Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Vi har til behandling et representantforslag fra representantene Helleland, Sjøli og Kambe om å gjøre endringer i foreldrepermisjonsordninga, slik at mødre- og fedrekvoten kan overføres den andre forelderen. I forslagsteksten heter det: «i tilfeller hvor de selv ikke har mulighet til å ta ut kvoten». Vi har all grunn til å være stolt over foreldrepermisjonen i Norge. Vi er i verdenstoppen hva gjelder mulighet for både mor og far til å være hjemme med den nye poden. Foreldrepengeordninga skal sikre inntekt for foreldre i forbindelse med fødsel og adopsjon. Fra å være en stønadsordning for mødrene i ukene rundt fødsel har vi nå en lang stønadsperiode som kan benyttes av både mor og far. Da jeg ble mor, begynte jeg å jobbe etter fem måneder – ikke fordi pappa da overtok permisjonstida, men fordi det ikke lenger var foreldrepenger å ta ut. Mitt barnebarn har nå fått mulighet til å være hjemme med sine foreldre i ett år. Dette har vært en ønskelig utvikling, og det rapporteres om stor fornøydhet med ordninga. Begrunnelsen for foreldrepengeordninga er tredelt: hensynet til barnet. Det gir mulighet for at en av foreldrene kan være hjemme hos barnet i første leveår; hensynet til mor og barns helse. Deler av tida er forbeholdt mor før og rett etter fødsel begrunnet i helsemessige forhold for mor og barn; likestilling mellom kjønnene. Ordninga sikrer at kvinnelige arbeidstakere ikke må si fra seg jobben fordi de får barn. Videre bidrar ordninga til at foreldrene har et mer likedelt omsorgsansvar ved at mesteparten av permisjonstida kan deles mellom foreldrene, og at deler av permisjonstida nå er forbeholdt far. Foreldrepengeordninga bidrar altså til at kvinner sikres tilknytning til arbeidslivet. Helt siden innføring av foreldrepermisjonsordninga i 1978 har fedre hatt mulighet til å dele foreldrepermisjonen med mor dersom begge har opptjent rettigheter. Det var likevel svært få som benyttet seg av muligheten. Kun 2–3 pst. av fedrene tok ut foreldrepenger på begynnelsen av 1990-tallet. Ved innføring av fedrekvote på fire uker i 1993 begynte fedre å ta ut permisjon. Men mønsteret er at de fleste fedre tar ut akkurat det som er forbeholdt dem. Fortsatt benytter mødre betalt foreldrepermisjon i langt større grad enn fedrene, og ulønnet permisjon blir i all hovedsak benyttet av mor. Om en ser på dager med foreldrepengeutbetalinger i 2011, gikk kun 18 pst. av dagene til fedrene. I 2012 tok 49 pst. av fedrene som faktisk tok ut foreldrepenger – altså under halvparten – ti uker eller mer. Kvoten var som kjent på tolv uker. Kun 7,3 pst. tok ut mer enn fedrekvoten. Høyre argumenterer for at en likere fordeling av permisjonstida bør skje gjennom holdningsarbeid, men det er jo først ved innføring av kvoter at far har begynt å ta ut permisjon. Tradisjonelt er det dessverre slik at mange mødre har sett på dette som sin permisjon – og enkelte har nok hevdet sin urettmessige rett. På den andre sida har vi arbeidsgivere som kun har villet akseptere at far skal være hjemme når det ettertrykkelig framkommer at deler av permisjonstida er forbeholdt far. Vi har altså hatt en fedrekvote i 20 år. Det har dessverre ikke skjedd veldig mye med holdningene, og kun holdninger tror vi ikke vil virke på den måten som vi ønsker at foreldrepermisjonen skal virke, nemlig at foreldrene skal dele permisjonstida. Det heter i forslaget at det er familier som ikke har mulighet til å ta ut kvote, som skal kunne overføre permisjonskvoten. Dette er en ordning vi hadde tidligere, noe som medførte uforholdsmessig stor administrativ belastning. Derfor ble unntaksadgangen begrenset under Bondevik II-regjeringa. Høyre snakker stadig om behovet for forenklinger når det gjelder foreldrepengeordning. Vil det å innføre dispensasjonsadganger bidra til forenklinger? Forslaget sier ingenting om hvilke grunner som eventuelt skal ligge til grunn for å gi dispensasjoner. Jeg er altså usikker på hva som ligger i forslaget. Jeg vil minne om at fedrekvoten – og mødrekvoten, når den innføres senere i år – i dag kan overføres ved sykdom eller skade. Videre er regelverket for foreldrepenger fleksibelt, og foreldrepengene kan tas ut gradert eller utsettes fram til barnet har fylt tre år. Undersøkelser har vist at fedrekvoten har bedret likestillinga mellom kvinner og menn – ikke fordi kvinner jobber mer eller annerledes, men fordi fedrekvoten får menn til å være hjemme med barnet fra det er helt lite, og derigjennom jobbe mindre og delta mer i hjemmet. Innføring av fedrekvoten har altså medført at fedre tar mer del i barneomsorgen – til beste for far, til beste for mor og ikke minst til beste for ungen. Dette er SV veldig fornøyd med. Dette er en utvikling som flertallet i komiteen ønsker videreført, og vi vil dermed ikke støtte forslaget om å kunne overføre permisjonskvotene mellom foreldrene. Vi anbefaler derfor at Stortinget ikke bifaller forslaget.