Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-06-12:
Jeg konstaterer at det er en stort sett samlet komite som slutter seg til hovedprinsippene i proposisjonen. Det denne saken handler om, er at gebyrinntektene til registrene for fremtiden, ut fra en felles målsetting i hele Stortinget, i utgangspunktet ikke skal dekke mer enn kostnadene ved driften av registrene. Vi vet alle sammen at tilfellet i dag er at inntektene er langt større enn kostnadene. Denne saken fører oss et skritt i retning av å spare norsk næringsliv for gebyrkostnader og skal gjøre det lettere å ha kontakt med de registrene som er satt til å føre oversikt over de oppgavene som er omtalt i proposisjonen. Derfor er det gledelig at hele Stortinget er med på å sørge for å bidra til at vi kan få redusert gebyrkostnadene. Samtidig vet vi at ved overgangen til elektronisk kunngjøring vil vi nå – og det har vi fått dokumentert – et langt større antall kontaktpunkter, brukere, kunder, enn det vi, slik utviklingen har vært, har vært i stand til å nå med en papirutgave. Vårt utgangspunkt er at disse innsparte kostnadene skal komme næringslivet til gode gjennom reduserte gebyrer. Det forhold at Norsk lysingsblad nå mister en stor kunde, er selvfølgelig beklagelig, men jeg tror at det som saksordføreren er kommet i skade for, er å snu denne saken fullstendig på hodet. Jeg tror at det å fremstille dette som om dette er en sak som berører Stortingets forhold til en bedrift, egentlig er tatt ut av sin sammenheng. Dersom Nor-Trykk som bedrift må legges ned på grunn av dette vedtaket, må man stille spørsmålet: Hvilke andre faktorer er det i så fall som skal være med og bidra til at denne bedriften legges ned? I forhold til at det henvises til at dette vedtaket vil medføre at 27 arbeidsplasser forsvinner, må man stille spørsmålet til den store kunden til Nor-Trykk om hvordan eieren ønsker å praktisere sin hovedoppgave i tiden fremover. Og man må gå inn og se på realitetene rundt den avtalen, opsjonsavtalen, som er inngått mellom A-pressen og Schibsted, som innebærer at det ligger an til at den største kunden til Nor-Trykk, nemlig deres eget blad, flytter trykkingen fra Narvik til Harstad, som en del av en større omstrukturering som foretas i denne regionen. Det denne saken handler om, er at Nor-Trykk, som trykker Lysingsbladet, har en anbudsavtale som har vart fra 1998 til 31. desember 2002, med en opsjon på fem nye år, og som fornyes ett år om gangen, der det uansett vedtak i Stortinget ikke ligger noen garanti for at Nor-Trykk vil være i stand til å vinne kommende anbudsrunder, om det skulle skje at man skulle videreføre papirutgaven. Uansett ville man ikke for denne delen av jobben til Lysingsbladet ha vært i stand til å få større sikkerhet, slik som dagens avtaleverk er, enn ett år om gangen. Når det gjelder det forholdet som går på garanti for videre virksomhet, konstaterer jeg at det ikke er noen som foreslår å gi noen garanti med hensyn til papirutgaven av Lysingsbladet for fremtiden. Jeg ser at mindretallet nøyer seg med å be om en konsekvensutredning. Jeg tror at dette er gjort av rene bekvemmelighetshensyn, fordi man vet så vel svaret på de spørsmålene man ønsker å stille. At dette er blitt en bekvemmelighetssak i Narvik, som utnyttes av en ordfører og en redaktør som burde ha stilt langt mer kritiske spørsmål til eieren av Nor-Trykk enn dem man tillater seg å stille til det norske storting, får vi bare ta til etterretning. Til slutt har jeg et spørsmål til statsråden, når han skal håndtere dette stortingsvedtaket. Det går på overgangsordningen, om det oppfattes slik at dette vedtaket skal iverksettes med øyeblikkelig virkning, og om det skal håndheves med hard hånd. Mitt spørsmål er: Hvordan vil statsråden praktisere dette, og hva legger han i begrepet «overgangsordning» i denne saken?