trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-02:
Det var jo et svar som forventet. Men det er ikke til å legge skjul på at når man øker konsesjonsgrensene så betydelig som det ble gjort, og som jeg forstår er en del av statsrådens ideologi og tilnærming til nettopp matproduksjon, vil det kunne medføre problemer for noen. Heldigvis ser det ut til at etterspørselssiden er i ferd med å bedres, som også statsråden var inne på, men kombinert med de grep som nå gjøres, bl.a. av næringa sjøl, og hvor en har økt innsats i det vertikale – og hvor flere ser ut til å slå sine pjalter sammen, enten det gjelder produksjon, distribusjon, detaljhandel – så er det grunn til bekymring. Og jeg har lyst til å spørre statsråden for det første om man er bekymret, og om man fra departementet og regjeringas side ser på tiltak for å kunne avhjelpe de store problemene som enkelte nå har, særlig relatert til kyllingproduksjon?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-02:
Jeg spurte jo for det første om statsråden var villig til å se på eventuelle avhjelpende tiltak for dem som kommer i en vanskelig situasjon. Det spørsmålet står der ennå. Men siden statsråden drar dette inn på annen type produksjon, bl.a. storfe, har jeg lyst til å ta en noe generell tilnærming oppimot denne typen politikk, som vi vet regjeringa og statsråden ivrer etter, hvor deregulering, økte kvoter og i stor grad frislepp er medisinen. Ser man ikke nå at det i det minste har noen ulemper i et land hvor vi ønsker matproduksjon over hele landet og å utnytte alle arealer som vi kan, og hvis vi skal kunne klare å øke matproduksjonen, ser det ut til at vi også må ha med oss de små. Gjør ikke denne typen politikk i sin helhet det vanskelig å nå målet i Norge om å øke matproduksjonen og også å opprettholde bosetting og andre bieffekter av en effektiv og god landbrukspolitikk?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-12-02:
Markedsreguleringen for kylling ble vedtatt avviklet i jordbruksavtalen med begge jordbruksorganisasjonene i 2005 og gjennomført med virkning fra 2007 av regjeringen Stoltenberg. Bakgrunnen var bl.a. at produksjonen allerede da i praksis var styrt gjennom kontrakter mellom kyllingprodusentene og mottakerne. Økningen av konsesjonsgrensene fra 1. januar 2015 var nødvendig for å sikre at også kyllingproduksjonen kan være profesjonell heltidsproduksjon og ikke bare tvinges til å være en tilleggsproduksjon. Konsesjonsgrensene er et strukturvirkemiddel, ikke et markedsreguleringsvirkemiddel. Men heving av konsesjonsgrenser vil alltid skape noe dynamikk i overgangen til utnytting av de nye grensene – nye grenser som gir lavere produksjonskostnader. Kyllingmarkedet har vokst sterkt over lang tid. Hovedårsaken til problemene vi ser i kyllingmarkedet nå, er den store svikten i etterspørselen som fulgte oppmerksomheten omkring antibiotikaresistens. På kort tid sviktet etterspørselen med over 15 pst. En slik etterspørselssvikt var uforutsigbar og ville vært svært krevende å håndtere i alle markeder. Det er opp til bransjen selv å regulere produksjonskapasiteten til det markedet etterspør. Det er selvsagt krevende og får konsekvenser for mange produsenter. Men det er min oppfatning at bransjen selv har mer effektive virkemidler for å gjøre raske tilpasninger nå enn om vi hadde hatt tradisjonell markedsregulering innenfor kyllingsektoren. Da er sannsynligheten stor for at vi på grunn av for sen nedskalering av produksjonen ville hatt store og uhåndterlige overskuddslagre, noe som ville belastet produsentene ytterligere. Kyllingmarkedet er nå i ferd med å ta seg opp igjen, og det vil lette situasjonen noe. Å drive næring betyr et kontinuerlig behov for å arbeide med utvikling, risiko og konkurranse om markedet. Strukturendringer er en del av det, og har pågått i mange tiår i jordbruket. Jeg har tillit til at mottakerne og leverandørene finner de beste løsningene for å tilpasse sin kapasitet til etterspørselen i markedet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-12-02:
Vi har jo undersøkt litt dette med konsesjonsgrense og hvor mange som nå har satt i gang bygging av større kyllinghus, og det gjelder tre–fire stykker på Jæren. Så hvis det var denne konsesjonsgrensen som var årsaken til problemene i kyllingmarkedet, så synes jeg det er vanskelig å finne forklaringen der. Det som er sikkert, og som jeg hører at representanten Storberget også er enig i, er at det er etterspørselssvikten som er det mest vesentlige. Så skjønner jeg veldig godt at det er en vanskelig situasjon for dem det gjelder. Jeg vet også at en nå i Nortura-systemet vurderer den situasjonen som er oppe i Trøndelag, der vi vet at det er noen produsenter som er usikre. Men så er det slik at vi har behov for økte produksjoner innenfor landbruket, f.eks. på storfe, slik at de som vil drive med landbruk, har muligheter også videre, om det ikke skulle være kyllingproduksjon.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-12-02:
Det er jo slik at vi kunne ha produsert mye mer kylling i Norge og økt matproduksjonen dersom vi forbrukere hadde ønsket å spise mer kylling. Derfor vil det være vi forbrukere som avgjør hvor mye kylling som produseres i Norge til enhver tid. I forkant av at vi gjorde endringer i konsesjonsgrensene for kylling, snakket jeg med bønder som i dag var tvunget til å jobbe delvis utenfor gården fordi de ikke kunne leve av kyllingproduksjonen. Det var produsenter som kunne tenke seg å være heltidsbønder, å være hjemme på gården og drive fulltids kyllingproduksjon. Jeg synes det er viktig å legge til rette for flere heltidsbønder, at flere skal kunne leve av gårdens ressurser, og derfor er dette et viktig grep for å få til det. Dette er et marked som er styrt av kontrakter mellom produsenter og leverandører, og jeg har derfor full tiltro til at man finner gode løsninger. Det har en også gjort i den situasjonen som er nå, der vi ser at man har måttet nedskalere produksjonen i en periode, og så håper jeg at den vil ta seg opp igjen som følge av at vi forbrukere spiser mer kylling igjen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-02:
«For å bekjempe de farlige klimaendringene må forskningsinnsatsen vris mot fornybar energi, klimateknologi og klimaløsninger. Norge og andre rike land med sterke forskningsinstitusjoner må ta hovedansvaret for denne innsatsen. Dette taler for at Norge bør øke sin forskningsinnsats på klimaområdet, og gå foran internasjonalt for et grønt skifte i forskningsinnsatsen. Forskningen må vris fra fossil energi og over på klimaløsninger. Hva er statsrådens strategi for å bidra til dette?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-02:
Når det gjeld balansen mellom vår felles innsats innafor petroleumsretta forsking og det fornybare, bruker Noreg per i dag rundt 5,7 mrd. kr på petroleumsretta forsking, som da utgjer 11 pst. av den totale norske forskingsinnsatsen. Til samanlikning går 3 pst. av den totale innsatsen til fornybar energi. Det betyr at den balansen er veldig skeiv og da mest på petroleumsretta forsking. I statsbudsjettet som regjeringa har lagt fram for 2016, foreslår dei at den største enkeltsatsinga, Demo 2000, som er petroleumsretta satsing, skal aukast med 100 mill. kr – og er da den aller største. Spørsmålet mitt er igjen: Korleis skal ministeren få betra balansen mellom den petroleumsorienterte og den fornybare forskinga?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-02:
Dei 5,7 mrd. kr det er snakk om, er den totale innsatsen – altså både offentleg og privat. Av dette kjem over 4 mrd. kr frå næringslivet sjølv innanfor dei veldig gode rammene for å investere i forsking som petroleumsnæringa har gjennom våre skattereglar. Difor har også ei ekspertgruppe som Teknologirådet sette ned, foreslått at ein skal utfase den offentlege støtta til petroleumsforsking og heller vri dei midlane over på fornybar energi og andre framtidsløysingar. Det er altså ingen grunn til at det offentlege bidreg tungt inn i petroleumsforskinga når dette er ei moden næring som finansierer dette i stor grad sjølv, og vi i tillegg ser at det er så ekstremt skeivt fordelt. Og petroleumsforsking er ein av våre aller, aller største forskingsarenaer i Noreg. Ser ikkje ministeren da at det er behov for å vri den offentlege innsatsen frå petroleumsforsking over til den underfinansierte forskinga på fornybar energi?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-02:
La meg først nevne at statsministeren, i forbindelse med klimatoppmøtet i Paris, har sagt at Norge skal doble innsatsen innen forskningen på fornybar energi innen 2020, fra 1,1 mrd. kr i dag til 2,2 mrd. kr i året. Det har bl.a. klima- og miljøministeren og olje- og energiministeren skrevet om i dag. Regjeringen er helt enig i at vi må ta et stort ansvar i den globale dugnaden for å skaffe den kunnskapen som trengs for å bekjempe klimaendringene. Klima, miljø og energi er et av de prioriterte områdene i Langtidsplan for forskning og høyere utdanning, og det har vært vekst i midler øremerket prioriteringen. Samtidig har regjeringen enda høyere ambisjoner enn som så. I det videre arbeidet med oppfølgingen av langtidsplanen vil vi vurdere omfanget av opptrapping av forskning for lavutslippsutvikling. Når det gjelder forholdet mellom forskning på miljøvennlig energi og forskning på petroleum, har Forskningsrådet siden 2009 sendt minst dobbelt så mye midler til forskning på miljøvennlig energi som til petroleumsforskning. I 2015 var det målrettede budsjettet på miljøvennlig energi i Forskningsrådet 780 mill. kr, mens budsjettet til petroleumsforskning var 366 mill. kr. Klimarelevant forskning inngår også i mange av virkemidlene Forskningsrådet har, både målrettede satsinger, åpne programmer og programmer med andre formål enn klima og energi. Til sammen finansierte Forskningsrådet i 2014 klimarelevante forskningsprosjekter for 1,3 mrd. kr. Denne regjeringen har også vært spesielt opptatt av å styrke de åpne arenaene i Forskningsrådet. For eksempel har vi en opptrappingsplan for forskningsinfrastruktur på 400 mill. kr frem til 2018. Den siste utlysningen var den største noensinne, og tildelingen fikk en grønn profil – inkludert flere store prosjekter på miljøvennlig energi. Det er også verdt å nevne at EU-programmet Horisont 2020 prioriterer forskning på klima og energi høyt. Norske forskere er gode i konkurransen om midler på dette området. Petroleumsforskning er langt lavere prioritert i EU. Til sist vil jeg minne om at heller ikke alt innenfor petroleumsforskning er dårlig for klima og miljø, for å si det på den måten. En del av forskningen er miljørettet, f.eks. forskning om energieffektivisering og redusert miljøpåvirkning fra sektoren. Oppsummert mener jeg vi har en fornuftig balanse når det gjelder prioritering av forskningsmidler mellom viktige tema.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-02:
Når det gjelder tallene som representanten bruker, må jeg nesten spørre om det er tall for total forskningsinnsats, eller om det er offentlig forskningsinnsats. Hvis man ser til Forskningsrådet, som jo er det aller viktigste instrumentet for forskning, er tallene slik jeg redegjorde for. Der bruker vi altså mer. Vi prioriterer klimaenergi høyere enn vi prioriterer petroleumsforskning. Så er det samtidig sånn at i en situasjon hvor man har hatt en ganske dramatisk nedgang i oljeprisen, mener vi også at man skal drive petroleumsforskning og videreutvikle olje- og gassnæringen i Norge, men den store satsingen og de største pengene innenfor Forskningsrådets programmer går til klima- og miljørelatert forskning. Og det som statsministeren annonserte her i dag, er jo at vår ambisjon er å doble den satsingen fra dagens, ca. milliarden, innen 2020.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-12-02:
Det var klargjørende. Det er klart at olje og gass er en stor bransje i Norge, og vi ønsker jo at de skal bruke penger på forskning, vi ønsker at de skal bruke penger på utvikling. Men det gjør nok at hvis man summerer privat og offentlig forskning, blir petroleumsforskningen større. Mitt poeng var at på de områdene vi har ansvar for gjennom Forskningsrådet, er klima- og miljøforskning klart prioritert over petroleumsforskning. Det mener jeg vi skal fortsette å gjøre, og det er en av grunnene til at statsministeren annonserer en kraftig satsing på klima- og miljøforskning og ikke en tilsvarende satsing på petroleumsforskning. Men vi må også klare å ha to tanker i hodet samtidig. Jeg syns representanten for Fellesforbundet, LO-organisasjonen som organiserer veldig mange av dem som jobber i norsk olje- og gassnæring, formulerer det ganske bra i Klassekampen når han kaller SVs politikk for skrivebordspolitikk – rett og slett fordi SV her ser bort fra viktige arbeidsplasser og også råd fra fagforeninger.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-03-26:
På vegne av representantene Hans Fredrik Grøvan, Geir S. Toskedal og Anders Tyvand og meg selv vil jeg sette fram et representantforslag om å iverksette en handlingsplan mot antisemittisme.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-03-26:
For å underbygge den gode samarbeidstonen mellom ulike partier i disse dager sier jeg meg helt enig i det siste som representanten før meg sa. Banklovkommisjonen har jo, som saksordføreren nevnte, arbeidet i mange år med en ny samlet finanslovgivning, og vi ser hovedresultatet her i dag. Målet er som kjent å øke beskyttelsen for forsikringstakerne samt å bedre stabiliteten i finansmarkedene, og der står vi samlet. Jeg viser til saksordførerens innlegg, som jeg slutter meg til, og jeg takker også for det arbeidet hun har gjort i sakens anledning. Dermed bruker jeg litt tid på det som det har vært litt diskusjon om i komiteen. Saksordføreren nevnte dette med verdipapiriseringstransaksjoner og ønsket fra komiteen om en overgangsbestemmelse, slik at disse fortsatt kan skje. Jeg oppfatter, i hvert fall fra vår side, at det ikke gjelder bare de gjeldende, men også nye transaksjoner, slik at man ikke får et opphold i regelverket som kan skape problemer, i hvert fall for det selskapet som driver med den type transaksjoner i Norge i dag. Så gjelder det spørsmålet som også Tvedt Solberg var inne på, nemlig unntaksmuligheten som nå legges inn i § 17-3, knyttet til de samarbeidende enhetene. Her har vi forent oss, men det har vi gjort under forutsetning av at unntakene faktisk blir brukt, og at de blir brukt på en slik måte at de mindre bankenhetene fortsatt kan virke på den måten de gjør i dag. Det mener jeg er en av de viktigste godene ved den norske banknæringen og den diversifisering vi har av den norske banknæringen med sterke lokale sparebanker, som er det fordi de også kan være del av en samarbeidende enhet. Jeg må også si at med Konkurransetilsynets rapport i går er det et ytterligere bidrag til å arbeide for at den strukturen vi har, ikke strammes inn, men at den heller blir slik at konkurransen kan økes. Så var det dette med gavebestemmelser fra sparebankene, det nevnte saksordføreren. For oss er det en selvfølge at det både gjelder sparebankstiftelsene og selve sparebankene. Det siste var de samvirkebaserte finansforetakene, hvor en samlet komité legger til grunn at det er medlemmene i foretakene som skal utgjøre det øverste organ. Jeg har ikke oppfattet at det er noen uenighet om det, men så er det også sagt fra denne talerstol at det er det vi har ment. Til slutt tar jeg opp forslaget fra mindretallet om å sørge for at kjernevirksomheten understrekes ytterligere i lovverket. Jeg merket meg i høringen at det var flere instanser som snuste på både det ene og det andre når det gjaldt å utvide hva de kunne investere i fra næringsvirksomhet etc. etc. Dette forslaget bygger jo på en utvalgsinnstilling som hadde som mål å sikre en solid finansnæring, og i kjølvannet av finanskrisen er det mange som har pekt på denne viljen til å bre seg så mye ut at man fjernet seg fra kjernevirksomheten. Jeg er glad for at saksordføreren sier at vi egentlig er helt enige om det, men forslaget ligger der, og vi tar det opp.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2015-03-26:
På vegne av Eirin Sund, Magne Rommetveit, Ingvild Kjerkol, Sverre Myrli og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om endringer for bobiler i Norge.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-03-26:
Eg skal på vegner av Trygve Slagsvold Vedum og meg sjølv fremja eit representantforslag om å stoppa planane for eit storsjukehus på Gaustad og å utvikla lokalsjukehustilbodet ved Oslo universitetssjukehus.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-26:
På vegner av representantane Audun Lysbakken, Kirsti Bergstø og meg sjølv vil eg setje fram eit representantforslag om sjukestuer i Nord-Troms.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-26:
I dag behandlar Stortinget ein viktig lov for å regulere finansmarknadene i Noreg betre gjennom ein ny samla lov om finansføretak og finanskonsern. Som saksordføraren har gjort greie for, vil denne loven innebere ei forbetring av gjeldande regelverk og enkelte innstrammingar og presiseringar. Dette arbeidet har tatt utgangspunkt i forslaget frå Banklovkommisjonen og påfølgjande høyringsrundar. Prosessen i finanskomiteen har vore grundig, så vidt eg veit. Vi har fått ein god lov, med eit breitt fleirtal. SV stiller seg bak forslaget til ny finansføretakslov. Trass i dette meiner SV det framleis er ein del som står att når det gjeld regulering av finansnæringa. Finansføretaka er blodårene til næringslivet. Det er avgjerande at reguleringa av denne næringa fungerer godt og er tilstrekkeleg streng, for å unngå uønskte hendingar. Finanskrisa har nok ein gong vist verda kva som kan skje med for dårlege reguleringar. Bankar internasjonalt tok i stor stil opp større risiko enn det som var forsvarleg. For kvar enkelt institusjon kunne kanskje nokre av vala verke fornuftige, men på systemnivå blei summen av vala katastrofale. Med dette forslaget vil det framleis ikkje vere eit godt nok regelverk med kvantitative avgrensingar av kva bankar kan ha av risikable private rentepapir eller derivat. Sjølv om risikoen kan synast å vere liten for kvar enkelt bank, kan den samla systemrisikoen bli for stor. Ein stor del av tapa til bankane under finanskrisa kom frå rentepapira, som fall i verdi. Dette var også bakgrunnen for at eit stort mindretal i Finanskriseutvalet gjekk inn for at tilgjenget for bankane til å auke risiko gjennom anna aktivitet enn kjerneverksemda burde avgrensast. Dei anbefalte difor fleire tiltak enn det som ligg i lovgivinga i dag. Dette er vurderingar vi sluttar oss til, saman med Kristeleg Folkeparti. Vi fremjar difor forslag om at det må utarbeidast regelverk som sikrar at moglegheita til bankane «til å ta risiko gjennom annen aktivitet enn kjernevirksomheten avgrenses ytterligere».
Tom E. B. Holthe (Fremskrittspartiet), 2015-03-26:
La meg også rette en stor takk til saksordføreren, som har utvist meget god klokskap i saken. Det er ingen enkel sak å føre i pennen, men hun har klart å gjøre det på en utmerket måte og har samlet komiteen. Finansnæringen er en viktig bærebjelke i norsk økonomi. Det er fordi finansnæringen skaffer bedriftene risikokapital og sørger for at kapital kanaliseres der kapitalen gir størst nytte for samfunnet. Mens SV og Audun Lysbakken tidligere har tatt til orde for å fjerne børsen, mener Fremskrittspartiet tvert imot at finansnæringen har en nøkkelrolle for å gjøre noe med todelingen av norsk økonomi. Fremskrittspartiet og regjeringen kan ikke gjøre noe med at oljeprisen holdes nede av bl.a. amerikansk skiferoljeproduksjon og redusert vekst i verdensøkonomien, men vi kan legge til rette for at nedgangen i norsk oljeindustri kan bli motvirket av vekst og optimisme i andre næringer. Jeg er veldig godt fornøyd med at vi i dag vedtar en ny samlet lov om finansforetak og finanskonsern, som innebærer en modernisering og forenkling av eksisterende reguleringer. Jeg er også veldig godt fornøyd med at vi legger oss på et lavere detaljeringsnivå på lovreguleringen enn det Banklovkommisjonen har lagt opp til. Et viktig formål med lovforslaget er å gjøre sentrale deler av lovgivningen på finansområdet mer oversiktlig og brukervennlig for finansforetakene og for offentlige myndigheter. Dette er en stor fordel for finansnæringen – noe som er viktig med tanke på næringen – som kan fylle sin nøkkelrolle i norsk økonomi i årene framover. Norge trenger finansnæringen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-03-26:
Jeg vet ikke om jeg hjelper representanten Holthe fra Fremskrittspartiet når partilederen hans er her og jeg sier at jeg er enig i alt han sa – om det er bra når en fra Senterpartiet sier til en Fremskrittsparti-representant: Jeg tror jeg var enig i nesten alt du sa! Og det er jo et godt tegn! Denne komitébehandlingen var på sitt beste når vi hadde ulike hensyn som vi hadde lyst til å ha inn. Man hadde noen primærforslag, men man fant fram til noen felles merknader, nettopp for å løfte dette videre. Det var et par saker som vi i Senterpartiet var spesielt opptatt av. Det var å ivareta interessene til mange små og samarbeidende banker, og vi mener vi har bidratt til at regelverket om konsolidering ikke skal påføre enkeltbanker urimelige kostnader gjennom omfattende rapporteringskrav. Der har komiteen samlet seg om en felles merknad, om at Finansdepartementet «bør gis adgang til å gjøre unntak fra de generelle kravene om forholdsmessig konsolidering av eierandeler på under 10 pst., enten ved forskrift eller ved enkeltvedtak, når dette er ubetenkelig. Komiteen ber departementet komme tilbake til praktisering og håndheving av unntaksbestemmelsen i Finansmarknadsmeldinga 2014.» Så var det et område til som vi var opptatt av, og som også Hans Olav Syversen var inne på i sitt innlegg. Det gjelder samvirkebaserte finansforetak og hvordan eierstyringen av de foretakene skal være. Jeg vil bare lese opp den merknaden som en samlet komité til slutt falt ned på: «Når det gjelder samvirkebaserte foretak legger komiteen til grunn at det er medlemmene i foretakene som skal utgjøre øverste organ. Departementet bes komme med en nærmere vurdering og avklaring av dette i Finansmarknadsmeldinga 2014.» Fordelen i komitébehandlingen nå var nettopp at man hadde ulike ting. Det var litt usikkerhet rundt hva som var den beste måten lovmessig å regulere det på – derfor en tydelig fellesmerknad fra en samlet komité. Jeg fikk også inntrykk av, fra regjeringspartiene, at regjeringen var interessert i og villig til å komme tilbake med en tydelig og klar avklaring på det, i tråd med de intensjonene som var i innstillingen i finansmarkedsmeldingen.
Terje Breivik (Venstre), 2015-03-26:
Berre ein kort merknad frå Venstre vedkomande mindretalsforslaget som me fremja i innstillinga. Noreg har eit stort udekt behov for investeringar i infrastruktur, både knytt til energi, vatn, avløp og samferdsel. Samstundes forvaltar norske livforsikringsselskap meir enn 1 000 mrd. kr i pensjonskapital, og livforsikringsselskapa har eit aukande behov for å investera i eigedelar som er tilpassa dei langsiktige forpliktingane som selskapa har teke på seg. Moglegheita for auka investeringar i infrastruktur for livforsikringsselskap kan vera godt eigna for å kombinera desse behova. Likevel veit me at dagens forsikringsverksemdslov er til hinder for dette, sidan ho forbyr livforsikringsselskapa å eiga meir enn 15 pst. av eit selskap som driv «forsikringsfremmed virksomhet». Denne lovformuleringa er føreslått vidareført av regjeringa i ny § 13-9(2) i forslaget til ny finansføretakslov. Etter kva eg er kjend med, er dette eit særnorsk krav som ikkje finst i andre land. (2) Venstre har lenge teke til orde for å innføra ein obligasjonsmodell for å finansiera store infrastrukturprosjekt, og viser i så måte til Dokument 8:83 S for 2010–2011, der Venstre føreslo ei slik løysing for raskare og meir utbygging m.a. av intercity på Austlandet. Me viser til at Finanstilsynet i høyringssvaret til departementet føreslår at eigaravgrensinga på 15 pst. i eit selskap som driv «forsikringsfremmed virksomhet», vert oppheva, og at både Finans Norge, Sparebank 1-alliansen, Energi Norge, KLP og ZERO tok til orde for det same under høyringa i finanskomiteen 6. januar i år. Eg tek difor med dette opp forslaget som Venstre har fremja i innstillinga.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-26:
Som jeg sa helt avslutningsvis i mitt innlegg, vil selvsagt finanskomiteens innstilling og flertallets beslutning i salen i dag følges opp. Og la meg bare understreke: Spørsmål rundt kabotasje tror jeg vi alle er enige om er viktig å klare å finne noen gode svar på. Det er også viktig at vi bekjemper skatteunndragelser, svart arbeid og svart økonomi. Det betyr at vi må jobbe med et bredt spekter av virkemidler, ikke bare rettet mot denne næringen, men mot flere næringer, for både å avdekke og å unngå at dette skjer fremover. Så vi har den beste intensjon om å følge opp Stortingets vedtak i dag.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-26:
Dette handler ikke om å ikke lytte til de synspunkter som fremkommer. Snarere tvert imot tror jeg vi alle er enige om at det fremsettes ganske alvorlige påstander, og det bør ettergås. Det er nettopp derfor de kontrollmekanismene som etableres, er viktige, for det er jo der vi har muligheten til å kunne ettergå hva som faktisk skjer. Men jeg har i mine kommentarer til finanskomiteen også innhentet skatteetatens faglige vurdering av de spørsmål som er reist av Stortinget. Det har skattemyndighetene bidratt til. Men det betyr jo ikke at den politiske oppmerksomheten rundt problemet ikke tas på alvor, det gjør den definitivt, men da handler det om å bruke et ulikt sett av virkemidler for å avdekke problemene.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2015-03-26:
Finansministeren svarer jo nå mye det samme som hun gjør i sitt brev til Stortinget, og hun avslutter med å si at hun vil ta anmodningene på alvor. Jeg oppfattet allikevel at det som har skjedd fra finansministeren sendte sitt svarbrev til Stortinget, til i dag, er at man har et samlet storting som er enige om disse tiltakene. Når finansministeren sier at det også må være andre grunner til å sette i gang omfattende kontrollvirksomhet, oppfatter jeg at hun i dag får den grunnen, nemlig Stortingets vedtak om at det skal gjøres. Hvordan, og på hvilken måte, ønsker ikke Stortinget å legge seg opp i, men vi ønsker at ting skal gjøres skikkelig og ordentlig, på en god og effektiv måte – slik jeg vet denne regjeringen ønsker å framstå. Kan finansministeren bekrefte at hun vil følge opp Stortingets vedtak framover?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2015-03-26:
I ett av svarene sine til Stortinget skriver finansministeren at skatteetaten i dag ikke har tallgrunnlag for å si at det ikke svares merverdiavgift. Samtidig vet vi at noe av problemet her er at det ikke registreres – innrapporteres. Vi hører historier om bussjåfører som blir værende fra mai til september, men fortsatt ikke kommer over en omsetning på 50 000 kr og må registrere seg. Det er altså noe mellom rapporteringen og opplevd virkelighet blant aktørene i næringen som det ikke synes å være samsvar mellom. Jeg skulle gjerne hatt finansministerens bekreftelse på at hun vil lytte litt bedre til næringen og aktørene der ute neste gang hun skriver svarbrev til Stortinget.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2015-03-26:
Fyrst takk til Truls Wickholm for godt utført arbeid som saksordførar og for godt samarbeid i denne saka. Det er gledeleg at komiteen er samrøystes i si tilråding til dette representantforslaget. Takk også til forslagsstillarane for å setje ei viktig problemstilling på dagsordenen, spørsmålet om det skal svarast meirverdiavgift frå utanlandske selskap som driv innanlandsk transport av personar og gods i Noreg. Denne problemstillinga vedkjem ansvarsområda til både samferdselskomiteen og finanskomiteen. Komiteen hadde høyring i saka 6. januar, og me fekk inn mange innspel frå aktørar som spørsmålet om kabotasje vedkjem. Dei fleste aktørane er einige om at omfanget av kabotasje er stigande, og bruk av heimlandets løns- og arbeidsvilkår gjev utanlandske aktørar ein betydeleg kostnads- og konkurransefordel i den norske marknaden. Finansministeren svarer i brev til finanskomiteen 15. oktober 2014 på spørsmålet om meirverdiavgiftsunndragingar frå kabotasjeverksemd i den norske transportmarknaden kan utgjere milliardbeløp, og at dette representerer konkurransevriding i disfavør av norske transportørar. På oppdrag frå Finansdepartementet har Skattedirektoratet undersøkt i kva for grad manglande etterleving av meirverdiavgiftsregelverket faktisk medfører eit bortfall av avgiftsinntekter. Tilbakemeldinga frå Skattedirektoratet viser at dette neppe stemmer, og at den konkurranseulempa som dei norske transportørane opplever, kjem av andre forhold. Det kan vere behov for formalisert samarbeid på vegtrafikkområdet og betre samarbeid mellom dei involverte kontrollmyndigheitene for å sikre generell etterleving av regelverket som angår transport og kabotasjekøyring i Noreg. Denne regjeringa er oppteken av dette spørsmålet, og det ligg allereie føre ein rapport om kabotasje som samferdselsministeren fekk 26. mars 2014. Arbeidsgruppa blei nedsett i 2013 av Samferdselsdepartementet for å identifisere dei viktigaste utfordringane med kabotasje. Arbeidsgruppa, som var breitt samansett, tilrår heile 24 ulike tiltak mot kabotasje. Samferdselsministeren var raskt ute med å varsle fleire og meir målretta kontrollar av tungbilar, også retta mot kabotasje. Ministeren gav også uttrykk for behovet for sikrare statistikk og kunnskap om omfanget av kabotasje og effektane av den. Komiteen ber derfor regjeringa på eigna måte kartleggje omfanget av kabotasje, på eigna måte leggje til rette for at alle selskap svarer meirverdiavgift til den norske stat etter norske reglar, og på eigna måte leggje til rette for at skattemyndigheitene intensiverer kontrollen med transportnæringa for å hindre skatteunndragingar og ytterlegare konkurransevriding til fordel for utanlandske transportørar. Me ser fram til regjeringa sitt vidare arbeid rundt problemstillinga med kabotasje i den norske transportmarknaden.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2015-03-26:
Spørsmålet om merverdiavgift for utenlandske transportører dreier seg ikke kun om like konkurransevilkår mellom norske og utenlandske transportører, men dreier seg også om tap av skatte- og avgiftsinntekter for det norske samfunnet. Så lenge utenlandske aktører kan kamuflere kabotasje som internasjonal transport og får refundert inngående merverdiavgift på innsatsfaktorer som drivstoff og verkstedtjenester, kan disse lett ta oppdrag på bekostning av lokale skattepliktige selskaper og drive omfattende verdiskaping uten å yte noe som helst til det norske fellesskapet. I rapporten som ble overlevert samferdselsminister Ketil Solvik-Olsen den 26. mars i fjor fra arbeidsgruppen som har sett på utfordringene knyttet til kabotasje, fremheves det at det forekommer at utenlandske aktører ikke er registrert i Norge, dvs. at de utfører nasjonale tjenester uten å svare norsk merverdiavgift, noe som er konkurransevridende, da kjøperen sitter i utlandet og ikke har fradrag for norsk merverdiavgift. Det finnes registreringsplikt for dem som omsetter for mer enn 50 000 kr i Norge. Det hevdes også at dette i praksis ikke blir fulgt opp av myndighetene. Avslutningsvis fremhevet noen av medlemmene av arbeidsgruppen at utenlandske aktører ofte påberoper seg internasjonal transport til tross for at det faktisk er tale om persontransportkabotasje. De forholder seg dermed til 12-dagersregelen i henhold til kjøre- og hviletidsbestemmelsene, i motsetning til norske aktører som må forholde seg til 6-dagersregelen i dag, jf. punkt 4.1, 4.3. Senterpartiet mener nå at det er tid for handling, for å sikre at vi har igjen norske aktører i transportnæringen. Det handler ikke bare om norske arbeidsplasser. Det handler også om å ha en seriøs og forsvarlig transport av personer og gods på norske veier. Når man nå ser alle nyhetsoppslagene gjennom en vinter, er vi vel alle sammen enige om at tiltak må til. Med bakgrunn i bekymringen i næringen er det med glede jeg ser at komiteen støtter en kartlegging av omfanget av kabotasje for å sikre at vi her i salen, og for så vidt finansministeren, skal ha muligheten til faktisk å si hva som er de reelle utfordringene innenfor kabotasjekjøring i Norge. Ord som «tvilsomt», «antas», «lite vesentlig», «tyder» og «hensiktsmessig» viser at finansministeren er lite villig til å ta de utfordringene som næringen har lagt fram. Det er ikke Senterpartiet, for det er viktig at vi nå tar vare på transportnæringen som en bransje. Utnyttelse av kabotasjeregelverket, bruken av billig utenlandsk arbeidskraft og ulovligheter knyttet til krav til selve kjøretøyet er en stor trussel mot norsk transportnæring. Et sterkere samarbeid mellom de fem statlige instansene Statens vegvesen, politiet, Skatteetaten, Arbeidstilsynet og tollvesenet vil være et viktig tiltak for å luke ut useriøse aktører og lovbrytere i transportnæringen. Senterpartiet ser derfor med positive øyne på alle tiltak som kan hjelpe til med å få en avklaring og ikke minst faktisk sikre at vi har en norsk transportnæring i framtida.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-26:
Også vi i Sosialistisk Venstreparti er svært glade for den samstemde innstillinga som ligg føre her i dag. Dette er eit viktig tema for norsk næringsliv, for transport og ikkje minst for norsk arbeidsliv. Temaet opptok også den førre regjeringa, den raud-grøne, som i si tid sette ned ei partssamansett arbeidsgruppe for temaet. Dei kom med tilrådingar i den retninga som også representantforslaget byggjer på og peikar på. Som saksordførar Wickholm tok opp i innlegget sitt, er det gjort eit godt grunnarbeid her, m.a. av Norsk Transportarbeiderforbund, Yrkestrafikkforbundet, NHO og Norges Lastebileier-Forbund. Også Fafo har vore inne og bidratt. Så regjeringa kan bruka mykje av det som allereie er gjort, når dei arbeider vidare. For det er veldig viktig at vi i denne salen sikrar like vilkår i transportnæringa. Det er godt at det blir skjerpa kontroll i tråd med aukande omfang av kabotasje, som regjeringa viser til har skjedd dei siste åra. Inntekter av arbeid som føregår i Noreg, av transport som føregår i Noreg, må staten få. Det seier seg sjølv at dersom alt grenseoverskridande ikkje skal skatta til noko land, vil vi få problem med å oppretthalda ein velferdsstat. Så SV er veldig glade for desse einstemmige forslaga som ligg føre i dag. Eg ser fram til at dei blir vedtekne og ser også fram til, med eit visst utolmod, å kunna følgja opp dette viktige temaet framover.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2015-03-26:
Takk for svaret fra statsråden. Det er naturlig at man ut fra forskjellige utgangspunkt når det gjelder holdning til loven, også kan se mange ting i rapporten, fordi den er balansert. Det er en grundig faglig rapport som nettopp viser at det er et sammensatt bilde, og den viser usikkerheten rundt mange av de tingene som helt selvfølgelig ligger i observasjoner og faktagrunnlag rundt prostitusjonsmarkedet. Alle de poengene som statsråden nevner om hva som er usikre faktorer, er riktige og er hentet korrekt fra rapporten. Men poenget mitt er at det ikke er noen tvil i rapporten om at det har vært effekt – nedgang – når det gjelder markedets omfang. Det de er veldig sterke og sikre på, er at sexkjøpsloven er et godt redskap for å bekjempe menneskehandel. Det punktet kommenterte ikke statsråden så mye. Det er jo det Stortinget har lagt aller størst vekt på – kampen mot menneskehandel. I rapporten understrekes at de som jobber på dette feltet – Exit Prosjektet i Bergen, som alle på Stortinget har rost fordi det er der man har avdekket flest saker om menneskehandel – viser med flere helt konkrete eksempler at grunnen til at man oppdaget disse menneskehandelsakene og fikk grunnlag for å føre sakene for retten og få noen dømt, er sexkjøpsloven. Den har gitt redskaper for å komme inn på markedet og f.eks. avhøre kunder. I Trondheim samler man DNA osv. når kunder får straff, slik at man får et grunnlag for å oppklare saker og for å se bredere sammenhenger. Det er vel heller ingen tvil om at når markedet blir mindre, er det færre kvinner som blir utsatt for menneskehandel. Både Nadheim og rapporten til Europaparlamentet, som jeg nevnte, forteller at en stor del av de utenlandske kvinnene som dominerer markedet i Norge mer og mer, er utsatt for menneskehandel. Det er klart at når markedet blir mindre, blir det også færre ofre for menneskehandel. Når det gjelder både det politioperative og utviklingen i stort, med antall kvinner som kan være utsatt for dette, vil loven selvsagt være en fordel. Der er det ikke tvil i rapporten. Dette er det viktigste punktet Stortinget har lagt vekt på når det gjelder grunnlaget for at man vil ha sexkjøpsloven. Det var også dette statsministeren la vekt på i Stortinget i den runden som statsråd Anundsen nevnte. Statsministeren sa at man ville ha et pragmatisk forhold til loven. Jeg håper det også vil være justisministerens forhold til dette.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2015-03-26:
Jeg vil takke for gode innlegg, særlig fra representantene Ropstad, Klinge og nå sist Elvenes. Det som Hårek Elvenes sa om at resultatene i rapporten, peker entydig på at loven har bidratt til å redusere omfanget, og at lovverk skal ha en normgivende effekt, er helt i tråd med det Høyres sentrale storbypolitikere i både Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger sier, de som jobber med og har erfaringer med dette, som er lokale politiske ledere, og som sammen med de andre store partiene i disse byene, i hvert fall sammen med Arbeiderpartiet og flere andre partier, utgjør et stort tverrpolitisk flertall i de byene hvor dette er mest aktuelt. Så jeg var glad for Elvenes’ innlegg. Ropstad fulgte opp og snakket om det samme temaet, om at holdningsendringer er viktige, fordi det vil bli færre ofre for menneskehandel når markedet blir mindre. Jeg vil føye til det Ropstad nevnte, at det er et av de andre punktene, i tillegg til effekten i forhold til menneskehandel, som er utvilsomt i rapporten – ifølge alle de opplysningene de bygger på – at det er færre unge menn som kjøper sex, og at holdningene har forandret seg der. Det er jo veldig lovende for framtiden. Stian Berger Røsland, byrådsleder i Oslo, sier i sin kronikk om dette: «Evalueringen tyder på at loven så langt har hatt en normgivende effekt og Vista Analyse dokumenterer at færre unge menn kjøper sex.» Denne holdningsendringen blant menn mener jeg er viktig. Hvilke signaler vil vi sende til unge menn hvis loven reverseres? Det er et spørsmål som bør oppta dem som nå vil fjerne sexkjøpsloven, og dette signalet håper jeg går tungt inn til regjeringen fra det tverrpolitiske miljøet i Oslo, som står for det standpunktet. Når det gjelder Heidi Nordby Lundes argumenter, vil jeg si at det jeg viste til om antall prostituerte på gata i Oslo på bestemte tidspunkter, bygde ene og alene på feltobservasjonene, en egen kurve i rapporten. Pro Sentrets feltobservasjoner ligger der til grunn, altså at gatemarkedet i Oslo på sammenlignbare tidspunkter er redusert med 41–58 pst. Det tror jeg enhver som beveger seg nedover Karl Johan på kveldstid nå og sammenligner med tidligere år, tydelig kan observere med egne øyne. Jeg er også glad for at Ropstad sa seg uenig med Heidi Nordby Lunde i at det er sjelden at de som er på prostitusjonsmarkedet, er tvunget inn i prostitusjon, men at det er bevisste valg. Det tror jeg til de grader er i strid med hva de som undersøker feltet, forteller, enten det er politiet, Nadheim, som er et veldig anerkjent tiltak her i Oslo, eller rapporten til Europaparlamentet. Det er egentlig ganske oppsiktsvekkende at man nå, etter alt som er kommet fram rundt menneskehandelsaker – 239 saker i Norge i 2012 – kan si at det er sjelden at menneskehandel er knyttet til prostitusjonsmarkedet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-26:
Jeg er enig med interpellanten i at det er en relativt balansert evalueringsrapport som er kommet fra Vista Analyse, og det er mange elementer som trekker i ulike retninger. Det er klart at når vi skal arbeide med stortingsmeldingen som jeg var inne på i mitt hovedinnlegg, er det både de vurderingene som evalueringsrapporten kommer med, andre typer informasjon og andre evalueringsrapporter som foreligger, som vil ligge til grunn for stortingsmeldingen. Det er ingen tvil om at menneskehandelperspektivet var et av de viktige formålene bak loven da den i sin tid ble innført, og analysen viser at den kan ha hatt en viss effekt. Jeg har til slutt bare lyst å si at jeg er en relativt pragmatisk kar, men det som nå er jobben, er å legge fram en stortingsmelding som skal gi Stortinget et godt grunnlag for å føre en debatt om dette forbudet. Det er ikke noen tvil om at både Fremskrittspartiet og andre partier i denne salen har vært imot sexkjøpsloven slik den er. Men regjeringen har altså forpliktet seg til å legge fram en stortingsmelding som grunnlag for en god debatt på dette området. Jeg imøteser den debatten, og jeg tror det er viktig at vi ikke bare går oss fast i noen typer argumenter i denne diskusjonen, men at en har en bred tilnærming til problemstillingen. Derfor ser jeg også fram til debatten vi skal ha i salen i dag, som vil være et bidrag inn i den videre diskusjonen rundt disse forhold. Men vi tar altså sikte på å legge fram en stortingsmelding som skal ha et helhetlig perspektiv på denne problemstillingen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-26:
Jeg vil takke for en god, men relativt kort debatt. Jeg synes debatten også viser at det er en rekke dilemmaer som man skal ha med seg inn i det videre arbeidet med en stortingsmelding fra regjeringens side. Men jeg synes det er viktig å minne om, basert på noen av de siste innleggene, at formålet med lovforbudet, som det også har vært nevnt fra talerstolen tidligere, er jo ikke at dette skal være en moralsk fordømmende lov. Det er ikke det som er bakgrunnen, bakgrunnen for daværende stortingsflertall var at man ønsket å se konsekvenser på andre områder. Så har jeg behov for bare å kommentere det eksempelet som representanten Nordby Lunde tok opp med hensyn til politiets arbeid og deres relasjon til de prostituerte. Jeg tror det er vanskelig å konkludere med at politiets arbeid er snudd helt på hodet, og at de nå er de prostituertes verste fiende, basert på ett eksempel. Mitt inntrykk av politiets arbeid er at de har en bred tilnærming til dette. Det er ikke salg som er forbudt. De arbeider, slik jeg har oppfattet det, veldig nært med mange av de prostituerte for å bidra til å sikre en tryggere hverdag. Så vil man helt sikkert ha en del utslag av dette forbudet som gjør at man kan få noen enkelthendelser som er uheldige. Det er ingen tvil om at særlig kanskje på innemarkedet vil det presset som enkelte vil føle i forhold til utleier osv., kunne føre til at det blir oppfattet som mer konfliktfylt på enkelte områder. Men jeg tror ikke det er riktig at en generelt skal si at politiet nå anses for å være en slags fiende av de prostituerte. Det er ikke den tilnærmingen jeg har opplevd at politiet har, og jeg vil bare advare mot at det inntrykket setter seg fra Stortingets side.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2015-03-26:
Først vil eg få takke interpellanten for å reise ein viktig debatt i Stortinget. Dette er eit tema som ofte vekkjer følelsar, og mange har sterke meiningar om det. Men i ein slik debatt er det greitt å halde seg til realitetar og forsking òg, og det er det eg meiner representanten Bøhler gjer på ein veldig god måte i innlegget sitt. Eg syntest det var særleg interessant å høyre om erfaringane frå Sverige, for min eigen del. Sexkjøpslova er ei svært viktig lov. Ikkje berre er ho kriminalitetsmotverkande, ho er også i stor grad haldningsskapande. Vi i Senterpartiet ser ingen grunn til å endre eller oppheve denne lova, som vi meiner fungerer bra. Vi skal ikkje gå mange år tilbake i tid for å hugse at det å bevege seg i Oslo sentrum kunne vere sterkt krenkjande. I hovudgata i byen fekk omtrent kvar kar som kom gåande, tilbod om å kjøpe seksuelle tenester, og det vart ein uhaldbar situasjon. Men dette er ikkje ei lov som er innført for å skjerme forbipasserande for ubehag. Hovudpoenget er dei enkeltskjebnane som er tvungne til å selje sin eigen kropp, og korleis vi skal få slutt på prostitusjon og menneskehandel. Menneskekroppen er inga handelsvare. Det er eit prinsipp som også er viktig å slå fast i lovs form, og eg må seie at eg både er skuffa og overraska over dei partia som sår tvil om framtida for sexkjøpslova. Rett nok har det vore reaksjonar frå enkelte miljø, men i det alt vesentlege har lova vore godt teke imot. Eit vesentleg argument er at politiet er svært tilfreds med lova. Ho har vore eit viktig verktøy for å motverke menneskehandel, utnytting av kvinner og annan kriminalitet. Så er det eit spørsmål om mykje av miljøet har gått under jorda som følgje av lova. Men eg trur at lova har gjort det mogleg for politiet også å kjempe mot denne forma for verksemd. Dette handlar om politimetodar også, og om prioritering. Det kjennest trygt å ha dokumentasjon på at det iallfall ikkje har vorte meir vald, slik det vart åtvara mot på førehand. Eg håper fleirtalet på Stortinget i fortsetjinga vil skape ro om lova. Senterpartiet er iallfall heilt klare på at sexkjøpslova skal bestå.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-03-26:
Jeg vil takke interpellanten for å ha reist et meget viktig tema i denne saken. Jeg vil også takke justisministeren for en meget balansert refleksjon om et tema som ikke er svart-hvitt, og der mange hensyn må avveies mot hverandre. Det er ingen tvil om at resultatene i denne rapporten peker entydig i retning av at loven har bidratt til å redusere omfanget av prostitusjon. Det kan være en metodisk usikkerhet i rapporten – som i enhver forskningsrapport – men jeg tror ikke man skal tillegge dette for stor vekt. Det er også andre rapporter som peker i samme retning. Jeg vil nevne Kripos’ trendanalyse, som kom for kort tid siden. Den forteller om prostituerte som gjennom innesperring, voldtekt og annen grov vold blir utsatt for de mest inhumane kontrollmekanismer av sine bakmenn. Flere politidistrikt peker også på at prostitusjon øker i enkelte distrikt, beviselig knyttet til organisert kriminalitet og menneskehandel. Her er flere rapporter som avslører den samme sammenhengen som rapporten vi diskuterer i dag, gjør. Stortinget bør være opptatt av at lovene som vedtas, skal ha en normgivende effekt, at lovverket skal påvirke samfunnet i ønsket retning. Så kan man diskutere om prostitusjon er et fenomen som samfunnet betrakter som et «gode», som man gjennom lovgivningen ønsker om ikke å stimulere, så i hvert fall å si noe om hva man ikke ønsker. Det er hevet over enhver tvil at prostitusjon gjør noe med mennesket og med relasjoner mellom mennesker. Det er også noe Stortinget må ta inn over seg. Det sies at dette er verdens eldste yrke. Mulig det, men verdens eldste yrke synes å være i forandring og være knyttet til en type organisert kriminalitet som vi ønsker å bekjempe med flest mulig midler, på grunn av de triste konsekvensene dette medfører for samfunnet. Prostitusjon i dag, slik som rapportene beskriver det, er nært knyttet opp til denne typen organisert kriminalitet, som vi rett og slett ikke ønsker i samfunnet. Dette er et anliggende ved saken som Stortinget absolutt må dvele ved. Jeg ser fram til, minister og president, å kunne gå nærmere inn i dette når stortingsmeldingen kommer.