Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-04-02:
Det viktigste først: Høyre ønsker et sterkt vern av Marka, men vernet må være gjennom bruk. Marka er et fantastisk område for idrett, for friluftsliv og for naturopplevelser. Det gjør at hele 75 pst. av Oslos befolkning bruker Marka regelmessig. Marka strekker seg over 19 kommuner, som samtlige fortjener ros for sin langvarige og over hundreårige forvaltning av Marka. Det samme gjør ikke minst jord- og skogbrukere og andre grunneiere. Landbruket spesielt har bidratt til, og bidrar fremdeles til, å vedlikeholde Markas verdifulle kulturlandskap, f.eks. når det gjelder å vedlikeholde ferdselsveiene, damanlegg, kulturminner og markaplasser. Næringsutøvelse og eksisterende bosetting gjør Marka mer attraktiv som friluftsområde og er med på å sikre tilgjengeligheten til Marka for allmennheten. Et levende og aktivt jord- og skogbruk er en forutsetning for å bevare og videreutvikle Marka som et attraktivt og tilgjengelig friluftsområde for mer enn 1 million mennesker. Jeg ønsker å si at jeg reagerer på at Regjeringen uten noen som helst miljøfaglig begrunnelse innfører nye begreper, i dette tilfellet «eventyrskoger». Samtidig har jeg ingen problemer med å se viktigheten av vern. Høyre støtter et særskilt vern av inntil 1 pst. av Markas skogsareal som er av særskilt verdi for friluftsliv, så lenge skogsdriften i de øvrige skogsområdene kan drives uten flere hindringer enn dem som er satt gjennom markaforskrift, skoglov og en Levende Skog-standard. Dette vernet bør i størst mulig grad oppnås på statsgrunn eller i kommuneskoger og dernest gjennom bruk av frivillig vern i private skoger. Det er en samlet opposisjon som mener at loven på en rekke punkter bærer preg av et mangelfullt forarbeid. Dessverre er loven slik den er lagt fram, å anse som en rammelov. Den er vag, og den gir utstrakt fortolkningsmulighet og forskriftsadgang. La meg også trekke fram at idretten er og blir lemfeldig behandlet. Et eksempel er at flertallet rammer inn formålsparagrafen med «idrett som tradisjonelt har vært utøvd i Marka». Det er klart det skaper usikkerhet og tolkningsgrunnlag. For Høyre må loven legge til rette for økt bruk av Marka og ikke begrense eller byråkratisere når det gjelder nåværende eller framtidig bruk. For Høyre er det, som jeg sa i begynnelsen, spesielt viktig at man får til et sterkt vern av Marka, men at Marka må vernes gjennom bruk. Økt fysisk aktivitet og friluftsliv ligger ikke i å begrense muligheten til en bærekraftig bruk av Marka. Ifølge Statens kartverk er det i overkant av 1 500 boenheter med fast, helårs beboelse i Marka. Det er også flere lokalsamfunn, bl.a. Maridalen og Sørkedalen. I tillegg finnes det i overkant av 3 000 hytter og fritidshus. De utgjør en del av områdets kulturhistorie, og mange er også sentrale som en del av Markas friluftsliv. For Høyre er det en selvfølge at eiere av boliger og fritidshus innenfor markagrensen må ha muligheter til å vedlikeholde og eventuelt foreta ombygginger av disse i tråd med tidsmessige behov samt utvikle sine bomiljø på linje med samfunnet for øvrig, vel å merke så lenge det skjer innenfor retningslinjene for bevaring av kulturminner. Jeg ønsker å trekke fram et utdrag fra en høringsuttalelse fra Solemskogen velforening: «Vi er som beboere i Marka opptatt av at Markas kvaliteter beholdes og eventuelt styrkes. For de fleste av oss er nettopp det grunnen til at vi bor der vi gjør. Vi har også forståelse for at det er viktig å sikre et helhetlig grep på Marka. Vi er imidlertid av den oppfatning at vårt krav om å få utvikle våre hjem på lik linje med velstandsutviklingen ellers i samfunnet er av avgjørende betydning for oss, uten at det går på bekostning av Markas særegne kvaliteter. Vi er av den oppfatning at levende og velstelte lokalsamfunn vil oppfattes som berikende av alle Markas brukere.» Og videre: «For beboerne på Solemskogen vil det være uhensiktsmessig og vanskeliggjørende om alle tiltak må behandles som dispensasjonssøknader til Fylkesmannen. Dette er tiltak som ikke på noe område reduserer dagens tilgjengelige markaområde og burde derfor avgjøres av en god reguleringsplan. Vi vil sterkt henstille til at det også tas hensyn til vår situasjon.» Jeg er helt enig i de synspunktene. Lignende synspunkter har også framkommet fra Sørkedalen Vel, Maridalen Vel, Sørbråten Vel og enkeltbeboere i Sørbråten. Loven må ikke være til hinder for en tidsmessig utvikling eller utøvelse av ikke-motorisert idrett i Marka. Idretten endrer seg, og nye generasjoner vil ha nye ønsker og forventninger til anlegg og tilbud innen friidretten. Det må tas høyde for dette i forvaltningen av Marka. Loven må heller ikke stoppe videre utbygging av idretten i randsonen. Eksisterende anlegg som Holmenkollen, Varingskollen, Linderudkollen/Grefsenkleiva, Skullerud skianlegg og Tryvann Vinterpark må gis de muligheter de trenger for opprustning, modernisering og videreutvikling. Jeg er forbauset over statsrådens brev til komiteen den 4. mars i år, der statsråden ikke kan svare på om markaloven vil være til hinder for utviklingen av Wyller Multiarena i Tryvann Vinterpark. Det håper jeg statsråden kan klargjøre i sitt innlegg. I høringen til loven stilte jeg kommunene spørsmål om de ansatte hadde vært i prosess knyttet til grensefastsettelsen i forbindelse med loven. Svaret var et unisont nei. Statsråden unnlater dessverre i brev til komiteen den 4. mars å svare på spørsmål fra komiteen om hvorvidt de berørte kommuner har blitt hørt i forbindelse med fastsettelse av markagrensen. Statsråden skriver: «Kommunenes medvirkningsmulighet vil dermed ikke være vesentlig svekket i forhold til det opprinnelige høringsutkastet.» Statsråden uttaler seg også til Aftenposten den 12. mars, hvor han på direkte spørsmål fra journalisten knyttet til at kommunene føler seg overkjørt, svarer: «Det har de ingen grunn til. De er blitt hørt.» Kommunene ble i høringsutkastet lovet bred medvirkning i forbindelse med fastsettelsen av markagrensen, og at denne skulle fastsettes i etterkant av lovbehandllingen. Sett i lys av det finner jeg statsrådens svar på disse spørsmålene besynderlig. Departementet har ført kommunene bak lyset ved å foreta en endelig geografisk avgrensning av Marka, uten høring og offentlig ettersyn i de berørte kommuner, stikk i strid med det som var forutsatt i høringsutkastet. Det gjør at Høyre ønsker å sende loven tilbake til Regjeringen for en ny behandling. Skulle det forslaget falle, vil Høyre stemme for loven, for ordens skyld. For Høyre er det viktig at kommunene og alle andre berørte parter høres når grensene endelig settes. Jeg vil likevel henvise til merknader hvor det framgår en rekke grenseendringer som Høyre allerede nå ønsker å foreta. Det er etter innspill fra kommuner og en rekke andre berørte parter. Spesielt gjelder det området rundt Ila sikringsanstalt og landsfengsel samt Løvenskiold-banen – en av landets viktigste skytebaner – i Bærum, områder i Hobøl, og ikke minst gjelder det Huken pukk- og asfaltverk, og det vil være en miljømessig katastrofe, dersom man må legge ned, på grunn av betydelig økt transport og svevestøv i hovedstaden. Når det gjelder skytebaner spesielt, setter byggeforbudet en stopper for nye, og det vil skape problemer med å modernisere og vedlikeholde eksisterende baner. Dersom man ikke får lov til å oppgradere skytebaner i Marka, vil det få store konsekvenser ikke bare for de tusentalls av jegere som er avhengig av å vedlikeholde sine ferdigheter, men også for skytesporten generelt, for politi og for enkelte militære som er avhengig av banene. Et generelt byggeforbud vil også kunne sette en stopper for støyreduserende tiltak, noe som beboerne ville nyte godt av. Jeg kan ikke forstå hva regjeringspartiene har å tjene på flere ganger å si nei til samtaler med opposisjonen knyttet til loven, men det må være en flertallsregjerings mulighet. La meg også ta opp alle de forslagene Høyre enten står alene om eller står sammen med andre om.