Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-11-06:
Regjeringa ønsker et nært og sterkt politi med lensmannskontorer og tjenestesteder over hele landet. For å skape mer trygghet har vi, som jeg var inne på i sted, styrket politiet med en halv milliard siden vi tiltrådte. Det er det Høyre kaller kutt. Politiet er styrket med til sammen 260 mill. kr i løpet av 2006 og 2007. Til sammen er politibudsjettet, som jeg også sa i sted, styrket med ca. 245 mill. kr i 2008, bl.a. med satsingen på DNA i etterforskningen, videreføring av styrkingen av politiet i revidert nasjonalbudsjett, styrking av EUs yttergrensefond, økt innsats mot ulovlig, urapportert og uregulert fiske, økt innsats mot vold i nære relasjoner, etablering av tre nye barnehus og økt innsats for pårørende og fornærmede. Det aller viktigste for rekruttering er at vi utdanner flere politifolk. I 2007 er det tatt opp 432 studenter ved Politihøgskolen. Dette høye opptaket skal vi videreføre i 2008, og det er jo maksimalt i forhold til hva slags kapasitet Politihøgskolen faktisk har, slik at nå er det mulighet for å få noe tilleggskapasitet andre steder. Et så høyt opptak har det kun vært to ganger tidligere, og – følg med – det var i 1997 og i 1998. Høyre har ved en rekke anledninger hatt anledning til å justere opp opptaket på Politihøgskolen, men justerte det ned i 2003 til et lavmål. Grunnen til at det er for få tilgjengelige politifolk, er at det over mange år har vært tatt opp for få politistudenter. Den store reduksjonen i antall studenter ved Politihøgskolen kom i 1999 under regjeringen Bondevik I, da antallet studenter ble redusert med 181 studenter, fra 430 til 249 studenter. Som et resultat av at nivået ble redusert, har kullene som tre år etter opptak går ut av Politihøgskolen, vært relativt små siden 2002 – da Høyre satt i posisjon. Gjennom hele den forrige regjeringas tid ved makten valgte man bl.a. fra Høyres side ikke å gjøre noe vesentlig med dette før det siste året da man beveget seg opp på 360. Dette hadde den konsekvensen at det gikk ut 239 studenter fra Politihøgskolen i 2004, 235 studenter i 2005 og 290 studenter i 2007. Når vi vet at politidistriktene i dag ønsker å ansette mellom 80 og 160 tjenestemenn som de har midler til, men som de ikke klarer å få rekruttert inn, ville det vært utrolig viktig om den forrige regjeringa hadde gjort jobben sin når det gjelder opptak på Politihøgskolen. Det er viktig å ha med seg historien i dette, for det gir oss klare imperativ for hva vi bør gjøre framover. Først til neste år vil tallet på uteksaminerte studenter øke noe, til om lag 360. Denne regjeringa har siden vi tiltrådte, valgt å gjøre noe som hjelper for å sørge for flere politiansatte. Men det er en viktig erkjennelse at det tar tre år å utdanne politifolk. Jeg viser også til at vi er nødt til å tenke i andre baner for å få mer ressurser til politiet og for å få mer politikraft ut av de politifolkene vi faktisk har. Vår DNA-satsing med både lovforslag om et stort sentralt register, som utvides betydelig nå, og også de 64 mill. kr som ligger i neste års budsjett, til analysekapasitet og sentral finansiering, vil jo være usedvanlig viktige grep for å styrke politiets politikraft. Jeg arbeider nå med å sikre et politi med en tjenestestruktur, et vaktsamarbeid og en bemanning som ivaretar publikums behov for service og beredskap. Politidirektoratet har derfor fått i oppdrag å utrede politi- og lensmannsetatens utdannings- og bemanningsbehov både når det gjelder politiutdannet personell, og når det gjelder personell med annen utdanning, i et tidsløp helt fram til 2015. Prosjektet vil bl.a. se på konsekvensene av ny arbeidsmiljølov, hvordan denne virker inn på muligheten for fleksible tjenesteordninger, arbeidstidsbestemmelsene. Den rapporten vil foreligge i juni neste år, men vi har bedt om, fra departementets side, å bli holdt delorientert nå før jul, slik at vi skal ha mulighet til å bygge opp framtidige budsjetter ut fra de betraktninger som interpellanten prisverdig tar opp, bl.a. i forhold til seniorer, men også når det gjelder spørsmålet om å kunne bruke flere sivile til å ta seg av de mer klassiske sivile oppgavene, slik at vi får polititjenestemennene ut der de skal være for å bekjempe kriminalitet. Politidirektoratet har derfor hatt en arbeidsgruppe i gang med å analysere rekrutteringssituasjonen og foreslå virkemidler for å bedre rekrutteringen til tjenesteenheter som over tid har slike problemer. Det har kommet fram at ledigheten som skyldes manglende søkere eller ikke kvalifiserte søkere, ligger på mellom 80 og 160 stillinger på landsbasis. Tallet er lavt i forhold til det totale antallet politistillinger, som er vel 8 000 tjenestemenn og -kvinner, men jeg er likevel veldig opptatt av at vi skal fjerne denne ledigheten. Selv om ledighetsvolumet altså ikke er høyt, er rekrutteringsproblemet en utfordring for de politidistriktene/tjenesteenhetene som opplever dette. Tidligere var det stort sett utkantstrøk og små enheter som hadde rekrutteringsproblemer. Nå opplever vi tidvis at også sentralt beliggende politidistrikter opplever de samme problemene. Det er derfor grunn til å se på en endring av oppgaveflyten i distriktene, som jeg tidligere var inne på, og det er også god grunn til å se på politiets seniorpolitikk. Den alminnelige aldersgrense i staten er 70 år. Stortinget har fastsatt lavere aldersgrense enn den alminnelige for en rekke stillinger. Dette gjelder bl.a. for polititjenestemenn, som har aldersgrense på 60 og 63 år med mulighet for å fratre med alderspensjon fra henholdsvis fylte 57 og 60 år. Derfor er det viktig nå, som interpellanten også er inne på, at seniorpolitiske tiltak iverksettes, slik at vi kan dra nytte av seniorenes kompetanse og den mulighet disse har til å dekke behovet for arbeidskraft. Der mener Regjeringa, som også interpellanten var inne på, at lønn kan være ett virkemiddel for å motivere polititjenestemenn til å stå lenger i arbeid. Dette arbeider vi med. Ekstra lønnstrinn kan gis i forbindelse med de årlige lokale forhandlinger etter Hovedtariffavtalen i staten. Dette kan imidlertid ikke avtales på forhånd, men kan nedfelles i den lokale lønnspolitikken. Politimesteren kan også etter avtale med tillitsvalgte bruke Hovedtariffavtalens punkt om «Særlige grunnlag» når det er særlig vanskelig å beholde spesielt kvalifisert arbeidskraft. Jeg mener også at det bør legges til rette for mer fleksibilitet med hensyn til arbeidstid, som også interpellanten er inne på: ferie, spørsmål om hvordan man bruker uken og bruker dagen – slik at de som ønsker det, kan få anledning til å arbeide bl.a. deltid. Også type arbeid er relevant, som også interpellanten var inne på, og det vil inngå i den bemanningssatsing som vil komme fra vår side. Om kort tid vil det blir iverksatt et prøveprosjekt i et utvalgt politidistrikt, som interpellanten er inne på, med det siktemål å motivere arbeidstakere til å stå lenger i arbeid. Grunnen til at dette er såpass avgrenset, tror jeg ganske sikkert er at vi ønsker å få satt i gang dette så raskt som mulig og få testet ut de virkemidlene vi faktisk ønsker å bruke. Gjør vi det bredt over hele landet med én gang, vil det ta lengre tid, knyttet til både ressursbruk og spørsmålet om effektmåling. Vi ønsker jo å få resultater her så raskt som mulig, for å kunne se det som faktisk virker, for vi har egentlig bare tida og veien for å få også seniorene i virksomhet. For øvrig kan jeg nevne at Politidirektoratet har utarbeidet en egen veileder i seniorpolitikk som er sendt samtlige politidistrikter og særorganer. Jeg mener at vi har mange muligheter til å stimulere seniorene til å stå i arbeid, og det handler i stor grad om at politidistriktene må ta disse i bruk. Særlig når man har midler til rådighet og ledige stillingshjemler, bør man absolutt bruke disse mulighetene. En stor fordel med å ha en aktiv seniorpolitikk er også at seniorene innehar en kompetanse som er særlig viktig med hensyn til kriminalitetsforebygging, men også det reaktive politiarbeidet, som jo ikke bare er effektivt; den kompetansen tror jeg mange politidistrikter ofte har veldig stor nytte av for å komme nærmere befolkningen. Det vil også i stor grad kunne dreie seg om at folk som kanskje lenge har jobbet i ledende stillinger, hatt arbeid inne, på tampen av karrieren faktisk kan bruke noe av sine erfaringer ved å komme ut, komme i kontakt med befolkningen igjen og drive både kriminalitetsforebygging og også reparasjon. Jeg er derfor opptatt av at kompetente ansatte i politiet fortsetter i jobben så lenge som mulig av hensyn til etatens behov for personell med erfaring, men også fordi den enkeltes ønske om å jobbe lenger gjenspeiler politiet som en god arbeidsplass.