Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-06:
En av de viktigste oppgavene vi har fremover, er å fjerne grensehindringer mellom de nordiske land. Oppgaven er krevende, men helt nødvendig. Grensehindringer er med på å true det felles nordiske markedet som vi i årtier har vært så stolte av. Norge er heldigvis en aktiv pådriver i dette arbeidet, men vi må erkjenne at det tar lang tid. Det er mange hindre som skal forseres. I sine planer for 2012 har delegasjonen prioritert høyt nettopp dette arbeidet med å fjerne grensehindringer og å hindre at nye oppstår. Delegasjonen er derfor tilfreds med at alle de nordiske parlamentene i løpet av april skal diskutere tiltak for å redusere grensehindre. I Stortinget er den debatten 24. april. Delegasjonen har hatt en god dialog med samarbeidsministeren om dette temaet. Men delegasjonen har også konstatert at hindringene kan være komplekse. Saksmessig kommer dette inn under flere departement. Dette stiller krav til godt lederskap. Ikke minst er det en viktig oppgave å unngå at nye hindringer oppstår. Nye lover og regler som innføres i våre nordiske land, f.eks. nye EU-direktiv, gir nye utfordringer. Med bakgrunn i de nordiske statsministrenes beslutning i juni 2007 om å «med alle midler rydde vekk de vanskeligheter som innbyggerne kan støte på i det nordiske forholdet» har delegasjonen konkludert med at statsministeren bør delta i grensehinderdebatten i Stortinget den 24. april. Statsministerens deltakelse reflekterer tyngden i dette arbeidet. Det understreker sakens betydning, ikke minst av hensyn til alle de kommunene som grenser opp til Sverige og Finland. Det er mange som nær sagt daglig støter på grensehindringer ved å arbeide, leve og bo i grenseområdene. Den 23. mars i år er det 50 år siden den nordiske samarbeidsavtalen, Helsingforsavtalen, ble undertegnet i Helsingfors. I begynnelsen av forhandlingene var Danmark og Norge imot en slik avtale. Men et sterkt finsk ønske om å få det nordiske samarbeidet forankret i en mellomfolkelig avtale veide tyngre enn motforestillingene. Delegasjonen vil i mai markere dette 50-årsjubileet med et seminar om denne avtalen og hva den kan bety for det fremtidige nordiske samarbeidet. Hele avtalens grunnleggende idé er at alle nordiske medborgere skal behandles likeverdig. Vi skal ha ensartede bestemmelser i de nordiske land så langt som mulig, og vi skal fjerne mobilitetshindringer. Dette er spesielt viktig på arbeidsmarkedet og på det sosiale området. Kjernen i det nordiske samarbeidet er politisk, med politikere i Nordisk Ministerråd og i Nordisk Råd. Samarbeidet baseres på et politisk forpliktende samspill. Det er viktig at dagsorden settes av politikere. Den folkevalgte og politiske dimensjon må styrkes. Dette synet reflekteres også i komiteens merknader i innstillingen. Veien fra en politisk beslutning blir fattet, og til beslutningen blir iverksatt, er altfor lang i det nordiske samarbeidet. Et vitalt samarbeid forutsetter tydelige politiske prioriteringer og aktive politiske initiativ. Til slutt vil jeg understreke betydningen av at det nordiske formannskapet i 2012 har valgt å sette kulturpolitiske temaer på dagsordenen. Det er et sterkt kulturfellesskap mellom de nordiske land. Dette fellesskapet må styrkes. Her har Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd en viktig rolle. Nordisk Råds kulturpriser synliggjør kultursamarbeidet for et bredt publikum. Det er også viktig at samarbeidet innen mediepolitikken styrkes og videreutvikles. Nordisk Kulturfond støtter på en god måte det nordiske samarbeidet både i det profesjonelle kulturlivet og i den frivillige sektoren. Kultursamarbeidet mellom de nordiske land bør styrkes. Europa opplever usikkerhet og uro. Nå er det nordiske samarbeidet viktigere enn noen gang. Vi må ha fullt fokus på det nordiske samarbeidet generelt og særlig på det viktige arbeidet som nå skjer innenfor rammen av Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd.