trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Nå tror jeg ikke at jeg skal forskuttere den vurdering som vi skal gjøre i lag med Justisdepartementet, men der vil vi vurdere ulike løsninger. En variant kan være en uavhengig nemnd, men det kan også være andre varianter som en bør se på. Når vi er ferdig med vår vurdering, vil vi selvsagt legge dette fram for Stortinget. Jeg tar også sikte på at vi skal klare å bevare den brede enigheten som hersker, for så vidt, i diskusjonen i dag om veien videre, for dette er spørsmål som fortjener stor politisk oppslutning når det gjelder de løsninger som vi velger.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg er en veldig sterk tilhenger av et anstendig arbeidsliv. Det betyr at enten du er ansatt i en bedrift, eller du er ansatt til å utføre oppgaver i et hjem på hvite vilkår – for å bruke det uttrykket – skal du ha anstendige arbeidsvilkår og en anstendig lønn. Det er viktig. Man er jo gitt muligheten gjennom f.eks. sjablongfradrag for å få utført tilfeldige oppdrag i hjemmet. Jeg mener det er veien å gå. De fleste av oss bør se at det på mange måter er en stor risiko forbundet med svart arbeid, f.eks gjør det å bruke håndverkere som du betaler svart, at du stiller dårligere hvis du skulle få en forsikringssak som resultat av dårlig arbeid. Så det er mange positive sider ved å ansette folk og betale dem hvitt – enten det er her eller der.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Det har jo blitt rettet spesielle tiltak inn mot byggebransjen gjennom flere år for å ta tak i det som en har sett tendenser til, altså svart arbeid, momsunndragelser, og det gjelder for så vidt også andre bransjer. Dette har en gjort gjennom kontroll, bokettersyn m.m. Momssystemet er viktig. Når det gjelder den smale diskusjonen om snudd moms, viser jeg til revidert nasjonalbudsjett. Men vi vil alltid fra regjeringens side kunne ta imot gode forslag som dreier seg om å forbedre momssystemet og den rollen som momssystemet skal ha, både når det gjelder å skaffe fellesskapet store inntekter, men også når det gjelder å bidra til at næringsvirksomhet foregår på en god og lovmessig riktig måte.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Når det gjelder operasjonalisering – for å bruke det uttrykket – av klimameldingen og det klimaforliket som ble diskutert i Stortinget sist mandag: Dette kommer vi til etter hvert. Det betyr at de naturlige steder for å følge opp ting som har bevilgningsmessige konsekvenser, er jo i de årlige statsbudsjettene.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg skal ikke utelukke at det kunne ha en effekt hvis en innførte en svensk ordning. Men som det er referert til fra svenske undersøkelser, er betydningen av dette skattefradraget betydelig overdrevet. Jeg har mer tro på at en appellerer til at det er anstendige og gode arbeidsgivere innenfor denne bransjen. Det er punkt én. Punkt to er at hvis en ønsker å utvide ordningen på dette området, bør en heller se på de sjablongregler som er i dag, for hjelp til «enkle oppdrag i heimen», for å bruke det uttrykket.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg vil fortsatt holde fast ved at for enkle oppgaver i hjemmet er veien å gå å se på om sjablongreglene er gode nok. På den andre siden er det, som jeg også sa i stad, bedre å appellere til arbeidsgivere og folk og andre om at en skal ha anstendige og gode vilkår. Det tredje jeg ville vise til, som jeg tror er viktig, og som har skjedd i løpet av de siste årene, er at en har hatt en betydelig satsing på utbygging av barnehager, noe som åpenbart har hatt virkning, i den forstand at det er full barnehagedekning, og en har fradrag for pass og stell av barn. Så jeg tror det har skjedd mye i retning av at forholdene er blitt annerledes enn de var for noen år siden. Men det er ingen grunn til å lukke øynene for at det også i Norge er betydelige innslag av svart arbeid, som vi må bekjempe på ulike måter. Men jeg tror ikke at nye skattefradrag er den beste veien å gå.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Jeg kunne tenke meg å stille statsråden et mer ideologisk og prinsipielt spørsmål. Er statsråden enig i at det er lov å ta risiko så lenge all informasjon og alle opplysninger er blitt gitt til kunden? Eller mener statsråden at kunden må beskyttes mot seg selv?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Norge er et land for spesielt interesserte. Finansmarkedet er ikke skummelt. Jeg tror alle talerne i dag har vært oppe og sagt at dette er veldig skumle ting. Det som er skummelt, er å ikke få tilstrekkelig informasjon om risikoen man tar når man investerer. Så vil jeg gjerne minne om at spekulasjon er ok, så lenge du vet hva du gjør. Tipping er ok, da får staten 50 pst. Lotto er ok, da får også staten 50 pst. Kasino er også ok, men det er ikke lov her i dette landet. Uansett er det å ta risiko med informasjon helt ok, så lenge du vet hva du driver med. Da jeg spurte statsråden i sted om han var enig i at noen skulle beskyttes mot seg selv, ble han litt usikker, for da vakler Arbeiderpartiets ideologi. På den ene siden vil de være på forbrukernes side, også de litt dumme forbrukerne, på den annen side vil de også litt si at markedet skal fungere. Aksjemarkedet, børsmarkedet, er helt supert, det. Den absolutt beste måten å styre det private markedet på, er gjennom aksjer. Det er altså eierskap i de private bedriftene. Man kan ha andre måter å gjøre det på. Man kan ha statlig eierskap – ikke alltid like vellykket. Og man kan bare ha kapitalister som eier industrien og bedriftene – heller ikke alltid like vellykket. Men når man har et spredt eierskap, sånn som gjennom børs, er det fornuftig. Man tar en risiko, og kom ikke og fortell meg at folk flest ikke skjønner at det er en risiko ved dette, de gjør det. Da tror jeg heller man skal si at det er opplysningsplikten som må være klar. Du må vite hva du gjør, men det er lov å være dum så lenge du vet at du faktisk er dum.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg er glad for at denne saken løftes hit til salen. Ikke bare er det viktig å se på om regelverket er godt nok, om apparatet som behandler disse sakene, fungerer godt nok. Det er også en vær-varsom-plakat til folk om at det kan gå veldig galt om man ikke er påpasselig når man kjøper strukturerte spareprodukter. For gleden kan virkelig bli kortvarig – det finnes utrolig mange eksempler på det. De produktene som ble kjøpt spesielt tidligere, burde aldri vært solgt. Det var lav kompetanse på den type produkt hos både selger og kjøper. Informasjonsmaterialet var dårlig, og folk ble lokket med aggressiv markedsføring. Det kunne virke som om finansinstitusjonene satte egne interesser foran kundenes. Heldigvis har mye blitt gjort av regjeringen for å få slutt på useriøsiteten i denne næringen. I 2008 kom regjeringen med skjerpede krav til strukturerte spareprodukter. Det har kommet strengere krav til dem som selger produktene, gjennom forskrifter, og bransjen har selv etablert en autorisasjonsordning for finansrådgivere, noe som var helt nødvendig. Selgerne var gjerne folk fra lokale banker som hadde tillit i folket, men som kanskje ikke hadde den beste kunnskapen om det de solgte, og konsekvensene for kundene i fokus. Det har også blitt tatt tak i salgbaserte avlønningssystemer, som var i strid med loven, og en reduserte også den offensiviteten som var i salgsprosessene. Og Finanstilsynet har styrket sitt fokus på forbrukermarkedet. Men for meg er det fortsatt noe som skurrer. For når noen bruker 300 000 kr på advokatregninger for å få saken sin prøvd i Finansklagenemnda, som det har blitt hevdet av flere, er min konklusjon at noen kanskje har blitt lurt enda en gang. Kan det være at også advokater ser sitt snitt til å tjene på disse oppdragene, eller er det fordi systemet ikke fungerer etter intensjonen om å være et lavterskeltilbud? Det er spørsmål jeg har stilt meg. Det er nok ikke så lett å vite svaret ennå. Jeg har derfor vært i kontakt med Finansklagenemnda for å få mer informasjon om den praksisen som er her, og stilt en rekke spørsmål, bl.a. i forhold til type skjema man bruker, behandlingstid, gjennomsnittstid på klagebehandling osv. Det er mange ting å se på her når statsråden skal ta en gjennomgang. Til slutt har jeg lyst til å si at Norge har en godt regulert finanssektor, men det er helt klart muligheter for forbedringer, og de har vi tatt underveis. Men det må fortsette, og jeg er utrolig glad for at det er så tydelige signaler på at man gjør den jobben videre. Her har det vært fokus i lang tid, men det må styrkes, og vi må være samfunnskritiske på dette området. Jeg ser lyst på det som skal skje her.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Jeg er ikke enig i at Norge er et land for spesielt interesserte. Norge er et land for veldig mange heldige mennesker som har store muligheter, mye større muligheter enn mange andre. Det var replikkvekslingen mellom finansministeren og representanten Tybring-Gjedde og også det siste innlegget som fikk meg til å ta ordet. For denne debatten må ikke gjøres til en debatt om spørsmålet om det er lov til å ta risiko når all informasjon er gitt, som Tybring-Gjedde formulerte det. Det er ikke det spørsmålet handler om når Kristelig Folkeparti reiser – prisverdig – denne saken, og finansministeren og regjeringa heldigvis svarer så åpent som man gjør. Spørsmålet må først og fremst dreie seg om: Skal det være lov til å selge et produkt når du på mange måter, i en eller annen form, har gitt all informasjon? Jeg var så nysgjerrig her om dagen at jeg gikk inn på DNB Markets’ sider for å lære meg hva «warrants» i realiteten var for noe, og det er ikke så lett å skjønne. Men jeg så på alle vilkårene som sto der, og for så vidt beskrivelsen av produktet, og hvis du leser det veldig nøye, får du ikke lyst på produktet. Der står det stort sett at du kan risikere å tape alt – dette er meget risikofylte saker. Men det er ikke det som er utfordringen i disse sakene. Utfordringen her er at en god del av de menneskene som folk har oppfattet som veldig gode rådgivere når det gjelder deres privatøkonomi gjennom mange, mange år, plutselig forandrer ansikt og kommer med et helt nytt produkt med samme troverdighet og sier at dette er det du bør plassere alle pengene dine i. Vi snakker ikke om lotto, vi snakker ikke om tipping, vi snakker om alle sparepengene inn i et produkt, og så går det plutselig galt. Jeg vil utfordre finansministeren også på det og ta det med seg tilbake – for jeg er glad for åpenheten og har tro på at dette kan vi få et godt resultat ut av – at man faktisk understreker den plikten som selgeren i dette markedet har til frarådning, å fraråde et produkt og si at dette anbefaler jeg deg ikke å gjøre, og ikke bare si at sånn er dette produktet. Når man ser på nye løsninger for å møte et så komplisert marked, med så uforståelige produkter – ja, i mange sammenhenger er det jo nesten som å kjøpe luft – mener jeg også det er veldig viktig at man ser på tvisteløsningsmekanismer som med fordel kan være utenfor de vanlige domstolene, som går raskere, og som er rimeligere, og at man ser på kostnadsperspektivet veldig tydelig, slik at forbrukeren klarer å dra gjennom saken. Det bør også være en utfordring – når regjeringa nå går gjennom den nye rettshjelpslovgivningen – å sørge for at flere får rettshjelp, at dette området fanges inn med tanke på fri rettshjelp for dem som har lavest inntekt, uten at provenyene øker i forhold til fri rettshjelp, men at det blir flere som har muligheten til å kunne få bistand fra juridisk ekspertise, som bidrar til at man får saken gjennom. Men først og fremst er det et spørsmål til alle dem som selger disse produktene: Bør man og har man lov til å selge dem?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Eg vil takka statsråden for at han endeleg kom inn på litt anna enn berre hus og heim. Arbeidsforholda er òg veldig viktige i ein debatt om dette forslaget. Mitt spørsmål til statsråden er: Ser statsråden noko positivt i forslaget når det gjeld å få bukt med svart arbeid og dårlege arbeidsforhold, og kan han koma med gode tiltak?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Jo, vi pussar opp for millionar i dette landet – vel og bra. Men eg trur at det som skjer då, er at ein pressar fram ein større svart marknad fordi ein ikkje klarar å dekkja behova. Då står vi på staden kvil. Regjeringa vil med andre ord ha ei sovepute i staden, vi får berre godta ein svart marknad der ute, for dei vil ikkje gjera noko med det. Lundteigen var inne på dette med å få dette praktisert. Kvifor det er vanskelegare å få dette praktisert her i landet i forhold til i Sverige, skjønar eg ikkje. Han var òg veldig oppteken av det å bu i eigen bustad. Då må ein først tena pengar, og så må ein tena dei kvitt for å få råd til eigen bustad. Då nyttar det ikkje å vera på ein svart marknad med dårlege arbeidstilhøve etc. Statsråden svara på dette med at no er det full barnehagedekning, og at det ville løysa det meste. Det trur ikkje eg. Det er mange i dette landet som ikkje har barn i barnehage, og dei som har det, jobbar full tid begge to. Dei skal få tid til alt, dei kjøper fleire og fleire tenester. Dermed blir det òg ein større svart marknad. Men som den gode FrP-aren eg er, veit eg at det går ei tid, og så blir dette forslaget vedteke av nokre andre. Det er heilt greitt – så har eg kanskje den trøsta til slutt.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Jeg har selv – før jeg ble valgt inn her på Stortinget – drevet et lite firma innen renhold og hushjelp og den slags, og vi erfarte kjapt at vår største konkurrent faktisk var dem som drev med svart arbeid. Jeg regner med at mange her i salen også kjenner til det – ikke at man selv bruker det, men man kjenner kanskje mange som gjør det, enten det er naboer, venner eller bekjente. Når man da ser på erfaringene fra andre land, hvor man har innført skattefradrag på slike tjenester: Tror ikke statsråden at det både vil generere flere skatteinntekter, fordi det da blir et mer hvitt marked, og at man da også fjerner mye – som også ble omtalt her – som sosial dumping. Jeg vil gjerne ha en forklaring på hvorfor man tror dette ikke vil skje i Norge, når man ser på erfaringene fra andre land, og de fleste kjenner noen som bruker en hushjelp som de ikke betaler hvitt.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Har statsråden så belegg for at de sjablongreglene har medført at det er mye mindre svart arbeid i Norge? Har man noen undersøkelser på at det er blitt mye mindre av svart arbeid i Norge? Jeg gjentar spørsmålet mitt, som går litt på synsing, men mine egne erfaringer som daglig leder og styreleder i et lite firma – riktignok for mange år siden, men jeg kjenner fortsatt mange som driver i den bransjen – er at det er veldig mye svart arbeid, spesielt når det gjelder renholdstjenester. Statsråden henviser til Sverige: Ok, vi kan godt la Sverige være en egen del, men det er uten tvil mye svart arbeid innen akkurat det området i Norge, og det ser ikke ut til å bli noen vesentlig bedring på det området. Det hadde vært fint å få en forklaring.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-08-28:
Jeg vil takke representanten Jensen for et viktig innlegg med mange viktige momenter. Det er ting vi skal følge opp, og som vi til dels allerede er i gang med å iverksette, fordi det handler om at vi også er utålmodige i regjeringen. Jeg tror at når vi nå diskuterer tiltak, må vi erkjenne at det er noen ting som kan gå ganske raskt. Jeg nevnte i min redegjørelse 19 konkrete tiltak som er iverksatt, og som er viktige, f.eks. styrket helikopterberedskap, økt kapasitet på nødnummer 112, bedre bidrag fra Forsvaret, nytt sivilt krisesenter, osv. Alle ble nevnt i redegjørelsen. De tiltakene er vi i gang med, de kan komme raskt, og det vil komme flere. Jeg nevnte i tillegg fem som vil komme i statsbudsjettet, og som vi er i gang med, bl.a. beredskapssenter og mer penger til øvelser. Alt dette er viktige tiltak, alt vil bli gjennomført, og det vil komme mer. Men det som gjør meg dypt urolig, er at hvis det var slik at vi gjennom denne type tiltak kunne løse hovedproblemet, ville problemet vært vesentlig mindre alvorlig. Hovedproblemet er ifølge kommisjonen ikke mangel på utstyr, mangel på bevilgninger, mangel på strukturer, men det er svikt i kultur, holdninger og gjennomføringsevne i forvaltningen. Det er det grunnleggende problemet, og der er jeg altså enig med kommisjonen i at det vil ta noe tid. Arbeidet er startet allerede. Vi er i gang, men det vil ta tid å få tilfredsstillende resultater. Hvis vi kunne vedta en ny kultur, hadde vi vedtatt det. Hvis vi kunne bevilge oss til en annen holdning til risiko, hadde vi bevilget det. Kommisjonen peker altså på kultur og holdninger i forvaltningen, men den peker også på dette i hele samfunnet. Så vi må operere på to plan. Det som kan skje raskt, skal skje raskt. Noe kan ta tid og må jobbes med med én gang.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-08-28:
La meg først takke representanten Solberg for innlegget og også uttrykke glede over at jeg opplever at Stortinget og nasjonen kan stå samlet i håndteringen av det grunnleggende, nemlig at vi skal slå ring om våre verdier. Og så skal vi ha en åpen og ærlig diskusjon, og debatt, om hvordan vi skal trekke lærdom av det som skjedde 22. juli i fjor. Det er riktig at det framgår av Gjørv-kommisjonens rapport at regjeringen mottok en vurdering fra PST i 2007, der tjenesten sa at man anså det som mer enn 50 pst. sannsynlig at Norge ville oppleve forsøk på terroranslag i løpet av de neste tre til fem årene. Det var en av grunnene til at vi allerede i revidert budsjett valgte å styrke PST, og at vi i statsbudsjettet samme høst kom med ytterligere forslag om styrking av PST, bl.a. til spaning. Et styrket PST var viktig bl.a. når det gjaldt å avsløre de terrorforberedelsene som pågikk i Norge, og som også ledet til arrestasjoner noe senere. Så styrket vi beredskapstroppen. Dette kommer i tillegg til det som ble gjort for å styrke samarbeidet mellom PST og etterretningstjenesten. Så det ble gjort tiltak – en styrking av PST som var viktig. Men samtidig tror jeg det illustrerer en veldig viktig ting som også framgår av rapporten, at det vi ble advart imot i 2007, var at det ble ansett som mer enn 50 pst. sannsynlig at Norge ville oppleve forsøk på terroranslag fra ekstreme islamistiske grupperinger. Det illustrerer jo nettopp det som er så vanskelig når det gjelder å forberede seg på anslag, nemlig at da var fokuset basert på den rapporten, på mulig terror fra islamistiske grupper. Da må vi også tenke igjennom hvordan man kan ha mest oppmerksomhet mot det uforutsette, det som skjedde den 22. juli, som ikke var islamistisk terror.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-08-28:
Representanten Hareide pekte på en del punkter der han mente det var avvik mellom det daværende justisminister Knut Storberget sa til Stortinget i november, og det som senere har kommet fram, bl.a. i 22. juli-kommisjonens rapport. Jeg tror at for å vurdere det, er det ganske viktig å ta utgangspunkt i det Knut Storberget faktisk sa. Han sa at han la fram de faktaene vi så langt hadde, basert på det som kom fra politiet. Men han tok klart og tydelig forbehold om at vi kunne komme med ny og mer utfyllende informasjon, at det kunne ha vesentlig betydning, og at han etter hvert også ville informere Stortinget om det. Han la også fram for Stortinget alt grunnlagsmateriale, kildene til den informasjonen han da hadde. Så har det senere kommet fram mer og ny informasjon. Blant annet har det i våre egne gjennomganger kommet fram at det var mangelfull informasjonsflyt fra politiet til Justisdepartementet og til Statsministerens kontor. Det kom ikke fram i Gjørv-rapporten, det kom fram i vår egen evaluering, offentliggjort i januar og omtalt i stortingsmeldingen om samfunnssikkerhet, som ble lagt fram i vår. Dette er ikke noen nyhet, dette er noe vi selv har gjort veldig oppmerksom på – offentlig og overfor Stortinget. Tilsvarende gjelder lederansvaret, lederdepartementsansvaret, i Justisdepartementet for ikke å ha satt stab: Det er også redegjort for i stortingsmeldingen om samfunnssikkerhet, som nå ligger i Stortinget. Det er ikke noen nyhet, men ytterligere utfyllende informasjon, som vi klart tok forbehold om da Knut Storberget redegjorde overfor Stortinget. Jeg tror det viktige her er at noen ganger står vi overfor en avveining mellom rask informasjon – det var et sterkt ønske om at man kom med den informasjonen man hadde i november – og utfyllende informasjon. Vi nedsatte kommisjonen, som har levert sin rapport, for å få alle fakta på bordet. Det har vi fått.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-08-28:
Kort til dette med tidsfrister, handling og dårlig tid: Det er jeg helt enig i. Vi trenger rask handling, og derfor var jeg opptatt av å understreke i redegjørelsen at det er allerede er iverksatt mange tiltak. Jeg nevnte i redegjørelsen 19 konkrete tiltak som er iverksatt, og varslet i tillegg fem nye – deriblant et beredskapssenter og mer penger til øvelser. I tillegg har justisministeren redegjort for tiltak. Det jeg likevel opplever som hovedutfordringen, er at det viktigste tiltaket, som alle er enige om at dette først og fremst handler om – nemlig det som handler om holdninger, kultur, bevissthet om beredskap på alle plan i hele samfunnet, som kommisjonen sier – er et tiltak som er igangsatt ved at vi har startet på toppen i regjeringen, men som det kommer til å ta tid å gjennomføre. Ja, vi skal ha frister for det det er mulig å ha frister for, men det største og viktigste tiltaket må vi erkjenne kommer til å pågå over noe tid fordi det er så krevende. Så er jeg også enig i at det selvsagt til dels handler om problemer vi har visst om lenge. Det er f.eks. urovekkende at det har vært påpekt mangler i IKT siden 1998. Det er urovekkende at man har visst at det har vært problemer med kommunikasjon, og at det har tatt lang tid å få på plass et nødnett. Det har det vært jobbet med over veldig mange år. Jeg husker da jeg var statsminister første gang, at nødnett var en stor utfordring. Vi kom tilbake i 2005 og begynte å bevilge penger i 2006. Og så går det trinnvis framover. Men det som er en viktig utfordring, er spørsmålet om jeg er overrasket. Vel, det jeg sa i min redegjørelse, var at omfanget, dybden i de problemene som vi opplever i politiet, er større enn jeg var forberedt på. Det er min måte å uttrykke at det er større problemer enn jeg fullt ut har erkjent. Det var viktig at vi fikk fakta på bordet, fordi kunnskap og fakta er første forutsetning for å gjøre noe med det.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-08-28:
Det var en alvorlig rapport som kom fra 22. juli-kommisjonen. Det var en rapport som også ga klarhet. Jeg er trygg på at klarhet også er svært viktig for de pårørende, de skadde og ofrene etter hendelsene 22. juli i fjor. Rapporten sa også noe om hvordan Norge var forberedt på en hendelse som den som fant sted 22. juli, og hvordan vi mestret denne hendelsen. Det er dette grunnlaget vi bruker for å jobbe oss målrettet og systematisk gjennom rapporten. Det er etter min oppfatning ingen tvil om at det må et sterkere fokus på ledelse og kommunikasjon til – at ledere på alle nivåer nå må være beredt til å ta sitt ansvar. Vi trenger bedre kommunikasjonsteknologi og bedre informasjons- og varslingsrutiner, men vi trenger også å forstå bedre hvordan dra full nytte av bruk av slik teknologi i arbeidsprosessene våre. Utfordringene på dette feltet er store, men ikke uoverkommelige. Og mitt mandat som statsråd i Justis- og beredskapsdepartementet er tydelig. Vi vil arbeide målrettet, strategisk og operativt for å styrke beredskapen. Vi vil rydde roller, ansvar og oppgaver. Målet er mindre detaljstyring, men tydeligere på mål og resultatkrav. Det har vært sagt mye om risikoerkjennelse og trusselvurderinger. Det er et mål å forsterke samordningen i dette arbeidet mellom forsvarsministeren og meg. Vi har viktige etater som gir slike trusselvurderinger, og de må være gode, og de må gi et godt, helhetlig bilde. Sammen med den eksterne gjennomgangen av PST ser jeg også fram til å konsultere Stortinget rundt disse vurderingene, som vi har et mål om å samordne bedre. Spørsmålet er ikke bare om styrkede ressurser, men om å bruke ressursene riktig. Her vil både den eksterne gjennomgangen og Gjørv-kommisjonens innspill være nyttige grunnlag for oss å ta med i det videre arbeidet, også når det gjelder å bygge kompetanse og de riktige verktøyene for å løse oppgavene. Jeg har vært opptatt av politiets egenevaluering. Den holdt ikke mål. Jeg, blant flere, stilte spørsmål ved mandatet. Det er noe av bakgrunnen for at jeg har vært så opptatt av at vi både i vårt eget ansvarsområde og i samordningsrollen må lære av øvelser og kriser, være åpne og ærlige for å kunne forbedre oss. Allerede i samfunnssikkerhetsmeldingen varslet jeg at vi ikke hadde det fulle bildet av hendelsesforløpet 22. juli. Gjørv-kommisjonen gir dette. Jeg varslet også at vi ville gå nærmere inn i den vurderingen politiet allerede hadde gjort knyttet til «skyting pågår». I den kommende meldingen vil jeg komme tilbake til hvilke tiltak og også fakta og eventuelle avvik som er i den situasjonen, og i den foreløpige evalueringen. Venstre kan vel – etter hva jeg hørte – ikke ha hørt hva jeg sa om soloterrorisme og våpenforbudet. Dette er viktige spørsmål. Vi har framlagt forslag på høring, men regjeringen har altså ikke tatt stilling.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2012-08-28:
Jeg merket meg også de ulike tiltakene som statsministeren refererte til. Men det er grunn til å dvele ved noen av dem. De tiltak som er iverksatt i forhold til nødnettet, bør vi gå meget grundig igjennom. Der kommer det alarmerende advarsler fra ulike deler av nødetatene, som mener at den valgte løsningen ikke fungerer tilfredsstillende. Det er advarsler vi må ta på høyeste alvor. Det er også advarsler som har vært gitt ved gjentatte anledninger. Det samme gjelder en rekke andre tiltak. Men det er viktig at beslutninger tas. Det er jeg enig med statsministeren i. Jeg er også enig i at det å få løst opp i en ukultur i statsforvaltningen er avgjørende viktig. Her har regjeringen et stort ansvar, bl.a. for å oppheve det jeg kalte «munnkurvukultur». Mange av dem ute i nødetatene som har skoene på, føler at de aldri blir hørt, og at de ikke får anledning til å si sin mening på et faglig grunnlag. Det må oppheves, og det bør gjøres hurtig. Det å lytte til dem som er ute i det operative arbeidet hver eneste dag, vil være et vesentlig bidrag til å få en bedre kultur gjennom hele ledelsen. Derfor vil jeg advare mot å tro at det å få en bedre ledelse først og fremst handler om å begynne på toppen. Det handler kanskje snarere tvert imot om å begynne på bunnen, der ute hvor mesteparten av kompetansen sitter, og la den komme opp til dem som sitter og leder og administrerer dette arbeidet hver eneste dag. Jeg merket meg også at statsministeren sa i sitt hovedinnlegg at et åpent samfunn ikke nødvendigvis gir mer sikkerhet, og at mer sikkerhet ikke gir et mer åpent samfunn. Det er jeg veldig enig i. Det som er vår jobb, er å gjøre vårt ytterste i balansen mellom å ha et åpent demokrati og et trygt samfunn. Det er vanskelig, det er krevende, men det haster å iverksette tiltak.
Erna Solberg (Høyre), 2012-08-28:
Ressurssituasjonen for PST er noe som Stortinget har vært opptatt av fordi vi ikke har kunnskap om den. Jeg er glad for at regjeringen i den forrige redegjørelsen den ga, åpnet for den eksterne gjennomgangen som gjør at vi nå har en mulighet for å gå igjennom og få vite hva vi faktisk har kapasitet til. Dessverre viser det seg – i den grad vi har informasjon – at mye av dette har gått til livvakttjeneste og bygningsmasse og for lite til det som faktisk skal sikre oss. Det kommer vi tilbake til, og vi vil ha en bred diskusjon om det. Men likevel er det for meg et spørsmål, når man får et sånt varsel og samtidig vet om sårbarhetene som ble dokumentert i Øvelse Oslo 2006, hvor langt varselet faktisk gikk, at det var mer enn 50 pst. sannsynlig at vi ville få et terroranslag, enn at vi ikke ville få det. Mer enn 50 pst. sannsynlighet betyr at det er mer sannsynlig at vi får et terroranslag, enn at vi ikke får det. Det er en veldig høy sannsynlighet. Det burde fått flere varselsklokker til å ringe om at man måtte se på beredskapen for hva som kunne skje. Det setter også lys på mye av det som er kommet frem i kommisjonens rapport om mangel på fokus. For meg er dette først og fremst et spørsmål om å høre erkjennelser fra regjeringen på hvordan de skal gripe fatt i kulturen – og da ikke bare holde seminarer – men sin egen kultur for politiske prioriteringer, og kanskje i fellesskap med oss ha en debatt om hvordan vi bruker ressurser, ha en åpenhet om hva som er farlig, og hvorfor vi må prioritere ting som vi har hatt for lite fokus på. Det er kanskje den viktigste lærdommen som det politiske Norge kan ta. Uten den lærdommen tror jeg vi har tre–fire–fem år med beredskapsfokus, og så svekkes det igjen – hvis vi ikke lærer grundigere enn dette.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-08-28:
I innlegget mitt la eg aldri føringar som sa at tidlegare justisminister Storberget bevisst la fram feilinformasjon. Men den informasjonen som regjeringa gav 10. november 2011, viste seg ikkje å vere riktig. Derfor hadde eg i dag forventa at regjeringa i utgreiingane sine hadde retta opp den feilinformasjonen, nettopp fordi ein har fått informasjon seinare, ikkje minst med Gjørv-kommisjonens fasit, som er så tydeleg. Eg kunne nemnt fleire eksempel. Dei går på at regjeringa forklarte for Stortinget at politiets helikopter ikkje blei teke i bruk fordi det ikkje var mogleg. Kommisjonen slår fast at mannskapet på politihelikopteret melde seg til teneste kl. 16.00 og sa han kunne fly det. Regjeringa forklarte i Stortinget at politiet i den første kritiske fasen ikkje hadde tilgang til andre båtar enn sin eigen. 22. juli-kommisjonen slår derimot fast at i tidsrommet 18.00–18.10 fanst det fleire båtalternativ i området ved Utøya brygge, landsida, som politiet ikkje evna å gjere seg nytte av. Eg meiner at når det frå regjeringas side er gitt feilinformasjon i denne sal, er det viktig at regjeringa òg evnar å rette opp den feilinformasjonen. Eg håpar likevel ikkje at det er dette som skal vere førande for denne dagen, for det viktigaste no er å sjå på kva me kan gjere framover. Eg meiner at noko av det som me må ta lærdom av, og som er det viktigaste her, er oppsummeringa frå Gjørv-kommisjonen, at det er ei teoretisk forståing for kva terror og risiko kan vere. Det må gå frå å vere ei teoretisk øving til å vere ei reell erkjenning.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-08-28:
Én ting har jeg lyst til å gi statsministeren, og det er at han er god til å sette i gang. Min utfordring er at man også skal avslutte. Min utfordring er ikke at man begynner på de prosessene man skal ha, men at man kanskje skal sette seg en frist for når man skal ha gjort dem. Kanskje det er like viktig som å sette dem i gang. La meg bruke Grubbegata som eksempel. For å si det mildt er plan- og bygningsloven lite egnet til å organisere sikkerhet i et samfunn. Plan- og bygningsloven er laget for helt andre målsettinger. Det å organisere sikkerhet i et samfunn baserer seg på at vi har noen fagfolk som vurderer det. Staten kan gjøre akkurat det den vil hele tida. Det gjør staten rundt omkring i Oslo nå når departementene er flyttet rundt. Rundt Kristin Halvorsens bygg så jeg i går at det er store betongklosser satt på plass – ikke fordi det er sendt noe melding til plan- og bygningsetaten, ikke fordi det har gått noen lang høringsprosess fra restauranteierne på andre sida, men fordi det skal gjøres. Du trenger ikke statlig reguleringsplaner for dette. Du trenger faktisk noen som setter en frist for når det skal være gjort. Det er disse fristene jeg leter etter. Det er disse målsettingene om når ting skal være ferdig, jeg leter etter. Det er at man ikke bare skal sette i gang prosesser, men faktisk føre dem i mål. Da kan man faktisk bare stenge en gate. Det har stat og politi full mulighet til. Likevel kan man klare å ha et åpent samfunn. Et åpent samfunn handler om at enhver borger skal kunne stå utenfor Stortinget og fortelle meg at jeg gjør en dårlig jobb, hvis han har gitt meg sin stemme og syns at jeg gjør en dårlig jobb. Men det betyr ikke at du skal ha lov til å kjøre en kassebil foran alle offentlige bygg. Vi klarer den balansen som handler om å være åpen og tilgjengelig. Likevel syns jeg ikke at man skal lene seg på plan- og bygningsloven når man skal vurdere sikkerheten i en by.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-20:
På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Borghild Tenden, Bård Hoksrud og meg selv har jeg den ære å levere et representantforslag om utbygging av nytt digitalt nødnett.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Det er en glede å overrekke et representantforslag fra stortingsrepresentantene Per-Willy Amundsen, Øyvind Korsberg, Hans Frode Kielland Asmyhr og undertegnede om umiddelbar forsterkning av redningshelikopterberedskapen.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Hvis jeg skulle knytte noen bemerkninger til statsrådens innlegg, må jeg bare si at det var mange positive toner. Vi ser frem til å få en god drøftelse til personvernets fremme sett i lys av den internasjonale utviklingen, slik statsråden nå har lovet Stortinget. Det som fikk meg til å ta ordet, var Aksel Hagens innlegg, som jeg stort sett satt og nikket begeistret til. De som kjenner meg, vet at det kanskje er en liten terskel før jeg blir veldig begeistret. Men så buttet det. Det var da han sa at Høyres ønske om innsyn i og kunnskap om skolen ville ha spesielle personvernmessige utfordringer knyttet til seg. Det må være en misforståelse, for vi har aldri sett for oss det. I tråd med det jeg sa om klasselister, ville det være meget fjernt for oss å be om data som kunne spores tilbake til den enkelte elev. Vi snakker om kunnskap som blir aggregert, både over individnivået – altså elevnivået – og over klassenivået. Hvis skolen skulle inneholde fire elever, får vi slå den sammen med noen nærliggende skoler, slik at vi nettopp ivaretar personvernhensyn. Hvis dette fortsatt er et anliggende hos representanten Hagen, kunne han kanskje hviske et par ord til sin rød-grønne kollega Håkon Haugli. Han argumenterte jo nettopp under sitt forsvar for stor åpenhet om skattelistene med at det var så viktig å få systemkontroll via enkeltpersoner. Da må jeg igjen si til Haugli – siden jeg nå har taletid – at også her må det være mulig å innhente kunnskap om hvordan et skattesystem virker, uten å gå til den enkelte adresse, den enkelte person og den enkelte familie. Det er jeg sikker på at man får til, bl.a. ved å se på ligningspraksis hos landets forskjellige instanser. Den kunnskapen finnes, uten at man behøver å utlevere folks personlige data.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Ja, jeg ble utfordret.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Jeg er i det fredsommelige hjørnet i dag, jeg, men siden jeg fikk en direkte utfordring om ikke vi var for informasjon: Særlig vi som er tilhengere av markedsøkonomien, er jo for at aktørene kan ha mest mulig informasjon før de tar sine beslutninger. Men det blir litt som å se på opplysningene om utviklingen i et handelsfelt, hvordan varene blir etterspurt. Man kan utmerket – både fra bedriftenes og myndighetenes side, hvis man interesserer seg for regulatoriske ting rundt omsetningen av varer – planlegge uten å kjenne den enkelte kjøper eller enkelte konsument eller følge vedkommende hjem, eller vite hvor han eller hun bor. Det er akkurat parallelt til det vi snakker om: Det er fullt mulig å gi en beskjed til velgerne om hvordan skattesystemet virker, om hvordan fordelingen av inntekt er i verden, eller i Norge, som vi må ha for øye her – i det hele tatt ha en fornuftig debatt på opplyste premisser, uten å ta utgangspunkt i at enkeltpersoner har fått sine skatteforhold luftet for all verden.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Vi skal selvfølgelig som lovgivende organ ikke ha for mange oppfatninger om den nærmere inndeling mellom departementer, men det har ikke unngått vår oppmerksomhet at regjeringen virker dårlig koordinert i spørsmål som ikke minst gjelder planlegging og lokalt selvstyre. Det jeg kunne tenke meg å høre nærmere om fra statsråden, er hvordan hun stiller seg til sin statsrådkollega Bård Vegar Solhjells instrukser om at Fylkesmannen skal bruke økte statlige innsigelser hvis kommunestyrene ikke gjør som miljøstatsråden vil, og om hun ikke deler synet fra KS, som mener at dette er en overføring av lokalt selvstyre til sentralt politisk skjønn, og at det også burde ha vært varslet etter vanlige lovendringsprosedyrer.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Det synes jeg statsråden burde interessere seg for, for det griper jo rett inn i statsrådens embetsområde. Statsråden har tidligere snakket varmt for det lokale selvstyret. Hun sier her at brevets intensjon kan være forsvarlig. Men det er jo ikke sånn her i verden at man kan bli bedømt ut fra sine intensjoner – det er ut fra virkningene og hvordan dette ser ut. Mitt spørsmål er: Kunne hun tenke seg å medvirke til å innfri Kommunenes Sentralforbunds ønske og krav om at dette brevet trekkes tilbake, fordi det nettopp er en stor inngripen i noe av det som har vært norsk politisk felleseie, nemlig det lokale selvstyret?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Jeg er glad for at statsråd Navarsete har erkjent at blant kostnadsdriverne i boligbyggingen er lengden på reguleringsprosessene, rekkefølgebestemmelser, innsigelsesinstituttet fra statlige sektormyndigheter og nye krav i byggteknisk forskrift til energibruk og universell utforming. Det er interessante innrømmelser som gir grunnlag for å diskutere hvordan man kan forbedre politikken. Jeg hadde også tenkt å komme tilbake til et par punkter hvor Arbeiderpartiets representant ikke var helt uvillig til å diskutere våre innvendinger, og det gjelder å kunne identifisere motkreftene. Der har vi særlig fremhevet innsigelsesinstituttet og uhjemlet bruk av innsigelsesinstituttet som en stor synder. Innsigelse er et negativt virkemiddel, i den betydning at det er et virkemiddel som sinker eller stopper planer, uten at det tas alternativt bedre beslutninger. Når innsigelse fremmes, kan ikke kommunen disponere arealet til f.eks. boligbygging før innsigelsen er trukket eller Miljøverndepartementet har avgjort saken. Derfor hadde det vært en stor fordel for debatten om miljøvernministeren hadde funnet tid, anledning og interesse for Stortingets debatt om boligpolitikk. I perioden 2007–2010 er det fremmet innsigelse i 42–54 pst. av kommuneplanens arealdel. Medregnet varslet om innsigelse i planprosessen, som også fører til stans i saksbehandlingen, ble det brukt innsigelse i nesten alle kommuneplanprosessene for perioden 2007–2010. Av 140 kommuner som har revidert kommuneplanen eller utarbeidet kommunedelplaner i perioden, oppgir 137 – som også representanten Christoffersen var inne på – at det ble varslet eller fremmet innsigelse i planprosessen. Dette er nedslående resultater. 46 pst. av kommunesektorens brukere mener at innsigelse er for mye preget av sektorbaserte avgjørelser og for lite av helhetlige vurderinger. Nesten 80 pst. av de folkevalgte er helt eller delvis enige i at ordningen, slik den praktiseres i dag, medfører stor begrensning i det lokale selvstyret og bør endres. Vi har fått erfaringer fra Lier, Namdal, Fana, Bergen og Heggedal om at ting stopper opp, og det er enkelt å gjøre noe med det. Vi kan sikkert avvente boligmeldingen en stund til, men det viktige er at regjeringen får ut proppen i systemet og får fortgang i disse planprosessene.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Jeg takker presidenten for at han slapp til Sivertsen først. Det bidrar til å heve debatten mot slutten. På slutten av debatten kan vi se at det er to ting som skiller regjeringssiden og opposisjonssiden. Det ene er at regjeringssiden synes planverket er en del av skaperverket – det er perfekt, det skal ikke gjøres noen endringer. Høyre er kritisk til det som ikke fungerer, og vil gjerne regulere, men det skal være fornuftige reguleringer, som fungerer sammen med markedet. Det andre punktet der jeg ser at det også er en forskjell i salen, er troen på at sentrale statsråder – som i praksis er det sentrale byråkrati – kan gå inn og gjøre jobben til bygningsrådene land og strand rundt. Det tror ikke vi. Vi ser ikke på det lokale selvstyret som en samling rampegutter og rampejenter som vil arbeide mot felles nasjonale interesser.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-20:
Jeg satt og lyttet til Aksel Hagens innlegg og ble slått av at det må være rettet mot folk som ikke har anledning til å følge politikk på nært hold. For SV har jo opptrådt meget idealistisk utenfor denne sal ved at de sier at barnas beste alltid skal ha forkjørsrett – de har sagt at det er en absolutt verdi. Men så viser det seg at de er med på å skrive under på en melding i en regjering som de deltar i, som sier at barnas beste er en relativ verdi – det skal avveies mot andre hensyn, hvorav innvandringspolitiske hensyn er det viktigste. Da er mitt spørsmål til Hagen: Hvordan føles det å delta i en regjering som har fremlagt en melding uten at det er forandret en paragraf i et eneste rundskriv, en eneste forskrift eller en eneste lov? Er det slik at taburettene er viktigere enn barna?
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Jeg vil først bemerke til representanten Geir Jørgen Bekkevolds innlegg at å påstå at innføring av datalagringsdirektivet har rokket ved noen av våre grunnleggende personvernprinsipper og knytte det til menneskeverd, er et standpunkt og en debattform jeg tar avstand fra. Jeg vil gjerne utfordre representanten Bekkevold til å presisere på hvilken måte dette direktivet berører menneskeverdet. Men det var representanten Tetzschners påstander som fikk meg til å tegne meg igjen. Åpenhet omkring økonomiske forhold mener jeg er en grunnplanke i et liberalt demokrati. Når han bruker begrepet «systemkontroll», mener jeg han forveksler verdien av en åpen, fri debatt om faktiske forhold med statlig kontroll. Mine eksempler, som er hentet fra regelendringer som er gjort, er nettopp drevet ut fra en sunn, offentlig debatt om skatteforhold. Jeg vil gjerne utfordre representanten Tetzschner: Er han enig i en påstand f.eks. om at markeder fungerer best når informasjonen er tilgjengelig for alle? Er han enig i at økonomiske forhold primært bør være åpne for alle?
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Representanten Tetzschner trekker opp et skille mellom allmenne og individuelle forhold. Jeg vil bare påpeke at f.eks. åpenhet rundt lederlønn handler om individuelle forhold, og er et prinsipp jeg tror vi vil være enige om er slik det bør være. Det er viktig for innsyn og åpenhet og for at det tas kloke beslutninger at vi også har innsyn i enkelte individuelle forhold. Så det er ikke noe krystallklart skille, men det er klargjørende og bra at også Høyre er tilhengere av åpenhet.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Representanten Tetzschner brukte hele sitt innlegg på Finanstilsynets egenkapitalkrav. Høyre har verken i dag eller da vi sist diskuterte boligpolitikk i forbindelse med Fremskrittspartiets forslag om tiltak for førstegangsetablerere, fremmet noe slikt forslag. Representanten Starheim gir Høyre komplimenter for å ha snudd i saken, og da er det naturlig å spørre: Er det riktig at Høyre har snudd? Og i så fall: Når vil et forslag om å overkjøre Finanstilsynet bli fremmet her i Stortinget, eller er dette bare noe man sier fra talerstolen og ikke er innstilt på å følge opp i praksis? Tetzschner retter også et angrep mot Arbeiderpartiet for å ha en boligpolitikk som bare består i å forsvare Finanstilsynets egenkapitalkrav. Det faller på sin egen urimelighet, vi tar utfordringen i boligmarkedet på stort alvor. Det kommer vi tilbake til i neste sak, og det gjelder selvsagt også førstegangsetablererne. Men løssluppen kritikk og manglende kontroll med finansinstitusjoner framstår som Høyres eneste svar. Det er ikke den veien vi bør gå.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Når det gjelder Representanten Tetzschners ukritiske tro på at markedet løser alt og angrepene på staten, er det mulig det gnistrer av dette, men gode svar i boligpolitikken er det ikke. Det er tydeligvis behov for å minne Høyre om at de styrer mange av de kommunene der utfordringene er størst. Arbeiderpartiet er ikke uenig i at staten har en viktig rolle, bl.a. med å sikre gode rammebetingelser og godt samspill, men kommunene må gjøre sin del av jobben, og det håper jeg at vi kan være enige om. Kommunene har bl.a. ansvar for å regulere nok areal til boligformål. Representanten Tetzschner gjemmer seg bak statlige innsigelser som forklaring på at det ikke bygges mer. Faktum er at fylket vi er i nå, Oslo, har færrest statlige innsigelser, men er samtidig den delen av landet der det bygges minst i forhold til behovet. Boligprodusentenes Forening beregner det årlige behovet i Oslo til 7 000 nye boliger. Byrådet i Oslo, ledet av Høyre, har selv et måltall på 4 500 ferdigregulerte boliger, og i fjor ble det regulert 1 800. I år ser det ut som om det blir enda færre, og det er alvorlig. Samtidig bygger kommunen ned tilbudet av kommunale boliger. Det er nesten 1 000 færre boliger for vanskeligstilte i Oslo nå sammenlignet med 1996, og lokale folkevalgte for Høyre, bl.a. partiets fraksjonsleder i byutviklingskomiteen, omtaler fortetting langs kollektivknutepunkter i Oslo vest som rasering. Det samme ser vi i Bærum, et annet av Høyres utstillingsvinduer. Der vil kommunestyret f.eks. ikke fortette langs den oppgraderte Kolsåsbanen. Og på Fornebu, der Bærum Høyre ville bremse og ha færre boliger, bidro en statlig innsigelse til 1 000 flere boliger etter vedtak i Miljøverndepartementet. Det er helt åpenbart at Høyre svikter i mange kommuner, og at vedtak i kommuner har stor betydning for boligbyggingen. Det er som sagt mange årsaker til at vi ikke bygger mer, men om Høyre virkelig vil bidra med noe i boligpolitikken, kan de starte med å invitere sine ordførere til en alvorsprat, ikke stikke hodet i sanden eller gjemme seg i det beduinteltet de kaller statlige innsigelser.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Apropos ansvarsfraskrivelse, løftebrudd og handlingslammelse: Vi er i en situasjon der 3 500 personer sitter i asylmottak – mange av dem barn – og venter på bosetting i en norsk kommune. I mange kommuner sier Kristelig Folkeparti nei til å motta det antallet som IMDi ber om. Slik er det her i Oslo, Ski, Lindesnes, Bodø, Klepp og Askim, for å nevne noen. Hva er representanten Bekkevolds budskap til sine partikolleger i disse kommunene?
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Jeg oppfatter at Kristelig Folkeparti mener at kommunene skal få mer penger, men la meg bare forstå dette riktig: Når Kristelig Folkeparti stemmer mot forslag fra f.eks. Arbeiderpartiet og SV om bosetting av flere flyktninger, da handler det altså om penger?