Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-04-02:
La meg starte med det som er det viktigste, og det som er den viktigste overskrift i dag, nemlig at det er en historisk og viktig lov som skal vedtas i dag. Det er mange som har kjempet over lang tid for å komme til det punktet vi er på i dag. Deres utholdenhet og deres bidrag har hatt stor betydning, og den ros som er framført til dem av disse ildsjelene som er til stede, og til andre i dag, er vel fortjent. Jeg har også lyst til å peke på at mange viktige innspill har kommet fra interesse- og brukergrupper som har stor glede og nytte av Markas kvaliteter. Deres innspill har vært av stor betydning for komiteens arbeid og for det sluttresultatet som foreligger i dag. Det er summen av disse innspill som gjør at vi i dag står med en lov som ikke bare får tilslutning fra regjeringspartiene, men som samler bredere tilslutning og dermed gjør den beslutningen vi skal ta i dag, enda mer betydningsfull. Det er altså ikke Regjeringens opplegg som har skapt denne plattformen, men den prosessen som har vært knyttet til behandlingen i Stortinget. Venstres utgangspunkt har vært helt klart. Vi har ønsket sterkt en markalov. Den kampen som vi har tatt del i, setter vi punktum for i dag. Samtidig står vi på startstreken for neste viktige etappe – nå skal vi sikre at vi får en velfungerende lov som bidrar til å bevare det rike og varierte landskapet i Marka, og som tar vare på Markas natur og kulturmiljø. Samtidig er lovens intensjon å legge til rette for bærekraftig bruk av Oslomarka. Målet er at flere skal bruke mer tid i Marka, og at de kvaliteter som kjennetegner området, også skal være like attraktive for kommende generasjoner. For Venstre har det under behandlingen i Stortinget vært viktig å bidra til justeringer som nettopp gjør at vi kan nå disse målene. Jeg tror de endringer som er gjort, vil bidra til det. Det er gledelig at også representanter fra regjeringspartiene konkluderer slik i sine innlegg. Regjeringen skal ha ros for å ha fremmet dette forslaget. Det vil stå som en del av denne historien at det var miljøvernminister Erik Solheim som la fram loven. Jeg håper også det vil være en del av denne historien at behandlingen i Stortinget bidrog til å forbedre loven, og gjorde at den ble bredere forankret enn den ellers ville vært. Venstre har vært kritisk til prosessen, hvor kommuner og andre aktører ikke er behandlet slik som de var lovet. Det har vært et dårlig utgangspunkt for behandlingen av loven i Stortinget. Vi er også kritiske til sider ved lovforslaget som Regjeringen la fram, og som har skapt stor usikkerhet og stor motstand. Det har vært en litt merkverdig situasjon å følge debatten i media, hvor utgangspunktet har vært slik som man har lest loven og forstått loven, og så har en på den andre siden hatt tolkninger og forsikringer fra statsråden som til dels går i en annen retning. Det har vært et stort rom mellom slik som man har oppfattet loven, og slik den har blitt utlagt av representanter for regjeringspartiene. Dette toppet seg da statsråden sa til Aftenposten: «Tro meg på mitt ord!» Det er en dårlig forsikring i forhold til framtidige grensedragninger og uavklarte spørsmål knyttet til loven. Derfor har komiteen vært opptatt av å få en klarhet gjennom behandlingen, og ikke være avhengig av å ta på ordet en statsråd som nå legger fram denne saken. Jeg mener også at flere av forsikringene som statsråden har gitt, har det ikke vært mulig å innfri med bakgrunn i lovens tekst, og viser i den forbindelse også til Stordranges gjennomgang av denne problematikken. Det er fortsatt områder som det er knyttet usikkerhet til. Det viser innspill som har kommet til komiteen etter vår avgivelse, hvor en beskriver regjeringspartienes posisjon som at en fortsatt skaper usikkerhet. Jeg håper at vi i dag, gjennom statsrådens innlegg, kan få avklart posisjonen på disse områdene. Det som er grunnleggende viktig, er at debatten har virket, og at regjeringspartiene har endret holdningen på viktige områder. Det synes jeg regjeringspartiene skal ha ros for, selv om en i utgangspunktet startet prosessen med en mye mer bombastisk konklusjon, at loven ivaretok de hensyn som skulle ivaretas. Jeg har også lyst å understreke at Venstre på et tidspunkt ønsket å ha forhandlinger med regjeringspartiene, og gjerne andre partier, for å få en felles plattform og en felles enighet som kunne styrke loven som vi i dag vedtar. Det klarte vi ikke å få til, men vi har klart å oppnå noe av denne hensikten gjennom behandlingen i komiteen. Jeg har lyst å peke på noen av de områdene hvor Venstre har bidratt til å flytte flertallet. Idretten er sidestilt i lovens formål med de øvrige interessene. Når en kjenner bruken av Marka og idrettens store innslag der, var det uforståelig for meg at det ikke var ivaretatt i det forslaget som ble lagt fram. Det slås også fast at det skal kunne etableres nye serveringsstuer i Marka, og at eksisterende kan utvides og moderniseres. Og som jeg har nevnt før, landbruket skal ikke omfattes av det generelle byggeforbudet. Landbruket i Marka, og ikke minst i Sørkedalen og Maridalen, er en viktig del av kulturlandskapet i Marka, og er viktig for å ta vare på det biologiske mangfoldet. Vi har også fått tilslutning til merknaden som sier at det «som hovedregel» skal gis dispensasjon for mindre tiltak på eller i forbindelse med eksisterende bebyggelse, slik som sanitærløsninger, tidsmessige planløsninger og fasadeendringer. Det er en merknad som er relevant i forhold til en del av de innvendingene som har kommet i dagens debatt. Men det har også vært noen områder hvor vi ikke har nådd fram. Vi har ønsket å gi naturvernloven og dens forskrifter forrang for markaloven på verneområder som er vernet etter naturvernloven innenfor markagrensen. Vi er redd for at det kan svekke vernet i etablerte og velfungerende verneområder når markaloven gis forrang. Vi har også villet sløyfe formuleringen «igangsetting av arbeid med arealdel av kommuneplan eller reguleringsplan som vedrører Marka, krever tillatelse av departementet». Dette er en unødvendig byråkratisk bestemmelse, hvor en legger opp til at en må søke for å få lov til å søke. Som andre har påpekt, er det fremdeles usikkerhet knyttet til anlegging av løyper i Marka, slik som representanter for Skiforeningen har anført. Det er fortsatt uklarhet rundt utviklingen på Tryvann. Det er to av de områdene som det vil ha stor betydning at statsråden klargjør i sitt innlegg. Det har heller ikke vært mulig å få regjeringspartiene med på et opplegg med økonomisk erstatning for vern av friområder på lik linje med erstatning etter naturvernloven. Jeg tror ikke de gode ønsker og den åpning som Erling Sande pekte på, er tilstrekkelig for å ivareta disse sidene i framtiden. Hovedsaken i dag er likevel at vi har fått en viktig lov på plass – en viktig miljøsak er brakt i havn. Jeg vil også peke på at det rundt flere andre av landets byer – ja, svært mange av dem – er markaområder som må sikres, om ikke i egen lov, så på en eller annen måte. Jeg håper ikke starten på behandlingen i Stortinget som denne saken fikk, grunnet mangelfull behandling av Regjeringen, vil vanskeliggjøre arbeidet knyttet til sikring av andre bymarker. Jeg håper at behandlingen i Stortinget har bidratt til at andre på en positiv og konstruktiv måte vil gå inn i dette arbeidet. Jeg har lyst til å avslutte med å peke på det som vil stå igjen som konklusjon, at loven i dag kommer til å vedtas med tilslutning fra alle partier unntatt Fremskrittspartiet. Det som er et viktig poeng i den saken, er at de justeringer av loven som er foretatt i Stortinget, de innspill som har kommet fra ulike hold, har bidratt til et bredere flertall enn loven ville ha fått om man hadde bygd på den lest som Regjeringen la fram.