Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-19:
Nå har jeg i fire år hatt gleden av å komme etter Heikki Holmås i stort sett alle finansdebatter. Jeg hadde også gleden av å høre ham før han ble finanspolitisk talsmann for SV. Jeg vil i grunnen si at han har utvist en omstillingsevne og en fleksibilitet som mange i norsk næringsliv sikkert kan bruke som et eksempel til etterfølgelse. Det er jo siste debatt før vi går fra hverandre. Det er jo også slik at det kan være grunn for en aldri så liten oppsummering. Undertegnede ble også spurt om hvilke forventninger jeg hadde til Kristin Halvorsen da det ble klart at hun skulle bli finansminister. Da sa jeg at den dommen kommer vel om fire år. Jeg skal ikke komme med noen dom, men jeg vil si at det har vært en periode hvor finansministeren har vist handlekraft og autoritet. Jeg har ikke vært enig i alt hun har gjort, men jeg vil si at mange ganger har jeg tenkt: Den dama kan sine saker! Så har jeg sagt det før jeg går over til noe som ligner på mer kritikk. Det er grunn til å stille spørsmål ved hvordan denne regjeringen har forvaltet den enorme formuen på kapitaltilgangen som denne perioden har gitt – over 200 milliarder kr mer, men så kan man trekke litt fra og legge litt til i forhold til strukturell inngang, stabilisatorer, skatteinngang osv. Jeg vil likevel si at man må spørre seg om vi har brukt og forvaltet de mulighetene vi har, på en riktig måte. Der må vi fra Kristelig Folkepartis side svare ja på noe, men også nei på altfor mye etter vår mening. Det bærer også det siste reviderte budsjettet preg av. Vi skal gi Regjeringen honnør for deler av håndteringen av finanskrisen. Bankpakken har vært målrettet og hensiktsmessig. Tiltakspakken mot ledighet kom etter vår mening for sent. Da den først kom, var det mye der vi kunne gi vår tilslutning til, og som var ganske likt det vi foreslo som første parti, at vi skulle hatt revidert budsjett allerede i fjor høst. Men det er tre områder jeg vil peke på som vi burde gjort noe mer med, ikke minst ved denne siste anledningen: For det første er det kampen mot fattigdom, som også representanten Holmås var innom. Det er påfallende at SVs talsperson nevner antall bostedsløse som et satsingsområde, når faktum er at antallet har gått opp. Hvis det er satsing, er det enten noe radikalt galt med selve politikken, eller så er det retorikk og ikke sannhet. Fra Kristelig Folkepartis side ville vi også sett det som en fordel om man nå benyttet anledningen til å satse på dem som er utenfor arbeidsmarkedet. Vi ønsker flere tiltaksplasser, ikke minst rettet mot dem som har behov for varige tiltak. Det er for oss komplett uforståelig at Regjeringen sitter stille og ser på at 4 000 personer står i behandlingskø til våre rusinstitusjoner, samtidig som man sitter stille også og ser på at det legges ned institusjoner som har plass. Det skulle vært et felles ansvar for oss alle i denne salen å gjøre noe med dette, og ikke sitte stille og se på at slikt kan skje. Vi ønsker også en sterkere satsing på bedriftene og arbeidsplassene. Vi burde gi et bidrag til å trygge arbeidsplassene over hele landet. Det gjør vi bl.a. ved å halvere arbeidsgiveravgiften for nye lærlinger, utsette terminene for arbeidsgiveravgiften, fjerne beløpsgrensen på skattefradrag for tilbakeføring av underskudd og øke rammene for SkatteFUNN-ordningen, som noen eksempler. Vi vil også gjøre noe med de store klimautfordringene. Hvorfor ikke være med på å innføre en miljøbilpremie for dem som kjøper en miljøvennlig bil? Hvorfor ikke styrke energifondet ytterligere, slik at vi får mer fornybar energi? Og hvorfor ikke styrke kollektivtrafikken ytterligere, ikke minst der hvor den kan være et godt alternativ til privatbilismen? Alt dette ligger i Kristelig Folkepartis alternative budsjett. Det anbefaler jeg, og tar opp våre forslag.