Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-10-20:
Globalt er byggenæringen den enkeltsektoren som forbruker mest materialer. I Norge er det den største produsenten av avfall og står for nærmere 25 pst. Utslipp fra bygge- og anleggsvirksomheten i Norge var på 13,1 millioner tonn CO 2 -ekvivalenter i 2017. Det er ca. 26 pst. av det totale utslippet. Til tross for disse høye tallene blir byggsektoren sjelden omtalt. I regjeringens arbeid med Klimakur 2030 er bygg knapt nevnt. Jeg setter pris på at kommunalministeren er her, men interpellasjonen var egentlig rettet til klimaministeren, og jeg undres på hvorfor han ikke mener å være rette minister for temaet bolig og klimaavtrykk. Det ble investert 466 mrd. kr i bygg- og anleggsnæringen i fjor. Siden byggenæringen står for en så stor del av norske og globale utslipp og energi- og ressursbruk, vil de tiltak som gjøres i denne næringen, ha svært stor betydning for klimaet. Nye klimavennlige løsninger vil også kunne gi nye eksportmuligheter. Stat og kommune må i langt større grad bruke sin innkjøpsmakt til å stille høye miljøkrav, utfordre byggebransjen og utvikle nye smarte rehabiliterings- eller nybyggløsninger. Statsbygg er et godt eksempel på bruk av ambisiøse krav. Oslo kommune har satt seg et mål om fossilfrie byggeplasser, og neste skritt er utslippsfri maskinpark. I Bergen har kommunen, ut fra et klimaregnskap, valgt å rehabilitere rådhuset framfor å rive. Media City i Bergen er et eksempel på at det er mulig å beholde byggkonstruksjoner og bygge et nytt bygg av skjelettet av det gamle. Dette sparer betydelig CO 2 -ekvivalenter – mens fylkeskommunen velger å rive sitt gamle bygg, og det kan aldri regnes hjem i et klimaperspektiv. Stat og kommune er de største leietakerne av næringseiendom, men miljø blir sjelden vektlagt ved valg av utleier. Det offentlige må også her bruke sin markedsmakt og stille krav til miljøklassifisering ved leie av næringseiendommer. I mange byggeprosjekter er det fortsatt en ensidig oppmerksomhet på investeringskostnader og lite på klimaavtrykk og innovasjon. Leverandørene bør få plikt til å synliggjøre livsløpskostnader og klimautslipp for bygget. Det har vært etterlyst bedre verktøy som beslutningsgrunnlag for valg av mer bærekraftige løsninger. Det må stilles krav til bruk av materialer uten miljøgifter, tydeligere krav til energieffektivisering og stimuleres til mer gjenvinning eller ombruk av andre byggematerialer. Næringen har utarbeidet en ny metodikk for beregning av klimagassutslipp gjennom hele bygningens livsløp. Det arbeides med nye verktøy som definerer bruksverdien til eksisterende byggematerialer. Nye metoder og verktøy gir kunnskapsbasert informasjon for hele livsløpet – fra materialvalg, bærekraftig design, transport, anlegg, drift, vedlikehold og eventuell riving eller gjenvinning av bygg. Utvikling av slike internasjonale standarder vil også gi like miljødeklarasjoner for byggevarer og tjenester over hele verden. Men dagens byggeforskrifter gir lite insentiv til innovasjon. Det trengs rammevilkår som oppfordrer til nyskaping som går ut over minstekravene. Det er en utfordring at mange verktøy er basert på poeng for å nå de ulike standardene, mens nye løsninger og innovasjon ikke gir poeng. De samme mekanismene er koblet til flere av kravene i TEK. Et alternativ kunne være å stille krav til isoleringsverdi i stedet for antall centimeter isolasjon. Det ville stimulert til utvikling av bedre isolasjon og bruk av nye materialer. Krav til klimagassavtrykk og ikke til kilowattimer per kvadratmeter ville gitt innovasjon i byggebransjen, og ikke bare i utvikling av lyspærer. Erfaringene med poengkravene, som Norge har vært så opptatt av, tvinger bransjen inn i et spor uten innovasjon, men kun å strekke seg etter å oppfylle enkelte krav, noe som ofte betyr å tilfredsstille minstekravet. Ifølge SSB har produktiviteten i bygge- og anleggsvirksomheten falt med 10 pst. siden 2000, mens produktiviteten i privat sektor i Fastlands-Norge har økt med 30 pst. i samme periode. Andre nordiske land, med unntak av Danmark, har også en nedgang i produktiviteten. Det investeres lite i forskning og utvikling. Vi bør ha som ambisjon å øke produktiviteten og få ned utslippene i bygg- og anleggsnæringen. Byggsektoren har vesentlige klimagassutslipp ved produksjon av materialer og tekniske installasjoner. Byggsektorens innkjøpskrav vil derfor ha stor betydning for materialindustriens klimagassutslipp. Nyere tall viser at utslippene fra norske bygningsmaterialer er på vei ned, mye takket være nettopp økt etterspørsel etter produkter med lavere utslipp. Ifølge Bygg21 skjer omtrent 10 pst. av utslippene i et byggs levetid på selve byggeplassen gjennom bruk av fossildrevet utstyr og byggvarme. Erfaring fra fossilfrie byggeplasser i Oslo kommune er at det ikke er fordyrende. Biodiesel koster mer per liter, men det kreves mindre drivstoff, slik at prisen per driftstime blir utjevnet. Produkter med lave klimagassutslipp er ikke vesentlig dyrere enn tradisjonelle materialer. Erfaringen fra utvidelsen på Gardermoen var at betong med langt lavere klimagassutslipp kostet 60 kr ekstra per kubikkmeter. Betongbransjen jobber også med nullutslippsløsninger, CCS-satsingen med Norcem er derfor viktig i den sammenheng. Massivtre er et materiale med lave klimagassutslipp og binder karbon. Det viser seg at byggetiden blir redusert med massivtre, og at det krever mindre fundamentering. Kostnader kan ytterligere bli redusert med industrialisering. Energieffektivisering blir ofte nevnt. Det er vedtatt klare målsettinger, men reelt sett skjer det lite også på det feltet. Det handler mest om mindre beløp til varmepumper og solceller. Ifølge SSB står den norske bygningsmassen for 42 pst. av energibruken i Norge når man regner med aktiviteten i bygningene. Teknologien for smart bruk av energi er utviklet, men må bli langt mer brukervennlige for at husstander skal ta i bruk de nye styringsmulighetene. Regelverket bør også stimulere til å ta i bruk tak, husvegger og andre deler av bygget til alternativ fornybar energiproduksjon, som solceller og varmepumper, men også bruk av spillvarme fra industri og biogass fra avfall. Myndighetene kan akselerere en ønsket utvikling ved å gi insentiver til dem som går foran. Støtteordninger må i større grad gå til dem som bidrar til selve byggingen, og som dermed påvirker selve livsregnskapet for bygget. Det vil gi langt større effekt enn bare støtte til varmepumpe eller solceller. Omkring 20 000 bygg rives årlig i Norge. 43 pst. av materialene fra disse blir gjenvunnet. Kravet fra EU, som også Norge må forholde seg til, er at hele 70 pst. av materialene skal ombrukes, eller gjenvinnes, fra 2020, altså fra i år. Norge er det landet som bygger mest nytt per innbygger. Nybygg er ofte det minst bærekraftige. Det begynner å bli knapphet på en rekke råmaterialer på verdensbasis. Byggsektoren bruker omtrent 40 pst. av materialressursene i samfunnet. I dag bruker den vestlige verden materialressurser tilsvarende en og en halv jordklode. Vi må tenke lukkede kretsløp ved at alle materialressurser gjenbrukes i framtiden. Det må etterspørres kvalitet som tåler påkjenning fra både normal bruk og forventede endringer i klimaet. Gjennomsnittlig levetid for norske bygg er 80 år. I dag river vi svært mange bygninger som er mellom 40 og 50 år gamle. Vi må bli bedre på gjenbruk av eksisterende bygningsmasse. De største klimagassutslippene fra byggsektoren er knyttet til materialer i grunn og fundamenter og utgjør omtrent 40 pst. Det må stilles krav til rehabiliteringsprosjekt. Unødig riving av bygg bidrar til ressurssløsing. Mange borettslag er bygget på 1950 og -60-tallet og trenger rehabilitering. Styrelederne blir ofte målt på om de holder kostnadene nede, og det er utfordrende med investeringer som gir mer bærekraftige bygg. Det er behov for å utvikle bærekraftige vedlikeholdsplaner tilpasset borettslag og støtteordninger for rehabilitering av borettslag for bedre energiløsninger. Ifølge SSB oppstår det årlig rundt 1,8 millioner tonn byggeavfall. Myndighetene stiller krav til avfallssortering, men ikke til maksimal mengde byggeavfall. I dag mangler vi et godt system for gjenbruk av bygningsmaterialer. Normalt går mye av rivemassen til forbrenning og fyllmasse. Kravene til gjenvinning er i dag på 60 pst. av vekten. Det er lett å oppnå fordi betong er svært tung. Forskriftene bør bli mer nyansert, slik at de stimulerer til mer gjenvinning og ombruk av andre byggematerialer og komponenter enn betong. Folk er opptatt av å bo i energi- og miljøvennlige boliger. Miljøstandardene på bygg må derfor bli lett tilgjengelige for alle beslutningstakere, også for forbrukere ved leie, kjøp og rehabilitering av egen bolig, slik at de på en enkel måte kan ta kunnskapsbaserte, kloke valg. For å lykkes med omstillingen må lovgivning og støtteordninger være forutsigbare, virkemidler må ha et tydelig formål, og byggsektoren må få rammevilkår som inviterer til mer innovasjon. Hvilke konkrete grep vil statsråden ta for at byggenæringen skal få framtidsrettede rammevilkår som vil redusere klimaavtrykket, øke produktiviteten og ikke minst gi større rom for innovasjon i en av våre største næringer?