Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-09:
For fem år siden vedtok Stortinget å be Regjeringen om å utrede etablering og finansiering av et voldsofferfond med sikte på å fremme forslag om en slik ordning. Etter hele fem år kommer det altså et forslag på bordet fra Regjeringen om at en slik ordning ikke bør etableres. Det har tydeligvis vært vanskelig å sette grenser for hvem som skal betale inn til fondet. Dersom man begrenser betalingen til de personer som har utøvd vold, vil det komme for lite penger inn, og dersom man sier at alle skal betale – også i forbindelse med forenklede forhold, eksempelvis trafikkforseelser – vil det bli urimelig. Etter min vurdering er det merkelig at et departement med så mange ansatte, gjennom så mange år og med så mye tid til å tenke, ikke har klart å finne en eller annen form for en mer naturlig grensesetting. En løsning kunne eksempelvis vært å si at alle som blir dømt til fengselsstraff, betinget eller ubetinget, skal betale inn til fondet. Det var tankegangen da dette forslaget første gang kom opp – ikke at det bare var folk som begikk vold, som skulle betale, men kriminelle i sin alminnelighet. Og har man begått en så alvorlig kriminell handling – uansett hva man har gjort – at man faktisk blir dømt til fengselsstraff, enten betinget eller ubetinget, så vil det ikke være urimelig – og det ville være pedagogisk korrekt – at man får en liten ekstra tilleggsstraff i form av en tusenlapp eller noe slikt, som går til å hjelpe folk som har vært utsatt for kriminalitet, selv om det ikke er den samme typen kriminalitet som vedkommende selv har utøvd. Så det er og har vært muligheter til å gjennomføre Stortingets vedtak. Jeg beklager at det ikke ble gjort, og Fremskrittspartiet har et forslag om at vedtaket i Stortinget fra februar 1996 må følges opp. Jeg tar herved opp dette forslaget. Under tvil har Fremskrittspartiet akseptert begrepet «klar sannsynlighetsovervekt» for å kunne gi støtte til voldsofre. Jeg er glad for de presiseringene saksordføreren gav, for det har faktisk vist seg i praksis vanskelig å få erstatning når det har vært ukjent gjerningsmann. Og jeg har tidligere i innlegg i stortingssalen vist til hårreisende avgjørelser foretatt av Voldsoffererstatningsutvalget, hvor folk er blitt nektet erstatning i slike tilfeller. Utgangspunktet vårt må jo være at i de aller fleste tilfellene hvor en person er sterkt skadet og selv hevder å ha vært utsatt for vold, vil det ha vært tilfellet. Hvis det er utgangspunktet for dem som skal treffe avgjørelsen, så er det akseptabelt med et begrep som «klar sannsynlighetsovervekt». Men hvis utgangspunktet er at alle som kommer med en skade til et sykehus og påstår at det har vært utøvd vold mot dem, er kjeltringer som prøver å lure staten for penger, blir selvfølgelig dette begrepet veldig uheldig. Så mitt utgangspunkt for å støtte uttrykket «klar sannsynlighetsovervekt» er at utgangspunktet for dem som skal treffe avgjørelsene, er positivt. Odd Einar Dørum har på vegne av Venstre satt fram et forslag om å evaluere ordningen med voldsoffererstatning etter fire år for å sikre et best mulig grunnlag for at erstatningsordningen yter voldsofrene rettferdighet. Det er et godt og fornuftig forslag, som Fremskrittspartiet vil stemme for.