Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Dette er en veldig viktig sak, og det er bra at vi debatterer dette viktige temaet i denne salen. Jeg vil starte med å si at det må ikke herske noen tvil om at denne regjeringen er opptatt av arbeidsplassene langs kysten, og at ressursene i havet skal gi verdiskaping. Det er et særtrekk i Nord-Norge at landsdelen har en relativt stor andel trålerflåte med leveringsforpliktelser knyttet til sine konsesjonsvilkår. Disse konsesjonene er tildelt på bakgrunn av et politisk ønske om å styrke landsiden med helårlig råstofftilgang og på den måten sikre sysselsetting og aktivitet på land. Vi ser nå at det over år har vært en utvikling hvor en stadig mindre andel av fisken leveres fersk, og ikke til de anlegg og kommuner hvor konsesjonene angir tilhørighet. Det kan i grunnen ut fra forslaget fra mindretallet i næringskomiteen i saken leses en erkjennelse av at kystflåten som stabil ressursleverandør til landanleggene er å foretrekke. Det begrunner jeg med at et av forslagene i denne saken er industrieide kvoter hvor industrien kan leie ut deler av kvoten med leveringsforpliktelse til kystflåten. Jeg stiller spørsmålet om en slik dreining vil svekke råfiskloven og ikke minst deltakerloven. Det er for så vidt ingen overraskelse at Høyre og Fremskrittspartiet prøver seg på det. Så kan Høyre ikke bortforklare at det er spesielt to forhold som har bidratt til denne situasjonen. Det er endringen i fryseloven, og det er endringen fra leveringsplikt til tilbudsplikt. Begge disse endringene er et resultat av grep tatt av fiskeriministrer fra Høyre. Forslagene som ligger i denne saken, føyer seg for så vidt inn i rekken av Høyres og Fremskrittspartiets fiskeripolitiske løsninger. Komitémedlemmene fra Høyre og Fremskrittspartiet har i sine merknader en lengre beskrivelse av historikken rundt leveringsforpliktelsene. Disse merknadene inneholder dessverre flere feil og unøyaktigheter. Det vil jeg forklare i mitt neste innlegg i saken, og det skal jeg melde meg til etterpå. Industrieide kvoter og slumpfiskordningen er to ordninger som er meget omstridt. Jeg stiller også spørsmålet om utleie av kvoterettigheter kan være med på å svekke råfiskloven og deltakerloven. Det er sentralt å gi næringen rammebetingelser som gjør lønnsomhet mulig, slik at industrien og dermed arbeidsplasser kan utvikles. Da er det nødvendig med innsats fra både politisk hold og næringen selv. Det er viktig at bedriftene skaffer seg ny kunnskap gjennom forskning som de igjen kan bruke til å utvikle seg. For å kunne utvikle en levedyktig industri er det avgjørende å få jevnere leveranse av fisk til kysten. Både fiskeflåten og industrien må bidra til løsninger som sikrer arbeidsplasser og bedre lønnsomhet i hvitfisksektoren. Som statsråden sier i sitt brev i saken: Det finnes ingen «enkle grep som løser lønnsomhetsutfordringene» for industrien. Men jeg nekter å tro at det ikke er mulig å foredle mer av denne fisken i Norge, her hvor vi har det absolutt beste råstoffet. Vår fiskeri- og kystminister har innført en rekke tiltak allerede, som vi har vært inne på i den forrige saken, bl.a. betydelig økning av bifangstordningen og kvotebonus i andre halvår ved levering av fersk fisk. I tillegg er det igangsatt utredningsprosjekt for å se på hvordan man kan få til økt lønnsomhet i industrien. Jeg vet ikke om det er disse tiltakene eller om det er at Ola og Kari er opptatt av egen helse som gjør at salget av fersk fisk nå ser ut til å ta av i norske dagligvarekjeder. Det er jeg veldig glad for. I fjor økte NorgesGruppen salget med 26 pst., mens ICA Norge opplevde en eventyrlig økning på 50 pst. Ifølge dagligvarekjedene er etterspørselen stor etter fersk fisk, og det må gi klar beskjed til fiskeindustrien i alle ledd. Nå må både fiskeflåten og industrien gripe sjansen. Så skal denne regjeringen sørge for god fiskeripolitikk og reguleringer som skal legge til rette for mer produksjon gjennom hele året, bl.a. gjennom bedre råstofftilgang. Nå er markedet nærmere enn på veldig, veldig lenge.