Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
I valgkampen for 24 år siden lovet Arbeiderpartiet et helsevesen som fungerte når en ble syk, og en eldreomsorg som gjorde det godt å bli gammel. I 1996 lovet Arbeiderpartiet full satsing på sykehjemmene. Alle som ønsket enerom, skulle få det. I 2005 sa Jens Stoltenberg at han ikke ville gi ei krone i skattelette før det skinte av eldreomsorgen. Så ble han statsminister, og det første han gjorde, var å gi skattelette til sine venner i LO. Nå har Arbeiderpartiet sittet i en flertallsregjering i fire år, og de har i praksis kunnet få gjennomslag for hva som helst. Har vi så fått en eldreomsorg som det skinner av? Ser vi en kvalitetsutvikling innen eldreomsorgen i retning av det Gro Harlem Brundtland lovet for 24 år siden? Etter å ha fulgt denne sektoren nært siden 1973 vil jeg påstå at svarene på begge disse spørsmålene er nei. Jeg vil påstå at beboere på våre alders- og sykehjem fikk langt bedre pleie og ikke minst omsorg før. En av hovedårsakene er selvsagt at pasienter som i dag legges inn på sykehjem, er mye sykere enn det de var tidligere. Det gjøres mye bra innen eldreomsorgen, men de ansattes hverdag er preget av lite ressurser og stadig færre fagfolk i forhold til oppgavene som skal løses. Innsparingskrav og omstillinger tar kreftene som skulle vært brukt til å gi behandling, pleie og omsorg. Taperne midt oppe i dette er de syke eldre som i mange tilfeller opplever uverdige forhold, manglende stimulering og manglende omsorg. Arbeiderpartiets medisin har ikke fungert gjennom de siste tiårene, men til tross for det lover Arbeiderpartiet mer av det samme. Akkurat som de på 1980-tallet snakket om en velgergaranti, snakker de nå om en verdighetsgaranti. Akkurat som de på 1990-tallet snakket om en sykehjemsreform, varsles det nå en utbygging av sykehjemsplasser fram mot 2015. Arbeiderpartiet har alltid vært flinke til å love, men deres manglende gjennomføringsevne og politiske løsninger er gjerne et hinder for å oppnå gode resultater for dem det gjelder, nemlig de syke eldre. Jeg har merket meg at statsministeren ved et par anledninger har uttalt at alle som ønsker det, skal få sykehjemsplass. Jeg velger å ta dette som nok et upresist utsagn fra statsministeren og går ut fra at det fortsatt er behovet som skal kunne utløse rett til sykehjemsplass. Skal vi lykkes med en slik sykehjemsutbygging, må investeringstilskuddet økes betraktelig, slik at ikke kommunene på ny presses til å satse på omsorgsboliger. Vi må få fjernet taket og utstede tilsagnsfullmakt, slik at ikke trange rammer hos Husbanken hindrer de kommunene som står klare til å satse på sykehjemsutbygging. Jeg er spent på statsbudsjettet som kommer i morgen. Regjeringspartiene ville ikke være med Fremskrittspartiet og sette av midler til en lønnspott for de kvinnedominerte yrkene. Derfor forventer jeg aktive og målrettede tiltak for å kunne rekruttere og beholde kvalifisert helsepersonell. Siden regjeringspartiene ikke er villige til å overføre finansieringsansvaret til staten, slik Fremskrittspartiet vil, forventer jeg en styrking av kommuneøkonomien øremerket eldreomsorgen, slik at mange kommuner får mulighet til å øke grunnbemanningen ved institusjonene og til å fjerne store deler av den uønskede deltid. Vi fremmer her i salen i dag et forslag, nr. 4, om en konkret framdriftsplan i forhold til sykehjemsutbyggingen. Jeg håper alle kan være med på å støtte det. Det er ikke bare i Fredrikstad man kutter. Det gjør man også i arbeiderpartistyrte Sarpsborg, noe representanten Irene Johansen bør merke seg.