trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Høyre sier at partiet er veldig opptatt av skolen. Innsatte har ifølge Fafo-rapporten om levekår omtrent det motsatte utdanningsmønsteret av hva den øvrige befolkningen har. Lese- og skrivevansker er utbredt, og mange har sannsynligvis særdeles dårlige erfaringer med skolen. Innenfor murene opplever man derimot at de fleste innsatte ofte trives på skolen, bl.a. fordi de blir møtt med en annen forståelse og får tettere oppfølging enn de fikk i den vanlige skolen. Jeg antar at Trond Helleland er enig med meg i at det i dag er vanskelig å få arbeid uten utdanning, i alle fall et varig arbeid. På bakgrunn av dette spør jeg: Hva kommer det av at den regjeringa Hellelands parti tilhører, for andre året på rad lar skolebudsjettene i fengslene være utilstrekkelige, med minst 25 mill. kr? Tror ikke Høyre at en manko på minst 25 mill. kr vil ramme fengselsundervisningen?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Jeg synes det er ganske arrogant av representanten Helleland, som er leder av denne komiteen, å forholde seg til dette spørsmålet på en sånn måte. Jeg antar at Trond Helleland er enig med sin egen regjering i at det er et viktig formål å få til et godt forvaltningssamarbeid. I så måte burde også representanten Helleland gå foran med et godt eksempel og påvirke Høyres representanter i utdanningskomiteen. Jeg mener at vi som justispolitikere har et soleklart ansvar for hva våre folk i de andre komiteene gjør som angår kriminalomsorgen. Hvis representanten Helleland ikke mener det, mener jeg at han ikke tar ansvar? Så mener jeg også at han ikke har sjekket denne rapporten skikkelig, for den konklusjonen som gis der, er veldig alvorlig. Den viser at innsatte i norske fengsler har et meget lavt utdanningsnivå, og det er klart at dette betyr veldig mye for hvilke muligheter de har til å klare seg etterpå.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
SV vil ha en fullstendig gjennomgang av fri rettshjelp-ordninga, og vi kommer til å fremme et forslag om at hele modellen skal vurderes. Den finske modellen, som Jussbuss har utredet og oversendt innspill på til justiskomiteen, ønsker SV skal vurderes. Der er det slik at om lag tre fjerdedeler av befolkningen inkluderes i ordninga, netto inntekt og ikke brutto inntekt legges til grunn, og alle sakstyper er inkludert. Mitt spørsmål til representanten Gjul er: Er Arbeiderpartiet åpent for å vurdere den finske ordninga, og vil Arbeiderpartiet i et eventuelt regjeringssamarbeid også stå på de prinsippene som Arbeiderpartiet har lagt til grunn i merknadene sine i budsjettet, slik at vi er sikre på at Arbeiderpartiet ikke vil løpe fra løftene sine?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Først har jeg lyst til å berømme Fremskrittspartiet for den avtalen som de klarte å få i havn, for der er det mye bra, og veldig mye som SV støtter, bl.a. i forhold til offer- og pårørendeomsorg, Barnas Hus, voldsbehandlingstiltak samt støtte til Stine Sofies Stiftelse og Stiftelsen Livet Etter Soning – og faktisk også mye annet. Men Fremskrittspartiet går inn for dramatiske kutt i alkoholavgiftene, og dette er viktig for oss. Samtidig påberoper Fremskrittspartiet seg å være det partiet som tar kriminaliteten mest på alvor, og det mener vi ikke henger på greip. I Finland satte man ned avgiften med 40 pst. i vår, og resultatet er ifølge alkoholforskningsinstituttet STAKES og politiet i Finland som følger: 20 pst. økning i alkoholforbruket ca. 600 flere alkoholrelaterte dødsfall pr. år 25 pst. økning i fyllekjøring 20 pst. økning i antall voldtekter 20 pst. økning i alkoholrelatert vold 35 pst. økning i pågangen til rusomsorgen i Helsinki Jeg spør: Er Fremskrittspartiet enig i at folk drikker mer hvis prisene senkes? Og: Vil Fremskrittspartiet likevel gå inn for en politikk som etter alle solemerker vil bidra til økt kriminalitet, flere ødelagte liv og flere dødsfall?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Hvis det hadde vært så enkelt som representanten Storberget her framstilte det som, hadde svaret selvfølgelig vært ja. Personlig tror jeg at tvang kan fungere til en viss grad, i hvert fall i en startfase. Men å få andre til å forandre seg mot sin vilje er det bl.a. mange kvinner som smertelig har erfart ikke fungerer, heller ikke i et forhold. Det er vanskelig å skulle starte en behandling av mennesker som er helt uvillige. Det vi frykter, er at befolkningen får forhåpninger til «drug court» som ikke kan la seg innfri, rett og slett fordi man får dårlige resultater. Det er det ene. Det andre er at man i behandlingsapparatet risikerer å få en masse mennesker inn som ikke er villige, og som dermed ødelegger for de andre, som er der fordi de er motiverte. Vi tror at vi er nødt til å starte motivasjonen på en annen måte, f.eks. ved å ta i bruk § 12-soning i langt større grad. Det betyr jo at man først kommer i fengsel, og så skal man ha et tilbud om å kunne sone ferdig straffen i institusjon. Vi mener at alle burde få det tilbudet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Jeg vil gjerne takke for det spørsmålet, for da får jeg muligheten til å redegjøre mer utførlig for hva det er vi har prioritert. I vårt alternative statsbudsjett prioriterte vi 175 mill. kr ekstra til Kriminalomsorgen og 20 mill. kr mer til domstolene, i tillegg til 30 mill. kr mer til frivillige organisasjoner og tiltak som skulle gå til voldsofre osv. I vårt samarbeid med Arbeiderpartiet, hvor vi forholder oss til den ramma som er lagt av noen andre enn oss, prioriterer vi 72 mill. kr ekstra til Kriminalomsorgen på drift og 66 mill. kr mer til investeringer. I tillegg, hvis vi ser på de komiteene som har felt som toucher innpå justissektoren, prioriterer vi 25 mill. kr ekstra til fengselsundervisning, 5 mill. kr ekstra til fengselsbibliotek og 10 mill. kr ekstra til helsevesenet med fokus på psykiatri. Så det var nok feil!
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Det er helt klart et poeng. Jeg vet at Regjeringa har jobbet med å prøve å få etablert avtaler, sånn at man kan få utenlandske kriminelle som skal ut, til å sone i sitt hjemland. Det som er viktig for oss, er at man ikke skal bryte menneskerettighetene til det mennesket i utlandet. Det er et viktig prinsipp uansett, sjøl om det i noen sammenhenger kan være vanskelig å svelge. Det vi også er veldig opptatt av, er at utvisningsvedtak må komme som en del av dommen, sånn at ikke folk blir sittende i fengslet og vente på at man skal få et utvisningsvedtak kanskje flere år etter at man har kommet inn til soning. Det er veldig belastende for dem som skal jobbe med den enkelte innsatte. Det er belastende for den innsattes familie, ikke minst. Og det er belastende for den innsatte sjøl, som ikke vet noen ting om framtida si. Sånn sett er det vanskeligere også å få jobbet med endring i forhold til den personen. Men vi ser helt klart poenget, ja.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
For SV er det viktigste at vi faktisk får gjennomslag for et Barnas Hus. Det er det som betyr noe. Men jeg kan ikke sitte stille og høre på at representanten Marthinsen i beste fall sprer usannheter om hva det er vi har foreslått. I vårt forslag, som han åpenbart ikke kan ha lest, står det bl.a. noe om hvilke prinsipper som skal ligge til grunn for et Barnas Hus. Der går det ikke bare fram at dette skal være en ny avhørsmodell, men at man også skal ha et terapeutisk og behandlingsmessig tilbud tilknyttet Barnas Hus. Så spørsmålet blir da om saksordføreren er for lat til i det hele tatt å ha lest dette forslaget, eller om det er slik at man sprer usannheter i Stortinget?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Jeg har lyst til å stille et spørsmål til statsråden om noe som står i Fafo-rapporten, som vi har diskutert mye. Det er ikke ut fra et ønske om å skulle unnskylde eller bortforklare kriminelle handlinger som blir begått mot andre mennesker, men det handler om å forstå hvordan vi bedre skal forebygge kriminalitet og reintegrere straffedømte tilbake til samfunnet. Sånn sett er det en interesse for meg som innbygger i Norge at man slipper å bli utsatt for kriminalitet. Rapportens hovedkonklusjon er altså at vellykket reintegrering i samfunnet ikke kan sikres gjennom enkelttiltak, men må ta utgangspunkt i en helhetlig forståelse av marginaliseringens omfang i denne gruppa. Da er spørsmålene: Hvordan har statsråden tenkt å ta tak i denne konklusjonen? Hvilke konkrete planer har Justisdepartementet for å sørge for at vi nettopp får en helhetlig innsats overfor denne gruppa?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Da jeg gikk opp på denne talerstolen i juni og la fram dette forslaget, var det en varm sommerdag ute i Oslo. Det var veldig mange mennesker som tagg om penger. De fleste som gikk til jobben, opplevde å bli spurt flere ganger i løpet av den tiden de gikk gjennom sentrum og f.eks. ned til Stortinget, om de kunne gi noen småpenger. Det raste en debatt i mediene om hvordan man skulle håndtere dette problemet som endte i at man gjenopplivet den berømte løsgjengerloven og forbudet mot tigging, som egentlig hadde vært en sovende lov veldig lenge. Vi kan forstå at det er ubehagelig å få mange spørsmål fra mennesker som kan være i en ganske desperat situasjon, om man kan bidra med penger. Men det er ikke en all right måte å håndtere dette på at man tar i bruk maktmidler istedenfor å møte dette med sosiale tiltak. Dette handler om enkeltmenneskers tragedier, men det handler også om at samfunnet faktisk ikke er i stand til å ivareta disse menneskenes behov på en skikkelig måte. Hvis man spør dem om hva de skulle ønske seg, og det har jeg gjort ved en del anledninger, er det mange som sier at de gjerne skulle ha fått kommet inn til behandlingsplass med en gang da de var motivert, og da de trengte det, eller at de skulle slippe å sitte i kø og måtte tigge om penger i mellomtida for å finansiere et rusmisbruk som de egentlig gjerne skulle ha blitt kvitt. Så jeg er veldig glad for at hele komiteen slutter seg til intensjonen om å fjerne en lov som helt åpenbart har sett bedre dager. Det er nå på tide at vi får fjernet den. Og det mener jeg er et godt budskap ut til de menneskene som egentlig er på bunnen av rangstigen i Norge.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Det var omtenksomt. Plutselig var det bare ett minutt igjen da jeg trodde jeg hadde tre minutter igjen. Det jeg har lyst til å fokusere litt mer på, er noe som representanten Schou tok opp, nemlig virkemidler framover. Debatten må ikke avsluttes med at vi i neste omgang eventuelt opphever en lov, og så stopper det opp der. Problemet forsvinner jo ikke. Dette er mennesker som har et kjempestort problem av både sosial og helsemessig art. Vi er nødt til å håndtere det på en annen måte framover, mener vi i SV, enn det som har vært gjort hittil. Vi har fått en rusreform, og det har oppstått en del problemer i kjølvannet av den, bl.a. når det gjelder køer. Det vi også frykter, er at det er for lite penger i systemet, slik at flere helseforetak satser på en såkalt effektivisering av rusbehandlinga og rusomsorgen. Det betyr at man ikke tar utgangspunkt i de individuelle behovene som hver enkelt rusmiddelavhengig person har, men at man tar utgangspunkt i et behov for å bruke pengene på en effektiv og ressursbesparende måte. Det kan være vel og bra hvis det samtidig betyr at folk får det tilbudet som de trenger. Men hvis det ikke betyr det, er det alarmerende. Så vi ønsker en langt større og mer helhetlig satsing på rusfeltet. Det innebærer bl.a. at folk er nødt til å få et tilbud den dagen de er motivert – ikke et år, eller tre måneder, etterpå. Det innebærer at vi må satse mye mer på akuttplasser for avrusing. Vi er nødt til å ha en mye mer differensiert tilnærming til rusmiddelmisbrukerne. Det de sjøl ofte opplever, er at de blir sett på som en grå masse, ikke som enkeltindivider. Blant annet har de overlevert et opprop til norske myndigheter – jeg tror det var i februar 2003 – hvor et av punktene som de trakk fram, var: Vi er ikke alle hverandre. Med andre ord ønsket man at deres behov – som sjølsagt er forskjellige, avhengig av hvem man spør, på samme måte som det er avhengig av hvem man spør her i salen – skulle tas hensyn til. Det de også var veldig opptatt av, var botilbud, at det ikke skal være slik at folk blir plassert i gettoer, men at man i stedet blir plassert sammen med det som kalles vanlige folk, altså at man ikke skal stigmatiseres enda mer som gruppe. Jeg er også veldig opptatt av at folk ikke skal plasseres på hospitser, for det er jo oppskriften på at det skal gå galt en gang til. Hvis vi spør rusmisbrukere, som nå får lov til å tigge i fred – kanskje det handler om at det ikke lenger er turistsesong – om hvorfor de sitter der, sier de jo ofte at de venter på en behandlingsplass. Da politiet begynte å ta i bruk løsgjengerloven og bøtela en del tiggere, betydde jo det egentlig bare at man måtte bedrive ytterligere kriminalitet for å finansiere bøtene, noe som er helt meningsløst, selvfølgelig. Så en debatt framover om virkemidler tar vi gladelig imot.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Jeg skal gi forrige taler den «ros» at hun har frekkhetens nådegave. Jeg har sjelden hørt en så til de grader ansvarsfraskrivelse om situasjonen for inneværende år. Her tar man altså opp forhold som angår nærhet til nærpoliti, folks mulighet til å få hjelp, og mangel på hjelp. Det er da vitterlig et faktum at budsjettansvaret for i år har Arbeiderpartiet sammen med regjeringspartiene. Eller har Arbeiderpartiet glemt at de faktisk selv har forhandlet fram kutt hos politiet? Da blir det, med all mulig respekt, litt rart å stå her og sutre – jeg vet ikke om det er et parlamentarisk uttrykk, men jeg tar sjansen på å bruke det. Det er en total ansvarsfraskrivelse av virkeligheten. Her får Arbeiderpartiet stå oppreist og ta ansvar for det man har gjort, ikke unndra seg det totalt, som man prøver på. Jeg forutsetter at justispolitisk talsperson i Arbeiderpartiet faktisk vedkjenner seg at de har et budsjettansvar for i år.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Det var en god replikk. Hadde dette ikke vært en del av budsjettavtalen, ville jeg spurt om akkurat det samme.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Kan jeg bli oppfattet som ung nå?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Takk, da kan jeg gå videre. Jeg takker for utfordringen og rosen fra SV. Jeg tror hovedproblemet i forhold til rus ikke er bruk, men misbruk. Det er vel slik at man kan gjøre mange ting, men det er misbruket som er farlig. Selv for justiskomiteen når den er ute og farter, eller møtes, er det slik at alkohol nytes uten at det fører til noen særlige negative reaksjoner av den grunn – så lenge alt skjer med måtehold. Det er misbruket som er farlig. Så jeg går ut fra at svaret er: Det er avhengig av hvordan den enkelte forholder seg til det man benytter seg av, uansett hva det måtte være.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Det er klart jeg ser utfordringen. Representanten Storberget tar opp noe som er viktig. Samtidig tør jeg gjøre ham oppmerksom på at for inneværende år er det altså et budsjettforlik mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet som har ført til en styrking på 10 mill. kr, hvis jeg ikke husker feil. Og selv om vi ikke har prioritert det, er vi tre ganger så gode som Arbeiderpartiet når det gjelder neste år.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
I nr. 3 for 2004 av aktualitetsmagasinet Rett på sak, som er et magasin for domstolene, drøftes kostnadene vedrørende rettsgebyrene, og statens inntektskilde der. Overskriften er: «Hvor dyrt skal det være å gå til domstolene?» Det er også en bekymring her i forhold til de totale kostnadene, om dette vil true rettssikkerheten. I samme artikkel er det vist til drøftinger som er gjort i Danmark, hvor man har hatt en utfordring som er parallell med den vi har her. Vi ser nå at inntektskilden i forhold til rettsgebyret er vesentlig stor i det budsjettet som nå skal vedtas. Det er en av de kamelene man må svelge mothårs. Samtidig har jeg lyst til å høre justisministerens vurdering av det danske rettspleierådets uttalelse, hvor man bl.a. har sagt at utøvelsen av domstolenes grunnlovsbestemte oppgaver i forhold til lovgivende myndighet ikke bør gjøres til et beskatningsobjekt. Deler justisministeren en slik tilnærming?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Det er hyggelig med litt temperatur i en ellers moderat debatt. Den drar seg opp mot slutten. Jeg synes det er bra at Klungland viser den selvinnsikt som han faktisk gjør her, og viser til manglende handling både her og der. Beskrivelsen av justissektoren kan jeg dele fullt ut, men forslaget til løsning kjøper jeg ikke. Men før jeg drar dette videre: Klungland var inne på at vi også mangler en energipolitikk. Det syntes jeg var interessant. Man skal vurdere det man selv har vært med på. For eksempel Nordland VI og VII, som tidligere statsråd Akselsen fra Arbeiderpartiet en gang i tiden hadde mulighet til å gjøre noe med, gjorde han ingenting med, jf. energipolitikken, men da han kom i opposisjon igjen, var det plutselig hallelujastemning og mulighet for å gjøre noe der. Man kan selvfølgelig gå i seg selv og finne ut hva som er viktigst. Så snakket Klungland om tilgjengelighet, trygghet og nærhet. Ja, hvis det er slik at Arbeiderpartiet nå mener at politiet har nok midler, er det jo rart at de faktisk gjør noe annet i sine budsjetter. Hvis det kun er det organisatoriske som er problemet, kunne man gjøre det på en annen måte. Men jeg ser ikke at det er gjennomgående i beskrivelsen fra Arbeiderpartiet i deres merknader. Men her er det kanskje to forskjellige fraksjoner som ikke har samsnakket før de kom i salen. Men det får stå sin prøve. Jeg tror at problemet har vært at man har brukt justissektoren delvis som en salderingspost, og ikke utnyttet de mulighetene som er der for å ta hensyn til folks følte og opplevde trygghet. Det tror jeg er hovedproblemet vårt. Representanten Frøiland snakket i sitt innlegg om fellesløsninger og offentlige løsninger. Ja, i mange sammenhenger er de sikkert de beste. Men jeg synes man skal være ytterst forsiktig med å underslå alle de frivillige lag og organisasjoner og private stiftelser som til de grader bidrar til å ha en bredde på de ulike tilbudene her. Noe annet ville være respektløst, etter mitt skjønn. Jeg har før i dag vært inne på at det var en stor redningsaksjon i dag utenfor Bjørnøya, der det var et privat selskap som plukket opp de overlevende som lå i sjøen. Det synes jeg vi skal ha respekt for. Jeg tror heller vi må se på samordningen mellom disse ulikhetene. Vi har utfordringer i forhold til soningsplasser, soningskø, som man har vært inne på. Der ligger det noen utfordringer for Regjeringen i tiden framover. Det er vel også sånn at vi alle har et felles mål om å gjøre ting best mulig, totalt sett. Det er vel den politiske tilnærmingen som er nyansert her. Avslutningsvis tenkte jeg at jeg skulle ta sjansen på å dra et sitat igjen, som sier litt om hvordan jeg tidvis føler opposisjonens tilnærming i denne sektoren. Det var en amerikansk president ved navn Abraham Lincoln som en gang sa at han – og jeg velger å bruke ordet «han» i forhold til kriminalpolitikken til de andre partiene – minnet om mannen som myrdet foreldrene sine og ba dommeren om nåde fordi han var foreldreløs.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
For Fremskrittspartiets del har dette med noen prinsipper å gjøre. Det er greit at det er en domstolsavgjørelse i forhold til den endelige vurderingen av erstatningen. Samtidig er Stortinget lovgiver og har adgang til å gripe inn i ting hvis man finner det formålstjenlig. Og det er på en måte det som blir skjæringspunktet her: forholdet til domstolenes frie rolle. Vi har som sagt mulighet til å gjøre grep i så måte. Det som har vært viktig for Fremskrittspartiet i denne saken, er at når staten eksproprierer noe som grunneier faktisk er eier av, så skal erstatningen være slik at man kan skaffe seg tilsvarende eiendom et annet sted. Det føler vi ikke er tilfellet i dag, og det er det som er bakgrunnen for dette. Man kan jo være overrasket over at ikke flere støtter opp om dette. Jeg ville tro flere av partiene i denne salen var opptatt av grunneiernes rettigheter, å sikre grunneierne rettsvern i forhold til statens mulighet til å overta deres eiendom. Men jeg oppfatter at slik er det ikke, at man har en forholdsvis moderat tilnærming til dette. Det bekymrer jo noen av oss, som føler at grunneierne må tas mer på alvor. Man må i alle fall ha et system som gjør at de ikke kommer ut som den tapende part, men at det er likevekt mellom den erstatningen de får, og det man må gi fra seg. På bakgrunn av det tar jeg opp vårt forslag.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Det er vel slik at hver tid har sin lovformulering, det er vel en naturlig prosess i en samfunnsutvikling. Jeg synes det er litt interessant å lese bakgrunnen for forslaget, som selvfølgelig går på den aktiviteten som skjer ute på gaten. «Lov om Løsgjængeri, Betleri og Drukkenskap» er en lovformulering som man i dag forhåpentligvis ikke anser som like nødvendig som den var den gang, selv om det er elementer av den som vi også utfordres av i dagens samfunn. Jeg vil også slutte meg til dem som har gitt honnør til forslagsstilleren. Dette er en betimelig utfordring, som noen hver kanskje må gå i seg selv og se på bakgrunnen for. Det er jo en bakgrunn for at noen havner i en slik livssituasjon, med tigging på gaten, som oppleves som et problem for andre å bli utsatt for. Samtidig tror jeg ikke tigging er noe man velger selv. Selv om enkelte i media har spekulert i at de har gode inntekter, tror jeg ikke det er et liv man bør satse på. Jeg tror at det å sitte på gaten som tigger er nedverdigende, og det gir en dårlig livskvalitet. Men jeg tror samtidig at det vi må gjøre, er å se på sosiallovgivningen i forhold til dette, framfor å jobbe for et direkte forbud mot det. Saksordføreren har tatt opp forhold vedrørende flertallsforslaget, II. Jeg er litt overrasket over at han er så bekymret for det. Jeg synes saksordføreren heller burde være bekymret for enkelte aggressive markedsførere, som ringer opp funksjonshemmede og eldre som kanskje ikke er sikre på hva de sier ja eller nei til, og som får en stor regning sendt i posten. Men det er altså ikke regjeringspartiene opptatt av. Det er vi opptatt av. Jeg er også glad for at både Arbeiderpartiet og SV ser den dimensjonen, for tigging handler ikke kun om det som skjer på gateplan. Den handler også om å bli utsatt for ulike typer av markedsføring. Målet vårt må jo være at de menneskene som driver med denne formen for tigging, ikke gjør det på en slik måte at folk ikke er seg bevisst hva de faktisk er utsatt for. Og målet må være at vi forhindrer at useriøse bakmenn misbruker givernes tillit, for det er det det handler om. Det handler om at hvis vi ønsker å gi penger til et formål, så må pengene gå direkte til formålet. Mesteparten må ikke gå i lomma til noen bakmenn som er kreative i forhold til å lage en innsamlingsaksjon. Jeg synes det er betimelig at man også tar den dimensjonen med seg. Selv om jeg er rimelig sikker på at forslagsstilleren hadde ønsket å fokusere mer på selve tiggingen, var det iallfall for Fremskrittspartiets del maktpåliggende også å peke på den urimeligheten som ligger i at enkelte misbruker givernes tillit. Det skal man også ta hensyn til.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-12-02:
Jeg må si at det er nesten litt komisk å høre på representanten Gjul når hun står og skryter av Arbeiderpartiets satsing på politiet. 50 mill. kr til nærpolitiet – hva er det? Har de regnet ut hvor mange kroner hver lensmann får med de 50 millionene fra Arbeiderpartiet? I vårt budsjett fikk vi til 250 mill. kr til politiet. Samme dag går representanten Gjul ut og krever en krisepakke til Sør-Trøndelag politidistrikt, og da har hun selv og Arbeiderpartiet bare bevilget noen skarve kroner. Det nytter ikke å hive penger etter folk som ikke klarer å forvalte pengene sine. Hva mener representanten Gjul vi skal gjøre for å få de enkelte politidistrikter til å få mer ut av pengene sine? Hva gjør Gjul for at lokale politiledere kan få et bedre politi i sine distrikter med de budsjettene de har? Jeg er litt skremt over hvordan Arbeiderpartiet og Gjul har opptrådt i prosessen her. Det har vært et populistisk narrespill fra ende til annen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Jeg antar at også for Fremskrittspartiet – bak all humor og bak alle formuleringer – er det viktig at det vi nå vedtar i Stortinget, faktisk skal ha effekt i forhold til kriminalitetsbekjempelse. Det er altså slik at vi står overfor det at vi i fjor avsa rekordartet mange straffereaksjoner i Norge, over 200 000. Samtidig vet vi at vi har en kriminalomsorg som bidrar til at de som kommer ut av fengselsportene, begår ny kriminalitet – over 50 pst. av dem begår ny kriminalitet. Fremskrittspartiets løsning på dette er altså at man ikke har en eneste krone til økt drift, når man har anledning til å forhandle fram økte driftsmidler til justissektoren – ikke én krone for å gjøre noe med gjengangerproblemet. Ser Fremskrittspartiet utfordringen i forhold til kriminalomsorg og det å forhindre den økningen, og for så vidt det omfanget, av gjengangere vi nå ser?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Arbeiderpartiet er enig med Sosialistisk Venstreparti når det gjelder spørsmålet om utfordringer i kriminalomsorgen. Vi er også glad for at for så vidt alle partier i justiskomiteen har gitt uttrykk for at man må satse på alternative reaksjoner. Derimot har vi lagt merke til at SV i sin merknad vedrørende «drug court» stiller en del betingelser som vi langt på vei støtter, men det er én betingelse som jeg vil spørre om spesielt, og det gjelder frivillighet, at det skal være frivillig. Hva ligger det i dette? Er det ikke slik at det faktisk ville være bedre for en med rusproblemer å bli sluset inn i rehabiliteringsapparatet mot sin vilje enn mot sin vilje å bli sluset inn i en eller annen celle i Oslo fengsel?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Til Senterpartiets representant Marit Arnstad har jeg lyst til å replisere at det forslaget som ligger til behandling i Stortinget i dag i forhold til tomtefestelovgivningen, slett ikke er noen omkamp. Den forskrift som hun påstår skal være vedtatt, er nettopp sendt ut på høring og er jo i høringsgrunnlaget for så vidt endret ut fra hva forutsetningene for Stortingets behandling var. Det er bakgrunnen for at dette forslaget tas opp. Så jeg vil gjerne utfordre Senterpartiets representant til å gå nærmere inn i dette, slik at man ser hva som faktisk er realiteten. Samtidig utfordrer jeg henne til å se på det forslaget som nettopp handler om statlig eiendom og statlig styrte fond, om man der skal være mer fleksibel i forhold til innløsning, noe jeg mener å erindre Senterpartiet tok til orde for i debatten om tomtefeste, for at ikke staten selv skulle være en pådriver og ødelegge for mange av landets bønder. Der bør jo Senterpartiet kunne bidra med støtte.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Stortinget gjorde etter Arbeiderpartiets mening et særdeles fornuftig vedtak i fjor: en presisering i forhold til det å opprettholde antallet tjenestesteder rundt omkring i det ganske land. Det er for så vidt i samsvar med det justisministeren nå sier, at er det en som skal bli igjen når de andre har reist – vi får håpe at han ikke skal bli igjen for å slukke lyset – er det lensmannen. Men så er det, som også justisministeren er inne på, spørsmål om hva slags rolle denne personen skal ha. Hva slags rolle skal det lokale politiet ha? Jeg mener å erindre at også en samlet justiskomite var opptatt av at disse lensmennene skulle være autoritetspersoner lokalt. Kan justisministeren i dag forsikre Stortinget om, når han nå skal gå igjennom fase II i politireformen, at lensmennene og polititjenestestedenes ledere vil beholde sine politimessige fullmakter og sin politimessige autoritet og også bli tilført nødvendige ressurser, slik at de faktisk kan utøve god og reell politivirksomhet?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Jeg vil bare få lov til å kommentere kort det siste som nå ble sagt som et svar på det for så vidt representanten Klungland tok opp. Jeg syns Klungland holdt et veldig godt innlegg, i den forstand at dette er et signal som vi hører fra mange andre steder. Hvis man skal møte en slik kritikk på den måten som justisministeren nå gjør, med på mange måter å legge forslagene på politibudsjettene ved siden av hverandre og spørre hvem som er flinkest i klassen, vil man komme til at Arbeiderpartiet i hvert fall har lagt mer penger på bordet enn det Regjeringa valgte å legge inn i sitt budsjettforslag, det er helt åpenbart. Men jeg syns faktisk at det i seg selv er en ganske uinteressant øvelse når vi diskuterer kriminalitetsbekjempelse, fordi det på mange måter er å beskrive et politi i vakuum. Det man sliter med på Sørlandet, det man sliter med i Hedmark, i Sør-Trøndelag og, har vi hørt, også i Nord-Norge, er mye av samspillet i hele strafferettskjeden. Politiet klarer faktisk ikke å finne og oppdrive varetektsplasser. Hva tror man at det bidrar til, til økt press eller mindre press på norsk politi? Det at man ikke får gjengangerne inn raskt til soning, tror man at det bidrar til økt eller mindre press på norsk politi? Det at man ikke har tilstrekkelig oppfølging av dem som sitter inne i norske fengsler, som ikke får den rehabiliteringen de faktisk har krav på, og ikke får den kontakten de skal ha i forhold til kontaktbetjenter, osv., bidrar det til økt eller mindre press på norsk politi? Det er i denne settingen og i denne rammen Arbeiderpartiet har valgt å prioritere mer penger, ja driftspenger, til norsk politi enn det Regjeringa la på bordet i utgangspunktet. Hoveddelen av vår kvarte milliard i forhold til ekstra satsing har nettopp gått til de elementene i kriminalpolitikken som norsk politi og mange tjenestemenn ute har sagt svikter. De kjører snart land og strand rundt for å finne en fengselscelle, bruker masse ressurser på det, og enden på visa er ofte at de må slippe vedkommende løs, som igjen begår både mindre alvorlig og svært alvorlig kriminalitet. Hvis man går inn og ser på de episodene som har skjedd i Norge i forhold til ran, er det påfallende hvor mange som egentlig burde ha vært enten i en hovedforhandling for å få sin dom eller på en soning hvor dommen var effektuert, og ikke ute for å begå nye ran, enten det er på Aker Brygge, i Stavanger eller andre steder. Jeg vil advare sterkt mot den argumentasjonen som justisministeren nå legger seg på, hvor han på mange måter begynner å måle politiets fortreffelighet isolert sett bare ut fra politiets budsjetter. Jeg mener han kommer dårlig ut om han skal begi seg inn på den øvelsen, men øvelsen bør egentlig være en helt annen, den bør være å se dette i en mye større sammenheng.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-12-02:
Som ordfører for denne saken får jeg si at forslaget ikke får særlig støtte i komiteen, sjøl om man i innstillinga deler seg og sier det på to forskjellige måter. Jeg tror allikevel at det er grunn til å peke på at begrunnelsen i det alt vesentlige er den samme for de partier som ikke ønsker å begi seg inn på den veien som forslagsstillerne nå foreslår. Det er to grunner til at dette forslaget ikke får støtte. Først og fremst oppfatter vi det slik at det er domstolenes oppgave i Norge å utmåle konkret ekspropriasjonserstatning, og jeg må vel få lov til å tilføye: heldigvis. Vi ville fått mye å gjøre her i Stortinget hvis vi skulle hatt den oppgaven. Det er det ene, men det andre er at det er faktisk den beste måten å sikre at Grunnlovens intensjon blir oppfylt i forhold til å få full erstatning, noe de fleste partier faktisk er enige om. Så rollefordelingen er ett forhold som gjør sitt til at det er vanskelig å gå inn på dette forslaget. Det andre momentet, som henger sammen med det første, er at det er vanskelig i spørsmålet om erstatning for ekspropriasjon spesifikt å gå inn på én yrkesgruppe, én grunneiergruppe, skogeierne, og så gå videre til å peke på én type erstatningsberegning, all den tid man faktisk står overfor flere alternativer i domstolene, flere alternativer å løse dette på, og flere metoder, for så vidt, for å beregne en slik erstatning. Så dette er årsaken til at forslaget ikke får støtte ved behandling i dag. Det er et flertall som ønsker at dette skal vedlegges protokollen. Arbeiderpartiet og SV ønsker at dette forslaget ikke skal bifalles. Slik vi oppfatter det, er vi mer i samsvar med det også justisministeren sier i sitt brev til komiteen vedrørende saken, hvor han tilrår at forslaget ikke blir tatt til følge, og for så vidt peker på de samme argumenter som jeg nå har pekt på. Jeg tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet og SV.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-12-02:
Representanten Thorkildsen har lov til å prøve seg, men det blir feil. Regjeringen har prioritert kriminalomsorgen i tre år. Det er 33 pst. økning i budsjettene. Det er 350 nye fengselsplasser, og det er en dramatisk økning innenfor samfunnsstraffen. Når Sosialistisk Venstreparti prioriterer 72 mill. kr mer til kriminalomsorgen og gir en levende beskrivelse av hvordan fengselsinnsattes situasjon er med hensyn til helse, rus, psykiatri og utdanningsnivå, må jeg si at det prinsipielt er lite konsistent når SV med disse 72 mill. kr ikke setter av noe til undervisning innenfor kriminalomsorgen, ikke prioriterer noe til psykiatri spesielt, eller til rus. Det Sosialistisk Venstreparti gjør, er å være opptatt av å gi penger til Stifinner’n, sommerens siste arbeidsplass. Man er opptatt av soning utenfor fengslet. Man er opptatt av mannskap og sikkerhetstiltak, særlig i forhold til tunge kriminelle, som er vel og bra. Og man er opptatt av å gi penger til frivillige organisasjoner som Alternativ til Vold, NOAS og andre. SV beskylder andre for ikke å gjøre noe, mens det derimot er SV som ikke prioriterer når man har sjansen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-12-02:
Først vil jeg gi honnør til representantene for å ha satt saken om gjeldskrise på dagsordenen. Forholdet berører mange mennesker og er viktig for hvordan vi som samfunn forholder oss til dette med lover og forskrifter – kjøreregler som både forebygger og hjelper når krisen er der. Det er understreket fra en enstemmig justiskomite at det er et grunnleggende prinsipp at man skal gjøre opp for seg. Med andre ord – betale det man skylder. Gjeldsbelastningen er høyere i norske husholdninger enn på mange år, og utlånene har vært betydelig høyere enn husholdningenes inntekter. For Høyre er det viktig å understreke betydningen av en ansvarlig økonomisk politikk som har lav rente og kronekurs, nettopp for å skape og trygge arbeidsplasser og sikre verdiskaping. Det at Regjeringen har sørget for lav rente, har betydning for alle hustander med lån, og sikrer verdiskaping i form av nye arbeidsplasser. Regjeringspartiene sammen med komiteens flertall støtter ikke punkt 1 i forslaget. Innføring av forkjøpsrett til fordringer kan gjøre det vanskeligere for vanlige folk å ta opp lån, ikke minst svekke betalingsviljen og det prinsipp som en enstemmig komite nettopp har understreket, nemlig at man skal gjøre opp for seg. For Høyre er aggressiv markedsføring av forbrukslån med skyhøy rente ikke ønskelig. Det er viktig at vi får et lovverk som styrker kontrollen av form og innhold i markedsføring av usikret kreditt, slik at folk har oversikt over hva man eventuelt går til. En bedre samordning av finansavtaleloven og kredittkjøpsloven ser vi frem til. Dette er viktig for å hindre og forebygge ny gjeldskrise og for å unngå at banker, forsikringsselskaper og andre spekulerer i høyere risiko, og at låntaker i tilfeller der dette er aktuelt, blir frarådet lån, gitt det som er den enkeltes aktuelle betalingsevne. Vi støtter derfor punkt 3 i forslaget. Når det gjelder punktene 3 og 4 i forslaget, støtter ikke Høyre disse, under henvisning til det som flertallet omtaler i saken. Når det gjelder punkt 6, om utredning av adgang til sletting av gjeld ved konkurs, støtter ikke regjeringspartiene det. Vi deler forslagsstillernes bekymring over at enkelte av ulike grunner er havnet i et uføre, og at de ikke er i stand til å gjøre opp for seg. Etter vårt syn er det behov for et lovverk som kan bidra til å rydde opp i skyldnerens økonomi, og som kan gi mulighet for en ny start. Gjeldsordningsloven åpner allerede i dag for at gjelden kan slettes. Vilkårene skal være tungtveiende. Vårt utgangspunkt er at gjeld etter avtale skal betales. Vi har et system som sørger for at folk gjør opp for seg, og som ikke virker støtende på andre som sliter og betaler gjeld. Dessuten tror vi at den praksis som flertallet ber om blir utredet når det gjelder sletting av gjeld, kan gjøre at det får uheldige virkninger på kredittmarkedet. Det er også en økt risiko for at låntaker får dyrere lån i fremtida. Vi mener at gjeldsordningsloven balanserer hensynene tilfredsstillende, og ser ikke behov for ytterligere regler på området.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-12-02:
Høyre ser behovet for å reise problemstillingene i forslaget, og vi vil understreke at ekspropriasjon skal skje til full erstatning i henhold til Grunnloven § 105. For alle de grunneiere som utsettes for ekspropriasjon, er dette et viktig prinsipp, og holder i hevd viktige rettsprinsipper. Når dette er sagt, er vi skeptiske til å gripe inn i domstolenes oppgave ved fastsetting av kapitaliseringsrenten. Slik systemet fungerer i dag, skal dette være ivaretatt gjennom lovverk og domstolenes håndtering av nettopp dette. Dagens erstatningsordninger skal ivareta hensynet til både samfunnet og grunneierne. Parallelt med behandling av denne saken er vi gjort kjent med det arbeid som gjøres av Biomangfoldlovutvalget, og at utvalgets mandat er bl.a. å se nettopp på styrking av det juridiske grunnlaget for vernearbeid etter naturvernloven, i den forbindelse også verneformenes restriksjonsnivå sett i forhold til dagens regler om erstatning etter naturvernloven. Representantene fra Høyre kommer derfor til å følge denne saken nøye, ikke minst når det gjelder hvordan situasjonen utvikler seg for grunneiere som får ekspropriert skogeiendommer. Når arbeidet i Biomangfoldlovutvalget er ferdig, er det naturlig også å se det i sammenheng med de problemstillinger som er reist i nettopp Dokument nr. 8:74.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Representanten Thorkildsen viste til at fengslet er et sted der det knyttes kontakter som en ikke nødvendigvis finner ønskelige. Dette er et meget relevant poeng. Når en ser at den organiserte kriminaliteten blir mer og mer internasjonal, vil det vel, slik jeg forstår SV, også oppfattes som uheldig at norske kriminelle knytter sterke og tette kontakter med utenlandske kriminelle personer. Er det slik at SV ser dette poenget og sånn sett vil støtte at kriminelle utlendinger som skal utvises umiddelbart etter soning, soner i egne anstalter, eller eventuelt om mulig soner i utlandet?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Marthinsen var, etter hva jeg kunne forstå, strålende fornøyd med resultatet av budsjettforhandlingene og avtalen, og det gleder meg også at han på en slik god måte kunne vise til hvilke positive tiltak man har fått rom til nettopp på grunn av samarbeidet mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. Jeg undres da på om det er slik at Marthinsen ser at forhandlingene og resultatet man oppnår med Fremskrittspartiet, er så positive at han mener at man bør fortsette å satse på Fremskrittspartiet som samarbeidspartner.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Alle vet at budsjettene ville ha blitt annerledes dersom rene alternative budsjetter var det som ville bli vedtatt og eventuelt diskutert. Men uansett er vi så langt glade for at vi har fått økt justisbudsjettet mer enn noen gang tidligere. Slik sett gleder det oss også å se at Arbeiderpartiet og SV klarer å leke seg litt med tallene innenfor den økte rammen som vi har fått forhandlet oss fram til. At man i og for seg har fått mer nå enn det Arbeiderpartiet selv har klart å få til tidligere, må jeg innrømme at jeg ikke har hørt så mye om. Egentlig har Arbeiderpartiets representanter i denne sal imponert meg med sin manglende hukommelse – eller kanskje heller ansvarsfraskrivelse. Gjul påpekte at politisituasjonen var blitt vanskeligere og vanskeligere, spesielt de to siste årene. Det er vel direkte sammenfallende med to stk. reviderte nasjonalbudsjett og ett statsbudsjett, altså Arbeiderpartiets egne vedtak. Man ser fram til valg og muligheten for arbeiderpartipåvirkning. Så vidt jeg har forstått, er politireformen, organisering av politiet og ikke minst de seneste budsjettene, inkludert alle problemene budsjettmessig for inneværende år, en del av Arbeiderpartiets politikk. Så jeg går ut fra at Arbeiderpartiet gleder seg til å kunne forverre situasjonen på justissektoren. Nå er det også slik at mye av det vi ser av grov, organisert kriminalitet i hovedstadsområdet, for øvrig generelt sett også har forgreninger utover hovedstadens grenser. Det er altså slik at også kriminelle personer gjør som en del andre, bor i Akershus og pendler til jobb i Oslo. I den sammenhengen ser vi, når vi får store saker, at det er viktig å se hovedstadssatsingen i sammenheng med de tilliggende områder. Det har jeg tillit til at justisministeren og Politidirektoratet vil gjøre, og at man slik sett ikke bare er opptatt av politiet i Oslo, men også av de omliggende politikammer. En annen ting jeg ønsker å ta opp, er problemet med køer ved domstolene. Selv om vi ikke klarer å få en like rask reduksjon av køene og i saksavviklingen som Domstoladministrasjonen hadde håpet på, ser vi at vi nå kommer et godt skritt på veien, og jeg håper at dette også blir fulgt opp senere. Rask saksavvikling er viktig ikke bare i forhold til kriminalitetsbekjempelse, men også i forhold til sivilprosessen og tilliten til at norske domstoler kan brukes som konfliktløser, og at man kan få en helhetlig utvikling på det området.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Det virket nesten som om representanten Frøiland syntes det var problematisk å være hordalandsrepresentant forrige gang, fordi hun da på en eller annen måte syntes det var unaturlig å legge panteboka til Ullensvang. Problemet, slik jeg forstod det, var at Arbeiderpartiet ikke ønsket å legge noe som helst til Ullensvang. Problemet deres var i og for seg ikke Ullensvang kontra Ringerike. De ønsket rett og slett å beholde alt sammen liggende i tingrettene. Da synes jeg det blir noe underlig når Arbeiderpartiet nå kommer og beklager seg over situasjonen i Ullensvang, hvor de ikke ønsket å legge en eneste arbeidsplass.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-12-02:
Ansvar for å oppfylle inngåtte avtaler står fortsatt relativt sterkt i Norge. Dette gjelder også avtaler om gjeldsstiftelse. Utgangspunktet må være at avtaler skal holdes og gjeld betales. Men noen ganger går ting galt, uten at dette nødvendigvis er spekulativt eller forventet eller på annen måte kreditorsvik. Da kan det være både nødvendig og rimelig å kunne gi hjelp og mulighet til å komme seg på fote igjen. Slik sett er det positivt at representanter fra SV ikke bare har tatt et skritt for å sette denne problematikken på dagsordenen, men faktisk også foreslår tiltak. Ofte er man mer opptatt av å vise at noe er et problem, enn å løse problemet. Jeg er derfor glad for at man her har valgt å komme med forslag til tiltak. Vi er ikke like sikre på at alle forslagene vil hjelpe, og dem vil vi følgelig ikke støtte. Men de forslagene som har fått flertall i innstillingen, står vi altså bak. Informasjon er viktig. Ikke minst dersom man skal kunne fungere som markedsaktør i en markedsøkonomi, er det avgjørende at man får full informasjon og kan sette denne informasjon inn i egen situasjon. Vi må bare innrømme at man noen ganger behøver litt hjelp til spesielt å kunne benytte informasjonen og sette den inn i sin private situasjon. Det er grunnen til at vi mener det er viktig ikke bare å gå inn og se på markedsføringen, som jo er det som først springer en i øynene, men også å se på dette som en profesjonell part som gir lån, og hvordan den parten også bør ha mulighet og ansvar – faktisk også et moralsk ansvar – til å passe på at man ikke setter personer i en vanskeligere situasjon enn nødvendig. Derfor støtter vi dette. Når det gjelder forslaget om å utrede adgang til personlig konkurs med sletting av gjeld etter f.eks. den amerikanske modellen, er jeg veldig glad for at SV har funnet noe i USA som det går an bringe med seg videre. Vi er nå av den oppfatning at grunnlaget for å støtte dette er at vi ønsker å få en helhetlig og god gjennomarbeidelse av hvordan dette kan eller ikke vil kunne passe inn i norsk rett og i det norske samfunn. Men vi synes at det er et poeng for Stortinget å se seg rundt og innhente den informasjon vi kan innhente, også på dette området. Vi har tillit til at Regjeringen, med de ressurser den besitter, også har mulighet til å foreta en god, gjennomarbeidet vurdering på fritt grunnlag for å se om dette kanskje er en mulig vei å gå. Men vi tar altså alle forbehold, selv om vi støtter forslaget om en utredning, fordi vi vil se dette i sin fulle bredde før vi tar en endelig vurdering. Slik sett må jeg innrømme at vi med en viss spenning ser frem til hvordan man vil se på om dette passer inn, for vi må innrømme at det er stor forskjell på amerikansk rett og norsk rett på mange områder, også innenfor dette. Men vi synes likevel at med den store utredningskapasitet vi vet departementet besitter, kan dette neppe være å betrakte som en altfor stor arbeidsbyrde.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-02:
Det er klart at representanten Rui trykker på et noe ømt punkt for Kristelig Folkeparti når hun peker på disse tingene. Det er ikke på de områdene vi har våre største ønsker om inntekter til staten for å dekke andre utgifter. Men som en statsminister som vi kjenner fra dette hus sa en gang, alt henger sammen med alt, også i et budsjett, og det er i en slik sammenheng de ulike postene settes sammen, for så til slutt å utgjøre den helheten som blir resultatet. For Kristelig Folkeparti er det helt opplagt et poeng, slik som representanten Rui understreket, å ha en politikk som tar hensyn til de fattigste, og som vil hjelpe dem ut av deres vanskelige situasjon. Vi vil også forsøke å gjøre det i framtiden.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-02:
Det er ingen grunn til å legge skjul på at det har vært – som også representantene Ellingsen og Helleland har sagt tidligere i dag, og jeg regner med at også justisministeren, når hans tid er inne til å bestige talerstolen, vil bekrefte det – et utmerket samarbeid i justiskomiteen mellom de partier som nå er nevnt, med tanke på å komme fram til en enighet om dette budsjettet. Jeg vil si at i de sju årene jeg har sittet på Stortinget, tror jeg kanskje dette har vært, skal vi si, den hyggeligste og den enkleste måten å komme fram til løsninger på, fordi man var så enige om de tingene man ønsket å satse på, og det var inspirerende. For Kristelig Folkeparti er det alltid viktig å kunne samarbeide med andre partier. Vi vil også i framtiden ta sikte på at vi kan samtale og samarbeide positivt med alle partier på Stortinget.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-02:
Jeg tror jeg fortsatt skal la være å polemisere mot representanten Thorkildsen, og overlate latskapen og eventuelt andre beskrivelser til utsagnets egen mor. For Kristelig Folkeparti, for Høyre, for Venstre og for Fremskrittspartiet har det i denne forhandlingen vært viktig å snakke sammen om det som har vært en fortsettelse av det som begynte som et Barne-Kripos. I den forbindelse er forslaget om å se på et mulig pilotprosjekt for et Barnas Hus trukket inn. Justisministeren har vært på Island og sett dette, og kjente til hva dette var, og vi har drøftet disse tingene. I det samarbeidet som skjedde under budsjettforhandlingene, ble dette resultatet. Jeg akter ikke å føye til noe annet, som vil kunne forstås som en polemisk uttalelse til replikanten.