trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-17:
Jeg har bare behov for å si et par ting, sånn at Stortinget er opplyst skikkelig om det. For det første: Når det gjelder pengene, skal vi selvfølgelig gjøre vårt for at Stortingets vilje og flertallsvedtak blir fulgt opp. Det er riktig at det er noen diskusjoner på gang mellom Stortinget og departementer om hva som er riktige formuleringer, men la det uansett være klinkende klart at dette følges opp. Pengene vil bli bevilget som Stortinget ønsker, og så får vi ordne det praktiske rundt det, for å si det litt enkelt. Så bare litt om hvordan dette vil følges opp, for som jeg nevnte i innlegget mitt, betyr jo dette at Nav må omregne ca. én million saker med nytt virkningstidspunkt tilbake i tid fra 1. mai 2021. Det er veldig stor forskjell for Nav om de skal omregne virkningstidspunktet frem eller tilbake i tid, og det er, basert på det de sier, større risiko for feil og uforutsette konsekvenser når man skal omregne tilbake i tid. De administrative konsekvensene er i stor grad knyttet til at Nav ikke har en egnet maskinell løsning for å regulere ytelsen to ganger fra samme tidspunkt, og ny løsning krever derfor systemendring. Det er også slik at veldig mange av sakene må håndteres manuelt, anslagsvis minimum 25 000 saker, men trolig betydelig flere. Behandlingen av de manuelle sakene anslås å ta fra tre til fem måneder etter at omregningen med den maskinelle jobben er gjennomført. Nav gir også informasjon til departementet om at det er en betydelig risiko for at Nav ikke vil være i stand til å utføre omregningen før mai 2022. Det er også kostnader i Nav knyttet til manuell saksbehandling, og dette kan selvfølgelig også medføre en økning av saksbehandlingstiden for de ordinære sakene. Under forutsetning av at Nav rustes opp, får tilført de nødvendige midler til implementering og klarsignal til å starte arbeidet med å utvikle den maskinelle jobben før sommeren, vil Nav starte arbeidet med å utvikle den maskinelle jobben i august 2021 og tidligst være i stand til å omregne sakene i november 2021, som jeg sa. Det er greit, i disse opplysningsplikttider, at Stortinget allerede nå er informert om at det, som jeg sa, er en betydelig risiko for at tilstrekkelig funksjonalitet ikke er på plass etter tre måneder, og at det dermed likevel vil kunne bli nødvendig med opptil ni måneders implementeringstid for å få forsvarlig funksjonalitet på plass før omregning kan gjennomføres. Så har jeg til sist en personlig, eller ikke personlig, det er i høyeste grad en politisk betraktning. Jeg må også si takk for den tiden vi har hatt sammen med komiteen. Jeg synes våren har vist at det er fint at man finner sammen i forskjellige flertall, sånn er parlamentarismen, men den har også vist verdien av å ha en pensjonsenighet som strekker seg over tid, og som er stabil og forutsigbar.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg har behov for å gi noen kommentarer til de løse forslagene, nr. 4 og nr. 5, som er lagt fram på vegne av SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet i dag. Vi var overrasket da vi oppfattet det slik at noen partier hadde ment at vi ikke støttet et forslag om å regulere pensjonene med 3,83 pst. da saken ble avgitt i Stortinget. Vi mener nok at våre merknader i budsjettet er ganske tydelige på det. Like tydelige var vi på å legge penger inn i RNB. Vi mente det var riktig fordi statsråden og regjeringen hadde lagt fram et revidert nasjonalbudsjett der man hadde lagt inn økningen på 3,58 pst. i revidert budsjett, og derfor mente vi at pengene også hørte hjemme der. Så har jeg forstått det sånn at Fremskrittspartiet hadde en forståelse med regjeringen om at man kunne ta denne bevilgningen i salderingsproposisjonen til høsten. Det mener Arbeiderpartiet og de andre partiene som står bak forslagene, er ganske spesielt. Jeg er iallfall av den formening at når man gjør endringer som har så store budsjettmessige konsekvenser, bør man bevilge de pengene når saken er på bordet. Men for at vi skulle kunne få flertall for det, har vi flyttet bevilgningene våre over på denne saken, tatt den ut fra RNB og inn i trygdeoppgjøret. Da vi gikk inn i salen her i dag, kom det meldinger fra dem som regner på sånt, at 650 mill. kr nok kunne være litt for mye, og at det kunne være behov for å få det plassert også på et annet kapittel og post. Det så vi også var en mulighet da vi la fram dette forslaget, og som vi da fikk flertall for, noe vi er glade for, og derfor står det også i vårt forslag at vi gir regjeringen fullmakt til å fordele på riktig post. Jeg vil endre det forslaget til å gjelde «kapittel og post», sånn at en har mulighet til å kunne føre noen av de pengene over på Statens pensjonskasse, som er en nødvendighet. Så har jeg forstått det sånn at dette kan være litt krevende for byråkratiet å få på plass, men vi må regne med at en driftig statsråd klarer å få plassert pengene, sånn at vi ikke skal hindre utbetalingene fordi det mangler bevilgninger på riktig kapittel og post i Stortinget. Det har jeg forståelse for at man klarer. Pengene ligger her, og om det skulle være noen millioner for mye, er det sjelden jeg opplever at et bevilgningsforslag som er litt for stort, skaper problemer i Finansdepartementet. De pengene som er til overs når det er en overslagsbevilgning, vil man jo kunne dra nytte av i salderingen og bare korrigere der. Så jeg er trygg på at om anslaget nå kanskje er noen millioner for høyt, går vel det også bra.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2021-06-17:
Takk for engasjementet fra Fremskrittspartiet for å forbedre livssituasjonen til personer som lever på skjult adresse. Det er i dag ca. 1 000 personer som lever på hemmelig adresse. I representantforslaget fremmes et forslag om et ekspertutvalg som skal utrede situasjonen for disse personene. Beskyttelse og sperret adresse er tiltak som benyttes primært av justissektoren, men også av barnevernet. Politiets arbeid med beskyttelse av trusselutsatte er organisert gjennom nasjonale retningslinjer for vitnebeskyttelse. Disse retningslinjene etablerer to ansvarsnivåer for beskyttelse: et lokalt nivå, hvor politidistriktene har ansvaret for å ivareta trusselutsattes sikkerhet innenfor sitt distrikt, og et nasjonalt nivå, som ivaretas av Kripos. I saker der barn har eget beskyttelsestiltak som følge av en barnevernssak, er det barnevernet som har beslutningsmyndighet. Komiteen viser til brev av 13. april 2021 fra statsråd Kjell Ingolf Ropstad til komiteen når det gjelder behandling av et representantforslag om et styrket og gratis krisesentertilbud for voldsutsatte. I brevet skriver statsråden at regjeringen vil utrede lovendringer og vurdere tiltak for å øke kvaliteten på tilbudet ved krisesentrene. Og komiteen ber i denne saken om at det i forbindelse med dette arbeidet også utredes problemstillinger og mulige tiltak for å forbedre livssituasjonen for barn og unge som lever på hemmelig adresse. Jeg mener at dette og noen andre tiltak er tilstrekkelig, og ser ingen grunn til å sette ned et ekspertutvalg. Det vil ta tid og kreve ressurser, og jeg tviler på om man vil komme lenger enn de tiltakene som nå er i gang. Det kommer nemlig en handlingsplan mot vold i nære relasjoner. Den skal lanseres om kort tid, står det i brevet fra statsråden. Den vil også adressere forhold som disse representantene tar opp. Det er altså to ting på gang: en lovgjennomgang og en handlingsplan. Adressesperre eller skjerming av personopplysninger i folkeregisteret er kjent som kode 6, strengt fortrolig adresse, eller kode 7, fortrolig adresse. Jeg vil da minne om at Krisesentersekretariatet har utarbeidet en meget god veileder om rettighetene til personer på kode 6 og kode 7. Den er på hele 21 sider og er rettet inn mot både Nav og Helfo. Dette skulle være mer enn tilstrekkelig, og jeg anbefaler derfor at Stortinget ikke stemmer for å opprette et ekspertutvalg. For øvrig vil jeg takke statsråden for godt samarbeid i sakene i komiteen.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2021-06-17:
Ja.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-06-17:
I forrige uke takket jeg av etter 16 år fra denne talerstolen og trodde jeg hadde stått her for aller siste gang. Men så oppdaget jeg at komiteen faktisk klarte å behandle dette representantforslaget før sommeren likevel. Siden jeg står bak ideen om å fremme forslaget, vil jeg takke for godt arbeid og for at noen i dag sørger for et vedtak. Mange i denne salen kjenner til at jeg for noen år siden møtte en ensom og svært traumatisert ung dame. Hun har opplevd mye ondskap og svik, og mine år sammen med henne har lært meg mye om mange ting. Hun har i tillegg til all grusomhetene også levd på kode 6. Å leve på kode 6 har sider ved seg som jeg ikke hadde tenkt så mye på. Jeg har tenkt at det er flott at vi kan tilby trygghet. Men til hvilken pris, og hvor trygt er det? Å plassere et barn på hemmelig adresse er heldigvis sjelden, men når det gjøres, vitner det om alvorlig fare for barnet og for dem som skal ta vare på barnet. Så: Først opplever barnet vold, overgrep eller omsorgssvikt over lang tid. Deretter plasseres det på et ukjent sted. Borte er volden og omsorgssvikten, men også den lille tryggheten man hadde. Borte er læreren, fotballaget, den hyggelige naboen, vennene og kanskje noen slektninger. Alt er nytt og fremmed, og alt det kjente er borte. Så skal altså noen av disse barna i tillegg leve under et strengt regime. De får beskjed om at de har fått et nytt navn, at noen er ute etter å ta dem så de må alltid være på vakt. De kan ikke fortelle noen ting om sin egen familie, ting de har opplevd, og steder de har vært. De kan aldri la seg avbilde i noen sammenheng. Hvilken byrde legger man på et lite barn som skal huske alle disse restriksjonene, og hvilken trygghet er det for et lite barn når ethvert menneske man ser, kan være en potensiell kidnapper? Hva med han som sitter og venter i en bil; er han ute etter å ta meg? Hva med han som henger på et gatehjørne? Er damen på benken en fare for meg? Jeg vil minne om at også voksne mennesker lever på hemmelig adresse eller med helt ny identitet. De har også med seg mange traumer, står helt alene og lever med frykten. Også de er avhengige av et samfunn med kunnskap og ordninger som er trygge og fungerer etter hensikten. De som lever med hemmelig adresse, har en rekke utfordringer som til dels er felles. Samtidig lever de mange forskjellige steder og møter mange offentlige etater. Det er behov for å se feltet i sammenheng og finne ut hva som kan og bør gjøres bedre. Samme type ordninger som vi kanskje kan dra nytte av, finnes i andre land. Et ekspertutvalg som skal utrede problemstillinger og tiltak, vil være et utrolig viktig bidrag. Og ærlig talt finner jeg det veldig underlig at regjeringspartiene ikke støtter opp om dette. Disse barna hadde fortjent et samlet storting i ryggen.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-17:
De barna og familiene som opplever en så stor trussel at de må leve på sperret adresse, lever i veldig krevende situasjoner. Jeg deler forslagsstillernes engasjement for deres livssituasjon, og jeg synes representanten Kari Kjønaas Kjos hadde en veldig god beskrivelse av hvordan situasjonen er. Jeg vil jo si at det var veldig godt at hun fikk holdt dette innlegget, og jeg synes også det oppsummerer engasjementet til representanten Kjønaas Kjos, som jeg har kjent over lang tid, på en veldig flott måte. Så det vil jeg takke henne for. Noen unge lever på skjermet adresse som følge av at foreldrene må beskyttes. Disse sakene er det Kripos som har ansvaret for. Den andre sakstypen er barn som har eget beskyttelsestiltak som følge av en barnevernssak, og her er det barnevernet som har beslutningsmyndighet. Disse siste sakene er begrenset i omfang. Politiets arbeid med beskyttelse av trusselutsatte er organisert gjennom nasjonale retningslinjer for vitnebeskyttelse. Det pekes i forslaget på at en trenger en nasjonal enhet med ansvar for å formidle og organisere kompetanse om feltet. Denne kompetansen er det Kripos som har i dag. Barnevernstjenesten har ansvar for å melde inn behov for adressesperre i saker der fylkesnemnda har fattet vedtak om skjult adresse etter barnevernsloven. Fylkesnemnda kan med andre ord bestemme at foreldrene ikke skal ha rett til å vite hvor barnet befinner seg. I praksis har skjult adresse i barnevernssaker først og fremst blitt benyttet ved sikkerhetsrisiko for barnet, f.eks. ved fare for kidnapping eller om fosterforeldre eller institusjonsansatte trakasseres. Den er også blitt benyttet ved plasseringer med tanke på anonym adopsjon. Arbeidet med ny handlingsplan mot vold i nære relasjoner er i sluttfasen, og det er besluttet at Justis- og beredskapsdepartementet i samarbeid med Barne- og familiedepartementet vil ta initiativ til en evaluering av ordningen med adressesperre. Både voksne med og uten barn samt barn under barnevernets omsorg vil bli omfattet av evalueringer. Jeg mener at det arbeidet som nå er i prosess, vil ivareta problemstillingene forslagsstillerne har løftet opp. Å nedsette en ekspertgruppe parallelt med en evaluering vil etter alle solemerker betyr dobbelt arbeid. Jeg stiller meg imidlertid ikke avvisende til at det i etterkant av en evaluering kan være behov for et ekspertutvalg e.l. som kan se nærmere på enkelte tiltak, og for å sikre at ordningen er best mulig tilrettelagt for å forbedre livssituasjonen for barn og unge som lever på hemmelig adresse. Min vurdering er derfor at det ikke er hensiktsmessig å etablere en ekspertgruppe nå. Nå kommer det mange tiltak også i handlingsplanen, og vi er i gang med å se på krisesenter og på lovverket knyttet til det, som også er med på å ivareta mange av disse ungene og familiene.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-02-24:
På vegne av representantene Bård Hoksrud, Tor André Johnsen og meg selv vil jeg framsette representantforslag om rett til å kjøre lett motorsykkel dersom man har førerkort for bil.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-02-24:
Det er en glede på vegne av stortingsrepresentantene Siv Jensen, Jon Georg Dale, Silje Hjemdal, Bengt Rune Strifeldt og meg selv å fremme forslag om å avvikle den urettferdige avkortningen i pensjon for gifte og samboende pensjonister, og et forslag på vegne av stortingsrepresentantene Sivert Bjørnstad, Jon Georg Dale, Himanshu Gulati og meg selv om å nedsette et forenklings- og moderniseringsutvalg.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-02-24:
Jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Trygve Slagsvold Vedum, Jenny Klinge, Geir Pollestad og meg selv framsette et representantforslag om nasjonal beredskap og produksjon av smittevernutstyr.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-02-24:
Jeg hører at utenriksministeren peker på andre statsråder. Det er vel slik at utenriksministeren er en del av regjeringens sikkerhetsutvalg. Dette er ganske grunnleggende spørsmål det er snakk om. Kystvakten er en del av det militære forsvaret av Norge. De beskriver selv sitt eget mål til å skulle være: «Alltid til stede – klare med det vi har», hele året. Det første de trekker fram som en av sine mange oppgaver, er suverenitetshevdelse. Dette salget handler ikke bare om framtidige anskaffelser. Det er jo kystvaktskip som i dag har motorer fra dette selskapet, Bergen Engines, som også da vil stå for service og vedlikehold i framtiden. Det er snakk om russiske interesser, altså fra et land som Norge ikke har sikkerhetssamarbeid med, og som PST advarer mot i sine trusselvurderinger. Ser ikke utenriksministeren alvoret i situasjonen, og hvorfor vurderer en ikke å bruke sikkerhetsloven?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-24:
Mitt hovedspørsmål går til fiskeriministeren. Sjømatnæringen er en av våre viktigste næringer. Den skaper verdier, arbeidsplasser og liv langs hele kysten i kystnasjonen Norge. Forhåpentligvis ser vi nå slutten på den solbergske fiskeripolitikken, som man vel må kunne si at har vært åtte tapte år for fiskeripolitikken. Vi burde kanskje ha tatt hintet når det første denne regjeringen gjorde, var å legge ned Fiskeridepartementet. Slagordet «Nye ideer og bedre løsninger» har gått slag i slag med kystopprøret mot en politikk med konsekvenser som Riksrevisjonen har påpekt. Kystsamfunn har blitt svekket. Eierkonsentrasjonen har økt, og endringene i fiskeripolitikken har ikke vært godt nok utredet. Forskjellene har økt i takt med frustrasjonen. I fjor behandlet vi den mye utskjelte kvotemeldingen, som skulle vise vei for fiskerinæringen i lang tid framover. Hvem skulle få fiske? Hvor og hvordan fordeler vi ressursene rettferdig? Et enormt mageplask, for å bruke næringens egne ord. Det som skulle bli løsningen, ble problemet. Jeg vet ikke om noen næring som hadde akseptert en så stemoderlig behandling. Dette er kanskje god Høyre-politikk, men det er dårlig kystpolitikk. Investeringer er satt på vent. Konflikter mellom landsdelene, mellom store og små, har blusset opp, samtidig som regjeringen med velsignelse fra Fremskrittspartiet setter rekord i antall nye avgifter denne næringen skal betale. Dette skjer på fiskeriministeren og denne regjeringens vakt. Hva gjør egentlig fiskeriministeren for å rydde opp og roe ned temperaturen langs kysten – ja, bortsett fra å skylde på alle andre? Hvilke grep tar fiskeriministeren nå for å gi forutsigbarhet og roe ned kysten og rydde opp?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-24:
Jeg er usikker på hva som egentlig var svaret på utfordringene. Det var et stykkevis og delt svar, litt som politikken til regjeringen. Lite svar fikk vi ut av det. Det som er sikkert, er at vi behandlet kvotemeldingen i fjor, men hva har skjedd etter det? Det er det ingen som vet. Det betyr at investeringer, for dem som skal investere i f.eks. ny grønn teknologi på båtsiden, er usikre. De tør ikke ta disse investeringene. Det er tilbakemeldingen fra næringen. Jeg vet ikke om noen som har gått ut og sagt at dette var løsningen for fiskerinæringen. Det er det motsatte som har skjedd. Fiskeribladet sier: Kvotemeldingen som ingen ville ha. Fiskeriministeren er veldig flink til å skylde på alle andre, men han tar aldri ansvar selv for det man har gjort. Landsstyret i Fiskarlaget mener altså at kvotemeldingen og behandlingen av den har satt hele fiskerinæringen i en nærmest umulig situasjon, fordi rammebetingelsene for framtiden framstår svært uklare. Sist jeg spurte fiskeriministeren om hva som var svaret på det, sa han at det var Fiskarlagets egen skyld. Når han har fått tenkt seg om: Hva er egentlig svaret til fiskerinæringen, som nå opplever stor usikkerhet?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-24:
Jeg vil minne om at sist vi diskuterte dette og jeg spurte hva det er som står igjen etter at vi behandlet kvotemeldingen, og fortalte hva Fiskarlaget hadde vedtatt enstemmig, kom fiskeriministeren nok en gang og sa at det er så mye usikkerhet alle andre plasser, og at Fiskarlaget er så delt. De har reagert ganske kraftig på det og gått ganske kraftig ut mot fiskeriministerens påstander. Jeg tenker at en fiskeriminister kanskje burde lytte til den største organisasjonen i næringen. De har også sagt at de ønsker at man skal sette seg ned på nytt, fordi det ikke er holdbart det som er av premisser som er lagt for næringen nå – sette seg ned på nytt sammen med de andre partiene for å prøve å finne løsninger sammen med kysten, som er entydig uenig i det fiskeriministeren nå sier. Arbeiderpartiet har tatt til orde for at vi trenger en ny gjennomgang av kvotemeldingen. Kan fiskeriministeren være enig i at det burde vi gjøre?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-24:
Problemet er at fiskeriministeren er blind for kritikk. Kritikken er at om han ikke vil lytte til denne salen, kan han lytte til en samlet næring, som er kritisk til ministeren. Det burde man gjøre. Det er en klok ting når man sitter i en mindretallsregjering, spesielt å lytte til kritikken som kommer. Men, selvfølgelig, når det kommer til fiskeripolitikken, er jo Fremskrittspartiet fullstendig i ryggen til regjeringen, der er det ingen uenigheter. Et konstruktivt forslag som har kommet den siste tiden, er: Kystordførerne har kommet med forslag til hvordan man skal sikre at industrien kan få på plass mer råstoff, altså mer fersk fisk, for å skape mer industri i Norge. De har kommet med forslag om hvordan de aller største trålerne skal kunne få bonus for å levere mer fisk. Jeg har spurt fiskeriministeren tidligere om hva han mente om det, men han hadde ikke fått tenkt seg om da. Jeg lurer på: Har fiskeriministeren fått tenkt seg om nå, og synes at dette er et godt forslag?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-24:
Det å sikre verdiskaping og ringvirkninger i kystsamfunnene er avgjørende når vi skal utvikle havbruksnæringen. Det er ikke slik at man bare tar penger, man flytter også aktivitet. På fredag ga fiskeriministeren dispensasjon til Hav Lines slaktebåt som slakter oppdrettsfisk direkte fra merdene og til foredling i Danmark. Som Fiskeribladet skriver på lederplass i dag, vil dette garantert føre til at flere selskaper vil flagge ut, og få store konsekvenser for landindustrien i Norge, altså at flere industriarbeidsplasser kan gå tapt. Jeg må spørre: Har regjeringen en plan når de tillater at slaktebåter henter fisk direkte fra merdene og til bearbeiding i utlandet? Hvordan vil dette påvirke kommunenes vilje til å legge til rette med areal for næringen? Hva er egentlig regjeringens strategi når man tillater dette?
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Det var et ganske omfattende spørsmål, og jeg rekker ikke å svare på alt som kom opp. Jeg vil først si til representanten Myrseth at kvotemeldingen var foranlediget av mange år med diskusjon og offentlige utredninger. Alt som ble framlagt, var godt utredet. Kvotemeldingen kommer fram fordi det er behov for forenklinger og forbedringer i vårt fiskeripolitiske system med et villnis av regler. Bare det at man har forskjellige lengder på båtene, er i seg selv illustrerende for hvor komplekst dette er. Så snakkes det om åtte tapte år i fiskeripolitikken. Da vil jeg kanskje minne representanten om at de åtte siste årene har vært gullår for norsk fiskerinæring med god lønnsomhet og økt eksport fordi regjeringen har passet på og ivaretatt at vi har markedsadgang for fisken vår, i motsetning til enkelte andre partier på Stortinget som vil spre usikkerhet rundt f.eks. EØS-avtalen. Så sier representanten at det er dårlig kystpolitikk, og spør hva vi vil gjøre for å skape økt forutsigbarhet. Det sies i fiskeriene at det eneste som er helt sikkert, er at alt er usikkert – vær, vind, hvor fisken er osv. Kystens folk er godt vant til å håndtere endringer, og sånn sett har man klart seg veldig godt gjennom koronakrisen så langt. Det er veldig viktig med forutsigbarhet for enhver næring, også fiskerinæringen. Det som nå gjenstår som de viktige spørsmålene for fiskerinæringen, er å få avklart hvordan strukturkvotene skal refordeles når de faller tilbake fra 2027, og også overgangen fra hjemmelslengde til faktisk lengde. Det er egentlig de to hovedspørsmålene som vi nå jobber med, og som, hvis jeg ikke har tatt feil, også opposisjonen ønsker å ha et bredt forlik om. Vi bruker tiden på en nær dialog med næringen for å finne gode løsninger, og det opplever jeg at næringen setter veldig pris på.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Det er et faktum at Fiskarlaget har innbyrdes strid og interessemotsetninger. Det har de hatt lenge. Det nye er at noen har meldt seg ut av Fiskarlaget – det er et faktum. Så vet jeg ikke hva det er slags manglende svar representanten Myrseth mener jeg ikke kom med. Jeg mener jeg svarer på de utfordringene hun kommer med. Når det gjelder usikkerheten i næringen, og investeringer som er på vent, kan vi vel si at det er noe som gjelder stort sett alle bedrifter i Norge i dag. Man blir usikker når man har en pandemisk situasjon. Hvordan blir tiden etter korona? Man avventer litt, sitter litt på gjerdet før man gjør de tingene man skal gjøre. Fiskeriene har vært gjennom åtte gullår med økning av eksport og økning av verdiskaping. Det er en lønnsom næring. Det er et fantastisk godt utgangspunkt for å bygge videre, for enda mer verdiskaping og arbeidsplasser langs kysten vår. Bare i Nord-Norge er det 15 000 årsverk som er avhengig av fiskeri og sjømat, som jobber med dette, og som trenger EØS-avtalen, f.eks.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Jeg har registrert at Arbeiderpartiet ønsker å legge fram en kvotemelding 2.0. Resultatet av det blir enda flere år med økt usikkerhet, så det bør Arbeiderpartiet revurdere. Det som gjenstår å avklare for fiskerinæringen, er, som jeg nevnte i mitt første svar, hvis ikke representanten fikk det med seg, at vi må finne ut hvordan vi skal fordele og refordele strukturkvoter når de faller tilbake i 2027, og hvordan man skal få til en overgang til faktisk lengde. Jeg forholder meg til at Stortinget har vedtatt en kvotemelding, og da må man bare lese kartet sånn som terrenget er. Vi har en nær dialog med næringen. Jeg har forståelse for at Fiskarlaget har innbyrdes interessemotsetninger som gjør at de ønsker å utsette den delen av kvotemeldingen. Strukturkvoter og tilbakefall er noe Stortinget får anledning til å ta stilling til etter at vi har hatt grundige utredninger, høringer og diskusjoner. Så får vi håpe at det blir et bredt flertall for det som foreslås, og at det skaper forutsigbarhet for næringen.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Jeg vil bare gjenta at kvotemelding 2.0 vil skape enda mer usikkerhet for fiskerinæringen. Så til det representanten spurte om sist: Fra pliktkommunene har det kommet et forslag. Vi fikk det oversendt for to uker siden, og vi har tenkt, for ikke å bli utsatt for kritikk fra bl.a. Myrseth om at vi ikke utreder tingene godt nok, at vi kanskje må få litt mer enn 14 dager på oss før vi sender et forslag ut på høring, som vi kommer til å gjøre når det gjelder forslagene fra pliktkommunene. Jeg er veldig positiv til alle forslag som kan bidra til å legge grunnlag for flere arbeidsplasser langs kysten vår og bearbeiding og økt verdiskaping i Norge av norske råvarer. Det er kjempeviktig, og jeg opplever at det egentlig er ganske bredt flertall for det. Når det gjelder kvotemelding 2.0, er det eneste Arbeiderpartiet oppnår med det, å spre enda mer usikkerhet, så hvis dere er veldig opptatt av at det ikke skal være usikkerhet i næringen, burde dere ha trukket det forslaget.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Jeg kan ikke gi noen eksakt dato, og jeg ber om forståelse for det. Men vi jobber med alle de forholdene som Riksrevisjonen tok opp i sin rapport, og tar alle forholdene som ble påpekt i Riksrevisjonens rapport, på høyeste alvor. Det tror jeg også jeg sa i høringen. Blant annet er det eierskapsbegrensninger i kystflåten, hvor vi kommer til å sende ut alle forslag på høring og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Det er flere forhold som blir tatt opp. Det generelle avgiftsnivået er én ting, men først til det siste, som går på CO 2 -avgift og klima. Fiskerinæringen må også være med og ta sin del av det som skal til for å få ned klimautslippene. CO 2 -avgiften er pisken i den sammenheng, men regjeringen legger selvfølgelig opp til en gulrot også, så om en tid, når man skal effektuere dette, skal CO 2 -avgiften kompenseres med andre skatte- og avgiftslettelser for å gi insitamenter til en grønn omstilling. Når det gjelder det generelle avgiftsnivået, er det sånn at næringen betaler flere avgifter. For eksempel når det gjelder kontrollavgift, kommer næringen selv til å få gevinsten av det når vi lykkes med økt kontroll. Man har en forskningsavgift som næringen får nytte av. Når det gjelder fiskalavgiften, gjenstår det for regjeringen å komme med et forslag på innretningen av den, som skal behandles i revidert nasjonalbudsjett til våren.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Jeg har lyst å si til representanten Pollestad at denne regjeringen har lagt til rette for historiske lokale ringvirkninger til havbrukskommunene. Allerede i 2016 ble det første grunnlaget lagt, og i fjor utbetalte vi 2,4 mrd. kr til havbrukskommunene – ca. 140 av dem – som da var en økning i forhold til perioden før, 2018–2019. Så er det et spørsmål om fordeling av auksjonsinntektene. Det er viktig å si at de minste oppdretterne faktisk økte sin andel av auksjonen, man solgte ny kapasitet i fjor. Men lokale ringvirkninger er blitt betydelig, og det er viktig at kommunene får noe igjen for å legge til rette for havbruk. I tillegg til fordelingen av auksjonsinntektene har også regjeringen lagt til rette for at man får en ny stabil, evigvarende inntekt som heter produksjonsavgift, som man kan budsjettere med ute i kommunene. Det kommer anslagsvis til å gi ca. 0,5 mrd. kr ekstra til havbrukskommunene. Så har vi også lagt død diskusjonen om grunnrenteskatt. Det er kjempeviktig for næringen og legger også grunnlaget for videre satsing. Det jeg synes er fantastisk å se, er at vi har en næring som stort sett er fylt opp av familiebedrifter. Derfor er også den såkalte diskrimineringsskatten på formue av norske familiebedrifter viktig å gjøre noe med. Det har denne regjeringen gjort ved å øke rabatten på formuesskatt på arbeidende kapital. Det betyr masse for ryggraden av norsk næringsliv, som er familiebedrifter. Det var litt ordskifte rundt dette i fjor, og man hører at en del av ordførerne blir veldig seg selv nok. Senterpartiet har vært en veldig flittig bruker av statskassen i det siste og ser ut til å være det også i framtiden. Men når man hører noen av de kommunene som har fått betydelige utbetalinger, klage over at de ikke har fått nok, er det omtrent som å høre en Lotto-millionær klage over at han har vunnet for lite.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Lokale ringvirkninger for havbrukskommunene er på et historisk høyt nivå. Jeg tror vi har funnet en veldig god balanse mellom lokale ringvirkninger og at statskassen også skal tilføres midler. Vi ser spesielt nå i koronatiden viktigheten av at vi har en økonomisk sterk stat som kan trå til når det trengs, og når det er behov. Balansen mellom lokale ringvirkninger og det som skal inn i statskassen, er viktig. Kommunenes inntektssystem skal også balansere forskjellene, enten man er havbrukskommune eller kraftkommune. Heller ikke de kan være seg selv nok. Det skal fordeles ut midler jevnt over, og jeg tror det er viktig at vi finner en brukbar balanse. Det synes jeg vi har gjort med den løsningen vi kom fram til i fjor, som gir 2,4 mrd. kr til havbrukskommunene. Så gis det insitament, gjennom produksjonsavgiften, til å legge til rette for ytterligere utvikling av næringen, selvfølgelig innenfor bærekraftige rammer. Det er det store muligheter for.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Kystkommunene og havbrukskommunene har faktisk fått 2,4 mrd. kr ekstra. Det framstilles nå som om de omtrent har tapt penger, men de har faktisk fått 2,4 mrd. kr. Det er betydelige lokale ringvirkninger, og i tillegg kommer produksjonsavgiften på 40 øre per produsert kilo fisk i sin kommune. Jeg tror vi har funnet et system med en passe balanse mellom lokale ringvirkninger og at storsamfunnet også skal ha sin del. Det er veldig viktig å jobbe for å få til en mer positiv utvikling i distriktene. Det henger sammen med mange ting. Fiskeripolitikken kan for så vidt ikke alene ta ansvaret for hele distriktspolitikken. Det handler også om å legge til rette for en lønnsom næring, som havbruket er, og også fiskeriet. Det er et veldig godt utgangspunkt å bygge videre på. Det handler om at vi må sikre at vi har markedsadgang for disse produktene, f.eks. gjennom EØS-avtalen, som vi ikke må spre usikkerhet om, slik dessverre Senterpartiet gjør, og setter mange arbeidsplasser i fare.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Hav Line er en veldig spesiell sak. Det har vært rettssak, og vi har funnet at det å inngå forlik med enkeltstående tilfeller som dette selskapet har vært den beste måten å håndtere en spesiell situasjon på. Nå vil de få en dispensasjon i ti år for å drive den virksomheten de i sin tid startet. Så har tvisten vært om når denne fiskekvalitetsforskriften ble iverksatt. Det er en spesiell situasjon for ett enkelt selskap, og det er ikke aktuelt for andre selskaper.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Jeg husker godt Oluf-sketsjen om den tyske tråleren som havnet i fjæresteinene. Det er greit å reflektere litt over det, for gjennom mange tiår med god jobbing, Svalbardsonen osv., har vi unngått villfiske og vill vest. Det kommer kystens folk til gode. Det er viktig å huske. Så jobber vi videre med det som går på eierkonsentrasjon, som representanten er inne på. Vi vil etter hvert komme med et forslag som skal ut på høring. Vi ønsker et spredt eierskap, også i kystflåten. Det er viktig å si at nå har vi lyktes med å få en lønnsom fiskerinæring. For ca. 30 år siden var det en subsidiert næring. Det har medført strukturendringer, færre og større fartøy, men også bedre arbeidsforhold og økt lønnsomhet, som er et godt utgangspunkt for å utvikle mer aktivitet og flere arbeidsplasser langs kysten vår.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Først kan vi vel konstatere at folk begynte å flytte til byene 3 000 år f.Kr., da byen i Sumer ble stiftet, og sånn har det egentlig fortsatt. Det er nesten som en sakte elv og tyngdekraft. Folk må også få lov til å velge selv hvor de vil bo. Men det vi har lyktes med, er å få en rekke norske familiebedrifter som nå har kapital til å gjøre investeringer. Se f.eks. på Nordlaks og på Holmøy-konsernet, som har milliardinvesteringer på gang for å utvikle nye arbeidsplasser, som bidrar til at det er lys i husene langs kysten, som det ikke ville ha vært hvis vi ikke hadde hatt disse folkene som står på og jobber. Apropos Bærum har vel det sitt svar i at det er enkelte hovedkontor som er registrert der. I tillegg er det et nordnorsk rederi i Lødingen som har vært nødt til å registrere sitt nye fartøy der – for første gang har et nordnorsk rederi kjøpt et sørnorsk fartøy, og det er p.t. plassert i Bærum. Vi får se om det eventuelt går an å gjøre noe med det. Men de betaler også selskapsskatt, alle disse.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-02-24:
Jeg er ikke enig med representanten i det. Det å legge til rette for lønnsomme næringer, som denne regjeringen gjør, det at vi har så mange familiebedrifter innenfor spesielt mitt område, fiskeri og sjømat, og overvekt av det, er et kjempegodt utgangspunkt for å utvikle ting videre. Jeg har ikke tro på at staten skal begynne å etablere f.eks. fiskeindustrien. Det har vi prøvd før, og det funket ikke. Vi må legge til rette for at private folk ønsker å satse, vi må ha markedsadgang, vi må ha en lønnsom næring, og så må vi ha en bærekraftig forvaltning av fiskeressursene våre. Så ser vi f.eks. at i Finnmark landes det mer fisk nå i kvantum, men man lykkes ikke med å omgjøre det til økt verdiskaping i form av bearbeiding. Det fordrer at man bl.a. har et marked for bearbeidet fisk, for å si det sånn. Jeg tror det viktigste vi gjør, er å heie på familiebedriftene, ryggraden i norsk næringsliv. De folkene som står på der hver dag for å bygge både sin bedrift og sitt lokalsamfunn, er det beste utgangspunktet vi har for å gjøre noe med befolkningsutviklingen i Nord-Norge.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-02-24:
Det er fint at fiskeriministeren blir på sin post! I forbindelse med Stortingets behandling av Riksrevisjonens undersøkelse av kvotesystemet i kyst- og havfiskeflåten ble det bl.a. satt fram seks klare anbefalinger til forbedringspunkter. På grunn av at statsråden var noe uklar da han var på høring, om det var noe som skulle følges opp eller vurderes, så Stortinget det nødvendig å fatte et helt konkret vedtak med pålegg til fiskeriministeren om å komme tilbake til Stortinget – «Stortinget ber regjeringen komme tilbake med forslag til hvordan anbefalingene i Riksrevisjonens undersøkelse skal følges opp». Det er ikke veldig ofte at det er nødvendig å fatte et sånt vedtak, men det var nødvendig her – et klart vedtak i Stortinget. Da blir spørsmålet til fiskeriministeren: Når har fiskeriministeren tenkt å følge opp det klare pålegget fra Stortinget?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-24:
Sjølv om det er vanskeleg å forstå fiskeripolitikken til regjeringa, er det eitt område som er lett å forstå, og det er avgiftspolitikken innanfor fiskeri, som regjeringspartia og Framstegspartiet har meisla ut saman. Ei ny kontrollavgift er innført, 42 mill. kr, ei ny fiskalavgift på fisk er varsla no i vår, 100 mill. kr, ein redusert sats i CO 2 -avgifta utgjer rundt ein kvart milliard i året, kompensasjonsordning vart lova, men har så langt gjeve null kroner utbetalt. Så kjem prikken over i-en, rosina i pølsa – regjeringa har altså lagt fram ein plan om å førtidobla CO 2 -avgifta for fiskerinæringa i 2030 samanlikna med det raud-grøne nivået på CO 2 -avgifta. Spørsmålet mitt er: Finst det nokon andre næringar i Noreg som har fått ein tilsvarande avgiftsauke som fiskerinæringa, og kvifor er ein så oppteken av å avgiftsleggja fiskerinæringa?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-24:
Spørsmålet mitt går til fiskeriministeren, og det handlar om eit stort statleg ran av milliardar av kroner frå kystkommunane. I nattas mulm og mørke har fiskeriministeren vore på tokt for å ta pengar frå kystkommunane og leggja dei inn i statskassen. Oppdrett av laks er ei stor og viktig næring i Noreg. Oppdrett skaper store verdiar, men legg òg beslag på store sjøareal i kommunane. Difor har Senterpartiet vore oppteke av at kommunane skal få sin del av verdiskapinga frå lakseoppdrett. Når det har vorte gjeve nye løyve til å produsera meir laks, vert desse selde på auksjon. Næringa betaler milliardsummar for å få lov til å produsera meir. Det var ein stor siger for kysten då Senterpartiet gjennom forhandlingar i Stortinget i 2015 fekk gjennomslag for at 80 pst. av desse pengane skulle gå til kommunane og 20 pst. til staten. I 2020 var det spådd at auksjonen ville gje litt over 5 mrd. kr. Det ville altså etter den modellen som Stortinget hadde vedteke og Senterpartiet kjempa for, gjeve kystkommunane 4 mrd. kr til fordeling. Men på dette tidspunktet hadde regjeringspartia og Framstegspartiet fått for seg at dette var for mykje, så dei tok 750 mill. kr av dei pengane og putta inn i statskassen. Kva er grunnen til at statsråden og Høgre meiner at det er rett og viktig å gje ein mindre andel av pengane frå havbruksnæringa til kystkommunane, og i staden frakta desse pengane frå kysten og inn til statskassen i Oslo?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-24:
Om ein person har vunne 5 mill. kr i lotto, er det faktisk ikkje greitt å ta 2 mill. kr av dei pengane og så seia at ein har jo framleis 3 mill. kr igjen. Det er det som er fiskeriministeren sin logikk, at me kan ta pengar frå kystkommunane fordi dei har så mykje. Men denne saka er langt verre enn som så, for det viser seg at i 2020 vart ikkje inntektene frå auksjonane 5 mrd. kr, dei vart 7 mrd. kr, altså 2 mrd. kr meir enn det regjeringa hadde spådd. Med modellen som låg der tidlegare, skulle kommunane hatt 80 pst. av dette, men med Høgre sin modell får dei altså 0,000 pst. av dei ekstra 2 milliardane. Resten går i statskassa. Dette viser ein veldig vilje til at inntektene frå distriktsnæringane skal inn, og at minst mogleg skal liggja igjen i kommunane. Kva var det som låg til grunn då ein såg at ein fekk 2 mrd. kr meir, når ein bestemte seg for at ein tek alle desse pengane?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-02-24:
Dette handlar jo om moglegheita til å skapa gode lokalsamfunn langs heile kysten. Dette handlar om å investera i skule, i vegar og i breiband, det handlar om å leggja til rette, snu befolkningsnedgangen og skapa optimisme langs kysten. Men det verkar ikkje som om fiskeriministeren forstår kva dette er, han seier berre at desse kommunane er grådige. Dei har fått så mykje, så om staten tek noko tilbake, er det greitt. Den balansen som fiskeriministeren etterlyser, fann Stortinget i 2015. Det er dette fleirtalet har avvike frå. Kva betyr dette for lokalsamfunn rundt om i 2020 og 2021? Jo, det betyr at Stavanger kommune tapar 44 mill. kr, Averøy 8 mill. kr, Brønnøy 13 mill. kr, Lurøy 25 mill. kr, Steigen 28 mill. kr, Osterøy 10 mill. kr, Nærøysund 79 mill. kr og Hasvik i Finnmark 6 mill. kr. Tenk kva dette kunne skapt av bulyst. Er det fiskeriministeren si meining at kystkommunane har nok, difor treng dei ikkje meir?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-24:
Spørsmålet mitt går til utenriksministeren. I januar 2020 besluttet regjeringen å hente en terrormistenkt IS-kvinne til Norge. Det var en meget kontroversiell beslutning, som Fremskrittspartiet advarte sterkt imot. Blant annet advarte vi imot at det kan være vanskelig å ha nok påskudd i Norge for både å holde i varetekt og å få dømt personer for ting som er begått helt andre steder. Vi advarte mot sikkerhetsaspektet i det spørsmålet. Vi vet fra andre saker hvor terrormistenkte kvinner har returnert fra Syria til andre europeiske land, at de har deltatt i terroraksjoner i sine hjemland. Det er mange problemer, det forstår vi. Regjeringens eneste begrunnelse for å hente denne kvinnen var at det ene barnet var alvorlig sykt. Senere har ikke regjeringen gitt offentligheten innblikk eller innsyn i om det eneste grunnlaget for å hente denne kvinnen viste seg å være rett eller galt. Man skyver andre påskudd foran seg for å nekte å opplyse om regjeringen tar så alvorlige beslutninger på rett eller galt grunnlag. Det har det vært mange reaksjoner på, og det synes jeg er forståelig, fordi det er en alvorlig situasjon. Da vi i går fikk nyheten om at denne kvinnen blir sluppet ut – ja, da gikk det jo akkurat sånn som Fremskrittspartiet fryktet. Mitt spørsmål til utenriksministeren er om hun forstår at det vekker reaksjoner ute i befolkningen når en terrorsiktet kvinne som regjeringen og UD hentet til Norge, nå går fritt rundt i gatene.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-24:
Nå spurte jeg om ministeren hadde forståelse for at folk reagerer på at en person som er terrormistenkt, og som regjeringen har hentet til Norge, nå går fritt rundt. Jeg vet at påtalemyndigheten må få jobbe uavhengig, men jeg pekte på regjeringens ansvar for at de aktivt hentet denne personen til Norge og da måtte forutse at dette kunne skje. Men la det ligge. Det er mange nordmenn i utlandet som sliter. Det er mange barn i utlandet som sitter fast i en situasjon hvor de, f.eks. av grunner som at de ikke har nødvendige dokumenter og skjemaer som norske myndigheter trenger, ikke får sitt norske statsborgerskap. Jeg har i den senere tid vært i kontakt med flere som ikke får sine barn til Norge, og i denne saken med IS-kvinnen kan jeg heller ikke se at det har vært noen fødselsattest eller de dokumentene man vanligvis krever. Da er spørsmålet: Er det sånn at man må være medlem av en terrororganisasjon for at regjeringen skal hjelpe barna til Norge?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-24:
Jeg tror ikke ministeren er så interessert i å svare på spørsmålene, for jeg tok opp at det finnes andre saker, der foreldrene ikke har gjort noe galt, og der barna har krav på et norsk statsborgerskap, men ikke får det fordi de mangler et dokument. De får ingen hjelp av regjeringen, mens de som er terrormistenkt, blir hentet, med den risikoen det innebærer. Jeg registrerer at det vil heller ikke ministeren svare på. Jeg har stilt flere spørsmål om denne saken tidligere, bl.a. om kostnader, og da svarte ministeren at de ville undersøke hva hele denne operasjonen har kostet, at det er kvinnen selv som måtte betale for denne operasjonen, og at man skulle offentliggjøre disse tallene så fort de var klare. Nå har det gått over et år, og jeg har ikke hørt noe mer om den saken. Da lurer jeg nå på om ministeren kan bekrefte hva kostnaden for denne operasjonen var, og at IS-kvinnen nå har betalt den kostnaden i sin helhet.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-24:
Jeg synes dette er veldig interessant, for nå har jeg flere ganger påpekt at jeg selv har vært i personlig kontakt med flere foreldre som har bodd sammen med barna sine i utlandet. Noen har barn i utlandet mens de selv er i Norge. Det er flere forskjellige skjebner der ute, og en fellesnevner er at mange av disse ikke får barna sine til Norge selv om de kan legge fram DNA-bevis – men de mangler et skjema som myndighetene krever. I denne nevnte saken med IS-terroristen forelå det ingen DNA-prøve da man gjennomførte operasjonen. Det forelå ingen fødselsattest. Alle de kravene man vanligvis stiller til andre borgere i en tilsvarende situasjon, men som ikke har gjort noe galt, ja, de kravene ble fraveket da moren var medlem av en terrororganisasjon. Den forskjellsbehandlingen synes jeg at ministeren må redegjøre mye bedre for. Er det sånn at man gjør unntak hvis det er et medlem av en terrororganisasjon?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-02-24:
For det første tror jeg det er viktig å slå fast det åpenbare, nemlig at påtalemyndigheten er uavhengig. Det er påtalemyndigheten som har ansvaret for å vurdere fengslingsgrunnlaget, og jeg har derfor selvfølgelig ingen ytterligere kommentar til akkurat det, annet enn at saken er berammet å komme opp i Oslo tingrett på mandag. Det er ingen tvil om at denne saken reiste mange dilemmaer, og det er dilemmaer som Fremskrittspartiet også har god innsikt i, all den tid vi diskuterte dette i regjering i lang tid. Det var ikke noe ønske fra regjeringa å bidra til retur av mor, men etter noe tid viste det seg at det var den eneste muligheten til å kunne få til Norge et antatt alvorlig sykt barn, sammen med sitt søsken og sin mor. Det var altså en ekstraordinær assistanse som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre da besluttet å gjennomføre av humanitære grunner. Det jeg sa under pressekonferansen da tilbakehentingen var et faktum, var at dette er barn som skal skjermes. De skal få eie sin historie. De skal få anledning til en trygg oppvekst helt på linje med alle andre norske barn, og på akkurat samme måte som for enhver annen norsk borger er det også taushetsplikt for helseopplysninger om disse barna. Det burde være en selvfølge. Det betyr at da UD avsluttet sitt arbeid med saken den 14. januar i fjor, har vi heller ikke informasjon om – og det skal vi heller ikke ha – eventuell helsetilstand og spørsmål knyttet til andre taushetsbelagte opplysninger. Det er ikke å skyve «andre påskudd foran seg», men det er å følge norsk lov. Jeg mener at det skulle faktisk bare mangle at ikke helseopplysningene til dette barnet i likhet med for alle andre barn er personlige opplysninger. Det er taushetsbelagt, og skal det gis helseopplysninger, skal det være fordi omsorgspersonene til et barn bestemmer seg for å gjøre det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-02-24:
I denne saken har vi opptrådt på samme måte som i enhver annen sak. For det første er barna norske statsborgere. Det statsborgerskapet er etablert i tråd med gjeldende norsk regelverk, det er påvist gjennom DNA-testing, på helt ordinær måte. Foreldre har i alle sammenhenger ansvar for sine barn. De har ansvar for hvor de er, hva som skal skje med dem, og hvor de bor. Det betyr f.eks. at utenrikstjenesten eller andre norske myndigheter ikke kan hente barn fra et annet land i strid med foreldrenes ønske, og det gjelder selvfølgelig også i denne saken. Jeg tror at det er viktig også her å ta utgangspunkt i det nokså åpenbare og selvsagte. Denne kvinnen og hennes to barn er norske statsborgere. Det betyr at de vil ha rett til å komme inn i landet – uavhengig av hvilken måte det skjedde på. Kvinnen er under straffeforfølging, er tiltalt, og saken kommer opp på mandag.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-02-24:
Jeg har ikke kostnadsbildet foran meg, men det kan vi selvfølgelig framskaffe. Det er ikke sånn at jeg ikke svarer på spørsmål, men representanten Engen-Helgheim liker ikke svarene han får. Å måtte forholde seg til norsk rett er noe vi alle må gjøre. Det er heller ikke sånn at ingen får hjelp av UD eller andre norske myndigheter dersom det f.eks. er behov for å få bekreftelse av et statsborgerskap. Det er noe Utenriksdepartementet bistår med ved utenriksstasjonene. Men det er sånn som jeg var inne på i mitt forrige svar: Dersom det er barn som bor sammen med sine foreldre i utlandet, er det foreldrene som har ansvaret. Foreldreansvaret står sterkt, og foreldrene har også ansvaret for hvor barna oppholder seg. Vi kan ikke verken hente barn i strid med foreldrenes ønske eller på annen måte gripe inn dersom foreldrene ikke ønsker det.