Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-01-12:
Stortinget behandler i dag en forordning som skal bedre busspassasjerenes rettigheter, med spesielt fokus på rettigheter til personer med nedsatt funksjonsevne eller redusert bevegelighet. Forslagene innebærer først og fremst en styrking av busspassasjerers rettigheter, men sørger også for at passasjerenes rettigheter i langt større grad enn tidligere blir harmonisert uavhengig av om en som passasjer foretar en reise i luften, på jernbanen, på sjøen eller på veien. Dette er et gledelig og nødvendig tiltak, som Arbeiderpartiet støtter helhjertet opp om. Arbeiderpartiet mener at alle sammen skal med, også i satsingen på kollektivtrafikk. Dette bidrar til trygghet for den enkelte og at folks muligheter avhenger mindre av lommeboka. Da er det viktig at vi fortsetter å styrke samfunnstrekkene som har gjort Norge til det landet det er i dag, og dette forslaget bidrar til det. Målet er et universelt utformet samfunn i 2025. Noen vil være avhengig av ulike former for hjelp for å kunne komme seg ut av hjemmet og for å kunne ta del i kollektivtransporten. Dagens vedtak vil gjøre det enklere for folk flest å komme seg ut og ta del i denne trafikken. Det er imidlertid en utfordring i behandlingen av denne saken at departementet i proposisjonen ikke omtaler organisering og finansiering av assistansetjenester som forutsatt av Stortinget i Innst. 254 L for 2013–2014. Arbeidet med å kartlegge i hvilken grad behovet for assistansetjenester er ivaretatt lokalt, har først startet nå, etter at Stortinget har etterspurt arbeidet. Det kan være problematisk at kostnadene ved klageordningen, assistentordningen, opplæring og service belastes selskapene alene. Uten videre føringer eller kompensasjoner er det her en betydelig risiko for at staten nå løfter utgiftene i forordningen over på kollektivbrukerne, og de økte kostnadene må dekkes gjennom økte priser. Dette kommer på toppen av momsøkningen, og kompenserer slettes ikke alle transportselskapene som rammes. Konsekvensen kan bli høyere billettpriser, som ikke akkurat er et stimulerende tiltak for å få flere til å reise kollektivt. Jeg forutsetter at departementet følger utviklingen nøye og setter inn nødvendige tiltak dersom en negativ trend for bruk av kollektivtrafikk får fotfeste. Jeg er urolig for framdriften med hensyn til å nå målet om et universelt utformet transportsystem i 2025. Flere organisasjoner brakte også dette på banen i forbindelse med transportkomiteens høring om statsbudsjettet for 2016. Denne saken er et skritt i riktig retning, men jeg registrer at initiativet kommer fra EU og ikke fra regjeringen selv. Det er ett av hovedmålene i Nasjonal transportplan, Meld. St. 26 for 2012–2013, at transportsystemet skal bli universelt utformet. Dette er en NTP og en hovedmålsetting som regjeringspartiene og samferdselsministeren har stilt seg bak. Arbeidet med et universelt utformet transportsystem må prioriteres høyere av regjeringen, slik at vi faktisk når målsettingen vi selv har satt – ikke for å oppnå en målsetting i seg selv, men for at alle sammen skal ha mulighet til å delta, og for at de som er avhengig av hjelp, faktisk skal kunne komme seg ut av hjemmet og få mulighet til å kunne ha et så normalt liv som mulig. Med de bemerkningene som undertegnede nå har kommet med, vil Arbeiderpartiet, slik som saksordføreren redegjorde for, støtte komiteens innstilling i saken.