André N. Skjelstad (Venstre), 2015-11-16:
Flyktningsituasjonen berører oss alle, både den internasjonale krisen og utfordringene som vi nå ser i Europa, også i Norge. Det er krevende å håndtere den økningen av antallet asylsøkere som nå er det internasjonale bakteppet, og vi er ikke minst klar over at det i Europa er land med betydelig større utfordringer enn Norge, herunder vårt naboland Sverige, som i det siste har tatt imot fire ganger så mange som Norge. Flyktningkrisen må løses gjennom samarbeid med andre land. Det gjelder også situasjonen vi ser spesielt på Storskog. Grensen mot Russland er en del av vår felles yttergrense i Schengen, som Norge har ansvar for å forvalte. Den må vi få kontroll over. Vi må få redusert strømmen av grunnløse asylsøkere som nå kommer over grensen fra Russland. Derfor støtter Venstre tiltak som bidrar til å løse den utfordringen. Samtidig er det avgjørende at vi opprettholder samtalene med Russland og gjerne involverer andre Schengen-medlemmer i den dialogen. Uten en løsning med Russland blir det vanskelig å få full effekt av tiltakene som er foreslått. For Venstre er det viktig å prioritere tiltak som vil begrense antall grunnløse asylsøkere ved Storskog. En ekstraordinær situasjon krever også ekstraordinære tiltak. Tiltakene må samtidig stå seg opp mot de europeiske og internasjonale konvensjonene som vi er bundet av, herunder EMK og Flyktningkonvensjonen. Situasjonen på Storskog har gitt grunnlag for dagens ekstraordinære lovprosess. Venstre mener imidlertid ikke at forslaget om instruksjonsmyndighet over UNE er et svar på de aktuelle utfordringene vi ser på Storskog. Forslaget er begrunnet med behov for raskere avklaring og mer politisk styring av utlendingsfeltet. Det er en smule ironisk at man i en lovsak som er behandlet i ekspressfart i Stortinget, argumenterer for behovet for raskere avklaring enn det var mulig å gjøre ved lov eller forskrift. Stortinget viser i dag både vilje og evne til å snu seg rundt når situasjonen krever det. Det antas at departementet også har en tilsvarende evne og vilje til hurtigbehandling av forskrift der situasjonen krever det. For høringsinstanser ville en kort høringsfrist i forbindelse med en hurtig forskriftsbehandling være en vesensforskjell fra ingen høringsadgang, som er tilfellet ved instrukser. Og la meg understreke at høringsinstituttet ikke er til for høringsinstansene, men for at vi som lovgivere skal få et bredest mulig beslutningsgrunnlag. Departementet viser i proposisjonen til at forslaget i hovedsak bygger på forslaget fra det såkalte Mæland-utvalget og deres utredning Ny klageordning for utlendingssaker, fra 2010. Det er riktig at Mæland-utvalget åpnet for utvidelse av instruksjonsmyndighet over UNE, men det ble tatt et forbehold for asylsaker. Utvalget mente at vurderinger av beskyttelse står i en særstilling, og at det politiske handlingsrommet er svært begrenset. Retten til asyl er lovbunden og videre styrt av internasjonale konvensjoner. Vurdering av om flyktningstatus skal gis, innebærer ingen form for fritt forvaltningsskjønn, og det er ikke rom for politiske overveielser som innvandringsregulerende hensyn. Derfor anbefalte Mæland-utvalget ikke å gi departementet instruksjonsmyndighet på asylfeltet. I forslaget fra regjeringen opplever jeg imidlertid at det nettopp er på asylfeltet at en nå ønsker instruksjonsmyndighet. Det er anført i debatten i dag at også dette forslaget er ledd i en håndtering av situasjonen på Storskog, mens det i proposisjonen anføres et mer generelt behov for politisk styring og raskere avklaring. Dersom det bare er situasjonen på Storskog som er bakgrunnen for forslaget, burde det vært avgrenset til situasjonen. Slik det nå er presentert, er forslaget betydelig mer omfattende og vidtrekkende enn situasjonen på Storskog krever. UNE er i dag et uavhengig klageorgan. I proposisjonen konkluderes det med at UNE etter innføring av instruksjonsmyndighet vil være uavhengig. Venstre er i tvil og frykter at det ikke lenger vil være en reell toinstansbehandling. Videre er det bekymringsfullt at prosedyren som gjelder ved forskrift og lovutarbeidelse, ikke gjelder ved instrukser. Forslaget til instruks legges ikke ut på høring hos berørte instanser, og grunnlaget for beslutningen er ikke like bredt. Vi får heller ikke en opplysende offentlig debatt i forkant. Forslaget omfatter også å inkludere politisk styring av faktiske vurderinger av sikkerhetssituasjonen i ulike land. I dag er det en grundig faglig vurdering som ligger til grunn for vurderingen av hvilke land det eksempelvis anses trygt å returnere til. Dette er vanskelige vurderinger, der vi trenger gode prosesser i forkant, og Venstre har allerede tatt til orde for etablering av felles nordisk landinfo for å effektivisere, samordne og styrke kvaliteten på vurderingene. Videre er det behov for samarbeid med andre land. Venstre ser imidlertid behovet for at politisk styring skal skje gjennom lov og forskrift.