Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-12-04:
Å bidra til at barn får en god start i livet er noe av det viktigste vi kan gjøre. En god barndom varer hele livet. Barnehagereformen har vært den største og viktigste reformen i det norske velferdssamfunnet de siste ti årene. Et trygt barnehagetilbud betyr at barn kan oppleve lek, sosialisering og mestring sammen med jevnaldrende, samtidig som foreldrene kan kombinere arbeid og omsorg. Regjeringen Stoltenberg finansierte tidenes utbygging av barnehageplasser, og norske kommuner har selv – eller i samarbeid med private – bygd barnehager for å dekke de behovene småbarnsforeldre har hatt for plasser. Barnehageforliket er oppfylt, men 1. september er blitt en krevende dato for mange småbarnsforeldre. Mange som har barn født etter den datoen, vil ha plass, og Stoltenberg-regjeringens forslag om å finansiere flere nye barnehageplasser ville gitt mange tusen nye barnehager. Nå fjernes bevilgningen og dermed også plassene – ikke bare bevilgningen til nye plasser, det kuttes også i bevilgningen til eksisterende plasser. Forskjellen mellom Stoltenberg-regjeringen og Solberg-regjeringen er mer enn 7 000 plasser. Penger brukes for å finansiere økt kontantstøtte og økt tilskudd til private barnehager. Samtidig hører vi at færre barnehageplasser gir økt valgfrihet. Ja, det er her vi ser en tydelig retningsforskjell. Det har ikke manglet på negative beskrivelser fra dagens regjeringspartier av et system som ikke gir ettåringer født etter 1. september rett til barnehageplass. I debatten her i salen har forklaringen variert, men det vi nå skjønner, er at kommunene skal gjennomføre rullerende opptak, selv om vi har hørt forskjellige definisjoner her i salen. Men det vi hører, er at det trengs utredninger og kunnskapsinnhenting. Men kunnskapen fins, og det vi kan registrere, er at det som før valget var et løfte om gjennomføringskraft, er blitt erstattet av behov for flere utredninger. I barnehagemeldingen står det at omtrent alle kommuner har løpende opptak. Ja, de fleste barnehager tar selvsagt opp barn når det er ledig plass, også barn som ikke har den nødvendige retten. Men det har faktisk vært en nedgang i antall barn som er i barnehage, og som ikke har barnehagerett, fra 2010 til 2012, og det skyldes at det er for få plasser. Derfor er det feil å kutte bevilgningen til over 7 000 barnehageplasser for å finansiere kontantstøtte og skattelette. Det betyr færre barnehager neste år, mindre valgfrihet for foreldrene og mindre muligheter for kommunene til å gi sine innbyggere det de etterspør. La meg minne om at barnehager er en av de tjenestene som innbyggerne er mest fornøyd med i kommunesektoren. I barnehagemeldingen vises det til at andelen ettåringer i barnehager uten rett til plass er høyest i de rikeste kommunene. Meldingen viser også at det er barn fra familier med lav inntekt og utdanning som bruker barnehagene minst. Derfor gir kuttet i barnehageplasser kombinert med høyere betaling økte forskjeller mellom barn, økte forskjeller mellom familier og økte forskjeller mellom kommuner. Kommunene representerer grunnmuren i kulturtilbudet, sammen med en rekke frivillige lag og foreninger. I Kulturløftet III var det den lokale kulturen som skulle prioriteres. Dessverre er det sånn at det er store forskjeller på hvem som deltar i kulturaktiviteter. Selv om kommunene legger til rette for et mangfoldig tilbud i kulturskolene, er det mange som aldri får muligheten til å prøve seg. Også her ser vi at sosiale skillelinjer er utslagsgivende for hvem som får delta på hva. Derfor er kulturskolen så viktig, og derfor er den foreslåtte kulturskoletimen så viktig. I den får alle barn muligheten til å prøve seg på forskjellige kulturuttrykk, bli nysgjerrige og la seg inspirere. På den måten kan sosiale forskjeller reduseres, og alle barn gis større mulighet til utfoldelse, kreativitet og skaperglede. Derfor er det så synd at barna fratas denne muligheten nå som regjeringen avlyser Kulturløftet og kutter ut kulturskoletimen.