Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Temaet som tas opp i dag, er viktig. Flere undersøkelser har påvist at norsk skole er preget av bråk og uro. Internasjonale undersøkelser kan også tyde på at det er en sammenheng mellom uro i klasserommet og dårlige læringsresultater. Jeg vil også si at sunn fornuft skulle tilsi at det er vanskelig å lære noe der det er bråk og uro. Jeg mener at sakens kjerne handler om lærerens rolle. Det er helt avgjørende hvilken status og hvilken trygghet læreren har i sin lærergjerning. Lærerne må ha gode arbeidsforhold. De må ha muligheter og tid til å være det de skal være, nemlig pedagoger, og til å være sammen med elevene og ikke være opptatt av en rekke andre ting i jobben som tar deres tid og energi. Læreren er pedagogen som skal formidle den nødvendige kunnskap og sørge for at det skjer læring hos den enkelte elev. For å kunne gjøre det må man holde seg faglig oppdatert og utvikle gode læringsstrategier. Det må skapes gode arbeidsmiljø som gir rom for læring. Du kan gjøre mye for å få elevene til å tie stille, men det er ikke helt sikkert - i hvert fall er det ingen garanti for det - at de lærer noe mens de sitter helt stille. Jeg vil nesten påstå at en del egenaktivitet fremmer mer læring enn det at elevene sitter på rekke og rad og lytter og gjengir. Vi har mye mer spennende arbeidsmåter, og med gode resultater, der elevene beveger seg og det blir konstruktiv uro i klasserommet. Men det er dessverre mye som tyder på at arbeidsmiljøet i skolen ikke gir gode nok lærevilkår for alle. Det kan godt være at en god del av de undervisningsmetoder som brukes i dag, kanskje brukes uten mål og mening, altså mye aktivitet og lite læring, fordi en ikke har en klar målsetting for aktiviteten i faget. Det er en utfordring for elever som trenger struktur, at vi i dag bruker prosjektorienterte arbeidsmetoder der elevene må ta imot mange impulser på én gang og strukturere sin egen arbeidsdag. Dette er forhold som de pedagogiske miljøene er mye bedre til å finne gode løsninger på enn politikerne fra Stortingets talerstol. Med respekt å melde: Etter 20 år i ungdomsskolen med arbeid som lærer og rektor klarer ikke jeg å kjenne meg igjen i det bildet av norsk skole som Fremskrittspartiet tegner. Jeg klarer heller ikke å kjenne meg igjen når Høyre sier at det har vært for mye fokusering på trivsel, for det er min erfaring at dersom elevene trives, får vi mindre uro i skolen. Dersom elevene har et godt læringsmiljø og trives, har vi fått en innertier når et gjelder å løse problemene med uro. Én ting er iallfall sikkert, og det er at vi ikke løser problemene med de 16 tiltakene som er foreslått i dette dokumentet som vi behandler i dag, for her er det alt mulig uten sammenheng, opprettelse av spesialskoler, mer politi og gratis skolemat. Forslaget som sådant fokuserer på en viktig problemstilling, men løsningene blir for enkle. Vi er imot de aller fleste forslagene som fremmes. Vi er imot spesialskole, politi osv. Vi er imot forslagene nr. 1, 2, 4, 5, 8, 11, 12, 13, 15 og 16 i Dokument nr. 8-forslaget, og jeg har ikke tid til å gå nærmere inn på hvorfor. Men det som er helt klart, er at problemet med uro i skolen kan løses. En trenger ikke å opprette spesialskoler for å løse det. Så kan det være elever med atferdsproblemer, men de trenger ikke nødvendigvis å være de elevene som skaper uro. Uro og bråk er et generelt problem i skolen, og derfor er det feil å peke på spesialskoler som en løsning. Vi vil gjerne støtte og se noe positivt i noen av forslagene i Dokument nr. 8:113, f.eks. forslagene nr. 9 og 10, der en ber Regjeringen sørge for at klasseledelse blir en integrert del av lærerutdanningen, og at en fokuserer på samarbeidet mellom hjem og skole. Dette tror vi er riktige skritt å gå. Det er viktig å trekke foreldrene mer aktivt inn i samarbeidet med skolen. Likeledes er det viktig å legge til rette for at personell med sosialfaglig kompetanse i større grad kommer inn i skolen. Men vi har en bredere tilnærming enn bare å peke på den yrkesgruppen. Vi mener generelt sett at det bør åpnes for å få flere andre yrkesgrupper med ulik kompetanse inn i skolen. Det er ganske vanskelig å si ja eller nei til hvert enkelt av de 16 forslagene fordi de må ses i sammenheng, i en større helhet. Det gjør at vi mener konklusjonen i saken bør være den vi har i Dokument nr. 8:5 om tapt undervisningstid, nemlig at Regjeringen igangsetter en landsomfattende kartlegging av årsakene til og omfanget av tapt undervisningstid i hele grunnopplæringen. Å sette i gang spredte enkelttiltak uten kunnskap om årsakene blir feil. En må ha en bred tilnærming til denne problemstillingen.