Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-01-07:
Det er en glede som utenriksminister å delta i debatten om nordisk samarbeid. Da vi hadde debatt i Nordisk Råd i høst, inviterte jeg til at Stoltenberg-rapporten ble debattert i de nasjonale parlamenter. Det er gledelig at flere av representantene i denne salen har tatt opp Stoltenberg-rapporten, satt seg inn i den og engasjerer seg i den. Det er et viktig drivmiddel for samarbeidet i Norden. Jeg er enig med representanten Foss i at det åpner seg rom for fordypet nordisk samarbeid. Jeg har ikke det synet at det rommet blir større hvis EU strever med å samle seg om sin felles utenrikspolitikk. Jeg tror at det for oss i Norden alltid er en fordel at det går bra i Europa, økonomisk og politisk. Mange forhold i vår del av Europa tilsier økt samarbeid mellom de nordiske landene. Språkdebatten her er ett eksempel. Jeg opplever i min hverdag mange eksempler der Norden er utgangspunkt: forholdet til Russland i Nord, grensesamarbeidet med Russland, Norden i det internasjonale samarbeidet, forholdet til G20-landene, FN, en rekke slike spørsmål. Og Norden er et lim i de regionale rådene i nord, Arktis Råd, Barentsrådet og Østersjørådet, der vi overtar formannskapet 1. juli i år. Når Danmark og Norge er førende land i debatten om polhavets regime – vi skal også stille opp på et ministermøte blant de fem polstatene, kyststatene, i Canada i mars – vil Danmark og Norge jobbe tett sammen. Stoltenberg-rapporten inviterte til å se 10–15 år fram i tid. Den var 30–40 pst. mer ambisiøs enn hva en regjering normalt kan gjennomføre i det året den legges fram. Det var oppdraget til Stoltenberg. Derfor vil rapporten være på dagsordenen i de fleste møtene vi kommer til å ha i årene som kommer. Ingen forslag er avvist. Vi er i gang med gjennomføringen av flere av dem. Jeg hadde sammen med min danske kollega i København for to dager siden anledning til å gå gjennom en rekke forslag. Blant annet var vi enige om at Norge og Danmark seriøst skal gå gjennom hele utenriksrepresentasjonen for å se om vi kan gjøre mer sammen – et eksempel på dette. Så til Island. Vi skal vise solidaritet med vårt broderfolk på Island. Vi har tett kontakt. Vi har tett politisk dialog, og vi følger opp så godt vi bare kan. Den islandske finansminister er i dag i Oslo i samtale med sin norske kollega. Det er et uttrykk for dette. Jeg er enig med representanten Lundteigen som sier at vi nå må støtte Island slik at de får mulighet til å arbeide seg ut av uføret på en realistisk måte. Han omtalte også en realistisk plattform for et langsiktig norsk-islandsk samarbeid. Jeg deler fullt og helt den ambisjonen. Så skal vi minne om at det ikke var noen naturkatastrofe som rammet Island. Det var en menneskeskapt situasjon, frembrakt av finansverdenen og bankvesenet gjennom års utvikling. Strategien vi må følge, er derfor at vi på en anstendig måte setter Island i stand til å arbeide seg ut av dette uføret. Der kan Island regne med Norge. For å lykkes med det er det den norske regjerings vurdering at det er avgjørende med en internasjonal ramme rundt det økonomiske gjenreisningsprogrammet Island har. Norge alene kan ikke, bør ikke, løfte dette alene. Men det er gjennom en ramme, forankret i IMF, godt støttet av Norden og andre nærstående land, at Island kan arbeide seg gjennom det. Derfor har vi støttet den islandske regjering i det møysommelige gjenoppbyggingsarbeidet til regjeringen, og der kan Island regne med vår støtte videre. Vi merker oss signalene fra den islandske statsminister, at de planene ligger fast, selv om vi nå venter på en mulig folkeavstemning, antakeligvis i slutten av februar, omkring dette elementet som gjelder den såkalte Icesave-avtalen. Men Norge vil – og dette har Stortinget gitt veldig klart uttrykk for da man ga støtte til den lånepakken som kom – forholde seg veldig nøye til IMFs opplegg for Island, og deri ligger også tryggheten, stabiliteten, for at Island kan gjenvinne den tilliten som landet fortjener, gjennom sitt hardt arbeidende folk, og som er avgjørende for at programmet skal lykkes. Vi har stor forståelse for at dette har vært en vanskelig sak på Island, og at vanskelighetene og fordøyelsen av denne utfordringen ikke er over. Derfor er det viktig å ha tett kontakt på alle nivåer med Island, som vi har på regjeringshold, men også parlamentarisk og gjennom andre kanaler. Men som sagt, jeg tror det er viktig å understreke at støtten til Island skjer innenfor et internasjonalt samarbeid, at IMF er et viktig fundament for det Island skal gjennomføre, og fra norsk side står vi altså ved vårt løfte om å yte lån til Island. Det skal holdes nær kontakt med de andre nordiske land om dette, og det er viktig for Island selv og for forholdet til andre land at de er i stand til å overholde sine internasjonale forpliktelser, herunder EØS-forpliktelsene.