Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-12-10:
Regjeringens budsjettforslag som Stortinget skal vedta med noen små justeringer, har aldri vært så ekspansivt tidligere. En legger opp til en pasientvekst på 1,5 pst., sykehusøkonomien styrkes med 1,79 milliarder kr, bygg og utstyr med 1,67 milliarder kr, psykisk helse med 940 mill. kr, Omsorgsplan 2015 med 136 mill. kr, rusfeltet med 100 mill. kr osv. Men også i år ser helseforetakene ut til å gå med store underskudd. Verst er utviklingen i Helse Nord og Helse Sør-Øst. I Helse Midt-Norge og Helse Vest forstår vi at økonomien er noenlunde under kontroll, og resultatet der ser ut til å bli bedre enn tidligere år. Men det er et demokratisk problem at helseforetakene bruker langt større ressurser enn det Stortinget bevilger. Det virker også som om dette faktisk ikke er godt nok forankret på alle ledernivå i helseforetakene. Ny beregning av pensjonskostnader fører til økte pensjonsutgifter på 3,2 milliarder kr i 2007 og 2,7 milliarder kr i 2008 for de regionale helseforetakene. Disse økte utgiftene holdes utenfor resultatkravet. Når det gjelder de private ideelle sykehusene, som Haraldsplass Diakonale Sykehus – det er bl.a. lokalsykehus for 125 000 bergensere og striler, og det er et sykehus som er drevet kostnadseffektivt og godt – har de fått tilsvarende utgifter som det ikke er dekning for på budsjettet for 2007 eller for 2008, noe som kan innebære tap av egenkapital og mulig konkurs. Jeg er glad for at en samlet komite ber Regjeringen finne en løsning på disse utfordringene, slik at sykehusene ikke taper egenkapital eller styrer mot konkurs. Senterpartiet står for en politikk der vi tilrettelegger for at folk skal bo i hele landet. Dette fordrer helsetjenester der folk bor. Vi har en sykehusstruktur som er krevende. I Senterpartiet er vi opptatt av trygghet for at helsetjenestene skal være tilgjengelige for alle der folk bor. Lokalsykehusene er derfor viktige. Det betyr ikke at alt skal være som det alltid har vært når det gjelder innhold eller oppgaver i lokalsykehusene. Noen oppgaver bør sentraliseres ut fra behovet for kvalitet. Andre oppgaver som ikke av faglige grunner må skje på våre store mest høyteknologiske og spesialiserte sykehus, kan og bør overføres til lokalsykehus. Jeg mener det siste kanskje er det mest krevende, fordi de store og komplekse sykehusorganisasjonene har vansker med å gi oppgaver fra seg. Det er gledelig at kommunene når målet om minst 10 000 nye årsverk i denne stortingsperioden – ikke minst fordi det nesten utelukkende er personell med helsefaglig utdanning som tilsettes, ifølge SSB. Dette er med på å styrke kvaliteten på tjenestene sammen med kommunenes arbeid for kvalitetsutvikling. 71 pst. innen pleie og omsorg hadde helsefaglig utdanning i 2006. Men det trengs flere folk. Kampen om arbeidskraften er stor og vil øke. Viktig blir det å gi mulighet for større stillinger for dem som ønsker det. Det er interessant i denne sammenheng å nevne en nylig avsagt dom i Hardanger tingrett, der tre arbeidstakere i Granvin kommune gikk til sak og krevde større stillinger på bakgrunn av at de gjennom flere år hadde hatt ekstravakter som tilsa større stillinger. De fikk medhold og vant saken. Retten avviser ikke at Granvin kommune har behov for å sette inn ekstravakter, men mener at dette langt på vei kan unngås ved bedre planlegging av turnusene. En lærdom av denne dommen bør være at ledelse og organisering bør ha en langt sterkere fokusering innenfor pleie- og omsorgssektoren, noe som også ble understreket da vi avgav omsorgsmeldingen. Videre må antall årsverk fortsatt økes. Det innebærer at store økonomiske ressurser må tilføres kommunesektoren i årene som kommer. Regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre har inngått en avtale på svært viktige områder i Omsorgsplan 2015. Det er Senterpartiet tilfreds med og opplever at Kristelig Folkeparti og Venstre har vært konstruktive samtalepartnere, noe som har ført fram til denne avtalen. Lovverket skal forbedres, kompetansen skal styrkes, behovet for heldøgns pleie- og omsorgstjenester skal følges opp, tilrettelegging for dem som ønsker å bo hjemme, ved hjelp av tilskudd til ombygging og en økning i kulturtiltak er noe av avtalens innhold. Det er viktig at Omsorgsplan 2015 gjennom avtalen mellom disse fem partiene sikres progresjon og stabilitet over år, slik at målene om kvalitet og kapasitet kan nås. I budsjettet har regjeringspartiene omdisponert 17,7 mill. kroner i forhold til Regjeringens forslag. Det utgjør 0,02Senere rettet til 0,2, jf. side 1200. promille som omdisponeres fra reparasjon til forebygging. Jeg synes det er interessant at også de andre partiene i debatten har bemerket dette, men det dreier seg altså om 0,02 promille, som går fra reparasjon til forebygging. Hvis en for 20 år siden hadde hatt våre økonomiske muligheter og samtidig hatt dagens kunnskaper om forebygging, ville vi ikke hatt den enorme veksten når det gjelder diabetes, kreft, fedme, astma, uføretrygding og sykefravær. Levealderen ville ha vært høyere, og flere ville ha holdt seg lenger i fin form. Folk ville ha hatt det bedre. Det ville ha vært enklere å være politiker i dag om en for 20–30 år siden hadde visst bedre og bestemt klokere. I dag vet vi at økt fysisk aktivitet og sunnere kosthold forebygger effektivt, at mindre bruk av tobakk og rusmidler berger liv og forbedrer livskvaliteten, og at god oppfølging av de aller minste gir aller best effekt. Vi vet at forebygging er bedre enn reparasjon, og at tidlig forebygging er best. Derfor styrker vi arbeidet med å oppdage udiagnostisert type 2-diabetes, styrker arbeidet overfor inaktive voksne med hensyn til lokale aktiviteter gjennom Partnerskap for folkehelse, styrker arbeidet for å få redusert røyking i arbeidslivet, med røykesluttkurs osv. – små grep, men viktige signaler om at folkehelsearbeidet er et viktig arbeid for regjeringspartiene når det gjelder å redusere galopperende reparasjonsutgifter.