Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-04:
Først noen kommentarer til det som interpellanten Sanner var innom innledningsvis, nemlig det vi nå ser som en veldig viktig del av den internasjonale debatten i kjølvannet av finanskrisen. Jeg vet ikke om representanten Sanner inviterte til en generell EU-debatt. Jeg imøteser i tilfelle representanten Sponheims kraftfulle innlegg ved en senere anledning i så måte! Jeg hadde ikke tenkt å dvele noe særlig ved det, men i denne situasjonen kan jo alle konstatere at EU er for lite. Det er den globale og internasjonale økonomien som har vært utgangspunktet for denne finanskrisen, med utgangspunkt i den ustabiliteten som har vært i USA. Det var en forside i ukemagasinet Newsweek for noen måneder siden der det stod: Nå er vi alle sosialister. Det er vel kanskje å ta litt hardt i, for i norsk politikk er det foreløpig ikke alle som har konvertert dit hen. Men det sier jo noe om den stemningen som nå er i forhold til ønsket om bedre og mer effektiv regulering. Jeg er enig med representanten Sanner i at det ikke er mengden regulering som er interessant, men at en faktisk regulerer det som er viktig for å hindre at en lignende finanskrise kan skje igjen. Det er påtakelig hvor mange av dem som mente at staten tidligere bare var en klamp om foten, som nå står og skraper på statens dører verden over. Det er veldig viktig for vår regjering å følge opp de initiativene som tas internasjonalt. De diskuteres i G20, og de diskuteres i IMF. Det dreier seg om hvordan man kan hindre den form for risikospredning som har vært utgangspunktet for denne finanskrisen, hvor usikkerheten og risikoen ved de amerikanske boliglånene ble spredt på en slik måte at man ikke klarte å finne det igjen, og dermed skapte ustabilitet i en hel verdensøkonomi med hensyn til hvordan man vurderer rating, med hensyn til hvordan man skal ha effektive tilsyn, med hensyn til den internasjonale kampen som nå pågår i forbindelse med skatteparadiser. Og det skal vi komme tilbake til ved flere anledninger i Stortinget. Det er også slik at vi nå snart skal legge fram et revidert nasjonalbudsjett, og da legger selvfølgelig også Regjeringen fram oppdaterte analyser av hva som nå er situasjonen for norsk økonomi og for verdensøkonomien. Det er riktig at vi ikke har hatt en så alvorlig nedgang i verdensøkonomien siden annen verdenskrig. Det har ikke vært et så kraftig fall på de internasjonale børsene på hundre år, mens nå regner IMF med at nedgangen i den økonomiske aktiviteten i industrilandene kan være på 4 pst. i år, og at det blir nullvekst neste år. Det er også forventet en betydelig nedgang i de framvoksende markedene. Vi kan jo ikke hindre at norsk økonomi påvirkes av det som skjer ute, men vi kan legge fram en politikk som begrenser skadevirkningene. Vi har en veldig høy ambisjon om å bekjempe arbeidsløsheten. Vi har satt oss som mål at vi gjennom denne krisen vil være blant de landene i Europa med lavest arbeidsløshet, og at vi skal være de som kommer mest offensivt ut av det. Jeg er for så vidt enig med representanten Sanner i at alle kriser også innebærer noen muligheter. Det skal jeg få lov å komme tilbake til om litt. Men jeg vil bare kort si litt om hva vi har gjort, for de tiltakene vi har foreslått, har i veldig stor grad vist seg å virke, til tross for enormt mye dårlige nyheter fra den internasjonale økonomien, men det går ikke an å si at situasjonen har stabilisert seg. Denne bytteordningen, som vi var veldig raskt ute med i forhold til likviditeten i bankmarkedene, har virket. Nå er det gjennomført auksjoner på 100 milliarder kr. Vi ser at mange banker har gjort seg nytte av dette, og vi ser at de rammene som Stortinget har satt for denne ordningen, holder. Stortinget har også enstemmig sluttet seg til opprettelsen av det statlige finansfondet og opprettelsen av Statens obligasjonsfond. Begge er bevilget fra Stortinget med 50 milliarder kr, og vi ser at de også nå er med. Statens obligasjonsfond er i gang. Statens finansfond er opprettet og er straks i gang. De tiltakene har vært veldig viktige, særlig for næringslivet. Det er næringslivet som har vært utgangspunktet for dette, fordi vår store bekymring på et tidspunkt var at selv gode, lønnsomme, framtidsrettede prosjekter skulle slite med finansiering, ikke fordi prosjektene ikke var gode nok, men fordi bank- og kredittmarkedet slet slik som de gjorde. Da er det også viktig å merke seg at den rentereduksjonen som vi nå har hatt, har vært av stor betydning også for næringslivet. Jeg har merket meg at representantene har sluttet å snakke om det rød-grønne rentenivået, men rentereduksjonen har altså vært på 3,75 pst., og også påslaget uten de faktiske utlånsrentene har gått betydelig ned etter at disse tiltakene ble gjennomført. Det er utrolig viktig for mange i næringslivet og for de rammebetingelsene de har framover. Det er veldig usikkert hva som nå skjer i aksjemarkedet, men så langt i år har hovedindeksen på Oslo Børs gått opp fra det bunnivået som var i mars, med ca. 20 pst. til nå. Men det er ekstremt stor usikkerhet. Det som da er veldig viktig, er at vi nå ser, med utgangspunkt i hva slags krise det er vi skal håndtere, om de tiltakene vi foreslår, er målrettede. I tillegg til det vi har gjort i forhold til finansmarkedene, har jo Regjeringen foreslått en tiltakspakke. Det betyr at Norge er blant de land med de mest ekspansive politikker i hele verden med hensyn til å bekjempe finanskrisen, samtidig som vi tross alt rammes mindre enn de fleste. Disse tiltakene er nettopp innrettet mot å gjøre fornuftige oppgaver i offentlig sektor, fordi der vet vi at tiltakene raskt kan få betydning. Men det er jo ikke offentlig sektor som utfører oppgavene, så dette er oppdrag til mange små og mellomstore bedrifter rundt omkring i Norge. Fordi denne tiltakspakken vår også er så grønn, er den med på å dra opp markedene for mye fornuftig grønn produksjon. Jeg har et perspektiv for vår handling i forhold til finanskrisen, at vi må komme ut av den på den andre siden med bedre løsninger for klimakrisen enn vi hadde da vi gikk inn i den. Vi vet at klimakrisen kommer til å vare i tiår på tiår, men vi vet også at de bedriftene som klarer den grønne omstillingen og treffer de nye markedene som vil komme når finanskrisen etter hvert går over, vil være bedrifter som har omstilt seg og brukt krisen til å sørge for at de også har et bedre økonomisk fundament. Tiltakspakken er nettopp innrettet slik at markedene for den dras opp og blir interessante for fryktelig mange bedrifter. Så over til noen av de konkrete påstandene som står i denne interpellasjonen, og som jeg er dundrende uenig i. Regjeringen har jo nettopp vist en veldig pragmatisk holdning til skattepolitikken. Interpellanten tar helt feil. Det er Høyre som roper på skattelette hver gang de skal komme med forslag, uansett hva problemet i utgangspunktet er. Vår regjering har jo utvist en stor grad av pragmatisme med hensyn til hva slags type tiltak det er vi foreslår. Vi har som utgangspunkt at vi skal holde 2004-nivået for skattepolitikken. Det har vi gjort, men i denne krisen har vi foreslått en ordning som gir midlertidig skattelette for næringslivet over to år på nesten 11 milliarder kr. Det betyr at en veldig viktig del av Regjeringens tiltakspakke nettopp var skatteforslag som skulle treffe bedrifter som midlertidig kom i en vanskelig situasjon, men som de har gode forhåpninger om at man kan komme seg godt ut av etterpå. Vi har avvist spørsmålet om å redusere arbeidsgiveravgiften, som egentlig er hovedpoenget i den tiltakspakken som Høyre har lagt fram i dag, og som i den perioden Høyre foreslår det for, ville bety ca. 23 milliarder kr mindre i inntekter for fellesskapet, med et halvt år i år og et halvt år neste år, så vidt jeg kan forstå – hvis det er feil, får representanten Sanner rette på meg – men det er i hvert fall en reduksjon i arbeidsgiveravgiften generelt på 2,5 pst., så vidt jeg har forstått. Men nå er krisen slik at deler av norsk økonomi faktisk fremdeles har problemer med å finne kvalifisert arbeidskraft, mens de delene som er mest utsatt i forhold til fallet i den internasjonale økonomien, er eksport og konkurranseutsatt sektor. Det er veldig viktig at en ser hvordan krisen utvikler seg i Norge. Betydelige deler av norsk arbeidsmarked og arbeidsliv er ikke direkte påvirket av hvordan finanskrisen nå ruller. Det er de områdene som er særlig sårbare for fallet i internasjonale metallpriser osv., som er den store utfordringen. Her er jeg helt enig med interpellanten i at de tiltakene som kan rette seg inn mot opplæring og mot oppkvalifisering av den kunnskapen som vi vet at man uansett har behov for i framtiden, er veldig viktige virkemidler overfor denne delen av norsk næringsliv.