Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1999-06-17:
Venstre er svært glad for at en andre året på rad har lyktes i å komme til enighet med organisasjonene i jordbruksforhandlingene. Vi skylder våre innbyggere en nasjonal landbrukspolitikk der vi har mest mulig kontroll med produksjonsformer og innholdet i maten. Det gjør vi best ved å ha et robust norsk landbruk. Men vi må erkjenne at på våre breddegrader og med vår topografi er det fra naturens side klare konkurranseulemper i forhold til de fleste europeiske land som vi konkurrerer med. Høyresiden i norsk politikk, med Fremskrittspartiet i spissen, vet vi ikke tar hensyn til det. Verre er det også hvis andre partier og meningsytrere går inn i glemselens land på samme måte som Fremskrittspartiet på dette området. Regjeringens mål for landbrukspolitikken og inntektsutviklingen er et norsk landbruk med variert bruksstruktur, og hvor yrkesutøverne skal ha en inntektsutvikling og sosiale ordninger på linje med det øvrige samfunn. Den manglende rekrutteringen til landbruket viser at disse målsettingene er store utfordringer. I en tiårsperiode har antall bruk i drift gått ned med en fjerdedel og antall årsverk med ca. en femtedel. Uavhengig av politiske vedtak skjer strukturendringene i landbruket. En har i flere tiår hatt utflytting fra Bygde-Norge. Dette er en sammensatt problematikk. Da er det underlig å lese merknaden fra Fremskrittspartiet, som skriver at utflyttingen har fortsatt også i Bondevik-regjeringens tid og deretter konkluderer med at selektive tiltak overfor en enkeltnæring ikke har hatt en positiv effekt for distriktsutviklingen. Her tenkes det selvfølgelig på landbruksstøtten. Jeg skulle ønske at den virkelige verden var like enkel som Fremskrittspartiets landbrukspolitiske og distriktspolitiske verden. En viktig politisk innsats i tiden som kommer, er å få redusert kostnadsnivået i næringen. Det er gledelig å registrere at denne regjeringen allerede har kommet godt i gang med det arbeidet. Bortfall av investeringsavgiften på 400 mill. kr og forslaget om fjerning av mineralgjødselavgiften på 165 mill. kr er gode tiltak i rett retning. Handelsgjødselen er i utgangspunktet så dyr, og det – kombinert med gjødselplanene – gjør at gjødselavgiften etter min mening ikke har en merkbar positiv miljøeffekt lenger, men er en ren fiskalavgift. Da er det riktig å ta den bort. Det neste grepet er å få innført lavere matmoms. Norge er det eneste land i Vest-Europa ved siden av Danmark som ikke anvender lavere momssats for matvarer enn for øvrige forbruksvarer. En redusert matmoms vil legge grunnlaget for tilpasning av priser og overføring til jordbruket, ved siden av at den også vil ha en gunstig virkning i forhold til grensehandelen samt den generelle pris- og lønnsutviklingen. I den forbindelse er det med stor undring Høyres syn registreres. Høyre setter spørsmålstegn ved om redusert matmoms vil komme forbrukerne til gode. Når den gjør det i andre land, hvorfor skulle den ikke ha samme effekt også i Norge? En registrerer også Høyres forslag om å øke bunnfradraget til 12 000 kr. Det er å ta fra dem som fra før har lite, og gi til dem som har mer. Bunnfradraget skulle heller ha vært fjernet. Det må være riktig i den situasjonen vi er i, å gi mer til de små og mindre til de store, og heller sette begrensninger på overføringene i toppen. Det som en derimot må fokusere på framover, er de som driver sine arealer og sine bruk kvalitativt dårlig, men likevel får fullt arealtilskudd. Kanskje kan det være berettiget med et minstekrav for omsetning for å kunne få overføringer fra staten. Dette er ting som må drøftes grundig, og som en må komme tilbake til i den bebudede landbruksmeldingen. Venstre vil påpeke at norsk landbruk i framtiden også har med trygg og ren mat å gjøre, og det er en tillitssak. Det har også å gjøre med framtidig sikkerhet for egen matproduksjon. Landbrukspolitikk må ses i vide og lange perspektiver. Årets jordbruksoppgjør er skritt i riktig retning, men det er fortsatt mye som må gjøres om et robust norsk landbruk skal sikres for framtiden. Det krever også at den grunnleggende forståelsen er til stede. Det har denne regjeringen.