trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2007-12-17:
Jeg mener presidenten ikke bør være i tvil om det, for nå begynner vi å nærme oss en oppklaring av det som har vært hele problemet – denne sak hadde ikke kommet til Stortinget hvis alle hadde sluttet seg til finansministerens brev og det var det. For det har åpenbart vært uklarheter, og uklarhetene har ligget bl.a. i flertallets merknader, som representanten Lundteigen er en del av. Flertallet sier riktignok innledningsvis «Slik flertallet forstår reglene». Så skiller man mellom jakt som leies bort – hvor det er utnyttede fellingstillatelser flertallet sier det skal beregnes formuesverdi av – og «de som jakter selv», der det ifølge flertallet er antallet fellingstillatelser som skal legges til grunn. Nå viser representanten Lundteigen til melding av 13. desember fra Skattedirektoratet, der det heter at for dem som jakter selv, er det antall felte dyr som skal legges til grunn. Det betyr at nå begynner det å samle seg en enighet om at finansministeren og Skattedirektoratet har rett, og det som representanten Lundteigen sammen med andre har skrevet i innstillingen, bidrar til uklarhet eller kan sies å være feil. Er det slik å forstå at det er feil det som står i innstillingen, og rett det Skattedirektoratet nå har skrevet?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Når det gjelder representantforslaget fra nevnte representanter om å fjerne forskjellen mellom private og offentlige kreditorer når det gjelder gebyr for forsinket betaling, der disse representantene også foreslår at Regjeringen fremmer de nødvendige forslag for å innordne statlige fordringshavere i det ordinære gebyrsystemet ved forsinket betaling, tilrår komiteens flertall at forslaget vedlegges protokollen. Jeg regner med at mindretallet eventuelt redegjør for sitt syn. Komiteen understreker betydningen av at statlige fordringshavere bidrar til å unngå at personer med betalingsproblemer havner i alvorlige gjeldsproblemer. Det handler om gebyrpraksis ved forsinket betaling, men også om viljen til å finne løsninger for personer som har problemer med å betale i tide. Komiteen viser i denne sammenheng til at kundene i Statens lånekasse for utdanning som har problemer med betalingen, kan søke om betalingsutsettelse av terminbeløpet før de blir ilagt purregebyr. Komiteen er i utgangspunktet enig med forslagsstillerne i at statlige fordringshavere ikke bør kunne kreve inn høyere forsinkelsesgebyr enn det som følger av det ordinære gebyrsystemet ved forsinket betaling. Statlige gebyr bør være kostnadsbaserte. Komiteens flertall viser til at dette har Regjeringen gjennomført på flere områder allerede, senest gjennom reduksjon av passgebyret. Flertallet i komiteen viser til at for forsinkelsesgebyr må man i tillegg ta hensyn til behovet for å sikre punktlig betaling, og flertallet påpeker at for de ordninger som omtales i representantforslaget, vil forsinkelsesgebyret i mange tilfeller være lavere enn det som følger av inkassoloven, slik det framgår av brevet fra finansministeren. Det vil særlig gjelde i de tilfeller der betalingen forsinkes betydelig, og det er derfor ikke åpenbart at det fra betalers side vil være ønskelig at statlige fordringshavere går over til å følge gebyrsatser som følger av inkassoloven. Flertallet viser også til at gebyrinntektene etter inkassoloven kombinert med forsinkelsesrente innebærer høyere beløp ved hvert mislighold dersom misligholdet strekker seg ut i tid. Som jeg sa innledningsvis, tilrår flertallet at representantforslaget vedlegges protokollen.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
Når jeg hører spørrerens inngang til dette spørsmålet, hvor man kaller provisjonen aggressiv, hvor man først begynner å snakke om megleres inntekter, osv., så lurer jeg av og til på om vi er ved kjernen i en del av de forslagene som foreligger fra posisjonspartiene i denne saken. Ja, megleren skal være en uavhengig mellommann. Men som jeg sa i mitt innlegg, vi må ikke ha lovregler eller forskrifter som gjør at ikke megleren først og fremst skal oppfylle sin avtale – en avtale med selgeren, en avtale mellom to parter. Kjøperen er ikke en del av denne. Progressiv provisjon kan svært ofte på steder hvor det kan være vanskelig å selge, være en fordel for selgeren. Litt vanskelig omsettelige objekter kan på den måten lettere bli solgt. Det er faktisk en del som har behov for denne tilnærmingen, hvis man har prøvd mye annet.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
Nei, det er det overhodet ikke. Det er nettopp de punktene vi har gått imot, som vil gjøre omsetningen vanskelig. Jeg tror vi må ha den avtalefriheten som det var lagt opp til av Regjeringen, nettopp for at partene skal få ordnet dette effektivt. Posisjonspartiene har innskrenket dette, ikke minst i det som jeg tok opp i mitt hovedinnlegg, at det ikke skal være tillatt med forskuddsbetaling. Det er vi i og for seg ikke imot. Men når det videre vises til en usikkerhet om hvorvidt man i det hele tatt skal få betalt for prosjekter som ikke blir noe av, altså salg som ikke blir gjennomført, har komiteen utført en dårlig jobb – hvis dette ikke blir avklart – som gjør at det slett ikke blir noen ordnet og effektiv omsetning.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
Jeg er ikke sikker på om det trengs så veldig mye aktiv klimapolitikk i dette markedet. Jeg tror det er slik, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, at deler av markedet – relativt små deler, de som befinner seg her i byen – kanskje er utsatt for en viss klimatrussel. Men utover det tror jeg ikke at 24-timersregelen har hatt noen særlig innvirkning utover i landet, og for så vidt heller ikke her i byen. Meningen min med å ta frem dette eksempelet er nettopp å vise hvor galt det kan gå når vi gir utstrakte forskriftsfullmakter i en lov. Plutselig reagerer Regjeringen på avisoppslag om et marked som ofte er gjenstand for dette. Så kommer det forskriftsendringer som verken selgere, kjøpere eller noen i det hele tatt er tjent med.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
La meg først få takke representanten Jakobsen for at han har klaret opp i de problemene som forelå når det gjelder forskuddsbetaling kontra prosjekter som ikke blir gjennomført. Jeg oppfatter at det nå bør være klart. Så til mitt lille spørsmål. Representanten sier i sitt innlegg at de rød-grønne går inn for at det skal skrives regning, selv om salget skjer på provisjonsbasis. Nå går jeg ut fra at han ikke mener at det skal skrives regning, for det må man jo uansett gjøre, men at han snakker om timespesifikasjon, selv om man har avtalt en fast pris. Selv forbrukerombudet syntes at dette var et merkelig forslag til praksis, og kunne ikke forklare hva som var nyttig ved det. Mitt spørsmål er: Er dette en praksis som de rød-grønne ønsker å gjennomføre videre i norsk næringsliv?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
Når man hører representanten Holmås’ panegyriske vendinger om at vi endrer loven, vi løfter blikket, skulle man tro at det var noe dramatisk som hadde skjedd i finanskomiteen under behandlingen av dette lovforslaget. Men det er det jo slett ikke. Det er slik, som jeg gav uttrykk for i mitt hovedinnlegg, at vi stort sett er enige. Avkledd alle svulstighetene til Holmås står man igjen med to–tre forskjellige ting, hvor bl.a. dette med timespesifikasjon når man allerede har avtalt provisjon, er et av forholdene. Dette spurte jeg representanten Alf R. Jakobsen om, men jeg fikk ikke noe svar på om dette var noe de rød-grønne hadde tenkt å gjennomføre i norsk næringsliv generelt, for dette er noe som foregår i alle bransjer. Man gjør en fastprisavtale. Deretter sender man en regning, men man sender faktisk ikke noen timespesifikasjon. Vil Holmås med sitt løftede blikk gå videre i norsk næringsliv med disse ideene?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
Det var velgjørende å høre representanten Lundteigens saklige innlegg, relativt uten de store nyansene som har vært i debatten hittil. Kan jeg da slutte av innlegget at representanten ikke synes det har vært de store forskjellene i komiteen under denne behandlingen, og at stort sett alle partier har vært enige om målet, vært enige om de viktigste av midlene, og at uenigheten har gått på relativt små forhold?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
I sin smule oppsummering av debatten sier statsråden at det er stor enighet, men at de forslagene som kommer fra opposisjonen, går i motsatt og gal retning. Det er i beste fall litt upresist, for to av forslagene fra opposisjonen er Regjeringens egne forslag i proposisjonen. Da er mitt spørsmål, og dette gjelder noe så sentralt som avtalefriheten: Hva var statsrådens beveggrunner da man opprinnelig foreslo at det skulle være avtalefrihet i § 7-4, som gjelder vederlag?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-26:
Jeg tror det er riktig som representanten Micaelsen nettopp gav uttrykk for, at noe av det viktige i denne saken er debatten om avtalefriheten, og der er det jo nærmest ingen forskjeller igjen. Høyre og opposisjonen står på Regjeringens opprinnelige forslag. Det viser jo egentlig hvor liten forskjell det er i denne saken, og at denne luftferden av uenighet som det har vært gjort et forsøk på å få til, egentlig ikke eksisterer. Bare et par anførsler til slutt: Det ble sagt av representanten Holmås at jeg i et innlegg sa at stort sprik i det offentlige utvalget gjorde at Høyre ikke ville mene noe. Det sa jeg faktisk ikke. Jeg sa at man burde være varsom med å legge inn for mye når det var stort sprik i et offentlig utvalg. Så en liten kommentar til komiteens leder, representanten Sandal, som sier at en av årsakene til at man har fått denne proposisjonen, er de galopperende prisene på boliger. Det har jeg ikke sett noe sted, at det skulle være en årsak til dette. Jeg oppfatter at vi lager lover og regler for forbrukere, for en bransje, ikke at vi arbeider her med å få prisene opp eller ned i boligmarkedet. Representanten Holmås har for så vidt vært inne på noe av det samme. Jeg tror at hvis man ønsker å gjøre noe med boligprisene, eller hvis man ønsker å gjøre noe med boligutgiftene på lang sikt – og det er enda viktigere – bør de rød-grønne tenke på folks renteutgifter og på en finans- og budsjettpolitikk som bidrar til at renten ikke øker. Det er det aller viktigste bidraget de kan gi til norske boligeiere og norske boligkjøpere.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Mindretallet ønsker å beholde en ordning med såkalt progressiv provisjon – eller aggressiv provisjon, som jeg ønsker å kalle det. Det vil si at mekleren tjener mer i form av stigende provisjonssats ved høyere pris som oppnås i forhold til innslagspunktet. I verste fall kan dette gi mekleren veldig sterke incentiver for å få en lav prisvurdering, for å tjene mest mulig på et salg. Det er ikke tvil om at det i alle fall normalt er mekleren som har den største kompetansen på boligområdet. Jeg vil spørre saksordføreren om en slik betalingsform er forenlig med at mekleren skal fungere som en uavhengig mellommann for kjøper og selger. Ser saksordføreren at dette kan skape spekulasjoner om sterk egeninteresse i at prisen blir høyest mulig over den prisvurderingen som settes? Hva skal være i fokus hos mekleren? Skal det være han selv, eller skal det være kjøper/selger? Er det ikke nok at det allerede er en ordning med flat prosentsats ved provisjonssalg?
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Mindretallet og saksordføreren har viet betydelig oppmerksomhet til 24 timers akseptfrist ved boligformidling, for å vise eksempler på forskrifter som kompliserer omsetningen av boliger. Jeg har lyst til å spørre saksordføreren: Hva har mindretallet gjort for å kjøle ned budprosessen i en startfase? Opptil flere partier som utgjør mindretallet, har sittet i regjering og dermed hatt rikelig anledning til å ta tak i denne problemstillingen. Jeg har ikke greid å fange opp at forrige regjering har gjort store anstrengelser for å drive aktiv klimapolitikk i et brennhett boligmarked.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Flertallets utgangspunkt for å gjøre det vi gjør, er å ha mest mulig åpenhet for kjøperen. Jeg legger ikke skjul på at det i denne bransjen – riktignok fra et mindretall – har vært en del spekulasjon på dette området. Jeg greier ikke å se at det skal være noe negativt at kjøperen får innsyn i budjournalen. Dette er voksne folk, og jeg tror ikke at dette er noe som brukes som lektyre som sendes rundt i hele nabolaget. Jeg deler ikke den bekymringen som Datatilsynet har lagt opp til. Jeg mener det er fullt lovlig å gjøre det som er foreslått i proposisjonen.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
La meg først si at jeg tror det er viktig for konkurransen i eiendomsmeklingsbransjen at det er mest mulig åpenhet, og at forbrukerne er prisbevisste. Det er rett og slett et grunnlag for å kunne sammenligne ulike meklere i bransjen. Innenfor noen områder er det jo den samme praksis advokatene bruker. Jeg kan ikke skjønne og begripe at det skulle være så negativt at de må synliggjøre hva de har brukt av tid. Det er med på å gjøre forbrukerne mer prisbevisste. Etter min mening er den oppryddingen som er blitt gjort, nødvendig av hensyn til brukerne. Og da skal vi ta forbrukerhensyn.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Jeg må innrømme at jeg finner ingen logikk i representanten Flåttens svar på det forrige spørsmålet. Men jeg tenkte jeg skulle gå dypt inn i det som er selve kjernen i det jeg oppfatter at Høyre snakker om her, nemlig et ordnet og effektivt boligmarket. Da tenker jeg som så at hvis jeg skal gå dypt inn på representantens side av streken, ville det logiske være å se på meglertjenester som en transaksjonskostnad i selve boligomsetningen. Hele poenget er at med de tiltakene regjeringssiden og regjeringspartiene iverksetter her nå, kommer vi til å få mer åpenhet rundt prisdannelsen, nettopp gjennom at meglerne må vise hva de tjener, og hvilket arbeid de gjør. Vi vil dempe prisutviklingen gjennom å skjerpe reglene for progressiv progresjon. I det hele tatt vil vi redusere transaksjonskostnadene i boligmarkedet, og dermed få en mer effektiv boligomsetning. Er det ikke stikk i strid med Høyres politikk, det de nå foreslår?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Dette er komplett uforståelig. Jeg kan ikke forstå, men det er jo egentlig ikke noe spesielt overraskende, at Fremskrittspartiet her gjør seg til talsperson for det grådige sjiktet blant eiendomsmeglerne. Det er på en måte bare noe vi må erkjenne. Slik er det. De fleste eiendomsmeglere er bra folk. Jeg må stille et enkelt spørsmål, og det gjelder det vi foreslår om et totalforbud mot koblinger av tjenester. Ulf Leirstein skjønner ikke at dette kan være negativt, og mener det må holde med informasjon. Men hvis det er slik at jeg skal ha noen til å fotografere min leilighet når jeg skal legge den ut for salg, tror representanten at eiendomsmegleren velger, når vedkommende har valget, en fotograf som betaler 1 000 kr i «kickback», en som betaler 5 000 kr i «kickback», eller en som betaler ingenting? Hvilke av disse er det vedkommende megler vil anbefale meg å bruke? Ser ikke Ulf Leirstein at dette faktisk kan gå på bekostning av å se hvem som er den beste?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Da følger jeg opp. Det er veldig interessant å høre det Ulf Leirstein sier. Han mener at slik det fungerer i dag, egentlig er helt optimalt, og at et friest mulig marked er gunstigst. Nå er det en sannhet med modifikasjoner, for Ulf Leirstein er jo selv ikke for et friest mulig marked her. Da burde vi jo ikke stille noen kompetansekrav til meglerne, og da burde vi ikke innføre begrepet forbrukerkjøp i forbindelse med eiendomsmeglerloven i det hele tatt. Men det er altså Ulf Leirstein for, så han ser at vanlige folks interesser er nødt til å beskyttes mer enn det som ville vært tilfellet i et fritt marked. Jeg har et spørsmål: Hvis alt hadde fungert optimalt, med maks konkurranse, og alt hadde vært bra, ville prisene i markedet vært presset ned på et absolutt minimum. I dag er det slik at gjennomsnittsboligen i Norge koster 2 mill. kr. Gjennomsnittsomkostningene ved salg av en bolig er på 100 000 kr i Oslo, ifølge Aftenposten. Det er 5 pst. av verdien på boligen. Er det et rimelig prisnivå, eller har Fremskrittspartiet noen forhåpninger om at det er mulig å få det ned?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Politikk handler om å velge side i mange sammenhenger, og vi kommer altså til å stå knallhardt på forbrukernes side. I dette tilfellet handler det om å gi forbrukere i forbrukerkjøp særskilte rettigheter i forbindelse med eiendomsmegling. Men vet man hva som undrer meg mest? Det er om Gjermund Hagesæter og de andre representantene i Fremskrittspartiet snakker med hverandre, for tidligere, i justiskomiteen, har SV og Fremskrittspartiet i mange sammenhenger funnet sammen nettopp i forbindelse med kjøpsloven i de sakene som handler om å styrke forbrukernes rettigheter, mens her er det slik at når vi kommer til stortingssalen, er vi de store, stygge ulvene fordi vi innskrenker avtalefriheten. Frie avtaler er kjempeflott mellom likeverdige parter. I forbrukerkjøpsammenheng erkjenner vi at den ene parten har mindre kunnskap og derfor trenger særskilt beskyttelse. Det er det vi sikrer vanlige folk i eiendomsmeglingssaker.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Jeg får jo si at hvis Svein Flåtten foreslår det, skal vi alltid kikke nærmere på det. Jeg vil si at i eiendomsmeglerforhold er det faktisk det motsatte som skjer, for her er det ikke vanligvis slik at man avtaler en fast pris. Her avtaler man vanligvis en provisjon, og man ser ikke før i etterkant hva prisen på tjenesten er. Vanligvis vil jeg si at det å vite prisen i forkant er en fordel. Når jeg har bestilt håndverktjenester, har jeg brent meg på at jeg ikke i forvegen har visst hvor mye det i virkeligheten kostet. Her handler det jo om provisjon. Jeg tror at for å bli krevende kunder, for å bli krevende forbrukere, og for å styrke vår mulighet til nettopp bedre å kontrollere om vi har fått valuta for pengene, er det bra for folk i ettertid å kunne se: Hva betalte jeg egentlig til megleren for timen? Hva var det egentlig som var saken her? Det er klart at dette kan øke konfliktnivået. Det er det eiendomsmeglerne har vært opptatt av og sagt. Det tror jeg også, helt til vi får et prisnivå som folk flest synes er rimelig når det gjelder disse tjenestene.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Ja, jeg stemmer i, det gjør jeg.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Det er helt greit, det, president. Men for å svare enkelt på spørsmålet, er svaret selvfølgelig nei. Jeg er ikke for å forby alt jeg er imot. Men jeg er veldig for å sikre at forbrukere, vanlige folk som gjør sin største investering i livet, nemlig det å kjøpe bolig, eventuelt det å selge boligen når man skiller seg, eller å selge boligen og kjøpe igjen, skal ha så stor trygghet og sikkerhet som mulig, for ikke å kjøpe katta i sekken, noe som vi gjør noe med når vi både sikrer bedre klageordninger og bedre tilstandsvurderinger av boligene i forkant, og for at man ikke betaler for mye. Det burde bekymre flere enn en gjennomsnittssosialist som bor på Tøyen, at kostnadene ved boligsalg i dag nærmer seg en tjuendedel, altså 5 pst. av det som er gjennomsnittsverdien av en bolig. Det er mye penger for vanlige folk, som gjerne må flytte dit arbeidskraften deres trengs.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Jeg er veldig glad for at den forrige regjeringen satte ned dette utvalget, for det er ingen tvil om at den gav oss et verdifullt grunnlag for å kunne vedta forslaget til ny lov som ligger her. Representanten Svein Flåtten hadde det utgangspunktet at når det er stort sprik i utvalget, bør vi gjøre minst mulig. Vi har valgt den motsatte innfallsvinkel: Når det er stort sprik i utvalget, er det god grunn til å se på dette, for her er det faktisk politiske skillelinjer, der vi konsekvent har valgt forbrukerkjøpsskillelinjer. Jeg har to spørsmål til representanten fra Kristelig Folkeparti. Det ene er: Synes representanten Syversen det er en god strategi å konsekvent være på forbrukernes side? Som Oslo-representanter opplever vi høye boligpriser, men også store meglerkostnader i forbindelse med kjøp og salg. Mitt andre spørsmål er derfor: Har representanten Syversen noen formening om de er rimelige i dag, eller om de bør ned?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Jeg tillater meg bare å påpeke overfor Lars Sponheim at i forhold til det denne debatten dreier seg om og er et eksempel på, var poenget mitt å løfte perspektivet og si at i løpet av de siste ti årene – også i den tiden da Lars Sponheim satt med makten – har forbrukerne inngått flere og flere transaksjoner. Det har blitt tydeligere at markedet ikke er et sted der folk har like muligheter, har lik informasjon, har lik mulighet til hele tiden å være oppdatert på regelverk osv. Nettopp i slike markeder handler dette om det som egentlig burde være en god sosialliberal tradisjon, nemlig å gripe fatt i den lille mann som står oppi en situasjon vedkommende kanskje aldri har stått oppi før. Lars Sponheim har aldri vært boligkjøper – det er nettopp den situasjonen jeg beskrev – og jeg tillater meg å hevde at jeg har litt bedre kunnskap om dette enn han. Da er spørsmålet: Er det ikke behov for å utvikle mer politikk nettopp på områder som handler om forbrukernes interesser?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
Det er mye man kunne gripe fatt i. Det er en del områder vi er uenige om. Men jeg har lyst til å ta opp dette med innsyn i budjournalen, som representanten Jakobsen for så vidt ikke kom inn på i innlegget sitt. I proposisjonen står det at kjøper uoppfordret bør gis innsyn i budjournalen ved at den skal legges ved kjøpekontrakten. Det vil man håndtere gjennom forskrifter, blir det sagt i proposisjonen. Under arbeidet med dette forslaget fikk komiteen bl.a. en uttalelse fra Datatilsynet, som har noen betenkeligheter ved at man automatisk skal sende ut denne budjournalen med oppgjøret. Datatilsynet viser bl.a. til personvernlovgivningen i Norge, og har uttrykt betenkeligheter ved det. Deler representanten Jakobsen Datatilsynets vurdering av hvordan dette vil kunne slå ut? Og er man enig i at her bør kanskje Regjeringen gå litt varsomt fram i hvordan man håndterer dette, også i forskriftssammenheng senere?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
Jeg føler at noe av utgangspunktet til spørreren er at man tror at de aller fleste innenfor denne bransjen faktisk har et lite svin på skogen. Det er jo ikke slik de fleste opplever hverdagen i møte med meglere. De aller fleste er veldig godt fornøyd. Det tror jeg også spørreren er helt enig i. Det betyr også at så lenge folk er fornøyd, må vi ha tiltro til at såkalte vanlige folk faktisk setter seg inn i dette, og har en oppfatning av, etter at transaksjonen er avsluttet, om man er fornøyd eller ikke. De aller fleste er fornøyd. Noe av vårt poeng er at når man i dag har mulighet for å ha progressiv provisjon, er det altså noen som ønsker å avtale det med megleren sin, for kanskje, i enkelte deler av landet, å ha lettere for å få solgt sin bolig. Den muligheten mener vi man skal ha lov til å ha. Vi har stor tiltro til at vanlige folk faktisk klarer å ta de vurderingene selv, og at en ikke må få et forbud trædd nedover hodet.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
Igjen har jeg lyst til å si noe som jeg sa i stad, jeg føler at man har en skepsis til at vanlige folk kan gjøre frie valg og faktisk ta sine egne vurderinger av hva som tjener dem. Hvis man har mest mulig frihet i et marked, vil altså vanlige, oppegående mennesker ta de vurderingene og ha mulighet til å styre innenfor dette markedet. Det henvises til at man har et grådig sjikt av meglere i bruken av progressiv provisjon. Vel, som jeg sa i mitt innlegg i stad, det er altså noen som har gjort ting innenfor bransjen, men de fleste som jobber innenfor bransjen, er redelige, ordentlige mennesker. Det tror jeg vi må ha som utgangspunkt. Så til dette med forbudet mot tilleggstjenester. Fremskrittspartiet ser ikke at dette er noe stort problemet i dag, og opplever ikke noe ramaskrik rundt dette. Tvert imot opplever de aller fleste sitt møte med meglere og de tjenestene de tilbyr som en totalpakke, som noe positivt. Det mener jeg man skal ha full frihet til å kunne velge. Så er det slik at vi ønsker også en opplysningsplikt, slik at frie, vanlige mennesker får opplysning om hva som ligger i dette med tilleggstjenester, og da kan ta sitt eget valg.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
For de aller fleste er det tydeligvis rimelige priser, for jeg registrerer at de fleste boliger som omsettes, faktisk omsettes. Men det vi må gjøre, hvis vi ønsker å gjøre noe med dette markedet, er i så fall å ta en del andre grep. Jeg konstaterer f.eks. at når partiet SV, som representanten tilhører, er skeptisk til storstilt boligutbygging i mange norske kommuner, også i Oslo, er det klart at det er med på å holde prisene oppe. Hadde man tillatt en mye større utbygging av boliger, kunne man fått prisen ned. Men der går altså SV i stikk motsatt retning og ivaretar ikke vanlige folks interesser ved å sørge for at prisene går noe ned. Det er mange andre ting også som de som kjøper bolig, er opptatt av. Man er f.eks. opptatt av dokumentavgift og andre avgifter som blir pålagt en del tjenester, og det er klart at her er det også store utgifter, bl.a. for førstegangsetablerere. Så det skuffer meg at SV som parti heller ikke ønsker å se på det aspektet ved boligmarkedet, og er villig til å gå inn og gjøre noe når de nå faktisk sitter med regjeringsmakt. Når det gjelder denne bransjen, er vi enige om en del ting når det gjelder kompetansekrav osv., som bransjen selv har sagt at den ønsker, og som jeg absolutt tror kommer forbrukerne til gode, og da vil vi få et godt fungerende marked. Men dessverre går noen endringer fra Regjeringens side i feil retning.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Jeg er også for avtalefrihet, det tror jeg de fleste partiene i Norge er, men en viktig forutsetning for å ha avtalefrihet er at man har noenlunde likeverdige parter. Jeg har, i likhet med mange andre i salen, merket meg at Fremskrittspartiet nå er den fremste forsvareren for såkalt progressiv, eller aggressiv, provisjonsgodtgjørelse. Det jeg stusser litt på, er at en eiendomsmegler ofte – det er sikkert representanten Leirstein enig i – har mye mer greie på eiendomsmarkedet enn en vanlig forbruker, slik som meg selv, som kanskje skal selge én eller to boliger i løpet av et helt liv. Og når det ikke er en balanse i dette forholdet, oppstår ofte problemet. Vi har dessverre eksempler på at eiendomsmeglere for å få mer penger i kassa har satt antatt salgsverdi lavere enn den reelle, høyere verdien i markedet. Nå rydder vi opp i dette. Spørsmålet mitt til representanten Leirstein er: Hvis regelverket fortsatt skulle vært slik det er i dag, hvordan vil Fremskrittspartiet at vanlige folk som ikke har all verdens greie på eiendomsmarkedet, skal sikre seg mot den type useriøse aktører som dessverre finnes i markedet i dag?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Det har vært en fin debatt, og jeg er glad for at vi har fått en bred diskusjon om denne viktige næringen i Norge. Det er jo riktig som de fleste av oss slår fast, at det er en næring som i all hovedsak har flinke, dyktige, kompetente folk. Selv har jeg ved flere anledninger vært borti denne gjengen, og det har stort sett gått veldig greit, både som kjøper og som selger. Men dessverre er det – og det er det det egentlig koker ned til – en del eksempler på det motsatte. Det er det man med endringene i denne loven tar sikte på å rydde opp i, og det mener jeg er til det beste for oss som forbrukere i Norge. Etter at loven ble kjent, har jeg og mange andre vært i kontakt med flere aktører i eiendomsmeglerbransjen, og tilbakemeldingene er litt blandete. Folk som jeg kjenner f.eks. som arbeider som ufaglærte i meglerbransjen, er jo ikke spesielt glad for at man nå beskytter tittelen. Jeg mener det er, som Marianne Aasen Agdestein var inne på, på høy tid at man ikke kan megle boliger uten utdannelse. Når det gjelder kanskje den viktigste eiendelen man skal kjøpe eller selge i løpet av livet, må man kunne stille et minstekrav om at man har en viss utdannelse i bunnen når man skal gjøre så viktige transaksjoner. Folk som arbeider seriøst i bransjen, og som i all hovedsak har folk med godkjent utdannelse, oppfatter jeg er svært glad for de endringene som er foreslått. Og i denne debatten er det jo ingen av oss som har noe ønske om å henge ut de folkene som gjør et ærlig arbeid som megler i dag. Jeg kjenner også flere folk som jobber som eiendomsmeglere, men som ikke har utdannelse i bunnen, som er flinke folk. Men dessverre igjen, det er de useriøse aktørene som bruker det smutthullet som det faktisk er når omtrent hvem som helst kan kalle seg megler, som gjør at det oppstår problemer. Det ryddes det nå opp i. Så oppfatter jeg at dissensen i denne debatten som vi har hatt i dag, egentlig koker ned til hva man skal legge i avtalefrihet. Jeg er også for avtalefrihet. Det er derfor vi f.eks. ikke foreslår at det skal bli forbud mot provisjon som godtgjøringsmåte. Enkelte i den offentlige debatten har jo tatt til orde for det. Det har ikke vi, og det er fordi vi i stor grad er for avtalefrihet. Men avtalefrihet fordrer at man er noenlunde likeverdige parter, at det er slik at man har omtrent den samme kunnskapen om det markedet man skal inn i, og det er ikke tilfellet ved salg eller kjøp av eiendommer. Når det blir antydet at vi skal innføre en slik type forbud mot diverse godtgjøringsreglementer i andre sektorer i næringslivet også, vil jeg si at det er forskjell på å kjøpe en pølse i brød, eller noe annet litt mindreverdig, og å kjøpe en eiendom til flere millioner kroner, som man gjør kanskje en eller to ganger i løpet av livet. Derfor må det også kunne stilles ekstra spesielle krav til en slik næring som dette. Alt i alt: Jeg mener dette er godt. Jeg hører at Flåtten, saksordføreren, ønsker at vi skal være med på en del av Regjeringens opprinnelige forslag. Jeg inviterer: Det er fortsatt mulig å stemme for de flotte endringene som vi har gjort i komiteen. Jeg gleder meg til å stemme for dette.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
Representanten Holmås hadde her eit sterkt forsvar for det han kalla ein sosialistisk forbrukarpolitikk. Den politikken består kort og godt i at ein reduserer avtalefridomen og detaljregulerer dei fleste områda i større og større grad. Det som slår meg i første omgang, er at det var dette ein prøvde i Aust-Europa i det førre århundre, og dei innsåg til slutt at det ikkje var vegen å gå. Det kan jo hende at Holmås også på eit eller anna tidspunkt, ein eller annan gong i framtida, vil innsjå det. Spørsmålet mitt blir: Finst det grenser for kor mykje Sosialistisk Venstreparti og Regjeringa vil redusere avtalefridomen og å detaljstyre, eller er det eit nivå ein kjem til der det ikkje er fornuftig å fortsetje med meir detaljstyring og meir regulering?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
Representanten Holmås lanserte omgrepet «sosialistisk forbrukerpolitikk» i dag. Det blei lansert som om heile Regjeringa og alle regjeringspartia stod bak det. Det blei oppfatta slik at denne lova som vi behandlar i dag, skal gjelde på mange område, og at ein då skal gå inn for meir detaljstyring og redusert avtalefridom. Eg kunne tenkje meg å stille spørsmålet til representanten Lundteigen, som altså representerer Senterpartiet: Er dette med sosialisme og sosialistisk forbrukarpolitikk eit slagord som også Senterpartiet stiller seg 100 pst. bak?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-04-26:
Jeg hadde trodd at dette skulle bli en vanlig dag på jobben, men jeg forstår at det er en historisk dag vi står overfor, hvor det store skrittet mot det sosialistiske Norge og sosialistisk forbrukerpolitikk blir tatt. Og hadde presidenten invitert til å synge Internasjonalen, hadde kanskje opptil flere stemt med.
Lars Sponheim (Venstre), 2007-04-26:
Først må jeg si at jeg aldri har solgt bolig, og når jeg da møter en ung mann som har solgt seks ganger, er det kanskje det nærmeste jeg har vært en boligspekulant i mitt liv, de fire meterne som skiller oss i denne salen! Skal vi komme oss ned på jorda og til realitetene, er det jo små forskjeller mellom de ulike debattantene og partienes posisjoner vi snakker om. I den grad det er noe, er det altså graden av regulering. Mitt enkle spørsmål til representanten Holmås er: Er han for å forby alt han er imot?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-04-26:
Jeg mener at forbrukerne er i stand til å ivareta sine interesser på en god måte. Stilt overfor de tilbud eller muligheter som en megler kan tilby, er jeg helt sikker på at forbrukerne selv kan sortere ut om man er tjent med å kjøpe tilleggstjenester eller ikke. Jeg tror faktisk at forbrukerne er ganske gode til å håndtere dette. Den stakkarsliggjøringen av boligkjøpere som jeg synes regjeringspartiene har lagt vekt på i denne debatten, tror jeg ikke er rett. Det er relativt få klager i forhold til den store mengden av boliger som selges. Derfor kan jeg heller ikke se behov for å regulere dette på den måten som flertallet ønsker å gjøre.
Lars Sponheim (Venstre), 2007-04-26:
Det er en interessant problemstilling, som jeg gjerne skulle ha brukt mye tid på å resonnere rundt. La meg først si at det er helt åpenbart at enhver markedsøkonomi ville utslette seg selv hvis den ikke var omgitt av god regulering. Alle aktører i en markedsøkonomi vil jo ikke ha konkurrenter. De vil helst kjøpe dem opp og ta ut monopolprofitt. Vi trenger strenge samfunnsrammer for å tvinge aktørene til å holde seg til god konkurranse. Det samme gjelder åpenhet. Replikanten har helt rett i at vi ser at forbrukerperspektivet, markedsøkonomien gjelder på flere områder i samfunnet – heldigvis. Det er derfor det går så bra med oss, og det fungerer. Men forbrukerne har etter mitt skjønn også fått både bedre forutsetninger og bedre muligheter til å bli bedre forbrukere. Det handler om informasjonsflyt, f.eks. via nettet. Det er i dag en helt annen mulighet til å orientere seg i markedet, få informasjon for å ta rasjonelle beslutninger, enn for bare ti år siden. Så forbrukerne har fått helt andre muligheter. De er blitt styrket gjennom denne utviklingen, og det kan skje også på dette området. Men som et grunnleggende prinsipp er det viktig også for en sosialliberaler å sørge for å ha rammer rundt en markedsøkonomi som gjør at markedet fungerer. Jeg er for markedsøkonomi, og ikke for en sosialistisk forbrukerpolitikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2007-04-26:
Statsråden er selvsagt kjent med den – skal vi si – uromerknad som Datatilsynet har kommet med til forslagene om økt innsyn i budrunden, og hvordan overskuddsinformasjon kan spres i et mye større omfang enn det Datatilsynet mener er strengt tatt nødvendig. Mindretallet har pekt på dette og gitt uttrykk for den samme uroen og henstilt til departementet om å gjøre en ny vurdering av dette. Deler statsråden noe av denne bekymringen for at det her kan være informasjon som misbrukes, kommer på avveier? Det kan være små steder, det kan være mange grunner til at folk i en fase begynner å by på en bolig, det kan bidra til mange slags former for rykter, osv. Er statsråden også urolig for personvernet her, og er hun villig til å ta hensyn til henstillingen om å gjøre noen vurderinger rundt dette en gang til?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-26:
Jeg vil si at i innstillingen er dette et spørsmål hvor det er nyanseforskjeller mellom regjeringspartiene og opposisjonen. Det vi har vært opptatt av når det gjelder boligomsetningen, er at vi ikke bare kan se på situasjonen i Oslo og i de større byene. Vi har også et stort omland hvor boligomsetningen har en litt annen karakter enn det den har akkurat i de større byene. Vi har i grunnen sett det som rimelig at man der også ser på praktikable overgangsordninger, og at man vurderer realkompetanse for å kunne knytte til seg den tittelen som representanten Aasen Agdestein refererer til.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-26:
Det kunne være fristende å si at når Holmås mener at SV gjør mest mulig, og Flåtten mener at Høyre bør gjøre minst mulig, mener Kristelig Folkeparti at vi bør gjøre sånn passe mye for å ha en balanse her! Men for å svare på de to spørsmålene som representanten Holmås stilte: Vi mener at vi i innstillingen stort sett har vært svært forbrukervennlige, og det skal vi være. Samtidig er det klart at dette som regel er et oppdrag mellom en enkeltperson og et meglerforetak. Det kan vi heller ikke se helt bort fra. Når det gjelder generelt hvor mye det koster for en forbruker å selge eller kjøpe bolig, som jeg regner med at det siste spørsmålet gjaldt, ser vi at den ordinære meglerlønnen tross alt er ganske normal i forhold til det som gjelder i samfunnet generelt. Så har vi noen meglere som er helt i superklassen, og det får så være, men det er som regel svært kjøpesterke forbrukere som henter inn den typen meglere.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-26:
Jeg vil gjerne ta opp med statsråden noe som er omtalt i proposisjonen. Det går på obligatorisk tilstandsrapport, som det ikke fremmes forslag om her, men som man skal sette ned et eget utvalg for å vurdere. Det er klart at når man skal investere i en bolig, kanskje bruke 2–3 mill. kr, er det av stor betydning å vite hvilken faktisk tilstand boligen er i. Med dagens system, med det som ofte er en takst, har man en veldig overfladisk mulighet til å få vurdert den faktiske tilstanden. Så mitt spørsmål er: Hva er statsrådens utgangspunkt når det gjelder en slik obligatorisk tilstandsrapport? Er hun positiv til det, og hvilket tidsperspektiv ser statsråden for seg når det gjelder å fremme en sak for Stortinget som angår dette?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Det er hyggelig å konstatere at Kristelig Folkeparti er et mellomparti i denne saken og støtter oss på flere punkter. Jeg vil ta opp ett punkt hvor Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene er uenige, og det dreier seg om begrensninger med hensyn til at personer uten utdannelse skal kunne kalle seg megler, altså hvem som kan kalle seg megler. For å sikre forbrukernes rettigheter foreslår Regjeringen strengere kompetansekrav. Kristelig Folkeparti ønsker bedre og mer lempelige overgangsregler. Mener Kristelig Folkeparti det er viktigere å ta hensyn til meglernes egne interesser enn til forbrukernes?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Det finnes vel knapt et forbrukerområde hvor det er så viktig å ha en ryddig bransje som i eiendomsmarkedet. Kjøp og salg av hus er et stort prosjekt. Det er transaksjoner man gjør få ganger i livet, og det er så store summer involvert at det er avgjørende for både kjøper og selger at overtakelsen går ryddig for seg. Det motsatte kan medføre store økonomiske konsekvenser for den enkelte, i verste fall. Hvis det er sjelden man bruker megler, er det vrient å være prisbevisst. Loven vil nå sikre en langt bedre mulighet for forbruker til å se megler i kortene i forhold til hva man får for det man betaler i meglerhonorar. Da tenker jeg på følgende punkter: forbud mot progressiv progresjon, skriftlig tilbud på timepris, skrive regning for hvert oppdrag. Dette skjerper konkurransen og er bra for kundene og forbrukerne. Et annet viktig punkt jeg vil ta opp, er at vi nå vil stille mye strengere krav til kompetanse. Det er på høy tid. Mange har trodd at de har gått til en statsautorisert eiendomsmegler, mens i virkeligheten var den som gjorde jobben, bare en assistent uten noen formell kompetanse, med det dette kan medføre. Det ryddes det opp i nå. Det siste poenget jeg vil dra fram, er at megleres uavhengighet skjerpes. Eiendomsspekulasjon og eiendomsmegling hører ikke sammen, og det er det bra at vi får påpekt. Derfor er jeg godt fornøyd med den nye loven. Jeg er overbevist om at forbrukerne heretter vil oppleve denne bransjen som tryggere og mer forbrukervennlig, og da har vi gjort jobben vår.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-04-26:
Ny lov om eiendomsmegling ivaretar forbrukerne bedre, og den vil ikke minst sikre en tryggere budgiving. Kjøp av eiendom er et stort økonomisk valg, der det ikke minst er behov for en uavhengig bistand, slik at en rolleavklaring for eiendomsmeglerne er svært viktig. Det er viktig at vi styrker deres uavhengighet i forhold til andre interesser. Derfor er det sentralt at forskriftene til denne loven klargjør at bl.a. advokater og tilsatte i meglerforetak ikke kan være både forvaltere og meglere av eiendom. Dette er det svært viktig å få ryddet opp i. Vi må få orden i bransjen, som flere har vært inne på. Vi må få vekk den uryddighet som er. Vi må styrke konsesjonssystemet, og vi må styrke kravet til kompetanse. Forskriftene må imidlertid også innebære overgangsregler som ivaretar behovet for godkjenning av realkompetanse og behovet for meglerforetak over hele landet, også i grisgrendte strøk, som representanten Flåtten, fra Høyre, sa det så fint. Bransjen er stort sett fornøyd med lovendringene. Regjeringas lovforslag strammer opp loven på flere områder. Et spesielt viktig punkt som jeg vil nevne, er uavhengighet av vederlagsformen. Videre vil jeg nevne dette at man skal skrive ut regning for hvert oppdrag, og sjølsagt må regningen være utfyllende, man må se hva man har betalt for – det regner vi i Senterpartiet som sjølsagt at både kjøper og selger er interessert i; man ønsker ikke bare å ha en fast sum. Videre vil jeg nevne at det ikke skal betales forskudd ved disse handlene. Dette foreslås da lovfestet, slik at det ikke kan fravikes. Dette er fordi forbrukeren ellers stilles mye svakere. For forbruker er det å kjøpe eiendom mange ganger en engangsavtale, mens det for megler nærmest er dagligdags. At punktet om at det ikke skal betales forskudd, ikke kan fravikes, gjelder sjølsagt når det er kommet i stand en handel. Hvis handel ikke er kommet i stand, vil megler kreve betaling i henhold til oppdragsavtalen. Videre foreslår flertallet at det etter loven ikke skal være adgang til progressiv provisjon for jobben. Det vil være med på å hindre en for aggressiv opptreden fra megler, som vi har sett en rekke eksempler på. Til slutt: Kjøpers innsynsrett i budjournalen bør utvides til et ordinært skriftlig vedlegg til en kjøpekontrakt. Det er noe som ikke trenger lovendring, og Senterpartiet støtter altså departementets forslag til ny forskrift og praksis på dette viktige punktet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-04-26:
Vi i Senterpartiet ser nok dette på en noe annerledes måte. Jeg vil heller si det sånn at lov om eiendomsmegling som vi nå behandler, heller er den endelige godkjenning av privat eiendomsrett fra partiet SV i regjering. Så her er det gjort betydelige framskritt, sett med Senterpartiets øyne.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-04-26:
Ja, jeg syns at det har vært rimelig enighet i komiteen om målene. Det er nok en forskjell med hensyn til graden av virkemidler, graden av innsyn, graden av – hva skal man si – poengtert oppfølging. Men hvis den årvåkne leser leser innstillinga, vil han se at når det gjelder de hensyn som skal ivaretas, går man i samme retning, men det er dog en forskjell som går på at flertallet ikke viker tilbake for på noen punkter å bruke virkemidler som er nødvendige for å sikre en annen adferd innen meglerbransjen.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-04-26:
Det er veldig sjeldan dei fleste av oss kjøper eller sel ein bustad. Mange har derfor lita erfaring på dette området. Forbrukaren har vanlegvis stor tillit til meklaren, og at vedkommande har uhilda kompetanse og vil forbrukaren vel. Eigedomsmeklaren står overfor lett påverkelege kundar dersom han ønskjer å selje tilleggstenester. Dette kan misbrukast. Regjeringa foreslår derfor å innføre forbod mot å ta imot inntekter frå andre enn oppdragsgivar, for å sikre at meklaren berre tek vare på kundanes interesser. Venstre har gått imot dette. Spørsmålet mitt til representanten Sponheim blir derfor: Kvifor vil ikkje Venstre sikre forbrukarens interesser på dette området?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
For det første synes jeg at representanten Tybring-Gjedde er vel freidig når han mener at bakgrunnen for at boligprisene øker, skulle være en lang rekke offentlige pålegg og reguleringer. Det vi ser nå, er vel kanskje først og fremst at boligmarkedet avspeiler at det blant veldig mange forbrukere er en betydelig økonomisk handlefrihet. Det er med på å presse prisene opp. Samtidig vet vi at mange kanskje låner mer enn de burde, at særlig de yngste låntakerne ikke bare låner 100 pst., men kanskje også låner avdragsfritt for mange år, og det er med på å presse prisene opp. Det er ingenting i dagens situasjon som skulle tilsi at det er offentlige påbud eller reguleringer som bidrar til boligpriser på dette nivået.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Det er riktig at det er foretatt noen endringer av flertallet i forbindelse med behandlingen i Stortinget av denne saken, og det har vært fordi de rød-grønne partiene på Stortinget ønsker å skjerpe ytterligere det som er situasjonen for forbrukerne på dette området. Vi mente at vi hadde funnet en balanse som var akseptabel, men jeg ser jo det poenget som stortingsflertallet har i forhold til forskuddsbetaling og hva slags avtaler man skal kunne gjøre, at enkelte forbrukere kan komme i en situasjon som de ikke overskuet på det tidspunktet de inngikk en avtale.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Bakgrunnen for at det omtales, er selvfølgelig at man er positiv til intensjonen og formålet med et slikt forslag. På den annen side er det ikke så konkretisert at en vet helt hva omfanget av det blir, og hva som skal være ambisjonsnivået for noe sånt. Det er også bakgrunnen for at vi mener at dette er et virkemiddel som vi bør utrede. Jeg har ikke helt klart for meg når vi kan regne med å komme tilbake til Stortinget med det, men det kan jeg ta en liten runde på og melde tilbake til representanten. Det er helt opplagt at å få en god oversikt over det man faktisk kjøper, er helt avgjørende i forhold til å kunne være en operativ, opplyst kunde i dette markedet. Så er spørsmålet rett og slett hvor langt man skal gå. Men 24-timersfristen gjør jo at man har en mulighet til å sette seg litt mer inn i disse forholdene og spørre mer enn det mange følte de kunne for kort tid siden.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-26:
Jeg har selvfølgelig merket meg Datatilsynets innvendinger i saken. Samtidig tror jeg det er sånn at veldig mange av dem som er kunder eller selgere – kunder først og fremst – i et eiendomsmarked, er for lite bevisst på hvordan prosessen egentlig skjer, og hva man eventuelt skal spørre etter, og hvordan man selv skal overvåke en budrunde. Det er bakgrunnen for at vi ønsker at man skal ha mulighet for å sette seg bedre inn i det, og at man skal bli bevisst at man kan gjøre det også. Ergo er dette en måte å bevisstgjøre forbrukerne på. Flere forslag i denne loven er nettopp sånn at de bidrar til å bevisstgjøre forbrukerne også ved å gi dem informasjon de kanskje i utgangspunktet ikke har bedt om. Så har medaljen muligens en bakside. Jeg har ikke vurdert den som så alvorlig at det ikke skulle være verdt å bevisstgjøre forbrukerne på dette området. Det er min oppfatning så langt. Hvis det skulle komme mange protester mot at den typen informasjon kommer i for stort omfang og går langt inn i privatlivets fred, får vi heller se på den delen på nytt.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-04-26:
Boligmarkedet er under hardt press, og vi ser stadig høyere boligpriser. Signalene fra byggebransjen er at prisene på byggevarer er i ferd med å øke med mellom 30 og 50 pst. i løpet av ett år. Den rød-grønne regjeringen er en varm til-henger av eiendomsskatt, de ønsker dokumentavgift, som fører til dyrere boliger eller høyere boutgifter. Regjeringen har varslet at den vil ha nye byggeforskrifter når det gjelder klima. Det vil øke boligprisene med anslagsvis 20–30 pst. I går varslet Regjeringen at den ønsket å vurdere obligatorisk eierskifteforsikring ved salg av boliger. Også dette vil kunne bidra til økte boligpriser. Når vi da legger høyere rente på toppen, har vi en 100 pst. økning. Ser statsråden at Regjeringens mange lovfremlegg om nye boligbygg vil gjøre boliger enda dyrere? Bekymrer det statsråden at Regjeringens mange nye lover og forskrifter presser stadig flere ut av boligmarkedet? Og forstår statsråden at Regjeringens boligpolitikk vil gjøre stadig flere avhengige av offentlige overføringer for å ha råd til å bo i egen bolig?