Carsten Dybevig (Høyre), 2002-06-10:
Festeavgiften skal beregnes etter tomteverdi. Dette skal legges til grunn for ny festeavgift, med et øvre tak på 9 000 kr pr. dekar, eller pr. tomt hvis denne er mindre enn 1 dekar. Dette stemte Arbeiderpartiet subsidiært for under behandlingen 6. juni 2000. Har festeavtalen ingen bestemmelse om regulering av festeavgift, skal økningen i pengeverdien brukes som utgangspunkt for regulering av festeavgiften. Loven er også utformet slik med tanke på å finne en balanse mellom grunneiers og festers interesser, og er et langt skritt i riktig retning av å sikre grunneierens rett til større avkastning av tomten i tråd med utviklingen i tomteprisene. Samtidig er det også viktig å minne om at det ikke blir full frihet for bortfester til å sette de avgifter han måtte ønske, da festeren ofte har store verdier i hus og hytte på grunnen. Arbeiderpartiet kom med en del kraftige utspill og påstander om at det er svært urimelige prisøkninger på festeavgiften. Det settes altså et tak på 9 000 kr pr. mål, altså en de facto overføring av verdier fra grunneier til fester. Arbeiderpartiet har en rørende omtanke for småkårsfolket, som de nå kaller alle tomtefestere i Norge, men de har tydeligvis ikke vært til stede eller sett konsekvensen av det når massiv skattlegging av huseiere har blitt vedtatt – boligskatt, eiendomsskatt, formuesskatt. Og om den svenske modellen, som det ser ut som Storberget har en forkjærlighet for, skulle bli innført i Norge, da blir det virkelig ille for småkårsfolket og for dem som besitter eiendommer. For da blir det ikke snakk om promiller i eiendomsskatt, da blir det snakk om prosenter i eiendomsskatt, og da blir det eiendomsskatt ut fra markedsverdier og ikke ut fra ligningstakster. Arbeiderpartiet har en beskrivelse om at det vil komme en bunnløs sosial nød som følge av at folk skal betale festeavgiften. Ja, det er jo en dramatisk beskrivelse av resultatet av Arbeiderpartiets innflytelse på det norske samfunnet de siste 50 år. Jeg vil også tilføye: Skal norske grunneiere være rettsløse fattigfanter som må finne seg i at leien som ble inngått for 50 år siden, skal gjelde for evig og alltid? Bortfester har ingen rett til å ta igjen for urimelig lav festeavgift de siste 50 årene med dramatisk forhøyning av festeavgiften eller prisregulering nå. Loven gir ingen slik mulighet. Uttalelser fra både statsminister Bondevik og justisminister Dørum, og også merknadene fra flertallet går ut på at Regjeringen skal vurdere konsekvensene av en ny lov og komme tilbake til Stortinget neste år for å se hvordan loven har slått ut i praksis. Opplysningsvesenets fond har også fått beskjed i et skriv av 10. april fra Kirke- og kulturdepartementet om at det skal være en moderat iverksettelse av loven slik at staten ikke blir prisledende, men faktisk fører en moderat og forsiktig innfasing av loven. Reglene om festeavgift har lenge skapt problemer i praksis. Det har vært prisreguleringer i store deler av etterkrigstiden for å beskytte festerne mot urimelige avgiftsforhøyelser. På den annen side har denne lovreguleringen ført til at mange grunneiere har fått en lite rimelig avkastning på sine eiendommer ved bortfeste. Arbeiderpartiet har en påstand om at man burde innføre Sveriges politikk på dette, at man skal forby tomtefeste, fordi det er det beste. Det er slik at for veldig mange i Norge i etterkrigstiden har faktisk den eneste muligheten til å kunne investere i hus og hjem vært at de har greid å leie, ellers måtte de ha kjøpt tomter. Det ville blitt mye, mye dyrere for huseierne å få skaffet seg tomt. Dette har vært en billig måte for huseiere å få seg tomt på. Ved å forby tomtefeste blir det altså færre tomter tilgjengelig. Og tilbudet på hyttetomter hadde blitt mindre hvis denne loven ikke hadde trådt i kraft. I tillegg er det meget god distriktspolitikk. En grunneier i Distrikts-Norge må selvfølgelig ha mulighet til å leve av sine ressurser, på lik linje med eiendomsbesittere i byen. All historisk erfaring viser at privat eiendomsrett er den mest effektive måten å forvalte samfunnets ressurser på. Det er faktisk en premiss for samfunnets investeringer. Festeren får en rekke nye rettigheter med den nye loven på bekostning av bortfesteren. Jeg kan nevne boligeierens nesten ubetingede rett til innløsning, dvs. privat ekspropriasjon av sin festede eiendom. Festere av fritidseiendommer gis rett til forlengelse av festeavtale dersom det ikke gis adgang til innløsning. Ingen festere får innskrenket sine rettigheter som følge av loven, snarere tvert om.