trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-08:
Løftet var jo veldig tydelig, og da disse fire partiene gikk sammen, var det skapt en forventning lokalt om at en kom til å oppfylle det, særlig når en hadde et flertall. For det koster like mye å utdanne en sykepleier i Stavanger som i Trondheim, det koster like mye å utdanne en lektor i Kristiansand som i Bergen, og det koster like mye å utdanne noen i biovitenskap på Nord universitet som i Oslo. Likevel har de såkalt gamle universitetene en bedre finansiering enn de såkalt nye. Er statsråden fornøyd med det?
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Kunnskapsdepartementet bruker rammefinansiering som et av styringsverktøyene overfor universitetene og høyskolene som har statlig finansiering. Rammebevilgningen består av basismidler og resultatbasert uttelling og støtter opp under institusjonenes økonomi ved at institusjonene selv kan bestemme prioriterte aktiviteter og områder innenfor det som er deres profil. Basismidlene er i stor grad historisk betinget og reflekterer prioriteringer fra regjeringer og storting fra etableringen av institusjonene helt tilbake til 1811 og fram til i dag. Basismidlene speiler faktorer som bl.a. fag og studieportefølje, bygg og infrastruktur og særskilte nasjonale satsinger og oppgaver. Den resultatbaserte uttellingen baserer seg på et felles nasjonalt finansieringssystem som i hovedsak er likt for alle institusjonene. For sektoren under ett utgjør basismidlene 67 pst. av rammebevilgningen i 2019, mens den resultatbaserte uttellingen utgjør 33 pst. Universitetet i Stavanger har en basisbevilgning på 69 pst. og ligger dermed noe høyere enn gjennomsnittet for sektoren. Siden 2013, da jeg ble valgt inn på Stortinget, har det vært satsinger på nye studieplasser og rekrutteringsstillinger i flere budsjettforlik med Venstre som budsjettpartner. I tillegg har Universitetet i Stavangers gode resultater sørget for at de har hatt den høyeste realveksten blant de statlige universitetene og høyskolene. Realveksten for UiS har vært på 30 pst., mens gjennomsnittet i sektoren har vært 12 pst. i samme periode. Mye av veksten skyldes at UiS i perioden 2014–2019 har fått midler til økt årlig opptak på 442 nye studieplasser og 117 rekrutteringsstillinger. Dette var en bevisst prioritering i budsjettforhandlingene for å rette opp noe av den historisk betingete skjevheten i basis. I tillegg til dette har universitetet hatt en nominell vekst i resultatbasert uttelling i finansieringssystemet på 179 mill. kr siden 2013. Det utgjør 55,4 pst. mot 47,7 pst. i sektoren som helhet. UiS har i 2019 en rammebevilgning på 1,6 mrd. kr. Siden det resultatbaserte finansieringssystemet ble innført i 2002, har sektoren endret seg. De nye universitetene og mange av høyskolene har satset på en kapasitetsvekst for økt studiepoengproduksjon for å finansiere mastergrads- og doktorgradsprogrammer, noe som har gitt gode resultater i det som er den resultatbaserte finansieringen.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Det er helt riktig som representanten sier, at Universitetet i Stavanger var en av sakene jeg gikk til valg på da jeg ble valgt inn på Stortinget i 2013. Jeg brukte store deler av forrige stortingsperiode til å kjempe for det som var mitt valgdistrikts universitet, og det er en jobb som jeg er veldig stolt av å ha gjort, og som har fått stor betydning for Universitetet i Stavanger. Som jeg refererte til i forrige svar, har Universitetet i Stavanger hatt en betydelig vekst fra 2013 og fram til i dag. For å sammenlikne med da SV hadde statsråd i Kunnskapsdepartementet: På de åtte årene fikk Universitetet i Stavanger 363 studieplasser. Så langt har det under de blå-grønne blitt tildelt 442 studieplasser. De rød-grønne ga 38 rekrutteringsstillinger på åtte år, mens med Venstre i spissen sammen med resten av regjeringspartiene har man altså gitt 117.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Det er en forskjell i den finansieringen som de ulike universitetene har, og som jeg sa, skyldes det prioriteringer som tidligere storting og tidligere regjeringer har gjort siden vi startet opp med universiteter. Vi hadde en runde i forrige stortingsperiode der vi inngikk forlik om et finansieringssystem. Det finansieringssystemet står i hovedsak fast også i denne perioden. Det som har vært viktig for meg, og som har vært viktig for Universitetet i Stavanger, er at de partiene som nå står bak flertallet, har vist en vilje og en evne til å styrke det universitetet. Og ikke bare litt: Det er gjort betydelige styrkinger av Universitetet i Stavanger med disse regjeringspartiene, og det vet jeg at Universitetet i Stavanger er klar over, og at de har satt stor pris på. Ikke minst har de rekrutteringsstillingene de har fått, hatt stor betydning. Og det er ikke bare for universitetet det betyr noe. Det betyr noe for hele vår region, for fylket vårt og for landet at vi har et sterkt og godt universitet i Stavanger.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Fram til slutten av påsken var det knyttet stor usikkerhet til muligheten for å reise på utveksling til Storbritannia gjennom Erasmus+-programmet høsten 2019. Det foregår et omfattende arbeid i alle departementer knyttet til brexit, og som en del av denne prosessen har jeg vært i dialog med den britiske ambassadøren og min ministerkollega i Storbritannia for å sikre at vi har oppdatert informasjon. Den 25. april fikk vi informasjon fra både EU-kommisjonen og Storbritannia om at beredskapsforordningen som EU vedtok før 29. mars, også vil gjelde for høsten 2019. Alle som har startet på Erasmus+-utveksling til eller fra Storbritannia før 31. oktober 2019, kan derfor gjennomføre utvekslingsoppholdet på samme vilkår som før. De vil motta Erasmus-stipend, og de vil kunne fullføre oppholdet selv om Storbritannia forlater EU uten avtale 31. oktober. Det betyr at norske studenter som har tenkt seg til Storbritannia høsten 2019 med Erasmus+, nå trygt kan reise, og vi har endret vår advarsel på det punktet. På grunn av den fleksible utsettelsen Storbritannia har fått til 31. oktober, er det dessverre fortsatt for tidlig å si noe om behovet for en eventuell bilateral avtale på nasjonalt nivå. Det er fortsatt ikke avklart hvilken tilknytningsform Storbritannia vil ha til utdanningsprogrammet etter utmeldelsen. Det er derfor foreløpig ikke aktuelt å forhandle formelt om en alternativ avtale eller et alternativt program for studentutveksling mellom Norge og Storbritannia. Men i mine møter med britiske myndigheter har det blitt uttrykt tydelig at hvis Storbritannia trer ut av Erasmus+-programmet og det viser seg å være nødvendig med en avtale for å sikre fortsatt utdanningssamarbeid, er det noe som vi ønsker. Britene har på sin side gjort det klart at de også ønsker fortsatt utveksling fra Norge. Slik situasjonen er nå, er det helt tydelig at det viktigste tiltaket for å sikre fortsatt studentutveksling til Storbritannia er at det opprettes flere avtaler på institusjonsnivå mellom høyere utdanningsinstitusjoner i Norge og Storbritannia. Mitt besøk i London i mars tydeliggjorde at flere britiske universiteter nå jobber aktivt med å inngå avtaler med andre europeiske universiteter for å sikre fortsatt studentutveksling uten krav om skolepenger. King’s College og Universitetet i Oslo er et eksempel på to som allerede har inngått en slik avtale. Vi jobber aktivt opp mot og med britiske myndigheter, og jeg har avtalt å snakke med den britiske ministeren igjen før sommeren. Fokuset for samtalen fra min side vil være på studentutveksling.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Når vi snakker om utveksling, er det viktig å huske at de aller fleste studentene som reiser til Storbritannia, tar hele graden sin i Storbritannia. Det er en liten del av norske studenter i Storbritannia som er på utvekslingsopphold. Erasmus+-studentene utgjør ca. 350 studenter årlig og sånn sett en liten andel av alle norske studenter i Storbritannia. Vi har hele veien vært opptatt av å ha oppdatert informasjon, og det er det vi har forholdt oss til. Usikkerheten har vært stor knyttet til Erasmus+-programmet og Storbritannias tilknytning til det hvis det blir en hard brexit. Det er den informasjonen vi har forholdt oss til. Da den ble endret, gikk vi også ut og endret vårt råd. Vi ønsker at studentene skal fatte en beslutning på fritt grunnlag, men med den best tilgjengelige informasjonen. Det er det vi har tatt høyde for.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Som jeg sa i mitt forrige innlegg, er det viktig å huske at det er mange norske studenter der som ikke er på Erasmus+-programmet, og som sånn sett vil bli påvirket i veldig liten grad. Men det er klart at brexit kommer med noen konsekvenser. Brexit er, har vært og kommer framover til å være uoversiktlig og vanskelig å forholde seg til når det gjelder å gi sikker informasjon. Det er bakdelene ved brexit, det er det vi står oppe i nå, og det må studentene ha kunnskap om. Jeg mener at vi ikke har uroet unødig. Jeg mener vi har gitt studentene den best oppdaterte informasjonen de kan ha for å fatte en beslutning om de vil søke på et Erasmus-program til høsten eller ikke. Jeg er opptatt av at vi fortsatt skal sende norske studenter til Storbritannia. Storbritannia er et av landene som flest norske studenter reiser til. De snakker engelsk der, det er kort vei, og vi har en historisk tilknytning til landet. Det kommer til å være viktig også i framtiden at vi har god kontakt på både institusjonsnivå og myndighetsnivå.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Regjeringen har prioritert å redusere soningskøen. Da regjeringen overtok, var køen på 1 200 dommer, mens den ved årsskiftet 2018/2019 var redusert til om lag 140 dommer. I 2020 vil 300 nye fengselsplasser i Agder stå klare til bruk. Dette er et viktig løft for kriminalomsorgen. Regjeringen har også økt kvaliteten i soningen, bl.a. gjennom bruk av fotlenkesoning for dem som har en dom på inntil fire måneder eller har inntil fire måneder igjen å sone. Straffegjennomføring med elektronisk kontroll er et godt bidrag til tilbakeføringen av domfelte til et liv uten kriminalitet fordi det gir dem mulighet til å beholde bolig og arbeid. Avtalen om leie av Norgerhaven fengsel ble avsluttet i 2018, og behovet for fengselsplasser med høyt sikkerhetsnivå dekkes med dublering fram til det nye fengselet i Agder står klart om litt over et år. På tross av at avtalen er avsluttet, tilsier prognoser fra Kriminalomsorgsdirektoratet en overkapasitet på om lag 250 fengselsplasser. Årsaken til det er bl.a. at økt bruk av elektronisk kontroll har bidratt til å redusere behovet for fengselsplasser med lavere sikkerhetsnivå. Plassene i kriminalomsorgen må brukes effektivt, og i tråd med direktoratets anbefaling ble det i forbindelse med budsjettet for 2019 besluttet å legge ned reell overkapasitet og plasser. På grunn av det reduserte behovet for plasser med lavere sikkerhetsnivå ble det også besluttet at plassene ved Arendal fengsel, avdeling Håvet, som allerede var vedtatt lagt ned i forbindelse med etablering av nytt fengsel i Agder, skulle legges ned før det nye fengslet var ferdigstilt. Justis- og beredskapsdepartementet har lagt de overordnete føringene for nedleggelse gjennom å beslutte at disse fengselsplassene skal legges ned i løpet av 2019. Konkret tidspunkt og prosess for nedleggelse er opp til Kriminalomsorgsdirektoratet, KDI. Jeg er kjent med at KDI har besluttet, som representanten viste til i spørsmålet, at en liten avdeling ved Arendal fengsel, avdeling Håvet, med 13 plasser, skal holdes åpen noe lenger, men også den avdelingen vil ifølge direktoratet bli endelig stengt før sommeren. Vi ser at det har vært en økning i soningskøene de siste månedene, og køen er nå på ca. 530 dommer. Det er naturlig at soningskøen kan øke noe i en periode mens nedleggelsene gjennomføres. Kriminalomsorgsdirektoratet har opplyst om noen utfordringer med å hente inn oppholdet av innkalling til soning i forkant av nedstengingene og at dette har medført en periode med noe lavere kapasitetsutnyttelse. Kapasitetsutnyttelsen er nå tilbake på om lag 90 pst., og direktoratet forventer at køen vil reduseres i tiden framover.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Det er riktig som representanten sier, at det har vært en liten økning i dommer i det siste, i starten av 2019, men køen har vært forholdsvis stabil den siste tiden. 250 fengselsplasser er lagt ned i løpet av relativt kort tid. Det gir noen logistikkutfordringer. Det ser også ut til at denne prosessen har gitt noe lavere belegg ved enkelte av enhetene, men basert på den informasjonen som vi har fra direktoratet, er vi trygge på at køen vil reduseres også i tiden framover.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Nå svarer jeg på vegne av justisministeren, men jeg føler meg sikker på at han er kjent med både de ansattes bekymringer og den økonomiske situasjonen i kriminalomsorgen. Dette med soningsplasser har vært en viktig sak for denne regjeringen, og det er også på bakgrunn av at det har blitt løftet opp, at vi har klart å redusere soningskøen fra over 1 200 dommer da Solberg-regjeringen overtok, til ca. 140 dommer i dag. Dette er noe vi har vært oppmerksomme på, og som vi er oppmerksomme på. Jeg er også trygg på at justisministeren er godt kjent med de utfordringene kriminalomsorgen har, og at dette er noe han har oppmerksomhet på også i framtiden.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Det følger av utviklingsavtalen som er inngått mellom departementet og Nord universitet, at universitetet skal beslutte en ny studiestedsstruktur. Det er en avtale som er inngått etter en dialog mellom departementet og universitetet. Rektor og administrasjonen har utarbeidet et forslag til ny studiestedsstruktur, noe representanten er godt kjent med. Forslaget innebærer betydelige endringer, og det har skapt debatt – stor debatt, vil jeg si. I forrige uke diskuterte styret for universitetet den videre prosessen. Styret har besluttet å sende forslaget fra rektor og administrasjonen på høring og at det skal gjøres ytterligere vurderinger og analyser før beslutningen fattes. Blant annet ba styret om «en grundig analyse av behovet for å utdanne kandidater til offentlig sektor og arbeidsliv i og for de ulike regionene. Konsekvenser som endringer i studiestedsstruktur kan få for andre deler av arbeids- og samfunnsliv, må belyses og vurderes. Studentboliger må tas med i dette.» Nord universitet har lagt opp til en åpen prosess der alle kan komme med sine høringsuttalelser. Jeg tar det for gitt at både administrasjonen og styret vil gjøre en grundig vurdering av de innspillene som kommer. Jeg synes det var fornuftig av styret å be om ytterligere vurderinger og analyser. Jeg har tillit til styret og den prosessen som styret har lagt opp til. Styret har ennå ikke gjort de endelige vurderingene eller truffet noen beslutninger. Jeg kan derfor ikke si noe om hvordan jeg ser på styrets vurderinger eller beslutninger om ny studiestruktur på dette tidspunktet. I forkant av forrige ukes styremøte sendte jeg et brev, som jeg også antar at representanten er kjent med, til styret ved universitetet, der jeg viste til de mange avveiningene som de bør ta hensyn til framover. Som statsråd og eier er jeg opptatt av at universitetene skal vurdere hvordan de best mulig kan tilby utdanning og forskning av høy kvalitet, men samtidig også klare å levere kandidater som nærings- og arbeidslivet i regionen de sogner til, etterspør. For meg er det viktig at de klarer å ha to tanker i hodet på en gang, at de klarer å gjøre begge deler.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
Jeg har ikke snakket med André N. Skjelstad siden demonstrasjonen i Namsos, så jeg kan ikke kommentere det han har sagt. Jeg vil anta at det er hans tolkning av det brevet jeg har sendt. Min dialog med styret i saken så langt har vært dette brevet, som kom ut til offentligheten kort tid etter at det ble sendt. Det ble sendt før styremøtet deres. Personlig har jeg ikke vært i kontakt med styret utover det brevet, så langt.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-08:
For det første må jeg kommentere representanten Sivertsens tolkning av mitt svar. Han står selvfølgelig fritt til å tolke det som han selv vil, men jeg mener at han trekker tolkningen for langt. Det jeg sa, var at jeg antar at André N. Skjelstad har uttalt seg etter å ha lest brevet, og at det var hans tolkning av det brevet. Når det gjelder styringsdialogen med universitetene våre, har vi selvfølgelig jevn kontakt med universitetene fra departementets side. Grunnen til at jeg valgte å sende dette brevet, som ikke er noe jeg bruker å gjøre foran hvert styremøte, var at jeg opplevde at rektoren hadde lagt fram en rapport som la stor vekt på hvordan de skulle forbedre kvaliteten på utdanningen og forskningen ved Nord universitet, men som ikke i like stor grad hadde tatt hensyn til den andre delen av samfunnsoppdraget, som handler om å levere kandidater til det arbeidslivet og det næringslivet som universitetet sokner til. Jeg ønsket å minne styret om at de også måtte ta det med i vurderingen.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-05-08:
«20. februar sa statsråden i spørretimen følgende: «Så å samarbeide med Storbritannia skal vi gjøre – enten det blir en hard brexit eller det blir en avtale.» I mars var statsråden på de britiske øyer for å få mer informasjon om hvilke tiltak vi bør vurdere videre. Mot slutten av påska advarte statsråden i Dagens Næringsliv norske studenter mot å søke seg til Storbritannia. Har det vært og pågår det forhandlinger om studentutveksling for å sikre vilkår og stipend mellom våre to land, tilsvarende de vi har innenfor Erasmus+-programmet?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-05-08:
All ære til institusjonene som jobber for å få på plass avtaler, men i over tre år har det vært kjent at britene vil ut av EU. Utvekslingsprogrammet Erasmus+ kan bli rammet, men den britiske regjeringen har sikret det økonomiske grunnlaget fram til 2020. Senterpartiet mener dette viser at regjeringens advarsler var ubegrunnede. I stedet for å skremme studentene kunne statsråden tatt initiativ til en offensiv holdning og sagt at man skulle løse dette ved å sette seg ned sammen med britene. I stedet kom det skremmeskudd. Verken britiske universiteter eller ANSA, som er organisasjonen for norske studenter i utlandet, merker noen reell frykt eller trussel for utveksling til Storbritannia fra Norge. Vil statsråden si at frykten for utveksling til Storbritannia var overdrevet, og at så fort regjeringen tar initiativ, åpner det for bedre muligheter for utveksling og avtaler?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-05-08:
Usikkerhet rundt informasjon er jo også et signal. Professor Tonning og førsteamanuensis Guldal ved Det norske studiesenteret i Storbritannia skrev i Khrono at det ved britiske universiteter er «business as usual», uavhengig av brexit. De mener at utspillet uroet mange studenter unødig. Samarbeid om utdanning er helt vanlig. Sveits, USA og Kina har f.eks. tett samarbeid med Storbritannia uten at de er med i Erasmus-programmet. De har imidlertid i fellesskap arbeidet fram egne utvekslingsavtaler med Storbritannia som sørger for at studenter kan studere og jobbe i Storbritannia og vice versa. USA har Fulbright-programmet, der bl.a. Norge er med, og flere utdanningsinstitusjoner i Kina har tilsvarende samarbeid i Norge – for å trekke fram noen eksempler. I antall studenter Norge har i Storbritannia og omvendt, er dette samarbeidet betydelig mindre. Hvilke initiativ vil statsråden ta for å sikre norske studenter i Storbritannia minst like gode vilkår fra høstens studiestart og i fortsettelsen?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
«Arendal fengsel, avdeling Håvet, ble i mars 2019 stengt etter beslutning fra Kriminalomsorgsdirektoratet(KDI) (KDI) Opplever statsråden nå å ha kontroll og oversikt over behovet for soningsplasser?»
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Både soning med elektronisk kontroll, EK, og plassene i Arendal er for så vidt godkjent og noe som er forutsigbart. Jeg stusser litt over at statsråden her sier at dubleringsplassene skal brukes, når vi vet at midlene som er satt av til dublering i budsjettet for 2019, faktisk har gått til omstillingspenger – som derimot ikke var på plass i 2019. Vi vet også at politiet får inn stadig tyngre saker, mange saker innenfor vold i nære relasjoner og sedelighetssaker, som vi vet etter hvert vil bety at vi har et stort behov også for de åpne plassene. Når man åpenbart ikke har oversikt over disse svingningene i soningskøene, mener da fremdeles høyreregjeringen og statsråden at det var en god idé å legge ned alle disse åpne fengselsplassene som ble lagt ned i forbindelse med 2019-budsjettet? Da snakker jeg altså ikke kun om dem ved avdeling Håvet.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Takk for svaret. Det er greit nok at statsråden viser til direktoratet, men det må kunne være å forvente at regjeringsmedlemmene i større grad klarer å løfte blikket, se hele straffesakskjeden under ett og se at vi kommer til å få et stort press på fengselskapasiteten også i de åpne fengslene når sakene som nå ligger hos politiet, kommer gjennom. I forbindelse med nedlegging av Håvet – la meg komme tilbake til det – var det slik at det ble flyttet inventar fram og tilbake og brukt ganske mye penger på en irrasjonell måte i en svært presset sektor. Men det verste av alt er kanskje den uvilkårligheten de ansatte blir stilt overfor ved å miste arbeidsplassen sin – ikke ha omstillingsmidler – for så igjen å skulle tilbake. Å forvente at de ansatte står i beredskap under en sånn vingling fra regjeringens side, mener jeg ikke er forsvarlig. Mener statsråden at dette er forsvarlig overfor de ansatte?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
«En særlig utfordring for Nord universitet med stor spredning i studiesteder er å ha en studiestedsstruktur som støtter opp om en forsknings- og undervisningsstrategi samt en randsonepolitikk. Statsråden har bedt Nord universitet om å beslutte en ny studiestedsstruktur og en helhetlig campusutviklingsplan. Har statsråden tillit til styrets vurderinger, eller vil statsråden instruere Nord universitet om å bevare studiesteder som er foreslått nedlagt?»
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Jeg takker for svaret og er glad for at statsråden har tillit til styret ved institusjonen. Men i forrige uke ble stortingsrepresentant André N. Skjelstad sitert både i Namdalsavisa, i Adresseavisen og på nettstedet Khrono: «Jeg har en klar beskjed fra vår statsråd – Universitetet i Namsos skal bestå og videreutvikles.» Da blir mitt spørsmål: Når fattet statsråden denne beslutningen, og hvordan er den blitt formidlet til Nord universitet?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-08:
Dette er oppsiktsvekkende. Jeg oppfatter at statsråden sier at stortingsrepresentanten som er sitert i media – vi får anta at han er korrekt sitert – ikke har dekning for det utsagnet han har kommet med. Statsråden har flere ganger vist til det brevet som er sendt. Det reiser noen spørsmål knyttet til hvordan vi styrer, og hvordan statsråden som eier styrer institusjonen vi snakker om. Det er gjort ved et oppdragsbrev, der det også er lagt ved en utviklingsavtale, som statsråden selv viste til, og som er utformet i dialog med institusjonen. Videre er det standard – det er også avtalt for i år, så langt jeg har klart å bringe på det rene – med et styringsdialogmøte i juni. Likevel velger statsråden, i en ganske krevende politisk situasjon og i en opphetet debatt, for å bruke statsrådens egne ord, å sende et ekstra brev samme dag som styret skal behandle en sak. Hva var bakgrunnen for det? Hva er det som står i det brevet som er nytt, og som ikke fra før lå i føringene for institusjonens arbeid? Og hva er det som gjør at statsråden trodde at hun måtte minne styret om det? Trodde hun ikke at styret var i stand til å huske på det?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2019-10-22:
Eg takkar statsråden for svaret, men vi må passa oss så det ikkje berre vert fagre ord når vi står her og snakkar om at vi skal lytta til folk og kva dei meiner. Det må faktisk handling til. Eg spurde statsråden om kva som var statsråden sitt svar til tusenvis av norske borgarar som enno er uroa og opplever at dei statlege vedtaka går sterkt ut over helse, livskvalitet, bulyst og tillit. Det spørsmålet gjeld sjølvsagt også gjevne konsesjonar. Der oppfatta eg ikkje eit konkret svar frå statsråden. Eg skal vera meir presis: Med utgangspunkt i den aukande motstanden mot vindkraft i dag, som statsråden seier han vil lytta til, ber eg om ei utdjuping om kva som eigentleg skjer i praksis med dei søknadene som ligg føre no. Er det berre vertskommunane ein skal lytta til, og berre dei det gjeld? Og vert det no gjeve ein «go» på søknadene der lokalbefolkninga har sagt ja? Og med omsyn til innvilga konsesjonar: Korleis vert innramminga av endra føresetnader og avvik? Eller sagt på ein annan måte: Kva endringar av avvik kan ein godta utan at det utløyser ei ny konsesjonsbehandling og vert nye høyringar? Vil ein sjå på dette i det heile, eller er gjevne konsesjonar gjevne konsesjonar, som no vil få ein «go»? Vert fornying av konsesjonar og utviding no underlagde same konsekvensutgreiing og nye konsesjonsvilkår med oppdatert kunnskapsgrunnlag? Eg oppfattar at frysvedtaket enno berre gjeld for søknader etter rammeplanen, men det håper eg at statsråden kan utdjupa litt meir. Eg lurer også på på kva måte Stortinget vert involvert i utarbeiding, eventuelt konfirmering, av desse endra konsesjonsvilkåra, og når det skjer. Eg må ta opp igjen spørsmålet mitt om kva som skjer med konsesjonar som går ut, for dei er jo gjevne under heilt andre føresetnader og på eit heilt anna kunnskapsgrunnlag. Dei er 25 år gamle. Det hjelper jo lite viss ein på den eine sida stoppar behandlinga på grunn av folkeleg motstand, mens ein på den andre sida samtidig fornyar og utvidar andre søknader.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2019-10-22:
Eg vil starta med å seia at Arbeidarpartiet har føreslege ein heilskapleg plan der vind, vatn og nett vert sette inn i denne heilskaplege planen og sett i samanheng, men regjeringa har stemt det ned. Arbeidarpartiet har heller aldri vore redd for ny kunnskapsinnhenting og å bruka denne, og vi har alltid sagt at utbygginga må vera lokalt forankra. Korleis vert konsesjonssystemet endra? Det har vi ikkje fått eit einaste svar på. Kva skal vektleggjast? Framleis ingen svar. Det vi har fått svar på, er at det vert ikkje konsesjonsbehandla nye prosjekt, så det må bety at òg der det har vore eit lokalt ja i denne runden, kjem det ingen nye prosjekt. Kor store avvik mellom konsesjonen som er gjeve, og detaljplanen kan godtakast? Det har heller ikkje statsråden sagt noko om. Kva med kraftskatteutvalet? Heller ikkje her klarte regjeringa å få på plass ein samla plan. Kva skal til for å få rusta opp fornybar vasskraft? Eigedomsskatten har som sagt denne regjeringa sett under press. Maskinskatten er teken bort frå vasskraft, der enkelte kommunar har fått kompensert med berre 18 pst. Kva skjer med maskinskatten på vindkraft? Kva vert det igjen lokalt? Kvifor er det eigentleg så stor skilnad på avskrivingsreglar og skattereglar på vatn og vind? Det er heller ikkje svart på. Kraftskatteutvalet som regjeringa nedsette, skulle nettopp sjå på skattereglane som kunne vera til hinder for å få utnytta potensialet som låg i opprusting og utbetring av vasskraft. Dei gjekk i staden laus på konsesjonslova i dette utvalet, på samfunnskontrakten, noko ein samla bransje er samd om slett ikkje er til hinder for verken opprusting eller utbetring. Tvert om er det med på å sikra lokal ringverknad for dei som stiller naturen sin til rådvelde for fellesskapet. Vind betalar heller ikkje grunnrenteskatt eller naturressursskatt, og i motsetnad til all anna industri, som har 20 års avskriving, er det 5 års avskriving for vind. Berre avskrivingsreglane utgjer 2–3 øre per kilowattime. Det har vore ein kort, men god debatt. Eg ser fram til å fortsetja debatten seinare.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-10-22:
Representanten viser til fagre ord. Jeg viser til konkret handling sett i forhold til at vi nettopp har hatt en bred høring om nasjonale rammer, som også utgjør et kunnskapsgrunnlag om virkningen av vindkraft. Det ble offentliggjort, sendt ut på en bred høring der vi ba om innspill. Jeg mener faktisk at regjeringen skal ha honnør, for vi gjør det vi har sagt vi skal gjøre. Vi lyttet til de innspillene som kom. Det gjør at vi ikke går videre med de 13 utpekte områdene. Det gjør også at vi setter i gang et arbeid for å endre konsesjonssystemet. Jeg viser til at vi ikke har behandlet konsesjoner, verken gamle eller nye, siden 1. april. Vi har også varslet at før vi har konkludert med hvilke endringer som vil komme i konsesjonssystemet, kommer vi ikke til å konsesjonsbehandle nye prosjekt. Det tenker jeg er klokt, for historien – der vi står i dag – rundt vindkraft, viser at vi har behov for å ta noen grep, bl.a. med konsesjonssystemet. Konsesjoner som er gitt, er gitt. Det foreligger en forpliktelse når noen har fått en rettighet. Det handler om forutsigbarhet. Det handler om ryddighet. Men det er ikke sånn, hvis man har fått en rettighet, at man kan gjøre akkurat som man vil. Har man fått en konsesjon for noen år tilbake og skal starte å bygge nå, må man ha en godkjent detaljplan. Er det avvik i kunnskapen fra konsesjonen ble gitt og til detaljplanen ble behandlet, er det det verktøyet vi har nettopp for å legge til grunn akkurat den kunnskapen vi har og skal ha på byggetidspunktet. Derfor er det også gjort endringer, både fra NVE og fra Olje- og energidepartementet, i en rekke konsesjoner gjennom ordinær behandling og klagebehandling –nettopp fordi man har fått ny kunnskap. Avslutningsvis konstaterer jeg bare at Heggø, som representerer Arbeiderpartiet, også er for utbygging av vindkraft, og etter det innlegget kan det stilles spørsmål om man har endret politisk mening.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-10-22:
Representanten Heggø sa at det har vært «ein kort, men god debatt». Den har i alle fall vært kort, og så har vel debatten også vært litt springende. Jeg skal prøve å svare ut noen av de spørsmålene som kom. Skrotingen av nasjonal ramme: Det regjeringen har sagt, er at vi ikke går videre med det som var ett av forslagene som lå i nasjonal ramme, nemlig å peke ut områder, som lå som et forslag fra NVE – de 13 områdene. Det går vi ikke videre med. Men den jobben som er gjort, gir jo et kunnskapsgrunnlag, som vi definitivt tar med oss: Vi vet mer om vindkraft, vi vet mer om virkningen av vindkraft etter nasjonal ramme enn hva vi gjorde før. Det er kunnskap man selvfølgelig tar med seg når man skal gjøre et system mer robust, sett i forhold til det konsesjonssystemet som har vært en del av debatten her. Og hva skal man gjøre med konsesjonssystemet? Jeg mener at jeg viste det i mitt hovedinnlegg: Vi skal stramme inn tidsfrister, vi skal klargjøre ting – og ja, vi skal også se på krav til konsekvensutredning, som settes i forbindelse med de ulike konsesjonene som behandles. Så har jeg avslutningsvis lyst til å minne om det jeg sa i mitt hovedinnlegg. Det har vært en villet politikk å få bygget ut vindkraft i Norge, fra ulike regjeringer. Det var Stoltenberg-regjeringen som innførte elsertifikatene, nettopp for å få i gang bygging av vindkraft. Og sett opp mot den kritikken som kommer, har jeg lyst til å minne om at både Frøya og Haram, som er to konsesjoner det er stor oppmerksomhet rundt, er konsesjoner som ikke er gitt av denne regjeringen, men av den forrige regjeringen. Det vi gjør, er at vi stopper opp, vi tar på alvor de tilbakemeldingene vi bl.a. har fått etter å ha invitert til debatt, nettopp for å gjøre noe med det systemet som også lå til grunn da Frøya og Haram fikk sine konsesjoner fra den forrige regjeringen.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-22:
Folk er bekymret for sine naturområder. De er bekymret for de store inngrepene vi har sett fra en del vindkraftutbygging i det siste. Jeg kan skjønne det. Naturen er vårt felles livsgrunnlag. Våre liv avhenger av en frisk og velfungerende natur med intakte økosystem. Dette var også en av grunnene til at Stortinget for noen år siden ba om en plan for vindkraftutbyggingen. Man ville bort fra den planløse utbyggingen, hvor hvert enkelt prosjekt ble sett på for seg, og over til en helhetlig tilnærming. NVEs forslag, som kom tidligere i år, møtte stor motstand, og det er ikke så rart. Mange av områdene de mente det gikk an å se for seg vindkraft i, er sårbare naturområder eller viktige områder for det norske urfolk, samene. Regjeringen sitt svar på dette var i forrige uke å skrinlegge den nasjonale rammen for vindkraft. Jeg tror det er et dårlig svar. Det vi får da, er en fortsatt planløs nedbygging, en bit-for-bit-nedbygging av viktige naturområder. Om lag halvparten av det norske energiforbruket er fossilt. Vi trenger mer fornybar energi og satsing på energisparing om vi skal løse klimakrisen. Skal vi få til det uten å ødelegge verdifull natur, trengs det en helhetlig plan, ikke en bit-for-bit-nedbygging, som regjeringen nå igjen legger opp til. Samtidig med at regjeringen varslet at de skroter den nasjonale vindkraftrammen, varslet de at de ville se på konsesjonsreglene og konsesjonsprosessene. Det er på høy tid. Vi har flere ganger sett at det er gjort svært dårlige kartlegginger av naturverdiene i forkant av både vind- og vannkraftutbygginger. I flere saker om utbygging av vannkraft har miljø- og friluftsorganisasjonene sørget for tilleggsutredninger som har avdekket et langt større naturmangfold i områdene der det var planlagt bygd ut, enn utbyggerne fikk kjennskap til fra rapportene de hadde bestilt. NVE har avdekket lignende forhold tidligere i en rekke småkraftsaker. Jeg lurer derfor på om statsråden i forbindelse med gjennomgangen av konsesjonsprosessene og regelverket vil sørge for at det stilles strengere krav til de naturkartleggingene som skal gjøres før vedtak fattes, og om statsråden og regjeringen vil komme til Stortinget med sitt forslag til nytt konsesjonsregelverk. I tillegg vil jeg be statsråden sørge for at det ikke gis tillatelse til oppstart av anleggsvirksomhet før alle lovpålagte naturundersøkelser er gjort, vurdert og tatt hensyn til, og at alle eventuelle klager er ferdigbehandlet. Jeg vil også avslutningsvis be statsråden om å vurdere, i forbindelse med sin gjennomgang av konsesjonsprosessene, et regelverk hvor stor vindkraftutbygging behandles i Stortinget og ikke bare av regjeringen. Et slikt regelverk har vi på vannkraftsiden. Større vannkraftutbygginger behandles av Stortinget, ikke bare av regjeringen, og det er en svakhet at vi ikke har fått til det på vindkraftsiden – foreløpig.
Marianne Synnes Emblemsvåg (Høyre), 2019-10-22:
Takk til statsråden for gode svar. Jeg vet jo at statsråden har vært opptatt av å få til mer klinisk forskning på tvers av de nordiske landene, og jeg håper at alle de nordiske helseministrene vil være like opptatt av å få det til. Jeg er glad for at statsråden følger opp arbeidet med Helseanalyseplattformen og jobber med å gi forskere tilgang til å analysere helsedata på tvers av de nordiske landene. Helseanalyseplattformen vil gi raskere og bedre tilgang til de ulike helseregistrene, og økt forskning vil kunne gi bedre helsetjenester på sikt. På oppdrag fra Helse- og omsorgsdepartementet etablerte de seks universitetssykehusene i 2012 NorCRIN, Norwegian Clinical Research Infrastructures Network, som er en nasjonal forskningsinfrastruktur med hovedmål å styrke og forenkle samarbeidet innenfor alle kategorier av kliniske studier i Norge og er en del av det europeiske nettverket ECRIN. Målet er å øke antallet kliniske studier, spesielt nasjonale multisenterstudier, samt øke kvalitet og gjennomføringshastighet på kliniske studier. Samarbeidet skal videre legge til rette for flere internasjonale studier, fortrinnsvis i Norden og Europa. Nettverket omfatter både node for tidligfasekliniske studier, som vil kunne øke sannsynligheten for at vi får flere fase II- og fase III-studier finansiert av industrien, samt en node for kliniske studier av barn. NorCRIN har fra 2015 til 2020 blitt finansiert gjennom Forskningsrådet som nasjonal forskningsinfrastruktur. Det er de siste årene lagt ned en stor innsats for å bygge gode forskningsmiljøer og legge til rette for klinisk forskning. Likevel synes det ikke å være noen synlig økning i antall omsøkte legemiddelstudier til Statens legemiddelverk. Samtidig er tilbakemeldingen fra legemiddelindustrien at det er vanskelig å komme i inngrep med en del av de regionale helseforetakene, og det ses også ulik praksis mellom helseforetakene i Norge når det gjelder etisk godkjenning av de enkelte studiene. Hvilke hindringer ser statsråden når det gjelder å få opp antallet kliniske studier i Norge? Er det slik at andre land har blitt mer attraktive, eller har vi lagt for dårlig til rette? I 2019 fikk de regionale helseforetakene i oppdrag å samarbeide med næringslivet og utrede hvordan NorCRIN kan kobles tettere til industrien gjennom en partnerskapsmodell. Tror statsråden at det vil kunne fremme antall kliniske studier i Norge?
Marianne Synnes Emblemsvåg (Høyre), 2019-10-22:
Regjeringen vil jo at pasientene skal tilbys mer presis og målrettet diagnostikk og behandling, bl.a. gjennom å legge til rette for utvikling av persontilpasset medisin, som statsråden nevnte i sin innledning. Helse- og omsorgstjenestene skal legge til rette for at resultater fra både klinisk forskning og medisinsk grunnforskning kan overføres til diagnostikk- og pasientbehandling. Det krever innsats, investeringer og politisk vilje. Men overgangen til persontilpasset medisin utfordrer både helse- og omsorgstjenestene og næringslivet. Å koble pasientens sykehistorie, kliniske funn, livsstilsfaktorer og miljøpåvirkning med data fra analyse av biologiske markører gir nye muligheter, men også nye utfordringer, for databehandling. Ikke minst krever det nye arbeidsmetoder og prosesser for utvikling, utprøving, godkjenning og markedsføring av nye legemidler. Statsråden nevnte i sitt innlegg at EUs regelverk kunne være utfordrende. Legemiddelutprøving dekkes av EUs nye regelverk, som harmoniserer godkjenningsprosessen, men dette regelverket dekker ikke godkjenning av registerdata brukt sammen med slike studier. Vil det kunne hindre kobling av registerdata i Norden til legemiddelutprøvingen dersom personvernet – selvfølgelig – er håndtert korrekt? Dagens kliniske studier er i stor grad basert på randomiserte studier i store pasientgrupper. Persontilpasset medisin krever derimot en mer individuell tilpasning. Dette utfordrer også forretningsmodellene i industrien, der dekning av kostbare utviklingsløp for nye behandlinger er basert på store pasientgrupper. Utfordringene er mange, og det vil i utgangspunktet være krevende for helseforetakene å innføre persontilpasset medisin. Mener statsråden at manglende satsing på kliniske studier kan true en optimal implementering av persontilpasset medisin i helseforetakene?
Bent Høie (Høyre), 2019-10-22:
Representanten tar opp viktige spørsmål i sitt innlegg, også om det generelle behovet for å øke antallet kliniske studier i Norge og Norden. Den utviklingen som representanten beskriver, om en reduksjon av kliniske studier, er ikke et særnorsk fenomen, men er noe som vi dessverre møter i alle de nordiske landene. Det mener jeg styrker betydningen av det initiativet som representanten har tatt i Nordisk råd, og det arbeidet som en nå gjør gjennom de nordiske landene. Dette er nok en del av utviklingen mot en kombinasjon av mer persontilpasset medisin, som krever et større befolkningsgrunnlag for å få til gode kliniske studier. En del andre land har laget mye enklere ordninger for industrien for raskt å få gjennomført kliniske studier, for de kliniske studiene må i dag gjennomføres raskere enn det som var tilfellet tidligere. Vi jobber nå med en egen handlingsplan for å øke antallet kliniske studier i Norge, men representanten er også inne på at vi allerede har gitt et oppdrag om å videreutvikle NorCRIN til en «one-stop shop» for kliniske studier. Dette skal etableres som en partnerskapsmodell mellom NorCRIN og industrien, tilsvarende utviklingen av det danske NEXT-samarbeidet. Vi må utnytte den fordelen vi har med at sykehusene i Norge har én eier, og at det er underlagt ett system. Hvis vi kan sikre at den internasjonale legemiddelindustrien også kan få én vei inn for å få tilgang til å etablere kliniske studier med norske pasienter, vil det være en stor fordel for pasientene, selvfølgelig, men det vil også kunne bidra til næringsutvikling i Norge og gi sykehusene en økonomisk avlastning i behandlingen av pasientene. Så her er det store fordeler for alle aktører. Etisk godkjenning og tiden det tar, vil være en av barrierene for å få til gode studier på tvers av de nordiske landene. Vi har nå jobbet med og fått finansiert etableringen av en felles portal, slik at en i hvert fall skal ha god informasjon om hvor en skal søke, og hvilke vilkår som ligger til grunn. Det vil kunne redusere tiden noe. Vi har behov for mer trykk for å komme videre. Vi har opplevd ulike interesser mellom de nordiske landene. Norge er og vil være en pådriver på dette området. Men det vil selvfølgelig også ha stor verdi om representanten får sine kollegaer fra de andre nordiske landene til å fremme tilsvarende interpellasjoner og debatter i sine parlamenter, slik at de nordiske regjeringene opplever et trykk fra sine parlamenter om å oppnå den samme målsettingen.
Bent Høie (Høyre), 2019-10-22:
Som jeg var inne på i mitt svar, er det slik at når det gjelder Nordisk råds vedtak, kan det være enkelte utfordringer med EUs regelverk. Men jeg synes det er bra at Nordisk råd er mer ambisiøse enn det regelverket legger til rette for i dag. De punktene som kom fram i Bo Könbergs rapport, og som har vært Norges ønske i det nordiske samarbeidet å få gjennom på dette området, vil innebære en betydelig forbedring for muligheten til å drive kliniske studier på tvers av de nordiske landene. Disse punktene utfordres ikke av EUs regelverk, men vil være mulig å gjennomføre innenfor EUs regelverk. Jeg håper at det initiativet representanten har tatt, også vil bidra til at de andre nordiske landene er villige til å gå lenger enn det som har vært mulig å få til til nå. I realiteten er etableringen av denne portalen en av de mest konkrete tingene vi får til. Gjennom de ulike arbeidsgruppene vi nå har på gang på disse områdene, opplever vi at det er enda sterkere politisk vilje til å få til bedre løsninger. Når det gjelder spørsmålet om innføring av persontilpasset medisin på norske sykehus, er det klart at det der også er en rekke spørsmål som vil berøre personvern og måten vi har organisert registrene våre på i Norge. Det er et av de spørsmålene vi nå jobber med, som oppfølging av de oppdragene jeg har gitt både Helsedirektoratet og helseregionene, for å legge mer til rette for persontilpasset medisin i Norge. Jeg utelukker ikke at vi har behov for også å få en diskusjon om det er nødvendig å gjøre endringer i regelverk og registerordninger i Norge for i større grad å kunne utnytte den fordelen som ligger i norske register, men også i realiteten å kunne tilby innbyggerne i Norge den samme medisinske behandlingen som det de vil oppleve at de får i andre land, gjennom mer persontilpasset medisin. Ikke minst er det viktig både for å oppnå bedre resultater av behandlingen, og for å unngå overbehandling og feilbehandling av pasienter, ved at en i dag i mange tilfeller vet for lite om hvilken behandling den enkelte pasient skal ha. I så måte var beslutningen i Beslutningsforum i går en gledelig nyhet, der en bl.a. har tatt i bruk et nytt verktøy for persontilpasset medisin for å sikre at kvinner med brystkreft ikke utsettes for en behandling som kun skader uten å hjelpe.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-21:
På vegne av representantene Freddy André Øvstegård, Karin Andersen og undertegnede vil jeg legge fram et representantforslag om et rettferdig boligmarked.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-21:
Bakgrunnen for forslagene som fremmes i representantforslaget, er viktig. Vi har hatt gode diskusjoner i komiteen om dette, og det er tverrpolitisk enighet om at det er viktig å ha god oversikt over studenters levekår og læringsmiljø. Satsing på kunnskap er en forutsetning for verdiskaping og velferd, og for at retten til utdanning skal være reell, er det viktig med en god studiefinansiering og et godt velferdstilbud til alle studenter. Alle skal kunne ta høyere utdanning, uavhengig av bakgrunn, økonomi og bosted. For å utforme en politikk som gir gode levekår for studentene, må vi ha gode faktagrunnlag. Komiteen viser til at SSB, på oppdrag fra Kunnskapsdepartementet, har gjennomført tre levekårsundersøkelser for studenter siden 1998. Levekårsundersøkelsen er den mest omfattende kartleggingen av studenters levekår. Det er også mange andre undersøkelser som er nyttige på dette området. Særlig er Studentenes helse- og trivselsundersøkelse, sist offentliggjort i september 2018, viktig. Den viste oss bl.a. at det er grunn til å følge med på utviklingen av studentenes psykiske helse. Den viste at selv om 79 pst. av studentene oppgir at de har god eller svært god helse, rapporterer nesten tre av ti studenter at de ofte eller svært ofte er ensomme. Og andelen studenter som rapporterer om psykiske plager, har økt betydelig siden 2010. Viktig er også samarbeidet i Europa, hvor vi i 2018 fikk en internasjonal rapport om studenters levekår i Europa. En ny rapport er ventet i 2021. Det ble vurdert å foreta en ny offisiell levekårsundersøkelse i 2016/2017, til en estimert kostnad på 15 mill. kr. I dag er det grunn til å anta at prisen vil være enda høyere, og vi må hele tiden stille oss spørsmål om en så stor og kostbar undersøkelse vil gi et kunnskapsutbytte som står i forhold til kostnaden. Det er viktig å merke seg at regjeringen har trappet opp tilskudd til arbeid med studentenes psykiske helse til 18,4 mill. kr i året samskipnadene får ca. 90 mill. kr til studentvelferd det gis store tilskudd til bygging av studentboliger elleve måneders studiestøtte fases inn forslag til endringer i systemet for studentboligbygging er på høring Alt dette er viktige løft og mulige endringer som trolig vil påvirke studentenes levekår vesentlig i tiden som kommer. Videre har regjeringen levert forslag om å lovfeste at alle studenter skal ha tilgang på studentombud, som vil bli en viktig kanal for kunnskap om læringsmiljø. Jeg synes dette er et godt initiativ fra forslagsstillerne, men jeg stiller meg bak flertallet i komiteen, som mener at det per i dag er bedre å bruke midler på praktiske og konkrete velferdsløft for studentene enn å bruke penger på en ny levekårsundersøkelse og kartlegging av læringsmiljøet.