Olemic Thommessen (Høyre), 2013-06-17:
Det fremlagte lovforslaget til endringer i medieeierskapsloven delegerer betydelig makt til Medietilsynet. Det dreier seg om å fastsette regionale markeder, og det dreier seg om at Medietilsynet ved behov skal kunne definere et eget marked for elektroniske medier. Det har fra meget kompetent hold – som også tidligere innlegg har vært inne på – vært hevdet at dette er i strid med kravene i Grunnloven § 100, der det fremgår at et inngrep i ytringsfriheten skal skje ved lov. Det vil si at det skal belyses, drøftes og behandles i denne sal – ikke i noe tilsyns, herunder Medietilsynets, byråkratier. For meg er dette ikke bare juridiske spesialiteter og en juridisk-teoretisk debatt. For meg er dette ytterst praktisk og av stor betydning for min og Høyres holdning til ytringsfrihetens rammer og hvem som skal kunne legge inn regelverk som skal regulere rammene for dette. Det er bakgrunnen for at Høyre står bak forslaget om å sende saken tilbake til regjeringen. Vi mener rett og slett at dette er et så stort og grunnleggende spørsmål rundt det veldig alvorlige temaet som ytringsfriheten er. Det krever en grundigere behandling enn det vi har opplevd at det har blitt gjort i dette tilfellet. For øvrig er Høyres utgangspunkt at regjeringen i forbindelse med dette forslaget nok ikke har stilt det viktigste spørsmålet: Trenger vi denne loven overhodet? Om vi har vært i tvil tidligere, er vi helt sikre nå: Det er åpenbart tid for skroting av medieeierskapsloven. Høyres hovedanliggende i mediepolitikken er å bidra til at norske utgivertradisjoner bringes videre. Det er publisistiske tradisjoner, kjennetegnet av god journalistikk, kvalitativt gode redaksjoner, nyhetsproduksjon, dekning av politisk stoff og samfunnsdebatt. Skal vi makte å bringe disse temaene videre, trenger vi en robust økonomi i mediebedriftene, som er bærere av disse tradisjonene. Dette er bedrifter som utfordres ikke bare av utenlandske medier, men kanskje først og fremst av nettsteder som spiser seg inn i inntektene deres uten å produsere redaksjonelt innhold. Erfaringene med medieeierskapsloven så langt er at den har hatt nokså vekslende suksess når det gjelder å regulere det den var satt til. Bortsatt fra et par hederlige unntak har sakene dreid seg om små og ubetydelige forhold, mens de virkelige store, krevende eierskapsovergangene egentlig har gått ganske greit, eller har måttet underkaste seg reguleringer som verken har ivaretatt industrielle behov eller hatt særlig betydning for mediemangfoldet. De omfattende oppgavene som Medietilsynet nå delegeres til å få, vil unektelig også kreve en stor innsats arbeidsmessig. Vi stiller spørsmål ved med hvilken utsikt vi har til at loven vil være egnet i en digital setting hvor nær sagt alle områder blir mer fleksible. Medietilsynets metode er å måle utgivelser og prosenter. Det henger lite sammen med dagens utfordringer. Det gir i og for seg også proposisjonen inntrykk av i den forstand at det legges opp til en mer fleksibel ordning. Men fortsatt dreier det seg om å telle eksemplarer. Vi ønsker å avvikle eierskapsloven. Vi mener at konkurranseloven langt på vei vil ivareta de behovene vi har. Man kan med relativt enkle innretninger bidra til at Konkurransetilsynet kan oppfylle de oppgavene Medietilsynet har. Med dette som utgangspunkt er de forslagene som Høyre er med på, tatt opp. Men vi vil også Kristelig Folkepartis forslag subsidiært.