Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2011-05-26:
I dag skal vi behandle et representantforslag om endring av norske myndigheters håndtering av saker om barnebortføring. Det er representanter fra Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet som har fremmet forslagene, og jeg har innledningsvis lyst til å gi ros til representantene for å sette en veldig viktig problemstilling på dagsordenen. Jeg har også lyst til å gi representantene ros for å være utålmodige. Av hensyn til barna og av hensyn til den forelderen som sitter igjen, trenger vi opposisjonens utålmodighet, og vi trenger all den konstruktive debatten vi kan få. Jeg har også lyst til å understreke at regjeringen jobber intenst og godt med disse sakene. I komiteens innstilling og i justisministerens brev til komiteen vises det til mange tiltak som er iverksatt av regjeringen, ofte med bred støtte her i Stortinget. Det er i denne debatten viktig å være klar over at barnebortføringssaker er komplekse saker. Globaliseringen har gjort verden mindre, vi lever i et flerkulturelt samfunn, og det er lettere i dag å finne kjærlighet på tvers av landegrenser. Det er på veldig mange måter en veldig fin ting, men vi møter utfordringer den dagen en forelder bortfører barnet ut av landet. Ved internasjonal barnebortføring skal man forholde seg til lovgivning og rettskultur i minst to land, og i saker hvor barn blir bortført til land som ikke har tiltrådt Haagkonvensjonen, blir det enda vanskeligere for norske myndigheter å løse sakene. Komiteen understreker i innstillingen viktigheten av å finne effektive virkemidler som kan forebygge barnebortføring, og tiltak for å påskynde retur av barnet. Representantforslaget inneholder en rekke økonomiske tiltak, og komiteen gir en enstemmig tilslutning til forslaget om å stanse barnebidrag til den som bortfører barnet. Vi er nødt til å sørge for at det aldri lønner seg å bortføre barn, og på den måten bidra til å forebygge bortføringer eller bidra til at barnet kommer raskt tilbake. Det er også på denne bakgrunn at Barne- og likestillingsdepartementet i samarbeid med Arbeids- og inkluderingsdepartementet har sendt et forslag om stans av offentlige ytelser og barnebidrag på høring. Forslaget har fått bred støtte fra høringsinstansene, og det er god grunn til å tro at forslaget også vil få bred støtte her i Stortinget. Men forslaget må justeres på noen områder, for vi er nødt til å ta individuelle hensyn i disse typer saker, for å ivareta menneskerettigheter og våre forpliktelser i henhold til internasjonale konvensjoner. Derfor er det en samlet komité som imøteser en lovproposisjon, som er lovet av regjeringen. Det er også verdt å nevne at Barne- og likestillingsdepartementet i høringsnotatet går lenger enn det forslaget vi har til behandling her i dag, gjør, fordi man i tillegg til å stanse barnetrygd også vil se på en stans av andre offentlige ytelser, nettopp for å gjøre det enda mer effektivt. Så vil jeg kommentere de forslagene hvor det er uenighet. Jeg vil gjøre rede for flertallets syn, og regner med at representantene fra de andre partiene vil gjøre rede for sine synspunkter. Når det gjelder forslaget om at staten skal stanse innkreving på vegne av barnebortfører, opprettholder Fremskrittspartiet og Høyre i innstillingen sitt forslag. Men jeg har lyst til å våge meg på den påstand at her er det i beste fall grader av uenighet. I forslaget som er sendt på høring, går riktignok Barne- og likestillingsdepartementet inn for at barnebidraget skal kreves inn på vanlig måte fordi den bidragspliktige forelderen fremdeles har et forsørgeransvar for barnet. Men man foreslår altså at utbetalingene holdes tilbake inntil barnebortføringssituasjonen er avklart. Det betyr at framgangsmåten er noe ulik det som ligger i representantforslaget, men resultatet vil altså bli det samme, nemlig at barnebortfører ikke vil få tilgang på bidraget. Flertallet i komiteen støtter ikke forslaget om å beslaglegge barnebortførers norske formue som et straffeprosessuelt tvangsmiddel. Vi mener at det å stanse økonomiske ytelser og barnebidrag vil være et mer hensiktsmessig og langt mer effektivt virkemiddel. Så er det slik at forslaget om å opprette et råd for å samordne innsatsen mellom relevante myndigheter heller ikke får støtte. Det har sin bakgrunn i at vi allerede har et nasjonalt og et nordisk samarbeidsforum, og det mener flertallet, i likhet med justisministeren, holder. Helt til slutt har jeg lyst til å gjenta oppfordringen som også en enstemmig komité kommer med i innstillingen, og det er oppfordringen om at alle foreldre som opplever barnebortføring fra Norge, må henvende seg til norske myndigheter. Det er viktig for å avdekke eventuelle mørketall, men det er også viktig for at nødvendig innsats raskt blir satt i gang, og at vi får en effektiv avklaring av saken.