Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-04-28:
La meg få begynne med å si at jeg er glad for at hele komiteen har slått fast at heretter skal alle genmodifiserte planter vurderes for om de er i tråd med norsk genteknologilov før de eventuelt blir lovlige å omsette i Norge. Det gjelder også planter som er tillatt omsatt i EU. Dette har vært helt avgjørende for komiteen å få klargjort etter at regjeringen, ved klima- og miljøministeren, uttalte at en rekke genmodifiserte planter var å anse som tillatt omsatt i Norge fordi de var tillatt i EU. Jeg vil understreke at etter Senterpartiets syn er ikke de to aktuelle maislinjene som vi her snakker om, godkjent før norske myndigheter har ferdigstilt sluttbehandling av saken og tatt stilling til hvorvidt Norge skal legge ned forbud eller begrense omsetningen av maislinjene, som Norge har anledning til når EU godkjenner GMO-søknader. Det er også riktig at det er Miljødirektoratet som behandler denne typen saker og innstiller til Klima- og miljødepartementet, og at endelig beslutning foretas av regjeringen. Det er også riktig, som representanten fra Høyre her sier, at når det gjelder de aktuelle maislinjene, har Miljødirektoratet hatt en nokså avslappet holdning i den forstand at de har ment at det er lav risiko, mens Bioteknologinemnda derimot har anbefalt å nedlegge forbud mot begge maislinjene. Prinsippet om behandling av denne typen saker er svært viktig. Alle som vil omsette genmodifiserte planter i Norge, må kunne dokumentere at det er etisk forsvarlig, at det bidrar til bærekraftig utvikling internasjonalt, og at det er uten risiko for helse og miljø. Det er ikke akkurat noe rop om genmodifiserte planter fra norske forbrukere. Derimot er det mange som mener at genmodifiserte planter er unødvendig og uønsket, og matprodusentene har gitt klart uttrykk for at en bør holde GMO borte fra Norge. Miljøorganisasjonene frykter også for konsekvensene det vil gi, om vi tillater GMO. GMO kan gi planter større motstandsdyktighet mot plantevernmidler eller insekter, og det er i første rekke det som har vært hovedanliggende så langt. En av de aktuelle maislinjene, maislinja NK603, er genmodifisert for å tåle et sprøytemiddel med glyfosat. Dyrking av genmodifiserte planter som er motstandsdyktige mot sprøytemidler, kan føre til mer bruk av sprøytemidler, og det kan øke risikoen for at ugress utvikler resistens mot sprøytemidlene. Når det gjelder maislinja T25, så er den genmodifisert for å tåle sprøytemiddelet glufosinat-ammonimun, et sprøytemiddel som paradoksalt nok er forbudt i Norge fordi det er dokumentert helse- og miljøfarlig. Det kan neppe sannsynliggjøres som en positiv samfunnsnytte eller et bidrag til bærekraftig utvikling, om disse to GMO-ene skulle bli godkjent i Norge. Senterpartiet mener derfor at de genmodifiserte maislinjene T25 og NK603 må forbys. Dette handler egentlig om en miljørisiko, en miljørisiko som Senterpartiet mener en ikke bør ta. Og der må jeg få lov til å si at vi er litt skuffet over at Venstre skyver dette fra seg ved å si at det er et faglig spørsmål. Her, kanskje mer enn på mange andre områder, er det viktig å legge et føre-var-prinsipp til grunn, og det å på en måte unndra seg å ta stilling til det med å skyve det over til å være et faglig spørsmål, synes jeg er en uheldig og unnvikende holdning. Jeg kan også være enig med representanten fra Fremskrittspartiet som mener at vi ikke skal behandle GMO-er enkeltvis i Stortinget. Det er gode grunner for ikke å gjøre det, men det er også gode grunner for å stemme for det forslaget som ligger her i dag, om at Stortinget får en større sak – en samlet behandling av spørsmålet om genmodifisering av planter – og får sett dette i en større sammenheng, der en har muligheten til en bredere drøfting enn det en har mulighet til gjennom et Dokument 8-forslag. Senterpartiet ser på GMO som en mulig trussel mot biologisk mangfold gjennom resistens og ved at GMO-frø kan spre seg i naturen. GMO gir de store internasjonale selskapene patent og herredømme over verdens matproduksjon på bekostning av en vanlig bonde. Senterpartiet mener at landbruket skal drives på naturens premisser, med god agronomi og basert på bondens kunnskap, men i dag kontrollerer altså de tre største agrokjemiske selskapene halvparten av verdens frøproduksjon. Det har ført til at utvalget av GMO-frie frø er sterkt redusert, og det fører også til at bønder som bruker egne frø, fra egen avling, kan bli saksøkt av de store selskapene. Senterpartiet mener at en restriktiv politikk på GMO-området er viktig og nødvendig, både ut fra helse-, miljø- og landbruksmessige interesser.