Børge Brende (Høyre), 2015-04-14:
Vi lever i en tid med omfattende sikkerhetspolitiske utfordringer, og vår forsvarsevne er helt avhengig av at Norge produserer og eksporterer militært materiell. Jeg synes saksordføreren fikk frem disse viktige poengene i sitt innlegg. Det er også slik at Norge har en spesiell geografi. Vi har svære havområder, vi har fjorder, og vi har en topografi som er spesiell. Norsk forsvarsindustri opp gjennom årene har maktet å utvikle viktig materiell som er tilpasset norske forhold, slik at vi bedre kan forsvare landet vårt hvis det skulle bli behov for det. Så har utviklingen av denne typen materiell og kvaliteten på det igjen bidratt til at man har kunnet eksportere dette til utlandet. Det har skapt den kritiske massen som er nødvendig for at dette materiellet også prismessig skal bli av en sånn karakter at det er mulig for Forsvaret å kjøpe det uten at det blir for dyrt. Dessuten får myndighetene også sjekket prisfastsettelsen gjennom at man må eksportere internasjonalt, og hvis man ikke greier seg i den internasjonale konkurransen, vil man helt tydelig se at man ikke kjøper til riktig pris. Norsk forsvarsindustri er høyteknologisk. Den representerer viktige arbeidsplasser i Norge, men først og fremst er norsk forsvarsindustri en viktig pilar når det gjelder å forsvare landet vårt og ha en forsvarsevne. Det er slik at forsvarsindustrien er en viktig del av det at vi skal kunne forsvare vårt eget land. Jeg er glad for at det er et bredt flertall i Stortinget som er av den oppfatning. Samtidig trenger denne industrien tydelige og forutsigbare rammevilkår. Det norske regimet for eksportkontroll har, som flere representanter har vært inne på, vist at det er mulig å få til en kompetent og konkurransedyktig forsvarsindustri innenfor rammen av et strengt og etisk balansert regelverk. Norge har faktisk et av verdens strengeste regimer for utførsel av forsvarsmateriell. Dette regimet er et resultat av åpenheten som utgjør det bærende prinsippet i vår kontroll, og av den vekten som legges på å gjøre grundige vurderinger før eksport av lisenspliktig utstyr kan innvilges. Vår tradisjon for åpenhet gjennom årlige meldinger til Stortinget er unik sammenlignet med andre land. Det meste av vår eksport, bortimot 90 pst., går til NATO og til de nordiske land. Det er vesentlig å få med seg. Så merket jeg meg at noen nevnte Saudi-Arabia og Sverige. Jeg bare understreker at Norge aldri har solgt våpen til Saudi-Arabia. Det Sverige nå har vedtatt, er at de ikke lenger skal selge våpen og A-materiell til Saudi-Arabia, slik jeg har forstått det. Jeg synes det er viktig å ta med seg her, slik at man holder tunga rett i munnen – det er alltid en fordel. Som sagt: Vår tradisjon er åpenhet. Et system basert på grundighet og klare kriterier har gitt resultater, og ordningen med årlige stortingsmeldinger har gitt et dynamisk regime, hvor det kontinuerlig avdekkes forhold som fører til forbedringer. I 2013 avslo Utenriksdepartementet 19 søknader om eksportlisens, ikke minst grunnet risikoen for intern undertrykkelse og alvorlige menneskerettighetsbrudd i mottakerlandene. Vi foretar en konkret vurdering av hver enkelt søknad, og ikke minst når det gjelder dette materiellet, selv om det ikke er våpen eller ammunisjon, altså kategori A, men kategori B, som er forsvarsmateriell, men som ikke er våpen. Selv når det f.eks. gjelder utstyr som lyskastere, utstyr til å bedre mulighetene til å se om natta, dette med hørselvern, altså den typen eksport, vurderer vi helt eksplisitt om det kan brukes i undertrykkelse i det landet, og hvis det kan brukes til det, vil det bli avslått. I tillegg har denne regjeringen strammet inn regelverket ytterligere. Det legges nå enda større vekt på risikoen for at materiellet kan brukes i undertrykkelse av befolkningen.