Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-05-11:
I prinsippet er det mange måter vi kan diskutere denne saken på i dag. Vi kan iallfall velge mellom to hovedveier i innleggene våre: Vi kan ta den store debatten om lovregulering av bruk av bioteknologi i Norge, eller vi kan ta debatten om Mehmet-saken og de konkrete forslagene som ligger til behandling i dag. Det er ikke lenge siden vi hadde den store debatten om lov om humanmedisinsk bruk av bioteknologi her i Odelstinget. Vi hadde den i desember i fjor. Arbeiderpartiet mener fortsatt at loven er for streng på en rekke områder, f.eks. i forhold til forskning på befruktede egg, i forhold til spørsmål om eggdonasjon, i forhold til spørsmål om anonyme sædgivere osv. Men jeg føler ikke behov for å ta opp den store debatten på nytt igjen i dag og på en måte ta full omkamp om hele loven. Derfor skal jeg heller ikke gjenta våre synspunkter på de spørsmålene jeg berørte nå. I mitt innlegg kommer jeg til å konsentrere meg om det som har blitt kalt Mehmet-saken, og forslagene om å endre lovens § 2-14 om preimplantasjonsdiagnostikk. La meg allikevel starte med å si følgende: Når vi diskuterer loven i det norske samfunnet, har lovens bokstav i seg selv på mange måter ingen interesse. Det er lovens møte med samfunnet, det er lovens møte med menneskene som er dens sanne øyeblikk. Det er da vi ser de praktiske konsekvensene av lovens bokstav. Dagens behandling i Odelstinget viser at lov om humanmedisinsk bruk av bioteknologi iallfall ikke på alle punkter bestod den prøven loven møter, når loven møter virkeligheten. Vi har i dag en lov som forbyr bruk av preimplantasjonsdiagnostikk i forbindelse med alvorlig arvelig sykdom, hvis ikke denne sykdommen er kjønnsbunden. Familien til Mehmet er bærere av en alvorlig arvelig sykdom. De ønsker et barn til, men de ønsker at det nye barnet ikke skal være bærer av den alvorlige blodsykdommen som Mehmet har. I tillegg ønsker de å benytte muligheten av at en ny bror eller søster også kan være mulig donor for Mehmet. Derfor trenger de å få lov til å få et barn gjennom assistert befruktning, der en benytter preimplantasjonsdiagnostikk. Arbeiderpartiet har vært og er for at loven bør gi adgang til å bruke denne teknikken ved alvorlig arvelig sykdom uten behandlingsmuligheter. Vi mener også at loven under visse, klare vilkår skal åpne for at man kan lete etter vevslikhet hvis det nye barnet selv har behov for preimplantasjonsdiagnostikk for å unngå alvorlig, arvelig sykdom. Mehmet-saken skapte, som også representanten Høie var inne på, en voldsom diskusjon i media. Jeg opplever at det som skjedde, var at et av de partiene som var med og dannet flertallet da lov om humanmedisinsk bruk av bioteknologi ble vedtatt i desember, gikk ut i media og sa at man opplever at loven på ett punkt er for streng. På den basis ønsker man å være med på en diskusjon om å endre loven – ikke i tråd med det Arbeiderpartiet har foreslått, ikke i tråd med vårt forslag om at preimplantasjonsdiagnostikk skal være tillatt ved alvorlig arvelig sykdom, men i form av en unntaksbestemmelse. SV sa også at dette er faglig komplisert. Man ønsker derfor at en unntaksbestemmelse skal håndteres av en faglig sammensatt nemnd som kan ta stilling i enkeltsaker. Vi i Arbeiderpartiet har tatt uttalelsene fra SV på alvor og sagt at det er det vi må ta utgangspunkt i. Vi har hatt som mål i vårt arbeid med denne saken at loven skal endres, slik at den ikke lenger skal være til hinder for at Mehmet skal kunne få behandling. Alt tyder nå på at forslaget fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet får flertall i dag ved at Fremskrittspartiet subsidiært vil støtte lovforslaget. Det vi da oppnår, er at lovhindringen blir borte. Loven vil ikke lenger være til hinder for at f.eks. Mehmet skal kunne få hjelp til behandling. Men det har vært en debatt oppe i det hele: om det betyr at Mehmet vil være garantert å få behandling, om Mehmet vil være garantert å få hjelp. Og til det vil jeg si nei. Stortinget vedtar ikke hvem som skal få behandling ved norske sykehus, eller, som i denne saken, hvem som skal få økonomisk støtte til behandling i utlandet. Det er for alle en faglig, medisinsk og etisk vurdering som må legges til grunn, så også for Mehmet. I dag sørger vi for en slik faglig, medisinsk vurdering. Vi sørger for at det ikke lenger er politisk bestemt at det ikke skal være lov å kunne hjelpe Mehmet og familien hans. Lovhinderet vil altså forsvinne. Så er det fra mange hold hevdet at dette samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og SV er noe Arbeiderpartiet har gått inn på bare med tanke på å få til et godt klima i forkant av et eventuelt framtidig regjeringssamarbeid. Det er mange gode grunner til å berede et framtidig regjeringssamarbeid, men det har ikke vært den drivende kraften i denne saken. SV og Arbeiderpartiet er uenige på mange viktig punkt i spørsmålet om lov om humanmedisinsk bruk av bioteknologi, men vi har i denne saken tatt SV på alvor. De har sagt at de kan tenke seg å være med på en diskusjon om å åpne for et unntak fra loven ved å etablere en nemnd som kan vurdere de konkrete tilfellene. De har også sagt veldig klart og tydelig at det ikke er aktuelt for SV å være med på å støtte forslagene fra Fremskrittspartiet. Derfor har det etter vår vurdering vært én mulig farbar vei om man var opptatt av å fjerne lovhindringen, nemlig å få til et konstruktivt samarbeid med SV. Det mener jeg at vi har lyktes med. Vi har greid å finne fram til et samarbeid som gir flertall for at lovhindringen forsvinner, men det ligger veldig strenge kriterier til grunn, bl.a. med en bredt sammensatt faglig nemnd som nåløye for denne type behandling. Det eneste interessante i denne saken er jo: Hva er det mulig å få flertall for? Dette opplegget er det altså mulig å få flertall for fordi Senterpartiet også støtter det, og Fremskrittspartiet har sagt at de subsidiært støtter det. Vi i Arbeiderpartiet kunne selvfølgelig valgt linjen om ranke å stå på det vi tidligere har foreslått. Da ville vi blitt nedstemt, og lovhindringen ville fortsatt vært der. Derfor er dette etter min mening et eksempel på et praktisk godt samarbeid, som jeg i hvert fall mener det er all grunn til å gi SV honnør for. Med dette tar jeg opp det forslag som Arbeiderpartiet står sammen med SV og Senterpartiet om.