trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-10-24:
Jeg takker statsråden for den siste belæringen av Fremskrittspartiet. Jeg håper det hjelper. Statsråden sa i sitt innlegg noe jeg er veldig glad for. Jeg vil understreke enigheten om at vi jo ikke er sikre på at disse tiltakene virker i tilstrekkelig grad, og jeg er glad for at statsråden bekrefter at Finansdepartementet og Norges Bank har beredskap for å komme inn med mer. Siden det nå er enighet om pakken – hvis man ser bort fra et par mindre randbemerkninger i innstillingen – vil jeg gjerne spørre statsråden om en uttalelse som falt i debatten fra hennes egen finanstalsmann, som omtaler boligboblen som om den har inntruffet. Er det Finansdepartementets analyse også? Hvis det er det, hvilke tiltak planlegger man å komme med? Til slutt spørsmålet: Overveide statsråden virkningene på boligmarkedet da hun i budsjettet for 2007 ville frigjøre ca. 100 milliarder kr i kjøpekraft gjennom å oppheve IPA-ordningen og livrenteordningen? Nå ble jo ikke alt det vedtatt, men det var altså statsrådens og Regjeringens forslag. Overveide hun da sammenhengen mellom dette og presset på boligmarkedet?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Statsbudsjettet legger til rette for lavere rente. Vi er opptatt av å ta vare på det og sikre det. Vi har også gjort det klart at vi har to sett virkemidler: budsjettpolitikken – den er redegjort for og lagt fram i statsbudsjettet. Og så har vi pengepolitikken – den handler om renter, men også om tilførsel av likviditet, penger til banksystemet. Vi mener at dette budsjettet er godt tilpasset den situasjonen vi nå står oppe i, fordi førstelinjeforsvaret, det som først skal reagere, det er pengepolitikken gjennom tilførsel av likviditet, noe vi allerede ser at det satses betydelig på, og dernest skal det gis rom for lavere rente. Jeg tror at hvis Fremskrittspartiet inviterte til budsjettsamtaler, ville de være veldig kortvarige, hvis svaret er at rammene skal holdes. Så jeg tror ikke at det er noen grunn til å spekulere i noen mulighet for samtaler av den karakter, fordi samtalene med Fremskrittspartiet ville bestå i at Fremskrittspartiet ville be om en vesentlig økt pengebruk. Det vil undergrave mulighetene for lavere rente – og det er vi opptatt av å sikre nå.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg har respekt for at korte replikker ikke innbyr til de store ideologiske debatter, men jeg mener samtidig at den dramatiske utvikling vi nå ser i internasjonal økonomi, innbyr til å tenke litt prinsipielt, innbyr til å vurdere litt de lange linjer i det som skjer. Jeg prøvde å si litt om det i mitt innlegg, om styrken ved den norske blandingsøkonomien, der private og staten jobber sammen og får til mye når man respekterer hverandres roller og funksjoner. Når det gjelder behov for å unngå proteksjonisme, er jeg helt enig med representanten Solberg i det. En av de store feil man gjorde i verdensøkonomien etter børskrakket i 1929, var at land vendte seg innover, begrenset handel – og det ble verre. Det er ikke Norges budskap. Vårt budskap er nettopp å ha fortsatt åpen handel. Det er et budskap som har vært drøftet bl.a. i samtaler jeg har hatt med Gordon Brown. Det kommer helt sikkert til å bli et tema i møte med nordiske statsministre til uken, der vi alle skal diskutere finanskrisen – det gjelder også finansministerne. Men hele poenget er at skal vi ha åpen handel på tvers av landegrenser, må vi også ha politikk og regulering på tvers av landegrenser. Så kapitalen flyter fritt. Problemet er at politikken stopper ved landegrensene. Så vi må ha mer politikk på tvers av landegrensene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Først vil jeg takke for takken. Og jeg vil gjerne takke representanten Høybråten og Stortinget for at man har fått til denne samlingen. Det har vært viktig i seg selv. Det er en styrke ved den norske tiltakspakken at det er så bred enighet. Og vi skal bruke eierskapet i bedriftene til å begrense lederlønninger. Vi er i gang med det, og kommer selvsagt til å følge opp det. Når det gjelder statsbudsjettet, så ligger det nå til behandling i Stortinget, og det gjør at jeg tror at det ikke er gjennom denne typen debatter vi nå skal gjennomføre behandlingen av budsjettet. Men vi mener at det budsjettet som nå er lagt fram, er godt tilpasset fordi det gir godt rom for å sørge for at vi kan få lavere rente, og vi mener at det nå er det vi kaller førstelinjeforsvaret når det gjelder å bidra til å sikre norsk økonomi. Da er det grunnlaget for den behandlingen av budsjettet som nå skal skje i finanskomiteen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Når vi nærmer oss revidert nasjonalbudsjett, er det naturlig at Regjeringen går igjennom de økonomiske virkemidlene, innretningen av budsjettet og hvor godt budsjettet treffer, på bakgrunn av det vi da vet om den økonomiske utviklingen. Det er en naturlig anledning til å gjøre opp status og se hva som er nødvendig, avhengig av hvordan en veldig usikker framtid har utviklet seg fram til da. Ellers så mener jeg det er en utfordring for oss som politisk tillitsvalgte ledere, enten det er i Stortinget eller i Regjeringen, å finne balansen mellom det å beskrive en alvorlig situasjon, der vi bl.a. i dag også får nye børsmeldinger som er negative, og formidle uro om det, men samtidig ikke bidra til å svartmale, gjøre det verre enn det er. Jeg tror det beste svaret på det er å beskrive virkeligheten sånn som den faktisk er, og understreke usikkerheten. Denne regjeringen er opptatt av å sikre norske bedrifter. Vi mener at budsjettet bidrar til å sikre verdiskaping i norske bedrifter ved å legge til rette for lavere rente. Så vil vi løpende vurdere behovet for nye og ytterligere tiltak.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Norske boligobligasjoner er sikre papirer. Det er jo aldri slik at det er null usikkerhet, men de er blant de sikreste papirer. Det er vel strengt tatt bare statsobligasjoner og noen få andre typer papirer som betraktes som å ha høyere sikkerhet enn den typen boliglånsobligasjoner som staten nå skal bytte til seg. Den risikoen som tas, blir det betalt for. Sikkerheten ligger dels i at bankene står bak disse obligasjonene – det er dem vi bytter mot – dels i at de underliggende verdiene i obligasjonene speiler verdien av boligen et godt stykke nedenfor det som er markedspris i dag, altså en andel av markedsprisen. Den tredje sikkerheten ligger i personen som står bak denne obligasjonen. Så det er flere lag av sikkerhet. Jeg tror det er bred enighet om at disse obligasjonene har høy sikkerhet. Men fordi statsobligasjoner har enda høyere sikkerhet, vil det bli betalt en differanse når man bytter boligobligasjoner inn i statsobligasjoner. Det er en markedsbasert løsning. Man har hatt noe lignende i Sverige. Det vi gjør i Norge, er å ta det virkemidlet i bruk.
Michael Momyr (Høyre), 2008-10-24:
Vi opplever i disse dager en verdensomfattende finanskrise, og vi får stadig understreket at selv om vi har en meget solid nasjonal økonomi, er vi som nasjon helt avhengige av at det arbeides med internasjonale løsninger på krisen. Det er også grunn til å håpe at verdenssamfunnet vil komme styrket ut av krisen, og at vi utvikler metoder som vil forbedre vår internasjonale samhandling. I vårt moderne samfunn er vi avhengige av at vi har et bankvesen som fungerer. Når utrygghet og usikkerhet fører til at lån og funding bankene imellom stopper opp, vil hele privatmarkedet og hele bedriftsmarkedet merke det med en gang. Stortinget er i dag invitert til å vedta en tiltakspakke som skal bidra til å gjenoppbygge tryggheten i markedet. Regjeringens forslag er godt, og det er ytterligere forbedret gjennom høringene med dem som denne pakken omfatter. Jeg mener også at det er utvist godt politisk håndverk som maner til ro i en vanskelig situasjon. Det synes nå helt klart at alle banker kan benytte seg av tiltakspakken, men jeg finner grunn til å minne om at vi har noen viktige spesialinstitusjoner som ikke må falle utenfor. I den sammenheng vil jeg nevne Kommunekreditt, Eksportfinans og Kommunalbanken. Disse institusjonene er meget viktige brikker i finanssystemet, og jeg forutsetter at statsråden og departementet på en hensiktsmessig måte sørger for at disse institusjonene også får ta del i tiltakspakken.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
På vegne av stortingsrepresentantene Åge Starheim, Ib Thomsen, Jørund Rytman og meg selv har jeg gleden av å fremsette forslag om endringer i kommunevalgordningen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-12:
På vegne av representantene Vera Lysklætt, Anne Margrethe Larsen, André N. Skjelstad og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om 3 000 nye stillinger i politiet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-12:
I hele debatten har det vært lagt vekt på at man må ha en åpen og ærlig debatt om innholdet i skolen. Slik Venstre ser det, har vi en del uro fordi den debatten har uteblitt i mange norske kommuner. Vi har debatt om hvilke skolebygg vi skal ha, i hvert fall om hvor de skal ligge. Vi har etter hvert også fått en debatt om at elevene skal være friske, i den forstand at de ikke skal bli syke av å være inne i disse byggene. Venstre er opptatt av og vil gjerne komme tilbake til statsråden med spørsmål om vi kan få en lokal debatt om innholdet i skolen, en debatt der det kan være mulig å diskutere hvordan man skaper de felles rammene og - skal vi kalle det - spillereglene som er nødvendige, og som kan føre til at en lærer kan si til foreldrene at de forventer at barna kommer uthvilt på skolen, at de har med seg en ok matpakke, og at de skjønner hva god dag betyr - og resten skal vi gjøre. Hvilke tanker har statsråden om hvordan vi kan gjenreise en debatt om skolen lokalt, slik at det blir en gjensidig sak mellom lokalsamfunn, lærere, elever og foreldre?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-12:
Opposisjonen inviterer egentlig statsråden til å være med på noe fornuftig, nemlig i fellesskap å finne ut hva man bruker tiden til. Statsråden bruker omtrent all sin tid til å si at det vil han i grunnen komme tilbake til, med en melding, senere. Fra Venstres side må vi bare ta til etterretning at når vi fra Venstres og opposisjonspartienes side fremmer forslag om å ha en nasjonal rekruttering av lærere, nedstemmes det - så langt. Når vi fremmer forslag om å gi en systematisk, kompetansegivende videreutdanning, stemmes det ned. Jeg skjønner at forslaget i dag blir nedstemt, selv om statsråden i det siste svaret var tett innpå i hvert fall å være enig i at det er et saklig behov bak det. Da kommer mitt spørsmål: Kan vi regne med at vi i den stortingsmeldingen som statsråden snakker om, får en systematisk og bred gjennomgang av alt det som nå finnes, og vil komme til å finnes i de kommende måneder, om kunnskap om tapt undervisningstid, presentert slik at Stortinget i det minste vil ha det som et utgangspunkt? Venstre ser ikke på det som det ideelle, men vi ser på det som kanskje det best oppnåelige når det er «makta som rår». Så det er dette spørsmålet jeg stiller gjennom presidenten til statsråden.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-12:
Gang på gang er vi nå vitne til en ganske interessant folkeopplysningsøvelse. I skolesak etter skolesak har vi følgende observasjon: Regjeringspartiene er litt forsiktige og litt «laid back», statsråden er heftig og nesten begeistret. Sett fra representanten Dørum og Venstres side, synes vi dette er spennende. Det nærmer seg nesten et gjennombrudd i den forstand at vi ligger så nær hverandre i retorikk at man gjerne kan si: Tenke det, ville det - men gjøre det? Ikke helt. Nå skal ikke jeg gjenta spørsmål som er reist av andre. Jeg skal faktisk ta opp det som vi må ha for å få til en god, offentlig fellesskole - nemlig gode nok lærere. Er nå statsråden på sporet av at vi faktisk kan få den systematiske, kompetansegivende videreutdanningen som gjør at vi beholder de realfagslærerne som er i ferd med å gå ut av skolen, men som fortsatt har glød og begeistring, og som sikkert vil bli der hvis de får et håndslag? Er Regjeringen nå beredt til å gjøre det, slik at vi i senere runder faktisk kan få gjennombrudd for en slik måte å tenke på? Dette er helt avgjørende for å få til den gode realfagssatsingen som vi er enige om.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-02-12:
Jeg vil på vegne av Lars Sponheim, Leif Helge Kongshaug og meg sjøl framsette forslag om å innføre rett til et næringsfradrag for selvstendig næringsdrivende.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-02-12:
Jeg har to spørsmål til statsråden. Det første er å gjenta det siste: Er det virkelig ingen av de små, enkle endringene som statsråden ser mulighet for å gjennomføre før man har utredet? Det andre spørsmålet dreier seg om at veldig mange av dem som opplever å få avslag, får det med litt underlige begrunnelser. For dem av oss som har jobbet med dette lenge, faller vi av og til for fristelsen til å tro at man velger den mest behagelige begrunnelsen istedenfor den ærlige begrunnelsen. Spørsmålet mitt til statsråden er: Kunne det ikke i hvert fall være riktig å gi instruks til barnevernet om at når man avslår søknader, gir man den reelle og den ærlige begrunnelsen for avslaget?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-02-12:
Ved behandlinga av denne saken fikk jeg litt den følelsen som Ivar Aasen skrev om en gang: «Dei tru, det skal ganga so fort alt fram til nokot stort. Men so tidt nokot stort er naatt, so kjem det stødt nokot smaatt.» Behandlinga i komiteen var veldig positiv. Det framkom veldig få argumenter mot mange av de tiltakene som Venstre har foreslått, men mange har sagt at man trenger en skikkelig gjennomgang. At statsråden ikke har noe tidsperspektiv, noen ambisjoner om at dette skal gå fort, eller noen som helst drøm om at det går an å se på noen av de åpenbare tingene før, gjør meg litt bekymret. Dette er en sak som opptar mange. Mange føler at klokkene ringer, og at tida renner ut, og mange føler at det er få argumenter som er kommet opp mot noen av de tiltakene som foreligger. Jeg håper fortsatt at Regjeringa enten har et stort trykk og et ønske om at dette skal gå fort, eller kikker på noen av de åpenbare forenklingsprosessene som kunne gjort dette bedre. Jeg må også få bemerke at når man sier noe som noen misforstår, er det ikke nødvendigvis den som misforstår, sitt problem. Det er en stor utfordring at vi har et barnevern som er veldig sammensatt i kompetanse og størrelse. Det er klart at hvis du er en barnevernsansatt, som kanskje har en adopsjonsgodkjenning hvert jubelår, og du sitter der med en bekymringsmelding i den ene hånden og det perfekte ektepar som bare vil ha papir på at de er perfekte, i den andre hånden, er det nok lett å prioritere bekymringsmeldinga. Da blir dette perfekte ekteparet dyttet bortover i køen. Man burde kanskje ha samlet ekspertisen, slik at vi hadde fått bedre kvalitet på det vi gjør, kjappere behandling på det vi gjør, og gode forklaringer til dem som får avslag. Det er mange underlige forklaringer på det, og jeg syns et offentlig byråkrati skal være ærlig overfor folk, også når ærligheten er ubehagelig. Da skal man få en skikkelig forklaring på hvorfor dette ikke er noe lurt. Jeg tror at det her er stort rom for å gjøre enkle, greie reformer, som verken setter rettssikkerheten eller andre ting i fare, men som ville ha gjort hverdagen enklere for mange, og som kunne ha ført til at manges drøm om å få lov til å bli foreldre var mye nærmere virkeligheten. Jeg håper at dette nå ikke koker bort i byråkratisk utredning, men at pasjonen, som er vist fra veldig mange - også fra regjeringspartiene i denne saken - faktisk fører til at vi får litt fortgang i den.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-12:
SV vil berømme Venstre for å fremme dette forslaget, for det retter søkelyset mot en svært viktig problemstilling. SV er også svært tilfreds med at Regjeringa har bebudet en generell og helhetlig gjennomgang av adopsjonsfeltet med tanke på å forbedre adopsjonsprosessene og sikre både adopsjonssøkeres og adoptivbarns rettigheter. Norges ratifikasjon av Haag-konvensjonen om vern av barn og samarbeid ved internasjonale adopsjoner er ett av mange viktige tiltak som allerede er iverksatt. Tilbud til adopsjonsforeldre, som også representanten for Arbeiderpartiet var inne på, kurs for førstegangssøkere og nye regler for stebarnsadopsjon i registrert partnerskap er gode tiltak som er satt inn for å styrke adoptivforeldrene. Kristelig Folkeparti fremmer et forslag i innstillingen om at Regjeringa skal legge til grunn at barn som adopteres, skal ha rett til en mor og far. At Fremskrittspartiet fremmer sitt forslag, er vel ikke uventet, men det er uventet at Kristelig Folkeparti gjør det, fordi det i sin tid faktisk var en statsråd fra Kristelig Folkeparti som åpnet for adopsjon for enslige. Det er helt klart at dette forslaget kommer nå fordi vi har en endring på gang med felles ekteskapslov. Flertallet av den norske befolkning skjønner at det er urimelig at lesbiske og homofile par ikke skal ha de samme mulighetene som heterofile par både til å gifte seg og til å bli vurdert som adoptivforeldre. Deres kjærlighet er like sterk, deres behov for juridisk å regulere samlivet sitt er like stort, og egnetheten til å ha barn bestemmes ikke av legning, men av helt andre egenskaper, både for hetero- og homofile. Det er også urimelig og direkte underlig at enslige lesbiske eller homofile har mulighet til å adoptere på lik linje med heterofile, mens man i det øyeblikk man går inn i et forpliktende parforhold - som jo bl.a. Kristelig Folkeparti er så opptatt av for heterofile - ikke skal ha muligheten til å bli vurdert lenger. Samtidig er det slik at lesbiske og homofile par godt kan være fosterforeldre, de kan bli brukt som besøkshjem eller fosterhjem for spesielt krevende barn. Hvis et barn som kommer i fosterhjem hos lesbiske eller homofile par, har behov for varig fosterhjem, gis ikke disse fosterforeldrene rett til å adoptere sitt fosterbarn, mens et barn i en heterofil fosterfamilie ville hatt denne muligheten til å bli adoptert. Jeg vil også si til representanten fra Fremskrittspartiet: Det er jo barna vi er opptatt av. Dette rammer barna mest fordi man fratar dem den juridiske muligheten og retten til å bli adoptert. Nå er det sånn at verken heterofile eller homofile har rett til adopsjon, men det er retten til å bli vurdert som adoptivforeldre dette handler om. Jeg er egentlig veldig lei meg for at Kristelig Folkeparti går tilbake på sitt opprinnelige standpunkt. De hadde en modig statsråd i sin tid som faktisk fremmet forslag om dette. Jeg mener man diskriminerer en stor del av barna i Norge ved å si at man skal ha rett til en far og en mor, når så mange barn i dette landet bor med én forsørger. Det er trist at Kristelig Folkeparti nå kommer med dette tilbakeslaget.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-12:
Representanten fra Fremskrittspartiet sier at SV har kommet med en rekke påstander, og uriktige påstander. Én ting er at man kan være uenig politisk, og jeg har stor respekt for at Fremskrittspartiet mener noe annet enn SV, men det var ikke faktiske feil i mitt innlegg. Man har i Norge rett til å adoptere som enslig. At mange land nå sier nei til adopsjon til enslige, er noe helt annet. Det er også slik at man kan adoptere barn fra Norge - bare så det er sagt. Når det gjelder rollemodeller og en far og en mor, er jeg enig i at barn trenger gode rollemodeller, både mannlige og kvinnelige. Men det er faktisk slik at de fleste barn i Norge, selv om de lever med enslige foreldre - det gjør faktisk en stor del av barna i Norge, og da diskriminerer man en stor gruppe barn - har stort sett gode rollemodeller rundt seg i familien sin, i vennekretsen til foreldrene osv. Det er også derfor det er så viktig at det er både kvinner og menn i barnehagene og kvinner og menn i barneskolen, slik at man har gode rollemodeller både som gutter og jenter. Man diskriminerer her en stor gruppe barn i Norge, det er det det handler om. Man diskriminerer også de barna i forhold til å få de samme rettighetene som barn i ekteskap har.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Forslagsstillerne skal ha ros for å aktualisere spørsmålet om åpningstidene knyttet til salg av artikler til hagebruk. Lovgivningen og reguleringsbestemmelsene på dette feltet tar sikte på å finne en rimelig balanse mellom ulike interesser - forbrukernes interesser på den ene siden og arbeidstakernes på den annen. Nettopp fordi det er en potensiell interessekonflikt mellom forbrukere og arbeidstakere, vil det være ulike krefter som vil forsøke å påvirke denne balansen. Derfor er det viktig å ha en kontinuerlig årvåkenhet overfor utviklingen og praktiseringen av disse bestemmelsene. De generelle åpningstidsbestemmelsene uttrykkes gjennom § 5 i helligdagsloven, der det heter at utsalgssteder som hovedregel skal holdes stengt på søndager og andre hellig- og høytidsdager. Fra denne hovedregelen er det en rekke unntak, bl.a. for utsalgssteder «som i det vesentlige selger blomster, planter og andre hageartikler». Unntaket har som hensikt å ivareta forbrukernes interesser, i og med at salg av artikler til hagebruk ofte foregår på tidspunkt da folk flest har fri og mange gjør hagearbeid. De senere års utvikling kan imidlertid synes å undergrave den generelle målsettingen i åpningstidsbestemmelsene. En rekke hagesentre er nå blitt så store at de ligner kjøpesentre, med et bredt vareutvalg, langt utover blomster, planter og andre hageartikler. Det er i denne forbindelse flere organisasjoner, deriblant Handel og Kontor og LO, har påpekt at dagens praksis ikke er i tråd med lovens intensjon, og de mener at en trenger en innstramming gjennom forskrifter, bl.a. for å styrke vernet for ansatte mot økt arbeidspress på søn- og helligdager. Arbeiderpartiet er enig med departementet i at unntaksbestemmelsene ikke skal brukes til en generell utglidning og uthuling av intensjonene i loven. Departementet har i dag en hjemmel til å kunne gi nærmere forskrifter om salg fra utsalgssteder, og Arbeiderpartiet og flertallet i komiteen ber derfor Regjeringen vurdere å benytte denne hjemmelen dersom det skulle være nødvendig for å hindre ytterligere utglidning når det gjelder det aktuelle unntaket i helligdagsloven.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
I forrige stortingsperiode skrev daværende stortingsrepresentant Trond Giske i Innst. O. nr. 56 for 2002-2003 at han og Arbeiderpartiet støttet «arbeidet med å revidere åpningstidsbestemmelsene for å få til forenklinger og større brukervennlighet». Spørsmålet er hvorvidt dette prosenthysteriet og denne tellingen av antall produkter i hyllene hos f.eks. Plantasjen innebærer spesiell grad av forenkling eller særlig grad av brukervennlighet. Jeg må også stille spørsmål om hvorvidt dette at man har opprettholdt Brustad-bua på søndager - altså at man kan få lov til å handle på søndager bare butikken er trang og vanskelig nok å komme inn i - er brukervennlig og en forenkling.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
Statsråden nevnte i sitt innlegg den gjennomgangen av adopsjonsfeltet som også er omtalt i innstillingen. Det er jo slik at hele komiteen er samlet om ønsket om å forbedre adopsjonsprosessen, og vi ser frem til at statsråden foretar en slik gjennomgang. Mitt spørsmål til statsråden er: Når kan vi forvente at en slik gjennomgang er sluttført, og i hvilken form vil Stortinget få denne saken til behandling?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
Som flere av representantene har påpekt, er det dyrt å adoptere. Den gjennomsnittlige kostnaden ligger på mellom 100 000 kr og 150 000 kr, hvorav adoptivforeldrene i dag dekker en stor del på egen hånd. Vi har alle merket oss adopsjonsforeningenes ønske om å øke støtten til 1 G, og vi får håpe at dette blir vurdert i forbindelse med det arbeidet som Regjeringen nå skal gjøre. I den sammenheng vil jeg si jeg synes det var et veldig defensivt svar jeg fikk fra statsråden i stad. At dette skal bli en lang NOU, kanskje ende opp med konklusjon muligens om ti år og med implementering om 15 år, synes jeg er svært defensivt. Jeg vil også gi en viss ros til statsrådens partikollega Karin Yrvin for hennes meget personlige vitnesbyrd her fra talerstolen. Når man må vente i seks-sju år før man får avklart en adopsjon, er det helt åpenbart at det må settes i verk noen strakstiltak, og det må vises handlekraft fra Regjeringen. Jeg håper at statsråden går i sitt lønnkammer og tenker gjennom problematikken en gang til. Så til dette med homofile og adopsjon. Det var i og for seg SVs innlegg som fikk meg til å reagere litt, for der var det en del åpenbare feil og mangler. SV sa at enslige nå har muligheten til å adoptere, og slik sett kan også homofile adoptere. Det er en faktisk feil. Det er ifølge adopsjonsforeningene kraftige begrensninger når det gjelder hvor mange land som aksepterer enslige som adoptivforeldre. Det er også slik at enslige som adopterer, må skrive under på at de ikke er homofile. SV sier at deres syn er tuftet på at de er opptatt av barnas ve og vel. Det er Fremskrittspartiet også. Vi mener det vil være best for barn å vokse opp med rollemodeller av forskjellig kjønn. Det var også en annen feil i SVs innlegg, at det er mange homofile par det er snakk om. Det er én av 800, hvis man ser på ekteskapsstatistikken. Det er for øvrig også slik at homofile partnerskap er langt mindre stabile enn de heterofile parforholdene. Dette viser seg i høyere frekvens bl.a. når det gjelder skilsmisser blant homofile.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-02-12:
Høyre synes ikke praktiseringen av dagens helligdagslovgivning er noe stort problem, og vi kan ikke se noen grunn til å foreta noen innskjerpninger av denne praksisen nå. De som i denne saken har hevdet at de har et problem med konkurransevridning, bør kunne henvende seg til Konkurransetilsynet, hvor man har et apparat som kan ta seg av disse problemstillingene. Dersom man skulle gjøre noen endringer, måtte det etter Høyres oppfatning være i liberaliserende retning. Men det er ikke så forferdelig lenge siden vi hadde en gjennomgang av dette og vedtok dagens ordning, så vi ser ingen grunn til å foreta noen endringer ved denne korsvei.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-02-12:
Adopsjon er et viktig område, der Høyre vil være åpne for alle gode innspill som kan bedre systemet og gjøre mulighetene for adopsjon bedre. Det er mange barn der ute som trenger foreldre, og det er mange potensielle foreldre i Norge som legger ned en stor innsats for å få lov til å stille opp. I dette ligger kanskje noe av det fineste som kan være mellom mennesker, og det krever vår dypeste respekt og vårt bidrag til å gjøre prosessene best mulig og enklest mulig. Det er viktig at disse spørsmålene løftes frem, og forslagsstillerne skal ha ros for å gjøre nettopp dette. Venstre har fremsatt en hel rekke forslag som jeg tror det kan være gode grunner for å se nærmere på, men som nok krever en mer omfattende behandling enn det vi kan få til med utgangspunkt i et representantforslag. Jeg håper derfor at Regjeringen tar med seg disse forslagene når man bebuder at man vil komme tilbake til Stortinget med en bredt anlagt sak om adopsjon, der vi vil få disse og nok ganske mange flere problemstillinger belyst og sett i sammenheng. Jeg viser til statsrådens brev til komiteen hvor en slik sak er bebudet, noe vi synes er positivt. Høyre mener som sagt at det er viktig og riktig å legge best mulig til rette for adopsjon, og da er det klart at spørsmålet om saksbehandlingstid er viktig. Vi støtter derfor forslag nr. 1 om at maksimal behandlingstid blir satt til ni måneder, og vi støtter også forslag nr. 2 om mulighetene til å søke adopsjon uavhengig av land. Dette er spørsmål vi mener det må være mulig å ta stilling til, uavhengig av denne større og bredere anlagte saken som er bebudet. Når det gjelder spørsmålet om homofiles adgang til adopsjon, har Høyre programfestet at homofile også må kunne vurderes som adoptivforeldre på linje med andre. Vi kommer derfor selvsagt ikke til å gå inn på Kristelig Folkepartis eller Fremskrittspartiets forslag om dette. Når det gjelder spørsmålet om økning av adopsjonsstøtten, mener vi at dette er et tema som naturlig hører hjemme i forbindelse med de årlige budsjettene, der man kan se slike prioriteringer i sammenheng med de øvrige prioriteringer som man ønsker å gjøre. Som sagt ser Høyre frem til at Regjeringen kommer tilbake med en grundig forberedt sak. Vi håper at det ikke tar for lang tid. Vi håper at man også i denne sammenheng kommer tilbake med tiltak som kan styrke adopsjonsforeningenes arbeid, og som kan gjøre adopsjon enklest mulig i Norge.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Etter at Kristeleg Folkeparti la fram forslaget om innstramming i forskriftene, såg vi at aktørar frå næringa blei litt bekymra. Ein såg at det var aktørar som gjorde innskjerpingar i vareutvalet sitt, og ein blei engsteleg for at det skulle kome innstrammingar. Derfor er det veldig viktig kva signal statsråden sender ut til næringa. No er kanskje nokon letta for at det ikkje blir ei innstramming i forskrifta. Kanskje vil dei fortsetje å fylle opp med alle andre varer enn plantar, hageartiklar og blomstrar, og derfor lurer eg på korleis statsråden vil følgje opp dette. For her er det påvist at det har vore aktørar som sel minimalt med blomstrar, og som på ein måte har utnytta systemet og har ope på søndagane. Vil dei framleis få vekse opp, eller kva signal vil statsråden sende ut? For ein veit at mykje av dette har det ikkje vore nokon reaksjon på, det har ikkje blitt handheva. Det mest populære - det kan ein også høyre ut frå det som blir sagt i denne salen - er å vere mest mogleg liberal, men det vil få ein del negative konsekvensar.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Kostnadene er eit viktig spørsmål for mange når dei skal vurdere om dei har moglegheit til å adoptere eit barn. Adopsjonsstøtta har stått stille. Er statsråden innstilt på å jobbe fram eit skikkelig lyft, slik at det blir meir økonomisk føreseieleg for dei som vurderer og har eit ønske om å adoptere? Det er det eine spørsmålet. Det andre spørsmålet eg har lyst til å stille statsråden, dreier seg om at dersom ein skal setje i gang arbeidet med ein NOU, vil det ta tid å få ei grundig utgreiing. Men det finst enkelte grep. Når f.eks. eit par blir godkjent for adopsjon frå eit bestemt land og det oppstår ein politisk situasjon som gjer at ein ikkje får adoptere så mange barn frå det landet lenger, burde ein kanskje enkelt få adoptere frå anna land. Men prosedyrane i dag er veldig tunge. Er det noko grep statsråden ser for seg at ein kan ta, slik at det blir mindre byråkratisk enn det er i dag?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Kristeleg Folkeparti har forventingar til Regjeringa når det gjeld å få meir merksemd på adopsjonsutfordringane, ikkje minst at det blir satsa meir økonomisk, slik at ein kan få auka adopsjonsstønaden. Når neste års statsbudsjett kjem, har vi forventingar til at Regjeringa vil fokusere meir og ha trøkk på det. Men det som gjorde at eg tok ordet igjen, var representanten May Hansen sitt innlegg. Eg hadde ikkje tenkt at dette skulle bli ein debatt om dei utfordringane ein har i samband med om homofile skal ha rett til å bli vurderte som adoptivforeldre eller ikkje, for dette er ei sak, som representanten Skei Grande var inne på, som veldig breitt tek opp utfordringane knytte opp til adopsjon. Men når påstandar om diskriminering blir gjentekne fleire gonger, blir eg litt matt, for ein må kunne meine ulike ting utan å bli skulda for diskriminering. May Hansen har her eit anna standpunkt enn Kristeleg Folkeparti. Det som Kristeleg Folkeparti foreslår i dag, er nøyaktig det som vi seier i vårt program, som blei vedteke i 2005, der vi ber Regjeringa leggje til grunn at barn som blir adopterte, skal ha rett til ei mor og ein far. Når ein så diskuterer dei einslege, veit vi, frå gammalt av, at der det er nær kjennskap, slektskap eller liknande forhold knytte opp til dei einslege, har det i alle år vore mogleg for einslege å adoptere. Så har det vore nokre liberaliseringar, og vi har ønskt å stramme litt inn. Men også her er Kristeleg Folkeparti oppteke av barna sine rettar, same korleis dei vaksne har innretta livet sitt. Det har vore saker der det har vore barn i lesbiske forhold, der vi har vore med og gitt rett til stebarnsadopsjon for å sikre dei juridiske rettane for barnet. Men det som vi ønskjer å leggje til grunn, og som er heilt klart for oss, er at ein ved generelle adopsjonar skal ha som mål å gi barna ei mor og ein far. Det har ikkje noko å gjere med diskriminering av dei som er aleine med barn i oppvekst i dag. Eg har sagt at mange barn med aleineforeldre kan ha det utmerkt. Men det har litt med kva for rammevilkår vi skal leggje til rette. Der er det vi ber om at representantane lyttar til det vi seier, i staden for å tilleggje oss meiningar som vi ikkje har gitt uttrykk for.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Regjeringen har ingen planer om å gjeninnføre åpningstidsloven. Vi er komfortable med den situasjonen som eksisterer nå, men vi har en helligdagslov som regulerer handelen på søndager. Det er mange grunner til det. Delvis har det, som representanten Molvær Grimstad sa i sitt innlegg, å gjøre med at folk skal kunne ha fri samtidig. Det er viktig for familien - som jeg tror Fremskrittspartiet av og til snakker varmt om - at man kan være sammen på en fridag. Det har noe med den annerledes søndagen å gjøre, at man har en dag i uka som er roligere enn andre. Men så skal man oppveie det mot forbrukernes behov for kanskje å skaffe seg noen varer også på en søndag. Helligdagsloven balanserer disse hensynene - og selvsagt også hensynet til arbeidstakerne. Når vi presiserer at vi ikke ønsker en utglidning med hensyn til nye varer, har det også med rettferdig konkurranse mellom næringsdrivende å gjøre og forutsigbarhet for andre som driver med tilgrensende varesortiment.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Jeg tror Dokument nr. 8-forslaget har hatt sin virkning, i den forstand at en del skjønner at her er det en grense, og at hvis man ikke følger de intensjonene som Stortinget har, kan man risikere at det blir nye forskrifter. Det er mitt signal også. Vi er tilfreds med status quo, vi ønsker å videreføre det, men ser at en utglidning både kan undergrave lovens intensjoner og ikke minst tvinge andre aktører til å ha søndagsåpent faktisk mot næringsdrivendes egne ønsker. Det har kanskje også vært en vekker gjennom denne prosessen at det ikke bare er arbeidstakerne, men også en god del arbeidsgivere og næringsdrivende som ikke ønsker utglidning av disse bestemmelsene. De synes det er godt å ha fri på søndag, at det er stengt på søndag, og de ser også at omsetningen av bunnlinjen heller ikke har noen stor gevinst av å holde åpent på søndager. Tvert imot får man flere økte kostnader i forhold til inntjening. Så jeg tror representanten Molvær Grimstad og jeg har akkurat samme syn på dette, at det er et signal om at en ikke ønsker utglidning.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Bare en oppklaring av en misforståelse som representanten André N. Skjelstad gjorde seg skyldig i. Jeg sa selvfølgelig ikke at det er lik kompetanse i alle kommunene på dette feltet, når det gjelder å behandle adopsjonssøkere. Mitt poeng var tvert imot at det er ulik kompetanse, og at det selvfølgelig er slik at man ikke har den kompetansen i mindre kommuner som man har i store byer og i større kommuner. Derfor var også mitt poeng at interkommunalt samarbeid er viktig, og at det har vist seg å gi gode resultater f.eks. på barnevernsfeltet generelt. Jeg vil også understreke at regjeringsfraksjonen har stilt seg bak at det i den gjennomgangen som Regjeringa skal ha, kan være positivt at man ser på forholdet om godkjenning av adoptivforeldre før man bestemmer hvilket land man skal adoptere fra. Vi tror det kan være en klok måte å gjøre det på, og vi har stilt oss bak at Regjeringa ser på det i den gjennomgangen man skal ha.
Manuela Ramin-Osmundsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Jeg vil ikke utelukke at veien å gå er å få en offentlig utredning. Vi setter i gang arbeidet med å vurdere den egnede formen, slik at arbeidet kan igangsettes så snart som mulig. Eksakt tid for når dette blir ferdig, kan jeg ikke si nå, men jeg kommer tilbake til det på en egnet måte.
Manuela Ramin-Osmundsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Jeg er klar over de utfordringene som kostnader skaper. Jeg kan ikke her komme med noen løfter om å gi mer; vi har nå en budsjettprosess bak oss. Hva gjelder å forenkle prosedyrene, legger jeg til grunn at de vi har i dag, fungerer. Så er det alltid mulig innenfor direktoratet å foreta forbedringer. Ellers er vår vurdering at sakens kompleksitet fordrer at vi tar den helhetlige vurderingen. Hvis ikke er det sikkert mulig, som jeg sa, å gå veien om en offentlig utredning.
Manuela Ramin-Osmundsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Til det andre spørsmålet: Det er alltid mitt ansvar å se på kvaliteten i saksbehandlingen og at man gir gode begrunnelser. Det gjør jeg fortløpende. Hva gjelder muligheter til å foreta små endringer, har vurderingen vår så langt vært at vi foretar en helhetlig gjennomgang, gjerne ved en NOU. Ellers har vi oppmerksomhet på dette feltet, og vi foretar alltid løpende vurderinger. Men vi ønsker først og fremst å se på helheten.
Manuela Ramin-Osmundsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Jeg vil forsikre de ulike representantene om at vi, selv om vi ikke kan ha noe tidsperspektiv, er oppmerksomme på de behovene som er på adopsjonsfeltet. Vi har valgt å ta en helhetlig gjennomgang, gjerne i lys av en NOU. Dette skal ikke koke bort i kålen. Parallelt vil jeg si at vi i nær dialog med vårt direktorat skal få en så god saksbehandling som mulig. Det som kan gjøres av endringer innenfor det systemet som vi har i dag, skal foretas. Men vi har valgt den linje å ta en helhetlig gjennomgang og følge saksbehandlingen fortløpende i nært samarbeid med vårt direktorat.
Karin Yrvin (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Ønsket om å få egne barn ved hjelp av adopsjon er et svært privat og omfattende valg som krever engasjement og økonomisk trygghet. Det offentliges oppgave bør være å legge til rette for at dette skjer mest mulig smidig og minst mulig invaderende og belastende for dem det gjelder. Slik er det dessverre ikke i dag. Fra man søker til man får kontakt med adopsjonsmyndighetene, går det år. I mellomtiden er attestene blitt foreldet, og man må forvente så store forsinkelser at besøk hos lege, politi og folkeregister skjer opptil to-tre ganger. Selv har jeg gitt kanyler med blod til legen. Det burde holde. Min mann har fått skannet sin hjerne. Statsråden bør påse at de som kommer hjem til dem som ønsker å adoptere, forholder seg til retningslinjene og til de spørsmålene som er relevante for den prosessen. Det bør være en grense for hvor invaderende det offentlige kan være i forhold til deres behov for å kvalitetssikre adopsjonsforeldre. En gjennomgang av adopsjonsprosessen bør også ta for seg adopsjonsforeldres opplevelse av prosessen - og nettopp det. Samtidig er det en selvfølge for oss som skal adoptere, å stille opp med hensyn til det offentliges behov for en sikker adopsjon. Det står i dokumentene i dag at det ikke er noen menneskerett å få barn. Det er et utsagn som jeg personlig har store problemer med. Men man kan i hvert fall forstå at det er en menneskerett for barn å få vokse opp med foreldre som faktisk ønsker dem. Utgangspunktet for adopsjon bør være nettopp dette: Alle barns rett til foreldre. Å utvide antallet land man kan adoptere fra, er derfor veldig positivt. De barna i verden som trenger et trygt hjem, fortjener at man gjør en jobb for å få ned saksbehandlingstiden, for å få kvalitetssikret adopsjonsprosessen og få opp antallet adopsjoner. Få områder har så mange positive sider som nettopp det å koble trengende barn med ønskende foreldre. For oss vil det ta seks-syv år fra vi bestemte oss for å adoptere til vi får et barn. Det er lenge å vente.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-02-12:
Adopsjon av barn er ingen menneskerett for noen av oss. Det forhindrer oss ikke i å legge til rette for at adopsjonsprosessene blir enklere. Per i dag er det mange kommuner som har manglende kompetanse, lite fagmiljø og manglende erfaring, noe som igjen gjør at det er få saker, og at saksbehandlingstiden vil bli unødvendig lang. Jeg blir da litt overrasket over representanten Tove Karoline Knutsen. Meg bekjent kommer hun fra Tromsø, som er en relativt stor by, og som selvfølgelig har tilstrekkelig fagkompetanse. De aller fleste kommuner er selvfølgelig av en annen karakter, og da blir det ikke så enkelt. Der det er mindre enn 3 000 innbyggere, vil det bli vanskelig. Hvis en velger å sette systemet i fokus, vil dette ta unødvendig lang tid, og en vil få store forskjeller mellom kommunene. Her burde det være mulig å få til nettopp interkommunale løsninger for å styrke kompetansen og få ned saksbehandlingstiden. Det kan ikke være sånn at en adopsjonssøknad må klargjøres for ett land om gangen. Selv om en ikke blir godkjent som adoptivforeldre i eksempelvis Kina, burde en ikke måtte rykke tilbake til start for å starte prosessen på nytt ved å søke som adoptivforeldre i et annet land, eksempelvis Colombia. Dette blir et for tungrodd system, etter min mening. De perfekte foreldre finnes selvfølgelig ikke. Men en må ikke utelukke foreldre på grunn av sykdomsrisiko. Hvis det er tilfellet, grenser det til diskriminering, etter mitt syn. Det er viktig å være ærlig når en avklarer en søknad om adopsjon. En må ikke unngå å si hva som er den reelle grunnen for at avslaget blir gitt. Det er det tross alt, som forrige taler var inne på, mange som har ventet i svært mange år, og som har prøvd ulike metoder. Vi må vise respekt for dem som har prøvd det meste for å få adoptere en unge. I de prosessene er en svært sårbar, og derfor må en også gi et skikkelig svar og en skikkelig begrunnelse til dem som har prøvd.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Jeg er glad for at denne saken er satt på dagsordenen. Den er viktig for mange av oss, fordi vi får henvendelser fra par som ønsker å adoptere og som opplever prosessen som krevende og vanskelig. Det er bra at Regjeringen har sagt de skal ha en gjennomgang av reglene. Vi må forvente at det er en forbedring av reglene vi skal få se - og en fornying, fordi samfunnet endrer seg og reglene må endres i pakt med det. I likhet med mange andre representanter har jeg fått mange henvendelser fra par som har fått avslag f.eks. på grunn av kroniske sykdommer. Det trenger ikke være en sammenheng mellom omsorgsevne og kronisk sykdom. Det går godt an å være en god omsorgsperson om du har en utfordring i livet ditt. Uvesentlige eller uverdige avslag på søknad om adopsjon gjør at mange mister motet, og vi går glipp av mange som kunne tatt imot et barn på en god måte. Jeg har òg fått henvendelser fra ofre for trafikkulykker som har blitt rehabilitert, er tilbake igjen i jobb og i samfunnet, og som absolutt har en omsorgsevne, men som på grunn av noe som ligger langt tilbake i tid, blir nektet å bli vurdert videre i adopsjonsprosessen. Dette må det skje noe med. Jeg vil òg peke på tidsperspektivet. Flere av debattantene har vært inne på det. Jeg fikk henvendelse fra et par som startet sin prosess i 2005. De venter på et barn fra Kina. De ble godkjent i slutten av året 2005 og har nå ventet i 26 måneder siden deres søknad ble registrert i Kina. Deres utfordring er at godkjenningen i Norge i utgangspunktet varer i to år. De har fått den forlenget til tre, men det kan se ut som om det ikke er nok. Det er litt meningsløst om de skal måtte gå gjennom hele søknadsprosedyren på nytt for å få en ny godkjenning i Norge fordi det tar så lang tid å få barnet fra utlandet. Jeg trenger ikke svar på det i dag, men jeg ber om at gjennomgangen Regjeringen skal ha, òg tar med seg tidsaspektet - at godkjenningstiden i Norge er lang nok til at en kan få tid til å hente et barn hjem fra f.eks. Kina. Det vil òg spare mye ressurser om de slapp å gå gjennom hele systemet på nytt. Til slutt: Det er gledelig at det er mange norsk par som står i kø for å få adoptere et barn fra utlandet. Det er mange barn som trenger et nytt hjem. Det blir vårt ansvar både å forenkle prosedyrene, slik at det ikke tar så lang tid å hjelpe et barn, og å utvide antall land der det virkelig er mange barn som kunne trenge et nytt hjem i Norge. Jeg håper at Regjeringen har fokus òg på den delen av dette arbeidet.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Kristelig Folkeparti tror det er en sammenheng mellom uro, mistrivsel og følelsen av å komme til kort. Vi tror at en del elever, spesielt på ungdomstrinnet, strever fordi de har en teoritung skolehverdag. Når de heller ikke mestrer skolehverdagen, kan resultatet være uro. Jeg hørte av innlegget til statsråden at han var positiv til å ha også andre yrkesgrupper inn i skolen, ikke bare grupper med sosialfaglig kompetanse, men også annen kompetanse. Kristelig Folkeparti er opptatt av en mer praktisk skolehverdag, der man gjerne kan få inn både håndverksfag og andre praktiske fag og aktiviteter. Istedenfor å sende elever på spesialskole, kan det være et alternativ som gjør skolen til en mestringsarena for enkelte. Er statsråden positiv til å tenke langs de linjer?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Det er blitt en sannhet at det forsvinner mange skoletimer fra både grunnskole og videregående skole. Det ble satt i fokus på NHOs årskonferanse, der statsministeren ble stilt spørsmålet: Hva gjør de i den tiden som faller vekk, med alt som går vekk av vanlig undervisningstid? Det er en sannhet, uten at man helt vet omfanget, og uten at man er enig om hva som egentlig skjer i den tiden som faller vekk, og hvorfor: om det er fordi det ikke er en lærer der, eller om læreren holder på med andre ting, eller det mangler lærere på skolen. Debatten i dag har handlet veldig mye om at det er behov for en kartlegging for å kunne ha tiltak mot dette. Men jeg har et spørsmål til statsråden: Er det ikke også behov for en kartlegging for at skolen skal slippe å ha den belastningen, kritikken eller anklagen hengende over seg at de sløser vekk undervisning?