Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-11-22:
Det er sikkert mulig å skape god retorikk rundt spørsmålet om hvorvidt samfunnet er i større endring enn tidligere – eller, mer korrekt, om endringene skjer raskere enn før. For Svalbard-samfunnet er det i alle fall slik at usikkerheten rundt disse spørsmålene er stor. Klimaendringene er en realitet, og på Svalbard ser man helt konkret resultatene av disse – og utfordringene og mulighetene dette kan gi for nye næringsveier. Et endret energimarked på grunn av strengere utslippskrav og på grunn av et økt volum av billigere energi i markedet gir kullprodusentene store utfordringer. Svalbard, med sitt ensidige næringsliv, blir da også ekstra påvirket av disse endringene. Jeg sier «påvirket» og ikke «rammet», da jeg mener Norge, uavhengig av energisituasjonen, bør legge til rette for et mer mangfoldig næringsliv på øygruppa. Svalbard er et sterkt kunnskapssamfunn. De har et sterkt næringsliv, og det er et sterkt kunnskapssamfunn i kraft av dem som bor og virker der. En lønnsom og mangfoldig næringsaktivitet er et viktig ankerfeste for en fortsatt stabil norsk tilstedeværelse på øygruppa. En slik omstillingsprosess starter med energiforsyningen. Mer, renere og stabil energiforsyning er en forutsetning for all næringsutvikling. Derfor mener jeg komiteens flertallsinnstilling adresserer dette meget godt. Det neste punkt i en slik satsing er et godt planverk. Det vil på grunn av øygruppas geografiske plassering, men også på grunn av dens sårbare natur, være nødvendig med en arealplan som kombinerer hensynet til vern og næring. Riktig bruk er det beste vern, og en arealplan som gir forutsigbarhet for næringsutvikling innenfor klare rammer, blir her et viktig arbeid – et nøytralt rammeverk som legger til rette for næringsaktivitet i henhold til traktatens idé. Vi møter næringsaktører som formidler eksempler på uforutsigbarhet når man viser til gjeldende planverk. Man bør ikke se bort fra at dette kan legge en demper på viljen og lysten til å investere i næring. Det bør man unngå. Så litt om statens rolle: Svalbard har vært velsignet med en sterk statlig rolle som næringsaktør i alle år. Denne rollen bør ikke nødvendigvis bli svakere, men den bør nok endres. Et Store Norske i kne kan fort legge seg som en ubehagelig klam hånd over de aktørene som vil utvikle næring på øygruppa. Derfor var det et godt og riktig grep av næringsministeren å kjøpe ut eiendommer fra selskapet heller enn ukritisk å sprøyte inn mer midler i Store Norske. Jeg registrerer også at komiteen i innstillingen ikke har registrert at statsråden har løftet selskapet opp fra kategori 3 til kategori 4 – man spisser altså selskapet mer med et politisk budskap og et politisk formål. Det er også et riktig grep, mener jeg. Allikevel må det være på sin plass å påpeke viktigheten av at staten er en god eiendomsforvalter der oppe. Man må gi forutsigbare rammer og et skyv til dem som vil utvikle næring der. Man bør ikke bli en brems, slik man kan få inntrykk av i enkelte reportasjer fra Svalbardposten og i kontakt jeg har hatt med både reiselivs- og finansaktører på øygruppa. I dette ligger nok også næringskomiteens merknader om å se konkret på Store Norskes rolle i framtida. Infrastruktur er en forutsetning for all næringsutvikling, med mindre man skal plukke moltebær og ikke engang trenger spann. All næringsutvikling er avhengig av det, så også på Svalbard. Det er mange og gode planer for etablering av infrastruktur. I et næringsperspektiv er det et poeng som er viktig. Dette må være infrastruktur som legger til rette for mange aktører. Det er naturlig at man investerer i kai, men med et stort antall aktører er det straks mer betenkelig å se mange planer for statlig eide industribygg i forbindelse med kaianleggene. Her mener jeg Svalbard-samfunnet har mye å tjene på at man aktivt legger til rette for mangfoldighet. Den lokale debatten om flytebrygger i eller utenfor småbåthavna skal jeg ikke legge meg opp i, men den viser behovet for at man fra offentlig hold er krystallklar på hva som er det offentliges ansvar. Å nekte en privat aktør å etablere seg, med den begrunnelsen at dette kan forkludre planene det offentlige har for å investere på øygruppa, er ikke framtidsrettet lokalpolitikk. Det må legges til rette for private aktører også når det kommer til etablering av nødvendig infrastruktur. Dette er en viktig forutsetning for sunn næringsutvikling. Vi har mange samfunn i Norge som har vært i samme situasjon som Svalbard, med behov for å omstille næringslivet. Vi har også gode offentlige institusjoner med kompetanse på omstillingsarbeid. Vi har samfunn som kan vise til at man har lyktes med omstilling, og vi har samfunn der man har lyktes i mindre grad. Ett fellestrekk ved de samfunnene som har lyktes, er at de har klart overgangen til et endret, omstilt og framtidsrettet næringsliv. Ved å kombinere statlig innsats på infrastruktur og kunnskap har mange samfunn klart å etablere et bærekraftig næringsliv. Med den befolkningen man har på Svalbard, med det kunnskapsclusteret man har der med tanke på det å leve og virke der, er jeg helt sikker på at denne metoden også vil fungere på Svalbard.