Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-05-03:
Senterpartiet er, som forslagsstillerne, opptatt av at det skal være mangfold, kvalitet og valgfrihet innen velferdssektoren. Dette skal gjelde alle, uavhengig av bosted, inntekt eller sosiale og helsemessige forhold. Senterpartiet er enig med forslagsstillerne i at frivillige ideelle og private institusjoner i dag spiller en viktig rolle i helse- og omsorgstjenestene. I Soria Moria er det slått fast at regjeringspartiene vil videreutvikle samhandlingen mellom offentlig sektor og frivillige aktører og ideelle organisasjoner, og at disse sikres forutsigbare avtalevilkår og arbeidsforhold, samtidig som det skal stilles klare krav til kvalitet, kostnader og arbeidsvilkår. Senterpartiet ønsker at kvaliteten på behandlingen i norske sykehus skal måles, og at resultatene av målingene skal være offentlige for alle. Statsråden varsler at i den kommende stortingsmeldingen om kvalitet og pasientsikkerhet vil etablering av kvalitetsindikatorer for hele helsetjenesten være et sentralt tema. Statsråden viser også til vedtaket om oppretting av en nasjonal helseportal. Første versjon skal etableres i juni 2011. Den nasjonale helseportalen skal være en samlet inngangsport til alle helsetjenester på nett og skal gi innbyggerne relevant, sikker og kvalitetssikret informasjon. Vi har i Norge en rett for pasientene til selv å velge hvilket sykehus de vil behandles på. Retten til fritt sykehusvalg gjelder alle offentlige sykehus og alle private sykehus med avtale med det offentlige. Både innleggelser og polikliniske undersøkelser omfattes av ordningen. Men ordningen er for dårlig kjent, den brukes for lite, og informasjonen er vanskelig tilgjengelig. Derfor er det reist kritikk mot ordningen. Blant annet har Teknologirådet uttalt at ordningen i realiteten er en bløff. Tore Tennøe, Teknologirådets direktør, sier til Aftenposten 5. april 2011 at det er greit å ha kunnskap om ventelister, men poenget må være at vi som pasienter vet hvem som er gode på vår diagnose. Det etterlyses kvalitetsinformasjon som gjør at en kan foreta reelle valg. Jeg mener at Teknologirådets kritikk er betimelig. Vi må få fram og offentliggjøre en helt annen type informasjon enn antallet pasienter, ventelister og slike størrelser. Så har fastlegene også et stort ansvar for å informere bedre om retten til fritt sykehusvalg. Det aller viktigste med åpenhet om kvalitetstall ved sykehus er ikke først og fremst fritt sykehusvalg, men at det vil kunne være et viktig bidrag til økt kvalitet ved alle sykehus. Det er også viktig å understreke at det ikke er den enkelte pasients ansvar å sikre at sykehuset man blir behandlet på, har akseptabel kvalitet. Å sikre gode og trygge sykehus som leverer på kvalitet, er et overordnet politisk ansvar. Vi må være oss bevisst at fritt sykehusvalg uansett vil være en ordning som kan favorisere de ressurssterke. De sykeste gamle, rusmisbrukeren, de alvorlig syke psykiatriske pasientene og den svekkede kronikeren har kanskje ikke krefter til å opptre som kunde i et markedsorientert helsevesen. De har kanskje ett ønske. Det er å bli behandlet nærmest der de bor; det nærmeste tilbudet. Det å fly til en annen landsdel, et annet land eller eventuelt en mindre lang reise til nabofylket eller nabobyen, er faktisk uaktuelt for en ikke ubetydelig gruppe pasienter. Disse må sikres sykehustilbud av god kvalitet, selv om det er det nærmeste tilbudet. Men retten til å velge er en verdi som pasienter i økende grad vil, og skal, kunne nytte seg av, og det må vi legge til rette for gjennom bedre informasjon og kvalitetsmålinger. Helseforetakenes anbudsprosesser det siste året har ført til debatt. Regjeringen har i foretaksmøtene i år derfor satt krav om at det skal gjennomføres eksterne evalueringer av anskaffelser av helsetjenester. Evalueringen skal bl.a. omfatte konsekvenser for pasienttilbudet med hensyn til kontinuitet, geografisk tilgjengelighet, bredde og mangfold, og evne til fornyelse og utvikling. I tillegg skal en ved evalueringene se på anskaffelsene i et leverandørperspektiv med hensyn til forutsigbarhet, ryddighet og profesjonalitet, og at anskaffelsenes konsekvenser for framtidig konkurransesituasjon skal belyses. Statsråden varslet også ved behandlingen av Dokument 8:68 S for 2009–2010 at det er satt ned en arbeidsgruppe som vurderer særskilt vilkårene for ideelle og nonprofit-baserte institusjoner med sikte på de akutte problemstillingene som institusjonene opplever. Regjeringspartiene har også ved budsjettbehandlingen i fjor vært tydelige på utfordringene ved anbud innen helsesektoren. Flertallet har pekt på at det bør tas i bruk andre virkemidler enn åpen anbudskonkurranse, f.eks. kan kjøp ved forhandlinger være et slikt alternativ. Jeg merker meg at denne merknaden ikke fikk støtte av partiene Fremskrittspartiet og Høyre.