trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-16:
Jeg får følelsen av at det her reises to spørsmål. Det første er: Burde vi rydde opp i lovverket og skaffe oss én lov på grunnopplæringens område, i og for seg parallelt med det som nettopp har skjedd på høyere utdanning, hvor vi har fått én universitets- og høyskolelov? Jeg har ingen aktuelle planer om det nå, men jeg vil ikke utelukke at det er en fornuftig opprydding i fremtiden. Det andre spørsmålet som reises, er spørsmålet om finansiering. Der vet representanten Sortevik at det gjenstår noe før vi fullt ut har oppfylt Sem-erklæringens mål om også å yte kapitaltilskudd, selv om vi så vidt har begynt på det etter avtale med bl.a. Fremskrittspartiet. Så er det delvis en smakssak om man ønsker å yte full finansiering og ha null egenandeler eller å yte en andel av finansieringen og tillate visse egenandeler. Sverige har det systemet at det er 100 pst. finansiering av friskolene. Det er ikke lov å ta egenandeler. Men det viktigste skillet i forhold til Sverige er etter min oppfatning at det er mulig å ta ut utbytte av driften, hvilket gjør den svenske loven veldig forskjellig fra den norske. Og den svenske loven administreres altså av en sosialdemokratisk regjering.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-16:
Elevers rett til opplæring er regulert i opplæringsloven. Opplæringen skal tilpasses den enkelte elevs behov, om nødvendig ved hjelp av spesialundervisning. Jo bedre den alminnelige, tilpassede opplæringen er, desto færre vil ha behov for spesialundervisning. Retten til spesialundervisning for den enkelte elev må derfor vurderes i forhold til hvilke tiltak som er satt i verk i den ordinære opplæringen. Det betyr at retten til spesialundervisning for den enkelte elev ved en bestemt skole kan variere dersom skolen velger å sette inn andre eller nye tiltak for å styrke den alminnelige, tilpassede opplæringen. Det betyr også at en elev kan ha rett til spesialundervisning i en kommune, ved en skole eller i en gruppe et bestemt år, men ikke i en annen kommune, ved en annen skole eller annen gruppe, fordi graden av tilrettelegging og generelle tiltak varierer. I spørsmålet vises det til at noen skoler praktiserer strengere krav til «diagnostisering» for å få spesialundervisning. Jeg vil for ordens skyld presisere at retten til spesialundervisning ikke er avhengig av at eleven har en bestemt diagnose eller er i en bestemt lærevanskekategori. Det avgjørende er om eleven får tilfredsstillende utbytte av det ordinære opplæringstilbudet eller ikke. Før det fattes vedtak om spesialundervisning, skal det foreligge en sakkyndig vurdering. Selv om elevenes rettigheter ikke er avhengig av en spesifikk diagnose, kan det likevel i visse sammenhenger ha betydning at en diagnose inngår i den sakkyndige vurderingen. Noe annet er at det på faglig grunnlag kan være uenighet om bruken av diagnosen dysleksi. Det er kommunene og fylkeskommunene som skoleeiere som har ansvaret for at barn og unge får oppfylt retten til opplæring etter opplæringsloven, enten dette er ordinær tilrettelagt opplæring eller spesialundervisning. Dersom man mener at opplæringsrettighetene ikke blir oppfylt i henhold til lovens bestemmelser, bør dette i siste instans tas opp med fylkesmennene, som har tilsyns- og klagemyndighet på området.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-16:
La meg understreke et par ting. For det første: Det å utløse rett til spesialundervisning er ikke avhengig av en diagnose. Det er det veldig viktig å si, selv om det kan foreligge en diagnose. Punkt 2: Påstanden om at det er en sammenheng mellom bruken av diagnose og økonomi, har jeg ikke dokumentasjon til å kunne bekrefte. Men jeg har via departementet i dag vært i kontakt med Dysleksiforbundet, som mener at enkelte skoleeiere som ledd i kampen for å redusere den «unødige» spesialundervisningen har utviklet lister, så å si, over hvilke diagnoser som skal utløse spesialundervisning, og at retningslinjene ofte inneholder en listing av diagnoser, men ikke nødvendigvis dysleksi. Jeg mener at det ikke er den rette måten å forstå spesialundervisning på. Jeg vil på bakgrunn av de opplysningene som Dysleksiforbundet har gitt oss, forsøke å gå noe nærmere inn i dette, slik at forståelsen av dette er korrekt.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-16:
Jeg er enig i dette. Det som i og for seg gjenstår, er å gjøre noen nærmere undersøkelser om hvorvidt det kan dokumenteres at det er økonomiske forhold eller en snever betraktning av diagnose som avgjør retten til spesialundervisning, og elevenes utbytte av opplæringen. Det positive vil være hvis det er skoler og kommuner som får til den ordinære opplæringen på en så god måte at behovet for spesialundervisning faller bort. Men her foreligger det altså påstander også om det motsatte, og det vil jeg gå noe nærmere inn i.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg har følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Rett til spesialundervisning er nødvendig for å sikre elever med spesielle vansker et tilfredsstillende opplæringstilbud. Dysleksiforbundet i Norge melder om følgende erfaringer: Noen skoler praktiserer strengere krav til «diagnostisering» for å få spesialundervisning, pga. dårlig kommuneøkonomi. Elever som tidligere har hatt spesialundervisning, får nå beskjed om at i stedet for spesialundervisning skal elevene få opplæring innenfor det ordinære tilbudet. Hva vil statsråden gjøre med dette?»
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg understreker at Stortinget har fastslått at retten til spesialundervisning skal bestå, men at bedre tilpasset opplæring kan gjøre behovet for dette mindre. Det er viktig å ha litt fokus på rekkefølgen her. Det er ikke sånn at en skal svekke retten til spesialundervisning, underforstått at en har klart å ivareta behovene i den tilpassede opplæringen allerede, dvs. at det foreligger et godt alternativt tilbud. Innspill vi har fått, tyder på at det er en bekymring ute blant pårørende og elever over at den retten de har opplevd å ha hatt tidligere, faktisk nå blir fratatt dem, fordi en skylder på at en nå skal sette inn tiltak i den ordinære opplæringen. Det er mitt inntrykk at det går litt fort i svingene, og dette er vel ikke den eneste saken.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, og jeg synes det er positivt at hun vil gå inn i dette og se på den bekymring som pårørende og elever har ute i skolehverdagen. Det viktige for meg å understreke er at vi må ivareta retten til tilrettelagt opplæring, eller spesialundervisning, inntil det er godt dokumentert at en faktisk har et alternativt godt tilbud i forhold til det som alle er opptatt av, å få en mer tilpasset opplæring generelt i skolen. En må rett og slett ikke bruke verken økonomi eller ønske om mindre behov for spesialundervisning til å svekke dette før en er sikret at de som trenger spesiell tilrettelegging, faktisk får det i henhold til bestemmelsene i opplæringsloven.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Tankbåten «Fjord Champion»s havari utenfor sørlandskysten avslørte en svært mangelfull taubåtberedskap langs denne kystlinjen. Det var kun tilfeldigheter som forhindret en miljøkatastrofe. Sørlandet har landets mest trafikkerte kystlinje. Dette burde tilsi en fullt ut forsvarlig beredskap langs kysten i landsdelen. Allikevel tok det 15 timer før det havarerte tankskipet fikk den nødvendige assistanse. Hvordan vurderer statsråden beredskapen langs sørlandskysten i lys av denne hendelsen, og hva vil han nå gjøre?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg synes for så vidt ikke det var tilfredsstillende ut fra det som faktisk har skjedd. Jeg hadde håpet at statsråden kunne vært en del klarere på at Regjeringen akter å gjøre noe innenfor et noe kortere tidsperspektiv, i stedet for bare å skyve disse forbedringstiltakene inn i framtiden ved å vise til en evaluering. Det er jo også svært god grunn til å stille seg meget undrende til den sendrektigheten som vi opplevde under forliset til MT «Fjord Champion» ved sørlandskysten forleden. Det er ikke tvil om at dette havariet avdekket alvorlig svikt og alvorlige mangler sett i forhold til en relevant beredskap som burde vært der, og man kan jo tenke seg hva som kunne ha skjedd om ikke nærmest ren flaks hadde vært på vår side i denne saken. Jeg vil gjerne spørre: Hvorfor kan ikke statsråden være klarere på at Regjeringen akter å gjøre forbedringer i beredskapen straks og ikke bare skyve dette foran seg ved å vise til at dette skal evalueres osv.?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Men la meg få minne om at dersom det neste gang skulle inntreffe et havari som forårsaker virkelig mye f.eks. oljeforurensning langs sørlandskysten, kunne det få katastrofale miljøkonsekvenser. Etter hva jeg er informert om, er det spesielt opptakerutstyret for olje som ikke er godt nok hvis en ulykke av den karakter vi her snakker om, først skulle være ute. Dette som statsråden viser til, at brannen gjorde det vanskelig å få en sleper om bord, er jo helt reelt og helt riktig. Hvorfor er det ikke nok båter som har utstyr til å slukke brann, kan man jo også spørre. Og hva er egentlig statsrådens vurdering når det gjelder muligheten til å begrense miljøskadene langs sørlandskysten med det man i dag har til rådighet i landsdelen når det gjelder bl.a. opptakerutstyr for olje og båter som har kapasitet til å slukke branner? Er det godt nok etter statsrådens vurdering, etter det han måtte ha informasjon om?
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Det er vel ingenting som gjør så sterkt inntrykk på oss mennesker som en brann – og en stor brann: «Bildene av en brennende «Fjord Champion» sitter plantet på netthinnen til de fleste av oss. Det kunne gått veldig galt. Manglende slepebåtberedskap har vært mye fokusert. Ifølge media er denne manglende beredskapen en konsekvens av en analyse av kostnadene ved en slik beredskap opp mot kostnadene ved opprydding etter oljekatastrofer. Konklusjonen skal være at det lønner seg å satse på opprydding. Hvor mange kilometer oljeforurenset kystlinje mener statsråden er en akseptabel pris for manglende slepebåtberedskap?»
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Etter å ha hørt et svar her tidligere i dag på et liknende spørsmål, er det kanskje ikke en uventet konklusjon at man ikke vil svare, eller sier det er umulig å svare, på spørsmålet. Så får vi jo se om vi kan grave fram kildemateriale på det. Statsråden har i Fiskeribladet den 15. mars et leserinnlegg under tittelen «Slepebåter og kystberedskap». Her sies mye, bl.a. følgende: «Etter grunnstøtingen med «Fjord Champion» er det viktig å evaluere beredskapen, for å se om det foreligger en systemsvikt eller om det var et sammenfall av uheldige omstendigheter som medførte at fartøyet grunnstøtte før nødvendig slepekapasitet kom frem til havaristen.» Mitt spørsmål til statsråden er: Er det så enkelt? Er det kun disse to valgene man har i evalueringen? Altså: Hvordan kan man evaluere et system som mange påstår ikke finnes? Man har ikke en god nok beredskap som man kan evaluere. Med hensyn til sammenfall av uheldige omstendigheter har det før i dag vært pekt på at det gikk veldig godt. Det kunne ha gått mye verre hvis det hadde vært dårlig vær. Så på nytt: Er det så enkelt at det bare er to alternativer man skal evaluere?
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg vil bare si at jeg synes det er litt merkverdig at statsråden ikke vil svare på mitt spørsmål. Det var overhodet ikke vinklet til hva Kystverket eller andre har sagt, det var vinklet til statsrådens leserinnlegg i Fiskeribladet, hvor han snakket om to alternativer for evaluering – altså systemsvikt eller sammenfall av uheldige omstendigheter. Jeg står fast på at jeg synes det kanskje er et litt for smalt evalueringstema. Men la det ligge, vi kan ikke presse en statsråd til å svare, i hvert fall ikke i dag. Jeg har bare lyst til å vise til den stortingsmeldingen som er mye omtalt, På den sikre siden. Der tegnes det et heller rosenrødt bilde av situasjonen på kysten. Det er jo en mulighet for statsråden til å stramme den opp, den ligger jo i Stortinget. Jeg har lyst til å spørre om to ting: Ser statsråden behov for å stramme opp stortingsmeldingen i relasjon til det som nå har skjedd på Sørlandet? Og vil statsråden komme med innspill i form av eventuelle signaler til sine folk i komiteen?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-03-16:
Spørsmålet til fiskeri- og kystministeren lyder som følger: «Vraket av den russiske krysseren «Murmansk» har ligget i fjæra utenfor tettstedet Sørvær i Hasvik kommune i over ti år. Til tross for flere lokale initiativ har en ikke lyktes med å få fjernet det skjemmende vraket. Dette er en for stor oppgave til at kommunen kan løse den aleine. Staten har i tidligere saker tatt ansvar for å fjerne tilsvarende skipsvrak. Hvorfor vil ikke Regjeringa sørge for at staten tar ansvar også for å fjerne vraket av «Murmansk»?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-03-16:
Her er vi altså i en situasjon hvor det er konstatert at det er forurensningsfare. Man sier at det ikke er en akutt forurensningsfare, men man konstaterer at ja, det er en forurensningsfare. Dette vraket ligger også veldig nær land. Én ting er at det ser stygt ut. En annen side ved dette er at det kan være farlig for folk som beveger seg i området. Jeg syns det er usedvanlig trist at vi har en regjering som ikke er innstilt på å ta et eneste tak for å løse denne situasjonen, som for Sørvær og Hasvik faktisk er å betrakte som viktig og alvorlig.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-03-16:
Som fiskeri- og kystministeren uttrykker det, er det en forurensningsfare. Dette har vært gjennomgått flere ganger, og det er på nytt konstatert at det er en forurensningsfare. Vi veit at folk er bekymret for dette vraket, og jeg formoder at fiskeri- og kystministeren også har vært i Sørvær og sett hvordan dette ser ut. Dette er et sted som er usedvanlig godt egnet til, ikke minst, turisme. Det er skjemmende i forhold til at vi kunne utvikle dette flotte stedet også i turistsammenheng. På et eller annet tidspunkt vil det måtte være noen som tar ansvaret for dette. Jeg kan nå bare konstatere at fiskeri- og kystministeren og denne regjering ikke har til hensikt å gjøre noe. Så da får vi prøve å få andre koster til å ta mer tak i saken seinere.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-16:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Styret i Helse Vest har vedtatt et budsjett som innebærer et samlet driftsunderskudd på 186 mill. kr. Underskuddsbudsjetteringen er gjennomført for å hindre alvorlige kutt i tilbudet ved sykehusene på Vestlandet. Statsråden har til nå ikke godtatt underskuddet. Helse Vest er i en vanskelig situasjon, bl.a. grunnet statlig skeivfordeling av midler. Vil statsråden vurdere en utsettelse av balansekravet for Helse Vest, eller andre tiltak som kan skjerme pasientbehandlingen i helseregionen?»
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-16:
Ja, det var jo rene ord for pengene. Men det er jo god skikk å takke for svaret likevel, så det får jeg gjøre. Det er selvfølgelig slik at et budsjett som får konsekvenser som kanskje er mer dramatiske enn det stortingsflertallet – får vi håpe i hvert fall – hadde sett for seg da de vedtok dette budsjettet, også kan utløse signaler fra en regjering om at de ønsker å se om igjen på sin egen politikk. Jeg registrerer at det ikke er tilfellet her. Etter at jeg leverte inn dette spørsmålet, har det kommet nye konsekvenser av krav om balanse i Helse Vest. Disse kuttene er jo fordelt på flere helseforetak, og ett av dem er Helse Fonna, der direktøren har gått offentlig ut og sagt at han har ment at disse kuttene var uforsvarlige. Og på mandag kom det en oppsiktsvekkende pressemelding fra Helse Vest om at styret i Helse Fonna er avsatt, grunnet uenighet om håndteringen av disse kuttene. Mener helseministeren at det kan forsvares at styret i et datterforetak avsettes fordi det deltar i en offentlig debatt om sykehusenes økonomiske situasjon?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-16:
Det framgår altså av denne pressemeldingen fra Helse Vest at den eneste begrunnelse som der oppgis, er uenighet rundt konsekvensene av budsjettet. Men det vil jeg gjerne gi helseministeren anledning til å gå nærmere inn på. Jeg skal få oversendt et skriftlig spørsmål om det i løpet av dagen. Jeg håper at helseministeren vil se på den saken, for det er alvorlig hvis vi får en situasjon der styrene i helseforetakene blir avskåret fra å si sin oppriktige mening om konsekvensene av den politikk som føres. Når det gjelder balansekravet, er det vanskelig å forstå helseministeren på noen annen måte enn at kuttpolitikken overfor Helse Vest ligger fast, uavhengig av hva slags konsekvenser det får for pasienttilbudet. Han har heller ikke nevnt noen andre tiltak for å skjerme pasienttilbudet i regionen. Det er da naturlig å spørre helseministeren om det er slik å forstå at folk på Vestlandet nå må forvente kutt i pasienttilbudet, og at slike kutt vil ha helseministerens velsignelse.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Jeg vil innledningsvis minne om at det budsjettforliket som ble inngått mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, åpnet for å utsette balansekravet for Helse Sør, mens de fire øvrige helseforetak er pålagt å komme i økonomisk balanse i 2005. Som jeg har sagt mange ganger her i Stortinget, er det en selvfølge at de vedtak som fattes i denne sal, skal følges opp fra min side. Når Stortinget har bestemt at Helse Vest skal drive i balanse ved utgangen av 2005, så legger jeg selvfølgelig dette til grunn. Man skal drive for de midlene som Stortinget har stilt til disposisjon. Hvis jeg skulle se bort fra stortingsvedtak om hva som er de økonomiske rammene for helseforetakene, så ville Riksrevisjonen, og i siste instans kontrollkomiteen, stille undertegnede til ansvar i denne salen. Jeg forutsetter også at representanten Lysbakken mener at stortingsvedtak skal etterleves. Når det gjelder budsjettforliket for 2005-budsjettet, ble det i stortingsbehandlingen vedtatt å øke overføringene til de regionale helseforetakene med 500 mill. kr. Ved fordelingen av denne tilleggsbevilgningen ble Helse Vest sammen med Helse Midt-Norge vesentlig tilgodesett. Dette ble gjort for at disse to regionene skulle få lettet sine omstillingsutfordringer. Departementet har vært i nær og løpende kontakt med Helse Vest både før og etter foretaksmøtet den 17. januar 2005, om de konsekvensene dette kravet har i Helse Vest. I styremøte den 15. mars behandlet styret i Helse Vest revidert konsernbudsjett for 2005. Jeg forutsetter at styret nå målbevisst arbeider for at balansekravet i 2005 kan nås som et realistisk krav innenfor den totale økonomiske rammen som Helse Vest har.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Nå tror jeg kanskje en av premissene er feil når det gjelder selve spørsmålsstillingen her, som går på det faktum at man deltar i en offentlig debatt, og at det er det som kan føre til at et styre blir avsatt. Det er klart at det er alltid visse grenser for hva man kan delta i, selv i en debatt. Nå tror jeg ikke det er det som er hovedkonfliktlinjene akkurat her. Men det er klart at ethvert styre og enhver direktør er satt til å gjennomføre, i siste instans, det Stortinget har vedtatt, enten man liker det eller ei. Å delta i debatt tror jeg ikke fører til at noen blir avsatt – da hadde det vel kanskje ikke vært direktører igjen i helsevesenet. Så jeg tror ikke man skal vekte det for mye. Når det gjelder den omstillingsutfordringen man har i Helse Vest, så er ikke den verken større eller mindre enn det som er gjennomgående, og som har vært gjennomgående de siste – så vidt jeg husker i hvert fall – 25 år. Det har alltid vært en mulighet til å anvende ca. 1 til 2 pst. mer enn de økonomiske rammene vi har fått. Og hvis jeg ikke tar mye feil, tror jeg det også vil være sånn i fremtiden, uavhengig av hvilke økonomiske rammer vi setter i helsevesenet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Det legges inn så mange premisser i det som til slutt er et spørsmål, at det er tilnærmet umulig å svare på det. Det er helt uaktuelt – for å si det slik – å skulle uttale noe slikt som at uavhengig av konsekvenser gjennomfører man et eller annet, åkkesom. De konsekvensene som er beskrevet ved de omstillingsutfordringene man har, er definitivt innenfor rammen av hva som er et ansvarlig helsevesen. Jeg vil minne om at til tross for all den svartmalingen som man daglig kan lese om, er det altså slik at det er vekst i antall ansatte, de økonomiske rammene og antall pasienter som blir behandlet, og det er redusert ventetid – i det som av FN er definert som å være verdens beste helsevesen. Men jeg aksepterer at våren 2005 er det kanskje mer enn noen gang svartmaling som er i de fleste bøttene. Det tar jeg bare til etterretning.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Sjette byggetrinn ved sykehuset i Tønsberg var et byggeprosjekt som ble overtatt av Helse Sør RHF fra Vestfold fylkeskommune i forbindelse med reformen. Departementets utgangspunkt var at prosjektet hadde kommet så langt i gjennomføringen ved overtakelsen 1. januar 2002 at det måtte skje en videre- og sluttføring av byggetrinnet, og at det måtte skje uten at det på vesentlig måte skulle gi negative utslag for helsetjenestene til Helse Sørs befolkning. Dette byggetrinnet skal etter fremdriftsplanen være klart i oktober i år. Selve utbyggingen av dette byggetrinnet er altså nærmest ferdig, og departementet har sikret finansiering av bygget ved fordeling av de årlige lånebevilgningene. Foretaksmøtet i Helse Sør RHF har i tråd med Stortingets vedtak besluttet at Helse Sør skal kunne ha et underskudd på inntil 500 mill. kr i 2005. Det er Helse Sørs ansvar å fordele innsparingskravene mellom helseforetakene i regionen. Styret i Helse Sør besluttet i styremøte i februar 2005 at fordelingen av mulige underskudd i 2005 på de enkelte helseforetak i regionen ikke skulle gå ut over behandlingen av pasientene. I tråd med beslutningen på dette styremøtet har Helse Sør i foretaksmøte med Sykehuset i Vestfold den 7. februar gitt helseforetaket anledning til å gå med et underskudd på inntil 61,1 mill. kr. Departementet vil være og er i dialog med Helse Sør for å foreta en ny samlet vurdering av forutsetningene og rammebetingelsene for Sykehuset i Vestfold HF, slik det nå tegner seg når bygget står ferdig og skal tas i bruk. Jeg har ingen indikasjoner på at sjette byggetrinn ikke vil bli realisert – som er selve kjernen i spørsmålet fra representanten Alvheim.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
I all ærbødighet for både presidenten og representanten må jeg si at dette jo er et helt annet spørsmål enn det som er stilt i forbindelse med den forberedte spørretimen. Jeg har ingen mulighet til på strak arm å gå inn i det representanten kaller detaljert finansieringsopplegg av den driften man har. Det er det regionale helseforetaks oppgave å allokere ressursene man får, slik at det blir et jevnt helsetilbud i hele regionen. Det er noen spesielle utfordringer knyttet til finansiering av det sjette byggetrinn. I det øyeblikket man tar inn kapitalkostnadene og finanskostnadene på til sammen 30–40 mill. kr, er det klart at det vil belaste driftsregnskapet i Vestfold HF tungt. Det er vi i dialog med Helse Sør om. Det har jeg hatt møte med fylkesordfører og ordførere i Vestfold om. Jeg er innstilt på at vi skal håndtere det, på bakgrunn av det brevet som i sin tid ble sendt fra daværende helseminister Høybråten, og at vi skal komme frem til en løsning på dette i løpet av denne våren.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Jeg kan kvittere ut de to punktene. Det foregår en dialog mellom departementet og Helse Sør, som selvfølgelig igjen har en dialog med sykehuset i Vestfold for å se på hvilken måte man skal løse de finansielle forhold som oppstår i det øyeblikk hele finansieringsbelastningen for sjette byggetrinn kommer i driftsregnskapet til Vestfold HF. Der har vi en dialog gående. Den er ikke tilendebrakt. Vi har hatt noen møter. Vi har allerede berammet nye møter om dette. Jeg tror og håper at vi skal komme frem til en løsning som alle parter kan leve med.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Utkastet til dette svaret ble skrevet før vi hadde møte på mandag hvor både representanten Meltveit Kleppa, øvrige representanter fra rogalandsbenken og undertegnede deltok. Jeg skal av den grunn svare på det som er situasjonen nå. Som representanten Meltveit Kleppa selvfølgelig har fått med seg, behandlet styret denne saken i år. De vedtok å styrke det samarbeidet som har vært, og som bør være, mellom Helse Bergen og Helse Stavanger, med ulike tiltak. Det skal nå utarbeides en ny samarbeidsavtale. Den skal sikre et faglig forpliktende samarbeid mellom de to nevrokirurgiske avdelingene, bl.a. med utveksling og utdanning av spesialister for å sikre kompetansen i Stavanger. Avtalen åpner for planlagte hjerneoperasjoner i Stavanger av et visst omfang, men slik at hensynet til høy kvalitet på pasientbehandlingen ivaretas både i Bergen og i Stavanger. Den åpningen som man var redd skulle iverksettes, er ikke iverksatt. Man har nå bestemt at det man nå iverksetter, skal man evaluere om et års tid. De grepene som styret for Helse Vest her gjør, er, så langt jeg kan se, i hovedsak ledd i en funksjonsfordeling med klare kvalitative mål, og det er viktig å sette strek under «kvalitative mål», knyttet til behandling av hjernesvulster. Denne type tilpassing av oppgavene i regionene innen et fagfelt er basert på medisinsk-faglige vurderinger og er etter min oppfatning innenfor det handlingsrom som RHF-styrene skal og må ha, og i tråd med det ansvaret som vi har gitt styret. Men som både representanten Meltveit Kleppa og jeg ser, ble den innstillingen som lå an til å bli fattet, ikke fattet. Jeg tror at den beslutningen som er fattet i styret, er en klok beslutning for å opprettholde den balansen som bør være i aktivitetene på dette området mellom Stavanger-miljøet og Bergens-miljøet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Jeg takker for rosende omtale innledningsvis. Man skal lytte til den slags. Når det gjelder gjensidigheten i den avtalen som foreligger, er det helt åpenbart at skal dette bli det man forutsetter, fordrer det anstrengelser på begge sider. Det er helt definitivt. En samarbeidsavtale som denne fordrer at også Bergens-miljøet utviser den skjønnsomhet som er nødvendig overfor en avdeling som den i Stavanger, som kanskje bare opererer en sjettedel av det som man gjør i Bergen. Det vil selvfølgelig kreve en del også på det faglige området. Jeg er imidlertid ganske sikker på at Stavanger Universitetssykehus – som vi nå må kalle det, det er nå et universitetssykehus, og jeg registrerer at representanten Meltveit Kleppa bruker det veldig ofte, som jo er helt riktig – vil bli ivaretatt. La meg si det slik: Det skal i hvert fall ikke stå på min innsats for å bidra til at det samarbeidet er på sporet, og obstruksjon vil ikke bli akseptert.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-03-16:
Vi har ikke tid til å gå helt inn på å skulle evaluere hele sykehusreformen. La meg si det slik: Den reformen vi fikk, var jo ikke akkurat i tråd med det som var mitt partis prinsipale ønske. Jeg vil si det slik at det er med denne reformen som med de fleste, den har sine sterke og sine svake sider. Jeg er opptatt av å prøve å kompensere for de sidene som er svake, og det betyr at måten man styrer et regionalt helseforetak på fra eierposisjonen, som er helseministerens, vil måtte arte seg annerledes enn måten man styrer et hvilket som helst annet selskap på. I det øyeblikk jeg ser at et regionalt helseforetak ikke gjennomfører – jeg holdt på å si – med stor iver det som er eiers ønske, og som definitivt reflekterer stortingsbehandlingen for nasjonal helsepolitikk, er det min jobb å agere. Og jeg behøver ikke vente til vi har kastet hele styret. Så lenge vi har telefon i dette landet, tror jeg det skal gå helt strålende også i fremtiden.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Mitt spørsmål til den ærede helse- og omsorgsminister er følgende: «I Vestfold er det bekymring for at 6. byggetrinn ved sykehuset i Vestfold er i fare. Tidligere helseminister Høybråten uttalte til Tønsbergs Blad i oktober 2002 at arbeidet med byggetrinn 6 skulle fortsette som planlagt. I brev av 6. februar 2003 sa også departementet at det skulle sørge for at dette ble gjennomført uten at det på vesentlig måte skulle gi negative utslag for de tjenester som Helse Sør RHF skal yte regionens befolkning. Kan statsråden nå bekrefte at 6. byggetrinn vil bli realisert?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker helseministeren for svaret, som jeg tolker slik at finansieringen i hvert fall er på plass, men at driftsmidlene – når bygget er ferdig – er noe usikre. Vestfold sentralsykehus har fått et innsparingspålegg på 106 mill. kr, i tillegg til de 34 mill. kr som sykehuset tidligere har påtatt seg å spare inn. Så langt jeg kan se, er det i finansieringen av dette sykehuset heller ikke tatt høyde for de betydelige merkostnader som kommer i forbindelse med innflytning i det nye bygget, og som jeg vil anta dreier seg om ca. 20 mill. kr. Kan helseministeren rimelig detaljert fortelle hvordan sluttfinansieringen av sjette byggetrinn skjer, inklusiv de ca. 20 mill. kr i innflytningsutgifter, samtidig som sykehuset kan drive med full behandlingskapasitet i innflytningsfasen?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker igjen for svaret. Det kan så være at spørsmålet er vanskelig å svare på, men også det er et svar. Men det jeg vil tilbake til, er helseministerens første svar til meg. Jeg oppfatter det slik at det fortsatt foregår forhandlinger mellom Helse Sør og dette helseforetaket om midler for å igangsette drift i det nye bygget når det står ferdig i oktober måned, og at disse forhandlingene ikke er sluttført. Det oppfatter jeg som positivt, slik at man i Vestfold ikke trenger å være bekymret for at pasientbehandlingen må kuttes radikalt på grunn av manglende midler.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-03-16:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Styret i Helse Vest skal kommande veke ta stilling til forslag om å fjerna planlagde hjerneoperasjonar frå Stavanger Universitetssjukehus(SUS) (SUS) Kva vil statsråden gjera for å hindra eit slikt vedtak?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-03-16:
Statsråden fortener ros i denne saka for si evne til å lytta, for si evne til rask handling. Det kan ikkje vera tvil om at han har påverka det vedtaket som ein har all grunn til så langt å vera nøgd med, og som gjeld Stavanger.. Eg reknar med at statsråden no har fått innsikt i det solide arbeidet som er gjort over tid for å byggja opp nevrokirurgisk avdeling med den fagkompetansen som Stavanger i dag har, og den tryggleiken som denne avdelinga gir pasientar og pårørande. Eg ber statsråden stadfesta at når ein har fokusert så sterkt på samarbeid i styret sitt vedtak, inneber det ei gjensidig forplikting både for Bergen og for Stavanger til å sikra eit slikt samarbeid, altså ein omforeint avtale, der konfliktpunkta er løyste, og der ein fokuserer på tryggleik for pasienten.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-03-16:
Eg takkar for eit positivt og konstruktivt svar. Eg trur nok at med den fortida som nevrokirurgien har når det gjeld forholdet mellom Bergen og Stavanger, er det svært viktig at statsråden her seier at det ikkje skal stå på han, for det er nok eit område som han bør følgja nøye framover. Så er det eit spørsmål som tvingar seg fram, synest eg, i tilknyting til denne saka, og det er: Er statsråden nøgd med dagens styringsmodell? Før reforma hadde ein tydelege regionalt folkevalde som tok initiativ overfor pasientgrupper, som tok initiativ overfor media i det aktuelle området, og som òg gav klåre meldingar til Stortinget. I denne saka har ein altså sett at ein fylkesordførar, stortingsrepresentantar og andre hiv seg rundt i ein fart for å få opp denne saka tidsnok til å få påverka styret, som sit med sine budsjett i sine lukka rom.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-16:
Aller først vil jeg understreke at sektoren ikke er satt ut på anbud – bare for å ha presisert det. Konkurranseutsetting skal ikke medføre negative følger for beredskapen innen samferdselssektoren. Innen vegsektoren har beredskap blitt vurdert i arbeidet med omorganiseringen av Statens vegvesen og utskillelsen av produksjonsvirksomheten ved etablering av aksjeselskapet Mesta. I og med at alle arbeider nå utføres av en rekke private entreprenører gjennom kontrakter, er slike forhold regulert i funksjonskontraktene som Statens vegvesen har inngått for drift og daglig vedlikehold av vegnettet. Entreprenørene har ikke adgang til å heve kontrakten under krisesituasjoner. Videre åpner kontrakten for at byggherren kan endre kontrakten og omdisponere entreprenørens ressurser når det oppstår krisesituasjoner. Når det gjelder jernbanesektoren, har Jernbaneverket fram til nå konkurranseutsatt alle investeringsarbeider og deler av fornyelsen av anleggene samt det maskinelle sporvedlikeholdet. Dette har ikke hatt noen betydning for beredskapen, ettersom eksisterende bemanning og disponible maskiner har vært tilstrekkelig til å dekke alle sannsynlige hendelser som utløser en beredskapssituasjon, herunder ekstremvær, ras, avsporinger, solslyng mv. I den videre konkurranseutsettingen av Jernbaneverkets produksjonsvirksomhet er det lagt vesentlig vekt på å ivareta beredskapshensyn. Beredskapsavhengige oppgaver vil først bli konkurranseutsatt i 2007, basert på en grundig utredning av opplegg for strekningsvise funksjonskontrakter og gjennomført over en treårsperiode for å vinne erfaring. Det legges til grunn at funksjonskontraktene vil regulere ulike typer beredskapsavhengige forhold på en tydelig måte. Eksisterende signal- og teleanlegg som er særlig sikkerhetskritiske, vil ikke bli konkurranseutsatt. Jernbaneverkets byggherrefunksjon vil bli vesentlig styrket, bl.a. for å kunne ivareta kontroll og inspeksjonsoppgaver på en god måte. Det vil også bli stilt strengere krav til Jernbaneverkets dokumentasjon av den tekniske tilstanden på jernbanenettet. Samferdselsdepartementet har bedt Statens jernbanetilsyn følge gjennomføringen av konkurranseutsettingen nøye. På luftfartssiden har aksjeselskapet Avinor de samme samfunnspålagte beredskapsoppgaver som før omdanningen til aksjeselskap 1. januar 2003. De samfunnspålagte oppgavene er nedfelt i Avinors vedtekter.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-16:
Det var kanskje fordi det står «sektoren er satt ut på anbud», at det var litt uklart hva man egentlig var på jakt etter. Det er helt riktig at her har det ligget krav før. Dette følger vi opp. Jeg er akkurat nå om dagen i ferd med å sende ut på høring en ny forskrift om planlegging og utøvelse av den sivile land-, luft- og kysttransportberedskap, og dette vil berøre de områdene som representanten Froyn er inne på her nå. Så har jeg også lyst til å nevne at nettopp i denne forbindelse er en aktør som Avinor – som riktignok ikke dreier seg om buss, men som er en viktig aktør her, for å ta det som er på luftfartssiden – foreslått å være representert sammen med Statens vegvesen og Jernbaneverket i et rådgivende forum for sivil transportberedskap. Her vil den type spørsmål som representanten her berører, bli drøftet. Og det er et viktig arbeid. Det er derfor vi har satt i gang dette forskriftsarbeidet, for å angi klare ansvarsforhold, og for å vite hva vi har til disposisjon i en krisesituasjon. Jeg har også lyst til å nevne at justisministeren har nedsatt et utvalg for sikring av landets kritiske infrastruktur. Utvalget skal vurdere hvordan hensynet til rikets sikkerhet og vitale nasjonale interesser kan ivaretas best mulig overfor private virksomheter. Det er også for å ivareta dette hensynet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-16:
Det er nettopp derfor jeg sender denne forskriften på høring, for å klargjøre hvilke roller de ulike aktørene skal ha. De aktørene det her vises til, vil bli involvert i den høringen, slik at vi kan få på bordet både de uklarhetene som er, og ikke minst hvilke krav vi som myndigheter stiller til nettopp disse aktørene.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg ønsker å stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «Forsvaret valgte et tyrkisk verksted for å ha service på to Hercules-fly. Resultatet etter denne servicen, bare på det ene, ble 155 mangler, hvorav åtte så alvorlige at flyet ikke hadde lov til å lette. Valg av verksted ble gjort etter anbudsmetoden. Ifølge FLO/Drift hadde man valget mellom pest eller kolera pga. lite penger. Synes statsråden det er forsvarlig å bruke et verksted som det kan synes ikke ivaretar sikkerheten på en forsvarlig måte, og hva vil hun bidra med til at flyene får den service de må ha?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden for svaret, og spesielt for avslutningen, som vi alle sammen er enig i, nemlig at flysikkerheten aldri må gå på bekostning av pris – selvfølgelig. Men når man leser Forsvarsforum nr. 3 i år, står det en artikkel hvor det er henvist til en oberst – ved navn – som sier: «Vi hadde valget mellom pest eller kolera, fordi Luftforsvaret hadde lite penger. Enten fikk vi vedlikeholdt ett fly hos Marshall, eller så sendte vi to til Tyrkia med en kalkulert risiko.» Synes statsråden, under forutsetning av at Forsvarsforum har forstått riktig, og at obersten har sagt dette, at det høres ut som om flysikkerheten er det som er det viktigste?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret, som underbygger at det med sikkerhet er viktigst. Det står litt i den artikkelen om at det tyrkiske verkstedet, som altså er underleverandør for USA-selskapet, hadde problemer med utstyr, altså forskriftsmessig utstyr til å støtte opp under flyet, at det var en del språkproblemer, og at det også var noen andre problemer underveis. Men jeg håper og tror selvfølgelig at dette vil løse seg. Det er kvalitet som er det viktigste her. Når vi, som i dette tilfellet, har et fly som vi ikke får før til sommeren – det blir levert i august – så er det ganske lang tid å vente på at et fly blir klargjort, når vi vet at vi har forholdsvis få Hercules-fly. Jeg tror vi har seks, hvorav ikke alle er i luften hele tiden på grunn av mangler. Da kan en vel stille spørsmålet, hvis en får lov, om det kanskje nå er på tide at vi bytter ut den type fly vi har her.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-16:
Jeg vil innledningsvis si at det er litt vanskelig å kommentere en påstand om uttalelser fra FLO/Drift, når man ikke er i stand til å finne noen i FLO/Drift som vedkjenner seg denne påstanden. Men det jeg gjerne vil si, er at hovedvedlikeholdet av Forsvarets transportfly gjennom alle de siste ti årene har vært ivaretatt av eksterne vedlikeholdsoperatører, hovedsakelig hos Marshall Aerospace i England. Med bruk av kun én vedlikeholdsoperatør har det imidlertid utviklet seg en slags monopolsituasjon for dette vedlikeholdet. Dette har skapt et kostnadsnivå som har gjort det vanskelig å gjennomføre hovedvedlikehold av flyskrogene på et akseptabelt kostnadsnivå. Derfor innhenter Forsvaret tilbud fra andre vedlikeholdsaktører. Tilbudet fra det amerikanske selskapet Derco Aerospace Inc. lå ca. 25 pst. under anbudet fra det britiske Marshall Aerospace og muliggjorde hovedvedlikehold på de flyene som stod for tur. På grunnlag av dette inngikk FLO en kontrakt med Derco Aerospace Inc. i februar/mars 2004 om vedlikehold av to av Forsvarets transportfly. Før kontrakten med Derco Aerospace Inc. ble undertegnet, gjennomførte FLO en kvalitetskontroll av Dercos underleverandør, 2nd Air Supply and Maintenance Center Command i Tyrkia, for å forsikre seg om at kvalitetssystemene tilfredsstilte norske og internasjonale krav. Flyene vedlikeholdes etter norske håndbøker og norske vedlikeholdsstandarder. Som ledd i kvalitetssikringen besluttet FLO også at det til enhver tid skal være en norsk representant til stede ved det amerikanske selskapets underleverandør i Tyrkia. I tillegg skal det foretas en utvidet inspeksjon før overtakelse av flyene. FLOs gjennomgang etter vedlikehold av det første flyet viste flere feil. Jeg vil understreke at Forsvaret selvsagt har full reklamasjonsrett ved slike vedlikeholdsarbeider. Derfor ble også alle feil utbedret før FLO overtok flyet. Tidligere erfaringer, både med Marshall Aerospace i England og med SAS i Norge, viser at det ikke er uvanlig at det finnes en del feil også etter gjennomført hovedvedlikehold. Vedlikeholdsoperatøren har i dette tilfellet fulgt opp alle anmerkninger fra norsk hold, og det andre flyet vil derfor også få vedlikehold ved Derco Aerospace Inc. FLOs gjennomgang av flyet bekrefter for øvrig at FLO har en meget god kvalitetskontroll, noe som sikrer høy vedlikeholdsstandard og dermed flysikkerhet for Forsvarets fly. Jeg vil avslutningsvis understreke at selv om prismessige forhold er viktige, skal det aldri gå på bekostning av flysikkerheten. Flysikkerhet har førsteprioritet i Forsvaret. Det har vært og vil være styrende for alt flyvedlikehold.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-16:
Jeg er i hvert fall helt enig med spørreren i at flysikkerhet tar man ikke lett på. Derfor synes jeg det er veldig betryggende når direktøren for FLO, administrerende direktør Erik Hernes, så sent som 11. mars i et brev til departementet understreker de hovedpunktene som jeg gjengav i mitt svar: at det er normalt at hovedflyvedlikeholdet på Hercules skjer utenlands, at man her har valgt et amerikansk selskap mot normalt et engelsk – dog med en underleverandør fra Tyrkia – og at man har hatt en meget streng kvalitetskontroll av det selskapet som fikk oppdraget, slik at alle feil som ble påpekt, ble utbedret før FLO overtok flyene. Jeg synes det bekrefter at den interessen som både spørsmålsstilleren og jeg har for at flysikkerheten skal ivaretas, er fulgt opp, og at det er det som er retningsgivende for FLOs arbeid. Jeg tar også FLOs direktørs forsikringer om det til etterretning.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-16:
I det siste oppfølgingsspørsmålet kommer vi jo inn på materielle investeringer i Forsvaret som er tatt inn i Forsvarets langtidsplan, som ble behandlet i juni 2004. Der legges det til grunn at vi henimot 2012 skal få nye transportfly. Jeg understreker selvfølgelig det som spørreren tar opp, behovet for at vi faktisk får nye transportfly henimot 2012. Samtidig vil jeg understreke at det tyrkiske underleverandørfirmaet til det amerikanske selskapet som har vært benyttet til disse to siste Hercules-flyenes vedlikehold, har vist stor vilje og evne til å tilpasse vedlikeholdsprosedyrer på fly til norsk standard. Jeg har også fått forsikringer fra FLO om at tyrkerne har tatt de anmerkningene som kom fra norsk side, alvorlig. Det støtter også den beslutningen FLO faktisk tok om å sende ned norsk personell for å følge med på vedlikeholdet. Så lenge alle feil er rettet opp, tror jeg at vi får si oss tilfredse med det.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-16:
Også i dette spørsmålet er det grunn til å starte med en av premissene i spørsmålsstillingen, nemlig at Stortinget har vedtatt 337-skvadronen lokalisert til Bardufoss. Det er ikke riktig. Stortinget forkastet i juni et forslag fra Fremskrittspartiet og to andre partier om å lokalisere 337-skvadronen til Bardufoss. Det Stortinget imidlertid har vedtatt, og det er viktig – det ble anført av et flertall i forsvarskomiteen i fjor vår i Innst. S. nr. 234 for 2003-2004 – var følgende: «Flertallet mener det er viktig å ta ut synergieffekter for ledelsen av henholdsvis 330, 334 og 337-skvadronene. Dette er vedtatt lagt til Sola. Samtidig er det viktig med kort avstand fra patruljeområde til base.» Stortinget fattet derfor følgende vedtak: «Stortinget ber Regjeringen lokalisere de nye enhetshelikoptrene for Kystvakten i nord, når disse ikke er på fartøy eller under vedlikehold av leverandør, til Bardufoss. Regjeringen bes fremme konkrete forslag innen innfasing av de nye enhetshelikoptrene skjer.» Dette gjelder altså Kystvakten i nord, ikke 337-skvadronen som sådan. Så vil jeg gjerne legge til: Som tidligere opplyst i brev til Stortingets president av 22. november 2004 og i brev 14. februar 2005, på spørsmål fra representanten Korsberg, pågår det et prosjekteringsarbeid for ulike løsninger knyttet til enhetshelikopterets innfasing, dette for å oppnå kostnadsbesparelse ved felles vedlikehold, felles opplæring og felles trening for hele Forsvarets helikoptertjeneste, herunder Fregatt, Kystvakt og Redningstjeneste, som Stortinget har forutsatt. Forsvarsstaben har bekreftet at det pågående arbeidet skjer innenfor rammen av Stortingets vedtak. Som omtalt i St.meld. nr. 4 for 2004-2005 og i de nevnte brev til Stortinget, vil Regjeringen komme tilbake til Stortinget med saken innen innfasing av helikoptrene, helt i tråd med det Stortinget har bedt om. Stortinget hadde ingen merknader til dette ved behandlingen av Innst. S. nr. 127 for 2004-2005 til St.meld. nr. 4 for 2004-2005 så sent som 3. mars i år. Det anslås at innfasing vil starte med mottak av første helikopter i løpet av 2006, og Regjeringen vil selvsagt komme tilbake til Stortinget med saken før dette.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-16:
Også her vil jeg tilbake til premissene knyttet til hva som faktisk er vedtatt. Det som ble vedtatt ved behandlingen av Innst. S. nr. 342 for 2000-2001 om omleggingen av Forsvaret i denne fireårsperioden, var følgende: «337-skvadronen overføres til Sola flystasjon i forbindelse med innføring av enhetshelikopter.» Deretter ble det i juni i fjor gjort følgende vedtak, som jeg refererte i mitt forrige svar: «Stortinget ber Regjeringen lokalisere de nye enhetshelikoptrene for Kystvakten i nord, når disse ikke er på fartøy eller under vedlikehold av leverandør, til Bardufoss. Regjeringen bes fremme konkrete forslag innen innfasingen av de nye enhetshelikoptrene skjer.» Det forslaget som Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet fremmet i juni i fjor, lød: «337-skvadronen lokaliseres til Bardufoss.» Det forslaget ble ikke vedtatt. Dette er viktig, for i premissene fra komiteen til langtidsplanen fra juni i fjor står det veldig klart at en håper å ta ut synergieffekter ved å få vedlikeholde kystvakthelikopter, redningstjenestehelikopter og fregatthelikopter sammen. Men vi kan like fullt ha base i Bardufoss, og det har jeg all intensjon om å følge opp.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-16:
Jeg er selvfølgelig interessert i å forholde meg til fattede vedtak i Stortinget – det skulle bare mangle. Derfor er det jo også viktig – som Regjeringen har signalisert i tråd med stortingsflertallets ønske – at vi kommer tilbake til Stortinget med en egen sak før vi innfaser disse nye helikoptrene, noe som planlegges i løpet av 2006. Det er også viktig å understreke at forsvarsledelsen har bekreftet at det pågående utredningsarbeidet som foretas i Forsvaret, skjer innenfor rammen av Stortingets vedtak, at forsvarsledelsen er kjent med de vedtak som er fattet, og at det skal en sak tilbake til Stortinget. Det er det ingen tvil om! Men det er samtidig viktig å understreke det som er komiteflertallets premiss, herunder Arbeiderpartiets, nemlig at man skal ta ut betydelige kostnadsbesparelser ved felles vedlikehold, opplæring og trening når det gjelder hele Forsvarets helikoptertjeneste, herunder både kystvakthelikoptrene, redningstjenestehelikoptrene og fregatthelikoptrene. Det er fullt mulig, i tillegg til at vi har base og tilstedeværelse på Bardufoss når Kystvakt Nord-helikoptrene ikke er om bord i fartøy.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Ifølge et innslag på Nordnytt den 4. mars trosser Forsvaret Stortingets vedtak om å legge hovedbasen for kystvakthelikoptrene til Bardufoss. Erik Hernes ved Forsvarets logistikkorganisasjon bekrefter i innslaget at han kun har fått beskjed om at hovedbasen for maritime enhetshelikoptre skal ha hovedlokalisering på Sola. Hvorfor har ikke statsråden fulgt opp Stortingets vedtak om 337-skvadronens stasjonering?»