Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
Jeg er av den oppfatning at kultur er et begrep som uttrykker de verdier og kvaliteter som enkeltmennesket tillegger høy egenverdi. Jeg vil påpeke at det som er god kultur for én, slett ikke trenger å være god kultur for en annen. Kulturen skal i utgangspunktet være fri og uavhengig av politisk styring, og den må være basert på frivillighet og personlig engasjement. Jeg er av den oppfatning at politisk styrte kulturgoder ødelegger kulturens vesen og fremmer ensretting. Fremskrittspartiet vektlegger i sin kulturpolitikk det som aktiviserer barn og unge, frivillige lag og organisasjoner og det som fanger opp breddeaktiviteten, som f.eks. idrett og musikk. Frivillige lag og organisasjoner skal få fritak for merverdiavgift, sier regjeringen, men den trapper sakte ned og lager en byråkratisk vanskelig ordning som gjør at de frivillige bruker mye tid. Dette prioriterer Fremskrittspartiet, og vi har et forslag her. Ideelle og humanitære lag og organisasjoner fyller en nyttig samfunnsfunksjon, noe som alle her i salen er helt enige om. Frivillig sektor må også få gode og forutsigbare rammebetingelser, fri for politisk styring. Vi har akkurat delt ut Frivillighetsprisen, som mange var nominert til, og som det burde ha vært mange vinnere til, etter min mening. Vi fikk en verdig vinner. Det viser hvor mye frivillig sektor betyr. Kulturens egenverdi eksisterer i samspillet mellom mennesker. Fremskrittspartiet mener at arenaen kulturen eksisterer på, er viktig. Jeg vil framheve at kunstneriske uttrykk er meningsløst uten en arena, en god arena, for å vise den. Jeg registrerer at regjeringen øker bruken av skattebetalernes penger når det gjelder kulturen, og det er man stolt av. Men jeg minner om at dette ikke automatisk fører til en rikere kultur for folk flest. Det får man ved å stille krav og ved å samarbeide om kulturen. Folk skal i størst mulig grad selv ha råderett over kulturmidlene. Dette vil sikre at kulturen blir deltagende og engasjerende, og at den treffer flest mulig. Kulturmidler må i størst mulig grad kanaliseres i samsvar med det smaks- og meningsmangfoldet som eksisterer i Norge. Jeg er meget skeptisk til alle modeller som innebærer at oppnevnte komiteer på vegne av fellesskapet fordeler penger etter eget forgodtbefinnende og ut fra sitt eget skjønn. Jeg skulle ønske det var ordninger som kunne gi offentlige kulturinstitusjoner et bredere publikum, som igjen ville gi et mer innholdsrikt kulturtilbud, etter min mening, og samfunnet en bedre utnyttelse av de offentlige og private kulturmidlene, altså kultur til folket. Det er viktig at vi sikrer vår kulturarv for etterslekten. Derfor er det vesentlig at offentlige midler i første rekke brukes til tiltak som sikrer at historien og tradisjonene innen kultursektoren ikke går tapt. Det gjelder rehabilitering av bygg når det er nødvendig, at man ikke venter til kostnadene blir desto større. Enkelte kirkereparasjoner er tydelig bevis på dette. Det gjelder politikere som fristes til å bygge nye og store bygg, og glemme rehabiliteringen. Det er ikke spennende nok, det er viktigere og morsommere med store monumenter. Deichmanske bibliotek – Hovedbiblioteket, Statens håndverks- og kunstindustriskole, Kunstindustrimuseet, Historisk museum, Nasjonalgalleriet, Munch-museet – dette er fem signalbygg i Oslo. Alle husene er bygd for deres nåværende bruk, ut fra gjennomtenkte konsepter for sin tid. Nå velger regjeringen å tømme dem for deres funksjoner. Det er vanskelig for meg å forstå. Kulturminister Anniken Huitfeldt vil sette spor etter seg på dette området. Vi vil få en ny epoke innenfor kulturen – Huitfeldt-epoken. For relativt kort tid siden lot vi stavkirkene rive eller falle ned av seg selv, av mangel på vedlikehold. Dette er ikke noe vi er stolte av, også det er en epoke som vi gremmes over. Står vi ikke her overfor et sammenlignbart kulturhistorisk kjempefeilgrep? Har nasjonsbygging og historiske epoker mistet all sin betydning? Har vi fått en ny epoke i Norge i dag – Huitfeldt-epoken? Jeg vil også framheve tiltak som aktiviserer barn og unge, som er viktige for Fremskrittspartiet, og de frivillige lag og organisasjoner som fanger opp breddeaktiviteten. Her får komiteen stadig vekk signaler. Vi var på komitéreise til Hordaland og besøkte Fjell kommune og et idrettslag. Hva forteller de oss? Jo, for at de skal kunne søke på momskompensasjonsordningen, må de ha revisorer og advokater. De driver sitt arbeid frivillig! Det er ikke sånn vi vil ha det i Frivillighets-Norge. Jeg er svært bevisst på det faktum at politikere ikke selv vet best hva som er dårlig for frivilligheten og kulturen. Dette er høyst subjektive vurderinger. Derfor er det viktig å la folk bestemme selv. Det er best at kulturlivet innretter seg etter folks ønsker og etter dem som engasjerer seg, slik at det blir mulig å nå flest mulig med mest mulig kultur, altså kultur for folk flest. Folks valg av kultur vil til enhver tid være mer variert enn hva offentlig subsidiert kultur kan tilby. Nettopp derfor er jeg stolt over at Fremskrittspartiet kan legge fram et alternativt forslag nettopp på dette området. Vi ønsker bredden. Vi ønsker å nå ungdommen. Vi ønsker ikke å satse alt i Oslo. Jeg ønsker å fremme Fremskrittspartiets forslag og de forslagene der vi er medforslagsstiller.