Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-11-22:
Når vi nå har fått en debatt om EØS og arbeidsliv – en debatt vi skal ta, og tar – handler det dypest sett om en bekymring for en utvikling i deler av norsk arbeidsliv som vi skal ta på alvor. Det går for det meste godt her i landet. Siden de rød-grønne tok over i 2005, har vi kombinert økt vekst i sysselsettingen med å styrke arbeidstakernes rettigheter – rettigheter som opposisjonen satte på spill. Men selv om hovedbildet i norsk arbeidsliv er svært bra, ser vi at det i deler av det er en brutalisering, med omgåelse av arbeidslivsregelverket og et stort omfang av sosial dumping. Halvparten av de yrkesaktive medlemmene i bygningsavdelingen i Oslo er fra Øst-Europa. I byggenæringen alene er det 107 000 arbeidsinnvandrere fra EØS-området. Nesten overalt i de fleste bransjer over hele landet ser vi en slik utvikling. Disse folkene fyller et behov. De er en forutsetning for den veksten vi har opplevd de siste årene, og de er en nødvendighet for at vi skal holde hjulene i gang. Vi trenger disse folkene, vi skal takke disse folkene, og de skal behandles på like anstendige vilkår som norske arbeidsfolk. Forskjellen mellom oss og opposisjonen er at vi er opptatt av alle delene av arbeidsinnvandringen – alle konsekvensene av den, også de mindre positive. Baksiden er jo nettopp sosial dumping, useriøsitet og brudd på norske standarder, som skapes i møte med arbeidskraft som er vant til – og derfor ofte villig til – å jobbe på andre vilkår, og arbeidsgivere som ønsker mest mulig profitt raskest mulig. Jeg og Arbeiderpartiet er veldig bekymret for hva dette gjør, ikke bare med lønns- og arbeidsvilkår på den enkelte byggeplass eller her og nå, men også med den norske arbeidslivsmodellen og samfunnet vårt i sin helhet på sikt. Den bekymringen deler vi med fagbevegelsen, og derfor er dette en av våre høyest prioriterte oppgaver. Innsatsen mot sosial dumping skal fortsatt føres kraftfullt. Siden vi tok over i 2005, har vi gjort mye. Vi har i denne salen tatt 30 initiativ – og 30 vedtak – for et bedre arbeidsliv. Høyresiden har stemt imot det meste. Vi har gjennomført to planer mot sosial dumping, som Fafo sier at har hatt effekt, og vi har lansert at til våren kommer den tredje. Vi handler, og vi vil videre, for dette problemet blir ikke mindre. Men dette problemet, som vi ser brer om seg, har ingenting med EØS-avtalen å gjøre – det har å gjøre med vår åpne økonomi og vårt behov for arbeidskraft. Årene siden 2005 viser at det ikke er noe i veien for å ta grep for å styrke kvaliteten på arbeidslivet innenfor rammene av EØS. Ikke bare er handlefriheten innenfor EØS stor, men regelverket fra EU har også ført til bedre vern og utvidede rettigheter for norske arbeidstakere på noen områder fordi det kom som følge av et direktiv, som utenriksministeren var inne på. Disse rettighetene gis et varig vern fordi de er direktivrelaterte – og det er viktig! Stortinget kan ikke bare vedta bestemmelser som svekker disse rettighetene. Det er ekstremt viktig – om vi en eller annen gang mot formodning skulle få en Høyre–Fremskrittsparti-regjering, som vi vet nettopp ønsker å svekke disse rettighetene. Vi må huske på at de arbeidslivsrelaterte direktivene, som vi her hjemme kanskje kan klage over at ikke går langt nok, har økt standarden betraktelig i Øst- og Sør-Europa. Vi er alle tjent med å ha et felles gulv. Det hjelper oss til å kunne opprettholde våre standarder, fordi det minsker avstanden mellom oss og andre europeiske land. Ta arbeidstidsdirektivet: Det er et svært omstridt direktiv, og det er oppe til diskusjon. Det setter en maksgrense for ukentlig arbeidstid, det regulerer hvileperioder, nattarbeid og ferie – 48-timers arbeidsuke, står det i direktivet. Så har noen medlemsland forhandlet seg fram til unntak på 60 timer. 48- eller 60-timers arbeidsuke er jo ingenting å rope hurra for, så hva er poenget mitt med å dra opp dette? Jo, poenget er at dersom vi ikke hadde hatt et slikt direktiv, kunne 60-timers arbeidsuke eller mer vært normen hos flertallet av EU-landene. På grunn av direktivet har man ikke anledning til det. Det er en fordel for oss at våre viktigste handelspartnere ikke har anledning til å benytte seg av det. Britiske Labour sier også at fire ukers ferie hadde vært politisk umulig i Storbritannia i dag hadde det ikke vært for direktivet. Så felles kjøreregler er vi alle tjent med. Vi ser også at vi utfordres på viktige deler av vår politikk når det gjelder EU-systemet. Høyredreining og økonomisk krise i Europa forsterker dette bildet. Problemene knyttet til sosial dumping vil bare bli verre. Men å ta arbeidslivet ut av EØS-avtalen er ikke et alternativ, og det vil heller ikke løse noen av problemene i norsk arbeidsliv – tvert imot. Løsningene er å være pådrivere og fortsette med Arbeiderpartiets kurs. Vi slår ring om avtalen. Vi skal fortsatt arbeide for at nye EU-regler ikke skal legge hindringer i veien for tiltak som Norge har innført, eller har planer om å innføre. En høyreregjering vet vi ikke vil gjøre det samme.