Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-14:
Dette er et av de grunnlovsforslagene jeg personlig har størst engasjement for, fordi jeg mener at det er en av de viktige utfordringene vi står overfor. Der har vi bak oss en veldig lang argumentasjonsrekke. Jeg vil først begynne historisk. Jeg tror Venstre har vært i front når det gjelder alle stemmerettsutvidelser som har vært tatt opp i denne salen siden tidenes morgen, og vi kommer også til å være det framover. Hvilke store utfordringer står vi overfor nå? Jeg vil begynne med en stor demografisk utfordring for det norske demokratiet, nemlig at vi får en stadig eldre befolkning. Vi får en stor forskyvning på hele det europeiske kontinentet, der det blir flere og flere eldre. Jeg mener det er en utfordring for demokratiet når vi får en forskyvning mellom aldersgruppene på den måten, og vi ser at det for ulike aldersgrupper i ulike deler av kontinentet blir en stor demografisk overvekt. Derfor syns jeg det er viktig å se på at vi som en helhet har bak oss en gruppe som stemmer som gjenspeiler det samfunnet vi skal fatte vedtak for. Hele mitt politiske engasjement begynte med at jeg som 13-åring syntes det var utrolig urettferdig at barn og unge ikke ble hørt mye mer i demokratiet. Hele drivkraften for at jeg meldte meg inn i et politisk parti, handlet nettopp om at barn og ungdom ikke ble hørt, ikke ble tatt på alvor – alt fra opplevelser rundt meg i barnevernssaker, der ungers meninger ikke ble tillagt vekt, til den generelle holdninga der f.eks. de langsiktige utfordringene vi står overfor, som miljø og klima, ikke ble tatt på alvor, fordi det – sett fra en 13-årings perspektiv – var gamlingene som bestemte. Derfor handler dette forslaget også om litt av grunnen til at jeg i det hele tatt holder på med politikk. Når det gjelder det å utvide stemmeretten, har de liberale partiene over hele Europa alltid vært i front, og nå er også de liberale partiene i hele Europa i front når det gjelder å få en utvidelse til 16-års stemmerett. Vi har vunnet fram i en del av delstatene i Tyskland og i Sveits, og i valgkampen i Storbritannia var også dette et stort tema. Det har alltid vært de liberale partiene som har stått i front her. Så til et lite bilde om utviklinga blant ungdom i dag. Jeg testet ut disse tallene sist vi diskuterte dette, og jeg forholder meg til et par år gamle tall, men jeg syns det beskriver utviklinga blant ungdom ganske godt. Jeg kommer fra Namdal i Nord-Trøndelag. For ikke så mange tiår siden var det én videregående skole i Namdal. På den videregående skolen var det ett kull med 20 elever som tok artium. Det betyr at Namdal hadde omtrent 60 elever som til enhver tid gikk på det vi i dag kaller videregående skole. Jeg ringte til rektoren der for en tid siden og spurte hvor mange elever som går på videregående skole i Namdal i dag. Svaret var 1 075. Der det for noen tiår siden gikk 60 elever som fikk såkalt artium, går det i dag 1 075 elever. Det betyr at utdanningsnivået blant ungdom i dag er dramatisk – virkelig dramatisk – høyrere enn det var for bare noen tiår siden. Et av de bildene som irriterte meg mest som ungdomspolitiker, var bildet av 68-erne som det store, engasjerte ungdomskullet. Det er bare tull. 68-erne tilhører en bitte liten elite som gikk på universitet da nesten ingen gikk på universitet. Det var bare en bitte liten elite som var politisk aktiv av 68-generasjonen. Den ungdomsgenerasjonen som virkelig er politisk aktiv, er den ungdomsgenerasjonen vi har nå. Aldri har vi hatt ungdom som vi kunne vært mer stolt av, aldri har vi hatt ungdom som tar mer utdanning, aldri har vi hatt ungdom som har vært mer samfunnsengasjert enn i dag, aldri har vi hatt ungdom som har brydd seg mer om framtida enn i dag, aldri har denne byen i løpet av de tusen åra den har fungert som by, hatt ungdom som har vært mindre kriminell, tatt mer utdannelse, brukt mindre rusmidler og brydd seg mer om samtida enn i dag. Det ungdomskullet vi nå har, fortjener virkelig at vi utvider stemmeretten. NOVA-rapporten som kom i 2002, viser at det er et voksende politisk engasjement blant ungdom. Av alle de politiske vedtak som fattes i denne salen og rundt om i kommunestyrene, er det ingen som det angår så mye som nettopp ungdom. Når svømmehallene og fritidsklubbene stenges, når sykkelveiene ikke fungerer, eller når alle de fellesskapsløsningene vi har, ikke fungerer, er det først og fremst ungdom dette går ut over. Det er først og fremst de som merker det i sin hverdag. Når vi ser ungdom som vil engasjere seg i egne kommuner, får de ikke lov til å engasjere seg før de har flyttet, for i dag er det slik at de aller fleste flytter i løpet av det året de fyller 18 år. Dermed er det ingen som har mulighet til å delta i små lokalsamfunn, i kommunestyrer, fordi de har flyttet fra den ungdomshverdagen de har, når de har mulighet til å delta aktivt. Når det har vært kjempet for kvinners stemmerett, har et av slagordene vært «no taxation without representation». Det syns jeg er et bra slagord. Også mange ungdommer i dag opplever at man har plikt til å betale skatt, men man har ikke mulighet til å delta for å bestemme hva man skal bruke disse pengene på. I dag blir ungdom utsatt for en rekke store valg som får store konsekvenser for framtida deres. I dag må ungdom fatte valg tidligere med hensyn til hvilken retning de skal gå i skolen, hvilke valg de skal ta for framtida, og de valgene blir de tvunget til å ta tidligere og tidligere. Man kan altså betale skatt, man kan sitte i offentlige råd og utvalg. Regjeringa kan oppnevne noen til å sitte og lage en NOU om forskjellige viktige politiske tema, men man har ikke stemmerett overfor den regjeringa som man sjøl har muligheten til å påvirke. Man kan bli satt i fengsel, men man har ikke muligheten til å påvirke de lovene man blir satt i fengsel for. Det er faktisk sånn at det er ulikheter mellom myndighetsalder og andre begrep. Det er faktisk sånn at du kan sitte i denne salen og bestemme hvem som skal få lov til å kjøpe sprit, men du har ikke lov til å gå ett kvartal rundt hjørnet, svinge inn og gjøre det samme sjøl. Så det er fortsatt ting som ikke er konsekvente i de ulike lovene vi har, men jeg synes at det meste taler for at 16-åringer bør ha muligheten til å påvirke. Nå har vi hatt prøveprosjekt med stemmerett i en rekke kommuner, noe som har vært utrolig positivt, og som viser at denne gruppa stemmer mer enn det førstegangsvelgere generelt gjør. I barnekonvensjonens artikkel 12 står det at barn og unge ikke bare har ytringsrett, men det er også påpekt at meninger skal bli hørt og tillegges verdi. De store demografiske endringene vi har i Europa, tilsier at vi nå bør utvide stemmeretten nedover. Hvis ikke vet vi at i et 10–15 års perspektiv vil f.eks. antallet åttiåringer øke med 172 pst. på 10 år. Andelen over 70 år vil øke dramatisk, mens andelen mellom 15 og 25 år vil synke med rundt 25 pst. Derfor er det også et viktig demokratisk grep at vi nå får gjort disse utvidelsene. Så er det sikkert noen som finner en 16-åring som ikke vil ha stemmerett. Ja, vi utvidet til kvinnelig stemmerett, og du fant også noen kvinner da som mente at kvinner ikke skulle ha stemmerett. Jeg tviler på at det er et gyldig argument i dag.