Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-28:
Jeg er enig med siste taler i at den teknologiske utviklingen har gitt oss alle fantastiske nye muligheter, og vi tar dem i bruk, selvfølgelig. Nordmenn er f.eks. blant de ivrigste brukerne av nett og sosiale medier i Europa, ifølge Eurostat. 93 pst. av nordmenn i alderen 15 til 29 år har en Facebook-konto, og over halvparten av dem som har fylt 60, er på Facebook. Men det går en rød tråd av elektroniske spor gjennom et moderne liv. Elektronisk betaling er for min og mange andres del snart helt enerådende. Vi drar kortet, og kontoutskriften min er en detaljert oversikt over hvor jeg har vært, hva jeg gjorde, og hva det kostet. Jeg ser at dvd-salget stuper. Vi strømmer filmene våre nå, akkurat som vi har gjort en stund med musikken. Jeg ser at jeg kan dele musikkvalgene mine og filmene jeg har sett, med venner og bekjente på streaming-tjenestene. Det betyr at de dataene blir lagret. Vi bruker mobiltelefon med mange kjekke og nyttige app-er. Noen av dem er til og med ferdig installert når du får telefonen. Min telefon har f.eks. en app som heter Google kart, som stadig forteller meg at jeg må dra på jobb for å rekke det tidsnok. Det viser kartet, med veien til jobben og anslått forbrukt reisetid – kjekk liten greie. Jeg er likevel litt overrasket over at den app-en vet hvor jeg jobber, for jeg har aldri fortalt det. Jeg kan ha noen antakelser om hvordan den fant det ut – den baserer seg antakelig på posisjonsdata og på hvor jeg oppholder meg i et gitt tidspunkt mellom mandag og fredag. Men disse dataene blir altså registrert, altså hvor jeg jobber, uten at jeg har gitt mitt samtykke til at det gjøres en slik slutning. På Facebook, kanskje det eneste stedet, blir altså alle mine utsagn udødeliggjort. Alle disse digitale mulighetene gir oss muligheter. De borger for effektive og gode løsninger, og de er gode. Vi ser at det offentlige kommer også etter. Hver for seg er ikke disse registreringene så farlige. Men av og til har jeg tenkt på: Hva skjer hvis noen kobler dette sammen? Hva skjer hvis noen kobler sammen alle de opplysningene som er lagret om mitt liv? Er det en tanke jeg er komfortabel med? Jeg må innrømme at det er jeg ikke. Da har jeg lyst til å understreke at dette ikke bare er et spørsmål om forholdet mellom den enkelte innbygger og det offentlige. I like stor grad – om ikke større – er det også et spørsmål om forholdet mellom den enkelte innbygger og det private næringsliv, fordi data- og personopplysninger er stor butikk, og det vil bli mer butikk. Punkter hvor det er mulig å velge bort å bli registrert, er nok passert. Vi må få på plass ordninger der kunnskap og bevissthet om hva som registreres, hvordan og hvor lenge det lagres, er viktig, og der den enkelte har forutsetninger for å kunne ha et forhold til opplysninger om sin egen person. Men vi har ennå ikke funnet gode nok svar på hvordan vi skal gjøre dette. Det er en viktig diskusjon vi har i dag. Det er en viktig melding, som angir mange gode tiltak. Men jeg er helt trygg på at det verken er siste gangen vi gjør dette, eller at vi har funnet alle de svarene vi trenger for hvordan den enkelte skal kunne ta kontroll over sporene en etterlater seg, hvilke opplysninger som lagres om en selv, og hvordan de brukes også i framtiden.