Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-11-06:
Først og fremst vil jeg si at jeg er helt enig i at landet trenger bredbåndsnett. Både bredbåndsnett og -tjenester er viktig for å oppnå produktivitetsgevinster av IKT og for å kunne realisere viktige politiske mål. Skal Norge lykkes med å utnytte mulighetene som bredbånd gir, må vi derfor få på plass infrastruktur med bredbåndskapasitet og kompetanse til å bruke denne. Det er i dag stor avstand mellom hvor mange som har mulighet til å benytte bredbånd, og hvor mange som faktisk gjør det. Hva som er bredbånd, må ses i forhold til hvilken kapasitet ulike typer av digitale tjenester vil kreve. Utviklingen går i retning av at kravet til båndbredden i overføringsnettene øker. Norge har i dag en infrastruktur som omfatter flere former for nett, og som egner seg for overføring av digitale tjenester. Som følge av den regulatoriske omlegging som skjedde 1.januar 1998, da telemarkedet ble liberalisert, er utbygging og finansiering av infrastruktur for digital kommunikasjon for tilbud i markedet i utgangspunktet ikke lenger et offentlig ansvar. Nett og tjenester tilbys av mange konkurrerende aktører med utgangspunkt i ulike teknologier. Siden liberaliseringen har tilbyderne i markedet for elektronisk kommunikasjon investert store beløp i nett som muliggjør bredbåndstjenester. En ny lov om elektronisk kommunikasjon planlegges fremmet for Stortinget våren 2003. I spørsmålet heter det at det i tillegg til utbygging som aktørene i markedet foretar, planlegges utbygging av parallelle nett. Blant annet nevnes GSM-R-nett og digitalt bakkenett som eksempler. Her er det behov for en del presiseringer. For det første er det slik at GSM-R er en variant av den kommersielle GSM-standarden, men vil bli en lukket kommunikasjonsløsning for jernbanefremføring. GSM-R vil heller ikke ivareta behovet for bredbåndskapasitet. For det andre, når det gjelder digitalt bakkenett, har Stortinget bestemt at konsesjonærene selv skal finansiere utbygging og drift av nettet. Det digitale bakkenettet vil først og fremst være et nett for formidling av fjernsynskanaler, men nettet vil også kunne formidle digitale tjenester. For å skape grunnlag for langsiktig og reell konkurranse mellom likeverdige parter i markedet for elektronisk kommunikasjon vil størst mulig grad av infrastrukturkonkurranse være et viktig virkemiddel. Dette må imidlertid balanseres mot kostnadshensyn. Utbygging av parallelle nett i størsteparten av landet kan være kostnadsdrivende for aktørene på en måte som ikke samsvarer med inntektene. For å sikre effektiv bruk av de ressursene som settes inn på telesektoren, er det i telereguleringen lagt opp til at nye tilbydere skal kunne benytte seg av eksisterende nettressurser. Utviklingen av det norske bredbåndsmarkedet har gått senere enn hva de fleste trodde for et par år siden. Det er flere grunner til at tempoet nå er lavere. Regjeringen følger utviklingen nøye og kartlegger denne høsten hvilken utbygging som har skjedd, og hvilken utbygging aktørene ser for seg fremover. Regjeringen vil legge frem en bredbåndsmelding i løpet av 2003. I forbindelse med arbeidet med stortingsmeldingen legger jeg opp til at operatører, eksperter, bransjene og andre berørte parter blir trukket inn i arbeidet.