trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-03:
Jeg tror Arbeiderpartiet gjør klokt i å trappe ned sin retorikk mot den avgiftsendringen som har kommet. Det er ingen tvil om at hvis Arbeiderpartiet skal få flertall for en ny regjering etter 2017, sammen med både SV og forhåpentligvis så mange som mulig av sentrumspartiene, vil de måtte være med på en grønn skatteomlegging, forhåpentligvis betydelig kraftigere enn det vi nå ser, for det trenger vi for framtiden. Det er SV og Kristelig Folkeparti helt enige om. Jeg deler representantens syn på at det er ikke sikkert at dette er den ultimate måten å skattlegge flytrafikk på, men jeg setter pris på viljen til å gjøre det. Jeg tenker det også er mulig å se på modeller som kan gjøre at vi f.eks. i større grad skattlegger den minst nødvendige delen av flytrafikken for å ta distriktshensyn. Prinsippet om at forurenseren skal betale, også i luften, støtter vi helhjertet. Det burde også Arbeiderpartiet og Senterpartiet gjøre.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-03:
Vi er opptatt av å ha et system for pensjoner som ikke gjør at pensjonistene risikerer å komme ut som den ene gruppen i det norske samfunnet som faktisk taper kjøpekraft, sånn som de gjør med det trygdeoppgjøret som gikk igjennom for 2015. Det er vi imot. Vi mener dette aldri var intensjonen med pensjonsforliket og er forbauset over at det gled igjennom i Stortinget. SV har i mange omganger kjempet for høyere minstepensjon. Nå kom det inn et forslag, på tampen av denne budsjettprosessen. Jeg mener det var bra at det kom litt sosial utjevning inn i det opplegget, der hovedgrepet var en styrking av pensjonene som sosialt slo veldig skjevt ut, og som jeg vet at også representanten Rotevatn i utgangspunktet var imot. Jeg viser bare til de rød-grønne årene da vi hadde en kraftig økning av minstepensjonen. Det var den vesentligste årsaken til at fattigdommen blant eldre i Norge gikk betydelig ned i de årene vi styrte. Jeg mener det var en positiv og god utvikling.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-03:
Representanten Wiborg tok opp dette med kvalme og pensjoner. La meg i hvert fall si det sånn at jeg ville hatt sommerfugler i magen hvis jeg som FrP-er skulle være høy og mørk på pensjonsspørsmålet det samme året som Fremskrittspartiet har sørget for det første trygdeoppgjøret som gjør at pensjonistene – som eneste gruppe i samfunnet – får lavere kjøpekraft. Da ville jeg gått stille i dørene i det spørsmålet. Dette har vært en debatt som ser ut til å slutte uvanlig tidlig. Det tar jeg som et tegn på at det har vært en ganske lav entusiasmefaktor blant de fire flertallspartienes representanter. Det er heller ikke så rart når det budsjettet vi har til behandling, er et budsjett som bærer preg av fire partier som vil i helt ulike retninger, og der retningen for hvert enkelt parti derfor blir svært betydelig. Det er et budsjettopplegg som er preget av uansvarlig høy pengebruk, av uklar strategi mot arbeidsløshet, det er lagt fram av en regjering som var uforberedt på flyktningkrisen, og det har hele denne prosessen båret sterkt preg av. Det er et budsjett som bærer preg av utilstrekkelig innsats mot klimaendringer og av en umoderne fordelingspolitikk – «umoderne» fordi vi nå vet mer og mer om betydningen for samhold, tillit og økonomisk vekstevne i et samfunn ved små og store forskjeller, og det er gjennomgående bedre når forskjellene er små. Dette budsjettet blir jo vedtatt, men vi går inn i et nytt politisk år med et flertall som prøver å holde hender mens de løper i hver sin retning, og det pleier jo ikke å gå bra i lengden. Jeg har lyst til på slutten av denne debatten å følge opp representanten Gahr Støres spørsmål til finansministeren, for vi har lovet finansministeren å fortsette å spørre om det hun sa i august knyttet til kommuner og bosetting, fortsatt gjelder. Jeg mener det er viktig å få vite om finansministeren fortsatt mener at kommunene ikke bør bosette. Det er relevant, siden noen i hennes egen regjering har det som en hovedoppgave. Jeg har lyst til å understreke at finansministeren velger selv i hvilken egenskap hun vil besvare det spørsmålet. Det er lov å besvare det både som finansminister og som Fremskrittsparti-leder. Vi er interessert i å finne ut begge deler, og det er ingenting som skal hindre henne i å gi oss et klart svar. Der er vår toleranse stor.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-03:
Jeg vil si det samme til Ola Elvestuen som jeg sa til representanten Skei Grande før i dag: Jeg har stor respekt for Venstres miljøpolitikk og miljøinnsats. Men det svekker miljøsaken om en overselger det som nå skjer. Nå skjer det et taktskifte, sier representanten Elvestuen. Men alle som er opptatt av miljø, vet at det ikke er sant. Det tjener verken Venstre eller miljøsaken å prøve å skape et inntrykk av det. Venstre har gjort en respektabel innsats for bl.a. å få til én ny avgift og et par avgiftsøkninger. Samtidig venter vi på omleggingen av bilavgiftene. Vi venter på bymiljøavtaler. Balansen mellom vei og tog i samferdselspolitikken forskyves i feil retning. Vi får kutt i klimafinansieringen til land i sør, og Norges klimamål er skutt ut i en fjern framtid med Venstres støtte. Dette er ikke et taktskifte, og en kaster blår i øynene på folk som er opptatt av miljø, om en påstår at det bare er dette som skal til. Dette er tapt tid, og det blir mer kritisk for hvert år som går.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-03:
Hadde det vært med Senterpartiets avgiftspolitikk, ville ikke bioanlegget på Skogn blitt bygd, så vi kan jo starte der. Men det var egentlig ikke det jeg skulle snakke om. En av de store, kortsiktige utfordringene Norge står overfor, er økende ledighet, spesielt mange steder langs kysten hvor oljerelatert næringsliv må erstattes med nye arbeidsplasser og nye bedrifter. Venstres svar på utfordringene er en tiltakspakke på 10 mrd. kr, med en målrettet satsing på grønn vekst, innovasjon, nyskaping og nye arbeidsplasser, inkludert en målrettet skattelette på 3 mrd. kr. for å stimulere. Senterpartiets svar er først og fremst en rekke påplussinger for bønder og landbruk, dernest en netto skatte- og avgiftsskjerpelse på 15 mrd. kr spesielt rettet mot øvrig næringsliv og dem som investerer i norske bedrifter og arbeidsplasser. Jeg hørte representanten Arnstad snakke om inkonsekvens, men dette henger jo ikke helt på greip. Hvilken økonomisk teori er det Senterpartiet lener seg på når de åpenbart mener at en skatteskjerpelse på 15 mrd. kr er rett medisin i den situasjonen vi står i?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-03:
Jeg synes det er grunn til å trekke noen tråder tilbake til det rød-grønne hvileskjæret. Når en ser tilbake, var det ikke bare innenfor forskning at det var et rød-grønt hvileskjær. Det er i dag nevnt at det var en storsatsing på kollektiv. Ja, det ferdigstilles i dag et 17 km langt krysningsspor som så vidt strekker seg inn i Hedmark. Det ble startet arbeid med et dobbeltspor i Vestfold, men å kalle det en storstilt satsing er å ta litt i. I Oslo har det derimot vært en storstilt kollektivsatsing, og vi har fått buss og trikk hvert femte minutt. Det er vel nærmest å regne som en revolusjon i forhold. Ser en tilbake på skolehelsetjenesten og helsestasjonene, vil de fire partiene som nå styrer, i løpet av tre år ha styrket dette med 750 mill. kr. Det er en betydelig innsats. Det er fortsatt noen stengte dører, det er fortsatt en jobb å gjøre, men det er et langt skritt i riktig retning. I helse- og omsorgskomiteen skal vi nå også behandle en opptrappingsplan for rusfeltet. Det er en innsats på 2,4 mrd. kr over de neste fire årene. Det er en innsats på rusfeltet som ingen tidligere kan vise til. Det er et forsømt område i norsk politikk. Vi har en jobb å gjøre foran oss, særlig innenfor ettervern, og det er et stort behov i kommunene. Går vi til psykisk helse, ser vi også en betydelig opptrapping. Det gjelder både i årsverk og i innsats, og den kommer på mange områder: Rask psykisk helsehjelp er en ting, flere psykologer i kommunene en annen, og fontenehusene, som legger til rette for arbeid for dem som har hatt psykiske vansker, er en tredje ting – vi kan i løpet av noen år få et fontenehus i hvert fylke – bare for å nevne noen av satsingsområdene. Jeg må så vidt innom mitt eget distrikt, Innlandet. Oljeskyggen har vært nevnt her, men akkurat nå er vi vel mer på solsiden i Innlandet. En lavere kronekurs fører til at eksportrettet reiseliv og eksportrettet industri i Hedmark og Oppland faktisk har brukbare tider. Og vi har, som nevnt her tidligere, en arbeidsledighet på under 2 pst. Det er viktig at vi har ulike konjunkturer i ulike deler av landet, for da blir vi totalt sett ikke så sårbare. Men det er klart at vi står overfor utfordringer også i Innlandet. Vi er blant den delen av befolkningen som i minst grad har høyere utdanning. Vi har antagelig en arbeidsstyrke som er riktig for det arbeidsmarkedet vi har, men vi må satse på utdanning og omstilling også der. Derfor er det viktig at vi tar i bruk virkemidler i det grønne skiftet også der.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-03:
Venstre er i hvert fall ikke slitne. Med hensyn til om vi skal vi nå de ambisiøse målene om å redusere klimautslippene innen 2030: Vi har akkurat begynt. Et åtte år langt hvileskjær, som representanten Ola Elvestuen beskrev den rød-grønne regjeringa som, var ikke akkurat det store steget fram til å få ned utslippene. Det har vært snakk om omstilling i debatten her. Ja, vi trenger omstilling i næringslivet, men det er også en offentlig sektor vi trenger å omstille, og den rød-grønne perioden var ikke noe langt skritt i den retning. Vi kan nevne f.eks. en regionreform. Først i 2018 kommer den første endringen etter regionreformen, når Trøndelag blir til ett fylke. Det vil altså ta ti år. Jeg husker en svensk reporter stilte Patrik Sjöberg spørsmålet: «Hur brett har ni hoppat?» Den regionreformen fortoner seg vel omtrent slik. Digital omstilling så vi og ser vi heller ikke så mange resultater av. Innenfor helsesektoren er det en stor jobb nå med å gjøre den omstillingen. Derfor er det bl.a. opprettet et e-helsedirektorat. En tar større grep, større statlig ansvar, for å få til en digital omstilling. Vi har vært preget av mange store feilinvesteringer innenfor data i offentlig sektor, det er nok å nevne Nav eller politiet. Vi kan også ta en tur innom kommunereformen, hvor det er litt vanskelig å få tak på hva Arbeiderpartiet egentlig vil – før vi går til valg, så kanskje litt, etter at vi har vært gjennom et valg, er ikke det så aktuelt. Her har vi en vei å gå. Det er store utfordringer. Jeg hørte representanten Dag Terje Andersen snakke om Sverige. De har jo gjort en storstilt investering i fornybar energi, mye basert på skog og trevirke. Hva de får ut av trestokken i Sverige, sier noe om hvor lite omstilling vi har gjort i Norge, når vi ser hvor tilsvarende lite vi får ut av trestokken i Norge. Det sier noe om at vi har lent oss mye på den skattedrevne omstillingen vi har hatt i olje- og gassektoren i Norge. Når vi kommer til innlandet, har vi ikke evnet å ta ut naturressursene med samme virkemidler. Der har vi også en stor jobb å gjøre. Derfor fant en ikke noe annet enn 500 mill. kr til symbolplassering, som skogindustrien aldri fikk dra nytte av da den var i en krise. Tofte ble nedlagt, og flisa forsvant på veien til Sverige. Så vi har en jobb å gjøre fram til 2030.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-03:
Det er flere totninger som går på talerstolen her nå. Under den rød-grønne regjeringa flyttet noen hundre arbeidsplasser ut av Oslo. Man etablerte titusenvis av nye arbeidsplasser. 75 pst. av dem kom i Oslo, i Bergen, i Stavanger, i Trondheim og – til Trygve Slagsvold Vedum – i Hamar. Hvor ble det av resten av Norge? Den storstilte sentraliseringa skjedde i like stor grad, eller i større grad, under den rød-grønne regjeringa. Så å komme og si at det er en storstilt sentralisering nå, er litt vanskelig å se. Formuesskatten fordeler seg jamt utover. I Hedmark og Oppland er det i stor grad små bedrifter med færre enn fem ansatte. De har veldig lyst til å bruke kapitalen sin på å skape én ny arbeidsplass til der – ikke én ny i Oslo eller i Stavanger.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-12-03:
Dette viser jo at Arbeiderpartiet ikke har skjønt noe av hva det grønne skiftet handler om. Det grønne skiftet handler om at bl.a. el skal være mer lønnsomt å produsere. Grunnen til at vi ikke produserer mer i Norge i dag, er nettopp at den ikke er lønnsom å produsere. Grunnen til at vi ikke får til energiøkonomiseringstiltak, er nettopp at elprisen har vært for lav. Vi får ikke til de omstillingene vi trenger. Vi får ikke til omstillingene i alt fra norske hjem til deler av norsk næringsliv nettopp fordi det ikke er lønnsomt å gjøre det. Vi vil gjøre det lønnsomt å være grønn. Vi vil gjøre det lønnsomt med energiøkonomiseringstiltak. Vi vil gjøre det lønnsomt i hvert enkelt hjem ved at folk skal få fradrag for å gjøre grepene. For at det skal bli lønnsomt, må vi faktisk gjøre noe med elprisene. Det handler om en veldig naiv tilnærming hvis man tror at bare strømmen er billig nok, vil nok disse endringene skje. Nei, man må faktisk stimulere til endringene gjennom det vi gjør med enøkfradrag, det vi gjør med tiltakene i hvert enkelt hjem, men også med å gjøre strømmen litt dyrere, for dermed å få stimulert til omstillingene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-12-03:
Da Arbeiderpartiet styrte, gikk stort sett alle bedriftene som drev med fornybar energi, konkurs – om det var bioenergi, om det var solenergi, om det var biogass. Det var ingen investeringer på området, det var ingen satsing på området. Man så at bedrift etter bedrift som prøvde å tenke annerledes, gikk konkurs. Nå ser vi at det største biogassanlegget i Nord-Europa bygges på Skogn. Vi ser at bioenergi på alle andre fronter er i ferd med å vokse. Vi ser at alt annet drivstoff enn diesel og bensin er i ferd med å bli billigere. Vi ser en omstilling av store deler av norsk transportsektor, fordi alt annet drivstoff enn bensin og diesel er billigere. Dermed skjer de endringene vi trenger. Da Arbeiderpartiet holdt på, gikk disse bedriftene konkurs, de klarte ikke å skape nye arbeidsplasser. Og en ser også at en ikke får den omstillinga av næringslivet som vi trenger for å skape det grønne næringslivet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-12-03:
Dette kommer fra et parti som legger fram et eget budsjett der de ikke bare skal øke skattene med 15 mrd. kr, men de øker også subsidieringa av tungtransport med 500 mill. kr. Det betyr at Senterpartiet ikke har skjønt et fnugg av hva det grønne skiftet handler om, de har ikke skjønt noe av hvordan man skal bruke avgifter. For oss er det viktig å ha skattelette hvis man faktisk øker avgifter, og så får folk bestemme sjøl om de vil bruke pengene på å forurense, eller om de kanskje vil bruke dem til andre ting i livet sitt. For noen minutter siden sto Senterpartiets parlamentariske leder her og snakket om de korte flyturene. Det er da man virkelig kan velge tog. Skal man mellom Trondheim og Oslo, kan man faktisk velge tog. Og det er de korte flyturene som brukes oftest. Vi gjør togbillettene billigere på disse strekningene. Vi legger på en avgift for å endre, og Senterpartiet må bestemme seg: Hvis denne avgiften funker, vil folk fly mindre, og da vil man oppnå det man ønsker for miljøet. Men man påstår på den ene sida at den ikke funker og på den andre sida at det vil føre til katastrofe for næringslivet. Begge de to tingene kan ikke være sant.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-12-03:
La meg bruke flyavgifta som et symbol på hvor viktig det grønne skatteskiftet faktisk er. Det er en tøff avgjørelse å ta, og jeg vet at i det rommet vi satt, var det tøft for noen å innrømme. Sånn må miljøpartiene kjempe, og vi må bestemme oss for hva det er som er viktigst å få igjennom. For oss har det grønne skiftet vært den viktigste saken å få igjennom, og vi får presset det i riktig retning. Så er det et stykke fra Venstres alternativ, som vi stemmer for primært i dag, til det vi nå endelig får vedtatt. Men jeg ser at vi tar skrittene i riktig retning hele veien, og at vi får pushet det hele veien. Det hadde vært enklere, på miljøsida i hvert fall, hvis jeg og representanten Lysbakken skulle være enige bare vi to. Men det er sånn at vi begge forholder oss til partier som ikke nødvendigvis har øverst på ønskelista det som vi har øverst på ønskelista. Og jeg har lyst til å si takk til Fremskrittspartiet for at de gikk med på dette, og jeg har lyst til å si at jeg syns ikke Arbeiderpartiets kampanje mot det er spesielt sympatisk.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-12-03:
Noen i denne salen er opptatt av målsettinger knyttet til Paris. Noen av oss er også opptatt av virkemidlene for å nå dit målsettingene er. Da må det gjøres en del modige valg. Debatten her i dag har handlet mye om harselering over den typen modige valg. Den rød-grønne regjeringa hadde 281 mill. kr i snitt over åtte år i det grønne skatteskiftet. Nå har vi et snitt på 3 170 mill. kr. Venstre synes det fortsatt er for lite, men det handler om å skape de markedene som skal gjøre de grønne løsningene lønnsomme. Da må vi bruke skatte- og avgiftssystemet for å gjøre det lønnsomt å ta grønne valg. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Er hun fornøyd med at vi har økt fra 280 til 3 170, eller mener hun fortsatt at vi skal strekke oss videre hvis vi skal klare å nå klimamålene?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Da har vi fått klarhet i at det er på dagtid en har forhandlet budsjettet – det er greit å få oppklart det – og at de var modige. Ja, veldig modige var de. De har framforhandlet et budsjett som nå gjør fornybar energi som strøm dyrere og bensin og diesel billigere. Det er veldig modig i en tid hvor en etterlyser fornuftige omlegginger i mer klimariktig retning. Avtalen endte altså med en økning av elavgiften på 1,85 øre samlet sett, inkludert merverdiavgift på 20 øre. Økt elavgift er økt skattlegging av klimavennlig energibruk. Halvparten av energien vi bruker i Norge, kommer fra fossile energikilder. Vi trenger konvertering. Hvordan kan dyrere strøm og billigere bensin og diesel bidra til at folk velger å konvertere fra fossil energi til fornybar energi? Og hvordan kan dette omtales innenfor det grønne skiftet?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Det er det mest forundringsverdige svaret jeg noen gang har hørt. Det å øke elavgiften gjør det ikke mer attraktivt å investere i fornybar energi – tvert om, det gjør det mer komplisert å investere i fornybar energi og gjør det vanskeligere å ta fornybar energi i bruk. Det er nettopp det elavgiften er med på å underbygge. Det kommer godt fram også i tilleggsforslagene i komiteens innstilling og tilrådning i dag. Så må en jo innenfor de områdene hvor en ønsker å konvertere til fornybar energi, faktisk foreslå at regjeringen skal vurdere redusert elavgift. Så jeg spør igjen: Hvordan kan representanten forklare at dyrere strøm, altså fornybar energi, skal kunne underbygges i dette forslaget om å gjøre bensin og diesel billigere? Hvordan skjer det grønne skiftet? Det har i hvert fall ingenting med å stimulere til økt fornybar energibygging i Norge å gjøre.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Jeg tok ordet fordi representanten Elvestuen syntes jeg fortjente litt oppmerksomhet. For det første vil jeg si at hvis de to siste årene kan betegnes som et taktskifte innenfor klimapolitikken, tror jeg i realiteten vi kommer til å være lenger unna å nå klimamålene våre i 2030, enn det vi er i dag for å nå målene for 2020, for det er med respekt å melde ikke noe taktskifte. Det er heller ikke slik at det er i løpet av de to siste årene omleggingen av bilavgiften og omleggingen innenfor transportsektoren har startet. Det har pågått kontinuerlig siden 2006. Det er ikke slik at det er et kvantesprang, det som skjer nå. Jeg synes også det er synd at representanten Elvestuen angriper Arbeiderpartiet og prøver å sette det bildet i et litt merkelig lys. Realiteten er at dem Elvestuen støtter seg på, regjeringspartiene, utgjør ytterpunktene i klimapolitikken. Det er realiteten. Svært ofte når det blir tatt initiativ i Stortinget, er det nettopp med Arbeiderpartiet Venstre finner sammen. Det er større likheter der enn det er mellom Venstre og regjeringspartiene. Jeg blir litt forundret når jeg hører ordbruken, og når jeg hører stoltheten og selvtilfredsheten som kommer til uttrykk i Elvestuens innlegg. Skal vi klare å nå målene våre i framtiden, er det av stor betydning at de som er utenfor regjeringen, faktisk evner å samarbeide, for det er der tyngdepunktet og viljen til å gjøre endringer i klimasakene faktisk ligger. Hvis ikke Elvestuen ser det, har han ikke realitetsorientert seg i forhold til de to siste årenes faktiske virkelighet.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Statsbudsjettet er òg veldig viktig for barn. Og sjølv om ikkje barns rettssikkerheit var ein del av fempunktslista til representanten Lysbakken, veit eg at det er noko SV er veldig oppteke av. Arbeidarpartiet og SV har stått saman heilt sidan den første etableringa av barnehusa og kjempa for å styrkje dei. No har me ein situasjon der kapasiteten er sprengd på mange barnehus rundt om i landet. Ventetidene aukar, og det er ein situasjon som krev auka løyvingar. Arbeidarpartiet føreslår 62 mill. kr meir enn budsjettforliket til etterforsking av vald og overgrep mot barn og til drift av barnehusa, pluss eit nytt barnehus i politidistrikt Øst. Me meiner i tillegg at midlane til drifta må øyremerkjast. Då er mitt spørsmål om SV støttar Arbeidarpartiet i det.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-12-03:
Først takk for et godt innlegg fra representanten Lysbakken. Jeg synes han er bedre når han snakker fram SVs politikk enn i noen av replikkene jeg har hørt. Jeg har tenkt å utfordre ham på budskapet rundt flypassasjeravgiften, fordi både jeg og Audun Lysbakken er opptatt av at det skal lønne seg å velge grønt, og at det skal bli dyrere å forurense. Optimalt hadde jeg heller sett en generell avgift som hadde gjort alt fossilt drivstoff dyrere, men jeg synes at flypassasjeravgiften også faktisk har mye bra for seg. Jeg ser at det i salen i dag er flertall på ikke-sosialistisk side for flypassasjeravgiften, mens det ikke er flertall på sosialistisk side. Jeg tror at når Grønn skattekommisjon kommer og når vi skal jobbe videre med ulike tiltak, er det viktig at en presser på for at det skal bli dyrere å forurense. Det er konsekvensen når det også skal bli billigere å velge miljøvennlig. Har representanten Lysbakken et budskap til Arbeiderpartiet om hva han tenker om flypassasjeravgiften?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-12-03:
I trygdeoppgjeret i vår stemte SV imot og braut med pensjonsforliket, fordi ein meinte at pensjonistane fekk altfor lite. I budsjettet går samtidig SV imot forslaget frå regjeringa om å auke pensjonen til gifte og sambuande pensjonistar, og ein går imot forslaget frå samarbeidspartia om å auke minstepensjonen til einslege minstepensjonistar. Eg synest det er litt forvirrande. Eg vil gjerne stille representanten Lysbakken følgjande spørsmål: Meiner SV at pensjonistane neste år kjem til å få for lite eller for mykje utbetalt?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-12-03:
Det var de siste innleggene til representantene Martin Kolberg og Dag Terje Andersen som fikk meg til å tegne meg på nytt på talerlisten. De var innom den økende arbeidsledigheten, noe mange har vært innom i dag. De viste også til Sverige, og at det skulle være et godt eksempel. Men regjeringen har jo tatt den økende arbeidsledigheten på alvor. Det er også derfor den røde tråden i budsjettet er arbeid, aktivitet og omstilling. Det er derfor vi har kommet med mange andre tiltak den senere tiden, noe jeg også redegjorde for i mitt tidligere innlegg i dag. Man kan snakke om enkeltstående tiltak, men til syvende og sist handler det om hvilke rammebetingelser vi faktisk gir bedriftene, sånn at de skal kunne trygge arbeidsplassene og ikke minst være i stand til å etablere og bygge nye arbeidsplasser. Jeg registrerer at budsjettforslaget til Arbeiderpartiet her i dag handler om økte skatter, økte avgifter, mindre veibygging, mer byråkrati, økt uforutsigbarhet. Fra talerstolen var representanten Martin Kolberg også veldig klar på at Arbeiderpartiet ønsket å reversere arbeidsmiljøloven, en arbeidsmiljølov som er tilpasset arbeidslivet i 2015 og de behovene mennesker har i 2015. Ønsker man da å erstatte den loven med en lov som er tilpasset de behovene man hadde på 1970-tallet? Jeg har ikke noe tro på at det er den typen tiltak som vil trygge arbeidsplassene i Norge, og i hvert fall ikke skape enda flere arbeidsplasser. Så til et annet tema, som Arbeiderpartiet i hele dag mer eller mindre konsekvent har unngått å snakke om. Jeg registrerte også at representanten Martin Kolberg utfordret flere andre partier i dag til faktisk å være ærlige om hva de står for, og stå på denne talerstolen og forsvare det de fremmer, og det de kommer til å stemme etterpå. Da kommer jeg tilbake til avkortningen for gifte og samboende pensjonister: Arbeiderpartiet ønsker som kjent at gifte og samboende pensjonister skal få 8 000 kr mindre i året i pensjon enn det som Fremskrittspartiet og regjeringen ønsker, og da synes jeg at Arbeiderpartiet faktisk skylder landets gifte og samboende pensjonister at de forklarer hvorfor de mener at det er rett og rimelig at pensjonister skal straffes på grunn av om de er gift eller samboende. Jeg håper også – som jeg var innom tidligere i dag – at det ikke skyldes de holdningene tidligere arbeiderpartileder og tidligere statsminister Torbjørn Jagland forfektet fra denne talerstolen i 1997, at det var kvalmende å fremme forslag om økte pensjoner. Jeg håper det ikke er det som ligger til grunn for Arbeiderpartiets votering her i dag.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Tradisjonelt har finansdebatten – ved siden av trontalen, kanskje til og med foran trontalen – vært den viktigste debatten i denne salen, for det dreier seg om helheten i politikken, retningen for landet og hvordan man svarer på de store spørsmålene. Jeg tror knapt, på snart 20 år, at jeg har hørt en finansdebatt som har handlet om så mange små ting, så retningsløse svar, og så mangelfulle signaler om hvordan man skal løse arbeidsløshet, klimaproblemer, flyktningkrise – og ikke minst hvordan man skal bygge ut en velferd som gjør at alle nordmenn får et godt liv. Ingjerd Schou sa at det viktigste er at politikken har som overskrift arbeid, aktivitet og omstilling. Nei, det viktigste er at politikken har som innhold arbeid, aktivitet og omstilling. Vår finanspolitiske talsperson, Marianne Marthinsen, viste til hva slags tiltak som er ramset opp under denne overskriften i forliket mellom regjeringspartiene, og dette beskriver med all tydelighet denne retningsløsheten og de manglende svarene. Steinerskolens musikklinje, svømming i barnehager, dokumentasjon for krigsseilere, museumspedagog i Namsos, Skeivt arkiv, tilskudd til Det Frivillige Skyttervesen og kor i det frie kulturfeltet: alle disse er i og for seg gode tiltak, og som kulturminister kunne jeg ha applaudert mange av disse, men et svar til 122 000 arbeidsløse kan det knapt kalles. Det er dette vi nå etterspør: Hva vil finansminister, statsminister, Høyre, Fremskrittspartiet og det borgerlige flertallet gjøre? Det viktigste svaret er å bruke mer oljepenger. Man har som overskrift å gjøre oss mindre oljeavhengig, men bruker altså mer på tre år enn den forrige regjering brukte på åtte. Denne regjeringen kom til dekket bord. Vi hadde vært gjennom en av de sterkeste omstillingsperiodene i norsk historie, det ble skapt 360 000 flere arbeidsplasser på åtte år, to tredjedeler av disse var i privat sektor, og de aller fleste var utenfor oljesektoren. Nå har vi i 2014 og i 2015 fått det nest høyeste og det tredje høyeste investeringsnivået i oljesektoren i norsk historie. Likevel peker pilene nedover. Sist vi møtte krisen, sa en offensiv statsminister Stoltenberg: Vi skal komme oss gjennom med Europas laveste ledighet. Det virker som om Siv Jensen og Erna Solberg sier: Vi skal komme oss igjennom med Europas laveste skattenivå.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Det som forundrer meg etter å ha sittet og hørt på denne diskusjonen, er vel først og fremst hvor lite ansvar denne regjeringa mener at den kan ta på sin vakt. Det var illustrerende at da finansministeren skulle oppsummere disse timene i Stortinget, var det først og fremst opposisjonen som ikke hadde vært nok perspektivrik – en finansminister som altså er så lei av kritikk etter bare to år. Og vi hørte noe lignende fra representanten Schou: Ledigheten er stor ikke på grunn av situasjonen slik den er nå, men på grunn av de rød-grønnes åtte år. Det er derfor ledigheten nå er stor. Nesvik sier det samme: Grunnen til at vi nå får en del asylsøkere til Norge, skyldes Jonas Gahr Støre og Arbeiderpartiets landsmøte. Jeg har også stor tiltro til Gahr Støre, men at han kan sette i gang en hel flyktningstrøm, tror selv ikke jeg. Forsvarsministeren snakker i samme lei. Det er så mye galt i Forsvaret, men dette skyldes først og fremst de rød-grønne. Og når man avlyser klimamålene i 2020, skyldes også det de rød-grønne. Når man er så opptatt av å skylde på sine forgjengere, og har langt større entusiasme når man snakker om opposisjonen enn sin egen politikk, da tenker jeg at da er man ganske sliten. Det vi fikk høre i valgkampen, var at de rød-grønne var slitne etter åtte år. Når jeg hører denne diskusjonen her i dag, synes jeg regjeringspartiene virker langt mer slitne etter bare to år, langt mer slitne av sine samarbeidspartnere og langt mindre villig til å snakke med Stortinget, og først og fremst opptatt av å skylde på andre. Vi har i dag ikke fått svar på de store tingene. Vi har ikke fått svar på hvordan vi skal få flere i arbeid, vi har ikke fått svar på hvordan vi skal nå klimamålene, og vi har ikke fått svar på hvordan vi skal få bedre integrering.
Erna Solberg (Høyre), 2015-12-03:
Tiltakspakken er om lag 4 mrd. kr. Vi har ikke regnet på hver eneste øre, men det ligger på omtrent samme nivået. Det er gjort noen omprioriteringer, f.eks. er det gjort omprioriteringer fra veivedlikehold til jernbanevedlikehold. Men det er likevel vedlikehold, og det er likevel sysselsettingsintensive aktiviteter, og det er jo ikke så farlig om vi velger å bygge jernbane fremfor å bygge vei – det gir likevel aktivitet neste år. Så er det aktivitetsstimulanser i mye av det som ligger i tilleggsnummeret, i form av den store aktiviteten og jobbskapingen som skjer rundt f.eks. asylmottak i dag, som vil bidra til flere kortsiktige arbeidsplasser fremover for mange som i dag har utfordringer. Jeg ser at mange av mottaksorganisatorene og -drifterne sier at de får mange veldig kvalifiserte og gode søkere til å gjøre de jobbene.
Erna Solberg (Høyre), 2015-12-03:
Vi er opptatt av å få til en god avtale i Paris, men også av å få til en god gjennomføringsavtale med EU. Det er riktig at vi opprinnelig håpet at vi skulle ha en intensjonsavtale, men EU har valgt å fatte et vedtak i EU-rådet om å invitere Norge og Island med inn i gjennomføringen av målet på 40 pst., og det er jevngodt med en hvilken som helst intensjonsavtale. Når EU faktisk fatter et eget vedtak om dette og kommer med en invitasjon, mener vi at det er fullgodt. Så vil vi altså da måtte forhandle om gjennomføringen i ikke-kvotepliktig sektor. Det er jo ETS som regulerer på det andre området. Vil vi ta mange nye initiativ på kvotepliktig sektor? Ja, det vil vi gjøre. Vi vil ta mange initiativ, akkurat som vi har gjort, bl.a. er det området blant de viktigste områdene å stimulere med forskning, utvikling og ulike piloter for å få til den transformasjonen av teknologi som er nødvendig.
Erna Solberg (Høyre), 2015-12-03:
For det første må jeg si at det er viktigere for meg at Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene på Stortinget er fornøyd med budsjettet enn at Steinar Strøm er det, men jeg synes det var et fint sitat – at det er et budsjett med sjel. Jeg tror det er første gang jeg har hørt en økonom bruke den typen begrep om budsjetter. Når det gjelder bistand, er jeg enig i at det er viktig å ha langsiktig bistand. Det er også viktig å ha bistand på det humanitære området. Halvparten av de fattigste i verden bor i dag i konfliktområder. Man klarer ikke å møte fattigdomsutfordringen i verden uten at man også gjør noe med konfliktområdene og innsatsen der. Og en del av de omprioriteringene som ligger i budsjettet for neste år, har jo dreid seg om å få mer plass til humanitærhjelpen, fordi det er flere konflikter i verden. Det vi har gjort i salderingen – og det får vi sikkert også en annen runde til å snakke om – er å gjøre det som regjeringen har gjort før. Det er viktig å huske at bistandsbudsjettet er økt med 800 mill. kr etter budsjettforliket i fjor høst – gjennom behandlingene vi har hatt, og det som skjer i forbindelse med salderingen nå.
Erna Solberg (Høyre), 2015-12-03:
Jeg er uenig i at tiltakspakken er halvert. Om man flytter penger fra ett område som bidrar til aktivitet, til et annet område som bidrar til aktivitet, så har ikke det noe å si for aktiviteten og tiltakspakken. Så det er jeg faktisk da uenig i, og det hjelper ikke å gjenta det mange ganger. Det er om lag 4 mrd. kr, og så bruker man det. Det er nok sånn at vi totalt sett kommer til å bidra til mer aktivitet neste år gjennom de endringene som har vært gjort, både i Stortinget, men også i tilleggsproposisjonen som vi la frem. Det er vel ikke hvert enkelt tiltak, eller hver enkelt veistrekning, som er viktigst, men det er at jobbene faktisk skapes, og at vi får gjort noe nyttig for de pengene. Om vi da bygger jernbane istedenfor vei, er ikke etter min mening avgjørende i forhold til det. Så er det viktig for oss at vi har forutsigbarhet, men det er også viktig at vi skaper bedre rammevilkår. Noen av endringene i skatteopplegget gjøres bl.a. for å finansiere den store omleggingen av skattesystemet, som vi er inne i, og hvis holdningen er at vi ikke kan endre på noe, så lurer jeg på hvor stort Senterpartiets skattelettelsesopplegg kommer til å bli når vi til slutt skal vedta bedre rammevilkår for norske bedrifter og for arbeidsplassene fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2015-12-03:
Høyre gikk til valg på et stortingsvalgprogram som sa vi skulle vri skattene og avgiftene mer i grønn retning og redusere de røde skattene, altså skatten på arbeid, skatten på kapital, skatten som stimulerer til at man jobber mer, og at man skaper flere arbeidsplasser. Det er fortsatt viktig. Det er faktisk blitt viktigere de siste årene at vi gjør enda mer på det området, for nettopp å se et Fremtids-Norge med solide arbeidsplasser som kan bidra til inntekter. Derfor mener jo jeg at vi skal vri mer fremover, også fordi det at forurenser betaler, bør være et prinsipp som vi gjennomfører mer. Men så må vi passe på at vi gjør det i doser, som gjør at vi ikke bare tar livet av ting, men at vi faktisk får til en atferdsendring og får frem ny teknologi. Der vil vi nok sikkert ha litt ulike meninger enn Venstre om hvor hurtig og hvor raskt man skal gjøre sånne omlegginger. Det jeg er glad for at vi har fått til, er bl.a. en større forutsigbarhet når det gjelder retningen på flere områder. Jeg synes bl.a. de diskusjonene vi har hatt om omleggingen av engangsavgiften på bil, har vært viktig, for da vet folk i hvilken retning det går, og så vil det ta noen år før vi er i mål.
Erna Solberg (Høyre), 2015-12-03:
200 av de millionene ble jo kuttet i tilleggsproposisjonen som regjeringen la frem. Effekten av å bruke 9,2 mrd. kr. inn i norsk økonomi på asyltiltak bidrar selvfølgelig til flere arbeidsplasser enn 200 mill. kr. til vedlikehold. Det ser vi også at det gjør. Jeg har vært og sett det med egne øyne, hilst på folk som er kommet i ny jobb etter å ha vært arbeidsledig lenge, for eksempel i Kirkenes. Så dette virker også for arbeidsledigheten. Hvis du spør meg om jeg helst ville brukt pengene på noe annet – ja, det ville jeg. Jeg ville helst brukt pengene på ting som hadde gitt varig retning i omstillingen, altså en del vedlikehold og rehabilitering, men vi kan ikke legge alle utgiftene på toppen av hverandre, vi må gjøre noen prioriteringer. Og med det budsjettet vi har nå, og det forliket vi har, bidrar vi altså faktisk til mer arbeid og aktivitet enn med det vi opprinnelig la frem, på grunn av at vi må bruke mer penger på asylområdet. Men hadde jeg valgt, hadde jeg brukt det på ting som ga oss varig og mer omstilling og nye arbeidsplasser.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Folk kan bare bli sittende!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen) Vi står overfor en gedigen utfordring, og jeg synes statsministeren for så vidt beskrev det godt i sitt innlegg, at mange skal føle på den smerten det er å stå utenfor. En arbeidsledighet som når de høyder som vi nå ser, og prognosene for årene som kommer, tyder på at mange vil måtte kjenne på den smerten. Det er faktisk et nivå vi er i ferd med å nå, som vi må mange år tilbake for å finne. I så måte savner jeg de grepene som skal gjøres, særlig – og statsministeren var jo også inne på det i sitt innlegg i dag – hvordan vi skal få til vekst i næringer som man tidligere år ikke har sett særlig vekst i. Bioøkonomien – satsing på jord, plante, skog – er på mange måter en type næring som gir oss en vinn-vinn-situasjon, både med henblikk på at vi bruker det fornybare, men også klimamessig. Og det gir også stor og god effekt for sysselsetting og bosetting. Det var representanten Gunnar Gundersen som var oppe her i sted og pekte på at når satsing på denne type gode næringer må prioriteres, ja så må noe annet omprioriteres, og man forsøkte å framstille det som om de som ønsker å prioritere opp f.eks. bioøkonomi, må nedprioritere noe annet. Det er jo det man gjør, og det er jo også det Arbeiderpartiet gjør i sitt alternativ. Når man velger en ganske storstilt satsing på bioøkonomien – på over 100 mill. kr i vårt alternative budsjett – så foretar man jo en omprioritering. Vi ser ikke den vekstkapasiteten i skattelettelsene som regjeringen har fått gjennom de siste årene, som det regjeringspartiene gjør, og der ligger jo prioriteringen. Vi ønsker å bruke de pengene på en annen måte. Totalen kjenner vi: Oljepengebruken er lavere med Arbeiderpartiets alternativ. Det er en stor prioritering å kunne satse her, og det er overraskende at man nå, i løpet av de siste årene, nettopp har kuttet i veldig viktige satsinger på bioøkonomien – alt fra energiflisprogrammet til nå, sist år, å kutte i råvarebaserte programmer i Innovasjon Norge, det trebaserte innovasjonsprogrammet. Jeg vil derfor også peke på den satsingen som Arbeiderpartiet nå gjør, å følge opp Innlandsutvalgets innstilling ved å foreslå at det bevilges penger til et bioøkonomisenter rundt Hamar-klyngen, som vi tror er avgjørende for å få vekst i den type næring. En satsing her er prioritering, og det er riktig prioritering.
Anders B. Werp (Høyre), 2015-12-03:
Årets statsbudsjett har et mer dramatisk bakteppe enn vi er vant til her i Norge. Omstilling er nå helt nødvendig. Arbeiderpartiets og venstresidens svar er å øke offentlig sektor og sende regningen til næringslivet i form av økte skatter og avgifter. Det svekker både verdiskaping og omstillingsevne. De ønsker å diskriminere privat norsk eierskap. Så forsøker de å pakke inn sitt fravær av fungerende alternativer i fagre ord og lange situasjonsbeskrivelser, men det hjelper jo ikke. Reformvegringen under de rød-grønne gjør situasjonen mer krevende nå. I tillegg vet vi at produktiviteten sank samtidig som kostnadsnivået økte under den forrige regjeringen, sammenlignet med våre nærmeste handelspartnere. Treforedlingsindustrien vest for Oslofjorden ble nærmest utradert. Under de rød-grønne gikk ferske oljepenger til drift, ikke investering. Nå bruker regjeringen ferske oljepenger til det handlingsregelen sier de skal brukes til: investeringer i kunnskap, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. I år etter år ble norsk økonomi mer og mer avhengig av olje. Når oljeprisen og aktiviteten synker, betaler vi nå prisen for at de rød-grønne valgte å skyve omstillingen til en mer oljeuavhengig økonomi foran seg. Med en så dårlig merittliste er det kanskje ikke rart at de rød-grønne nå bruker mer tid på å kritisere regjeringen enn å snakke om egne løsninger. Heldigvis har vi en regjering som i fellesskap med Kristelig Folkeparti og Venstre ser framover, som forstår at det viktigste nå er å legge til rette for morgendagens verdiskaping. Det er viktigere enn noen gang å sikre en solid og bærekraftig økonomi. Det krever politisk ansvarlighet fra oss alle. Regjeringens budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling bidrar til nettopp det. Det svarer på utfordringene den norske økonomien står overfor. Investeringer skal stimulere til etablering av flere arbeidsplasser, gjøre norsk næringsliv mer konkurransedyktig og trygge folks jobb. Derfor er våre hovedsatsinger innenfor kunnskap, forskning og innovasjon, infrastruktur og skattelettelser. Regjeringen sørger for trygg styring i en krevende tid. Dette budsjettet viser det med all tydelighet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-03:
Høyre og Fremskrittspartiets budsjett er et budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling. Regjeringen prioriterer, effektiviserer og moderniserer, noe som er helt nødvendig i den situasjonen som Norge befinner seg i. Blant annet har fall i oljeprisen stor negativ innvirkning på arbeidsmarkedet, og mange er usikre med tanke på egen jobb, og det er nok ingen god følelse å ha. Finanspolitikken i årets budsjett er utformet både for å støtte opp under sysselsettingsaktiviteten på kort sikt og for å bidra til omstilling og nyskaping på lengre sikt. Heldigvis er Norge fremdeles i en heldig statsfinansiell situasjon, og Fremskrittspartiet er glad for at regjeringen satser på effektive og verdiskapende tiltak mot arbeidsledighet. Fremskrittspartiet har høye ambisjoner for Norge som kunnskapsnasjon. Regjeringen følger dette opp ved å prioritere kunnskapssektoren. Regjeringen og samarbeidspartiene har økt studiestøtten og lærlingtilskuddet til lærebedriftene hvert år. Dette er noe som vil gi studenter mulighet til å bruke mer tid på studier, og økt lærlingtilskudd vil forhåpentligvis gi flere læreplasser til framtidige dyktige fagarbeidere. Innen yrkesfagsløft og realfagsløft iverksettes det tiltak som Fremskrittspartiet lenge har jobbet for. Satsingene på næringsforskning er vi også fornøyd med og har forventninger om at dette vil gi flere arbeidsplasser på kort og lang sikt. Mennesker er Norges største ressurs, og det må vi få omsatt i mer verdiskapende innovasjon. En godt utdannet befolkning er en viktig konkurransefaktor for landet. I budsjettet har regjeringen tydelig lagt til rette for dette ved å prioritere kunnskap, forskning og utvikling. Det er tilrettelagt for satsing både i kunnskapsinstitusjoner og i næringslivet for å sikre innovasjon og vekst og dermed trygge arbeidsplasser. Dette vil gi oss flere bein å stå på. Kunnskapsnasjonen Norge må ha et godt utdanningstilbud i alle ledd, fra barnehage, grunnskole til fagskoler, universiteter og voksenopplæring. Helhetlig tenkning innen barnehage- og skolepolitikk er gjennomgående i regjeringens budsjett. Realfagsløft, lærerløft og andre kvalitetsfremmende tiltak i kombinasjon med økt samarbeid med næringslivet bidrar til å øke kvalitet i skolen. Vi må få flere elever som blir motivert til å bli dyktige fagarbeidere, akademikere og forskere. Dette gjenspeiles i regjeringens økte satsing på forskning og høyere utdanning og særlig fokuset på realfag, innovasjon og næringsforskning. Dette er et budsjett som er godt tilpasset den situasjonen som landet er i nå, og som har rette prioriteringer for å bygge landet videre.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Arbeiderpartiet har arbeid til alle som jobb nr. 1. Det burde også regjeringen ha. I stedet kutter de 1 mrd. kr på tiltak rettet mot dem som mister jobben, og faktisk 500 mill. kr bare på samferdsel. Mens ledigheten faller ute i Europa, stiger den i Norge. Men når det er viktigere å gi skattelette til dem som har mest, blir dette resultatet. Arbeiderpartiet var allerede i oktober bekymret over stramme kommunerammer og over hvordan kommunene skulle klare å stille med det apparatet som krevdes for å ta imot den nye, økte flyktningstrømmen. Arbeiderpartiet foreslo i utgangspunktet å styrke kommunerammen med 3 mrd. kr for å bygge ut barnehagetilbud, ansette flere lærere og gi de eldre bedre omsorg. I stedet sitter de nå rundt omkring i kommunene og planlegger kutt. Kommunestyrene sitter og sliter med å få budsjettet i havn. Nå har vi i tillegg foreslått 1 milliard ekstra til kommunene for at de også skal ivareta de nye, store oppgavene som kommer i forbindelse med integrerings- og bosettingsoppgavene de har fått. Jeg mener at det budsjettet vi diskuterer i dag, går i feil retning. Høyre og Fremskrittspartiet står fortsatt på skattekutt for dem som har mest fra før, framfor å styrke velferden for folk flest. Dette vil ikke minst mitt hjemfylke, Nordland, merke. Som kjent er det et av de fylkene som kommer meget dårlig ut med regjeringens distriktsfiendtlige politikk. De nye kostnadsnøklene som nå har begynt å virke, som ble vedtatt i 2014, vil bety et kutt på hele 284 mill. kr for Nordland fylkeskommune i 2019. I tillegg kommer betydelig økte driftskostnader for båt- og fergetilbudet. Så langt ser det ikke ut til at denne regjeringen kommer til å rydde opp i dette, så nå driver fylkespolitikerne og får på plass en økonomiplan fram til 2019 med store kutt innenfor samferdsel og skole. Jeg mener Arbeiderpartiets budsjett har en mye bedre distriktsprofil. Jeg vil nevne noen eksempler. Vi økte potten til regionale utviklingsmidler, som regjeringen har kuttet i alle år. Vi økte kommunerammene med 4 mrd. kr. Som man vet, er det kommunene og fylkeskommunene som daglig gir tilbud ut til innbyggerne våre. Vi vil opprettholde dagens pendlerfradrag og kilometersats. Vi går imot forslaget om å innføre en ny flyseteavgift. Det ser ut som at regjeringen ikke har hatt tankene sine utenfor storbyen når de har kommet med disse forslagene. For mange er det faktisk sånn at de ikke har noe alternativ til bil, eller til fly. Vi øker også tilskuddet til bredbåndsutbyggingen tre ganger mer enn regjeringen. Helt til slutt vil jeg bare si at dette budsjettet er en dårlig julegave til alle 127 000 ledige i Norge og til alle nyvalgte ordførere og kommunerepresentanter som sitter og sliter med å få budsjettet for 2016 i havn.