trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Det er en kritisk tilstand i barnevernet. De ansatte har i snart ett år ropt varsku om for lav bemanning. Barneombudet er sjokkert. Og ikke minst ut fra det barna selv melder, forteller kun ett av fire barn barnevernet om det viktigste. Likevel rykker statsråd Ropstad ut og sier at det går så mye bedre at det ikke er noe behov for å komme og ha en redegjørelse om den saken her i Stortinget. Men da lurer jeg fælt på: Hvordan vet egentlig barneministeren det? Hvordan kan barneministeren vite at det går bedre når, ut fra det barna selv sier, tre av fire ikke forteller om det viktigste til barnevernet fordi de ikke føler seg trygge? Kan barneministeren stå i denne salen og si: Ja, jeg vet at barna får det bedre, og at barna selv er enig i den beskrivelsen?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Da jeg selv kom ut av det berømte skapet, var jeg ganske optimistisk, jeg følte at ting gikk framover. Men de siste par årene må jeg innrømme at jeg har blitt litt mer usikker, f.eks. når vi har en situasjon der folk blir slått ned rett på utsiden her, rett bak dette huset, fordi de er skeive, på samme dag som Pride-paraden, men også når VG kan avsløre omfattende sosial kontroll i religiøse miljøer. Jeg skal ikke spørre om homoterapi akkurat nå, men jeg vil spørre om de gode kreftene i de religiøse miljøene som trenger vår hjelp, som Salam, organisasjonen for skeive muslimer. De står helt fremst i denne kampen og trenger vår hjelp. Likevel får de ikke støtte fra denne regjeringen, noe som gjør at de nå legger ned sine skolebesøk. Er statsråden fornøyd med det?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Takk til statsråden for det svaret. Jeg håper virkelig at en slik løsning kommer. SV har foreslått en ekstra bevilgning i årets budsjett, og jeg skulle ønske at Salam kunne bli prioritert på samme måte også av regjeringen. Dette er jo ikke et isolert problem som kun gjelder den fantastiske innsatsen Salam gjør. Det er stadig vekk sånn at mange organisasjoner på LHBTI-feltet melder om at de har mer å gjøre fordi det er en backlash. Og så kommer det også nye organisasjoner til, innenfor nye felt, heldigvis. Da lurer jeg på: I en sånn situasjon, med mer å gjøre, dessverre, men med flere organisasjoner, heldigvis – hvordan skal den potten som nå har stått stille, strekke til for at alt det gode, holdningsskapende arbeidet faktisk kan komme fram, slik at vi kan snu den backlashen om til ny optimisme, som jeg kjente på for noen år siden?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Det var som om det gikk et gufs fra 1980-tallet gjennom salen under innlegget til en av de tidligere talerne. Den taleren var representanten Tage Pettersen, som holdt et innlegg om SVs politikk for å hjelpe flere familier ut av fattigdom. Den funky 1980-talls følelsen jeg fikk av det innlegget, var tanker om «trickle down»-økonomi, idet vi fikk kritikk fra representanten Pettersen om at vårt skattesystem vil hindre flere i å komme seg ut av vedvarende lavinntekt. Han viste til at regjeringens skatteletter for de aller rikeste er det viktigste for å hjelpe flere barn ut av vedvarende lavinntekt. Jeg trodde virkelig at den type voodoo-økonomi for lengst var begravd. Jeg trodde at ideen om at bare vi gir mer til de aller rikeste så vil det på magisk vis renne ned til de barna som vokser opp i fattigdom, ikke lenger var gangbar. Men likevel er det det vi hører fra talerstolen. Jeg kan nevne for representanten Pettersen at i vårt skatteopplegg får alle som tjener under 600 000 kr, faktisk skattelette med SVs politikk. Så øker vi skattene for dem som har aller mest, sånn at vi kan bruke det bl.a. på å innføre foreldrepenger til alle – en skikkelig investering i barns første leveår. Jeg må også si noe om likestilling. Vi står fortsatt i en situasjon hvor det er sånn at kvinner i snitt tjener 87 kr for hver 100-lapp en mann tjener. Seksuell trakassering hindrer kvinners muligheter i arbeidslivet, og negativ sosial kontroll rammer særlig unge jenters frihet. Samtidig har vi en regjering som gjør seg selv historisk – den gjør seg selv historisk som den aller første på 40 år som innskrenker kvinners rett til selvbestemt abort. Da er det på tide med et skikkelig taktskifte i likestillingspolitikken, og det skisserer SV opp i sitt alternative budsjett, hvor vi legger på om lag én milliard kroner i tiltak for likestilling. Det gjelder bl.a. 50 mill. kr for tiltak mot negativ sosial kontroll. Det dreier seg om å ordne opp i den uholdbare situasjonen når det gjelder finansieringen av krisesentrene, hvor det nå er fare for nedleggelser flere steder. Lavterskeltilbudene hvor voldsutsatte skal kunne gå, står i fare for å bli lagt ned. Det foreslår vi en endring på. Og vi foreslår også flere hundre millioner kroner i økning for bedre bemanning – og heltid – for de heltene som står fremst i velferden vår, som ofte er kvinner.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
I min replikkveksling med statsråd Ropstad ga jeg ham en helt konkret utfordring, som ikke ble svart på. Derfor vil jeg nå på tampen av debatten gi statsråden en anledning til å svare, for jeg vet det er mange som er opptatt av dette, og som følger med på denne debatten: Når statsråden har gått ut og sagt at alt går så meget bedre i barnevernet at det ikke er noen grunn til å komme og redegjøre for det her, er det mange som lurer på hvor han får den informasjonen fra, når kun ett av fire barn forteller om det viktigste, det mest alvorlige, til barnevernet fordi de ikke føler seg trygge. Det stilles spørsmål ved om barneministeren har sjekket den virkelighetsbeskrivelsen med dem det faktisk gjelder, med barna. Derfor vil jeg igjen spørre statsråd Ropstad om han overfor Stortinget kan svare på om barna faktisk er enig i den vurderingen.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Til en annen del av frivilligheten: Tippemidlene til kultur er viktig for å finansiere korps, kor, amatørteater, husflidslag – ja, hele kulturfrivilligheten, egentlig, som engasjerer godt over én million nordmenn. Men tippemidlene til kultur har blitt brukt som salderingspost. Siden 2014 har det kommet inn stadig flere formål som ikke har så mye med lokal grunnmur eller kulturfrivillighet å gjøre. Så det er tydelig at regjeringen har trengt et sted å saldere budsjettene sine når det har vært så lave rammer, og det har blitt tippemidlene. Jeg kan nevne to eksempler, som er litt ulike. Det ene er gaveforsterkningsordningen, som vi jo i utgangspunktet er kritiske til. Så kan jeg også nevne utviklingsmidlene til arkiv, bibliotek og museum, som er en god ordning, men som ikke hører hjemme i tippemidlene. Hvorfor er det sånn at det er korpsene, korene og husflidslagene som skal ta regningen for manglende prioriteringer?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Det er interessant å høre representanten Wold snakke om hvordan vi rød-grønne politikere styrer kulturen og kun vil ha én type kultur, mens det samtidig – i hvert fall hittil i denne kulturdebatten – kun er Fremskrittspartiets representant som har satt ulike typer kulturliv opp mot hverandre og sagt at vi må støtte den delen og ikke fullt så mye den andre. Så jeg vil egentlig bare ha en kommentar fra representanten Wold på akkurat det, for så vidt jeg har registrert, har i hvert fall ikke noen i mitt parti tatt til orde for å skulle ha noe mer av den kulturen og noe mindre av den. Det har vi ikke gjort. Samtidig kan gjerne representanten Wold også komme inn på dette med et par konkrete tilfeller der stortingsrepresentanter fra hans parti har tatt til orde for å strupe støtten til enkelte kulturuttrykk, f.eks. et teaterstykke som var ganske mye omtalt her forleden. Er det å styre kulturen?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Vi har lenge vært kritiske til gaveforsterkningsordningen, særlig av én, spesielt viktig, grunn. Den handler om at kulturpolitikken i Norge bør være demokratisk styrt og gå etter faglig kvalitet og fagfellevurdering. Det er de prinsippene vi har bygd den norske kulturpolitikken på, slik at vi kan bruke de kulturkronene vi har, på de riktige tingene og f.eks. bygge ut kulturtilbud i hele landet, ikke bare i sentrale områder. Gaveforsterkningsordningen er det stikk motsatte av alt det. Gaveforsterkningsordningen handler om at vi skal bevilge offentlige kroner der det gis private gaver, og vi mener det er en lite demokratisk måte å styre kulturpolitikken på. På tampen vil jeg gi representanten Pettersen en utfordring tilbake: Er det egentlig sånn at vi vet at gaveforsterkningsordningen har mobilisert ekstra private penger? Det er egentlig lite som tyder på det.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Jeg mener representanten Pettersen trekker opp en veldig fin liste med mange gode tiltak, mange gode kulturinstitusjoner, som SV i sitt alternative statsbudsjett foreslår å finansiere der i stedet. Da er jeg tilbake til det denne saken handler om, nemlig at det bør være faglighet og demokrati og ikke privat sponsing som bestemmer hvor de offentlige kronene skal gå. Derfor velger vi i stedet å finansiere dem over andre deler av statsbudsjettet – ikke over tippemidlene, der gaveforsterkningsordningen ligger per dags dato. Det er absolutt et viktig argument når et lite antall mottakere som er lokalisert sentralt på Østlandet eller i store byer andre steder, stikker av med den aller største delen av denne ordningen, mens f.eks. Finnmark får svært, svært lite. Det viser at denne ordningen ikke er rigget for å bygge ut kulturtilbudet i hele landet, og det er problemet med gaveforsterkningsordningen.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Jeg kan svare på den første delen av spørsmålet først: Med SVs alternative skatteopplegg slår vi to fluer i én smekk. For det første omfordeler det veldig tydelig. De som har mest fra før, vil betale mer inn til fellesskapet. Det gir oss en helårseffekt på 22 mrd. kr ekstra, som representanten Wold nevnte, som vi bl.a. kan bruke på en kraftig økning av kulturbudsjettet, noe jeg mener er klokt. En annen ting vi gjør i vårt alternative skatteopplegg, er å senke skattene for dem som tjener 600 000 kr og mindre, så vi gir jo skattelette til folk flest, i motsetning til Fremskrittspartiet, som gir skattelette til dem med mye fra før. Til den andre delen av spørsmålet: Det er helt sant at vi også prioriterer i vårt statsbudsjett. Det gjør vi, for vi mener at å sende kulturkroner fra kulturbudsjettet over i Innovasjon Norge er en gal prioritering. Den ordningen kan være god, men da mener vi de pengene bør prioriteres over næringsbudsjettet – også på en sånn fin kultursatsing.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Den frie scenekunsten er kanskje noe av det aller viktigste vi har for utvikling og nyskaping i norsk kunst- og kulturliv. Det er viktig for det som skjer på scenekunstfeltet generelt. Men likevel gjentar historien seg, virker det som, nesten år for år under denne regjeringen, og vi står her igjen i en varslet tragedie. Etablerte scenekunstkompanier som er helt på verdenstoppen, faller mellom alle stoler, og nå står vi i en situasjon hvor flere av dem vil stå uten støtte og vil kunne måtte legges ned. Og så har vi et stortingsflertall som ikke tar ansvar for det og verken lager en permanent løsning som kan passe denne typen grupper, eller lager akuttløsninger. Hvorfor vil ikke Venstre, som hyller den frie scenekunsten i festtaler, også ta ansvar for de mest etablerte dyktige kompaniene våre?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Representanten Almeland nevner gode tiltak som SV støtter, men han svarer ikke på det jeg spurte om. Vi står nå i en situasjon helt, helt konkret som innebærer at en rekke kompanier som hylles, som har stor internasjonal status, fra nyttår av vil stå uten støtte. De faller mellom stolene – det fins ikke støtteordninger som driver med den typen langsiktig støttedrift som etablerte kompanier i fri scenekunst trenger. Det er ikke noe nytt. Vi har tvert imot stått i den situasjonen nå år etter år etter år, og de siste to statsbudsjettene også med Venstre, som styrer Kulturdepartementet. Så mitt spørsmål til representanten Almeland er helt konkret hvorfor det ikke ble etablert f.eks. en ny ordning under Kulturrådet, men utenfor Kulturfondet, som kan brukes til den typen langsiktig støtte som disse kompaniene trenger, sånn at vi slipper å miste det beste vi har på fri scenekunst.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Det var store forventninger til litteraturpolitikken etter ganske tydelige løfter fra Venstre før partiet gikk inn i regjering, og det har vært et flott bokår nå i 2019. Men om få uker er det over, og vi kan registrere at vi står uten en lesestrategi, samtidig som PISA-undersøkelsen nylig viste at lesing blant unge på fritida går ned. Falske nyheter og desinformasjon gjør kunnskapslitteraturen stadig viktigere. Likevel er innkjøpsordningen for sakprosa like mangelfull i dag som da Venstre tok over, og skolebibliotekene roper fortsatt etter en nasjonal politikk, som Venstre før har tatt til orde for. I vårt budsjett foreslår vi 90 mill. kr ekstra for å gjøre noe med akkurat disse tingene, få på plass en lesestrategi bl.a. Er det meningen at norsk litteratursatsing skal være over(presidenten klubber) om et par uker, når bokåret er over? (presidenten klubber)
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Aftenposten har avdekket ganske bekymringsverdige forhold flere steder hvor det foregår lukkede undervisnings- eller fritidstilbud med langvarig overnatting. Vi vet veldig lite om hva som foregår i de settingene, og det er altså trossamfunn som arrangerer dette. Det er ikke åpent for allmennheten, og det er ikke åpent for tilsyn. Vi vet ikke om det kan være sånn som mange frykter, at det her foregår sterk negativ sosial kontroll og segregering. Samtidig mottar trossamfunnene som gjennomfører disse tilbudene, hva enn de er, statsstøtte – slik andre trossamfunn gjør. Derfor har SV varslet at det bør være et krav om åpenhet rundt den typen tilbud hvis man mottar statsstøtte. Er det noe statsråden også kan se for seg, sånn at vi får avdekket hva som skjer?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Takk for et godt svar. Den andre problemstillingen i denne situasjonen er jo om det fram til det eventuelt foreligger åpenhet og tilsyn med hva som skjer i disse trossamfunnene, skal være sånn at norsk lov tillater den typen tilbud. Det andre SV har varslet, er derfor at i den grad det foregår lukkede overnattingstilbud over lengre tid med stor bekymring for negativ sosial kontroll og segregering i regi av trossamfunn, mener vi det ikke bør tillates. Mener statsråd Ropstad at denne typen tilbud, når de er lukkede, bør være lov? Eller deler han SVs bekymring – at hvis sånt skjer i lukkede rom, bør det ikke være tillatt etter norsk lov?
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
Arbeiderpartiets svar på utfordringene i barnevernet er et barnevern som driftes utelukkende i offentlig eller ideell regi. Det er feil svar hva angår de reelle utfordringene i barnevernet. Vi ser ingen forskjell i kvalitet mellom de offentlige og de private. I tillegg ser vi dessverre uønskede hendelser i alle typer institusjoner. Å tro at utfordringene vi står overfor i barnevernet i dag, løses ved å legge ned de private, er skivebom. Det aller viktigste er selvsagt barna og kvaliteten på tilbudet som gis. Derfor må vi bruke private aktører på en god måte. Vi må fastholde at det til syvende og sist er det offentlige som har ansvaret for barnevernet i Norge. Brukerundersøkelser viser at det ikke er noen forskjell i brukeropplevelsene, uavhengig av organisasjonsform på institusjonene. Hva er da Arbeiderpartiets hovedbegrunnelse for deres motstand mot de private, som f.eks. innenfor kategoriene «adferd høy risiko» og «adferd lav risiko» står for det store flertallet av plassene?
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
Det er et gode at vi har et mangfold av tilbydere på barnevernsområdet, og regjeringen ønsker å legge til rette for dette. Målet er selvfølgelig høy kvalitet, valgfrihet og tilpassing til det enkelte barns behov. Men det må være klart at det offentlige har, og skal ha, ansvaret for barnevernet i Norge, og det offentlige må ha kontroll med at barna og familiene får et forsvarlig tilbud, og at ressursbruken er fornuftig. Ved plassering på institusjon er det av og til slik at staten selv dekker egne plasser før skjermede anbud for ideelle, og til slutt kommer de kommersielle. Men til tross for denne silen ser vi at tjenesten er helt avhengig av de private tilbyderne for å få dekket behovet. Hvordan vil representanten Øvstegård organisere institusjonsdelen av barnevernet for å sikre kapasiteten, kvaliteten og mangfoldet vi er avhengig av for å ha tjenester som treffer alle brukerne, ut fra deres behov?
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
Ifølge SSB fant 56 pst. av alle oppholdsdager i 2018 sted i privateide barnevernsinstitusjoner, omsorgssentre og sentre for foreldre og barn. Fordelingen av aktiviteten mellom private og offentlige institusjoner i barnevernet var som i 2017. De private står for 51 pst. av driftsutgiftene til institusjonene. Med 56 pst. av aktiviteten er de derfor noe rimeligere enn de offentlige institusjonene. I tillegg vet vi at de private institusjonene har noen av de mest ressurskrevende brukerne. Vi vet da at lite eller ingenting skiller kvaliteten, at stat og kommune er helt avhengig av de private plassene for å få dekket behovet, og at offentlige plasser er de mest kostbare. Da står vi igjen med at det kun kan være ideologiske grunner til aversjonen mot det private fra SVs side. Spørsmålet til representanten blir da: Hvordan ser han for seg at våre skattekroner skal finansiere utbygging og drift uten de private tilbyderne?
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
Regjeringspartiene er opptatt av å stimulere til flere private investeringer og bidrag til kultur over det ganske land. Tildelingen av gaveforsterkning skjer uavhengig av geografi, og søknader om tilskudd behandles fortløpende så langt det er tilgjengelige rammer. Gaveforsterkningsordningen bidrar, som vi har hørt tidligere, til at kulturlivet blir belønnet med statlige midler når de jobber offensivt og lander avtaler med det private markedet. Totalt er det utbetalt 357,5 mill. kr i ordningen fra 2014 til 2019. Dette er helt friske midler uten bindinger, og de har bidratt til masse ekstra kultur. De samme årene har dette mobilisert 1,4 mrd. kr fra private givere til kulturlivet. Hvordan kan representanten takke nei til nesten 1,8 mrd. kr som kulturlivet har mottatt gjennom denne ordningen over seks år?
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
«Hele landet», sa representanten. At SV mener ordningen bør skrotes fordi kulturlivet i enkelte deler av landet er dårlig til å mobilisere private givere, blir et merkelig argument. Tvert imot: Hvis vi ser på mottakerne, er det en god variasjon i hvilke fylker som gjør det best: Oppland, Oslo, Hordaland, Vest-Agder, Telemark og Buskerud ligger på topp målt per innbygger, og alle landets fylker er representert blant mottakerne. Jeg besøkte selv f.eks. Baroniet Rosendal i sommer, som lovpriste ordningen på vegne av sitt sted, og lederen ba meg faktisk også hilse til SV og si at de ikke måtte røre denne ordningen. Ser vi på Østfold, som representanten Øvstegård og jeg representerer, var mottakerne sist år skolesatsingen til Blåseensemblet, Foreningen Halden Kulturhus, Østfoldmuseene og Fargespill – for å trekke fram noen. Det er tiltak som treffer barn og unge, og de treffer bredt. Hvordan mener representanten at institusjonene skal jobbe for å sikre seg de samme inntektene som ordningen i dag mobiliserer i et spleiselag?
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
Feil som gjentas, blir ikke mindre feil av den grunn, og det er vel strengt tatt ikke noen grunn til ikke å være redelig for å finne noe ved posisjonens politikk å arrestere. Det er faktisk ikke slik at det kuttes i momskompensasjonsordningen til neste år – den økes med 77 mill. kr i forhold til 2019, og gapet mellom søknadene og budsjettets størrelse øker ikke, og øker ikke fortløpende, som det ble sagt fra denne talerstolen. Som det tvert imot er sagt ved to anledninger, er vi ved rekordlave 18 pst. avkorting på momskompensasjonsordningen i år, og den har gått ned de to siste årene. Å tegne et bilde av kommuneøkonomien som viser at kommunene står overfor den økonomiske svartedauden, er vel heller ikke riktig når vi vet at ved utgangen av dette året er det ti kommuner igjen i ROBEK-registeret. Debatten om frivilligsentraler kan helt sikkert vinkles på flere måter, men uansett hvilket ståsted man har, vil debatten stå seg bedre om vi alle velger å forholde oss til de faktaene som faktisk foreligger. I 2020 tildeles det 200 mill. kr over budsjettet til Kommunal- og moderniseringsdepartementet til frivilligsentralene, en økning fra 114,5 mill. kr i 2013, og økningen fra i år til neste år er på 13 mill. kr, altså en økning – jeg bare gjentar det. Men 42 av 356 kommuner har ikke en frivilligsentral i 2020, og kommuner som har organisert frivillig arbeid på en annen måte enn gjennom en sentral, mottar ikke penger gjennom dagens fordeling av midlene. Det vil en innlemming av tilskuddet i kommunenes rammetilskudd kunne bidra til, slik at man kan ha reelle lokalpolitiske prioriteringer. Det er også grunn til å minne om at forslaget om å overføre ansvaret for tilskudd til frivilligsentralene ble fremmet i Meld. St. 14 for 2014–2015, Kommunereformen – nye oppgaver til større kommuner. I innstillingen sa komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre, at «kommunene bør få et større og mer helhetlig ansvar innenfor frivillighet, forebygging og folkehelse». Men det gjelder kanskje ikke denne type frivillighet. Det blir også et lite paradoks når KS’ landsstyre uttaler at de er positive til at flere øremerkede tilskudd innlemmes i kommunesektorens rammetilskudd, siden dette legger til rette for reelle lokalpolitiske prioriteringer, men når det kommer til frivilligsentraler, gjelder ikke den samme logikken lenger. Jeg har stor tiltro til at kommunepolitikerne – og jeg har lang erfaring selv – ønsker å opprettholde gode tilbud for innbyggerne sine, ikke bare fordi de får statlig støtte til det, men fordi de ser at det gagner deres eget lokalsamfunn.
Tage Pettersen (Høyre), 2019-12-10:
La meg bare kort gjøre rede for innstillingen fra komiteen. Endringene i kringkastingsloven innebærer kun en teknisk opprydding i lovteksten som følge av omleggingen av finansieringen av NRK fra kringkastingsavgift til budsjettfinansiering. Kringkastingsloven inneholder en rekke bestemmelser knyttet til kringkastingsavgiften, som i utgangspunktet ikke lenger er relevant ved overgang til budsjettfinansiering av NRK fra 1. januar 2020. NRK vil imidlertid også etter 1. januar 2020 ha utestående krav på kringkastingsavgift som knytter seg til perioden før overgangen til ny modell, og restansene vil behandles løpende. Endringene vi vedtar i dag, sikrer et rettslig grunnlag for innkreving av forfalte krav også etter overgang til ny finansieringsmodell. I denne innstillingen behandler vi også endringer i lov om endringer i diskrimineringsombudsloven og likestillings- og diskrimineringsloven, som ble vedtatt av Stortinget den 17. juni 2019, og som trer i kraft den 1. januar 2020. Lovproposisjonen som nå behandles, skal rette opp feil i den nevnte endringsloven. Forslagene dreier seg kun om rettelser av små detaljer og innebærer ingen materielle endringer. Komiteen merker seg at departementet bemerker at de foreslåtte endringene ikke innebærer nye tiltak, plikter eller rettigheter, verken for privatpersoner eller næringsliv. Komiteen slutter seg til de foreslåtte endringene.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-10:
Vi merker oss at Arbeiderpartiet nok en gang velger å saldere sitt budsjett ved å kutte i kontantstøtten. Og argumentene som brukes mot kontantstøtten, er at den hindrer integrering. Ja, det virker som om Arbeiderpartiet tenker at bare vi fjerner kontantstøtten, er alle integreringsutfordringer løst. Men både Fafo og Brochmann-utvalget peker på at det ikke er økonomiske insentiver som får innvandrerkvinner til å være hjemme med barna, men at dette handler mer om kultur og verdier. Det er heller ikke sånn at jobbene står i kø og venter på innvandrerkvinnene bare Arbeiderpartiet får presset dem ut av hjemmet. Dette handler om språkutfordringer, og språk er ofte nøkkelen til å komme i jobb. Derfor har Kristelig Folkeparti ønsket å knytte kontantstøtten til språkopplæring. Vi tilbyr gratis kjernetid i barnehage. I dag har vi også et botidskrav på fem år for kontantstøttemottakere. Tror virkelig representanten Henriksen at noen blir bedre integrert ved at vi fjerner kontantstøtten, eller rettere sagt straffer dem økonomisk, eller er det bare slik at de dytter innvandrerkvinnene foran seg i kampen mot familiers valgfrihet?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-10:
Jeg hører hva representanten Henriksen sier, men jeg synes det er beklagelig at Arbeiderpartiet konsekvent argumenterer med arbeidslinje og integrering når vi diskuterer familier og barns beste. Det at hele 60 pst. av barnefamiliene velger å benytte seg av kontantstøtten, forteller oss at dette så visst er en kjærkommen ordning, for det er ikke alle ettåringer som er klare for å begynne i barnehagen. Mange ønsker seg også mer tid med barna sine mens de er helt små. Da må vi som politikere legge til rette for at det skal være en reell mulighet også for dem som ikke tjener aller mest. Kristelig Folkeparti anerkjenner at familier er forskjellige, at foreldre vet best hva som er godt for deres barn, og vi vil gi dem valgfrihet til å være litt lenger hjemme med ettåringen om de ønsker det. Arbeiderpartiet, derimot, gir småbarnsforeldrene valget mellom barnehage og barnehage. Tenker representanten Kari Henriksen at det finnes bare én måte å organisere småbarnslivet på, eller hva er Arbeiderpartiets politikk med hensyn til å gi familiene mer valgfrihet og fleksibilitet?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-10:
Det å bli foreldre for første gang er vel noe av det sterkeste og mest fantastiske vi kan oppleve her i livet. Likevel er vi mange som kan skrive under på at det er ganske overveldende. Man får livet snudd på hodet, med nattevåk, amming, barnegråt og rot, langt flere ting å samarbeide om osv. Derfor er vi i Kristelig Folkeparti veldig glad for at vi i dette budsjettet har prioritert tilbud om samlivskurs til alle førstegangsforeldre. SVs representant har ved flere anledninger uttalt at han er imot dette, at det kun oppleves som klamt og moraliserende, og at dette ikke handler om barnet i sentrum. Men hvordan tenker representanten Øvstegård at et tilbud om samlivskurs, altså et frivillig tilbud, kan oppleves klamt? Og tror ikke Øvstegård at et lavt konfliktnivå i hjemmet, det at foreldre kan kommunisere godt med hverandre, vil tjene nettopp barna – også i de tilfellene der samlivsbrudd er et faktum?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-10:
Nå var det svært mange ting representanten tok opp i sitt innlegg. Når vi er opptatt av familier, er det et oppriktig engasjement, og vi snakker om alle familier. Hvis representanten Henriksen hører etter i mine innlegg, snakker jeg hele tiden om at barn er forskjellige, og at familier er forskjellige. Det handler ikke bare om familiekonstellasjonene, selvfølgelig gjelder vår familiepolitikk for alle familier enten det er innvandrerfamilier, homofamilier eller bonusfamilier. Det gjelder alle, men vi er opptatt av at vi skal ha på plass løsninger som gir valgfrihet og fleksibilitet, nettopp fordi de er så forskjellige. Alle barn er unike, alle foreldre må få lov til å velge de løsningene som skal til for at deres hverdag går i hop. Den valgfriheten ser vi ikke at Arbeiderpartiet legger opp til; de gir dem bare valget mellom barnehage og barnehage, noe representanten Henriksen ikke svarte meg på i min replikk i sted.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-10:
Aller først: Alle barn skal få være stolte av sine foreldre og sin familie. Vi har en familiepolitikk som gjelder for absolutt alle typer familiekonstellasjoner. Jeg opplever at det er et tverrpolitisk engasjement for barnevernet. Det fokuseres sterkt på det, og det er jeg utrolig glad for, for det å sikre at barn får en trygg oppvekst, er det aller viktigste vi som storting, regjering og sivilsamfunn kan sørge for. Så har vi litt ulike tanker om hva som bør være de øverste prioriteringene for et barnevern som helt tydelig har utfordringer. Vi tror at den store nøkkelen til å styrke barnevernet er å øke kompetansen, sørge for videreutdanning, sørge for at hvert barn får et tilbud som er tilpasset sin situasjon. Vi vet at omsorgsovertakelse er det mest inngripende noen kan oppleve. Da er det så viktig at de beslutninger som tas, blir riktige, og at hvert barn får et tilbud som er skreddersydd for sitt behov. Akkurat det må være selve kimen i alt vi gjør i barnevernet, at barnet er i sentrum og får enda større medvirkning i alle beslutninger som handler om seg selv.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2019-12-10:
Vi ser at de ideelle aktørene har en helt spesiell kompetanse, de er veldig dyktige, og vi har også en plattform som sier at vi vil styrke de ideelles posisjon. Samtidig ser vi at vi trenger et mangfold av aktører. Det handler om kompetanse, og det handler rett og slett om kapasitetsutfordringer. Vi synes dette mangfoldet av aktører er det beste for å gi nettopp de skreddersydde løsningene som jeg snakket til Sem-Jacobsen om, til hvert enkelt barn. Samtidig er vi alle enige om at det er det offentlige som skal ha kontrollen med barnevernet, og man må alltid følge med på utviklingen som skjer når det gjelder balansen ved bruk av private aktører og private kommersielle aktører opp mot det offentlige. Men jeg er veldig trygg på at vi i tiden som kommer, med det fokuset vi setter på barnevernet, vil ivareta det på en god måte.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Fremskrittspartiet er veldig opptatt av det aller, aller viktigste grepet for å komme ut av fattigdom: at folk kommer i arbeid. Derfor mener vi at det er viktig å sette inn ytterligere støt når det gjelder integrering av bl.a. innvandrerkvinner. Men jeg synes det er en veldig riktig vei Fremskrittspartiet har vært med på å gå med bl.a. å sette et femårs botidskrav for å få kontantstøtte.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Takk til representanten for et godt spørsmål. Jeg savnet flere av komiteens medlemmer under debatten i går, må jeg si. For det var faktisk akkurat dette som var temaet i mitt innlegg. Det gjaldt psykisk helse og hvordan man samarbeider nå med Helse- og Barne- og familiedepartementet om hvordan man kan gjøre det bedre i barnevernet. For meg har det vært veldig viktig. Fremskrittspartiet har understreket flere ganger at disse barna har rett på helsehjelp, akkurat som alle andre barn. Det var veldig viktig for meg å understreke i går, og det mener jeg. Nå er regjeringen i gang med to prosjekter med disse behandlingssentrene. Det er absolutt et skritt i riktig retning. Men jeg skal være den første til å erkjenne at ikke alt som skjer i norsk barnevern, er bra.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Det er ingen hemmelighet at Fremskrittspartiet er opptatt av at barn skal få det beste tilbudet og det som er mest forsvarlig. For Fremskrittspartiet spiller det ikke noen rolle hva slags merke du har på uniformen. Jeg vet at SV har en ideologisk krigføring mot private aktører, og det skal de selvfølgelig få lov å fortsette med. Men for Fremskrittspartiet er det viktig å gi barn den beste hjelpen som er mulig å gi. Da tenker jeg at representantens spørsmål blir en avsporing av hele debatten. I enhver form for bedrift kan man ha et overskudd. Det er rett og slett derfor du får bedriften til å gå rundt. Men jeg synes det er merkelig at en som er så glad i å bruke penger, utfordrer Fremskrittspartiet på det, når man faktisk er glad i å øke skattene og samtidig egentlig har lyst til å avvikle norsk olje og gass.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Tidligere var Senterpartiet et sentrumsparti i norsk politikk. Nå synes det kanskje som om populismen har ført dem inn i armene på den røde fløy, og jeg forundres litt over at Senterpartiet er med på en så rød politikk i budsjettbehandlingen. Fremskrittspartiet mener at hensynet til barn og familier som er avhengige av gode barnevernstjenester, overkjøres her. Det dreier seg faktisk mest om å forhindre at private leverer gode barnevernstjenester. Tror virkelig representanten fra Senterpartiet at private ikke kan levere like gode og i noen tilfeller bedre barnevernstjenester enn f.eks. det offentlige?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Jeg er ikke helt overbevist, for tidligere sentrumsregjeringer har lagt til rette for at både offentlige, ideelle og private aktører kan levere sånne tjenester. Til og med den forrige rød-grønne regjeringen, som Senterpartiet var en del av, gjorde dette i åtte år. De gjorde vel ingenting for å stoppe bruken av verken ideelle eller private aktører, og jeg undres om det skyldes at Senterpartiet og deres røde venner innerst inne forstår at også private leverandører er nødvendige. Er representanten fra Senterpartiet villig til å ta ansvar for at barn og familier i livskrise får et dårligere tilbud på grunn av en ideologisk drevet kamp mot private aktører?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Representanten snakket i innlegget sitt mye om hva hun ville bruke penger på, men det representanten fra Senterpartiet ikke snakket så mye om, var hvor hun ville kutte. Ettersom barnevern nå er så viktig for Senterpartiet, undrer jeg på hvordan man da for det første kan kutte 20 mill. kr i statlig barnevern, for det andre kutte 28 mill. kr i administrasjon av innkjøp for barnevernet og for det tredje kutte 70 mill. kr i kjøp av private barnevernstjenester. Hvis man kutter dette over natten, er representanten da villig til å ta ansvaret for hva dette vil bety når det står barn der som ikke vil kunne få et tilbud?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
For Fremskrittspartiet er samarbeidet mellom helsetjenesten og barnevernet et veldig viktig tema. Barn og unge som er under barnevernets omsorg, skal ha både fysisk og psykisk god helse, og da plikter vi å stille opp. Vi vet dessverre også at en del av disse barn og unge har problemer knyttet til rus. Å sikre barn i barnevernet et godt helsetilbud er nettopp prioritert høyt av denne regjeringen. Barn og unge med tiltak i barnevernet skal selvfølgelig ha nøyaktig samme rett til nødvendig helsehjelp som andre barn. Likevel vet vi at samarbeidet mellom barnevern og helse fortsatt ikke er godt nok, og det synes jeg vi skal være ærlige på. Barn og ungdommer i barnevernet får ikke kartlagt sine behov for helsehjelp godt nok, og får man ikke kartlagt behovet for hjelp, er det vanskelig å sette inn nødvendig eller riktig behandling. Det har det vært viktig å gjøre noe med. For å sikre at barn i barnevernet får mer og bedre psykisk helse-hjelp har regjeringen jobbet på flere nivå for å finne gode løsninger. Blant annet har man et samhandlingsforløp for barnevernet og BUP, men man ønsker også å styrke nærværet av ambulante BUP-team i barnevernsinstitusjonene, og disse spiller en viktig rolle både ved at de kan gi behandling der barn og unge bor, og ved at de kan gi ansatte i barnevernsinstitusjoner veiledning. Sist uke åpnet statsråd Ropstad Lunde behandlingssenter, noe som illustrerer nettopp hvordan regjeringen satser og ønsker å få til et godt tilbud der – dette fordi vi ønsker å gi tjenester som gir barn og unge den hjelpen de trenger, der de er, og der de bor, og som tilpasser seg barn og unge og deres behov – og nettopp ikke motsatt. Regjeringen tar flere grep. Vi styrker samarbeidet mellom barnevernet og helsetjenesten for å sikre rask kartlegging og rask behandling av psykiske lidelser og ruslidelser for barn som trenger det. Vi sørger for bedre tilgang til psykisk helse-hjelp på barnevernsinstitusjonene. Og vi hever kompetansen på barnevern i helsetjenesten. Barn og unge i barnevernet må få den hjelpen de trenger, enten det er fra barnevernet, fra helsetjenesten eller fra andre offentlige instanser. Vi må innrømme at vi kanskje ikke er helt i mål, men jeg synes regjeringen kvitterer ut en god oppskrift på alt den har startet opp med, og veien videre. Vi jobber nå med full styrke for at man nettopp skal kunne styrke barns sikkerhetsnettverk.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-10:
Representanten Toppe hengte seg opp i ett av veldig mange tiltak jeg nevnte, nemlig Lunde behandlingssenter. Jeg sa at det var ett av mange tiltak, og det er i hvert fall en viktig begynnelse. Så er jeg den første til å erkjenne at det i seg selv ikke er nok. Man må ha ulike og flere tjenester satt sammen for å kunne hjelpe. Men jeg er optimist. Nå skal vi få ny barnelov, og arbeidet er påbegynt. Jeg må si at jeg har store forventninger til et prosjekt som har vært utført av CARE, som går bl.a. på dette med helsekartlegging ved akutte overtakelser. Jeg har sagt at fra Fremskrittspartiets side er vi veldig interessert i å lære mer om dette prosjektet og vurdere hva vi kan gjøre med dette i ny barnelov. Og det kan i hvert fall være ett skritt til i riktig retning.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Takk for spørsmålet, for det gir meg anledning til å snakke om dette området, som jeg er veldig opptatt av. Den bekymringen som flere av disse organisasjonene kommer med, skal vi ta på største alvor, for disse organisasjonene gjør en veldig viktig jobb ute i kommunene og i lokalsamfunnene med å sørge for å støtte opp under grupper og folk som ofte har en tendens til ikke å bli hørt. Så må regjeringens satsinger ses i sammenheng, som jeg også var inne på i mitt innlegg. Vi gir en solid støtte til disse organisasjonene – det skal vi fortsette med å gjøre – og vi sørger også for at vi har satsinger på andre områder som støtter opp om dette arbeidet. En sentral del av det er nettopp det som gjøres i kunnskapssektoren med de nye læreplanene, for å sikre at også disse temaene blir tilstrekkelig behandlet.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Takk for også dette spørsmålet. Det er ikke alt man får tid til å si på 5 minutter, men når vi ser mange av de avsløringene som har kommet i ulike medier på barnevernets område, er det helt klart at mye av dette ikke er bra nok. Derfor er jeg glad for at statsråden, barne- og familieministeren, har vært så tydelig på nettopp det. Nå er vi inne i flere prosesser rettet mot nettopp mange av de bekymringene som jeg vet at representanten også deler. Det kommer en prosess med en ny barnevernslov, der flere av disse spørsmålene skal behandles konkret. Det ser jeg fram til. Og bare for å understreke det: Vi i Venstre er heller ikke fornøyd med dagens tilstand, og det er jo nettopp derfor vi ønsker å gjøre noe med den.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Bare for først å adressere denne backlashen som representanten nevner: Det er helt riktig – det ser vi internasjonalt, og vi ser også at det forgrener seg i Norge. Det viktigste svaret vårt er, mener jeg, at denne regjeringen er såpass tydelig på hvilken støtte disse organisasjonene faktisk har i sitt arbeid. Da denne regjeringen var vertskap for IDAHOT-konferansen i fjor, og tok initiativ til en omforent uttalelse fra de landene som deltok på den konferansen, var det i hvert fall et tydelig svar på hvor Norge og denne regjeringen står i disse spørsmålene. Det mener jeg er viktig fordi det også er et signal som går utenfor Norges grenser. Når det gjelder bevilgningene til disse organisasjonene, stemmer det ikke helt, det representanten her påstår, for noen av de grepene vi gjorde på Stortinget ved behandlingen av dette budsjettet, var jo å øke bevilgningen til bl.a. FRI, gjennom Rosa kompetanse.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Opposisjonen har i denne debatten framført en del påstander om regjeringens likestillingspolitikk som jeg har lyst til å bruke noen minutter på å adressere. Det blir påstått at det ikke er noen nye initiativ fra denne regjeringen på området. Det faller jo på sin egen urimelighet bare med flere av de tingene som har blitt nevnt i denne debatten. Vi kan se på hva regjeringen har gjort på foreldrepenger, hva vi gjør på høyere utdanning nettopp for å sikre likere tilgang, og hva vi eksempelvis gjør på området med seksuell trakassering, der vi har fått opprettet et lavterskeltilbud som jeg vet at flere partier i denne komiteen har vært opptatt av skal komme på plass. Vi gir også penger til initiativer som Balansekunst, som er med på å takle nettopp disse utfordringene fra grasrota, der det gjøres best. På LHBTI-området blir vi også utfordret på at ingen nye initiativ skjer. Også det faller på sin egen urimelighet. Det jeg skal gi opposisjonen, er at jeg deler deres bekymring for hvilke trender vi har internasjonalt. Det er, som jeg også svarte i en av replikkene mine tidligere i dag, nettopp grunnen til at denne regjeringen bl.a. var vertskap for IDAHOT-konferansen i mai i år, der vi fikk flere av de landene som er viktige for å fremme skeives rettigheter på den internasjonale arenaen, til å forplikte seg på flere punkter, nettopp for å kunne fortsette å gjøre dette. Det er også derfor denne regjeringen ser at Norge har et særskilt ansvar internasjonalt for å være et foregangsland. Selv var jeg så heldig å få være i Bogota i Columbia tidligere i år etter invitasjon fra en norsk ambassade. Der ble det arrangert en stor konferanse for skeive fra hele Latin-Amerika, nettopp for å være med og bygge opp og styrke skeive stemmer rundt omkring i hele verdensdelen. Mye av grunnen til at det var nesten hundre transpersoner og aktivister på den konferansen, var at den norske utenrikstjenesten støttet opp om nettopp dette arbeidet økonomisk. Det er også en måte denne regjeringen viser at man tar dette ansvaret på. I tillegg har regjeringen internasjonalt satset på nettopp seksualitetsundervisning, noe som også speiler seg i flere av de satsingene vi ser nasjonalt. Norge er et foregangsland på dette, og det skal vi fortsette å være.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
En god nasjonal kulturpolitikk liker vi gjerne å beskrive som sammenhengen mellom det vi gjør fra statens side, det som skjer regionalt, og ikke minst det som skjer lokalt. Nettopp det har vært denne regjeringens politikk: å ta det ansvaret og styrke kulturbudsjettene. Det har vi gjort de to årene Venstre har vært en del av denne regjeringen. Samtidig ser vi at i mange kommuner svekkes budsjettene. Et tydelig eksempel på det er Stavanger, der det nye rød-grønne flertallet tok over, og brukte den første anledningen til å høvle over hele kulturbudsjettet og ramme frivilligheten. Så mitt spørsmål er: Er representanten enig i at en reell styrking av Kultur-Norge er avhengig av satsinger på alle tre forvaltningsnivåer, eller mener Arbeiderpartiet at kulturpolitikken styres best fra stortingssalen og regjeringskontorene?
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Konsekvensene av disse effektiviseringskuttene til Senterpartiet er jo nettopp at de vil gå ut over kunstnere også i distriktene når summene er så store som det er snakk om i Senterpartiets alternative budsjett. Når man snakker om å kutte til Kulturrådet på grunn av konsulentbruk, vil jeg bare påpeke at konsulentbruk hovedsakelig er lønn til kunstnerne og fagekspertene på området som skal bistå byråkratiet. Nettopp det vil ikke nødvendigvis være formålstjenlig, i hvert fall ikke hvis formålet er å støtte opp om kunstnerne. Samtidig ser vi i hele bredden av Senterpartiets budsjett at EØS-midler er noe som kuttes veldig raskt. Ser ikke Senterpartiet at flere av disse satsingene har en nytte, slik som EØS-satsingene, for å få til gode internasjonale satsinger for kunstnerne våre?
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Takk for spørsmålet. Jeg ser også fram til at vi etter hvert til våren skal begynne å lukte litt mer på denne kulturminnemeldingen, som vi har gledet oss veldig til, og som også for Venstre-folk er veldig viktig. For kulturminnene er ikke bare en gjenstand eller et sted eller en ting som er fint å huske på, men også noe som forteller oss noe om hvem vi er, og hvor vi kommer fra, og som ikke minst også kan ha andre effekter lokalt, nemlig turisme og den type ting. Jeg ser også fram til at vi skal få en kulturminnemelding som gir klar pekepinn på hvor vi vil, og jeg har også en forventning om at ministeren vil legge sin tyngde i å følge opp nettopp de ambisjonene i god Venstre-ånd.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Jeg deler virkelighetsbeskrivelsen til representanten Øvstegård. Det er også helt riktig at mange av de frie scenekunstmiljøene har vært nedprioritert over lang tid av flere regjeringer. Denne regjeringen har sagt at nettopp derfor er det noe vi må ta tak i. Så er det ikke sånn at denne regjeringen ikke gjør noe for de frie scenekunstmiljøene. Vi har derimot gjort ganske mye. Vi har sørget for å være med og styrke flere av de programmerende scenene. To eksempler er Black Box her i min egen by, Oslo, eller Avant Garden og Rosendal Teater i Trondheim. På den måten er vi også med på å skape de scenerommene som gir grunnlag for nettopp mange av disse kompaniene til også å kunne drive sin aktivitet. Og så ser jeg fram til den scenekunststrategien som regjeringen skal legge fram, der flere av disse spørsmålene vil adresseres konkret.
Grunde Almeland (Venstre), 2019-12-10:
Flere av disse spørsmålene vil, som jeg også svarte på den forrige replikken, nettopp komme i den scenekunststrategien som regjeringen har varslet at kommer. Så deler jeg også bekymringen. Det var derfor også flertallet bl.a. i forbindelse med fjorårets budsjett adresserte det og sørget for også å støtte opp om den økningen som kom i nettopp de tilskuddene som skulle omfatte flere av disse kompaniene. Så ser vi at her er det større strukturer som har satt seg over tid som vi må se på, og de spørsmålene tror jeg håndteres best når de ses i sammenheng med de andre ordningene som også eksisterer på feltet. Det er nettopp det en scenekunststrategi gir oss anledning til å gjøre – se disse tingene i sammenheng, sånn at man kan finne gode ordninger som treffer, og sørger for at vi har et fritt scenekunstliv som kan blomstre og vare også over tid.