Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-12:
Det offentlige kjøper inn varer og tjenester for nesten 400 mrd. kr årlig. Staten alene sto for over 170 mrd. kr i 2009. Brudd på reglene om offentlige anskaffelser har vært en gjenganger i Riksrevisjonens rapportering om statlige virksomheter. Feil og mangler har vært påpekt en rekke ganger. Situasjonen har bedret seg noe på enkelte områder, men det gjenstår et betydelig forbedringspotensial. Manglende etterlevelse av anskaffelsesregelverket kan føre til høyere priser og lavere kvalitet på de varer og tjenester som det offentlige kjøper inn. Det øker også risikoen for korrupsjon og for misligheter. Det er derfor positivt at Riksrevisjonen fokuserer på temaet. En samlet komité har merket seg at departementet overfor Riksrevisjonen har gitt uttrykk for at de har et bredt fokus på bedre etterlevelse av regelverket. Dette er selvfølgelig bra. Og det er nok å ta tak i. Det er påvist 1 196 regelverksbrudd i de 616 sakene hvor det er konstatert manglende etterlevelse av anskaffelsesreglementet i perioden 2006–2009. Det regelverksbruddet som oftest går igjen, er manglende konkurranse. Dette gjelder i over halvparten av alle sakene. Ofte skyldes dette videreføring av utgåtte rammeavtaler, hvor det skulle ha vært utlyst nye anbud. Et annet regelverksbrudd som går igjen, er manglende eller mangelfull protokollføring. Dette gjelder i 45 pst. av sakene. Andre regelverksbrudd som påvises, er manglende sporbarhet, manglende HMS-attest eller skatteattest, manglende skriftlig kontrakt, feil valg av anbudsprosedyrer, mangler ved konkurransegrunnlaget, feil ved kunngjøring og brudd på reglene om habilitet. Hvorfor er det da slik at reglementet ikke følges? Dette er en sammensatt problemstilling, hvor det er vanskelig å trekke frem én enkelt årsak som forklaring. I rapporten er det oppgitt elleve mulige årsaksforklaringer, basert på spørreundersøkelser til de berørte virksomheter og departementer. Manglende regelverkskompetanse er den årsaken som flest virksomheter oppgir. En annen årsak som nevnes, er manglende bestillerkompetanse, dvs. kjennskap til hvilke behov virksomheten har, og hvilke leverandører som kan være aktuelle. Ofte tror innkjøperne at det kun er én aktuell leverandør og henvender seg direkte til vedkommende når varer og tjenester skal anskaffes. Manglende regelverkskompetanse og bestillerkompetanse skyldes ofte en lite formålstjenlig organisering av innkjøpsarbeidet. Dette er drøftet i komiteens merknader, og komiteen viser til Innst. S. nr. 348 for 2008–2009, jf. St.meld. nr. 36 for 2008–2009, der tiltak for å forbedre situasjonen også blir skissert. Økt lederforankring, bedre internkontroll, økt kompetanse og økt bruk av elektroniske løsninger skal bidra til bedre innkjøp. Komiteen viser også til at departementet, etter anbefalinger i NOU 2010:2 Håndhevelse av offentlige anskaffelser, er i gang med et arbeid med utforming av nye regler for håndheving av offentlige innkjøp. Direktoratet for forvaltning og IKT – Difi – har en sentral plass i arbeidet med å få offentlige virksomheter til å fokusere på forbedringer i innkjøpssektoren. Blant annet driver Difi doffin.no og gir ut nyhetsbrev med relevant informasjon på fagfeltet. Målgruppen er alle som arbeider med offentlige anskaffelser, og spesielt de som er direkte eller indirekte ansvarlige for innkjøp i kommuner og fylkeskommuner. Difi har ansvar for at statlige og andre offentlige virksomheter har tilbud om kurs om anskaffelser. Dette er et tiltrengt og nyttig tiltak for å rette opp situasjonen. Kunnskapsportalen, www.anskaffelser.no, og Difis arbeid med å videreutvikle denne med informasjon, tilrettelegging og hjelpemidler er også noe som vil styrke dette feltet. Difi gir som sagt ut et nyhetsbrev på feltet. Riksrevisjonens rapport er omtalt i nyhetsbrev nr. 9/2011. Nyhetsbrevet omtaler også ordningen med digital signatur for offentlige innkjøp i Europa. Ved å signere elektronisk går innkjøpene raskere og med større sikkerhet om hvem som har levert tilbud, og om at det som er levert, ikke er endret underveis. Samtidig senkes terskelen for å innhente tilbud over landegrensene. Ifølge direktøren for Difi gir dette bedre konkurranse om leveranser til offentlig sektor. Komiteens flertall, medlemmene fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, peker også på en rekke tiltak som kan vurderes for å styrke feltet, slik som en egen «innkjøpsstatsråd», økt fokus på småbedrifter og frivillige organisasjoner i offentlige innkjøp, og revidering av prosedyren med å prekvalifisere tilbydere. Komiteen viser også til at NHO og KS har startet et nasjonalt program for leverandørutvikling. I den forbindelse har de gitt ut en brosjyre som viser hvordan åpen dialog mellom kunder og leverandører i anskaffelsens tidlige fase bidrar til nye produkter, ny teknologi, bedre løsninger og merverdi for alle involverte parter. Komiteen mener det bør settes fokus på størrelsen for offentlige anbud. Det er en kjent problemstilling at mange offentlige oppdragsgivere sliter med at det er for få deltakere i konkurransen. Når bare et fåtall leverandører er med, kan konkurransen bli kraftig redusert. Difi viser til en svensk undersøkelse som viser at mange småbedrifter aldri deltar i offentlige anbudskonkurranser, fordi kontraktene som lyses ut, er for store for dem. Ved å legge bedre til rette er det stort potensial for flere konkurrenter, større konkurranse og bedre offentlige kjøp. Komiteens flertall, medlemmene fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, viser til at dette f.eks. kan løses ved at man legger rammeavtalekonkurranser eller andre store oppdrag ut på anbud i mindre deler, geografisk eller produktmessig. Da kan mindre foretak legge inn tilbud på de deler hvor de har sin ekspertise eller sitt geografiske nedslagsfelt. Store rammeavtalekonkurranser bør bare gjennomføres der hvor en kan oppnå et bedre sluttresultat ved en samlet utlysning enn ved at oppdraget lyses ut i mindre separate konkurranser. Klagenemnda for offentlige anskaffelser, KOFA, behandler brudd på anskaffelsesreglementet. Utviklingen der er illevarslende. KOFA har hatt en merkbar økning i antall klagesaker. Selv om staben er økt, er saksrestansene nesten doblet fra 2009 til 2010. Den gjennomsnittlige saksbehandlingstiden er nå rundt seks måneder. Dette er det dobbelte av det målet som ble satt for fire år siden. Men ikke alle ulovlige direkteanskaffelser kommer på KOFAs bord. Klagenemnda har ikke fullmakt til selv å etterforske saker der det er mistanke om at en oppdragsgiver har unnlatt å kunngjøre en anskaffelse. Klagenemnda er avhengig av at leverandører, organisasjoner, politikere og andre klager saker inn. Komiteen er tilfreds med at KOFA og Konkurransetilsynet samarbeider om å spre kunnskap til offentlige oppdragsgivere om anskaffelsesregelverket og om regler i konkurranseloven om ulovlig anbudssamarbeid. Samtlige departementer har omtalt anskaffelser i styringsdialogen med de underliggende virksomheter. Føringene er i hovedsak generelle med få konkrete tiltak som berører den enkelte virksomhet. Det må forutsettes at departementene i sin fremtidige styringsdialog i større grad fokuserer på etterlevelse av reglementet, og eventuelt spesifiserer hvilke konkrete tiltak som bør iverksettes. Komiteen har også merket seg at Riksrevisjonen påpeker at Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet i større grad bør arbeide med tiltak for å forebygge brudd på anskaffelsesregelverket. Komiteen er enig i denne oppfordringen til departementet, og ber om å bli holdt orientert om utvikingen. Riksrevisjonen uttaler at departementet bør arbeide videre med tiltak for å sikre en god forvaltningspraksis på anskaffelsesområdet. Komiteen ber departementet følge denne oppfordringen og fortsette sitt arbeid med rettledning, tilrettelegging og økt bruk av elektronisk handel, og ikke minst kompetanseoppbygging på feltet. Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre ber også om at det vurderes om det er behov for en forenkling av dagens regelverk, og ber regjeringen i så fall komme tilbake til Stortinget med forslag til endringer.