Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2007-06-01:
Den 61. generalforsamlingen har uten tvil vært preget av spørsmålet om en FN-reform. Det har kanskje ført til at andre viktige spørsmål har havnet litt i skyggen i forhold til den oppmerksomheten som reformspørsmålet får ute, men det er helt klart av avgjørende betydning at reformarbeidet følges opp og drives framover, og at oppmerksomheten når det gjelder dette avgjørende veiskillet for FN-systemet, er stor også utenfor FN-bygget. Vårt mål er at Norges internasjonale innsats for fred og forsoning skal trappes opp. Regjeringen ønsker derfor å styrke FNs rolle i verdenssamfunnet. Norge har et overordnet mål og ønske om en mer FN-ledet verdensorden. FN blir ofte utsatt for mer kritikk enn ros i den politiske debatten. FN er ikke – og vil heller aldri bli – noe annet, noe mer eller noe mindre enn det medlemslandene gjør organisasjonen til, og vil at den skal være. Manglende suksess for FN er derfor ingenting annet enn medlemsland som ikke vil, og som ikke får det til. FN er et godt, gammeldags team. Tanken bak er at «Together Each Achieves More». Det er derfor avgjørende at medlemslandene yter sitt beste for å gjøre teamet FN best mulig i stand til å møte utfordringer. Det er i medlemslandenes egen interesse, ingen andres. Reformdebatten handler nettopp om dette: Hvordan kan man gjøre FN-teamet bedre i stand til å møte utfordringer i framtiden? Høynivåpanelet, hvor statsminister Stoltenberg deltok som en av tre panelledere, kom i november med sitt rapportforslag om hvordan FN kan reformeres, slik at organisasjonen blir mer effektiv innenfor utvikling, miljø og nødhjelp. Kjernen i rapporten og målet med forslagene som ble presentert, er at FN skal framstå som én aktør når det gjelder utviklingsarbeid, humanitær hjelp og miljø. Det er et godt og nødvendig mål. Det skal opprettes ett FN på landnivå, med én sjef, ett program og – om mulig – ett kontor og ett budsjett. Jeg tror vi kan slå fast at situasjonen mange steder i dag er at FNs arbeid i ulike land blir fragmentert på grunn av et stort antall FN-organisasjoner og -kontorer i det enkelte land – med det man kan kalle et potensial når det gjelder koordinering. Rapporten tar til orde for og kommer med forslag om en mer sammenhengende politikk for fordeling av oppgaver og ressurser på tvers av FN-systemet. Norge støtter selvsagt disse anbefalingene. Det er viktig at vi også framover, når det nå, som saksordføreren var inne på, kan synes som om arbeidet står litt i stampe, jobber for støtte og gjennomføring av rapporten og de foreslåtte tiltakene som en viktig del av FNs reformprosess. Norge støtter fullt opp om moderniseringsarbeidet. Dette var også hovedmålsettingen og hovedfokuset for Norges deltagelse i nettopp den 61. generalforsamlingen. Det å påvirke og drive reformarbeidet videre i retning av et styrket, mer effektivt og legitimt FN som et redskap til å møte medlemslandenes felles utfordringer, er nødvendig dersom FN som organisasjon skal tilfredsstille framtidige krav og behov samt å kunne nå tusenårsmålene. Av hendelser i den 61. sesjonen som jeg personlig husker godt, er 9. oktober i fjor høst. Det var dagen da Nord-Korea gjennomførte sine kjernefysiske prøvesprengninger og dermed trosset et samlet internasjonalt samfunn og de eksisterende avtalene om ikke-spredning og prøvestans. Det ble også arbeidet i FNs 1. komité, som ble ledet av Norge, og debatten rundt preget av samt medlemsstatenes fordømmelse av prøvesprengningene. En historisk nyvinning etter toppmøtet i 2005 var dessuten etableringen av FNs fredsbyggingskommisjon, som har som oppgave å komme med anbefalinger til fredsbyggingsstrategier og tiltak for spesifikke land. Det er gledelig å registrere at arbeidet har kommet godt i gang. De globale utfordringene er helt annerledes i dag enn da FN-pakten ble underskrevet. For at FN i framtiden skal kunne være et best mulig redskap for bekjempelse av fattigdom og kunne være en konfliktløser, må FN bli mer handelkraftig. Det er også en kontinuerlig utfordring for FN-systemet å ha tilstrekkelig legitimitet i eksempelvis utviklingsarbeidet. FN blir til stadighet beskyldt for å ha et tungrodd byråkrati. FN blir beskyldt for å være et pengesluk og for å være en for lite effektiv kanal for utvikling og nødhjelp. Enhver beskyldning om et dårlig fungerende FN skal vi selvfølgelig ta på alvor, for et FN uten legitimitet er definitivt et svekket globalt redskap. Men vi skal ikke godta enhver grunnløs kritikk av FN-systemet. Vi har ofte en tendens til å trekke fram problemene og kritikken mot FN som organisasjon og glemme å snakke om den viktige og avgjørende jobben som gjøres hver eneste dag av menn og kvinner i FNs tjeneste verden rundt, som uten tvil er av uvurderlig karakter, og som verden definitivt ikke ville klart seg uten.