Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-13:
Kommuneproposisjonen er den årlige forsmaken på høstens statsbudsjett. Her legges det økonomiske opplegget for kommunesektoren for neste år fram. De endelige tallene kommer som vanlig i budsjettet i oktober, men det legges opp til en realvekst i sektorens samlede inntekter på mellom 5¼ og 6 mrd. kr. Av dette er veksten i de frie inntektene på mellom 4¾ mrd. og 5 mrd. kr. Regjeringens og stortingsflertallets ambisjon er en vekst i de frie inntektene opp mot 5 mrd. kr. I tillegg er det grunn for kommunesektoren til å merke seg at skatteanslaget oppjusteres med 2,3 mrd. kr for 2012. Dette er penger som også kommer i 2013, og øker handlingsrommet i sektoren ytterligere. Jeg er glad for at kommunesektorens interesseorganisasjon, KS, omtaler det økonomiske opplegget som bra, og at det betyr at kommunene fortsatt blir i stand til å levere gode velferdstjenester til innbyggerne. Kommunal sektor forvalter en stor del av fellesskapets ressurser og er en viktig arbeidsgiver, myndighetsutøver, samfunnsutvikler og skaper av velferd for innbyggerne. Kommunesektorens inntekter utgjør om lag 18 pst. av bruttonasjonalproduktet for Fastlands-Norge, og en av fem sysselsatte er ansatt i kommunal sektor. Kommunesektoren utgjør en stor del av norsk økonomi. En samlet komité understreker at gode og forutsigbare rammevilkår for kommunesektoren er viktig for landets utvikling, for utviklingen i lokalsamfunnene og for den enkelte innbyggers livskvalitet. Komiteen er enig om at et godt tilbud innenfor basistjenester som barnehage, barnevern, skole, lokalt helsevesen og omsorgen for eldre og andre pleietrengende er helt nødvendig i et moderne velferdssamfunn. En enstemmig komité mener også at kommunene utgjør grunnmuren for det lokale folkestyret og representerer nærhet, tilhørighet, trygghet og mulighet for innflytelse for befolkningen. Det er i stor grad enighet i komiteen om målene i politikken overfor kommunesektoren. Men som på mange andre områder er vi uenige om de politiske virkemidlene for å nå disse målene. Jeg håper dagens debatt kan få fram disse politiske forskjellene på en god måte. Vår regjering har prioritert økte overføringer til kommunesektoren. Det har satt kommunene i stand til å prioritere det som er viktigst, nemlig å ansette flere folk i barnehager, skoler og i eldreomsorgen. Siden 2005 har det blitt drøyt 53 000 flere årsverk i kommunesektoren. Kommunene bygger ut velferden, og tjenestene som vi alle nyter godt av, blir bedre. Kommunenes økonomiske situasjon har også blitt bedre. I mai 2005, etter nesten fire år med Høyre i regjering, var 116 kommuner, mer enn hver fjerde kommune, i ROBEK. I mai 2009, etter nesten fire år med rød-grønn regjering, var 42 kommuner i ROBEK, en reduksjon på over 60 pst. Mye går bra i norske kommuner. Undersøkelser viser at innbyggere flest jevnt over er fornøyd med tjenestetilbudet i kommunen sin. Samtidig er det grunn til å være oppmerksom på veksten i kommunenes samlede gjeld. Økende gjeld er et uttrykk for at den lokale velferden bygges ut. Men det er grunn til å minne om at den enkelte kommune har ansvar for å holde gjeldsnivået under kontroll, også i en situasjon med økende rentenivå. Et annet forhold er kommunenes pensjonsforpliktelser. KS har i brev av 7. juni 2012 til kommunalkomiteen tatt opp konsekvensene av lavere beregningsrente. Jeg legger til grunn at departementet i statsbudsjettet for 2013 vil ha en gjennomgang av kommunesektorens pensjonskostnader i 2013. Norske kommuner må drive et kontinuerlig fornyingsarbeid. I mars 2011 inngikk regjeringen en samarbeidsavtale med KS og hovedsammenslutningene på arbeidstakersiden om programmet «Saman om ein betre kommune». Hovedtemaene for samarbeidet er sykefravær, kompetanse og rekruttering, heltid/deltid og omdømme. Det er bra at en samlet komité mener at de lokale velferdstjenestene best utvikles og kvalitetsforbedres bl.a. gjennom et nært samarbeid med de ansattes organisasjoner. Arbeiderpartiet er opptatt av å ha en balansert framstilling av situasjonen i Kommune-Norge. Vi ønsker ikke å skjønnmale situasjonen, men vi ser heller ingen grunn til å svartmale situasjonen. Mye er bra i norske kommuner, og en del kan gjøres bedre. Jeg synes derfor det er litt skuffende at Høyre, muligens i iveren etter regjeringsmakt, gjennomgående i innstillingen framstiller situasjonen i Kommune-Norge på en negativ måte. Da blir det naturlige spørsmålet til Høyre: Hvorfor har dere ikke i deres alternative budsjetter de siste årene lagt inn betydelig mer penger til kommunesektoren? Eller kan vi ikke forvente fra Høyres side en viss sammenheng mellom språkbruk og pengebruk? For sannheten om Høyres kommuneøkonomi er at rammene er de samme som regjeringspartienes. Men Høyre ønsker en helt annen fordeling av skatteinntektene i kommunene enn regjeringspartiene. Mer til de skatterike kommunene og mindre til de skattesvake er Høyres oppskrift. Nesten 90 pst. av norske kommuner ville tapt på Høyres skatteopplegg. De som ville tjent mest, er små og rike kraftkommuner. Høyre vil altså ta fra dem som har lite, og gi til dem som har mye. Det er svært dårlig fordelingspolitikk. Hva ville så resultatet blitt? Jo, ni av ti kommuner ville fått lavere inntektsnivå, og det vil gå ut over velferdstilbudet i disse kommunene. Vi ville fått større forskjeller kommunene imellom, større forskjeller i velferdstilbudet til innbyggerne. Dette vet naturligvis Høyre, men ettersom politikken ligger fast, er det tydeligvis greit med økte forskjeller. For å ta et knippe kommuner som Høyres kommunalpolitiske talsmann, Trond Helleland, kjenner godt: Øvre Eiker, Nedre Eiker, Modum og Røyken. Disse fire kommunene ville til sammen tapt vel 50 mill. kr hvert eneste år, dvs. at de med Høyre i regjering i løpet av en stortingsperiode ville tapt over 200 mill. kr. Det er Høyres håndsrekning til kommuner med lave skatteinntekter. Sist gang inntektssystemet ble lagt om, beskyldte Høyre regjeringspartiene for å skreddersy systemet til kommuner som var styrt av rød-grønne partier. Hva skjer dersom vi bruker Høyres logikk på Høyres forslag til inntektssystem? Hvilke partier styrer de 55 kommunene som tjener på Høyres opplegg? Mer enn 90 pst. av den totale omfordelingen vil havne i Høyre-styrte kommuner. Sagt på en annen måte: Mer enn 90 pst. av det man tar fra kommuner med lave skatteinntekter, havner i Høyre-styrte kommuner med høye skatteinntekter. Det er totalt omvendt Robin Hood-politikk, og det er liten tvil om at Høyre-styrte kommuner kommer godt ut av det med Høyres opplegg. Flere av oss husker hvordan situasjonen var sist Høyre styrte kommuneøkonomien. Da var det ordføreropprør mot Erna Solberg, og i mai 2005, etter nesten fire år med Høyre i regjering, var mer enn hver fjerde kommune i ROBEK, der kommuner i en vanskelig økonomisk situasjon havner. Skal man tro de Høyre-politikerne som er bekymret for at offentlig sektor vokser, er det grunn til å frykte at offentlige tjenester i kommunene igjen vil tape mot Høyres løfter om skattelette, særlig dersom Fremskrittspartiet er med på laget. Derfor blir neste stortingsvalg et retningsvalg. Det kan vi slå fast allerede nå. Skal vi tilbake til Høyres struping av norske kommuner, eller skal vi fortsette med rød-grønn politikk som skaper aktivitet og nye årsverk innenfor viktige velferdsområder som barnehage, skole og eldreomsorg. Arbeiderpartiet skal gjøre det vi kan for å få fram de politiske forskjellene. Så forventer jeg at Høyre og Fremskrittspartiet avklarer hva de i fellesskap mener, slik at vi og velgerne vet hva en eventuell Høyre–Fremskrittsparti-regjering vil bety for velferden i deres lokalsamfunn.