trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henrik Asheim (Høyre), 2017-12-12:
Ja, nettopp – det er altså bare en start. Apropos det at representanten luktet seg frem til Freia-fabrikken for å snakke om denne avgiftsøkningen: Fortalte representanten også Freia-fabrikken at målet til representanten er å overta hele fabrikken? Jeg tror kanskje de ikke fikk med seg det i regnestykket da representanten kom og lovet at han ikke skulle øke avgiften noe på de varene som de produserte. Jeg synes – for å være helt ærlig – at det er noe spesielt med norsk politikk, fordi partiet Rødt er et parti som i det grunnleggende er antidemokratisk, i den forstand at det er et parti som vil oppheve noe av det grunnleggende i et liberalt demokrati, nemlig retten til å eie det som er sitt. Og mitt spørsmål blir da, siden vi ikke har noe alternativt budsjett å diskutere: Hva skjer med Freia-direktøren eller med hun som har startet en liten bedrift, når representanten har kommet et godt stykke inn i prosjektet sitt og en av dem velger å si nei, vi vet hva representantens meningsfeller har gjort tidligere? Hva vil Rødt gjøre?
Mudassar Kapur (Høyre), 2017-12-12:
Representanten Kaski var innom boligpolitikk og boligskatt i sitt innlegg, og vi kan vel være enige om at er det noe som er viktig i boligpolitikken, så er det forutsigbarhet. SVs hopp-og-sprett-politikk når det gjelder skatt relatert til bolig, har vært et interessant skue. Den 17. november 2015 kunne vi i Nettavisen lese at SV hadde snudd og ønsket å innføre en nasjonal eiendomsskatt, selv om det motsatte sto i deres program. Den 4. januar i år lanserte SV en boligpakke, der man bl.a. ønsket å innføre en nasjonal eiendomsskatt. Nå, i SVs alternative statsbudsjett, ønsker man å innføre en fordelsbeskatning på bolig og å ha en nasjonal eiendomsskatt på sekundærbolig. SVs argument har hele tiden vært at det kan være med på å få flere inn på boligmarkedet. Vi mener at man må bygge seg ut av boligmangel, ikke skatte seg ut av den. Men kan SV svare på hvor høy skatten på bolig må være rundt i landet for at flere skal kunne få seg egen bolig i pressområdene?
Mudassar Kapur (Høyre), 2017-12-12:
Da bekrefter egentlig representanten fra SV at vi kan forvente stadig nye boligskattemodeller fra SV etter hvert som prisene utvikler seg den ene eller den andre veien. Det er absolutt ikke den forutsigbarheten førstegangskjøpere eller de som eier sin bolig, trenger i dag. I god tradisjon har SV også på andre områder tenkt å straffe folk flest med høyere skatter og avgifter i sitt alternativ. Man fortsetter den samme gamle SV-linjen med at det er lettere å bruke andres penger enn å prioritere selv. Jeg ser at SV ønsker å øke skatter og avgifter med over 20 mrd. kr, og i valgkampen lovet SVs valgkamppartner, Arbeiderpartiet, å øke skattene med inntil 15 mrd. kr. Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett viser at dette først og fremst var et valgkampslagord, og Arbeiderpartiet har moderert seg kraftig. Mitt spørsmål til representanten fra SV er da: Føler hun seg nå sveket av Arbeiderpartiet i skattespørsmålet?
Mudassar Kapur (Høyre), 2017-12-12:
Da Solberg-regjeringen tok over i 2013, arvet vi et stort etterslep i boligbyggingen i Norge. Vi møtte utbyggere og vi møtte kommuner som klaget på at arven etter Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet var et lappeteppe av fordyrende krav, lange saksbehandlingstider og byråkrati, som var i veien for å drive en helhetlig og god arealplanlegging i kommunene og bygge flere boliger. Hvis SVs teori om at eiendomsskatt eller skatt på bolig kan være med på å dempe prispresset i boligmarkedet, noe de lanserte med brask og bram tidligere i år, vel, da må man jo spørre: Hvordan gikk det da nettopp SV innførte eiendomsskatt i Oslo? I 2015 tok SV over makten i Oslo, og etter det gikk boligprisene opp med ca. 20 pst. i året i to år. Da var fortsatt svaret fra SV at vi må ha en nasjonal boligskatt fordi det vil være med på å dempe prispresset. Jeg har flere ganger spurt både representanten Kaski og hennes leder: Hvor mye måtte folk ha betalt i eiendomsskatt rundt i Norge for at boligprisene på f.eks. Grünerløkka, der mange av SVs egne velgere bor, skulle gått ned? Det har de aldri greid å svare på. Vårt forslag har hele tiden vært at vi må jobbe med begge deler. Vi må jobbe med tilbudssiden ved å forenkle, bygge flere boliger, få ned byggekostnadene og få opp byggetakten, slik at vi får tatt igjen etterslepet, og vi må gjøre noe på etterspørselssiden, for vi er også bekymret for gjeldsveksten. Derfor har man innført en del forskrifter som det ser ut til har en virkning på de mest pressede områdene. Det er nettopp slik vi må jobbe. Vi må treffe med regionale tiltak, og vi må kunne jobbe med både tilbuds- og etterspørselssiden. Jeg vil anbefale representanten fra SV nå endelig å innse at det at partiet SV lanserer nye boligskattemodeller fra den ene statistikken til den andre, skaper lite forutsigbarhet i det norske boligmarkedet. Det vi må gjøre nå, er å fortsette den linjen som regjeringen har, jobbe seriøst med etterspørselssiden, det man gjør på gjeldsvekstsiden, og samtidig legge til rette for at vi har en boligbygging som møter de utfordringene vi har – kombinert med den sosiale boligpolitikken, der vi legger til rette for å bygge flere leieboliger, gjøre det enklere å få bostøtte hvis man trenger det, korrigere Husbankens utlånsvirksomhet slik at de som trenger det mest, får det først og fremst, at en ikke går tom før året er omme, og at en faktisk sørger for at byggetakten holder seg oppe og byggekostnadene holder seg nede.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Eigentleg forstår eg ikkje bakgrunnen for spørsmålet. Viss representanten hadde sett seg inn i Venstres skatteopplegg, ville han sett at både fagforeiningsmedlemer og andre lønsmottakarar får ein netto skattelette i 2018 på ca. 3 000 kr med Venstres skatteopplegg. Dei som får mindre frådrag for fagforeiningskontingenten under Venstres skatteopplegg, vil få ein netto skattelette i 2018 på ca. 2 500 kr – betydeleg meir enn det partiet som representanten som spør, bidreg med.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Eg reknar med at representanten har sett seg inn i den store samanhengen. Pendlarar som vel meir grøne, alternative reisemåtar, som kollektiv, vil no verta premierte på den andre sida. Så har me òg eit opplegg både i avtalen og i endå større grad i Venstres alternative budsjett som gjer at det vert monaleg lettare å laga arbeidsplassar nær der folk bur, slik at ein kanskje slepp den belastninga det er å driva langstrekt pendling.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Dersom representanten Gjelsvik hadde gått lite grann tilbake i tid, hadde han visst at Venstre var ein innbiten motstandar av heile finansskatten i seg sjølv, stod verkeleg hardt på barrikadane og bidrog bl.a. til at forlikspartnarane, inklusive Senterpartiet, er samde om at ein nettopp skal gjera eit forsøk på å vri dagens finansskatt – som skattar arbeidskraft, noko ein vil ha meir av – over på skatt på overskot, for slik sett å unngå den negative effekten. Dersom eg hadde vore representanten Gjelsvik eller Senterpartiet, ville eg heller ha jobba konstruktivt med å bidra til å få det til, enn å koma med ein snunad som er heilt urealistisk i år null.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Takk for eit høveleg og viktig spørsmål. Det er liten tvil om at ikkje berre klimarisikoen, men også den finansielle risikoen – som eg oppfattar representanten no adresserer – staten tek gjennom dagens olje-, skatte- og avgiftsregime, er aukande. Difor har Venstre fleire gonger her i salen teke til orde for nettopp å setja ned eit partssamansett utval som skal gå igjennom dagens skatte- og avgiftssystem for å kunna adressera den finansielle risikoen i tillegg til klima. Diverre har, som representanten vel er klar over, alle dei største partia så langt sagt nei til det – Arbeidarpartiet, Høgre, Framstegspartiet og Senterpartiet. Så kan eg òg røpa at dette naturleg nok vil verta adressert i dei forhandlingane Venstre skal igjennom i nær framtid.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Eg og Venstre er svært glade for at fleirtalet står bak eit balansert og fornuftig vedtak som vil vareta behovet – det behovet som trass alt er det viktigaste og altoverskyggande i denne saka – for mangfald og fleksibilitet i tilbodet me som fellesskap har til barn og unge som har behov for ein trygg heim og trygge rammer når eigen familie ikkje strekk til. Samstundes får vedtaket som fleirtalet sikrar i dag, ein gjennomgang for å få ei verkeleg kritisk vurdering, slik at offentlege midlar ikkje vert misbrukte til noko anna enn nettopp å vareta behovet ein har for å kunna ha eit tilbod som passar for det enkelte barnet eller den enkelte ungdommen. Det er ei lita rekapitulering når dei raud-grøne partia så til dei gradar går på krigsstien mot private organisasjonar som i sin natur òg er idealistar, og går til krig mot dei store kommersielle, kanskje internasjonale, aktørane. Då må dei ha med seg at dei siste har vakse fram på innstramminga som skjedde i anbodsregimet under det raud-grøne fleirtalet. Då vart dei private, små institusjonane – like gode idealistar som dei fleste andre – avfeia med det ein kallar husmannskontraktar, kor ein nesten var villig til å ofra barns beste på dogmatismens skrivebord. Seksmånaderskontraktar for ungar som er i sin verste og mest utrygge livssituasjon «ever»: Kor lenge skal eg vera her? Det veit eg ikkje, men eg trur du skal vera her i inntil seks månader. Krav til bemanning som dei ikkje stilte til dei statlege institusjonane, gav det resultatet at ein god del av dei anten måtte leggja ned drifta eller selja. Dette er eit resultat av ein villa politikk, men som fleirtalet no heldigvis tek ansvar for og prøver å få ein gjennomgang av og få ordna opp i, viss det skulle ha medført at det no er ein misbruk av offentlege ressursar. Tilbake til utgangspunktet: Eg er utruleg glad for at me i alle fall ikkje enda opp med eit vedtak som ville setja kroken på døra for heilt nødvendige tilbod i barnevernssektoren.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Viss eg skal hjelpa Senterpartiet litt med å svara på det fyrste spørsmålet: Det har samanheng med at det er heilt urealistisk å koma opp igjen med eit nytt tilbod så kjapt etter at ein har budsjettert med inntektene frå å kutta i det private tilbodet direkte. Det føyer seg jo litt inn i Senterpartiets alternative budsjett, der ein budsjetterer med inntekter frå ein heil haug med såkalla byråkratikutt i milliardklassen, og budsjetterer med inntektene frå 1. januar. Så spørsmålet er så til dei grader relevant: Korleis i alle dagar har Senterpartiet tenkt å finansiera alternative tilbod når inntektene kjem kanskje eitt–to år seinare?
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Venstre er heilt einig i utgangspunktet at universelle ordningar er viktige i seg sjølv, slik at ordninga har legitimitet i alle delar av befolkninga. Ho er framleis universell, men i det alternative budsjettet til Venstre reduserer me barnetrygda med 500 kr for den rikaste delen av oss, me aukar ho for ca. ein tredjedel av mottakarane, og tredjedelen på midten beheld barnetrygda som i dag. Så den tredjedelen med lågast inntekt får då 500 kr i pluss. Eg reknar med at representanten Øvstegård veit like godt som meg at om ein skal få ein tilsvarande auke på 500 kr for alle som tek imot barnetrygd i dag, når barnetrygda kostar oss om lag 15–16 mrd. kr, er det ein så stor sum at inga regjering til no i alle fall har klart å prioritera det i sine budsjettforslag. Så ein har ikkje moglegheit til å få den same, viktige effekten for dei som treng det aller mest.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Venstre er heilt samd med utvalet kva gjeld kontantstøtta og har vist det i sitt alternative budsjett. Som eg reknar med at representanten Trettebergstuen er vel vitande om: I eit godt og respektfullt samarbeid er det nokre saker ein vinn, og andre saker ein ikkje får like stort gjennomslag for.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Eg skulle gjerne hatt den same lettvinte tilgangen på pengar som Senterpartiet har hatt i sitt alternative budsjett. Når ein ikkje har det, må ein omprioritera. Me veit jo at meir pengar kvar månad er det mest akutte tiltaket ein kan ha for å kjempa mot barnefattigdom. Då er barnetrygda, som veldig mange har peikt på, eit av dei mest målretta instrumenta ein har. I mangel på midlar til å auka heile ordninga, har me valt heller å gå for ein modell der ein tek 500 kr frå dei rikaste og gjev dei 500 kr til dei fattigaste, eller dei som har lågast inntekter. Sånn sett får ein ein effekt som gjer at dei sit igjen med 11 000 kr meir per år, altså eit direkte, godt og målretta tiltak.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Eg har behov for å seia nokre ord om eit anna viktig satsingsområde der eg opplever at me i dette budsjettforliket har kome langt: barnevernet. Som eg sa i eit tidlegare innlegg: Barn vel aldri foreldra eller familien dei er fødde inn i. Å sikra at barn og unge ikkje lever i tilhøve som kan skada både fysisk og psykisk helse og utvikling, og sjå til at dei får naudsynt hjelp og omsorg til rett tid, er ei hovudoppgåve for eit sosialliberalt parti og for eit liberalt samfunn. Eg slår fast at budsjettforliket både fører vidare regjeringa si viktige satsing på kompetanse i barnevernet, som dei har full støtte for frå Venstre, og vedtaket om reform i barnevernet, samstundes som me sikrar ei vidareføring av løyvingane til skulegang for barn i barnevernet, kjøp av plassar på ideelle senter for foreldre og barn og i tillegg sikrar ei styrking av det kommunale barnevernet. For Venstre er det viktig framover å setja i verk fleire tiltak for å auka kompetansen i barnevernet, og eg ser fram til regjeringa sitt arbeid med å styrkja barnevernsutdanningane og vurdering av kompetansekrav i barnevernet. Eg er òg glad for at me får eit fleirtal for å vidareføra løyvingane til rekruttering av fosterheimar. Det er behov for fleire fosterheimar, samstundes som det er vanskeleg å rekruttera og halda på dei me har. Me må ha eit breitt og stabilt tilfang av nye fosterheimar for å gjera det lettare å finna ein heim som høver det enkelte barnet. Sjølv om det formelt høyrer inn under Arbeids- og sosialkomiteen sitt område, adresserer eg det her, sidan Venstre ikkje har medlem i den komiteen. Rekruttering av fosterheimar handlar i stor grad om økonomiske rammevilkår for fosterforeldre, og det har vore veldig uheldig at Nav har avkorta trygdeytinga for fosterforeldre, slik at ein del har tapt økonomisk på å ta på seg oppdraget. Difor bad Stortinget samrøystes i mai i år om at regjeringa skulle innføra ei overgangsordning for fosterforeldre på trygdeytingar inntil eit nytt regelverk er på plass. I dette statsbudsjettforslaget var ei slik ordning på plass for fosterforeldre som tek imot arbeidsavklaringspengar eller dagpengar, men ikkje for fosterforeldre på uføretrygd. Eg er difor svært glad for at ein samla komité i innstillinga slår fast at dette vedtaket berre delvis er følgt opp, og at regjeringa får melding om å følgja opp situasjonen for uføre fosterforeldre snarleg.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Venstre er heilt samd i utgangspunktet for spørsmålet. Det er klart at mediebransjen er i ei krise økonomisk som kanskje overgår veldig mange av dei krisene som sjølv andre kriseutsette bransjar, som oljeindustrien, har opplevd, og det som kanskje er endå meir alarmerande når me veit at mediebransjen er i ei slik krise, er at dette er ein av grunnpilarane i demokratiet. Venstre er òg heilt samd med Arbeidarpartiet i at me er nøydde til å følgja opp rapporten til Mediemangfaldsutvalet og ta det på alvor, og eg er veldig glad for at noko av det som vert vedteke i dag, nettopp sender ei konkret bestilling til regjeringa der regjeringa må koma tilbake allereie i revidert med ei utgreiing og eit vedtaksgrunnlag som gjer at Stortinget kan ta reelt stilling til òg å utvida nullmomsen for journalistikk.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Eg kan garantera at Venstre sjølvsagt kjem til å røysta for det forslaget som ligg på bordet som kjem til å få fleirtal i dag, at regjeringa no vert pålagd å koma tilbake igjen allereie i revidert, ikkje berre med ei utgreiing og ei vurdering, men faktisk med eit vedtaksgrunnlag som gjer at Stortinget er i stand til sjølv å kunna gjera nødvendige vedtak.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Fyrst vil eg oppklara ei misoppfatning som har sett seg. Denne reduksjonen på 4 millionar i dette europeiske programmet som ein tek del i for film, er ikkje eit kutt, det er berre ei justering som regjeringa kom tilbake igjen i budsjettforhandlingane med. Dei sa at dei 51 mill. kr som no står igjen på ordninga, er nok til å betala kontingenten for 2018, underforstått at dersom det vert endringar i valutakurs, kroner i høve til euro etc., vert det justert. Så det er ikkje noko kutt. Så er eg heilt ærleg på at eg gjerne i ettertid skulle ha protestert langt sterkare mot eit inndekningsforslag som gjekk ut over Filmfondet. Men samstundes er jo det me kan gjera, å lova at dette vil me prioritera øvst på lista på kulturfeltet allereie i behandlinga av revidert budsjett i mai.
Terje Breivik (Venstre), 2017-12-12:
Mediebransjen er i ein krevjande omstillingsfase, med utfordringar som langt på veg er like alvorlege som, og kanskje til og med overgår, omstillingsutfordringar som ein del andre store bransjar har vore igjennom og står oppe i. Det er urovekkjande, fordi det er ein hjørnestein i demokratiet som no vert utfordra. Utfordringane kjem både frå den teknologiske utviklinga og kanskje aller helst frå store internasjonale medie- og nettgigantar som knapt legg att ei skattekrone i Noreg, og som det er veldig vanskeleg å halda ansvarlege i offentligheita. For Venstre var det difor viktig at me sikra føreseielege vilkår for mediebedriftene, gjennom t.d. ikkje å kutta i produksjonstilskotet, men at me ventar og ser på innretninga av produksjonstilskotet i samanheng med at regjeringa presenterer oppfølginga av rapporten frå mediemangfaldsutvalet. Det var òg veldig gledeleg for Venstre at me i realiteten fekk fleirtal for ein auke i produksjonstilskotet gjennom ei ny innovasjons- og omstillingsordning, som Venstre i tidlegare statsbudsjett har teke til orde for, og som allereie låg inne i forslaget frå regjeringa. Eg vil òg nytta høvet til å peika på eit av oppmodingsvedtaka som vart gjorde under handsaminga av finansinnstillinga, og som handlar om momsfritak for digital fagjournalistikk. I 2016, etter forslag og hard innsats frå Venstre, vart det innført momsfritak for elektroniske nyhendetenester. Dette var viktig for bransjen, men smalare medium – fagblad o.l. – er òg viktige for den gode, offentlege samtalen. Det er difor veldig bra at regjeringa no skal vurdera ei utviding av momsfritaket på nytt, slik at Stortinget allereie ved revidert i mai har eit reelt avgjerdsgrunnlag. Vidare vil eg påpeika at statsbudsjettet for neste år vert eit svært bra budsjett for frivillige organisasjonar, som no har fått ført vidare det meste av støtta på tvers av ulike departement, i tillegg til ei monaleg utviding av momskompensasjonsordninga. Heilt til slutt vil eg påpeika at statsbudsjettet igjen vert eit godt budsjett for nynorsk. Å ta vare på rikdomen det språklege mangfaldet er, fører òg med seg å sørgja for at nynorsk er eit aktivt og synleg bruksspråk, og å gjera moderne nynorsk synleg for barn og ungdom i skular og barnehagar. Løyvingane til Noregs Mållag, til Landssamanslutninga av nynorskkommunar og til Det Norske Samlaget er med på å sikra dette, både ved utviklinga av digitalt nynorsktilbod, ved nynorsk språkutvikling gjennom litteratur og ved vidare drift av framtida.no – for dei som ikkje veit kva det er: kanskje Noregs beste nettavis for ungdom på nynorsk.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-12:
Representanten Giske glemte skatteklasse 2, for den skulle jeg gjerne forsøkt å hindre ble fjernet, men det er jo som representanten er inne på, at en kan ikke få gjennomslag for alt. Jeg takker for skrytet for det vi faktisk fikk til. Én ting er at en kanskje kunne funnet sammen i noen av de ulike budsjettsakene, men politikken er mer enn kroner og øre, en vet at det er andre, utfordrende, saker, og Kristelig Folkeparti har vært tydelig på at vi ønsker Erna Solberg som statsminister. Derfor var det helt naturlig for oss å gå inn i forhandlinger med Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre for å få til et best mulig budsjett. Jeg er stolt av det budsjettet som ligger der, når jeg tenker på det gjennomslaget vi har fått – enten det er pleiepenger, som er løftet her, eller lærernormen, som jeg tror vil bety enormt mye, spesielt for de mest sårbare elevene. Jeg mener at vi totalt er kommet veldig godt ut av det for de gruppene som vi er opptatt av å styrke i samfunnet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-12:
Dette er jo noe av det mest sentrale vi kommer til å jobbe med framover, og ekstremt viktig. Det er uten tvil et handlingsrom som også bekymrer meg. Derfor er jeg ekstremt opptatt av at vi bruker handlingsrommet til å prioritere det som trengs. Vi ser at fødselstallene nå er nede i 1,7. Det er alvorlig, de skal helst være over 2. Vi vet at det aller viktigste er å prioritere trygghet for barn, tidlig innsats i skolen, osv., for å bygge samfunnet videre. Derfor har Kristelig Folkeparti vært tydelig på at vi ønsker et skattenivå som er om lag som i dag. Vi er med på å justere det – enten det er å fjerne skatt på arbeidende kapital, eller det er å øke det som er miljøforurensende for folkehelsen, som vi har gjort i dette budsjettet. De vridningene kommer vi til å jobbe med, men Kristelig Folkeparti kommer ikke til å prioritere kraftige skattelettelser i denne perioden. Vi kommer til å bruke den frie rollen vi har i Stortinget, til å jobbe for å få mest mulig gjennomslag for den politikken vi ser at det for så vidt kan være flertall for i mange saker, men som vi mener er viktig for Norge i framtida.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-12:
Det er to eksempler på ting som går helt motsatt vei av det Kristelig Folkeparti ønsker. En annen ting som jeg er stolt av å ha fått til gjennom budsjettet, som styrker valgfriheten og fleksibiliteten for familiene, er en mer fleksibel kontantstøtte, altså en mulighet for f.eks. å kunne ta ut kontantstøtte to dager og ha barnehage tre dager – en helt annen type fleksibilitet, som jeg tror vil være viktig for mange familier. Dette viser også at Kristelig Folkeparti ikke nødvendigvis er enig med resten av opposisjonen i alle saker, og vi er fornøyd med de gjennomslagene som vi har fått i budsjettet. Jeg vil også takke representanten Astrup for det gode samarbeidet vi hadde om budsjettet for å styrke de sakene vi mener er viktige for landet i tida framover.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-12:
For det første er Kristelig Folkeparti opptatt av politikk for hele landet og ikke bare der Kristelig Folkeparti gjør det sterkt, men distriktspolitikk er et viktig område for Kristelig Folkeparti. Det som slo meg da vi jobbet med de ulike forslagene fra regjeringa, men også i forhandlingene, var at mye av regelverket er ganske utdatert. Når man f.eks. snakker om et hyretillegg for sjøfolk som skal være i land, er det jo en helt annen situasjon i dag kontra den som var da det ble innført, ved at det er mye enklere å kunne reise hjem når en er på land. Det var ikke den samme muligheten tidligere. Og hvis man har en kokeplate på hybelen eller på brakka, er det en helt annen situasjon enn hvis man ikke hadde hatt det. Så jeg står godt inne for de endringene vi gjør i budsjettet. I tillegg er det f.eks. et kraftig løft for bredbånd, som har vært viktig for oss, og jeg er stolt av at vi har fått til flere tiltak knyttet til omstillingsmidler, f.eks. til ammeku, som også vil være viktig for distriktene. Så helheten her mener jeg er veldig god.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-12-12:
Jeg vil også takke for samarbeidet rundt budsjettet. Jeg er glad for at vi har fått på plass en økning i pris på brus og godteri. Hovedsakelig er det en avgift som treffer godt. De aller fleste produktene er usunne, men vi har også gjennom debatten – ikke bare i år, men også tidligere år – sett at man stusser over noen av produktene som havner i denne kategorien. Er statsråden villig til å se på f.eks. en lav sats på det sukkerfrie og en høy sats på det som opplagt burde falle innenfor avgiften? Alle kjenner til problematikken med avgrensningene, men kan man se på om man kan målrette det enda bedre, slik at effekten av avgiften blir enda bedre, og at folkehelseaspektet treffer enda bedre enn det gjør i dag?
Nikolai Astrup (Høyre), 2017-12-12:
Jeg merket meg representanten Giskes invitasjon til samarbeid om å gjøre opp budsjett med Arbeiderpartiet. Da har jeg lyst til å spørre Kristelig Folkeparti hva representanten tenker om Arbeiderpartiets forslag om å fjerne kontantstøtten og øke skatten betydelig på arbeidende kapital.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2017-12-12:
I store deler av Distrikts-Norge er flyet kollektivtilbudet, og bilen er helt nødvendig for at folk skal komme seg på jobb, og for at bedriftene skal kunne overleve. Vi snakker om næringer som genererer store verdier til statskassen, og som i neste omgang finansierer velferden og gir grunnlag for et betydelig antall arbeidsplasser i byer som f.eks. Oslo. MDG har store avgiftsøkninger i sitt alternative budsjett. Blant annet vil partiet innføre en ny flypassasjeravgift og øke drivstoffavgiftene og andre bilrelaterte avgifter kraftig – til sammen økte inntekter på om lag 25 mrd. kr på ett år, altså litt mer enn regjeringens samlede skatte- og avgiftsletter. Kan representanten Stoknes fortelle meg hvem det er som skal betale for dette? Og har MDG tenkt over hva den typen avgiftsskjerpelser over natten vil bety for folk og arbeidsplasser i Distrikts-Norge?
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2017-12-12:
Man gjør seg jo noen tanker om MDGs kunnskap om utfordringene i Distrikts-Norge etter dette. Jeg har merket meg at MDG har en modell der en del av det man tar inn på økte avgifter på drivstoff – ca. 8,5 mrd. kr av det – skal deles ut igjen rettferdig til hele befolkningen. Men i realiteten er dette ganske usosialt. I praksis betyr det at næringslivet som sliter med marginene, og folk med dårlig råd i distriktene skal subsidiere personer som f.eks. Stein Erik Hagen eller andre privilegerte i sentrale strøk. Hvorfor synes MDG det er en god idé? Er det hensynet til egne kjernevelgere innenfor Ring 3 som teller?
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2017-12-12:
Med perspektivmeldingen og oljeprissjokket som et bakteppe var finansdebatten sist uke preget av de utfordringene vi har for å sikre bærekraft for velferden framover i tid. Heldigvis er norsk økonomi i vekst igjen, men nedturen ga oss en kraftig påminnelse om vår egen sårbarhet, og at vi trenger flere bein å stå på når handlingsrommet blir mindre. Den største utfordringen framover blir å skape nye, lønnsomme arbeidsplasser i privat konkurranseutsatt sektor – flere jobber som bidrar til statsbudsjettet, ikke som lever av statsbudsjettet. Skal vi lykkes, må vi prioritere tiltak som kan øke vekstevnen i økonomien og styrke det private næringslivet. Da må det lønne seg å jobbe og investere i norske arbeidsplasser. Vi må skape mer og skatte mindre. Sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti viderefører vi derfor en politikk som vi vet virker, gjennom skatte- og avgiftsendringene som ligger i budsjettet for 2018. Vi letter skattebyrden for personer og bedrifter, vi faser ut eiendomsskatt på verk og bruk, den såkalte maskinskatten, og vi reduserer diskriminering av norsk eierskap gjennom å kutte i formuesskatt på aksjer og driftsmidler på arbeidende kapital. Vi gjeninnfører differensiert arbeidsgiveravgift i transport- og energisektoren, en ordning som ble avviklet i 2013, uten at den rød-grønne regjeringen løftet en finger for å forhindre det. Det har altså tatt regjeringen minst fire år med intenst arbeid opp mot EU for å rette opp dette. Det er lett å forstå at det betyr svært mye for enkeltbedrifter og konkurransekraften i Distrikts-Norge at det har lyktes. Widerøes Flyveselskap opplyste på et møte med trønderbenken nylig at endringen vil utgjøre om lag 10–15 mill. kr på bunnlinjen for deres selskap. De nye reglene for opsjonsbeskatning i gründerselskapene åpner nå nye muligheter. Gjennom hardt arbeid med å foredle naturressursene våre – fiskeri, skogbruk, vannkraft og ikke minst olje- og gassressursene – har vi ikke bare skapt grunnlag for velferden, men Norge har også utviklet teknologi som er verdensledende, og som har overslag til nye næringer, til bioøkonomien og det grønne skiftet. Et eksempel på en sånn innovasjon er biogassfabrikken på Skogn. OECD har kåret Trøndelag med teknologihovedstaden Trondheim til Norges mest innovative region. Det er den eneste regionen som er blant topp 25 i Europa. Innovasjon basert på våre fremragende teknologimiljøer vil være blant de fremste konkurransefortrinnene våre framover, men da må vi føre en politikk som sikrer disse nye framtidsnæringene innovasjonskraft og konkurransekraft. Det legger dette budsjettet med skatte- og avgiftspolitikken til rette for.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2017-12-12:
Det er ikke politikerne som skaper jobbene, det er det bedriftene som er eksperter på. Vår oppgave er å legge til rette for det og skape gode rammevilkår. Jeg har ikke møtt en eneste bedrift som ber om økte skatter for å sikre jobbene og for å skape flere. Tvert om: Mange sier at de ville ansatt flere med et lavere skattenivå. Det er her den store forskjellen ligger, mellom dem som har jobb, og dem som står utenfor. Representanten Giske var i sin tid som næringsminister opptatt av at formuesskatten er krevende for bedriftene. Likevel fortsetter Arbeiderpartiet å øke denne skatten, som diskriminerer norsk eierskap. Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Rødt fortsetter å argumentere for å opprettholde eiendomsskatten på verk og bruk. Det er grunn til å spørre seg om disse partiene har fulgt med på signaler fra egne medlemmer, fra partene i arbeidslivet og fra dem som jobber i industrien, som f.eks. klubbleder Svein Erik Veie ved den kriserammede hjørnesteinsbedriften Norske Skog på Skogn i Levanger. Han kommenterte denne saken i media i november i år. Han ba Arbeiderpartiet tenke seg om to ganger før de stemmer for å opprettholde det han beskriver som en industrifiendtlig maskinskatt, en usosial skatt som rammer næringslivet, uavhengig av om bedriften tjener penger eller ikke. Han påpekte at verdifastsettelsen på utstyr og maskiner blir tilfeldig. Han mener dessuten at bedriftene er belastet nok gjennom dagens skatteregime, og mener kommunene heller må bidra til å støtte opp under industrien og sikre arbeidsplassene, i stedet for å legge press på dem med et høyt skattetrykk. Spesielt gjelder det bedrifter som sliter i motbakke, som Norske Skog har gjort i lengre tid. Denne bedriften betaler mellom 5 mill. kr og 6 mill. kr i året i eiendomsskatt til Levanger kommune, og maskinskatten er en vesentlig del av det. Det er nettopp for å sikre økt soliditet og vekstkraft i bedrifter som Norske Skog på Skogn at vi reduserer skattebyrden, innfører lettelser i eiendomsskatten, slik at bedriften kan videreutvikle seg og trygge de jobbene som er på Fiborgtangen i dag. Jeg synes det er overraskende at det gamle industripartiet Arbeiderpartiet forlater den linjen, og at de ikke ser betydningen av det. Men det er kanskje slik som klubblederen Veie har sagt, at det blir mer og mer tydelig hvorfor Arbeiderpartiet taper velgere i industrien.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-12:
Vi ser på endringer på både kort, mellomlang og lengre sikt. Og det sistnevnte er nok på litt lengre sikt – det å oppheve eiendomsretten til produksjonsmidlene. På kort sikt skal vi skaffe inntekter til å finansiere velferden innenfor rammene av det økonomiske systemet. Det er jo fantastisk at det er så mange mennesker som tjener så godt at ved å skatte dem lite grann mer, gir det oss 16 mrd. kr mer i inntekter til fellesskapet, som vi bruker til bl.a. å sørge for et svært løft for sykehusene våre, med 400 mill. kr mer. Vi foreslår å innfase gratis offentlig tannpleie med 2,5 mrd. kr. Vi foreslår 12 mrd. kr mer for å styrke velferden i kommunene landet rundt. Så her starter vi, men det er altså bare en start.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-12:
Vi mener at de ansatte, også på Freia, bør kunne velge sin egen ledelse. Det er mennesker myndige nok til å kunne velge landets storting, som vi står i nå, til å styre hele landet. De vil også kunne velge en som skal styre bedriften, synes vi. Vi er for å innføre demokrati også i arbeidslivet, som i dag er tilnærmet demokratifri sone. Høyre slår jo ring rundt den kapitalistiske eiendomsretten, som sikrer at noen ytterst få, en bitte liten elite, har full råderett over samfunnets kanskje viktigste økonomiske ressurser, og dermed også utestenger demokratiet fra hele arbeidslivet. Så jeg tror at det ville ha fått god mottakelse om vi fortalte Freia-arbeiderne at de i framtiden, med vårt økonomiske system, vil kunne velge sin egen ledelse demokratisk blant likemenn og -kvinner, og ikke minst også få oppleve at de får nyte fruktene av eget arbeid, at merverdien som de skaper, for de skaper verdiene i bedriften, tilfaller de ansatte og fellesskapet og ikke noen eiere utenlands.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-12:
På flere måter: Det første er at vi i forslaget vårt styrker kommuneøkonomien, som ikke minst vil være gunstig for Oslo, som er landets største kommune. Økningen vår på 3 mrd. kr mer til barnetrygd vil slå veldig heldig ut for mange av dem som har minst, ikke minst her i byen. Oslo har også et underfinansiert andrelinjebarnevern, som ikke er betalt for fullt ut, som det er i resten av landet. Det foreslår vi å kompensere fullt ut, med 160 mill. kr i vårt forslag til budsjett for neste år. Ikke minst: Det at tre statsråder dro til Oslo sør i valgkampen og skrøt av satsingen på Oslo sør, og som kommer fislende med 3–4 mill. kr i budsjettforslaget til neste år, er iallfall noe vi retter opp i, ved at vi matcher det som byrådet har foreslått, med 125 mill. kr totalt til områdesatsinger i Oslo sør og øst.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-12-12:
Heldigvis ikke, i vårt forslag øker vi kollektivmidlene med 2 000 mill. kr for å sikre belønningsordningene og bymiljøavtalene. Vi foreslår 1 800 mill. kr til å øke vedlikeholdet og godstiltakene for jernbanen. Vi setter av 224 mill. kr til satsing på gang- og sykkelvei, ikke minst i storbyene. Så er vi enige med De grønne om at vi er mot å bruke 40 mrd. skattekroner på å bygge ut 14-felts motorvei inn til Oslo fra Asker og Bærum, som har vært Høyres kanskje viktigste sak i hovedstadsregionen de siste 20–30 årene. Det er etter vårt syn fullstendig feil og bør heller stanses, for å bruke de pengene på kollektivtiltak som er til gagn for bylufta i Oslo.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Det er helt riktig at regjeringen i flere dokumenter til Stortinget har pekt på at handlingsrommet fremover kommer til å bli mindre enn det vi har vent oss til de siste årene. Men det gjør jo at det blir enda viktigere å prioritere i politikken. Da handler det om å legge til rette for vekst i økonomien. Når økonomien vokser, får vi mer handlingsrom. Da handler det om å være flinkere til å effektivisere og til å omprioritere, og det handler selvsagt også om å fortsette å gjennomføre reformer – strukturtiltak og andre reformer – som kan frigjøre handlingsrom som vi kan bruke på å bedre konkurranseevnen til næringslivet, og bruke på å bedre velferden i samfunnet vårt. Det er altså fullt mulig å få det til, men da må vi også være villige til å prioritere. Da må vi være villige til å si nei til noe for å si ja til noe annet, og det er litt vanskelig å se spor av den viljen hos Arbeiderpartiet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Når representanten Giske skal gjengi hva jeg og andre har sagt i valgkampen, får han gjøre det korrekt. Jeg har aldri tallfestet ambisjonene til Fremskrittspartiet hva gjelder å redusere skatter og avgifter i denne stortingsperioden. Men det jeg har vært helt tydelig på, er at skatte- og avgiftstrykket skal videre ned, ikke opp. Der skiller vi lag med Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet gikk til valg på å skjerpe skattene, vi gikk til valg på å redusere dem. Jeg mener, som jeg også sa i finansdebatten, at det enkleste i hele verden er å stikke sugerøret inn i andre menneskers lommer for å finansiere ting man har lyst til å gjøre. Jeg mener det er en dårlig idé. Jeg mener snarere tvert imot at klarer vi å ha et konkurransedyktig skatte- og avgiftssystem og å legge til rette for at folk flest kan leve av sin egen økonomi, bidrar det til sterkere vekst i økonomien, som frigjør handlingsrom som gjør at vi kan fortsette å styrke velferden i norsk økonomi fremover. Det mener jeg er en mye bedre oppskrift enn å skattlegge bedrifter ut av landet eller gjøre det dyrere enn nødvendig for vanlige familier å få husholdningen til å gå rundt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
La meg først si at jeg mener alvor med Fremskrittspartiets program. Fremskrittspartiets landsmøte har vedtatt det, og min jobb som partileder i Fremskrittspartiet er å legge til rette for å gjennomføre mest mulig av det i forhandlinger med andre partier. Men igjen, Fremskrittspartiet har altså en helt motsatt retning av Arbeiderpartiet. Vi ønsker å redusere det samlede skatte- og avgiftstrykket i Norge, Arbeiderpartiet ønsker det motsatte. Det er en ærlig sak, men vi så jo hva velgernes dom over det var. Man ønsket seg en næringsvennlig regjering som var opptatt av å redusere skatter og avgifter, ikke en regjering som skjerpet dem. Når det gjelder spørsmålet om SSB, er regjeringen opptatt av at alle statlige etater skal drive godt innenfor de rammene de til enhver tid får seg tildelt. Det er også viktig at alle etater følger opp de føringer som legges gjennom tildelingsbrev og gjennom kontraktinngåelser, som også etatseiere har ansvar for. For øvrig ser jeg frem til å svare på spørsmål fra kontrollkomiteen når høringen finner sted.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Det jeg lovet i valgkampen, er det regjeringen gjør – år for år – å redusere det samlede skatte- og avgiftsnivået i Norge. Også her går Senterpartiet motsatt vei. Senterpartiet har i sitt opplegg for 2018 foreslått å skjerpe skattene med 6 mrd. kr. Så kan gjerne Vedum gjøre seg høy og mørk knyttet til en enkeltavgift eller en enkeltskatt, men det er jo den samlede skattebelastningen som påføres næringslivet, som betyr noe. Man må gjerne prøve å være opptatt av konsekvensen av sukkeravgiften, men å skjerpe formuesskatten med halvannen milliard kroner har altså konsekvenser for arbeidsplassene i distriktene, for lønnsomheten i næringslivet vårt, for vår evne til å fortsette å ha norskeide bedrifter rundt omkring i mange viktige hjørnesteinskommuner. Det er viktig for oss. Derfor fortsetter vi å senke det samlede skatte- og avgiftstrykket, og det er en helt ærlig sak at Senterpartiet går motsatt vei.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg mener det er riktig å fase ut ordninger som er gått ut på dato, ordninger som ble innført i en helt annen tid, da behovene og utfordringene var annerledes enn de er i dag. Grunnen til at det er viktig å gjøre det, er at det frigjør penger som vi kan bruke på generelle skatte- og avgiftsreduksjoner som styrker verdiskapingen i landet, som styrker lønnsomheten til bedriftene våre, som gjør at flere bedrifter etablerer seg i Norge, som gjør at flere mennesker kommer i jobb, og som gjør at flere da er i skatteposisjon fremfor å være trygdemottakere. Det mener jeg er god politikk. Det er feil når representanten Vedum hevder at denne regjeringen har gitt skatteskjerpelse til folk flest. Det er rett og slett ikke riktig. Mesteparten av det provenyet vi har brukt på å redusere skatter og avgifter, har gått til vanlige folk og bedrifter. Man må klare å ha flere tanker i hodet samtidig: Vi må både redusere skatten for husholdningene, som handler om å gjøre det mer lønnsomt å jobbe, og redusere skattetrykket for bedriftene våre, sånn at de er her, og at vi ikke skattlegger dem ut av landet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Nei, det er jeg ikke bekymret for, for det er rett og slett en helt feil påstand. Det er snarere tvert imot sånn at kommende generasjoner vil nyte godt av at vi har en velfungerende økonomi, at vi har bedrifter som kan ansette ungdommene våre den dagen de går ut av skolen, at vi har et skolesystem som gjør det mulig for dem å fullføre, slik at de er attraktive arbeidstakere for fremtidens bedrifter. Jeg ville vært mye mer bekymret for konsekvensene av det forslaget SV har lagt på bordet – en skjerpelse på over 20 mrd. kr. Ikke bare foreslår partiet SV å skjerpe formuesskatten – det vet vi at SV er for – men de foreslår også å skjerpe utbytteskatten, altså en skatt som man må betale for å ha råd til å betale formuesskatt. Det er altså en dobbeltstraff! Spørsmålet blir da: Hvordan i alle dager har SV tenkt å sikre at vi fremover har norske bedrifter og arbeidsplasser i dette landet som kan bidra til å finansiere den velferden SV bruker alle pengene sine på?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg skjønner godt at Kristelig Folkeparti er stolt over å ha fått gjennomslag for denne ene store avgiftsskjerpelsen som de fremmet i sitt alternative budsjett. Dette var i utgangspunktet ikke noe de andre tre samarbeidspartiene var for, men som Kristelig Folkeparti nå har fått gjennomslag for. Jeg er enig i at denne særavgiften har noen tilpasningsutfordringer. De har vært der siden tidenes morgen – dette er en avgift vi har hatt i Norge siden 1922, og som vekslende regjeringer har forvaltet over tid. Noen regjeringer har økt den over tid, men ingen har egentlig klart å finne gode svar på å justere innretningen av avgiften på en bedre måte. Det mener jeg det er naturlig at vi tar en ny runde og ser på. Det er også verdt å nevne i denne debatten – for det høres ut som Senterpartiet har et korstog mot dette – at Senterpartiet skal jo samarbeide med Arbeiderpartiet, som har foreslått akkurat det samme som Kristelig Folkeparti. Det blir jo spennende å se hvem som vinner en sånn dragkamp i fremtiden. Det kan man bare spekulere i.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
For det første er ikke påstanden riktig. Det er gode kompensasjonsordninger innenfor kollektivtransporten, som de aller fleste aktørene vil komme nøytralt ut av med de ordningene som ligger der. Det de fire samarbeidspartiene har gjort i forbindelse med å legge om bilavgiftene gjennom de siste årene, gir som resultat en mye raskere fart i utskiftingen enn det vi kunne drømt om. Vi har altså nådd de målene vi har satt oss, på et mye tidligere tidspunkt enn vi trodde. Utskiftingen av bilparken går hurtig. Men vi må ha med oss på veien at disse bilene ikke skifter seg ut selv. De skiftes ut fordi folk har råd til å gjøre det. Derfor handler det om at avgifter som virkemiddel, prissetting, betyr noe for om vanlige familier og husholdninger også har råd til å være med på å redusere utslipp ved å kjøre biler som slipper ut mindre. Derfor betyr det noe at vi reduserer avgiftene, og derfor ser vi at resultatene også kommer.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
I et sjansespill er det slump, ikke dyktighet, som avgjør. Arbeiderpartiet mener at barns utvikling er for viktig til å overlates til tilfeldighetene. Vi tror at alle er født med større evner og muligheter enn vi aner. Arbeiderpartiet står for en politikk som sørger for at barn får like muligheter, uansett hvilken familie de er vokst opp i. Som forsker gjorde jeg studier av frafall i videregående opplæring. Vi fant at foreldrenes sosiale bakgrunn påvirket barnas sjanser for å prestere i grunnskolen og for å fullføre videregående. De som falt fra, hadde dårligere odds for å få seg jobb og for å delta i samfunnslivet. Svært få vil være overrasket over dette og lignende funn. Det som er overraskende, er regjeringens mangel på innsats. De siste fire årene har 60 000 unge gått ut uten å fullføre og bestå videregående. Det er et tap for dem, og det er et tap for samfunnet. Vi har ikke råd til å fortsette sånn. Det skulle man tro en regjering som allerede er godt i gang med å tømme våre barns sparekonto, tok inn over seg. På regjeringens nettsider kan man lese at skatte- og avgiftssystemet finansierer offentlige velferdsordninger og bidrar til omfordeling. I Arbeiderpartiet foretrekker vi handling. Vi bruker de store pengene der de betyr mest: til å gi alle barn og unge en god start. I vårt alternative budsjett øker vi momsen på brus og godteri. Det gjør vi for å betale for en storstilt satsing på å få flere til å fullføre skolen. Økningen i merverdiavgift finansierer et skikkelig løft for tidlig innsats. Vi oppretter flere barnehageplasser og stopper Høyre og Fremskrittspartiets økning i barnehageprisen, som kommer straks. Vi vil ha høy kompetanse rundt de minste, og vi trapper opp til at halvparten av alle barnehageansatte er barnehagelærere. Vi vil ha tusen flere lærere på 1.–4. trinn i 2018, og vi innfører en lese-, skrive- og regnegaranti, slik at alle får den oppfølgingen de trenger for å mestre de grunnleggende ferdighetene i løpet av 2. trinn. Vi gjør skolen mer praktisk og digital allerede fra barnetrinnet, og fordi trygge elever lærer best, styrker vi også innsatsen mot mobbing. Tidlig innsats koster, men gir umåtelig stor gevinst, kanskje enda mer enn skattelettelser til dem som har mest fra før.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Skattepolitikken er en av de virkelige skillesakene i norsk politikk. For Høyre og Fremskrittspartiet er skattekutt et mål i seg selv, og ikke for folk flest, men for dem med mest fra før. Når inntekter kuttes, må også utgifter kuttes. Det kuttes der det smerter mest, fra dem som lite har fra før. Skattefesten for de rikeste og årlige kutt i trygd og stønadssatser fortsetter i 2018. Arbeidsledige og folk på trygd betaler prisen. Høyre og Fremskrittspartiet drives av en merkelig kortslutning: Den som har mye, motiveres av mer, den som har lite, motiveres av mindre. Den urettferdige skattepolitikken tåkelegges med fraser som «dynamisk» og «framoverlent», med påståtte ringvirkninger i form av investeringer og nye arbeidsplasser. De ringvirkningene har ingen sett. Arbeiderpartiet har spurt, men både statsminister, finansminister og arbeidsminister er og blir svar skyldig, for svaret fins ikke. Sysselsettingsandelen er lavere enn på lenge. En gjenganger i budsjettdebatten fra Høyres side er utsagn à la: Vi gjør det som er best for landet! Det er feil. Det skapes nesten ikke arbeidsplasser i privat sektor, og det er et sykdomstegn. «Oljesjokk» er blitt bortforklaringen på at den rød-grønne regjeringa hadde tre ganger så god jobbskaping å vise til. Og våre gode resultater kom midt under finanskrisa. Vi merket ikke så mye til den i Norge, men det var jo fordi de store pengene ble brukt til å holde hjulene i gang. Men også da var Høyre og Fremskrittspartiets svar store skattekutt for de rikeste. Arbeiderpartiet starter i den motsatte enden: Hva må til for å sikre arbeid og velferd i tida som kommer? Hvordan skal offentlige og private ressurser trekke i samme retning? Svaret er politisk styring, ikke marked. Vi vil investere stort i arbeidstakernes kompetanse, vårt viktigste konkurransefortrinn i framtida. Men det hjelper lite hvis arbeidsplassene ikke fins. Arbeiderpartiet legger derfor 1,5 mrd. kr på bordet i 2018 som starten på en langsiktig satsing på klimavennlig næringsutvikling – i havnæringene, innen skipsfart og industri, bioøkonomi og velferdsteknologi, klyngeprogram og regionale akseleratorprogrammer, bredbånd i hele landet, styrket landbruk. Det vil koste. Vi må ha inntekter. De må komme fra et rettferdig skatte- og avgiftssystem, der det ytes etter evne. Ett av de grepene vi gjør i vår helhetlige skatte- og avgiftspolitikk for folk flest, er å fjerne momsfritaket på utenlandsk netthandel på beløp under 350 kr. Det vil styrke norske arbeidsplasser i norske butikker, men det viktigste er at det vil styrke inntektssida i budsjettet med 1,7 mrd. kr på årsbasis, 1,4 mrd. kr i 2018. Arbeiderpartiet vil bruke disse pengene til å investere i vår felles framtid for økt sysselsetting og velferd. Det begynner å haste etter fire år, snart fem, med pause i jobbskaping.