Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 1999-10-12:
Det var interessant å høre innledningen til foregående taler, som sikkert hadde et behov for å varsle sin støtte til sin partileder. Men etter at Sverre Myrli innledet med å snakke om at Jagland er den eneste som har løftet oss ut av debatten og snakket om mer visjonære ting, begynner han på sitt eget innlegg, som fullstendig faller inn i den folden som representanten Myrli kritiserte alle andre i denne sal for. Men jeg vil i hvert fall opplyse representanten Myrli, som snakket om Stortingets visepresident Røsjorde i sitt innlegg, om én ting: Røsjorde har ikke hatt sitt innlegg, han hadde bare en replikk i sted. Men han skal ha sitt innlegg senere i kveld, så kanskje Myrli vil høre etter da, så kan det hende det kommer litt mer av det som han ønsket. Jeg vil imidlertid vende tilbake til regjeringspartiene, som gjentatte ganger viser til sin helse- og omsorgssatsing. Men det er faktisk Stortinget som har lagt premissene for det som har skjedd innenfor disse områdene. Det er dessverre ikke tilstrekkelig å snakke fint om hva man ønsker å oppnå, så lenge man ikke følger opp med de bevilgningsforslagene som skal til for å gjøre noe med det. Fremskrittspartiet har bl.a. ved en rekke anledninger stilt spørsmål om hvordan kommunene satser i forbindelse med eldreplanen. Vi har lenge hatt mistanke om at satsingen som en foreslår i denne handlingsplanen for en bedre eldreomsorg, er bygging av omsorgsboliger og en nedprioritering av sykehjemsplasser. Og som jeg viste til i min replikk til sosialministeren tidligere i kveld, er det nå nettopp foretatt en undersøkelse som viser at dette er i ferd med å skje. Jeg håper at sosialministeren gjør som hun sa i sitt innlegg, og griper fatt i denne utviklingen, slik at det nå blir satset skikkelig på en utbygging av sykehjemsplasser i Norge. Jeg vil også vise til en annen sak hvor det er veldig viktig å få satt i gang satsingen for fullt. Det gjelder mammografi-screeningsprosjektet som skal gjøres landsomfattende etter et forslag fra Fremskrittspartiet i denne salen. På dette området skjer dessverre ting veldig sent fra Regjeringen side. Det er flere fylker som ennå ikke har fått dette tilbudet, og jeg håper at dette nå kommer på plass. Jeg har full forståelse for at det er viktig å få på plass det antall helsepersonell som skal til, men jeg stiller spørsmålet om dette gjøres på en slik måte at det virkelig legges stort press på de enkelte fylkene for å få personellet på plass. Stortinget sa nemlig da dette forslaget ble vedtatt, at en om nødvendig skulle samarbeide med private institutt for å få dette prosjektet på plass. Men Stortinget og Regjeringen lar dessverre være å bevilge de nødvendige midler, så alle kvinner i dette land har ikke de samme mulighetene til å få dette tilbudet. Det er i dag faktisk ens egen adresse eller lommebok som bestemmer om en skal få tilgang til et slikt tilbud. Kvinner i Norge har ikke råd til å vente lenger. Og jeg vil få lov til å vise til en artikkel som stod i gårsdagens VG, som viser til at Tidsskrift for Den norske lægeforening skriver at dersom tilbudet hadde vært landsomfattende, kunne 160 liv vært spart innen år 2020. Jeg vil også referere følgende fra den artikkelen: «Nylig ble et forsøksprosjekt med gratis mammografiundersøkelser for alle kvinner mellom 50 og 69 år fra Oslo, Rogaland og Hordaland avsluttet. Beregninger viser at hvis undersøkelsen hadde vært landsdekkende, kunne 4 500 leveår vært spart fra 1996 til 2020.» Vi har ikke råd til å vente lenger av hensyn til dem som hvert år blir rammet av denne sykdommen. På dette området synes jeg ikke at Regjeringen fører en solidarisk politikk overfor våre syke. Når det gjelder Regjeringens politikk overfor syke og eldre i dette landet, har den hatt en tendens til stadig å øke egenandelene. Hadde det ikke vært for at denne regjeringen hadde blitt presset av Fremskrittspartiet til å gå tilbake på sine forslag om bl.a. økninger i egenandelstaket på inneværende års budsjett, ville dette ha rammet de svakeste i dette landet aller hardest. Vi er kommet i en situasjon der mange syke i dette landet ikke lenger har råd til å hente sine medisiner på apoteket, fordi de er nødt til å bruke pengene sine på mat. Dette er en utvikling som ikke kan fortsette.