Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2008-11-13:
I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av gode fellesskapsløsninger – effektive og moderne – men det er viktig å huske på at ikke alt som teller, kan telles. Kvaliteten på tjenestene og graden av omsorg er eksempler på det. Kristelig Folkeparti ønsker et samfunn hvor konkurranse og økonomi er virkemidler, ikke målet. Representanten Erna Solberg nevnte i sin interpellasjon at Regjeringen «er opptatt av å bekjempe det private». Når vi snakker om det private, må vi være oppmerksom på at det finnes et skille mellom de private, kommersielle aktørene og de frivillige og ideelle aktørene. Jeg vil i dette korte innlegget bare løfte fram situasjonen til de ideelle aktørene som tilbyr helse- og omsorgstjenester. Disse tilbudene er viktige supplement og korrektiv til den offentlige helse- og sosialtjenesten. Interpellanten er opptatt av effektiv ressursutnyttelse og modernisering. Etter over tre år med de rød-grønne i regjering har det blitt tydelig for Kristelig Folkeparti at Regjeringens syn på denne frivillige delen av det private er et av de områdene i offentlig sektor som er modent for modernisering. Tilbudet til tusenvis av rusmiddelmisbrukere, barnevernsbarn og eldre er nemlig i fare på grunn av Regjeringens anbudspolitikk. Samtidig legges stadig flere rus-, omsorgs-, barneverns- og rehabiliteringsplasser ut på anbud. Det er noe uforståelig at nettopp denne regjeringen velger å kjøre så knallhardt på konkurranseutsetting. Regjeringen går lenger enn den må for å tilfredsstille EU og markedskreftene. EØS-avtalen åpner jo for at ideelle organisasjoner som driver helse- og omsorgstjenester uten kommersielle formål, kan unntas fra anbud. I denne sektoren er det mange ideelle tjenestetilbydere som ikke driver for å tjene penger, men for å tjene andre. De frivillige organisasjonene er bærere av viktig kompetanse som er bygd opp over lang tid. Historisk var det mange av disse organisasjonene som startet med ulike hjelpetilbud lenge før det offentlige tok noe ansvar. Organisasjonene har vanskeligheter med å konkurrere med store, statlige kommersielle aktører. Mange ideelle virksomheter opplever også at det kjøres anbudsrunder dem imellom, selv om EØS-regelverket ikke krever en slik praksis. Dette skaper unødige konkurranseforhold mellom aktører som i mange tilfeller heller ønsker å utfylle hverandre og dele gode erfaringer. Resultatene kan bli at de ideelle organisasjonene må legge ned sine tilbud. Flere rusinstitusjoner, drevet av frivillige organisasjoner i Helse Sør-Øst, har mistet driftsavtalene sine etter anbudsrunder. Realiteten i rusomsorgen blir dermed lange køer til statlige tilbud, mens det er ledig kapasitet i ideelle institusjoner. Det virker nesten som om Regjeringen synes det er bedre at folk står i en statlig kø enn at de får tilbud fra en ideell institusjon. Kristelig Folkeparti har fremmet forslag i Stortinget om at frivillige organisasjoner som yter helse- og sosialtjenester, blir unntatt fra anbudskravet. Jeg håper statsministeren etter denne debatten blir inspirert til å modernisere sin egen regjerings syn på frivillige og ideelle aktørers betydning i samfunnet, og at han sørger for at systemet vi har, gir mulighet til å være et viktig supplement til det offentlige.