Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-03-06:
I Sandnesposten 14. februar i år sier kunnskapsminister Bård Vegar Solhjell: «Skoleturar kan halde fram.» Det er et godt utgangspunkt for denne debatten. Like fullt er det viktig å ta denne debatten, for gratisprinsippet for grunn- og videregående skole har skapt usikkerhet rundt spørsmålet om skoleturer, og vi har fått mange henvendelser om skoleturer som blir avlyst. Ekskursjoner, teaterbesøk, leirskoler og andre skoleturer er en verdifull del av opplæringen. Jeg vil i denne debatten ta opp praktiseringen av gratisprinsippet både i grunnskolen og i videregående skole. Jeg, og mange med meg, er opptatt av at vi skal ha gratis opplæring, men vi må ha et gratisprinsipp som ikke kveler skoleturene, dreper gode initiativ eller skaper uønskede organiseringer av skolens aktiviteter. Et samlet storting har bestemt at den offentlige opplæringen i grunn- og videregående skole skal være gratis. Først til grunnskolen: Stortinget presiserte i 2002 at grunnskolens leirskoler og alt materiell til undervisningen skal være gratis. Det er jeg, og Kristelig Folkeparti, helt enig i, men det er viktig å forstå dette som at ingen obligatoriske aktiviteter i opplæringen kan koste penger. Det er like fullt viktig å understreke at opplæringsloven § 2-15 ikke regulerer aktiviteter som ikke er en del av den obligatoriske grunnskoleopplæringen. Gratisprinsippet omhandler alt skolen skal gjøre, men prinsippet må ikke håndheves så knallhardt og firkantet at det kveler all frivillig aktivitet som skolen kan gjøre. Så lenge ingen pålegges betaling og ingen stenges ute, må gratisprinsippet være godt nok ivaretatt. Når skole og foreldre i samarbeid arrangerer noe positivt som skolen ikke er pålagt å gjøre, er dette positivt og berikende så lenge ingen stenges ute. Jeg skal gi et konkret eksempel på et slikt prosjekt: I Sandnes kommune har tre ungdomsskoler i en årrekke hatt elevutveksling med hver sin ungdomsskole i henholdsvis Tiverton i England, Winnenden i Tyskland og Albertville i Frankrike. Øygard ungdomsskole har siden 1973 hatt elevutveksling med Tiverton High School i Devon. Et tjuetalls elever av et årskull på ca. 120 reiser over til England, bor i en familie og går på Tiverton High School i noen uker. Så kommer en tilsvarende gruppe på gjenvisitt til Norge. Skolene arrangerer og administrerer utvekslingen. Elevene bor hjemme hos hverandre, lærerne bor hos hverandre - de norske hos de engelske og omvendt. Utvekslingen arrangeres helt til selvkost, og elevene som drar, betaler kun en egenandel som tilsvarer de direkte kostnadene. Det er kun et lite mindretall av årskullet som reiser, og hvis det er mange som melder sin interesse, trekkes det lodd om hvem som får reise. Elevutvekslingen har stor verdi for hele skolen, også for de elevene som ikke reiser selv. De engelske elevene går på skolen i flere uker i Sandnes, og det arrangeres mange turer og fritidsaktiviteter som gir alle elevene på skolen et stort språklig og kulturelt utbytte. Utvekslingen er et samarbeid mellom skole og foreldre. Det er ikke noe skolen er pålagt å gjøre. Foreldrene har hovedansvaret for å arrangere fritidsaktiviteter og turer for de norske og engelske elevene. I tillegg til dugnadsinnsats fra skole, elever og foreldre betales det en egenandel for utgifter til reise osv. Men ingen pålegges å reise, og det er kun et lite mindretall av elevene som reiser. Det vil aldri være kapasitet til noe annet. Og alle har mulighet til å være med på besøket når de engelske elevene kommer. Det har vært stilt spørsmål om lovligheten av elevutvekslingen på grunn av egenbetalingen til dem som reiser. Det er min klare mening at denne og tilsvarende elevutvekslinger ikke må opphøre. Det vil være et stort tap for skolen. Teinå skole i Stavanger har ikke arrangert den årlige skituren de to siste årene fordi de ifølge rektor ved skolen synes det blir for komplisert og dyrt i forhold til gratisprinsippet. Det er tankevekkende at nettopp de elevene som kommer fra hjem med svak økonomi, kanskje mister den eneste muligheten de har i året til en skidag. Så til avslutningsturer i 10. klasse. Mange ungdomsskoler i hele landet har som tradisjon å arrangere en avslutningstur i 10. klasse. Gratisprinsippet har ført til at det har utviklet seg ulike kreative løsninger for å omgå gratisregelen. Dette har ført til desperate foreldre som prøver å finne kreative løsninger for å få ungene ut på tur. Foreldrene ved Ottestad ungdomsskole i Stange kommune arrangerer tur for barna sine i høstferien med Hvite busser utenom skolen. Foreldrene leier da med på turen to av lærerne ved skolen og betaler dem av egen lomme for at de skal være med. Lærerne har avtalt med skolen at de kan ta ut ferie når de kommer hjem. Dette blir så tilnærmet en skoletur som det går an, men allikevel ikke i skolens regi. Dette var slettes ikke hensikten med gratisprinsippet. Skolene må slippe å lete etter muligheter til å omgå loven. Det er viktig at skoleturer ikke privatiseres. Med dette mener jeg at frivillige skoleturer arrangert som et samarbeid mellom skole og foreldre må fortsette. Disse turene bør være i skolens regi, noe som gir en trygghet i forhold til skoleeiers ansvar for innholdet i turene, og for at ingen stenges ute. Når foreldrene har ansvaret for turen, er det slettes ingen garanti for at alle elevene får være med. Det er også krevende at en legger opp til løsninger der en enten ber elevene fritatt for undervisningen for å reise på tur med foreldrene, eller en betaler lærerne for å være med på en tur som er i foreldrenes regi. Statsråden sier i leserinnlegget i Sandnesposten at det fortsatt er lov med frivillig betaling og dugnadsinnsats for å arrangere skoleturer. Og det er bra. Problemet er at alle foreldreinnbetalinger skal være anonyme og gå til en klassekasse. Nå har vi ikke så mange klasser lenger i skolen, så klassekasse i seg selv er et problem. Jeg forventer at statsråden har tillit til at skolene kan finne gode løsninger for frivillig foreldrebetaling for eventuelle avslutningsturer. Så lenge skolen sørger for 1) at alle får være med, og 2) at ingen blir pålagt betaling, bør det være greit. Så til videregående opplæring. I november 2007 sendte Utdanningsdirektoratet et brev til alle videregående skoler der det presiseres at læremidler i videregående opplæring er gratis. Det gjelder også skoleturer og ekskursjoner som er knyttet til opplæringen. Dermed er skolens økonomi avgjørende for om elevene skal få turer og ekskursjoner. Brevet fra Utdanningsdirektoratet til landets videregående skoler har skapt reaksjoner og forvirring. Har elevene i videregående skole lov til å betale for skoleturer av egen lommebok? Kunnskapsministeren har sagt at det er mulig og ikke forbudt å motta gaver fra foreldre eller andre. Men i videregående skole er det ikke dugnader og samarbeid med foreldre på samme måte som i grunnskolen. Det er også vanskelig å tenke seg eller å satse på at næringslivet skal gi gaver til eller sponse skolen. Det må ikke være slik at skolene må bruke mye energi og oppmerksomhet på å finne finansiering til skolens aktiviteter. Gratisprinsippet virker helt klart begrensende for hva skolene kan gjøre av aktiviteter utenfor skolen. Elever i idrettsfag skal f.eks. dra på en ukes treningstur i fjellet. Fram til nå har skolene kunnet ta en egenandel f.eks. for å dekke utgiftene til mat. Elever som har tysk eller engelsk fordypning, har gjerne hatt en ukes opphold i Tyskland eller England. Dette er tiltak som bør kunne fortsette på en slik måte at alle får være med og ingen blir ekskludert på grunn av økonomi. De fleste skolene kan i dag ikke gjennomføre disse turene uten egenandel. Dette må vi ta på alvor. For det blir ren ønsketenkning å tro at dagens nivå på turer og ekskursjoner kan fortsette med en fullfinansiering fra skolen. Flere skoler har hatt ordninger for elever som ikke hadde råd til egenandel. De kunne søke skolen om å få dekket utgiftene. Med de nye reglene kan vi risikere å få en fattigere skole. Når det gjelder videregående skole, må det etter min mening være mulig å ta en egenandel. Jeg vil oppfordre statsråden til å ta initiativ til litt mer nyanserte regler. Det må kunne gå an å ha en stipendordning eller en egen reisekasse ved skolene som kan finansiere egenandelen der det er bruk for det. Vi er ikke uenige om gratisprinsippet. Men jeg tror vi må ta inn over oss at gratisprinsippet har skapt usikkerhet og forvoldt problemer i skolen og ført til færre ekskursjoner og skoleturer. Og så får vi skoleturer som egentlig ikke er i skolens regi, men som er litt i skolens regi allikevel - det blir litt kvasi. Og det var jo ikke hensikten. Vi svekker turene. Ikke minst forsikringen til elevene settes på spill når det blir sånn liksom i foreldreregi. Innstrammingene som kom for videregående skole, har vakt reaksjoner. Mye av grunnen er at skolene har utviklet spennende internasjonale programmer og ekskursjoner med et godt faglig innhold som de nå ikke lenger kan gjennomføre. Vi må unngå at gratisprinsippet virker mot sin hensikt. Vi trenger en god og spennende offentlig skole. Vi skulle gjerne se at alle skolens aktiviteter, både i grunnskolen og videregående, kunne fullfinansieres, men det går ikke innenfor de rammer vi har i dag. Derfor må vi få en fleksibel og fornuftig praktisering av gratisprinsippet. Jeg vil holde fast på at ingen skal utestenges på grunn av økonomi, men dette kan løses. Jeg håper og tror at statsråden vil finne gode løsninger, slik at gratisprinsippet blir til det en hadde tenkt - både en god og en gratis skole.