Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Under den rød-grønne regjeringen har Miljøverndepartementets budsjett økt med 1,8 mrd. kr. Det er 70 pst. Det er mulig at Venstre samarbeidet godt med Høyre under Bondevik-regjeringene, men det er under den rød-grønne regjeringen man har fått penger til dramatiske forbedringer på dette området. Jeg merker meg også at den rød-grønne regjeringens forslag til budsjett for alle praktiske formål får bredt flertall her i Stortinget. Kristelig Folkepartis og Venstres budsjett har bare små forskjeller i forhold til de rød-grønnes og vesentlig større i forhold til Høyres og Fremskrittspartiets. Hvor godt den rød-grønne regjeringen treffer, kan kanskje illustreres ved at Høyre vil øke innsatsen til skogvern med 30 mill. kr, mens Fremskrittspartiet vil redusere med 30 mill. kr. Vi har da til og med truffet innertier, på prikken, i samarbeidet mellom Høyre og Fremskrittspartiet, så de kan i grunnen samle seg om vårt forslag. Det punktet der jeg er mest fornøyd med budsjettet og den opptrappingen som er skjedd under de rød-grønne, er på naturmangfold. Det har også flere her vært inne på. Der har det skjedd et kvantesprang under vår tid, særlig knyttet til naturmangfoldloven og de mange, mange budsjettpostene som kommer som følge av det. Det ene punktet hvor Høyre og Fremskrittspartiet systematisk ønsker å kutte, er på personell. La meg da bare si at det ikke er mulig å drive miljøvern uten mennesker, og miljøvern handler veldig ofte om mennesker og det å bygge opp en motekspertise til de veldig mange maktstrukturene i det norske samfunnet som ikke tenker nok på miljøvern. Dette er strukturer lokalt og sentralt som har som oppgave å tenke på miljøvern, og er noe av den viktigste motkraften som sikrer at miljøvern faktisk skjer. La meg så si litt om klimatoppmøtet i Cancún, som flere av talerne har vært inne på. Det var en dundrende suksess, langt over enhver forventning. Det svarer ikke til alle de behovene vi har for klimatiltak i verden, men det var et utrolig viktig skritt framover i en tid hvor mange mennesker lurte på om en FN-prosess kan levere. Det var fem store suksesser i Cancún, slik jeg ser det, og la meg raskt nevne dem: Den første var at møtet demonstrerer at FN kan levere på klima. Vi viste i Nagoya at vi kan levere på naturmangfold. Nå er det demonstrert at man kan levere på klima, og det har gjenskapt tiltro og drivkraft i den globale, multilaterale prosessen. For det andre vil en bred avtale, som Cancún-avtalen, nå legge et gulv for hvor klimapolitikken kan gå videre fra. Vi lanserte før Cancún tanken om at det blir ikke klimapolitikkens «big bang», men vi må bygge stein på stein, etasje for etasje. Det vi nå har gjort, er å bygge vesentlige etasjer i klimabyggverket, og så vil neste avtale gå videre fra det. Det siste året har for en rekke lands vedkommende vært brukt til å undergrave det som skjedde i København. Mange land var jo ikke med i København. De som var med i København, var ikke engang enig i hva de hadde vedtatt. Nå er det lagt et grunnlag som alle står bak, og som vi vil bygge videre på. For det tredje er det en avtale om regnskogbevaring, hvor Norge spilte en sentral rolle. Vi var tilrettelegger for den prosessen. For det fjerde er det et etablert et grønt fond, og for det femte er det et vesentlig sprang framover når det gjelder teknologioverføring fra rike til fattige land. Alt i alt var dette en kraftig overlevering i Cancún i forhold til hva noen hadde forventet, men selv fra en nøktern analyse må vi si at dette var veldig, veldig bra. Størst honnør går til Mexico, som viste at et utviklingsland – eller iallfall et mellominntektsland – kan drive internasjonalt diplomati i ultraklassen på en måte som veldig få andre land ville vært i stand. Mexicos utenriksminister, Patricia Espinosa, framsto som en global lederskikkelse på denne konferansen, som alle vi andre bare bør bøye oss i takknemlighet for. Så er det to store svakheter i avtalen som vi må rette på i årene framover. Den ene er: Vel har vi nå vedtatt en rekke strukturer for teknologi, grønt fond, regnskogbevaring osv., men de må jo fylles med penger. Det hjelper ikke å ha papirstrukturer hvis ikke det kommer penger inn i dem. Den andre og aller viktigste er at utslippsfunksjonene som ligger i Cancún-avtalen, er ikke store nok. Vi må ikke glemme at det ligger tre ganger så store utslippsreduksjoner i Cancún-avtalen som det ligger i Kyoto-avtalen. Så når noen snakker om Kyoto-avtalen som en stor suksess, er i så fall dette en vesentlig større suksess. Cancún-avtalen har mye større utslippsreduksjoner enn Kyoto-avtalen, men det er ikke nok til å nå det globale målet om å hindre temperaturstigning over 2° C. Regjeringen vil i tiden framover komme tilbake med en strategi fram mot Durban i 2011 for hva Norge kan bidra med til å gjøre Durban til en ny etasje i dette byggverket, og vi kommer tilbake med de norske tiltakene i meldingen til Stortinget høsten 2011 om hvordan vi skal oppfylle vår del av den globale klimamålsettingen.