trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tina Bru (Høyre), 2020-11-25:
Jeg og representanten Dale har nå hatt gleden av å ha denne debatten i flere runder, så det er hyggelig at vi også får anledning til å ha den her i Stortinget. Og så gir det meg også en anledning til å fortsette å mene det samme som jeg har ment til nå, at dette er et riktig og godt tiltak – i noen tilfeller, ikke alltid. Så er jeg vel ikke enig i at det nødvendigvis er regjeringens politikk som har endret seg etter at Fremskrittspartiet gikk ut av regjeringen. Det er vel heller kanskje Fremskrittspartiets politikk som har endret seg, for i de årene Fremskrittspartiet satt i regjering og hadde olje- og energiministeren, var dette nettopp noe som de selv fremhevet som en viktig del av den omstillingen som også skjer på norsk sokkel. Og elektrifiseringen på norsk sokkel er jo et direkte resultat av den klimapolitikken som vi har ført sammen i flere år nettopp med CO 2 -avgift som hovedvirkemiddel sammen med kvoteplikt. Det utløser elektrifisering. Det er ikke noe som er myndighetsdrevet gjennom at vi pusher det på selskapene, de ønsker ofte å gjøre det selv fordi de ser at det lønner seg i stedet for å betale dyre avgifter enten på CO 2 eller på kvote. Så registrerer jeg også at Fremskrittspartiet senest i våres, rett før sommeren, i forbindelse med oljeskattepakken var med og stemte gjennom et forslag om at industrien skal redusere sine utslipp på sokkelen med 50 pst. De hadde selv en plan og en ambisjon om 40 pst. Fremskrittspartiet var med på å forsterke det til 50 pst. Jeg er ikke så sikker på at å satse på skog kommer til å løse utfordringene på norsk sokkel. Vi kommer til å måtte gjøre tiltak også der, og bransjen ønsker det selv. Bransjen vil også peke på at dette faktisk er med på å styrke konkurransekraften deres, gjennom at vi vet at det blir et strengere klimaregime i årene fremover. Da vil dette være noe vi kan spare penger på, som også vil gjøre det mer lønnsomt å produsere olje og gass her enn andre steder. Man skal ikke gjøre det for enhver pris alltid. Akkurat som i den rapporten som Dale også viser til, som egentlig ble bestilt av en Fremskrittsparti-statsråd da de satt i regjering, Kraft fra land, ser vi at det er et veldig spenn i hva kostnadene ved å gjennomføre et slikt tiltak er. Det finnes eksempler på tiltak med elektrifisering hvor kostnadene har vært nede i 800 kr tonnet. 1 500 kr er betydelig dyrere, men allikevel er det kanskje av alle ulike tiltak vi må gjøre for å få ned utslippene, ikke alltid blant de dyreste heller.
Tina Bru (Høyre), 2020-11-25:
Det er riktig at det er krevende å skulle vise til konkrete utslippsreduksjoner fra én konkret elektrifisering av ett konkret norsk felt, nettopp fordi kraftsystemet i Europa er komplisert, og fordi kvotesystemet er så stort. Men jeg er ikke enig i den fortellingen her om kvotesystemet. Ja, sånn var det tidligere, men nå er det ikke lenger sånn. Klimapolitikken i EU strammes også inn. Det er nå innført en slettemekanisme i dette systemet som gjør at utslippene faktisk kan bli lavere. Så nå holder vi ikke lenger på med bare å flytte utslipp herfra til et annet sted, for det blir hele veien færre kvoter, og det strammes inn for å nå målet om en reduksjon på 43 pst. innen 2030. Det kommer til å ha en effekt. I tillegg: Ja, den gassen som frigjøres her, vil brennes i Europa, men brennes da mer effektivt enn den vil brennes på feltene våre gjennom de gassturbinene som står der. Jeg er enig i at det er et komplisert regnestykke, men derfor mener jeg også at det forvirrer debatten litt. Jeg er ikke i tvil et sekund om at dette er et viktig klimatiltak også for fremtiden, forutsatt at klimapolitikken vår og hovedvirkemidlene, CO 2 -avgift og kvoteplikt, faktisk utløser investeringene.
Tina Bru (Høyre), 2020-11-25:
At jeg var uenig i den gjengivelsen av hvordan faktum er som Dale kom med i stad, mener jeg fortsatt står seg. Jeg mener at det fortelles en historie som i beste fall i hvert fall er veldig spissformulert. For eksempel å påstå at det jevnt over automatisk bare vil føre til svært mye høyere strømpriser, er ikke riktig. NVE har også sett på dette. NVE har sett på hvordan utviklingen vil være hvis man får til den storstilte elektrifiseringen vi vet vi kommer til å trenge også for å nå klimamålene våre. NVE sier at det er mulig å få til uten vedvarende lengre perioder med høye strømpriser eller knapphet på strøm. Men selvfølgelig er dette en utvikling vi må følge tett med på. Jeg er like opptatt som representanten Dale er av fastlandsindustrien og at rammevilkårene de har, skal være gode. Et av de viktigste er selvfølgelig tilgangen på rimelig og forutsigbar kraft. Det er et konkurransefortrinn som vi er nødt til å bevare for fremtiden, så vi må legge til rette for også å produsere mer fornybar energi i Norge. Derfor mener jeg enigheten om vindkraftmeldingen var så viktig, fordi det i hvert fall tar oss inn på det sporet. Men det er ikke vindkraft alene som sørger for det, derfor kommer vi også med forslag for å bygge mer vannkraft.
Tina Bru (Høyre), 2020-11-25:
Det er ikke det at jeg ikke svarer på spørsmålet, det er at representanten ikke har lyst til å forholde seg til svarene, og det er kanskje fordi det er ikke så svart-hvitt som det representanten prøver å fremstille det som. Som f.eks. akkurat konkret hvor mange vindturbiner man er nødt til å bygge for å elektrifisere sokkelen: Det vil selvfølgelig avhenge av hvor mye mer vi får ut av vannkraften vår, hvor mange andre ønsker om tilknytning og etablering av ny industri på fastlandet det vil komme. Dette har vi selvfølgelig ikke eksakte tall på. Jeg vet ikke om representanten Dale har en krystallkule som forteller det eksakte svaret på dette, men det har altså ikke jeg. Disse rapportene fra NVE, som jeg viste til i stad, sier helt tydelig at det er mulig å få til den store elektrifiseringen vi ønsker oss, med det kraftbehovet det vil gi, uten at det vil gi store, lange perioder med veldig høy strømpris, f.eks. Det er et konkret svar på det spørsmålet representanten stilte om strømpris. Igjen: Her må vi tenke på rammevilkårene totalt sett. Vi må sørge for at det er attraktivt å bygge ut ny fornybar energi i Norge innenfor vann og også innenfor vind, med det nye regimet, sånn at det skjer på en mer bærekraftig og akseptabel måte for folk og naboer og alle som blir berørt, og at vi også legger til rette for å bruke den kraften til noe fornuftig for å få ned klimagassutslippene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
Da forsto utenriksministeren at det var hun som skulle ta av seg maska! Verden over ser vi at koronapandemien gjør vanskelige situasjoner enda vanskeligere, og spesielt gjelder dette for palestinerne. FNs hjelpeorganisasjon UNRWA bistår 5,7 millioner palestinske flyktninger. USA var jo tidligere den største giveren, men i 2018 kuttet Trump-administrasjonen all støtte til FNs arbeid for palestinske flyktninger, og nå er organisasjonen i dyp pengekrise. Mandag varslet lederen deres at det ikke er nok penger til å betale lønninger i november, og det vil gå ut over sykehus, helsetilbud og skole for palestinske barn. UNRWA har hatt sine utfordringer. Den forrige lederen måtte gå av. Men nå har de fått en ny sjef, i mars, med en meget erfaren norsk nestleder, Leni Stenseth. Norge har en særskilt posisjon og etter min mening også et særskilt ansvar som leder av giverlandsgruppa for Palestina. Og Norge kan faktisk gjøre mye. Vi kan f.eks. ta initiativ til en egen hastegiverkonferanse, og vi kan øke den norske støtten i 2020 med å forskuttere det vi skal betale i 2021. Hva vil utenriksministeren gjøre for å støtte FNs arbeid for palestinske flyktninger?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
Denne regjeringa er opptatt av å føre en balansert Midtøsten-politikk, men Granavolden-erklæringen i 2019 ble omtalt av Aftenpostens kommentator Harald Stanghelle som «et solid skulderklapp til Benjamin Netanyahus kompromissløse Israel». Nå har Høyre nylig lagt fram forslag til nytt partiprogram. Her står det ingenting om balanse, men samarbeid med Israel er trukket fram som en særskilt ambisjon. Det er i og for seg bra, men kontrasten er ganske tydelig når det ikke står et eneste ord om støtte til palestinerne. Det eneste som står om palestinerne, er en opplisting av kriterier for å frata palestinske institusjoner støtte. Hvordan er det mulig å forstå Høyres nye programforslag som noe annet enn et linjeskifte i Høyres Midtøsten-politikk?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
Når utenriksministeren så klart uttrykker at dette er et forslag, hører jeg og leser jeg det sånn at hun vil bidra til å endre Høyres programtekst. Alle som har jobbet med Midtøsten, vet at ordbruk, detaljer og nyanser er ganske viktig. Samarbeidet med Israel har mye for seg, men det står altså ikke ett ord om ulovlig okkupasjon, all den tid vi vet at Israels politikk har endret seg mye de siste årene. Jeg mener at Høyres partiprogram sender et veldig viktig signal når det skrives slik det gjør. Hvis vi sammenlikner det som står i programmet for inneværende stortingsperiode, med det som står i neste program, mener jeg veldig klart at balansen forrykkes. Det sender et signal når Høyre i det nye partiprogrammet velger å trekke fram samarbeidet med akkurat Israel, som det eneste landet utenfor Europa og USA. Hva er grunnlaget, mener utenriksministeren, for at Høyres programkomité har endret programformulering?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-25:
Det er helt riktig som representanten Huitfeldt sier, at UNRWA nå er i en veldig vanskelig økonomisk situasjon. Det er dessverre ikke noe nytt; det har vi sett over lang tid. Det skyldes i hovedsak tre forhold, vil jeg si. Det ene er at situasjonen for de palestinske flyktningene, også de som oppholder seg bl.a. i Jordan og Libanon, har blitt ytterligere forverret. Vi ser at da den amerikanske støtten ble trukket tilbake, ble den ikke fullt ut erstattet av andre. Vi ser også at det har vært utfordrende å få gulflandene til å stille opp med økonomisk støtte, som de tidligere har signalisert at de skal. Jeg hadde en videokonferanse med den nye generalkommissæren, Lazzarini, på mandag, hvor vi diskuterte disse utfordringene, og det var viktig for meg fra norsk side også å understreke at vi allerede i år har økt den humanitære støtten og bidraget til UNWRA, i tillegg til at vi også har gitt støtte til palestinerne gjennom andre organer og organisasjoner, bl.a. knyttet til covid-respons. Det har vært viktig fordi det har vært en ganske dramatisk utvikling på flere områder. Det gjelder særlig helsespørsmål, men det gjelder også tilgangen til grunnleggende tjenester, som utdanning. Da jeg deltok på statsbesøket med kongeparet i Jordan i mars, besøkte vi bl.a. helseklinikker og skoler drevet av UNWRA i Jordan. De forteller at det er en mye vanskeligere situasjon, og det har også å gjøre med forutsigbarheten. I tillegg til det er det et nokså kjent fenomen at når man slutter å kunne levere basistjenester, oppstår også oftere risiko for store flyktningsituasjoner. Og etter den store eksplosjonen i Beirut har også situasjonen for palestinske flyktninger i Libanon blitt ytterligere forverret.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-25:
Et programforslag er, som representanten godt vet, ikke et vedtatt program eller en vedtatt politikk for et parti. Vi opprettholder en veldig tydelig og fast linje i Midtøsten-politikken. Den er balansert, og der er vi også opptatt av å kunne spille en aktiv rolle i diskusjonen om å kunne gjenoppta fredssamtaler mellom israelere og palestinere. Jeg har de siste to ukene hatt samtaler med både den palestinske statsministeren og den israelske utenriksministeren. Vi har vært veldig aktive for å bidra til at de to skal gjenoppta samarbeidet om både sikkerhet og det at palestinerne skal ta imot de pengene Israel samler inn på vegne av palestinerne, for det har også bidratt til at palestinerne har hatt en veldig vanskelig økonomisk situasjon. Vi opplever at det er stor anerkjennelse for Norges rolle fra begge parter, også fra USAs side gjennom vekslende amerikanske administrasjoner. Det er viktig for både å kunne ivareta bidraget til en tostatsløsning og å kunne håndtere den humanitære situasjonen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-25:
Det spørsmålet ville jeg kanskje ha rettet til Høyres programkomité. Men realiteten er akkurat den samme: Vår Midtøsten-politikk ligger fast. Den er balansert. Jeg er også glad for at representanten Huitfeldt trekker fram viktigheten av å samarbeide med Israel. Vi har et godt samarbeid på flere områder, som ikke dreier seg om Midtøsten-konflikten, men bl.a. om helseteknologi, som er et område i vekst, og der Israel også har teknologi som er viktig for både Norge og andre land. Jeg er også veldig opptatt av at den balanserte holdningen vi har i Midtøsten-spørsmål, gjelder kritikk på begge sider. Vi har kritisert palestinerne for at de nektet å ta imot penger israelerne har samlet inn på deres vegne, fordi det har bidratt til en ytterligere forsterket økonomisk sårbarhet for palestinerne. Vi har på tilsvarende måte kritisert israelerne skarpt for både bosettingspolitikken og anneksjonsplanene. Denne linja er gjenkjennelig, og den ligger fast.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-25:
Norge og jeg har absolutt ikke vært fraværende i denne debatten. Tvert imot har vi vært ute og signalisert at vi er veldig positive til disse avtalene. Det har også vært temaet i min dialog med den israelske utenriksministeren. Det har det også vært med utenriksministrene i de landene som har inngått normaliseringsavtaler. Og vi ser at det er en ny dynamikk i regionen. Det har mange ulike årsaker, og jeg tror det er for tidlig å si at dette nå vil føre til at situasjonen for palestinerne endrer seg dramatisk. Det vi har vært veldig klare på og har sagt, er at samtidig som vi ønsker velkommen disse normaliseringsavtalene, og at det kan bidra til en ny dynamikk og nytt samarbeid i regionen, er de utestående sluttstatusspørsmålene i forhandlingene mellom israelere og palestinere nødt til å løses gjennom nettopp forhandlinger. For disse normaliseringsavtalene endrer ikke spørsmålet om grenser, de endrer ikke spørsmålet om bosettinger eller hovedstadsspørsmålet, for å nevne noe. Det må fortsatt følge forhandlingssporet, og der har Norge, som leder av AHLC, sammen med andre land en viktig rolle.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-25:
Vi tar selvfølgelig skarp avstand fra enhver hatytring eller antisemittistisk ytring. Men jeg må si jeg reagerer litt på måten representanten Tybring-Gjedde framstiller det på, som om det ikke skjer noen ting. Punkt én: Vi har holdt tilbake over halvparten av støtten som går til utdanning – den går altså ikke til skolebøker, men til utdanning – i påvente av resultatene i rapporten. Jeg syns det er oppsiktsvekkende dersom representanten Tybring-Gjedde nå kan bringe resultater fra rapporten, for den er fortsatt ikke ferdig. Vi venter på resultatene av den, og i påvente av den har jeg tatt en beslutning om at vi ikke kommer til å utbetale noe av støtten i år, inntil rapporten er ferdig, og inntil vi ser resultatene av rapporten, for å kunne følge opp de resultatene. Dette er også tema i utallige møter jeg selv har og våre ambassadører og andre har med palestinske selvstyremyndigheter, og vi jobber tett sammen med andre europeiske land om det samme. Jeg tror alle har en interesse av å luke ut det som er problematisk i palestinsk skolepensum, men jeg tror samtidig vi alle har en interesse av at palestinske barn skal gå på skole, og også med det bidra til mindre radikalisering og bedre levekår.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2020-11-25:
Det er underlig å høre denne stakkarsliggjøringen av palestinerne. Man skulle tro de var mennesker som ikke evnet å ta vare på seg selv, og at de trenger støtte fra hele verden for i det hele tatt å overleve – og det ser faktisk slik ut også. Den amerikanske presidenten har en litt annen innfallsvinkel. Han har i de fire årene forsøkt å gjøre dette til en avtale som inkluderer flere land i Midtøsten, slik at også palestinerne etter hvert kan være med. Donald Trump har også sagt at han ønsker en egen palestinsk stat. Norge og Europa har holdt på med dette i 30 år og har ikke fått noen fred, men de har fått veldig mange fredspriser. The Abraham Accords, som det heter, har satset på at de må bidra selv. De har satset på arbeidsplasser og økonomisk vekst, slik at man har mulighet til å klare seg selv. Dette har mange land sluttet seg til, og til slutt vil også palestinerne gjøre det, fordi presset fra andre ikke vil være like stort. Utenriksministeren har vært fraværende i debatten. Hvorfor har utenriksministeren vært fraværende i debatten? Og er utenriksministeren enig i at Donald Trump har gjort en god jobb i Midtøsten?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2020-11-25:
Takk for svaret, men jeg har bare sett ett utspill fra utenriksministeren om at det er bra med alle fredsinitiativ når det gjelder Donald Trump- administrasjonen og hans initiativ. Man bruker heller den gamle måten, som ikke har ført til fred, istedenfor å satse på det som faktisk virker, og som også vil få palestinerne med etter hvert. Jeg vil ta et spørsmål med en annen vinkling: Palestinske lærebøker er fulle av hat, hatformidling mot Israel, og de støtter opp under terrorhandlinger mot Israel. På mitt skriftlige spørsmål til utenriksministeren om dette, sa utenriksministeren at hun skulle gjøre noe med det. Det sa hun også for to år siden og tre år siden, men det skjer absolutt ingenting. Støtten kommer, og man sier at man vil gi støtten til noe annet i forhold til palestinske selvstyremyndigheter, og ikke akkurat til skolesektoren. Det holder ikke. Det skal nå gjennomgås av noe som heter Georg Eckert Institute, og der er det en rekke feil i konklusjonene. Det er feil bøker, og hatet bare fortsetter. Vil utenriksministeren nå ta dette på alvor og i stedet for å lytte til Arbeiderpartiet, som vil ha enda mer pengeoverføringer, faktisk si fra til palestinerne at dette er uakseptabelt, og at det blir ingen penger hvis de ikke fjerner hatet mot Israel?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-11-25:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Stadig fleire parti synest dessverre å vere meir og meir opptekne av symbol enn av resultata i klimapolitikken. Etter at Framstegspartiet forlét regjeringa, synest det dessverre som om dette også begynner å forplante seg langt inn i regjeringskretsar. Det kan ikkje lenger vere slik at det er viktigare å meine godt enn det er å gjere rett. Eit godt eksempel på det er debatten rundt elektrifisering av norsk sokkel. På eit budsjettspørsmål frå Framstegspartiet svarer Olje- og energidepartementet at anslag viser at elektrifisering av norsk sokkel kostar mellom 1 500 og 8 000 kr per tonn redusert CO 2 -utslepp. Til samanlikning kostar 1 tonn auka karbonbinding gjennom påskoging omtrent ein femtilapp, ifølgje Klimakur. 8 000 kr og 50 kr for det same resultatet! Kva er årsaka til at regjeringa så sterkt prioriterer tilrettelegging for elektrifisering av sokkelen til 8 000 kr per tonn, når ein ikkje vil bruke så mykje som ein femtilapp på effektiv påskoging?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-11-25:
Det er ikkje så overraskande at delar av olje- og gassindustrien er villig til å elektrifisere sokkelen, for det er ikkje dei som skal betale rekninga. Det er fastlandsindustrien som får rekninga gjennom auka straumprisar. Men det som er spørsmålet, som statsråden ikkje svara på, er det faktum at dette ikkje er eit effektivt klimatiltak. Då skal eg gjere noko så sjeldan som å referere frå det Olje- og energidepartementet sjølv svarar på skriftleg spørsmål. Dei seier at konsekvensane av elektrifisering av sokkelen er: «Den gassen som frigjøres ved bruk av kraft fra land må påregnes å bli solgt i gassmarkedet, mens den økte bruken av elektrisk kraft fra nettet vil påvirke kraftmarkedet. Aktørene i disse markedene er i stor grad omfattet av kvotesystemet. Effekten på de globale utslippene av disse annenordenseffektene ved økt bruk av kraft fra land er usikker.» Med andre ord: Det finst ikkje dokumenterbar effekt på at dette er eit effektivt klimatiltak. Spesielt regjeringa, som er oppteken av å kutte utslepp, skulle ein tru var oppteken av resultat, ikkje berre symbol. Då er spørsmålet: Kvifor insisterer regjeringa på klimatiltak som ikkje verkar, som gjev auka straumpris for industrien, og som i tillegg kostar skjorta?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-11-25:
Statsråden må gjerne vere ueinig i resonnementet bak dette, men det er jo ikkje mitt resonnement, det er Olje- og energidepartementet sitt resonnement. Då har altså departementet aktivt feilinformert i spørsmål frå Stortinget, eller så prøver statsråden no å snakke seg rundt det faktum at dette er haldningar som kjem til uttrykk når Stortinget vert bedt om å dokumentere effekten av politikken. Men då er spørsmålet, som ei naturlig oppfølging av det, kva dette vil bety for fastlandsindustrien, for det vil gje auka straumprisar. Men elektrifisering frå land vil krevje uendeleg mykje kraft, og følgeleg vil det krevje storstilt utbygging av vindkraft. Det er verdt å merke seg for eit parti som er for elektrifisering av sokkelen, men mot utbygging av vindkraft. Kor mange nye vindmøller på land vil vi måtte byggje for å elektrifisere norsk sokkel, og kva er realismen i å få bygd ut dette no når regjeringa har vorte med Framstegspartiet på å gje rom for lokale veto i vindkraftmeldinga?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-11-25:
Dette var svar på alt anna enn spørsmålet. Spørsmålet var: Kor mykje vindkraft må vi byggje ut, og kva er den venta verknaden på straumprisen? Det er det som er heile problemet, for vi har allereie avdekt at dette ikkje er eit effektivt klimatiltak. Det betyr at det må vere andre grunnar til eventuelt å gjere det, og då er spørsmålet: Kva er konsekvensen for vår fastlandsindustri, som no går usikre tider i møte, av fleire ulike årsaker? Då må statsråden kunne svare på det enkle og oversiktlege spørsmålet: Kor mykje vindkraft må byggjast ut for å elektrifisere norsk sokkel, og kva vil ei slik utbygging og elektrifisering frå land av norsk sokkel gjere med den norske straumprisen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-25:
«Sorenskrivaren i Øvre og Nedre Romerike skriv i høyringssvaret: «Vår erfaring med felles ledelse i ti måneder er at dette ikke er en fullgod løsning(...) (...) Kvifor vil då regjeringa gi han ansvar for tre rettsstader?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-25:
Jeg takker for svaret. Jeg har vært til stede på møte sammen med sorenskriveren på Eidsvoll, et møte der både tillitsvalgte og også ordføreren i Eidsvoll var til stede. Der forsøkte sorenskriveren å presentere den samme virkelighetsbeskrivelsen som statsråden nå refererer til. Det ble altså uttrykt stor bekymring fra de ansatte knyttet til en sammenslåing til en felles tingrett. Det ble også uttrykt en klar bekymring fra lokalsamfunnet, representert ved ordføreren, og ordføreren ville ha seg frabedt å bli tatt til inntekt for en sammenslåingsprosess. Det som konkret står i mitt spørsmål, er at man fra de ansattes side frykter for kulturen når en leder ikke kan være til stede på alle de ulike stedene samtidig. Hvorfor foreslår man en sammenslåing i stedet for å sørge for å ha selvstendige domstoler der man kan ha en sorenskriver på hvert enkelt sted?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-25:
Dette vil bli en stor tingrett, som strekker seg over flere fylker – fra Finnskogen til grensa til Oslo. I høringssvaret beskriver man nettopp det: De ansatte opplever at sorenskriveren er mindre tilstedeværende enn før. Det er en situasjon der man har felles ledelse for Øvre og Nedre Romerike tingrett. Nå skal man også inkludere Glåmdal tingrett, som har tingsted i Kongsvinger, som er enda lenger unna. I tillegg sier man at det vil være negativt både i det daglige og for kulturen i domstolen. Sorenskriveren opplever at han verken får nok tid på det ene stedet eller det andre. Det vil jo være den samme utfordringen i framtiden. Den vil bli større med tre tingsteder. Hvorfor vil man ikke gå i motsatt retning og sørge for at man fortsatt har velfungerende tingretter på hvert enkelt sted, som kan ha nærhet til de ansatte og ikke minst til det området man skal tjene?
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-25:
Jeg er helt enig i at felles ledelse ikke er en fullgod løsning. Som jeg har påpekt flere ganger, er ikke virkemidlene i domstolloven tilstrekkelige for å øke effektiviteten, redusere sårbarheten eller heve kvaliteten. Det er nettopp derfor regjeringen har foreslått å utvide rettskretsene. La meg gjøre det veldig klart: Felles ledelse endrer ikke domstolstrukturen, og domstolene som er omfattet av ordningen, består som selvstendige enheter. Det er selvfølgelig noe helt annet å lede to eller tre selvstendige organisasjoner enn én felles organisasjon som er lokalisert flere steder. For ordens skyld vil jeg legge til at de to tingrettene på Romerike ønsker er sammenslåing, også om det innebærer flere rettssteder. La meg sitere fra høringssvaret: «Vårt utgangspunkt er at dagens domstolstruktur er utdatert, og overmoden for endringer. Vi er positive til at det etableres større enheter. Dette bør gjøres ved at domstoler slås sammen og samlokaliseres. Det fremstår som lite kostnadseffektivt å opprettholde alle rettsstedene i landet. Vi er enig i Riksrevisjonens konklusjon om at dagens struktur, med mange små rettskretser, medfører en strukturell ineffektivitet. Vi støtter følgelig kommisjonens forslag, men ser samtidig at det i enkelte rettskretser med store avstander og lav befolkningstetthet kan være behov for å opprettholde flere kontorsteder. Subsidiært støtter vi Regjeringens forslag idet dette vurderes som bedre enn dagens struktur.» Ønsket om sammenslåing fastholdes i brev til justiskomiteen datert 11. september i år, hvor tingrettene viser til at det «(…) ved våre to domstoler foreligger en bred enighet om at det er ønskelig å slå sammen domstolene. Det fremstår som kontraproduktivt å stanse en sammenslåing som er ønsket av både ledelse og tillitsvalgte ved de to domstoler, og som er ferdig planlagt». (…) Jeg mener derfor at regjeringens forslag, som ikke imøtekommer sorenskriveren fullt ut, vil gi et bedre grunnlag for felles ledelse av flere rettssteder enn dagens situasjon med felles ledelse av selvstendige enheter.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-25:
Jeg mener jeg har svart på det spørsmålet. Det å lede selvstendige enheter er helt forskjellig fra å lede en organisasjon med flere kontorsteder. Det er helt vanlig både i det offentlige livet i Norge, i organisasjonslivet, i akademia og i næringslivet. Det er to helt forskjellige ting. Representanten refererer fra et møte jeg ikke har vært til stede på. Det håper jeg representanten skjønner at jeg ikke kan svare på. Jeg har sitert fra høringssvaret, og det er det som ble sendt til justiskomiteen når det gjelder domstolkommisjonens høring. Jeg er veldig klar over at ordføreren ikke har samme syn. Ordføreren jobber ikke i domstolen og står heller ikke til ansvar for verken gjennomføring av rettssaker eller å få ned køene i domstolen. Men vi har på bakgrunn av bl.a. denne saken sagt når det gjelder lokal enighet, at man også skal lytte til lokale myndigheter. Dette er også lokalpolitikk. Det er distriktspolitikk. Så selv om ordføreren i dette tilfellet ikke innestår for svaret, skal vi også lytte til ordførerne når det gjelder sammenslåinger.
Monica Mæland (Høyre), 2020-11-25:
Vi ønsker å gjøre noe med de funnene som er gjort av Riksrevisjonen. Vi ønsker å få ned køene. Vi ønsker å få likere saksbehandling. Vi ønsker å øke rettssikkerheten for alle innbyggere i dette landet. Vi har altså rettssteder og domstoler i dag som er veldig sårbare. Vi har også domstoler som ikke utnytter kapasiteten sin, faktisk ikke mer enn 50 pst. Det ønsker vi å gjøre noe med. Vi aksepterer at Senterpartiet har fullstendig vegring mot alle endringer. Det får så være. Det vi argumenterer for, er færre ledere, flere dommere. Det vil være bra for alle i den nye rettskretsen. Det vil altså bli kortere saksbehandlingstid, det vil bli bedre arbeidsforhold for dommere, og så vil det bli én felles leder. Det er stor forskjell på å lede selvstendige enheter og selvstendige organisasjoner og det å lede en felles organisasjon med alle mulighetene det gir innenfor den større rettskretsen.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
«I Listerregionen har Fyrtårnet Lister Helse startet lavterskelbehandling for rusavhengige. Det er bra å få behandlingstilbud nærmere der folk bor. Tidligere spesialisert behandling overføres i økende grad til kommunene, uten at refusjonsordningene tar høyde for dette. Pasienter som får tilsvarende behandling i sykehus, får refundert reiseutgifter, men det gjelder ikke dem som deltar i behandlingen i kommunal regi. Vil regjeringen gjøre noe for å tilpasse ordningene til behandlingen og ikke hvor behandlingen gis?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
Takk for svaret. Fyrtårnet psykisk helse og rus i Lister gir behandling til rusavhengige nærmere der de bor, og de har kompetente og dyktige ansatte. Det er bra. Men mange rusmiddelavhengige har flere sykdommer, og avhengigheten påvirker både pårørende, barn, foreldre og kjærester. Høyreregjeringa gjør det dyrere for disse å være syke. Egenandelene øker. I en tid med pandemi krever regjeringa at én million nordmenn skal betale over 700 kr mer i egenandeler. Arbeiderpartiet mener det er dypt urettferdig. Vi ønsker ikke grense på egenandelskort 1, og vi vil slå sammen de to frikortene, noe som vil gi færre utgifter til behandling og rehabilitering for personer med kroniske sykdommer som bruker begge kortene. Hvorfor prioriterer regjeringa å gjøre det dyrere å være syk for så mange?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
Det er tydelig at regjeringas politikk overfører utgifter til pasienter. Vi ser at den pasientgruppa som vi snakker om her, ofte har en marginal tilknytning til arbeidslivet. Vi har fått kutt i pendlerfradraget, ferietillegget er fjernet fra dagpengene, og barnetillegget til uføre er fjernet. Noen har familier, og de opplever altså at brillestøtten kuttes, at barnehageprisene økes, samtidig som fastlegekrisa i distriktene fester seg og sentraliseringen og kommersialiseringen fører ressurspersoner ut av distriktene. Det er en usosial og urettferdig politikk, og den treffer noen av dem som får behandling på Fyrtårnet psykisk helse og rus i Lister. Vi styrker bl.a. fastlegeordningen og kommuneøkonomien. Ser statsråden at høyrepolitikken gjør det vanskeligere å være pasient i distriktene, og at de økte transportutgiftene som pasientene får i denne sammenhengen, kan være det som umuliggjør å ta imot behandling lokalt?
Bent Høie (Høyre), 2020-11-25:
Pasient- og brukerrettighetsloven og pasientreiseforskriften regulerer retten til dekning av pasientreiser. Det følger av lovbestemmelsen at pasienten har rett til å få dekket nødvendige utgifter når han eller hun må reise i forbindelse med en helsetjeneste som omfattes av spesialisthelsetjenesteloven, og som dekkes av et foretak etter helseforetaksloven. Det samme gjelder helsetjenester som omfattes av folketrygdlovens bestemmelser om stønad ved helsetjenester. Som følge av samhandlingsreformen bygges det opp tilbud til pasienter også i kommunal regi. Oppgaver flyttes fra spesialisthelsetjenesten til kommunene. Et eksempel på dette er kommunale tilbud om døgnopphold for pasienter og brukere med behov for øyeblikkelig hjelp som nevnt i helse- og omsorgstjenesteloven. Kommunale tilbud om dialyse er et annet eksempel. Når sånne tilbud gis i spesialisthelsetjenesten, dekkes reiseutgiftene etter syketransportforskriften. Når samme tilbud gis i kommunal regi, refunderes reiseutgiftene kun hvis det er gitt tjenester som nevnt i folketrygdloven kapittel 5. For å unngå at pasienter mister retten til å få dekket reiseutgifter i sånne tilfeller, er departementet gitt hjemmel til i forskrift å bestemme at retten til dekning av nødvendige utgifter også kan gjelde reiser til og fra helsetjenester som omfattes av helse- og omsorgstjenesteloven. Departementet har i pasientreiseforskriften gitt pasienter rett til dekning av reiseutgifter til kommunale tilbud om døgnopphold og kommunale dialysetilbud. Vi har nå ikke noen konkrete planer om å utvide pasientreiseregelverket til å omfatte alle helsetjenester som tilbys av kommunen, og som ikke er folketrygdfinansiert. Det viktige for meg er at pasienter ikke mister rettigheter når oppgaver flyttes fra spesialisthelsetjenesten til kommunene. Forskriftshjemmelen som ligger i lovverket i dag, bidrar til at vi unngår dette.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-25:
Det gjør heller ikke regjeringen. Det er jo regjeringens initiativ og forslag at de to egenandelskortene nå skal slås sammen, sånn at de i Norge som har de høyeste egenandelene, får en kraftig reduksjon i egenandelen. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet har kommet til at de vil støtte regjeringens forslag på det punktet. Når det gjelder personer som f.eks. kan ha behov for tilbudet til Fyrtårnet psykisk helse og rus i Lister, har også regjeringen i statsbudsjettet for 2021 lagt inn om lag 60 mill. kr til kommunene for at de skal kunne innføre tilsvarende ordning som de har i Oslo kommune, nemlig at kommunen kjøper frikort til innbyggerne i begynnelsen av året, og dermed vil en ha gratis helsetjenester gjennom hele året. I budsjettforslaget er det lagt til grunn at alle landets kommuner kan gjøre som Oslo kommune, og det vil da være kompensert i statsbudsjettet.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-25:
Nei, høyreregjeringen har ikke foreslått noen endringer som innebærer økte transportutgifter for pasientene. Det at flere tilbud flyttes over til kommunehelsetjenesten, er en del av samhandlingsreformen, som Arbeiderpartiets Bjarne Håkon Hanssen la fram. Så det er en utvikling som Arbeiderpartiet tok initiativ til og var pådrivere for. Tvert imot er det sånn at den pasientgruppen som har behov for dette tilbudet, har fått styrket sitt tilbud betydelig som følge av at det er Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet som styrer Norge nå, i motsetning til Arbeiderpartiet. Vi har hatt en egen opptrappingsplan for tilbudet til rusavhengige i Norge der det er overført betydelige beløp til kommunene for å bygge ut denne typen tilbud. Vi har bygd opp det spesialiserte behandlingstilbudet, som innebærer at ventetidene nå er kortere for denne pasientgruppen enn de har vært noen gang. Ikke minst har vi innført fritt behandlingsvalg, mot Arbeiderpartiets stemmer, så det er bl.a. rusbehandlingsinstitusjoner i Agder som hadde vært nedlagt hvis Arbeiderpartiets politikk hadde blitt ført på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-25:
Svaret på det siste spørsmålet er definitivt ja – med utropstegn. Stortinget vedtok en øvre låneramme til utbyggingen av Aker sykehus og Rikshospitalet ved behandlingen av statsbudsjettet for 2020. Vedtaket var basert på eksternt kvalitetssikrede konseptfaseutredninger. Utbyggingen på Aker og Rikshospitalet er en del av nye Oslo universitetssykehus, som også inkluderer nytt klinikkbygg på Radiumhospitalet og ny regional sikkerhetsavdeling. Helse Sør-Øst har spart opp midler og har solid økonomi. Som alle sykehusprosjekter ble lånerammen til nye Aker sykehus og nye Rikshospitalet vurdert og vedtatt etter ferdigstilling av konseptfasen. Dette betyr at siste del av planfasen – forprosjektet – gjenstår. Lånet som er bevilget for 2021, vil delfinansiere utgiftene til forprosjektet. Jeg vil minne om at bevilgningen i 2021 er lån som skal betales tilbake av Helse Sør-Øst. I nye Oslo universitetssykehus skal Rikshospitalet bli et høyspesialisert sykehus med traume- og akuttmiljø, og blir landets viktigste beredskapssykehus. Samling av de spesialiserte funksjonene på Rikshospitalet vil gi én dør inn for de aktuelle pasientgruppene og gi bedre utnyttelse av verdifull kompetanse og kostbart utstyr. Nye Aker sykehus vil bli et stort akuttsykehus og skal på sikt bl.a. overta ansvaret for innbyggerne i de tre bydelene i Oslo som i dag får sitt tilbud ved Akershus universitetssykehus. Utbyggingen av Aker og nye Rikshospitalet er utvilsomt Norges største sykehusprosjekt målt i kroner. Prosjektet planlegges med en struktur og løsninger som skal sikre alle innbyggerne i Oslo et spesialisthelsetjenestetilbud, også de bydelene som i dag får sitt tilbud ved Akershus universitetssykehus. I tillegg sikres en samling av spesialiserte regionale og nasjonale tjenester, som vil legge til rette for bedre bruk av helsepersonell i hovedstaden. Dette er viktig, gitt at det er et stort behov for denne typen kompetanse også i andre deler av regionen og ikke minst i landet for øvrig. Det er behov for nye sykehusbygg i Oslo. Det er det ingen tvil om. En betydelig del av byggene på Ullevål sykehus er gamle og uhensiktsmessige. De er i svært dårlig teknisk stand og ikke egnet for moderne sykehusvirksomhet. Sykehusbyggene som nå planlegges ved Rikshospitalet og Aker, vil komme til erstatning for byggene på Ullevål. Planene vil gi moderne sykehusbygg og sikre økt kapasitet i Oslo, som gir befolkningen et bedre helsetilbud. Dette er på høy tid og veldig viktig for å sikre befolkningen i Oslo et helsetilbud på lik linje med resten av landet, som følge av denne utbyggingen.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-25:
Svaret på det er også ja. Det alternativet representanten står for, er både dyrere, dårligere og vil ta betydelig lengre tid. Det vil gjøre at den befolkningen som har stemt representanten inn på Stortinget, risikerer å stå uten helt nødvendig helsetilbud, på nivå med det som er i resten av landet, hvis representanten hadde fått gjennomslag for sitt standpunkt i denne saken. Det er alvorlig, for denne saken har tatt altfor lang tid allerede. Det er tidskritisk at man nå holder god framdrift i denne saken. Den utredningen som representanten viste til, er feil. Det er gode utredninger som viser at et slikt alternativ vil koste mer penger og ta lengre tid, og dermed vil svekke og ikke være bærekraftig for Helse Sør-Øst. Det er de motsatte konklusjonene som er de korrekte. Nå jobbes det veldig godt med utviklingen, med å se på muligheten for å overføre en del av det som er planlagt ved det nye Rikshospitalet, til det nye livsvitenskapsbygget. Det vil også sikre god framdrift for etablering av livsvitenskapsbygget, som ikke minst er viktig for Universitetet i Oslo, utvikling av helsenæringen i denne regionen og utviklingen av Oslo som by.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-25:
Nei, tvert imot. Det å bygge ut på Rikshospitalet vil gi oss moderne bygg. Vi må også bruke ny kunnskap og ny teknologi for å få en god måte å håndtere en pandemi på. Det er heldigvis sånn at også på dette området har det skjedd mye siden Christian IVs tid. Selv om Ullevål-bygningene var moderne på den tiden med tanke på en pandemi, er de ikke nødvendigvis det i dag. Forholdene knyttet til smittevern vil bli godt ivaretatt også i den nye utbyggingen.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
«Hallingdal sjukestugu på Ål tilbyr desentraliserte spesialisthelsetjenester til lokalbefolkning og turister i Hallingdal. I akuttsituasjoner er man avhengig av en god luftambulansebase med tilgang til drivstoffanlegg og landingsplass i regionen. Hvordan vil statsråden sikre god beredskap for Hallingdal?»
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
For kort tid siden stilte jeg beredskapsministeren spørsmålet om de nye redningshelikoptrene kan lande tilknyttet det nye sykehuset i Drammen og ved Ringerike sykehus, og svaret var overraskende nei. Vi skal altså bygge Norges mest moderne sykehus i Drammen, som skal gi et helse- og beredskapstilbud for innbyggerne fra Hallingdal til Bærum, uten at de nye redningshelikoptrene skal kunne lande der. I en akuttsituasjon vet vi alle at sekundene teller. For innbyggerne i distriktene er dette dårlige nyheter, for en sak som ikke har fått oppmerksomhet, er at det i Vestre Viken helseregion mangler et fuelanlegg for helikoptre ved Ringerike og Drammen. Når man dropper ny landingsplass, så dropper man også å bygge et fuelanlegg. Det betyr dårligere kapasitet for helikoptre som tar av fra Ål, fordi de ikke har muligheten til å fylle drivstoff i Drammen. Mener distriktsministeren at dette er god beredskap for innbyggerne i Buskerud og Hallingdal?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-11-25:
La meg forklare, sånn at distriktsministeren forstår alvoret. Det skjer en ulykke. Pasienten fraktes med statens luftambulanse fra Hallingdal sjukestugu på Ål til Drammen sykehus. Det er ikke mulig å fylle opp tanken på helikopteret ved Norges mest moderne sykehus som skal bygges i Drammen. På returen får man beskjed om en stor bilulykke på Flå. Helikopteret må da gi beskjed om at på grunn av lite drivstoff må man først tilbake til Hallingdal sjukestugu på Ål før man kan dra på nye oppdrag. Mener distriktsministeren at dette er god beredskap for innbyggerne i Hallingdal? Jeg mener nei. De fortjener bedre. Det gjør også de ansatte. Vil distriktsministeren – for dette er distriktspolitikk – ta et initiativ sammen med meg for å sikre at det nye sykehuset i Drammen får landingsplass for de nye redningshelikoptrene og et fuelanlegg som sikrer god beredskap for distriktene i Buskerud?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-25:
Først har jeg lyst til å benytte muligheten til å skryte av Hallingdal sjukestugu. Jeg kjenner veldig godt til den fordi jeg har familie som hører til Ål, og svigerforeldre som har fått fantastisk tilbud og omsorg der. Jeg har bare lyst til å fullrose dem. Hallingdal sjukestugu tilbyr flere desentraliserte spesialisthelsetjenester til lokalbefolkningen, men også til turister i Hallingdal. De har somatisk sengepost, poliklinikk, dialyseavdeling, hjerteskole og lærings- og mestringssenter. I tillegg er det også bildediagnostikk, laboratorietjenester og psykiatri lokalisert der. Dermed har Hallingdal sjukestugu en svært viktig beredskapsmessig rolle i Hallingdal. Vestre Viken har stasjonert en bilambulanse der, og luftambulansetjenesten har en helikopterbase i tilknytning til virksomheten. Jeg har oppfattet at representanten Gharahkhani i media er opptatt av de nye redningshelikoptrene og landingsmulighetene i Drammen. Det er jo ikke det representanten direkte har tatt opp i dag, men det er et tema som har engasjert befolkningen i Hallingdal, og redningshelikoptrene er selvfølgelig en del av Norges totale beredskap. Dagens redningshelikoptre, Sea King, lander ved de fleste akuttsykehusene i dag. Det er likevel kun et mindre antall som har tilpassede landingsplasser. I mange tilfeller benyttes parkeringsplasser, idrettsbaner og flyplasser i nærheten. De nye redningshelikoptrene, som representanten er opptatt av, skal kunne lande ved de samme sykehusene, eventuelt andre steder etter avtale med helseforetakene. Her er det imidlertid et pågående arbeid, og man har foreløpig ikke endelig konkludert på behovet for tilpasninger. De nye redningshelikoptrene, SAR Queen, vil ha langt bedre rekkevidde. De kan fly direkte til målet i stedet for å fly rundt kysten. Det er viktig. Helse Sør-Øst har opplevd at helikopterbasen på Ål er i døgnkontinuerlig beredskap hele året. Det er på plass et drivstoffanlegg i tilknytning til landingsplassen, og luftambulanselegen på Ål kan ved behov rykke ut med bil til Hallingdal sjukestugu. Vestre Viken anser at det etablerte opplegget på Ål gir en god beredskap for Hallingdal. De fleste akuttoppdrag i luftambulansetjenesten håndteres av det ordinære helikopteret, tilsvarende det som står på basen på Ål. Det vil dermed ikke skje noen endringer i deres evne til å operere og til å lande.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-25:
Nå er jeg kommet hit for å svare for hvordan situasjonen er på Hallingdal sjukestugu, så jeg velger å svare på det. Jeg tror det kan være fornuftig at representanten stiller spørsmålet til beredskapsministeren eller helseministeren når det gjelder Drammen sykehus og Ringerike sykehus. Som distrikts- og digitaliseringsminister kjenner jeg ikke til detaljene der. Men det jeg vet, er at når det gjelder Hallingdal sjukestugu på Ål, kan dagens helikopter lande som ordinært. Også når det er redningsaksjoner, kan de benytte seg av Sea King, de kan lande ved Hallingdal sjukestugu på Ål. Jeg forstår at det er noen utfordringer med at man kanskje er nødt til å forsterke noen vinduer og litt sånne ting, men jeg tror det er ting som lar seg løse. Men beredskapen for befolkningen i Hallingdal er godt ivaretatt med den luftambulansekapasiteten og de landingsforholdene som er der i dag.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-25:
Jeg tror de aller fleste politikere er opptatt av beredskapen og folks helse og trygghet, også i distriktene selvfølgelig, ikke minst i Hallingdal. Jeg er bedt om å svare for situasjonen ved Hallingdal sjukestugu. Helikopterbasen på Ål i Hallingdal benyttes bare av vanlig ambulansehelikopter. De kommer ikke til å bli berørt av anskaffelsen. Spørsmålet Gharahkhani stiller nå, handler om de nye redningshelikoptrene og muligheten for dem til å lande ved de andre sykehusene. Det er et spørsmål som representanten Gharahkhani bør stille til beredskapsministeren eller helseministeren.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-11-25:
Mitt spørsmål til statsråden lyder som følger: «28. oktober 2019 hadde kulturminister Trine Skei Grande og statssekretær Frida Blomgren innspillsmøte om en mediepolitisk verktøykasse med en rekke representanter for mediebransjen. Behovet for en slik verktøykasse kom tydelig fram i behandlingen av mediemeldingen samme år. Hva er status for regjeringens arbeid med denne verktøykassa?»
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-11-25:
Takk for svaret. Et mediemangfoldsregnskap vil nok bli nyttig, men det var en utredning av ulike verktøy i den verktøykassen som komiteen ønsket seg. Jeg synes det er beklagelig at man ikke har begynt på den utredningen, for det vil alltid være nyttig. Det hadde vært helt på sin plass når vi merker at mediene er utfordret, da også demokratiet vårt, som under covid-19-pandemien. Særlig lokalavisene våre er rammet nå. Deres økonomi er helt avhengig av annonser for arrangementer, som nå har blitt avlyst. Ikke minst gjelder det for de minste lokalavisene. De har store problemer, for de har falt helt utenfor koronastøtten til mediene også. Er statsråden enig med meg i at siden mange faller utenfor koronastøtten, ville det hjulpet med andre tiltak, som var mer generelle, og som ville ha fanget dem opp, som midlertidig fratrekk av arbeidsgiveravgiften for redaksjonelle stillinger eller det nye tiltaket i Canada, skattefritak for andel av redaksjonelle kostnader?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-11-25:
Takk for svar. Fordi det er ganske prekært i mediene etter ny nedstenging, får vi grave i det verktøyet litt senere, for akkurat nå er meldingen fra mediebransjen at det ikke er bare de minste lokalavisene som blør som følge av covid-19 og nedstenging. Det er nå også prekært for lokalaviser med opptil 15 000 i opplag. Det er behov for en umiddelbar støtte til disse på rundt 50 mill. kr. Det er en forventning fra både fortvilede redaktører og oss i Senterpartiet at dette raskt tas på alvor av ministeren. Selv om han skryter av den pakken som kom til mediene, er det fortsatt 208 mill. kr igjen av den, fordi innretningen var så rigid. Siden det ligger penger der, håper jeg at statsråden er enig med meg, og at han – nå som samfunnet igjen har stengt ned, og det er stor annonsesvikt – er klar til å bistå de lokalmediene som har det aller verst nå, med umiddelbar økonomisk støtte.