trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Det siste er ikke et riktig sitat. Jeg har sagt at proposisjonen bygger på innstillingen fra Forsvarspolitisk utvalg, hvor samtlige partier er representert, og de grepene som foreslås i proposisjonen, bygger i all hovedsak på innspillene fra det utvalg som regjeringen Bondevik satte ned – fortjenestefullt nok, selv om jeg må innrømme at jeg tilhørte kritikerne. Vi bygger i tillegg på de militærfaglige innspill fra Forsvarsstudien. Så den overraskelse som enkelte talsmenn viser i forhold til proposisjonen, må i så fall motsvares av en like stor overraskelse over innstillingen fra Forsvarspolitisk utvalg i sommer, med bred tverrpolitisk deltakelse, og Forsvarsstudien. Men det er en sak for seg. Jeg tror likevel at vi gjennom de samtalene jeg har hatt i komiteen – ikke med forsvarspolitiske talsmenn, men i komiteen – har fått inntrykk av en forståelse for et nytt stort samlende grep når det gjelder omleggingen til et bedre og mer framtidsvendt forsvar, og jeg synes ikke noen av de kommentarene som er kommet, verken fra representanten Bondevik eller andre, stiller seg i veien for en slik enighet. Tvert imot – jeg ser det som en invitasjon til et forlik.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Vi kan kanskje legge inn en duett her og svare begge to! Vi har selvsagt en totalavveining av hva vi bruker av midler under programområdene forsvar og miljøvern, og selv om jeg kan bekrefte at det av og til er dragkamper mellom statsråder, kommer miljøvernministeren og forsvarsministeren ikke til å stå her og fordele penger i spontanspørretimen.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Det fristende motspørsmål kunne være: Har Norge ved Regjeringen en annen analyse av disse spørsmål enn våre allierte? Svaret er nei. Vi har en nøyaktig sammenfallende analyse. Enten jeg snakker med den amerikanske forsvarsminister, den britiske, den tyske eller den franske, så sier de: Det er mindre sannsynlig nå med den store invasjonen. Vi har mange andre utfordringer som er mye større. Og det samme sier de faktisk i Moskva. De planlegger ikke for invasjonen av Moskva. De samarbeider i NATO om en lang rekke andre sikkerhetspolitiske og militære utfordringer som er mye mer brennende, og jeg nevnte noen i svaret på det forrige spørsmålet. Det betyr altså ikke at vi skal se bort fra at vi igjen kan stå overfor en ny Hitler, men det er mindre sannsynlig enn før, i alle fall i de første år. Det er ikke noen grunn til å bli fornærmet over det. Men alle analyser i NATO går ut på det. Derimot ser vi mulighetene for at konflikter kan spre seg i vår del av verden også, jf. Balkan. To verdenskriger begynte i vår egen verdensdel. Vi må ha en evne til å motstå den type konflikter ved å drive konfliktforebygging, ved fredsbevarende og fredsopprettende operasjoner. 90 pst. av krigene i vår tid er innbyrdeskriger, ikke angrep hvor én nasjon tar en annen, i alle fall ikke i vår del av verden. Jeg sier ikke at vi kan se bort fra det, men vi kan altså ikke legge alle eggene i en kurv og bare ha et stort invasjonsforsvar. Vi må ha en evne til å møte de andre utfordringene også, i våre nære havområder, evne til å håndtere «Kursk», om det skulle gjenoppstå, evne til å samvirke med våre allierte i Kosovo, evne til å stille opp for FN, evne til anti-terroraksjoner, evne til å sikre våre oljeinstallasjoner – alt dette krever andre kapasiteter enn bare å forberede invasjonen. Jeg sier ikke at vi skal se bort fra det, men det er en vurdering av hva vi står overfor som gjør at vi må ha et nyansert forsvar. Vår analyse, som noen har sagt er militært betenkelig, er nøyaktig den samme analyse som legges til grunn i NATO i dag. Den ligger i Forsvarsstudien, og den ligger i Forsvarspolitisk utvalg.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Vi foreslår faktisk ikke å kutte i forsvarsbudsjettet, vi foreslår å øke det noe. Så det faller på sin egen urimelighet å si at vi legger ned Forsvaret. Men vi foreslår å omdanne Forsvaret for å få et bedre forsvar i forhold til de utfordringene vi står overfor, både på lengre, på kortere og på mellomlang sikt. Skulle invasjonsspøkelset være der, er NATO-alliansen i dag verdens sterkeste militærallianse. Alle er klar over det. Alle sier det. Russland er langt nede når det gjelder en lang rekke kapasiteter i forhold til det de hadde for noen år siden, men de kan selvfølgelig bygge dem opp igjen. Men NATO er en mye sterkere allianse i dag, relativt sett, enn noen gang i etterkrigstiden i forhold til alle mulige tenkelige utfordringer. Og skulle invasjonen derfor komme, hvilket på kort sikt er galskap av noen å sette i gang, så er NATO der som en garantist. Og det er ingen grunn til å tro at NATO i lys av forsvarsplanene skal bygge ned sitt engasjement i Norge, tvert imot, NATO har gitt sin støtte til omstillingen, og det bør representanten merke seg.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Med respekt å melde: Dette har representanten Solberg ikke vært med på før, for nå gjør vi noe helt annet. Vi legger fram en samlet pakke med en lang rekke konkrete forslag til endringer i strukturen som Stortinget så inviteres til å vedta, og som skal være styrende for fireårsperioden. Dette er én viktig forskjell i forhold til hva vi gjorde sist. Da hadde man i generelle ordelag en beskrivelse av en struktur i en melding. Så vedlegges det protokollen. Så har man årlige bevilgningsdiskusjoner. Det er med respekt å melde en måte å undergrave Forsvaret på. Nå får vi en samlet pakke med en struktur og et økonomisk nivå og i tillegg antakelig et forsvarspolitisk forlik som er bindende for partiene, hvis partiene vil, etter dansk mønster, og hvor forliket bare kan fravikes hvis alle partier er enige om det. Det fungerer i Danmark. Hvorfor skulle det ikke fungere her? Det er nettopp de erfaringene Erna Solberg viser til, og som ikke bare skyldes Arbeiderpartiet og mellompartienes manglende vilje som det heter, men en lang rekke andre strukturelle forhold, som gjør at vi nå velger en annen teknikk og har et helt nytt opplegg.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg har nå tre ganger i Stortingets spørretime redegjort for ulike sider ved sjøovervåkingen, og ønsker ikke ved denne anledning å gjenta meg selv eller det andre statsråder har sagt om dette, men viser til diverse svar på diverse spørsmål. Som representanten Bastesen er kjent med, vil Regjeringen vurdere mulighetene for og konsekvenser av å utvide sjøterritoriet. Dette tiltaket vil kunne bidra til å styrke beredskapen langs kysten hvis det kombineres med andre tiltak. Overvåking vil naturligvis være ett element i denne sammenhengen. Et annet vil være å flytte påbudte seilingsleder lenger ut fra kysten. En utvidelse av territorialfarvannet vil kunne gi bedre reaksjonstid overfor fartøyer som er på vei inn i, eller som er i transitt i, norsk farvann. En effektiv suverenitetshevdelse forutsetter at Forsvaret har tilstrekkelig tilstedeværelse og systemer for å kunne overvåke aktiviteten. Hvilke konsekvenser et slikt tiltak vil få for Forsvaret, er under utredning.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Det gleder meg at representanten Bastesen har kommet langt i å lese St.prp. nr. 45. Det er et meget solid dokument, og jeg er glad for referansene til det. Jeg har svart på spørsmålet om kystradarkjeden før. Den har en viktig rolle, uavhengig av hva som står, og hva som ikke står, i proposisjonen, og det har ikke skjedd noe nytt der i forhold til de svar jeg har avlevert i Stortinget tidligere. Det som er problemet, er at mens kjeden i nord er i god stand, så er kjeden i sør ikke i så god stand. Og vi kan ikke påregne store midler fra NATOs infrastrukturmidler, og dermed har vi et økonomisk problem når det gjelder denne delen av kystradarkjeden, som jeg tidligere har nevnt. Så det må vi altså komme tilbake til i en budsjettmessig sammenheng. Det er dessverre ikke mulig nå å forskuttere det.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Ja, det er jo alltid på tide å fremme en anbefalt løsning, men det er altså ikke så mange ukene siden miljøvernministeren tok initiativet til et møte med berørte statsråder, som er fulgt bra opp internt i Regjeringen, og der Regjeringen selvsagt har vært i kontakt med de mange – jeg understreker mange – underliggende etater, slik at vi får en best mulig helhetlig håndtering av de spørsmålene som representanten Bastesen med rette er opptatt av. Og det er altså ikke mulig for meg, som én av mange berørte fagstatsråder, å gi svaret her og nå, men det ligger i det initiativet som Regjeringen har tatt, og som miljøvernministeren koordinerer, at det samlede svar representanten er ute etter, kommer.
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-21:
Det er vel på det rene at et nytt samlende grep i hvert fall må være noe mer enn «samling i bånn», som man får inntrykk av at Regjeringens opplegg nå er. Forrige helg gav forsvarsministeren et intervju til Aftenposten, hvor hans poeng og begrunnelse for å redusere Forsvaret så kraftig som han nå gjør, er at det nå ikke er noen invasjonsfare. Bommer ikke da forsvarsministeren på målet? Er ikke poenget med Forsvaret at det må kunne dekke opp situasjoner som kan endre seg raskt og uventet? Er ikke hele historien om det forrige århundret historien om de raskt endrede forutsetninger som det ikke var mulig å gjette seg til på forhånd? Er ikke forsvarsministeren enig i at han simpelthen kom litt galt ut av det intervjuet han gav forrige helg?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-02-21:
Jeg forstår det slik på statsråden at han er interessert i et bredt forsvarspolitisk forlik – det kom også til uttrykk her – og at man ønsker et flertall bak den proposisjonen som nå er presentert for Stortinget. Spørsmålet ble også reist på statsrådens pressekonferanse på fredag. Han ble da spurt av en journalist om hvordan han tenkte seg at man skulle få et flertall for denne proposisjonen, spesielt med henvisning til Bondeviks kritiske kommentarer like før. Statsråden svarte da at han hadde hatt meget nær kontakt med de forsvarspolitiske talsmenn og ført samtaler, så han følte seg trygg på at man skulle få et flertall bak forslagene i denne proposisjonen. Jeg vil gjerne få spørre: Hvor og når har disse samtalene funnet sted, og hvem har han ført samtaler med?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-21:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål til miljøvernministeren. Her opplever vi i dag, og vi vil komme til å oppleve, et kjør fra andre partier for å øke forsvarsbudsjettet. Stortingsproposisjonen om Forsvaret skisserer jo en økning av budsjettrammen på 875 mill. kr i året i forhold til årets budsjett, og det er før forhandlingene med de andre partiene er kommet i gang. Så her kan man gjerne se for seg krav om nye milliarder, og også gjennomslag for det. De fleste er enige om at en av de store sikkerhetsutfordringene er miljøutfordringene – og det går jeg ut fra at også forsvarsministeren er enig i, i hvert fall har han sagt det – og noen av dem befinner seg på Kola. Ifølge Bellona er 18 pst. av verdens aktive kjernefysiske reaktorer på Kola. Da er spørsmålet mitt: Vil det ikke være en fordel for norsk miljøsikkerhet og dermed vår totale sikkerhet at miljøvernministeren får tak i ekstra forsvarspenger, som trengs for å gi et bidrag til oppryddinga på Kola, i stedet for å bruke dem til å få noen ekstra forsvarsmilliarder?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-21:
Jeg har dette spørsmålet til kulturministeren: «Det bekreftes fra sentrale folk i NRK-ledelsen at det kan være aktuelt med reklamefinansiert undervisningsfjernsyn ved omlegging til digitalt fjernsyn. Samtidig foreslår Nyborg-utvalget skjerpet forbud mot kringkastingsreklame rettet mot barn. Mener statsråden at reklamefinansiert undervisningsfjernsyn lar seg forene med målsettinga om å minske reklamepresset mot barn, og vil hun foreta seg noe overfor NRK for å hindre en eventuell reklamefinansiering av NRKs undervisningsfjernsyn?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-21:
Jeg takker for svaret, som var beroligende. Når jeg tok opp dette spørsmålet, var det ut fra meldinger – faktisk fra Einar Førdes nærmeste – om at det kan være aktuelt med reklame og sponsor i forbindelse med undervisning på Internett og interaktiv TV. Statsråden bekrefter nå at det ikke vil være aktuelt med reklamefinansiert undervisnings-tv. Jeg går ut fra at det Stortinget tidligere har sagt, også vil bli fulgt opp, at Stortinget må få seg forelagt eventuelle tillatelser til reklamefinansierte kanaler i Norge eller kanaler rettet mot Norge. Det jeg har lyst til å følge opp med, er at flertallet i Nyborg-utvalget, som jeg refererte til, mener det vil være nødvendig å presisere eller skjerpe lovteksten når det gjelder kringkastingsloven og muligheten for reklamefinansiering av programmer rettet mot barn. Vil statsråden se på dette forholdet i det videre arbeidet?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-21:
Jeg takker også for dette svaret, og håper kulturministeren ser nøye på dette forslaget, noe hun også har bekreftet. Men samtidig må vi være oppmerksom på – det oppfatter jeg at kulturministeren også er – at det kommersielle presset mot barn øker. Budskapet er stadig vekk at du er det du kan forbruke. Ergo er vi, så godt vi kan, nødt til å minske reklamepresset mot barn. Men da rammene for den forretningsmessige drifta av NRK ble behandlet den 30. november 1999, åpnet et flertall – etter intens lobbying fra NRK, vil jeg si – for reklame på Tekst-TV. Vi mente derfor at det ble åpnet for en utvikling mot mer reklame. SV gikk den gangen imot reklame på Tekst-TV fordi vi mener Tekst-TV er en integrert del av allmennkringkastingstilbudet, og fordi både Forbrukerombudet og Barne- og familiedepartementet advarte mot reklamepresset. Vil kulturministeren i lys av Nyborg-utvalget vurdere bestemmelsene om reklame på Tekst-TV på nytt igjen?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2001-02-21:
Spørsmålet går til forsvarsministeren. I langtidsproposisjonen som nylig ble fremlagt, anbefaler som kjent Regjeringen betydelige endringer i forsvarskonseptet, og det anbefales en dramatisk reduksjon i krigsstrukturen. Målsettingen om anti-invasjonskapasitet i én landsdel og balansert forsvar i en annen blir oppgitt. I stedet skal Norge, et av verdens rikeste land, fremstå for våre allierte som landet med flere militære musikkorps enn hærbrigader. Regjeringens forsøk på å rettferdiggjøre en slik avrustning skjer ved å avblåse trusselen om invasjon i norsk område de nærmeste årene. Dette er etter min mening en meget tvilsom øvelse. I et land som lenge fremholdt «Aldri mer 9. april», synes det høyst uansvarlig nok en gang å satse på at en forutseende utenriksledelse skal være fundamentet for vår forsvars- og sikkerhetspolitikk. Hvilke garantier vil Regjeringen gi for at deres «Peace in our time»-strategi har tilstrekkelig lang holdbarhetsdato?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2001-02-21:
Det virker ikke særlig overbevisende på meg. Vi har land som f.eks. Belgia, Holland og Luxembourg, som ruster ned, i likhet med det vi gjør. Det har jeg en viss forståelse for. Men vi har jo andre land vi kan peke på. Vi har f.eks. Tyrkia og Hellas – de gjør det ikke. Så dette er en sannhet med modifikasjoner etter min mening. Proposisjonen sier for øvrig færre fly, færre båter, færre brigader, og gir en detaljert tidsangivelse for når nedbyggingen skal skje. Hvis vi da kommer i den situasjon at vi må ruste opp igjen, hvilken plan og tidsangivelse snakker vi da om, med hensyn til f.eks. anskaffelse av nytt materiell? Og i hvilken grad kan Regjeringen nå garantere hjelp fra NATO når vi selv ikke gjør noen ting med dette?
Erna Solberg (Høyre), 2001-02-21:
Dette har jeg vært med på før. For åtte år siden hadde vi en behandling av en annen forsvarsplan som var basert på Forsvarskommisjonens innstilling, og som gjorde endringer i det daværende konseptet. Det er det konseptet vi har hatt for Forsvaret de siste åtte årene. Da ble det også gjort et stort nasjonalt kompromiss for å sikre at iallfall det forsvaret skulle kunne la seg realisere. Det gikk nøyaktig et halvt år etter at Stortinget hadde vedtatt det, til Arbeiderpartiet la frem sitt første budsjettforslag og det kompromisset var ødelagt ved at Arbeiderpartiet systematisk underbudsjetterte behovene til Forsvaret for å realisere det inneværende konseptet. Mitt spørsmål til statsråden er: Med hvilken troverdighet inviterer Arbeiderpartiet nå til et nytt forlik om et nytt politisk konsept når det første de gjorde, var å undergrave det inneværende konseptet ved ikke å følge opp det nødvendige bevilgningsbehovet og systematisk gjøre det i de åtte årene?
Erna Solberg (Høyre), 2001-02-21:
Det er bortimot syv år siden spørsmålet om å opprette en utlendingsnemnd første gang var oppe. I så måte forbauser det meg litt at det har gått litt – som jeg vil kalle det – på «hugg og belegg» akkurat med overgangsordningene, siden dette har vært en så klar sak. Men vi behandlet de siste delene av regelverket rett før jul, og det har vært en stresset situasjon. Jeg er i og for seg enig i at det ikke er rett tidspunkt for å evaluere eller å gjennomgå dette nå, før man har sett hvordan nemnda fungerer i praksis. Men på ett område tror jeg det blir gjort feil i forbindelse med overgangsordningen, og det tror jeg kommer til å skape ekstra store problemer. Jeg håper at statsråden kan gi noen synspunkter på hvordan man skal komme ut av det. Det er det faktum at det lå store restansebunker i Kommunaldepartementet med gamle saker som ikke var ferdigbehandlet da man innførte nemnda, som man burde ha behandlet og avsluttet i Kommunaldepartementet, slik at bare nye saker og klager etter 1. januar ble overført til nemnda. Det gjør at det er en veldig vanskelig situasjon nå, både for nemnda og for veldig mange asylsøkere og saker av en annen karakter i forhold til Utlendingsnemnda, for nemnda har gitt signal om at den skal ta med de nye sakene først. Det betyr at de som har sittet lengst i asylmottakene, ikke får sakene sine behandlet før det er gått lang tid. Det er et problem som kan bli stort, og som man virkelig bør fokusere på, for det er en målsetting å få avklart disse sakene som det har vært klaget på overfor flere instanser – å bli ferdig med dem og vite hva man skal gjøre. Derfor vil min oppfordring til statsråden være at man nå sørger for at det settes et ekstra trykk på for å få unna de gamle sakene også, selv om jeg skjønner at Utlendingsnemnda hadde hatt det best – og man kan selvfølgelig si det med etterpåklokskap – om man hadde gjort denne ordningen annerledes, ferdigbehandlet de gamle sakene, ikke overlevert dem til Utlendingsnemnda. Hvis Utlendingsnemnda nå skal praktisere en ordning hvor man tar de nye sakene først, er jeg redd for at i denne innkjøringsperioden vil noen mennesker som allerede har en lang historie på mottak, med problemer og med utkastelsesspøkelset hengende over seg, gå en veldig traumatisk vår i møte. Det må statsråden forsøke å få gjort noe med.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2001-02-21:
Eg har eit spørsmål til statsråd Kosmo. NHO ynskjer eit enkelt, oversiktleg og næringsvennleg Noreg, og Kristeleg Folkeparti skjønar at dei er utålmodige. Vi har 60 lover og 1 000 forskrifter berre innanfor helse, miljø og tryggleik, og ein har ti departement og 21 etatar på sentralt nivå i tillegg til dei ute i fylka som steller med desse lovene. Dette kan ta knekken på både helse og økonomi i små bedrifter. Klarer ikkje dette lovverket det, tek sikkert plan- og bygningslova resten. Det er ikkje sjølvsagt at det vert korkje helse eller tryggleik av eit uoversiktleg byråkratisk lovverk – tvert imot. Derfor sette regjeringa Bondevik i gang prosjektet «Et enklere Norge», nettopp med fokus på forenkling og kamp mot skjemaveldet. No er dette stoppa opp eller har vorte svært forseinka, fordi regjeringa Stoltenberg tydelegvis ikkje prioriterer dette viktige arbeidet, alt ifølgje NHO. Aktar statsråd Jørgen Kosmo å skrinleggja viktige delar av oppryddingsarbeidet innanfor skjemaveldet?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2001-02-21:
Eg vil takka for svaret. Eg er veldig einig med statsråden i at kampen mot systemet er ein viktig kamp, men eg vil vera litt meir konkret. AAD, statsråden sitt departement, har ansvar for betre informasjon og tilrettelegging for brukarane. Etter at ein plakat om språkvett vart laga, er dette prosjektet avslutta utan at fleire vedtak er sette i verk. Statsråden kan vel ikkje meina at språk og informasjon frå det offentlege til vanlege folk no er god nok? Det andre eg vil ta opp, er at AAD også har ansvar for å gje brukarane serviceerklæring. Den serviceerklæringa skulle ifølgje regjeringa Bondevik vera ferdig innan utgangen av 2000. No skriv vi februar, og prosjektet er framleis i gang, men ingen veit kor langt det er kome. Dette prosjektet er veldig viktig for haldningane frå det offentlege og for at den vanlege mann skal vita kva han kan krevja.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2001-02-21:
Då vi oppretta Utlendingsnemnda, var hovudmålet å styrkja rettstryggleiken til asylantane, ei andre prøving med nye folk i dommarsetet. Utlendingsnemnda er ei nemnd av domstolliknande karakter, der asylanten/flyktningen får rett til å møta og igjen fortelja historia si. Feil og misforståingar skal kunna ryddast av vegen. Menneske med spesielle kunnskapar om land skal vera representerte i nemnda, og dei humanitære organisasjonane skal vera representerte med ein representant i kvar nemnd. Vi ville skapa respekt for og tillit til nemnda. Det er viktig. Kristeleg Folkeparti er svært opptatt av at Utlendingsnemnda skal fungera som noko nytt, og av at det vert skapt tillit til nemnda. Det må skje relativt fort. Dersom den oppfatninga festar seg at dei som styrer nemnda, berre har flytt kontor, er mykje tapt, og nemnda treng ikkje overleva evalueringa. Eg synest det ville vera synd. Kristeleg Folkeparti er absolutt i sitt krav om at humanitære organisasjonar snarast vert involverte i nemndarbeidet, så omfattande som mogleg, og at dei får innverknad, kanskje også på den bunken av uløyste saker som eg har høyrt skal vera send over til nemnda. Eg trur at det heller ikkje er skadeleg om nokon – der det gjeld vanskelege enkeltsaker – kunne få møta i nemnda og få ei ny, frisk og objektiv vurdering trass i tidlegare avslag. Eg kjenner nokre enkeltsaker der ein slik praksis ville ha vore fornuftig. Berre slik kan tiltru til at nemnda gjev rettstryggleik til flyktningane, byggjast opp. Kristeleg Folkeparti er veldig klar over at nemnda er ny, og at ho bør få tid.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Nei, jeg akter ikke å skrinlegge noe som helst. De gode forslagene som ligger i «Et enklere Norge», skal vi følge opp. Det gjør vi systematisk. Vi går gjennom alle reglene og kutter ut de reglene som er aktuelt å kutte ut. Men vi er også opptatt av en annen virkelighet. Vi er opptatt av det systemet som produserer alle disse reglene, som verken næringslivet, kommunene eller befolkningen til slutt greier å bære. Skal man få gjort noe med den overdrevne regelstyringen i dette landet, må man også være villig til å gjøre noe med det systemet som produserer disse reglene. Derfor har vi i tillegg til å ha den enkelte regel i fokus, også et fokus på å få til systemendringer. I sin tur vil Stortinget få seg forelagt organisasjonssaker, men også saker som går på strukturendringer for å legge dette bedre til rette for den moderne framtiden. Så representanten kan være ganske trygg på at vi har et betydelig fokus på denne utfordringen.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg er litt usikker på hvor spørsmålsstilleren vil. Jeg tror alle de store tjenesteproduserende statsetatene som trygd, likning, arbeidsmarked – disse som driver konkret tjenesteproduksjon i forhold til befolkningen – er à jour med sitt arbeid for serviceerklæringer. Hvis det er noen som ennå henger igjen, og det skal jeg selvsagt undersøke, skal vi prøve å få det på rett spor. Vi har fulgt opp den intensjonen som ligger fra den forrige regjering, at alle disse etatene skal basere seg på serviceerklæringer. Men så må jeg si at det er faktisk viktigere hva etatene gjør, enn hva de sier de skal gjøre gjennom disse serviceerklæringene. Da er det et helt avgjørende behov for at vi, f.eks. på helse, miljø og sikkerhet, er i stand til å få en mye tettere sammenbygning av de ulike og mangeartede tilsynene vi har, slik at vi får en felles paraply og en felles handling. Det har vi ikke i dag. I dag er det for mange som opererer innenfor de rene sektorinteresser. Det er en svær jobb, men det skal vi greie.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Vi har tatt tak i det. Men jeg må si at jeg i og for seg føler meg tryggere på de undersøkelser og de tilbakerapporteringer jeg får fra det enkelte departement, enn på den rapporten som NHO har lagd. Jeg har lest den rapporten, og jeg er selvsagt opptatt av å ta alt det som NHO sier, på alvor. Men jeg tror nok at Stortinget skal få se, når Stortinget har behandlet den nye sykehusreformen, en forholdsvis stor revolusjon både i antall tilsyn og antall forskrifter som berører helsesida i norsk forvaltning og det som har praktisk betydning først og fremst for den enkelte pasient.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg redegjorde i forbindelse med budsjettet for dette året i Arbeids- og administrasjonsdepartementets budsjettproposisjon for at et av hovedgrepene som vi gjør i forbindelse med fornyelse, er å flytte ressurser fra administrasjon og byråkrati til tjenesteproduksjon. Og tjenesteproduksjon foregår som kjent i alle landets kommuner. Det vil si at den veksten vi skal ha i offentlig virksomhet, kommer i kommunene. Men når vi sier at vi skal flytte ressurser fra administrasjon og byråkrati, betyr det jo at det er noen stillinger som må forsvinne, ellers blir dette ærlig talt bare et leketøy. De stillingene vil forsvinne sentralt, de vil forsvinne i regioner, og de vil forsvinne på fylkesnivå. Men poenget er at denne ressursbruken skal gå til å øke tjenesteproduksjon, ikke i sentraladministrasjonen i Oslo, men i den enkelte kommune. For det er tjenesteproduksjon folk har behov for, enten det er på helseområdet, på omsorgsområdet eller hvilke områder det er. Så vil vi få en periode der en rekke lokalsamfunn som har stor statlig administrasjon, helt åpenbart får trøbbel med å håndtere overgangsfasen. Da må vi være villig til, forhåpentligvis med Stortingets samtykke, å flytte ut noen statlige etater til de distriktene som da blir rammet. Og det kommer vi til å foreslå, og det håper jeg da at Stortinget er villig til å følge opp og være med på.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg vil faktisk gå litt lenger enn det representanten Meltveit Kleppa gjør, «inntil 62 år». Det er ikke noen grunn til å dytte folk ut fra arbeidslivet fordi om de er 62 år, så lenge de har mulighet og ønske om å fortsette i arbeid til 67 år, eller for den saks skyld til 70. Det er helt klart at vi må ha betydelig større fokusering på hvordan vi skal kunne greie å utnytte den kapasitet, arbeidslyst og arbeidsevne som ligger i den eldre befolkning. Og staten skal forsøke å bidra til at vi gjennom de omstillingsprosjektene som vi skal gjennomføre, og som vi må gjennomføre, også legger til rette for at eldre arbeidskraft blir etterspurt i det fremtidige markedet. Men selvsagt, heller ikke jeg har noen ambisjoner om eller tror at en 62-årig jurist automatisk kan gå over i omsorgsarbeid. Vi må derfor legge stor vekt på etter- og videreutdanningsreformen, som gjør at folk får sjanse til å både endre og heve sin kompetanse for å møte fremtidens utfordringer i både offentlig og privat sektor i framtida.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Stortinget vil få en masse forslag før valgkampen, forslag som det må tas stilling til i løpet av våren. Forsvarsministeren har lagt fram en svær omorganiseringsproposisjon for Forsvaret, der noe av hovedgrepet faktisk er å redusere administrasjon og byråkrati – i kjempeformat. Det skal bli interessant å se om Stortinget er villig til å følge det opp, for det er et fornyelsesgrep som er ganske betydningsfullt. Og det er ikke snakk om bare sentraladministrasjonen i Oslo, men også de ulike administrative enheter knyttet til dette rundt omkring i hele landet. Det fins muligheter til å gjøre ting på en mye mer lettvint måte i framtiden og få ut arbeidskraftressurser i stedet for administrasjon og byråkrati. Stortinget får forslag når det gjelder sykehus, – det får dere før valgkampen – når det gjelder oppgavefordeling, osv. Det vil være en rekke store, tunge saker i fornyelsesprosjektets ånd som vil bli behandlet i Stortinget i vår. Jeg håper vi får dem igjennom.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg er bekvem med situasjonen, fordi Stortinget vil få seg forelagt et forslag til lovproposisjon som går på hvordan denne store, gigantiske og nødvendige systemendringen i norsk helsevesen skal være. Denne lovproposisjonen vil danne grunnlaget for den fremtidige organisering av sykehussektoren i Norge. Da får altså Stortinget rikelig mulighet til å gå inn på både detaljene og også – forhåpentligvis – de store oversiktlige grepene som vi må gjøre av hensyn til pasientene i dette landet. Og for meg rager faktisk hensynet til å få en skikkelig pasientbehandling over hensynet til de ulike fagforeningene innenfor de enkelte sykehussektorene. At de nå kjemper sin kamp, det må vi respektere. Men når loven er lagt på plass i Stortinget, vil det være en rekke oppfølgingsforhandlinger som må gjøres i forhold til de ansattes organisasjoner, og de forhandlingene skal vi ta først og fremst med utgangspunkt i hva som tjener norske pasienters interesser.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Selvsagt er det brukerne vi er interessert i. Det gjelder ikke bare brukerne som er knyttet til NHO, men også brukerne knyttet til forbrukerorganisasjoner og en rekke andre organisasjoner som på alle nivåer prøver å representere den delen av befolkningen som fra tid til annen føler at de blir kvalt av det offentlige byråkratiet. Selvsagt skal vi høre på dem. Men NHO har i denne utredningen vært veldig opptatt av den enkelte regel og for lite opptatt av det systemet som produserer de reglene vi ikke greier å håndtere. Det skal vi altså gå inn i en skikkelig dialog med NHO om hvordan vi skal håndtere, samtidig som vi systematisk skal kvitte oss med unødvendige forskrifter og regler. Det kan representanten være ganske trygg på.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Arbeidet med å opprette kommisjonen har tatt lengre tid enn beregnet, og det beklager jeg. Dette har sin bakgrunn i at det har vært vanskelig å finne kandidater med riktig kompetanse. Dykkermiljøet i Norge er lite, slik at antallet aktuelle kandidater har vært nokså begrenset. Kommisjonen skal videre være uavhengig, noe som betyr at både myndigheter og personer som tidligere har vært involvert i dykkervirksomheten på norsk sokkel, ikke kan sitte i kommisjonen. Dette har også begrenset utvalget av aktuelle kandidater ytterligere. Det har vært viktig for meg å unngå enhver tvil om kommisjonsmedlemmenes kompetanse og habilitet. Av den grunn har utvelgelsesprosessen tatt tid. Jeg kan imidlertid forsikre om at kommisjonen vil bli opprettet i løpet av meget kort tid. Jeg har for øvrig lagt opp til at det opprettes en forholdsvis liten kommisjon, bestående av fire personer. Disse vil inneha juridisk, medisinsk og teknisk kompetanse. I tillegg har jeg lagt stor vekt på at kommisjonen skal benytte seg av annen tilgjengelig medisinsk og teknisk kompetanse både i innland og utland. Jeg har merket meg at Stortinget har bedt Regjeringen vurdere å gi Nordsjødykkeralliansen observatørstatus i kommisjonen. Regjeringen har formelt ikke oppnevnt kommisjonen ennå. Jeg kan imidlertid forsikre om at det er en forutsetning for meg at kommisjonen sikrer en god dialog med alle berørte parter, herunder representanter for dykkerne, for å få belyst alle forhold.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg hører hva spørreren sier, og jeg viser bare til mitt første svar. Jeg er enig i at dette har tatt urimelig lang tid, kanskje svært urimelig lang tid. Vi har satt fokus på dette, og vi vil i løpet av de nærmeste dager oppnevne kommisjonen. Hvordan vi rent praktisk skal ordne forholdet mellom kommisjonen som kommisjon og alle interessegruppene, inkludert dykkermiljøet, som bør ha rikelig anledning til å kunne bringe sine synspunkter på banen – hvordan vi skal organisere dette i forhold til om det skal være observatørstatus, eller det skal være referansegrupper, eller på hvilken måte vi skal ordne det – skal jeg komme tilbake til når kommisjonen er oppnevnt. Men jeg kan forsikre om at disses interesser skal få komme fram i lyset og bli vurdert.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Hvis jeg får en søknad, skal den selvsagt bli meget seriøst vurdert. Også jeg er opptatt av at den erfaring, den kompetanse og den informasjon som de sitter inne med, blir sikret på en slik måte at den kan brukes både i kommisjonens arbeid og for ettertiden.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Innledningsvis vil jeg kort bemerke at det allerede er gjort veldig mye for å styrke personvernet den siste tiden. 1. januar 2001 trådte det i kraft en ny lov og nye forskrifter om personopplysninger. Den nye loven vil i større grad enn tidligere lovverk bidra til å styrke personvernet. Spørsmålet fra representanten Olav Gunnar Ballo gjelder konkret misbruk av andres personnummer. Jeg vil her vise til at personnummer ifølge forvaltningsloven ikke er en taushetsbelagt opplysning. Dette er faktisk et bevisst valg. Personnummer er et utmerket middel når det brukes til identifikasjon der det er behov for å ha oversikt over en rekke personer. Ved innføringen av personnummeret var hensikten nettopp at hver person skulle få et unikt nummer for identifisering, og at nummeret skulle brukes der det saklig er behov for dette. Hver enkelt vil være tjent med et godt redskap for å identifisere og skille personer fra hverandre. Når personnummeret brukes på den rette måten, vil det derfor være en styrke for personvernet at dette er offentlig. Det er derfor ikke aktuelt å unnta personnummeret fra offentlighet. Personnummeret er imidlertid ikke egnet til legitimasjon, og bruken av dette som legitimasjonsmiddel bør derfor ikke aksepteres. Som reportasjen i TV 2 viste, er det i dag enkelt å få tak i andres personnummer og enkelt å kunne misbruke denne kjennskapen. Det er derfor viktig å få allmenn forståelse for at personnummeret ikke kan brukes på samme måte som en pinkode, som kun innehaveren av koden skal kjenne til. Praksisen med bruk av personnummer som legitimasjon må derfor endres. Det vil i utgangspunktet være opp til den enkelte virksomhet selv å etterkomme dette. Det er etter mitt syn ikke ønskelig å klassifisere personnummer som en taushetsbelagt opplysning. Lovverket, slik det foreligger i dag, forutsetter at den enkelte virksomhet følger opp sitt ansvar i forhold til å kreve sikker legitimasjon for de oppgaver som krever dette. Jeg mener imidlertid at det avdekkede misbrukspotensialet gjør det nødvendig å vurdere om det bør presiseres i lov eller forskrift at personnummer ikke skal brukes som legitimasjon. Jeg vil derfor ta initiativ til en slik vurdering.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-21:
Jeg kan bare bekrefte det, at representanten har oppnådd det han ønsket.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-02-21:
Når arbeids- og administrasjonsministeren har fått ansvaret for det videre forenklingsarbeidet, tror jeg sikkert det kommer til å bli gjort en god jobb når det gjelder å effektivisere de offentlige forvaltningssystemene. Jeg har tillit til at Kosmo vil sørge for det. Men forenklingsarbeid, slik som regjeringen Bondevik så på dette, handler om mye mer enn det. Det handler om hvordan hverdagen skal bli enklere for den enkelte bedrift, for den enkelte borger, trygdemottaker osv. Nå er det lagt fram dokumentasjon på at her følger ikke Regjeringen opp. NHO har nylig lagt fram en rapport som sier at av 45 store forenklingsprosjekter som ville forenkle hverdagen for den enkelte, er ni gjennomført. Sju var gjennomført ved regjeringsskiftet, to ganske raskt etterpå. 26 er skrinlagt av de 36 som da gjenstår, av den nye regjering. Av dem var 24 i rute da regjeringen Bondevik gikk av for snart et år siden. Det er dokumentert prosjekt for prosjekt, som bl.a. handler om sanering av forskrifter, som bedriftene forholder seg til 12 000 av, og som statsråd Kosmo nå kan ta tak i hvis han vil.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Spørsmålet mitt går til arbeids- og administrasjonsministeren. Regjeringa har sett seg høge mål for effektivisering, modernisering og fornying av offentleg sektor. Senterpartiet syntest det var spennande og oppfatta det som ei oppfølging av tiltak som sentrumsregjeringa alt hadde sett i gang. No viser det seg at Arbeidarpartiet sitt opplegg inneber ei gigantisk sentralisering. Aetat, likningsetat, politi- og domstolsstruktur, statleg overtaking av sjukehus, signal om ein ny kommunestruktur – alt peikar i same retninga. Etter Aftenposten den 19. februar skal merksemda i valkampen flyttast frå Kosmo sine fornyingsprosjekt og over på andre saker. Betyr det at Regjeringa no tar innover seg den monalege uroa som er ikkje berre blant dei tilsette det gjeld, men også i forhold til den utryggleiken som er i mange lokalsamfunn når det gjeld kva tilbod dei eigentleg kan halda seg til framover?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Med dei signala som er gitt så langt, er det svært mange innbyggjarar i mange lokalsamfunn som ikkje føler seg trygge på at tenestene blir betre. Tenestene forsvinn, og det blir større avstand mellom det tilbodet som blir gitt, og dei som skal ha tenestene. Ei anna viktig problemstilling er den frigjeringa av arbeidskraft som Kosmo no var inne på, og kva type arbeidskraft det er som blir frigitt. For her kjem faktisk signal som inneber at når det skal bli meir post i butikk og butikk i post, og når det skal bli omleggingar på andre område, er det fokusert på 60-åringane. Ved 60 år, pluss/minus, er ein ille ute. Då er det ikkje snakk om nye oppgåver, då er det berre snakk om korleis ein kan aktiviserast inntil 62 år. Vil Kosmo bruka si modernisering til å gje 60-åringane nye moglegheiter, eller vil han bruka den til at fleire skal forsvinna ut med si erfaring og sin kompetanse?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Kvinner som er forfølgde og mishandla, skal etter retningslinjer frå 1998 kunne få opphaldsløyve i Noreg. I Dagsavisen 15. februar 2001 kjem det fram at det til no ikkje er gjeve løyve til opphald til nokon kvinner etter desse reglane, sjølv om det openbert er fleire døme på at denne regelen kunne vore teken i bruk. Kva vil statsråden gjere for at kvinnelege valdsoffer utan norsk statsborgarskap får det vernet dei har krav på etter retningslinjene frå 1998?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Eg takkar for svaret. Målet med oppmjukinga i 1998 var å sikra fleire mishandla og forfølgde kvinner høve til asyl. Det er urovekkjande at fleire organisasjonar no påviser graverande eksempel på at retningslinjene ikkje blir følgde. Det er òg urovekkjande at det her kjem fram mange eksempel på at opphald burde vore gitt ut frå kjønnsdiskriminerande forfølging. Dagsavisen sitt oppslag er eitt eksempel. Eit anna eksempel er ei chilensk mishandla kvinne som vart utsend frå Haugesund saman med sine tenåringsbarn til eit svært utrygt tilvære, og mannen vart dømd til fengsel for overgrep. Vil statsråden ta initiativ til ei oppmjuking for å sikra fleire opphald og asyl?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Statsråden kan velja to vinklingar når ho får urovekkjande meldingar i forhold til dagens situasjon. Ho kan seia: Her er lova, her er retningslinene, dette er bra, retningslinene blir følgde. Eller ho kan seia: Ja, eg skal syta for at retningslinene blir praktiserte romsleg, eg skal om nødvendig endra lovverket. Ho har makt, ho har initativrett. Statsråden seier at her blir det ikkje ført statistikk. Statistikk kan brukast til så mangt, men her kunne det openbert vore nødvendig som eit supplement; det gjeld alle eksempla. Vil ho syta for at det her blir ført betre statistikk, og vil ho, med det engasjementet som ho seier ho har, syta for, når ein av desse eksempla ser heilt tydeleg at det her er strikse retningsliner, at vi får ei oppmjuking?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Eg vil takka for ei ryddig og grundig orientering. Eg merka meg òg at statsråden er nøgd med opplegget så langt, men at ho seier det er for tidleg å trekkja konklusjonar enno. Til det fyrste vil eg seia at det ville ha vore oppsiktsvekkjande om ikkje statsråden på dette tidspunktet var nøgd når dette har fungert i sju veker. Eg vil be henne følgja dette veldig nøye. Ho har vore nøye med, ved gitte høve i Stortinget i seinare tid, å streka under at Utlendingsnemnda er sjølvstendig, og at ho ikkje kan instruera nemnda osv. i forhold til lov og regelverk. Eg merka meg samtidig at ho i dag snakka ut frå det administrative ansvaret som ho openbert framleis har, og eg bed henne bruka det ansvaret som ho der har, til å følgja sjølve opplegget nøye. Eg vil be statsråden seia noko meir om korleis evalueringa er tenkt å foregå. Dette er eit område som er betent og kjenslevart, der avgjerder og arbeid elles betyr svært mykje for enkeltpersonar. Kan ho seia noko om den evalueringa som der er planlagd? Det er rett som ho seier, at det siste vedtaket vart gjort rett før jul. Det var ikkje store endringa som skjedde i forhold til tidlegare opplegg, men ei vesentleg endring var at den leke delen av nemndene vart redusert frå to til ein. Det betyr for den som er frå ein humanitær organisasjon, at han eller ho faktisk ikkje har nokon andre å samrå seg med i den enkelte sak. Det vart i hovudsak grunngjeve ut frå ressursmessige forhold, og eg skal ikkje seia noko på det, eg har òg vore med på den biten. Men eg vil ut frå det be henne følgja òg den delen av nemnda sitt arbeid ekstra nøye.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-02-21:
Fyrst oppretting av ei openberr misforståing. Leif Lunds innlegg kunne oppfattast som at hovudmålet mitt med denne interpellasjonen var å setja i verk ei evaluering etter sju veker. Det var det ikkje. Mitt ynske var å sikra at arbeidet i nemnda vart lagt opp på ein så god måte som mogleg. Men så vil eg seia at dei ulike innspela som har kome i dag, er med på å understreka behovet for å leggja til rette for ei evaluering, og eg etterlyste kva planar statsråden hadde i så måte. Så til ei av mine utfordringar i innlegget mitt når det gjeld kosovoalbanarar – berre ei lita oppklaring der. Eg er blitt fortalt at representantar frå ein kommune har vore i Kommunal- og regionaldepartementet på vegner av sine to kosovoalbanske familiar, der dei er blitt forklart at desse er plasserte under tilbakevendingsprogrammet sjølv om dei kom til kommunen før krig og luftbru, og at dei, fordi dei er plasserte der, ikkje har moglegheit til å koma med sine nye opplysningar og difor heller ikkje kan få klaga si behandla av Utlendingsnemnda. Eg vil koma tilbake til statsråden med ei konkretisering av den saka, men det er på den bakgrunnen eg ber henne følgja den gruppa spesielt. Eg spurde om statsråden der ville syta for at dei fekk sakene sine enkeltvis behandla. Det har ho jo alt stadfesta. Denne debatten viser at det er brei semje både blant dei som stemte for og dei som stemte mot ei ny utlendingsnemnd, om at denne nemnda var meint å representera noko nytt. For fleirtalet var altså nemnda meint å forsterka tilliten til klageinstansen og å få styrkt rettstryggleiken. Bakteppet frå vår side no er faktisk ein låg innvilgingsgrad når det gjeld asyl. Det har FN påvist. Frå FN si side er det òg retta kritikk mot dei innstrammingane som for tida skjer i Vest-Europa. Her er det nemnt startproblem i forhold til restansar. Eg ber statsråden på kort sikt syta for at ikkje rettstryggleiken blir svekt ved at dei same saksbehandlarane som sat i departementet, einsidig og åleine vurderer klagene frå dei same personane. Eg ber elles statsråden, slik som dei enkelte representantane her har streka under, vera spesielt merksam på arbeidet vidare.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-21:
I motsetning til representanten Meltveit Kleppa og Senterpartiet ser Fremskrittspartiet fram til den effektivisering og reformering av offentlig sektor som statsråden har satt seg fore. Vi har registrert at statsråden har gått så langt som å si at hvis han ikke får gjennomført dette, betyr det hans avgang, og det er jo på en måte å legge seg ganske høyt på banen. Vi ser jo at dette på en måte skal gi bedre effekt for brukerne i form av bedre offentlige tilbud og tjenester. Alle har det som formål. Spørsmålet mitt til statsråden er i tråd med det som representanten Meltveit Kleppa også spurte om: Får Stortinget forslag til tiltak før valgkampen, eller vil de fortrinnsvis komme etter valgkampen?
Anne Enger (Senterpartiet), 2001-02-21:
Jeg har tidligere gitt uttrykk for at jeg har stor tiltro til at nettopp statsråd Kosmo skal greie å gjennomføre en del av dette fornyelsesarbeidet som vi ser er nødvendig. Nå nevnte han sjøl sykehusreformen og kalte det faktisk en revolusjon. Det vi nå ser skjer i sykehussektoren og på helsesektoren knyttet til gjennomføringen av denne reformen, ville jeg tro alarmerte Jørgen Kosmo en del. Og det er egentlig mitt spørsmål. Så sent som i dag får man høre at det er flertall i Akershus fylke mot denne reformen på politisk nivå, og det er også slik at fagbevegelsen på de ulike områdene er bekymret for at dette går for fort. Det er vel ikke noe område som er mer komplekst enn sykehussektoren. Det å overføre sykehussektoren til staten – jeg er uenig i det – innebærer også en kompleksitet som jeg vil utfordre statsråden til å si litt om hvordan han mener han vil håndtere, og om han er bekvem med situasjonen.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-02-21:
Eg har til liks med mange andre hatt stor tillit til grepa som statsråd Kosmo har sett i gang for å tene forbrukaren, for å tene publikum ute, i staden for å ha ei byråkratisk tilnærming. Men det han sa i desse to siste rundane, at han har meir tillit til tilbakemeldingar frå departementa enn til ein rapport som eventuelt NHO har laga, høyrdest ganske utruleg ut. Prinsipielt må vel det brukarane der ute seier når ein føretek grundige undersøkingar, faktisk vere viktigare enn eventuelle tilbakemeldingar som kjem om at programmet går etter planen reint byråkratisk. Så eg håpar at det var ei forsnakking frå statsråden, og at tilnærminga til Regjeringa er at det er brukarane der ute vi skal høyre på, ikkje fyrst og fremst tilbakemeldingane i eit internt system. Eg vil gjerne ha ei oppfølging på det.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-21:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til miljøvernministeren. For et par dager siden la FNs klimapanel fram en delrapport som viser at klimaendringene går langt hurtigere enn tidligere antatt, at de blir langt mer dramatiske, og at jordens oppvarming går langt fortere enn tidligere antatt. Den viser også at konsekvensene både for i-land og for u-land blir langt mer dramatiske enn tidligere antatt, både når det gjelder havhøyde og stormer, når det gjelder sult, og når det gjelder hvordan man skal produsere mat. Kort sagt er det en svært dramatisk rapport som FNs klimapanel har lagt fram. Denne Regjeringen har så langt ikke tatt klimaspørsmål spesielt alvorlig. Det kan man oppsummere ved at denne Regjeringen bl.a. gikk inn for å senke bensinavgiftene, man har ikke innfaset grønne skatter, som tidligere antatt, transportplanen som nylig ble lagt fram – og vedtatt – har ikke i tilstrekkelig grad tatt hensyn til kollektivtrafikken, og det fører til økt bilbruk, og på toppen av alt vil også denne Regjeringen ha gasskraftverk. Mitt spørsmål til miljøvernministeren er veldig kort: Føler miljøvernministeren at hun har fått gjennomslag for miljøspørsmål og klimaspørsmål i denne regjeringen?