Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-04-27:
Gjennom handlingsplanen ble det gjort et vesentlig løft for eldreomsorgen. For 32 milliarder kr, som handlingsplanen utløste, har en fått 12 000 nye årsverk og 39 400 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger. Innen 2005 regner man med å dekke 96 pst. av behovet for enerom. I forbindelse med sluttbehandlingen av handlingsplanen ble det fra komiteens side lagt vekt på at vi langt på vei hadde fått et godt rammeverk, men at vi ikke var ferdige med hensyn til å utvikle en god eldreomsorg. Man hadde behov for en innholdsreform, en kvalitetsreform, som denne meldingen legger opp til. I meldingen gjøres det opp status etter handlingsplanen, og man oppsummerer på grunnlag av undersøkelser at kvaliteten er gjennomgående god, men at det ofte er svikt i grunnleggende rutiner, i saksbehandling, psykososiale forhold, medisinsk diagnostisering og oppfølging. En mangler også systematisk kunnskap om kvalitetsutvikling i pleie- og omsorgssektoren. Utfordringene blir beskrevet som å sikre den enkeltes rettigheter, gjøre det mulig å klage på enkeltvedtak, styrke lederfunksjonene, bygge kompetanse og bedre regelverk og betalingsordninger, som må samordnes og forenkles. Dette er synspunkter komiteen langt på vei deler, men gir i sin innstilling en del presiseringer av i hvilken retning en bør gå. Komiteen er enig i at det skal være et stort forbedringspotensial i organiseringen av pleie- og omsorgssektoren, i betydningen å utveksle erfaringer med hensyn til å utvikle den beste praksis. Komiteen støtter derfor det arbeidet og de avtalene Sosialdepartementet har inngått med KS, bl.a. for nettverksbygging og utvikling av brukerundersøkelser og informasjonsutvikling bl.a. gjennom webportalen til dette formål. Men komiteen legger samtidig vekt på at det i tillegg til de subjektive brukerundersøkelsene er behov for å utvikle objektive kvalitetsmål basert på fagkunnskap og brukererfaring. Komiteen viser også til at den kommunale helse- og omsorgstjenesten har fått nye utfordringer som en konsekvens av omlegging av spesialisthelsetjenesten. Mange av dagens sykehjemsbeboere var tidligere langtidspasienter ved geriatriske og indremedisinske avdelinger ved sykehusene. Grenseoppgangen og ny funksjonsdeling mellom første- og annenlinjetjenesten er ikke tilstrekkelig utviklet. Det arbeidet Regjeringen har satt i gang for å vurdere samhandlingen mellom første- og annenlinjetjenesten, blir derfor viktig. Det som imidlertid kan konstateres, er at legedekningen, særlig ved sykehjemmene, ikke er tilstrekkelig. Når det gjelder bemanningsnormer generelt, er det et flertall i komiteen som er tvilende til at bemanningsnormer som sådanne vil løse problemene, og at ny praksis ved tildeling av tjenester gjennom enkeltvedtak også i sykehjemmene vil kunne være vel så effektive virkemidler for å tildele nødvendige ressurser. Et mindretall mener imidlertid at en bør innføre en generell minimumsnorm, mens et annet mindretall, Arbeiderpartiet og SV, tar konsekvensen av utviklingen når det gjelder den medisinske situasjonen, og mener at en bør ha en utredning om innføring av en norm for legedekning ved sykehjemmene. Det er vanskelig å forstå at det mindretallet som går inn for en generell bemanningsnorm, ikke støtter dette forslaget, som i hvert fall ville være et skritt på vei i forhold til det som er deres primærønsker. Komiteen peker på at det er behov for gjennomgang av regelverket innen pleie- og omsorgstjenesten med tanke på at den enkelte brukers rettigheter tydeliggjøres, og for samtidig å sikre at kommunene kan organisere tjenestene ut fra lokale forhold. Komiteen støtter derfor forslaget om at det skal fattes enkeltvedtak om innholdet i tjenesten ved tildeling av plass i sykehjem, men understreker samtidig at dette skal komme i tillegg til enkeltvedtak om tildeling av plass i institusjoner, ikke som en erstatning for dette. Når det gjelder kvalitetsforskriften, er det et flertall i komiteen, alle unntatt regjeringspartiene, som ber om en vurdering av om denne i tilstrekkelig grad er et virkemiddel for å sikre brukernes grunnleggende rettigheter, og om det er behov for en klargjøring og styrking av rettighetene innenfor de områdene som denne forskriften regulerer. For å heve kvaliteten er det også nødvendig å heve kompetansen. Et flertall i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet, peker på den manglende oppbygging av geriatrisk kompetanse og geriatriske tilbud innen spesialisthelsetjenesten. Det er beklemmende å måtte erkjenne at Norge ligger på bunnen i så henseende. Flertallet i komiteen mener derfor at et virkemiddel for å bedre situasjonen vil være å gjøre geriatri til en hovedspesialitet innen medisinen. I stor utstrekning er det samstemmighet i komiteens vurderinger både av behovene og av hva som skal gjøres for å bedre kvaliteten innen eldreomsorgen. På ett område er det imidlertid en prinsipiell uenighet. Flertallet, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, ønsker i likhet med Regjeringen å legge til rette for videre konkurranseutsetting av de kommunale omsorgstjenestene. Et mindretall, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, deler ikke dette synspunktet og mener at markedslogikk står i motsetning til omsorgslogikk og til de kvalitetskrav som må inngå i en god omsorgspolitikk. På mange måter er det et tankekors at Regjeringen i meldingen framholder at de erfaringene en så langt har hatt med konkurranseutsetting, ikke har gitt grunnlag for å si at dette er en metode som gir kvalitetsforbedringer, effektivisering og besparelser. På denne bakgrunn er det vanskelig å forstå Regjeringens holdning ut fra noe annet enn en ren markedsideologisk begrunnelse. Overraskende i så måte er ikke Høyres og Fremskrittspartiets standpunkter. Det som imidlertid er overraskende, er at Kristelig Folkeparti deler dette standpunktet, særlig sett på bakgrunn av deres generelle grunnleggende verdisyn. Regjeringen varsler en omlegging av finansierings- og egenbetalingssystemet begrunnet ut fra de ulikheter i betalingsformer som eksisterer mellom dem som bor i, og dem som bor utenfor, institusjon. Komiteen ser gjerne en gjennomgang av dette problemområdet, men et flertall vil ikke på det nåværende tidspunkt ta stilling til innholdet i en slik omlegging. Imidlertid gir flertallet i komiteen et meget klart signal om at en økning i egenbetalingen i pleie- og omsorgssektoren ikke er ønskelig, fordi egenbetalingen i dag allerede er for høy. Helt til slutt vil jeg vise til Arbeiderpartiets forslag om å etablere eldreombud i alle kommuner. Samtidig vil jeg ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet står alene eller sammen med andre om.