skattebegrensningsregelen. Den gjør at mange pensjonister med lav pensjon har en marginalskatt på 55 pst., og det stimulerer ikke akkurat til innsats. Derfor er vi enig i hovedgrepet som gjøres. Samtidig mener vi at skjæringspunktet for skatteøkninger kommer altfor tidlig. Så vi gjør grep som hever skjæringspunktet kraftig. Kombinerer vi det med de andre skattegrepene våre, er det ingen pensjonistgrupper som får skatteøkning med Høyres opplegg. Det kunne jo vært interessant om det hadde blitt reelle forhandlinger rundt de grepene. Så gjør vi også en rekke grep mot næringslivet, som startavskrivninger, og vi introduserer investeringsfond for enkeltpersonforetak. Det er noe som Senterpartiets velgere burde etterlyse ganske kraftig, og som de har etterlyst kraftig, men som Senterpartiet nå antakeligvis blir med på å stemme ned. Vi løfter SkatteFUNN tilbake til det nivået det var på under Bondevik II, og vi stimulerer ungdom til å spare gjennom BSU-ordningen. Totalt sett mener jeg at vi har et meget godt skatteopplegg som er godt balansert for å skape vekst og muligheter og stimulere til sparing, og det er noe Norge trenger framover for å sikre den velferd vi har i dag.