Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-29:
Da jeg var liten gutt, var jeg glad i å fiske. Og det man opplevde noen ganger når man skulle fiske, var at man ble jagd vekk fordi det var noen som eide området. Man hadde derfor ingen steder å fiske, sjøl om man bare var en åtte-ti år. Jeg har også opplevd å bli jagd vekk fra bærskogen fordi man var på en plass noen eide, og hvor de som ikke eide, ikke hadde rett til å være. Nå har jeg blitt litt større, men fortsatt er det sånn i store deler av Norge at det er enkelte områder, særlig for den som er glad i å jakte, men også i å fiske, hvor dette ikke er lov, dersom man da ikke har veldig mye penger. Vi ser at en rekke områder i dag blir lagt ut til såkalt eksklusiv jakt og eksklusiv hytteutleie. Og etter hvert kan vi også få eksklusivt fiske. Det betyr at mange av oss som er bosatt i Distrikts-Norge, og som er bosatt der fordi vi ønsker å ta del i de godene som friluftsliv er, blir holdt vekk fordi pengeboka ikke strekker til. Skal vi ha det slik i fortsettelsen? Det er det som er kjernen i denne saken. Skal vi ha en del arealer i Norge som er like for kong Salomo og Jørgen hattemaker, der alle sammen stiller likt og for en rimelig penge kan både jakte, fiske, leie hytter og nyte de godene? Den faren som flertallet nå er i ferd med å sette oss i, er at man tar bort de små, små lungene og likheten for det norske folk til å bruke disse naturressursene. Jeg syns flertallet leker med noe som de egentlig kanskje ikke er klar over konsekvensene av. Derfor vil SV sterkt advare mot at Regjeringa gjør slik som flertallet ber om, å sette i gang en prosess som i neste runde vil føre til et utsalg av statens eiendommer. Det er ikke skogen som er den store utfordringa her, men det er retten til å bruke de godene som naturen vår gir oss. En annen viktig grunn til at vi er kritisk til salg av Statskog og til å sette i gang et arbeid med det, går på dette med barskogvern. Vi vet at vi i dag har vernet en del barskog. Vi skal verne mye mer, og i det arbeidet vil Statskog ha en veldig viktig rolle, både i vern av egne barskogområder, men også i dette med makeskifte. Jeg har full forståelse for at en del private skogeiere er frustrerte når de må verne skog som de har tenkt å bruke i forbindelse med inntekter på gården eller på eiendommen. I så måte kan Statskog spille en viktig rolle for å unngå eller dempe den type konflikter, både ved at man kan ta sin del av barskogvernet, og også gjennom makeskifter. Jeg mener ikke at Statskog i alle sammenhenger har vært dyktig og god nok for distriktene. Under tidligere statsskogsregimer syns jeg man gikk altfor langt i sentralisering og nedbygging av arbeidsplasser. Jeg registrerer at i dag har Statskog kommet inn på en langt bedre kurs, der man igjen tar mer hensyn til at det blir mer desentraliserte arbeidsplasser, og der man tar hensyn til de kommunene som har eiendommer som Statskog bestyrer. Jeg tror det er kjempeviktig at de ansatte i Statskog i dag, de såkalte skogsarbeiderne, i størst mulig grad er bosatt i de områdene der skogen ligger. Men vi vet at det blir stadig nye typer utfordringer for disse skogsarbeiderne. Den tradisjonelle tømmerhoggeren er etter hvert på vei ut, men det er andre viktige oppgaver innenfor både miljø- og ressursforvaltning som disse arbeidsfolkene kan nyttes til, og da er det viktig at de er i de områdene som har skogen. Jeg er overrasket over at flertallet, som består av bl.a. regjeringspartiene, er så veldig lite lydhør i forhold til brevet fra statsråden. Både Arbeiderpartiet og SV var svært godt fornøyd med det brevet som statsråd Sponheim skrev tilbake til komiteen, og jeg er veldig spent på å høre, når statsråden senere i dag skal komme med sitt innlegg, hvordan han opplever spriket mellom statsråden og flertallet i komiteen. Jeg imøteser det innlegget. Helt til slutt: Det viktige i denne saken, som man må ha i fokus, er om vi skal ha en del områder i dette landet som er like for alle sammen, enten man har mye eller lite penger. Det er det debatten handler om. Og vi må ikke la oss lure til å si at det er viktig at vi får en del ting tilbakeført til private, for vi vet ikke hva som skjer med de eiendommene i neste runde. Vi vet f.eks. at i Nord-Norge er moltemyrer gjerdet inn. Vi vet at det er fiskevann i Norge som man ikke ønsker at andre folk skal fiske i, fordi man ønsker å fiske der sjøl. Man selger ikke engang fiskekort. Vi vet at det er jaktområder i dette landet som kun leies ut, dersom de leies ut, til dem som har masse penger og betaler flere titusen kroner for jakten. Sånn kan vi ikke ha det i hele landet. Vi må ha noen lunger som er lik for oss alle sammen.