Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2013-01-10:
La meg starte med å gi ros tilbake til saksordføreren, både fra meg og sikkert fra resten av komiteen, for en veldig ryddig måte å være saksordfører på i denne saken, og for å ha bidratt til at vi har en enstemmig innstilling. Denne saken har, som alle vet, opprinnelig sitt utspring i presseomtalen av Barne- og likestillingsdepartementets tildeling av midler til det såkalte Jenteforsvaret uten forutgående utlysning. Penger var gått til organisasjoner nær knyttet til statsrådens parti. Det er ikke nødvendigvis noe galt i det, men det viste seg etter hvert å være flere enn Sosialistisk Ungdoms forsvarskurs. Problemet var mangel på utlysning og uryddig saksbehandling. Audun Lysbakken valgte som kjent å gå av som statsråd. Statsråden hadde vært inhabil bl.a. ved tildeling av midler til organisasjonen Reform. La meg også, som saksordføreren, understreke at det står respekt av det statsråden da gjorde. Den nye statsråden i departementet har varslet både midlertidige og langsiktige oppryddingstiltak. Dette er nødvendig for å gjenopprette tilliten til BLDs tildelinger. Det står respekt av den raske reaksjonen fra statsråd Thorkildsen og den systematiske gjennomgangen hun foretar, og hun fortjener også ros for det. Under prosessen kom det fram flere saker i diverse medier med påstander om irregulære forfall ved tilskuddsforvaltningen i flere departement, slik saksordføreren også sa. Komiteen valgte å utvide kontrollsaken til å omfatte tilskuddsforvaltningen i samtlige departement. Komiteen har gjennomgått saker fra departementene som beløper seg til totalt ca. 85 mrd. kr. Da er det interessant at en enstemmig komité faktisk konkluderer med at det er få brudd på tilskuddsreglene Så kan det selvfølgelig sies at gjennomgangen også har ført til at tilskuddsforvaltningen er blitt enda bedre, men det er ikke oppdaget noen ukultur. Hovedinntrykket er at regelverket i stor grad er oppfylt. Noen kan bli flinkere til å lyse ut de tilskuddene de har, dvs. være på den sikre siden når det gjelder de unntaksbestemmelser som finnes for kunngjøring, og dessuten ha rom for skjønn. Konklusjonen er, etter min oppfatning, at vi har en kompetent forvaltning, en forvaltning som er innstilt på å følge både Stortingets lover og bestemmelser og reglement for økonomistyring. Flere departement understreker i tillegg at de fortløpende vil vurdere muligheter for ytterligere forbedringer av forvaltningen av tilskuddsordningene. Utenriksdepartementet har en veldig stor tilskuddsportefølje. Her er alt fra humanitær bistand til fredsorganisasjoner og markedsføring av norsk kultur i utlandet. Departementet har derfor opprettet en egen tilskuddsforvaltningsenhet. Her ble det inngått 2 000 nye avtaler bare i 2012. Men Utenriksdepartementet gjennomførte ikke noen form for stikkprøvekontroll av tildelingen i 2011. Det er derfor komiteen ber Riksrevisjonen nøye følge opp tildelinger fra nettopp Utenriksdepartementet. Det gjelder ansvarsområder både til utenriksministeren og til utviklingsministeren. Så finner jeg grunn til å legge til at den politiske ledelsen i hvert departement også driver politikk. En regjering er ytterst sjelden politisk nøytral. Norge er ikke satt under administrasjon, og vi har ikke et forretningsministerium. Vi har en regjering som har utgått fra et flertall i Stortinget, et flertall velgerne har stemt inn ved stortingsvalg. Det er en del av vårt demokrati. Tildeling av tilskudd er også en måte å drive politikk på. Jeg vil tro at f.eks. en statsråd fra Kristelig Folkeparti gjerne vil mene at det er viktig å støtte en kristen organisasjon eller kirkelige organisasjoner – det er for øvrig ikke det eneste partiet som mener det. Når PNND, den internasjonale parlamentarikerorganisasjonen for ikke-spredning og nedrustning av atomvåpen, eller – for den saks skyld – den norske Nei til Atomvåpen får økonomisk støtte fra Utenriksdepartementet, er ikke det primært fordi de sender gode søknader. Det skal de selvfølgelig også gjøre, men de får tilskudd fordi de jobber for et politisk formål som regjeringen og et samlet storting aktivt støtter – budsjettposten til fredsorganisasjoner er faktisk blitt opprettet ved behandlingen av en budsjettinnstilling i Stortinget. Når Forsvarsdepartementet gir tilskudd til Folk og Forsvar, er det kanskje fordi det politiske Norge mener at det er viktig med folkeopplysning om Forsvaret. Det er en politisk vurdering – og må nødvendigvis være en politisk vurdering. Tilskuddsordningene er altså sentrale verktøy for å nå politiske mål, vel å merke innenfor de regelverk, de bestemmelser og de vedtak som er fattet, og som finnes. Jeg sa at undersøkelsene i departementene har vist at økonomireglementet i det store og hele følges. Jeg vil også vise til at statsråd Sigbjørn Johnsen i høringen sa: «Vi har et robust og godt regelverk i dag, men ethvert regelverk kan både oppdateres og gjøres bedre.» Han sa videre: «Det er også bakgrunnen for det mandatet som vi nå har gitt DFØ gjennom tildelingsbrevet for 2012, der de nå skal gå igjennom dette.» Jeg er kjent med at DFØ, altså Direktoratet for økonomistyring, nå kartlegger og analyserer kompetansesituasjonen i staten på dette området. Formålet med analysen er å avdekke behov for kompetanseheving og legge grunnlaget for å prioritere mellom ulike kompetansetiltak. La meg legge til at økonomireglementet for staten opprinnelig ble fastsatt ved kgl. resolusjon av 26. januar 1996 og revidert 12. desember 2003. Samtidig fastsatte Finansdepartementet bestemmelser om økonomistyring i staten. Målet med reglene er naturligvis å sikre en effektiv og hensiktsmessig utforming og oppfølging av tilskudd. Konklusjonen vår når det gjelder gjennomgangen, er altså at ikke bare er regelverket robust, men det er også forvaltningen. Offentlig forvaltning i Norge fungerer trolig bedre enn offentlig forvaltning de fleste andre steder. Det er kanskje en drøy påstand – jeg sier det likevel. Det gjøres mye bra arbeid. Det utføres mye god tjenesteproduksjon. Vi har lojale og dyktige embets- og tjenestepersoner i departementer og direktorater. Det er uansett hovedbildet når vi fokuserer på offentlig sektor og på tilskuddsforvaltningen. Det betyr ikke at tildelingskriteriene ikke skal være tydelige. Det betyr heller ikke at det ikke er behov for å klargjøre grensen mellom anskaffelser og tilskudd, jf. den saken fra Justisdepartementet som saksordføreren nevnte, som er en ganske stygg sak – og en veldig spesiell sak, får vi håpe. I hvert fall er det det undersøkelsen vår har vist. Offentlig sektor må hele tiden forbedres og utvikles. Internkontrollen må skjerpes. La oss likevel ikke glemme at forvaltningen iverksetter vedtak fattet av et samlet storting eller av et flertall i Stortinget – politiske vedtak om politiske mål. Jenteforsvar, f.eks., er et glimrende politisk tiltak som fortjener støtte, selvfølgelig innenfor regelverket. Også habilitet er viktig. Forvaltningsloven og ansvarlighetsloven er likevel snevrere enn enkelte synes å tro. Engasjerte mennesker opptrer ofte i flere organisasjoner og er i tillegg aktive i politiske partier, som jo er selve basisen for vårt demokrati. Det kan ikke være til hinder for at det gis tilskudd til frivillige organisasjoner. Men la meg understreke det som saksordføreren sa: Det er viktig at man er rollebevisst, og at man av og til kan ha flere hatter – at man er bevisst på det. Helt til slutt: La meg også bare vise til at vi har bedt Riksrevisjonen følge opp tilskuddsforvaltningen.