Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Statsbudsjettet for 2002 er det første budsjettet som skal vedtas etter at den nye handlingsregelen for bruk av oljepenger og endringer i penge- og valutapolitikken ble vedtatt. Både regjeringen Stoltenberg og regjeringen Bondevik legger denne handlingsregelen til grunn for den økonomiske politikken. Ved å bruke forventet realavkastning av Petroleumsfondet kan oljepenger fases inn i norsk økonomi på en jevn og forsiktig måte. Det er positivt at et flertall på Stortinget er enige om rammene for finanspolitikken. Bare Fremskrittspartiet stiller seg helt utenfor denne virkeligheten. Det fremstår derfor som ekstra underlig at regjeringspartiene kun har gått til Fremskrittspartiet for å forhandle om budsjettet, altså til det partiet Regjeringen er mest uenig med i finanspolitikken. I nasjonalbudsjettet brukte regjeringen Stoltenberg de økte mulighetene denne handlingsregelen gir, på to måter: til å redusere skatter og avgifter, spesielt redusere skatten på arbeid, og til å styrke innsatsen på viktige velferdsområder. Da regjeringen Bondevik la fram sine endringer på statsbudsjettet, viste det seg at nye anslag for inntekter og utgifter for staten gav ytterligere rom på om lag 2 milliarder kr for neste år. Dette kan skje uten at det blir brukt mer oljepenger enn den vedtatte handlingsregelen tilsier. Arbeiderpartiet aksepterer naturligvis de nye anslagene fra Finansdepartementet og innarbeider dem i vår budsjettinnstilling. Før valget presenterte Arbeiderpartiet våre viktigste prioriteringer i statsbudsjettet for 2002 og de kommende årene: Vi ville ha bedre sykehus, vi ville fortsette utbyggingen av eldreomsorgen, og vi ville ha billigere medisiner til eldre og uføre.Vi ville ha bedre kvalitet i skolen, opprusting av skolebygg og mindre egenbetaling i skolen.Vi ville ha flere barnehageplasser og lavere foreldrebetaling.Vi ville ha lavere skatt på lønnsinntekt, vi ville heve fagforeningsfradraget og fortsatt ha full lønn under sykdom.Vi ville sette ned elavgiften og sikre landets elektrisitetsforsyning.Og til slutt: Vi ville slå ring om Norges bistand til verdens fattigste og vår støtte til FN. Alle disse områdene følges opp i regjeringen Stoltenbergs budsjett for neste år og styrkes betydelig. Arbeiderpartiet er svært tilfreds med at våre satsinger på barnehage, på helsevesen, på eldreomsorg og på opprusting av skolebygg vinner fram. 2002 kan dermed bli det året barnehageutbyggingen igjen skyter fart, samtidig som foreldrebetalingen blir kraftig redusert. Uten at regjeringen Stoltenberg hadde satset slik, ville dette neppe blitt resultatet. Vi er tilsvarende skuffet når regjeringen Bondevik II nå kutter i arbeiderpartiregjeringens satsing på en bedre studiefinansiering, på gratis skolebøker i videregående skole og på forskning. Regjeringen Stoltenbergs budsjett for 2002 hadde en klar sosial profil, med satsing på barn, på helse og på å bedre situasjonen for de vanskeligst stilte. Det økte handlingsrommet i statsbudsjettet gir rom for ytterligere å styrke innsatsen overfor dem som trenger det mest. Regjeringen gir derimot mest til dem som allerede har mest. Av det økte handlingsrommet bruker Arbeiderpartiet om lag 1,4 milliarder kr på tiltak overfor de vanskeligst stilte, hvorav over 800 mill. kr går til skattelettelser på de laveste inntektene. Satsen i minstefradraget økes fra 22 til 24 pst. Det gir betydelig skattelette på lønnsinntekter mellom 140 000 og 175 000 kr. Samtidig økes den skattefrie nettoinntektsgrensen for pensjoner. Det gir betydelige skatteletter på pensjonsinntekter. Arbeiderpartiet tar også et løft for en mer sosial boligpolitikk. Stoltenberg-regjeringen la opp til en økning av Husbankens ramme med 2 milliarder kr for neste år, noe som bl.a. kunne gitt 4 000 flere husstander etableringslån i forhold til i år. Dessverre fulgte ikke Bondevik-regjeringen opp dette, noe som spesielt vil ramme ungdom i etableringsfasen. Arbeiderpartiet derimot vil ytterligere øke boligtilskuddet til utleieboliger, og vi vil styrke bostøtteordningen. Regjeringen regner med at arbeidsledigheten vil øke til neste år, men unnlater å øke bevilgningen til arbeidsmarkedstiltak. Arbeiderpartiet mener det trengs en aktiv innsats for å motvirke og forebygge arbeidsledighet. Derfor foreslår vi å bruke 45 mill. kr mer til arbeidsmarkedstiltak. Når vi vet at arbeid er det beste virkemidlet for å forebygge fattigdom, er dette en viktig prioritering. Vi vet at mange sliter med store utgifter til medisiner og egenandeler. Det var bakgrunnen for at Stoltenberg-regjeringen foreslo gratis medisin på blå resept for uføre og eldre over 67 år. Arbeiderpartiet vil i tillegg bruke 95 mill. kr til å redusere taket på egenandeler til medisiner fra 1 500 kr til 1 350 kr. Det vil gjelde for alle. I sum representerer dette en betydelig reduksjon i egenandelene. Det vakte naturligvis mye oppstyr da regjeringen Bondevik II gikk imot vårt forslag om gratis medisin på blå resept til eldre og uføre. Jeg registrerer med tilfredshet at regjeringspartiene etter hvert er kommet til at dette er gode forslag som bør bli vedtatt. Arbeiderpartiet vil også forsterke innsatsen for å forebygge rusproblemer. I tillegg støtter vi forslaget om vel 70 mill. kr mer til behandling av rusmiddelmisbrukere. Etter at Bondevik-regjeringen la fram sitt alternative budsjett med massive kutt i nærings- og distriktsstøtten, har det strømmet inn nærmest et skred av protestbrev. Jeg vil sitere fra et av dem. Det kommer fra lederen i Sandane Næringshage: «Regjeringa har i sitt framlegg til statsbudsjett 2002 skamklipt SND og kutta kommunale næringsfond. Dette inneber ein dramatisk nedtur for nyetablering og nyskaping for oss i distrikta. Nyetablerarar som har gode forretningsidear, treng både fagleg og økonomisk hjelp i ein startfase før dei er så oppe og går at dei tener nok pengar til å stå på eigne bein. Ser ikkje regjeringa dei openberre negative resultata av desse kutta?» Jeg kan bare slutte meg til dette spørsmålet. Når Regjeringen utover dette foreslår kutt i landbruksoverføringene og fjerner fraktutjevningsordningen, betyr dette kraftige forverringer for Distrikts-Norge. Regjeringens forslag til endringer på statsbudsjettet fortjener derfor stemplet distrikts- og næringsfiendtlig. I dag, ved begynnelsen av en to dagers debatt om det viktigste dokumentet Stortinget skal vedta i høst, nemlig neste års statsbudsjett, er det altså fortsatt uklart hvilket budsjett Stortinget vedtar i morgen kveld. Finansinnstillingen som vi nå debatterer, gir ingen avklaring om hvilket budsjett som får flertall. Dette er en svært uvanlig og også en alvorlig situasjon. Landet har fått en ny borgerlig mindretallsregjering som etter omtrent 45 dager er i sin første store konflikt med Stortinget. Regjeringen har ikke tatt seg bryet med å finne ut hvilke flertallsløsninger det kunne vært mulig å oppnå i Stortinget. Da det var et faktum at forhandlingene med Fremskrittspartiet ikke førte fram – vi har tidligere fått en grundig utdypning av hvorfor det ikke lyktes – valgte Regjeringen å se bort fra den øvrige opposisjon, og velger etter all sannsynlighet i stedet å møte Stortinget med tvang. Det er en merkelig opptreden fra en mindretallsregjering. Det må i løpet av debatten, slik jeg ser det, bæres fram en eller annen krykke for Regjeringen, slik at den skal komme seg helskinnet gjennom budsjettbehandlingen. Jeg antar at fødselshjelper Hagen også påtar seg rollen som assistent. På denne måten har aldri tidligere et statsbudsjett blitt vedtatt. Statsministeren kan komme til å bruke sitt kraftigste våpen overfor Stortinget allerede første høsten i stortingsperioden. Resultatet vil likevel bli at det ikke finnes et flertall som tar ansvaret for gjennomføringen av neste års budsjett. Det kan tvinges fram et flertall for Regjeringen, men det er like fullt ikke et flertall for Regjeringens politikk. Det må være lov å si at om ikke dette er enestående svakt, er det i hvert fall enestående.