Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-04-29:
Det er viktig vi inntar en realistisk og fornuftig holdning til det som i dag behandles her i salen. Når man hører innlegg særlig fra Arbeiderpartiet og SV, skulle man nesten tro at vi her stod i fare for å privatisere hele Statskog, som Arbeiderpartiets representant uttrykte det. Vi må være klar over at uansett utfallet av behandlingen her i dag vil 95 pst. av Statskogs arealer fortsatt være Statskogs. Det er utvalgte deler av de siste 5 pst. vi diskuterer om det skal være mulig å selge ut til lokale eiere. Jeg synes det er viktig at man har de tallene med seg i bakhodet, slik at man i alle fall har en viss mulighet til å skjære gjennom en del av de betraktninger som har kommet om hva dette kan bety for en mulig privatisering av Statskog. Det er ikke snakk om noen privatisering av Statskog. Det er ikke snakk om at Statskog på noen måte skal nedlegges. Vi trenger Statskog i framtiden som forvalter av svært store utmarks-, fjell- og skogområder i Norge. Det vi snakker om, er en del av de 5 pst. som er produktiv skog, og spørsmålet om eierforholdet til dem. Jeg tror det som er sagt i innstillingen fra flertallet, som Senterpartiet er en del av, er viktig. Det må være mulig å kunne se på et salg av utvalgte deler av de produktive arealene, særlig de som var solgt ut fra gårdsbruk i begynnelsen av århundret, og som ofte ligger som en «øy» av statlig areal midt inne i ulike private eiendommer. De bør kunne selges tilbake for å styrke næringsgrunnlaget til det opprinnelige bruket. Jeg tror også at det for en del annet areal knyttet til produktiv skog kan være viktig å styrke næringsgrunnlaget for bønder og skogeiere i ulike deler av landet som i dag er hardt presset økonomisk, og som trenger å skape mer robuste driftsenheter. Det er altså slik at det finnes alternativ til å gjøre enhetene i landbruket større. Det alternativet er å se på om det er mulig for staten å bidra i form av enten et tilbakesalg eller et salg av areal som kan bidra til å styrke næringsgrunnlaget totalt sett. Vi står overfor en næring som er presset fra flere kanter. Den er presset av en landbrukspolitikk som er altfor defensiv, og der det ikke er vilje fra samfunnets side til å stille opp med det som trengs for at de skal få en anstendig inntekt tilbake for det arbeidet som blir gjort. De er presset av en vernepolitikk der stadig flere områder blir båndlagt, og som det dermed ikke er mulig å bruke i næringsøyemed. Og de er presset av en rovviltpolitikk som i praksis faktisk medfører at en god del områder ikke lenger kan brukes som næringsområde på samme måte som tidligere. Nettopp fordi de er presset fra alle kanter, vil den saken vi i dag behandler, og spørsmålet om man kan selge ut spesifikke deler av Statskogs arealer, kunne fungere som et positivt signal til dem som arbeider innenfor jordbruket og skogbruket. Det er særlig to ting jeg ønsker at departementet merker seg i forhold til flertallets innstilling, og som jeg vil be statsråden være særlig oppmerksom på. Det ene er forhold som er knyttet til avgrensing i forhold til Samerettsutvalgets innstilling, og det andre er spørsmålet angående statsallmenningenes stilling. Når det gjelder de områdene som blir berørt av Samerettsutvalgets innstilling, har flertallet i første omgang avgrenset disse områdene i forhold til det som i dag sies om salg. Jeg synes likevel at det burde være mulig å se på muligheten for salg av helt spesifikke områder som ligger nær gårdsskog eller som naboarealer til privat skog, også for de områdene som kan ligge i Nord-Norge og i Midt-Norge. Vi har fått innspill fra enkeltområder. Det gjelder bl.a. at gårdsskog som staten holdt tilbake da man solgte ut bygselbruk, bør kunne selges tilbake. Det er en oppfatning jeg deler, og som jeg håper at Regjeringen og departementet vil ta med seg i sin videre vurdering. Det er særlig et moment at det gjelder næringssvake områder i bl.a. Nordland og Nord-Trøndelag. Jeg synes også det er viktig at man foretar en videre vurdering av statsallmenningenes stilling. Statsallmenningene som forvaltes som bygdeallmenning, bør man også se på på en særlig måte. Sjølsagt er det mulig å prioritere lokale brukere. Sjølsagt er ikke det som i dag foreslås, noe salg til større institusjoner eller bedrifter. Det er salg til de lokale grunneierne, og det er kanskje den sterkeste føringen som ligger i flertallets innstilling, og som Senterpartiet er svært glad for.