Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Norge står overfor en mangel på fagarbeidere. Samtidig vil behovet for ansatte uten videregående opplæring synke. Skal vi møte denne utfordringa, må vi gi elevene en skole med mer praksis tidligere i skoleløpet, bedre og mer relevant teori, vi må knytte skole og arbeidsliv bedre sammen, sørge for nok rekruttering av yrkesfaglærere, og vi må skape flere læreplasser. Derfor foreslår Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett rundt 300 mill. kr mer enn regjeringa til yrkesfag og fagarbeidere. Rundt 6 000 yrkesfagelever får ikke læreplass. For å stimulere flere bedrifter til å ta ansvar vil Arbeiderpartiet ha en betydelig økning av lærlingtilskuddet: 160 mill. kr i 2015, rundt 25 000 kr per kontrakt. Mange elever møter i dag utdatert utstyr i opplæringa. Derfor vil Arbeiderpartiet ha en opptrappingsplan for å oppdatere utstyr i skolene. Arbeiderpartiet vil gi større oppmerksomhet til yrkesfaglærerne, og vi foreslår at de skal prioriteres opp i tilbudet om etter- og videreutdanning. Jeg vet at det er flere enn Arbeiderpartiet som savner satsing på yrkesfag, f.eks. oppfølging av stortingsmeldinga om yrkesfag, som Stortinget vedtok i fjor. I regjeringas lærerløft omtales yrkesfag én eneste gang: når det slås fast at frafallet på yrkesfaglige program er et alvorlig problem. Og i budsjettet, der man bruker hundre ganger mer på skattekutt enn på skole, snakkes det om et yrkesfagløft. Det løftet var så vanskelig å få øye på at vi måtte spørre Kunnskapsdepartementet hva som var de nye satsingene på yrkesfag. Svaret var 8 mill. kr til faglige nettverk. I 2015 utgjør altså regjeringas yrkesfagløft ett nytt tiltak. Når man legger sammen alle reduksjoner og påplussinger på feltet, ser man at regjeringa neste år ville bruke mindre på yrkesfag enn det man gjør i år. Det er mulig jeg er naiv, men for meg er kutt ikke det samme som et løft, det er det motsatte. Det er bare «i bakvendtland» at alt går an. Det er bare i Høyre og Fremskrittspartiets retorikk at kutt blir til løft, mindre blir til mer, og stillstand blir til framgang. Når Høyre her utfordres på yrkesfag, viser de konsekvent til et annet budsjett enn det vi behandler i dag, til tiltak Kristelig Folkeparti og Venstre presset gjennom, altså økning av lærlingtilskuddet, eller tiltak som er vedtatt under den rød-grønne regjeringa, som gjennomgang av tilbudsstrukturen, praksisbrev og en lang rekke andre ordninger. Vår kritikk er ikke nødvendigvis at regjeringa tenker feil, men at de ikke tenker nytt. Unntaket er på ett område. Hvis vi skal få flere fagarbeidere, må statusen til yrkesfag heves. Det er umulig dersom man svekker rettighetene til norske arbeidstakere. Allerede i dag mener 70 pst. av unge under 30 år at bygg- og anleggsfag har lav status. Om elektrofag svarer om lag 65 pst. det samme. Hvorfor er det slik? Jo, elevene svarer at årsaken er bekymring for et useriøst arbeidsmarked med snusk, mye innleie og svak beskyttelse av ansatte. Når regjeringa nå vil endre arbeidsmiljøloven med flere midlertidige ansettelser og svekkede rettigheter, lurer jeg på om de har tatt inn over seg at det er dårlig nytt for rekrutteringa til yrkesfag. Unge som skal velge utdanning, skremmes bort fra bransjer som ikke gir den tryggheten de ønsker. Kombinasjonen av et manglende løft for yrkesfag og svekkelse av arbeidsmiljøloven er en ganske treffsikker oppskrift på å senke statusen til flere av yrkesfagene. For å si det på en annen måte: Det hjelper ikke hva kunnskapsminister Torbjørn Røe Isaksen gjør med fagutdanninga dersom elevene skal sendes ut til arbeidsminister Robert Erikssons arbeidsliv. Det er behov for å satse på fagarbeidere i bred forstand. Arbeiderpartiet mener at det er rett og rimelig at det som regjeringa omtaler som et alvorlig problem, møtes – ikke bare med offensiv retorikk, men med offensiv handling, for elever, for lærere, for skoler, for lærebedrifter, for fagskoler og i hele arbeidsmarkedet. Det må være sammenheng i politikken.