Siri A. Meling (Høyre), 2011-06-09:
Tanken om etablering av et felles elsertifikatmarked med Sverige ble lansert allerede under Bondevik II-regjeringen. Det har tatt tid å få på plass dette verktøyet for å stimulere frem ny fornybar energiproduksjon. Den 1. januar 2012 etableres et felles elsertifikatmarked med Sverige, hvor målet er 26,4 TWh ny elproduksjon basert på fornybare kilder i Norge og Sverige innen 2020, under forutsetning av at avtalen om Norges forpliktelser under EUs fornybardirektiv er på plass. Jeg er glad for at det er en samlet komité som støtter opp om denne etableringen. Systemet er teknologinøytralt, og vi må derfor gå ut fra at de rimeligste prosjektene, dvs. disse som gir mest energi tilbake for hver investeringskrone, vil bli bygd ut først. Det er en sammenheng mellom energi og klimautfordringen: Vi vil neppe kunne løse de store klimautfordringene uten å se disse i sammenheng med energiproduksjon. Gjennom å øke vår produksjon av fornybar energi bidrar vi til å kunne redusere elektrisitetsforbruket basert på fossile kilder, spesielt gjennom økt kraftutveksling med naboland. Etter Høyres mening er det viktig å få etablere større kapasitet i linjer og kabler mot utlandet. I et normalår har Norge allerede i dag et netto overskudd av elektrisitet. Når vi nå etablerer et felles elsertifikatmarked med Sverige, er det viktig at vi tilrettelegger for at halvparten av investeringene og den økte fornybarproduksjonen faktisk kommer i Norge. Avtalen om elsertifikater sier at norske konsumenter skal finansiere halvparten av elsertifikatene tilsvarende 13,2 TWh, mens det ikke reguleres hvor selve utbyggingen av 26,4 TWh skal finne sted. Det er med andre ord opp til hvert enkelt land hvor stor andel av investeringene som faktisk skjer i hvert av landene. Et mål for Norge bør være at vi i alle fall får etablert halvparten av produksjonen i Norge. Da er det viktig at forholdene legges til rette fra myndighetenes side både gjennom effektive konsesjonsprosesser, gjennom bedre infrastruktur som gjør at de enkelte produsentene kan koble seg opp til et linjenett, og gjennom økt kapasitet på kraftutvekslingen med andre land. Første betingelse for ny produksjon er at det faktisk finnes et marked for nye volumer. Høyre er opptatt av at en slik aktiv tilrettelegging skjer fra norske myndigheters side. Investeringer innenfor energisektoren er ofte store både i kronebeløp og i kompleksitet. Dette innebærer at forutsigbare rammebetingelser og langsiktighet er viktige elementer i en beslutningsprosess. Elsertifikatsystemet er en markedsbasert løsning finansiert av forbrukerne. Dessverre må vi vel kunne si at dette gir en større trygghet til investorer enn om tilskuddene skulle bevilges over de årlige statsbudsjetter. Som nevnt innledningsvis i mitt innlegg ble initiativet til et felles elsertifikatmarked med Sverige tatt allerede under Bondevik II-regjeringen. Den gang fryktet myndighetene at nye fornybarprosjekter ville bli lagt på is i påvente av at dette markedet skulle etableres. For å unngå en investeringstørke sa et samlet storting den gang at alle som investerte i fornybarprosjekter etter 1. januar 2004, og som ellers ville bli tilkjent det Stortinget den gang betegnet som grønne sertifikater, skulle få dette. De som bygde ut kraftproduksjon, skulle ikke tape på det ved innføring av et marked for grønne sertifikater senere. Disse prinsippene og politiske løftene ble ikke fulgt opp i denne lovproposisjonen fra regjeringens side. Ifølge regjeringens forslag er det kraftverk med byggestart etter 7. september 2009 som får delta, med fratrekk for den tiden de har vært i drift, mens det bare er mini- og mikrokraftverk, dvs. de under l MW, som får ta del i en overgangsordning, med fradrag for den tiden de har vært i drift. Høyre har stor forståelse for at mange investorer og småkraftutbyggere føler seg lurt og opplever at de har investert på et feilaktig grunnlag i tillit til at politikerne sto ved sitt klare løfte fra 2004. Dette er ikke måten vi skaper forutsigbarhet og langsiktighet for investeringer i ny energiproduksjon på. Høyre ønsker dette annerledes og fremmer også endringsforslag om dette sammen med andre partier. I et felles elsertifikatmarked med Sverige er det viktig at spillereglene er de samme på begge sider av grensen. Dessverre er ikke dette tilfellet hva angår fristen for igangsetting av kraftproduksjon for å delta i dette markedet. Fristen for igangsetting er satt til utløpet av 31. desember 2020 på norsk side, mens den svenske loven vil tildele sertifikater til prosjekter som settes i drift også etter 31. desember 2020, men med avkorting av den tiden som har gått etter utløpet av 2020. Etablering av nye fornybarprosjekter er ofte komplekse og tidkrevende bl.a. gjennom lange konsesjonsprosesser. Det kan også være andre forhold som gjør at et prosjekt kan bli tidsmessig forsinket. Høyre har derfor, sammen med andre partier, fremmet forslag om at norske myndigheter også skal tilrettelegge for at en etter søknad kan få godkjent prosjekter som faktisk kommer i drift etter utløpet av 2020. På vegne av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti tar jeg opp forslagene som er nevnt i innstillingen.