Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-06-02:
Først takk til Heikki Eidsvoll Holmås for det jeg syntes var et godt innlegg, og for at han har ledet denne saken fram til at vi i dag får de vedtakene vi gjør. Men denne saken har også ført til, som Heikki Eidsvoll Holmås nevnte i sitt innlegg, at regjeringen har endret posisjon. Luftkvalitet er et stort samfunnsproblem. Globalt er det en av de aller største miljøutfordringene vi møter. I mange byer i verden er det direkte farlig å være ute på en del dager i året. Men også her i Norge er luftkvalitet et stort folkehelseproblem. Det har vært mye oppmerksomhet rundt de aller verste dagene, dager hvor vi vet at det er grupper som blir advart mot å gå ut, men det aller farligste er langtidsvirkningene – det som gjør at den luften vi puster inn hver eneste dag, gjør at vi får helseproblemer. Spesielt alvorlig er det jo at det er de gruppene som virkelig trenger fellesskapets beskyttelse – barn og folk med helseplager – som blir rammet, og vi vet i tillegg at det er sånn at de områdene som rammes hardest, er de områdene hvor det bor aller flest folk. Dette er ikke en akseptabel situasjon. Vi vet mye om hva vi kan gjøre med det, og derfor trengs det mer handling for å sikre våre innbyggere ren og trygg luft å puste i. Lokalpolitikerne må gjøre sitt, og vi som nasjonale myndigheter må gjøre vårt. Her har Stortinget i denne perioden vist en stor utålmodighet. Det har vært flere initiativ. Men felles for dem alle er at de har vært fremmet av opposisjonen, og flertallet i en del av sakene har vært mot Høyres og Fremskrittspartiets stemmer. Det er påfallende hvor handlingslammet regjeringspartiene har vært, og at vi knapt kan se et eneste initiativ innen dette viktige miljø- og helsespørsmålet. Den forrige regjeringen satte i gang et arbeid for å se på om verdiene av svevestøv var lave nok, og hva vi eventuelt kunne gjøre for å få lavere nivåer. Den 28. februar 2014 kom rapporten. Det var en entydig rapport, hvor Miljødirektoratet i samarbeid med Vegdirektoratet, Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet foreslo nye grenseverdier, den første med kraft allerede fra i år – så vi er allerede på etterskudd – og så med nye verdier igjen fra 2018. Denne rapporten har blitt liggende på ministerens skrivebord i over ett år, uten at det har vært handlet. Det er for meg en gåte hvorfor ingenting har skjedd med så entydige faglige råd. Derfor var det bra at Miljøpartiet De Grønne tok denne saken til Stortinget – når regjeringen ikke ville handle, ville man få det vedtatt av opposisjonen. Derfor er det bra at ministeren i brev til komiteen skrev at hun nå ville nedjustere grenseverdiene i tråd med anbefalingens trinn 1, og det er vel grunn til å tro at denne avgjørelsen kommer nå nettopp fordi det ligger et representantforslag fra Miljøpartiet De Grønne her som ser ut til å sanke stor støtte. Så Miljøpartiet De Grønne fortjener all mulig ros for å ha fremmet denne saken og dermed fått regjeringspartiene til å handle. Men regjeringspartiene har bare valgt å gå inn for den første nedjusteringen og ikke fulgt anbefalingen fullt ut. Arbeiderpartiet mener at vi allerede nå bør fastsette hvor vi skal – både på grunn av den historien denne saken har fått, og den handlingslammelsen regjeringen har vist – for skal vi nedjustere om bare to år, er vi nødt til å begynne å ruste oss for det allerede nå, begynne å planlegge med alle de nødvendige tiltakene. Vi har liten tid å miste. Vi må iverksette det vi vet fungerer. Gjennom denne saken har vi fått regjeringen et stykke på vei. Vi ønsket at stortingsflertallet skulle være med hele veien for å legge det nødvendige presset på regjeringen for ytterligere innsats. Men om vi ikke får staket ut kursen hele veien i dag, er det blitt et flertall med alle partier, bortsett fra Høyre og Fremskrittspartiet, som ber om en egen sak for å få fram alle de tiltakene som må iverksettes for å gi befolkningen en god luft å puste i.