Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Etter at Regjeringen la fram sitt forslag til statsbudsjett, ble det raskt klart for oss i Arbeiderpartiet at det ville bli en hovedoppgave å sikre bedre økonomiske rammer til sykehusene ved budsjettforhandlingene nå i høst. Hvorfor det? La meg svare ved først å fastslå at helsereformen så langt på mange måter har vært en suksess. Først og fremst fordi ventetiden på nødvendig sykehusbehandling allerede er betydelig redusert for de fleste pasientgrupper. Jeg mener at man også allerede nå kan fastslå at helsereformen på sikt vil gi oss mer helse for hver bevilget sykehuskrone. Men denne type effektiviseringsgevinster vil det ta tid å hente ut. Problemet med Regjeringens forslag til statsbudsjett var at helseforetakene ble stilt overfor økonomiske rammer som ikke ville gi nødvendig tid til omstilling. De økonomiske rammene var for små, og kravet til når driften måtte være i balanse, var urealistisk. Dette førte da også til at de regionale helseforetakene raskt var ute og gjorde det klart at dersom Regjeringens forslag ble stående, ville konsekvensene bli store. En rekke forslag til nødvendige strukturendringer ble lansert. Slike økonomisk motiverte strukturendringer vil sette hele helsereformen i fare. Folk vil ikke forstå at viktige tilbud skal legges ned fordi kravet til en drift i balanse stilles for strengt. Dette fikk vi også tydelige eksempler på. I Arendal gikk 15 000 i fakkeltog for å slå ring om akuttberedskapen ved det lokale sykehuset. I Arbeiderpartiets alternative forslag til statsbudsjett har vi derfor foreslått å øke bevilgningene til sykehusene med 1 milliard kr, samtidig som vi foreslår å skyve på kravet om en drift i balanse med ett år. I budsjettforliket har vi fått gjennomslag for en økning av bevilgningene med en halv milliard kr, og fullt gjennomslag for å skyve balansekravet med ett år. Dette vil gi helseforetakene større rom for fornuftig omstilling, og det har redusert behovet for omlegginger som kun baserer seg på økonomiske forhold. Dette er svært viktig. På ett viktig område er det imidlertid god grunn til å rose Regjeringens budsjettforslag. Det gjelder den foreslåtte endringen i fordelingen mellom basisbevilgning og bevilgning til innsatsstyrt finansiering – det som ofte forkortes med ISF – i sykehusøkonomien. I dag er det slik at 40 pst. av økonomien tildeles sykehusene som basisbevilgning, og 60 pst. som ISF. Regjeringen foreslår nå at 60 pst. skal gis som basisbevilgning, og 40 pst. som ISF. Arbeiderpartiet gir dette forslaget sin fulle støtte, og det har vært viktig for oss å sikre dette forslaget gjennom å inngå budsjettforlik med Regjeringen. En for stor andel ISF-finansiering fører etter vår mening til at viktige pasientgrupper ikke gis tilstrekkelig oppmerksomhet. Det gjelder særlig pasienter med sammensatte lidelser, med kroniske sykdommer, og det gjelder også pasienter i psykiatrien. Disse pasientene gir med dagens system ikke tilstrekkelige inntekter, og sykehusene tvinges til å velge pasienter med andre, mer enkle diagnoser, framfor disse gruppene for å sikre sine inntekter. Regjeringen og ikke minst helseministeren fortjener stor ros for å ha tatt det tøffe valget de har tatt på dette området.