trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Jeg var ikke forberedt på at det skulle være nødvendig å snakke to ganger i denne debatten, men jeg synes utviklingen er slik at det er nødvendig å gjøre det. Jeg viser for så vidt først til det jeg sa i mitt første innlegg om bakgrunnen og prinsippene for at vi har inntatt den holdningen at vi vil gjennomføre denne prøveordningen. De er jo veldig tydeliggjort, selvfølgelig, alle de betenkelighetene vi har i forhold til spørsmålet om gjennomføringen av hemmelige valg, og også lovens bestemmelser. Vi vet det. Det er mange av talerne her som har henvist til Eivind Smith. Jeg har i og for seg ingen grunn til å trekke hans vurderinger i tvil i så måte, men jeg synes også at det går litt langt – det er derfor jeg tar ordet – når enhver tanke om å prøve en ny teknologi med tanke på stemmegivning, skal bli karakterisert slik som den blir av en del av talerne. Det er det jeg vil ha sagt. Her handler det altså om en prøveordning som har vært under forberedelse lenge. Det er riktig at denne regjeringen selvfølgelig må ta «ansvar» for det forslaget som nå ligger der, slik som Foss sa i sin replikkveksling med statsråden – det slutter jeg meg helt til. Men det har vært en tråd helt tilbake til Bondevik-regjeringen, hvor man har hatt tanker om dette, og hvor man har sagt at man gjerne vil forsøke dette. Og jeg synes at vi skal gi dette en sjanse. Det er det det egentlig handler om. Så får vi se hva som kommer ut av dette, og så får vi gjøre en nøktern og riktig vurdering på det grunnlaget. Når vi snakker om visjoner, som andre har vært inne på også, tror jeg det er viktig å ha et perspektiv foran seg med tanke på hva IKT kommer til å bety for samfunnsutviklingen. Og at vi skal ligge i forkant når det gjelder bruken av denne teknologien innenfor demokratiutviklingen, mener jeg også er en visjon. Innenfor de begrensede rammer som dette forsøket setter, mener jeg at vi er trygt innenfor den forsvarlige rammen. Så vil jeg bare si kort – fordi det er litt på siden, men når jeg har sjansen fra Stortingets talerstol, gjør jeg det akkurat nå – noe om tilgjengeligheten ved valg. Jeg vil si til statsråden og til de andre som har hånd om disse tingene, at når det gjelder forhåndsstemmegivning i sin alminnelighet – altså forhåndsstemmegivning innenfor de ordninger vi har i dag, bør man virkelig bestrebe seg på å gjøre ordningen så effektiv og tilgjengelig som mulig. Etter at vi måtte legge til side poststemmer, av gode grunner, har den ordningen falt veldig tilbake rent praktisk for velgerne. Det bør man også se veldig nøye på, for det er en ordning som veldig mange har muligheten til å bruke, hvis den er mer tilgjengelig enn den er i dag.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-19:
Lat meg starta med ei vedkjenning eg òg, sidan Kolberg kom med det: Eg er ingen datanerd. Tvert imot, eg har jobba hardt for å kunne bruka dette på ein rimeleg måte ut frå min alder. Men eg ser jo korleis ungdommen bruker dette instrumentet på ulikt vis. Derfor er nok SV meir positive til dette forsøket enn andre talarar har vore, for me ser at det er moglegheit for å utvikla demokratiet i ei endå betre retning med dette forsøket. Derfor er me veldig glade for at kommunalministeren følgjer opp dette som Per-Kristian Foss i regjering gjekk inn for i si tid. Det er veldig fornuftig. Er det noko me heile vegen må prøva på som stortingsrepresentantar og som folk flest elles må det jo vera å utvikla og forbetra folkestyret. Då må ein gjera nokre forsøk, og av og til kan det henda at ein brenn seg. Men viss ein ikkje forsøkjer, vil ein aldri finna det ut, og då blir det på ein måte berre status quo. Dette har allereie skapt eit stort engasjement, ikkje berre her i parlamentet, heldigvis; for noko av problemet er jo at ting me held på med, ikkje utan vidare er det folk er opptekne av. Men ute, i skular og andre plasser kor dette skal takast i bruk, er det engasjement. Ifølgje Sandnesposten er Sandnes kommune, som er Høgre-styrt, som har Høgre-ordførar, veldig positiv til dette, og dei fleste partia er med. Ein skule, Bogafjell skule, har no i november hatt øvingar med e-val, der dei skal stemma i nokre lokale saker for å trena seg til det som skal skje neste år. Ungdommane der seier heilt klart at dei trur at dette systemet som ein no forsøkjer, vil få fleire til å stemma, og det må jo vera ei viktig drivkraft, nettopp det at valdeltakinga tek seg opp. Eg skal ikkje dryga dette ut. Eg skal berre seia at no haustar me altså nokre erfaringar til komande val. Me ser kva som er bra, me ser kanskje at noko er dårleg, men me må ikkje trekkja konklusjonen på det forsøket i dag. Det må nettopp prøvast ut, og så må me sjå kva som skjedde. Gjekk noko gale, ja kan me retta det opp? Kan det vera at me skal gå vidare på denne vegen? Me må ha eit ope sinn til dette. Det er i alle fall SV sitt utgangspunkt. Så me gleder oss til at kommunalministeren kjem tilbake med ei evaluering etter valet i 2011.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-19:
Det blir uttrykt skepsis frå alle parti. Blant anna blei det gjort frå leiaren for komiteen. Så eg vil seia at frå SV si side stiller me oss 100 pst. bak regjeringa og statsråd Navarsete i denne saka. Det er jo ikkje kvar dag dei høyrer det frå meg, men det høyrer dei i dag. Eg synest det er veldig rart at enkelte parti som er opptekne av lokaldemokrati og sjølvstyre, snakkar veldig negativt om å prøva noko nytt. Det er jo nemleg slik at det er ti kommunar der fleirtalet av partia går inn for og ber om å få vera med på eit forsøk, og så seier altså enkelte – Høgre, Framstegspartiet og Venstre spesifikt: Nei, dei kommunane skal me ikkje høyra på, dei skal me ikkje lytta til – me skal overkøyra dei, dette får dei ikkje prøve! Det synest eg er veldig rart, ikkje minst at Venstre er med på eit slikt løp og ikkje tek omsyn til lokale kommunestyre. Så vil eg seia at det er ikkje forunderleg at Helleland, Tetzschner og Høgre for så vidt går imot forsøk. Dei var jo for under hundre år sidan òg mot at damene skulle få stemmerett, så Høgre har jo ikkje akkurat ei god historie å visa til når det gjeld modernitet. Sjølv om dei bruker begrepet «moderne» stadig vekk, er det ikkje det som pregar historia til Høgre i spørsmål om å utvikla demokratiet. Det er eitt element som ikkje har vore framme, nemleg dei føringane som regjeringspartia pluss Kristeleg Folkeparti gjer for å leggja til rette for at fleire skal delta, nemleg at me ber kommunalministeren om å utvida stemmelokala til òg å gjelda høgskular og universitet, slik at det skal bli enklare for studentane å stemma. Me gjennomfører no eit forsøk som eg synest er spennande, og som eg ser engasjerer både lokalpolitikarane og ungdommen i heimkommunen min, Sandnes, og fører til at me kan utvikla demokratiet og demokratiets legitimitet. Det synest eg er veldig bra. Derfor blir det svært spennande å sjå kva dette forsøket fører til – om det fører til at me faktisk vidarefører det eller utviklar det, eller om me seier nei. Mitt utgangspunkt og SVs utgangspunkt er det som står i Bibelen, «prøv alt og hold fast på det gode».
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-19:
Det er ikkje ofte SV får skryt av Høgre, så det får me ta til oss. Men me står veldig klart bak den raud-grøne regjeringa og håpar at høgresida snart kjem med eit alternativ som utfordrar oss på politikk. Men det skal me vel venta ei stund på, tenkjer eg. I 1995 hadde me denne ordninga, og då stod eg på fyrsteplassen til bystyret i Stavanger kommune. Det var eit enormt engasjement ute blant folk, ikkje minst kvinnfolk, som meinte at me måtte få fleire damer inn i politikken. Det var òg noko underteikna og SV sjølvsagt støtta. Det enda då opp med at mange måtte stemma på SV for å få stroke meg, så det skapte eit engasjement som førte til at eg rauk ut av bystyret på grunn av den strykinga. Men det viser nettopp kva det betyr. Det viser at veljarane har makt om dei har den moglegheita. Og det er det som er SVs utgangspunkt når me går for å gjeninnføra dette, nemleg at veljarane skal lyttast til, og veljarane skal vera med på å påverka resultatet. Det er ikkje berre partia sine utgangspunkt som skal vera avgjerande. Dermed er dette for SVs del ei utviding av demokratiet. Til slutt: Slik eg oppfattar Kristeleg Folkeparti, Arbeidarpartiet og Senterpartiet, er dei ikkje totalt avvisande til dette, men dei synest m.a. at dei som står bak innstillinga i denne saka, går litt for fort fram. Dei seier nemleg i sin eigen merknad at dette eventuelt burde ha vore gjort gjeldande frå 2015. Så det kan henda, om denne saka fell i dag, at ho vil dukka opp igjen og bli vedteke, sånn at me får gjeninnført strykesystemet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Det er vel få debatter hvor man til stadighet er enig med siste taler, men det har jeg i grunnen vært i løpet av denne debatten – stadig enig med den som sist hadde ordet. Det tror jeg reflekterer det tvisynet jeg selv sitter med i forhold til denne saken og de merknader vi har vært med på. Som Langeland sa, må vi også vurdere hvordan vi kan operasjonalisere vårt valgsystem slik at det er i pakt med tiden. Men det er også påfallende at så vidt jeg kan se fra dokumentet, mener ikke regjeringen nødvendigvis at dette er et forsøk for å få flere til å stemme. Det ser jeg f.eks. at Eivind Smith, som har gjennomgått dette på Høyres vegne, uttaler. Jeg har lyst til å utfordre kommunalministeren på den juridiske betenkningen som Smith kommer med. Hvordan ser kommunalministeren på de innsigelsene som Smith har kommet med i sin betenkning, som Høyres fraksjon har initiert? Det kunne være interessant, all den tid han stiller ganske grunnleggende spørsmål knyttet til dette. Vi stemmer altså for forsøksordningen. La meg understreke at i denne sammenheng betyr ikke det at vi nå er innstilt på å si noe prinsipielt om hva det skal bli til når forsøket er ferdig. Det er jo i andre sammenhenger sagt at skal man ha konsekvensutredning, har ballen på en måte startet å rulle, og man får en konklusjon i kraft av prosessen. Det er i hvert fall ikke tilfellet for Kristelig Folkeparti i denne saken. Jeg må også si at jeg har noen betenkninger når det gjelder kostnader her. Ti kommuner som skal ha et forsøk – 90 mill. kr. Vi har i kontroll- og konstitusjonskomiteen hatt høring om politiets effektivitet og manglende mulighet til å drive effektivt på grunn av en IKT-plattform som er totalt foreldet. Jeg regner også med at regjeringen, på tvers av departementer, vurderer hvordan man bruker penger. Det er noe vi kommer tilbake til i budsjettbehandling, akkurat den delen. Men vi har et program i Kristelig Folkeparti som sier at vi skal se på muligheten for dette, og vi stemmer altså for, men som enkelte sikkert har skjønt, er undertegnedes skepsis betydelig.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Først vil jeg bemerke at Lovavdelingens betydning går litt opp og ned i forhold til hvilke ulike saker vi behandler, både for den ene og den andre. Det kan også være verdt å bemerke. Jeg er opptatt av evalueringen, for spørsmålet her er: Er det en ren teknisk evaluering, eller skal man også tilknytte seg fagpersoner på valg og valglovgivning, og da mener jeg både juridisk og statsrettslig kompetanse? Med den klare refselsen som forskningsministeren nå måtte gi sine kolleger for at man bruker resultater litt etter eget forgodtbefinnende, er det også greit å få greie på hvordan denne evalueringen praktisk er tenkt lagt opp.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Det skal bli en kort merknad. I replikkordskiftet tok jeg opp spørsmål knyttet til evalueringen. Jeg tror vel man trygt kan si at ut fra dagens debatt blir den imøtesett med stor interesse. Jeg er glad for at statsråden poengterte og understreket at det ikke bare er en teknisk evaluering; det er også en statsrettslig evaluering, en demokratisk evaluering, slik at helhetsbildet kommer fram. Så må jeg helt avslutningsvis si at det er imponerende bibelkunnskap som legges for dagen i denne debatten. Det minner meg om en historie hvor en nyfrelst skulle vitne om sitt bibelsyn. Han sa at det var særlig ett ord som var blitt veldig godt for ham, og det var dette: «Du skal få en dag i mårå» – Alf Prøysen ble ikke nevnt akkurat! Men la meg avslutte med det. Jeg tror evalueringen vil vise om det er en dag i vente for det forsøket vi nå gir vår tilslutning til.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
På vegne av denne temporære rød-gule-grønne alliansen skal jeg få lov til å ta opp mindretallsforslaget i komiteen. Jeg er ikke helt sikker på om det blir noen vane. I grunnen tror jeg ikke det. Men i denne sammenheng er det altså SV som svikter sine kamerater, og da er det godt at man har noen andre å se hen til, når det er på den måten. Nå er ikke dette akkurat den mest revolusjonerende saken, så jeg skal ikke legge for mye vekt på konsekvensene av den innstillingen vi debatterer akkurat nå. Jeg synes saksordføreren med sine knappe merknader sa det som egentlig trengs å sies. Vi kjenner standpunktene. De som ønsker å stryke, sier at velgerne skal ha innflytelse, og vi som ønsker å holde fast på at det er fullt mulig å gi innflytelse til velgerne ved å gi dem utstrakt adgang til kumulering, sier også at velgerne skal ha innflytelse. Så jeg tror ikke målet i seg selv er så ulikt for noen av de to forslagene vi her står overfor. For oss har det vært viktig at den evalueringen som ble foretatt, i svært liten grad, om noen, kan peke på noen særlig begrunnelse for hvorfor strykeadgangen bør gjeninnføres. Vi stemte for å fjerne den, og det var kanskje vel så mye praktiske betraktninger rundt det som rent prinsipielle, men det jeg vil legge vekt på, er at etter min mening har strykeadgangen i større grad gitt mulighet for et aksjonsdemokrati, som egentlig bare berører noen få. Det aksjonsdemokratiet har også gått utover særskilte grupper, tre grupper, som tidligere redegjort for. Jeg vil ikke minst legge vekt på at strykeadgangen har gjort at profilerte politikere på ulike områder har falt ut, fordi de faktisk har tort å ta kontroversielle standpunkt og stått på dem. Så sier representanten Gitmark at man må jo tåle å være upopulær. Jeg betviler ikke at noen ikke tåler det, men poenget her er at man gjennom denne strykeadgangen egentlig også var i ferd med å kunne passivisere de ulike kommunestyrene ganske mye, for ingen torde å ta fatt i åpenbare problemstillinger, nettopp av den grunn. Så det er mer pragmatiske tilnærminger. Jeg tror ikke velgernes innflytelse vil bli særlig begrenset av at ikke dette forslaget får flertall i dag. Vi tror på den positive innvirkningen man kan ha, og den skal vi i fullt monn hegne om. Vi har i tillegg et forslag liggende til behandling i komiteen som går på å utvide den adgangen til også muligens å gjelde ved stortingsvalg. Og det vil jo være en meget interessant sak når den tid kommer.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-11-19:
Oslo har takket nei. Grunnen til det tror jeg er at i Oslo kommune har man en del utfordringer knyttet til noen kulturer der dette faktisk ikke fører til så frie valg som man kunne ha ønsket seg. Jeg merket meg at statsråden ikke hadde hørt så veldig mye på det vi har sagt, og leste opp det hun hadde fått beskjed om å lese opp. Derfor vil jeg spørre om min historie fra Gamlebyen: Den irettesettelsen som ble gjort i stemmelokalet, gjør det inntrykk på statsråden? Statsråden sier at det presset kunne vært utøvd på andre vis også. Ja, men dette var faktisk en korrigering. Den korrigeringen kunne ikke vært utøvd på annet vis. Har sånne korrigeringer ingen verdi i et demokrati – syns statsråden det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-11-19:
Jeg kunne nok tatt dette innlegget som en replikk til statsråden, men jeg skal gi henne bedre tid til å svare. Utgangspunktet for at jeg tar ordet, er innlegget til Ola Borten Moe, som jeg syns var godt, og som åpnet noen av dilemmaene og de teknologiske utfordringene knyttet til stemmegivning. Problemet med elektronisk stemmegivning i valglokaler er det å kunne kontrollere at det er riktige tall, og det at man teknologisk er skeptisk til å koble stemme til stemmegiver. Det syns jeg er et spørsmål statsråden må ta med seg. Det som det nå blir lagt opp til i dette prøveprosjektet, må forutsette at man kobler en stemme til den som har avgitt stemmen. Hvis ikke vil det være umulig å angre. Så det er helt tydelig at i det systemet som det nå legges opp til, må man et eller annet sted i den teknologiske basen koble hva hver enkelt har stemt. Hvis ikke er det meningsløst å si at man kan gå og stemme i valglokalet samme dag, og at den stemmen man har avgitt på nettet, vil være annullert. Det er en teknologisk utfordring, og jeg håper statsråden vil stille noen spørsmål til sitt byråkrati om hvordan sikkerheten er knyttet til det. Jeg håper det blir tatt med. Så må jeg – ettersom jeg har litt tid igjen – også få lov til å imøtegå representanten Langeland angående lokaldemokratiet. Venstre er nok dramatisk mye mer for lokale løsninger enn de kontrollmekanismene som SV bruker å legge fram. Grunnen til at vi ikke mener at dette skal vektlegges her, er at dette handler om de grunnleggende spillereglene i demokratiet vårt. Hvis et enstemmig kommunestyre hadde bestemt seg for å ville teste ut og øke stemmerettsalderen til 25 eller å nekte kvinner å stemme, ville vi heller ikke ha gått for det. Dette er liksom de grunnleggende spillereglene i samfunnet vårt, og det må vi være enige om i dette parlamentet. Det er parlamentets jobb å lage spillereglene for demokratiet. Det er lokaldemokratiets utfordring å finne gode løsninger lokalt på lokale utfordringer, men rammer for demokratiet vårt hører hjemme her – det hører hjemme i parlamentet.
Michael Tetzschner (Høyre), 2010-11-19:
Det er utmerket at det ser ut til å være flertall i denne sal for å gjeninnføre velgernes anledning til også å stryke – i tillegg til å kumulere – ved kommunevalg. Denne saken er bedre egnet til å øke engasjementet om politisk arbeid enn den forrige saken vi behandlet – prøveordningen om elektronisk valg – og langt bedre enn lokkepåfunn om Flax-lodd for dem som møter frem på valgdagen, osv., for dette er snakk om å utvide velgernes makt over politikken. Det har vært fremholdt som en risiko at velgerne – denne ubestemmelige massen – som da er demokratiets viktigste instans, altså skulle velge å bruke sin innflytelse negativt. Til dem som er bekymret for det: Vi har jo historisk erfaring med at det har gått utmerket før. Dessuten må vi se dette i sammenheng med at partiene er innvilget muligheten til å beskytte dem de ønsker, fra eventuelt upopulære avgjørelser som de har vært med på, og som de er redd for at velgerne husker ved valget. Av egen lokal erfaring her fra byen vet jeg at både Arbeiderpartiet og Høyre hadde behov for å beskytte sine fremste i bygningsrådet, fordi det er et ganske konfliktnært organ som behandler mange saker med motstridende interesser som kanskje ikke har så mye med politikk å gjøre, og da innså begge partier at det kunne være nødvendig. Så jeg ser jo denne utvidede muligheten for velgerne til også å stemme negativt litt i sammenheng med at partiene tross alt har muligheten til – i rimelig utstrekning – å forhåndsbeskytte utsatte kandidater. Man kan også da tilgodese grupper man ellers ville være redd for ville bli underrepresentert. La meg bare avslutte med å si at det også er en sammenheng til resten av systemet. Én ting er hvordan velgerne reagerer på stemmesedlene, med de personene som presenteres for dem på valgdagen, men det er også en side ved demokratiet som vi bør være opptatt av – og hvor de politiske partiene må bære hovedansvaret – at man sørger for at man har gode, åpne og brede prosesser for å få kandidater som er representative for lokalsamfunnet, inn på listene. Da er det veldig interessant at i vår tid er det også i stigende grad interesse for – bl.a. er det to fylkesforeninger i Høyre som gjør det – å gjennomføre urnominasjonen ved hjelp av et elektronisk tilbud til alle sine medlemmer. Det er også den veien partiene bør gå for å åpne sine tidligere nokså lukkede og snevre nominasjonsprosesser for en større andel av velgerne, slik at de kan være med der. Med partienes medlemsoppslutning vil det ellers kunne melde seg krav om at partiene ikke skal ha det reelle monopolet de i dag har på å sette opp valglister foran valg, og da tror jeg også de politiske partier selv vil se seg tjent med å sikre åpne og demokratiske prosesser før de presenterer sine kandidater for velgerne.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
La meg først slutte meg til saksordfører Ola Borten Moes innlegg i sin helhet. Han hadde et veldig bra innlegg i denne saken. Jeg vil også slutte meg til veldig mye av det som er sagt ellers i debatten. Det er slått fast flere ganger både i forslaget og ikke minst i innstillingen, og fra alle partier, la meg understreke det, at frie og hemmelige valg er en del av grunnsteinene i demokratiet vårt, og det er en grunnstein vi skal verne om. Det står også nedfelt i valgloven. Der understrekes det at forholdene skal legges «til rette slik at borgerne ved frie, direkte og hemmelige valg skal kunne velge sine representanter til Stortinget, fylkesting og kommunestyrer.» Derfor må jeg bare tilkjennegi at jeg i utgangspunktet ikke bare er skeptisk, men jeg er faktisk uenig i innføring av elektronisk stemmegivning fra pc, vel å merke hjemmefra. Det betyr jo ikke at man ikke kan innføre elektronisk stemmegivning i et valglokale. Slik går det jo også. Vi kommer til å gå den veien, det vet vi alle sammen. Teknologien utvikler seg, og slik kommer det til å bli. Jeg representerer altså det samme fylket som Trine Skei Grande. Jeg representerer et fylke hvor det finnes miljøer, til dels store miljøer, der kvinnene i enda større grad enn i dag kan bli styrt av sine menn og av sine storebrødre når det gjelder partivalg, hvis vi lar dem få lov til å stemme hjemmefra på pc, altså utenfor stemmelokalet i det hele tatt. Jeg merket meg historien til representanten Skei Grande. Jeg står også ofte som listebærer og har sittet i stemmestyrer i ulike bydeler i Oslo, og vi vet jo dette veldig godt, alle sammen. Jeg tror at det Skei Grande sier om at det å komme inn i et valglokale og få beskjed om at nei, din kone er et selvstendig individ, hun stemmer uavhengig av deg, det er hennes valgkort, hun skal selv gå inn i avlukket, og hun skal ha en egen stemmeseddel, er opplærende og holdningsskapende i seg selv. Når jeg likevel er med på flertallsinnstillingen, skyldes det at Stortinget tidligere har sluttet seg til Kommunaldepartementets ønske om en prøveordning med elektronisk stemmegivning i 2011. Jeg vil dessuten vise til at flertallet i merknads form ikke på noen måte slutter seg til en mulig visjon – jeg tror det er det som står i innstillingen – om at alle skal ha mulighet til å stemme elektronisk utenfor valglokale ved stortingsvalget i 2017. Jeg mener at det også vil gå på bekostning av prinsippet om frie og hemmelige valg. Så vidt jeg vet, og heldigvis, er det nå ingen bydeler i Oslo som skal være med på denne prøveordningen om stemmegivning utenfor valglokale. Det tror jeg ville vært et stort problem.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Jo, eg er klar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Når det gjeld bakgrunnen for at denne saka kom opp, gjorde eg greie for den. Det er ikkje uvanleg når ein legg fram ei sak i Stortinget, at ein gjer greie for bakgrunnen for saka og kva tid ho har vore lagd fram for Stortinget tidlegare. Det var det eg gjorde. Det er ikkje noko entusiastisk fleirtal for å innføre elektronisk røystegiving i Noreg. Eg veit ikkje, men eg trur heller ikkje eg kan seie at det er ei entusiastisk regjering når det gjeld å innføre elektronisk røysting i Noreg ved stortingsval. Det har regjeringa ikkje teke stilling til. Regjeringa og fleirtalet i Stortinget har berre teke stilling til om det skal gjennomførast eit avgrensa forsøk ved valet i 2011, og har sagt at det skal ein gjere. Så skal ein evaluere det og vurdere kva som skal skje vidare. Eg registrerer sterk skepsis til å vidareføre det i ettertid.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Det er eit fleirtal i denne sal som seier at me skal gjennomføre elektronisk val som eit forsøk i ti kommunar i 2011. Graden av entusiasme som har vore i debatten i dag, meiner eg knyter seg til kva syn ein har på elektronisk røystegiving som ei fast ordning i Noreg i tida framover. Dersom det ikkje var eit fleirtal for forsøket, reknar eg med at me heller ikkje hadde hatt eit fleirtal i denne salen. Så forsøket har eit fleirtal bak seg. Entusiasmen for kva som skal skje etter forsøket, registrerer eg at kan vere noko dempa, for å seie det på ein pen måte. Når det gjeld den juridiske gjennomgangen, er han gjort av mitt departement, av juristar i Kommunal- og regionaldepartementet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Når det gjeld spørsmålet om kva kontakt som har vore mellom embetsverket i mitt departement og Lovavdelinga, skal eg ikkje garantere at det ikkje har vore kontakt. Det er ikkje det som har vore det viktige for meg. Det er at me har heimel i vallova til å drive eit forsøk, at det forsøket følgjer retningslinene, at vallova byggjer på internasjonale forpliktingar, og at det er gjennomgått på ein måte som eg som statsråd meiner er dekkjande for å kunne leggje fram ei sak for Stortinget som er forsvarleg handsama.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Når det gjeld den tekniske biten, er det Det Norske Veritas som skal ta seg av han. Dei er allereie inne, for det handlar om å følgje det prosjektet heile vegen ut. Når det gjeld den demokratiske biten, skal det òg inn fagekspertise til å følgje han. Det er ikkje avgjort kven som skal få det oppdraget, men det vil verte avgjort i god tid før valet skal haldast, for det handlar sjølvsagt om å følgje førebuingane, gjennomføringa av valet og evaluere den demokratiske sida av det. Så vert det på sett og vis framstilt som om statsråden er den fremste forkjemparen for innføring av elektroniske val i Noreg. Eg er ein person som har stor tru på teknologi, men eg vil òg forbeholde meg retten til både å vurdere resultatet og evaluere det som kjem fram, før eg som statsråd og ansvarleg for valsystemet vil tilrå Stortinget at dette skal vidareførast i større skala.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Sjølvsagt har dei det. Eg trur at både representanten Skei Grande og eg kjenner til at vallister har vorte fylte ut før ein går til vallokalet, både i ulike miljø og i ulike familiar. Det trur eg heller ikkje at verken dei som sit i vallokala, eller me alltid kan eliminere, sjølv om me skulle ønskje det. Det er nettopp eit av dei elementa som no må sjåast nærare på. Me gjennomfører eit avgrensa forsøk i ti kommunar. Det er eit stort engasjement i dei ti kommunane som skal vere med på forsøket. Det elementet er viktig å sjå nøye på når me skal evaluere korleis dette går, og kva resultat ein får ut av det. Til liks med representanten Skei Grande er eg veldig oppteken av at val skal vere hemmelege. Eg trur at både regjering og storting i debatten som kjem i etterkant av forsøket, skal drøfte det nøye. Då gjer slike episodar som det vert fortalt om her, inntrykk. Dei er viktige å ta med seg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2010-11-19:
Eg vart utfordra av representanten Skei Grande i forhold til sikkerheit, og vil berre gjere greie for dei elementa som ligg inne i høve sikkerheit. Sikkerheita ved røystegiving via Internett tek regjeringa på stort alvor og samarbeider med leiande uavhengige sikkerheitsmiljø ved NTNU og Universitet i Bergen. Løysinga skal utformast slik at det ikkje skal vere mogleg for hackarar eller virus på påverke valet utan at det vert oppdaga. Veljarane skal sjølve kunne kontrollere at røysta deira har kome fram og vorte lagra rett. Open kjeldekode og full openheit fører til at alle kan kontrollere om sikkerheitsløysinga fungerer slik som ho skal. Når valet er over og teljing skal føregå, vil alle røystene verte kopierte frå databasen til eit fysisk lagringsmedium. Røystene blir deretter flytta over i eit nytt system som består av maskiner som aldri har vore kopla til Internett eller til noko anna datanettverk. Dei er berre kopla med kvarandre og kan ikkje nåast utanfrå. Dei skal plasserast i eit godt sikra rom, og gode sikkerheitsrutinar skal avgrense kven som har tilgang til det rommet. For å lese dei krypterte røystene må ein setje saman ein kodenøkkel. Den er delt opp i fleire delar som fleire uavhengige personar skal ha ansvaret for. Desse personane må fysisk møte opp for å overrekkje sin del av kodenøkkelen, slik at den totale kodenøkkelen kan byggjast opp og røystene kan teljast. Det er eit innfløkt system, men det er eit system som er bygt opp slik at ein skal ha sikkerheit for at den røysta som er gitt, er den som vert tald opp. Det systemet gir òg opning for at ein kan røyste om att, og at det er den sist registrerte røysta som vert tald. I den grad ein då røystar på papir, vil det òg overstyre den elektroniske røysta.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-11-19:
La meg aller først berømme SV for å fravike sine regjeringskamerater. Det er ikke ofte det har skjedd i denne perioden, og det er alltid hyggelig at det skjer. Måtte det fortsette i betydelig grad! Forsøkene som var i 2003 og videre ved valget i 2007, viste at velgerne ikke ønsket å miste adgangen til å stryke. Velgerne mener selv at strykeadgangen er en god mulighet til å gi uttrykk både for positive og negative synspunkter i henhold til kandidater, når man også legger inn forhåndskumuleringer. Ja, partiene har jo i dag en betydelig grad av forutsigbarhet ved å bruke forhåndskumulering og stemmetillegg. Det er partier som går fra alt fra null til kanskje ti og også femten forhåndskumulerte, og dermed frarøver man velgerne nærmest all innflytelse på hvem som til syvende og sist blir valgt på en liste. Det viktige for Høyre er å overføre mer makt til velgerne, at velgerne i større grad også skal få mulighet til å gi uttrykk for hvem de ønsker skal representere nettopp dem i et kommunestyre. Det samme kan også sies i forhold til storting, hvor vi har ønsket økt grad av personstemmegivning. Enkelte har vært negative til å gi mulighet for strykning fordi det kan bety at noen får en personlig korreksjon, og man kan være redd for det negative fokuset som et stort antall strykninger vil gi. Men stiller man til valg, må man også tåle å høre at man ikke er populær. Det er ingen personlig popularitetsundersøkelse, men faktisk en egnethetsundersøkelse foretatt av velgerne. Hvis velgerne ønsker en person framfor en annen – og jeg synes at eksemplet som representanten Knudsen brukte, er godt – ja så må det også få lov til å komme til uttrykk ved at vedkommende faktisk ender opp med å bli valgt på bekostning av kandidaten med flest strykninger. Dette er igjen et forsøk fra Høyre på å breie ut rommet for demokratiet og i større grad igjen gjøre det mulig å få de personene som velgerne faktisk ønsker skal representere seg, inn i kommunestyrer og bystyrer.
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Det er bred enighet i denne sal om at det er viktig at velgerne kan påvirke sammensetningen av kommunestyrer og fylkesting under valg. Det er et godt utgangspunkt. Jeg tror vi alle også er enige om at det at velgerne kan endre sammensetningen gjennom å gi personstemmer, øker interessen for valg. Det er en viktig del av vårt demokrati. Derfor synes jeg at det å kunne gi en ekstra personstemme til så mange man vil, er en mye mer konstruktiv måte å delta i demokratiet på enn å stryke kandidater. Selv om ikke dette forslaget omhandler stortingsvalg, er det jo også gitt adgang til å omnummerere listene ved stortingsvalg, men i praksis betyr det veldig, veldig lite, fordi det er så store krav til at alle skal gjøre de samme endringene. Jeg vet at det er bred enighet i denne sal om at folkevalgte organer skal være sammensatt på en mest mulig representativ måte. Det betyr at alle grupper skal ha lik adgang til å kunne delta i folkevalgte organer. Da blir spørsmålet hvordan vi sikrer det. Flere har vist til undersøkelsen fra Institutt for samfunnsforskning fra 2009. Den har vist flere ting, men det spesielle som jeg er opptatt av her, er først og fremst effekten av en eventuell gjeninnføring av adgangen til å stryke folk på listene under kommunevalg. For å være balansert i den debatten og også i forhold til samfunnsutviklingen: Jeg tror ikke det hadde hatt dramatiske konsekvenser for så veldig, veldig mange om vi fikk gjeninnført denne adgangen, med unntak av for én gruppe, og det er innvandrerbefolkningen. De har mange trinn de skal igjennom på veien for å bli nominert, og en adgang til å stryke utgjør en siste – hva skal man si – ekstra mulighet for at de skal falle ut. Risikoen for at det skjer, er så stor at jeg er veldig uenig i at det skal gjeninnføres som en mulighet i valgloven. Selv om Oslo ikke er min by, var det veldig interessant å gå inn og se på hva som skjedde under stortingsvalget i 2009. Det er jo her veldig mange partier har innvandrerkandidater på sine lister. En gjennomgang viser at det skjer en systematisk strykning av kandidater med såkalt utenlandskklingende navn på nær sagt alle valglister. Hvis man ser på Arbeiderpartiet, som er mitt parti, er alle våre fem innvandrerkandidater strøket over 1 000 ganger. Til og med den personen som sto tredje sist på lista i Oslo, fikk over 1 000 strykninger. Hvis vi går til Fremskrittspartiet, som hadde to innvandrerkandidater på sin liste, ble begge strøket over 1 000 ganger. Det er nesten dobbelt så mange strykninger som tredjemann på Fremskrittspartiets liste fikk. Det gir ganske store utslag. I Høyre ble Afshan Rafiq strøket nesten 1 400 ganger, og i SV ble Akhtar Chaudhry strøket 588 ganger. Men mye av det ble for så vidt veid opp gjennom en god del personlige stemmer. Det er en kjensgjerning, veldig tydelig, at innvandrere systematisk blir strøket. Spørsmålet er: Hvordan skal vi ivareta at ikke denne viktige befolkningsgruppen, personene med denne viktige bakgrunnen, faller ut av vårt demokrati? Jeg mener at adgangen til å stryke på listene definitivt ikke skal gjeninnføres.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Eg er for positiv veljardeltaking, og eg er for eit breiare demokrati, av dei grunnane som er blitt belyste frå denne talarstolen gjennom debatten. Representanten Syversen tok i innlegget sitt opp det at ein kan bli straffa for å ta upopulære avgjerder. Det er heilt klart mykje sant i det, men hovudårsaka til at eg er imot gjeninnføring av stryking, er vissa om kven det er som er utstyrt med den tjukkaste sprittusjen: Det er bygdedyret. Minst like mange strykingar kjem av sosiale årsaker som av politiske. Enkelte plassar fungerer stryking som ei personleg, ikkje ei politisk handling. Dei som blir strokne, er ein god indikator på det. Her kan ein vise at ein eigentleg synest det er litt ugreitt at naboen som står på lista, har ungar utanfor ekteskapet, at ein synest dei burde bruke meir tid heime og ikkje halde på med politikk, og ikkje minst at dei har vore irriterande mykje i avisene i det siste – så då er det greitt å gje beskjed med eit pennestrøk utan at nokon ser det. Eg meiner at det å gjeninnføre stryking vil gje eit mindre representativt demokrati. Og eg meiner at me på Stortinget må jobbe for eit meir positivt demokrati, ikkje meir makt til bygdedyret.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
På møtet jeg nevnte som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet hadde med rusmisbrukerne i går, var det bl.a. en veldig ung gutt, som hadde et møte med helseministeren for ett år siden. Den gangen sa helseministeren til Dagbladet at de yngste skulle prioriteres. Nå ett år senere er han like syk, like fortvilet og like alene. Hva tenker egentlig helseministeren om at unge går uten hjelp på en slik måte?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
Jeg har behov for å kommentere et par av innleggene som har kommet. Noen av dem var adressert direkte til Fremskrittspartiet. Først til helseministeren, som er redd for at noen kan føle seg presset til å si ja til urinprøver, for hvis man sier nei, ville det være som «en innrømmelse» av at man hadde gjort noe galt. Den innrømmelsen er for så vidt allerede på bordet. Det er i grunnen derfor man har kommet så langt at man har kommet i diskusjon med lensmannen for å finne løsninger. Representanten Toppe var også inne på urinprøver, men av en eller annen grunn har hun dradd inn dette med LAR. Jeg er helt enig med henne i at alle de som er inne i LAR som det blir tatt urinprøve av, blir sett på med mistillit. Det er veldig belastende. Noen ganger blir det oppdaget sidemisbruk. Vi hadde en stygg sak om det på TV 2 senest i går hvor det fremgikk at man da bare halverer medisinen til vedkommende som en straff, hvorpå vedkommende blir enda mer syk. Selv har jeg fått henvendelser fra folk jeg kjenner personlig, som når de kommer på apoteket for å hente sin metadon, får beskjed om at de ikke får noe de neste dagene, fordi deres urinprøve ikke var ren. Så når det gjelder den biten, er jeg helt enig, og der ønsker jeg en bred diskusjon og en gjennomgang, men det er altså ikke det vi har foreslått – det er på en måte noe helt annet. Når det gjelder tilgjengelighet og skuffelse over at Fremskrittspartiet ikke på lik linje med de andre partiene støtter den restriktive alkoholpolitikken, har jeg lyst til å minne om at når 13- og 14-åringer sier at det er lettere å få tak i hasj enn det er å få tak i alkohol, tenker jeg at hva gjelder tilgjengelighet, behøver det ikke å bety at butikkene må stenge tidlig eller at det er få steder å få kjøpt det, for i prinsippet skulle det ikke være mulig å få kjøpt narkotika. Det skulle ikke være tilgjengelig i det hele tatt, det er ikke noen utsalgssteder, det er ikke noen åpningstider; det skal ikke være der. Jeg er mest opptatt av hvordan ungdom skaffer seg de stoffene som de ødelegger seg på, og jeg er meget bekymret over at det er så lett å få tak i narkotika. Det var det vi ønsket å fokusere på i denne saken.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Norge har en restriktiv alkoholpolitikk som det har vært og er bred støtte for i Stortinget. Det skulle være viktig for all vår alkoholpolitikk knyttet til både forebygging, behandling og ettervern. Målet for alkoholpolitikken er å redusere det totale forbruket av alkohol i samfunnet vårt, enten det er av øl, vin eller brennevin. De forslagene som nå er lagt fram, vil være med og undergrave kanskje både vinmonopolordningen og reklameforbudet for alkoholholdige drikker, som det har vært et bredt politisk flertall for i Stortinget – monopolordningen er imidlertid noe som er EØS-rettslig problematisk. Regjeringen er opptatt av at norske småskalaprodusenter skal få mulighet til å omsette lokale tradisjonsdrikker, men da innenfor Vinmonopolets butikker og sortiment. Komiteens flertall er fornøyd med at det i løpet av kort tid vil bli betydelige forbedringer i mulighetene for å omsette norske småskalaprodukter gjennom disse ordningene. Det samme flertallet ber også statsråden rapportere til Stortinget på egnet måte, slik at en får en god orientering om erfaringene med å tilby produkter fra norske småskalaprodusenter i Vinmonopolets butikker. Komiteens flertall er selvsagt opptatt av at en skal ivareta norske mat- og drikketradisjoner, men dette kan selvsagt ikke gå foran hensynet til folkehelsen. Det er nettopp det som er god forebygging på mange områder. Flertallet er enig med statsråden i at hensynet til monopolordningen må gå foran norske produsenters ønske om å få solgt til forbruker fra egen gårdsvirksomhet. Når det gjelder det andre forslaget, om oppmyking av reklameforbudet, vil også flertallet understreke at reklameforbudet både har en forbruksreduserende og holdningsskapende begrunnelse, som vi har gått inn for tidligere. Stortinget har jo også tidligere vedtatt å gå imot disse forslagene. Saksordføreren viser til Sverige, Finland og andre land. Men nå ser vi også at den samme debatten foregår i Sverige om hvordan de skal kunne komme seg unna diskrimineringsforbudet i EU, ikke bare ved at gårdssalget får rett til å selge ikke bare egenproduserte drikker, men også egenproduserte drikker fra andre land. Ja, hva betyr det – egenproduserte drikker fra Tyskland, Frankrike, Italia osv.? Det vil i alle fall være med og undergrave den vinmonopolordningen vi har i Norge i dag. Flertallets innstilling er at vi ikke bifaller de forslagene som er framsatt.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
En av de største samfunnsutfordringene vi står overfor, er rusmisbruk og rusavhengighet, spesielt blant unge gutter og jenter, som debuterer stadig tidligere. Jeg er glad for at alle partier er opptatt av ulike virkemidler for å kunne begrense den negative utviklingen når det gjelder rusmisbruk. Forslagsstillerne reiser viktige spørsmål i sitt representantforslag om hvilke tiltak som bør utprøves, spesielt når det gjelder reaksjonsformer for dem som bruker stoff, eller som har stoff på seg. Jeg vil vise til at komiteens flertall støtter statsrådens svar i denne saken. Det er nå nedsatt en arbeidsgruppe av Helse- og omsorgsdepartementet og Justisdepartementet som skal utrede alternative reaksjonsformer for mindre narkotikaforbrytelser, altså bruk og besittelse, på bakgrunn av Stoltenberg-utvalgets rapport. Det er viktig at vi nå ikke forskutterer den rapporten som vil komme, og de forslagene som eventuelt vil bli fremmet. Denne arbeidsgruppen skal levere sin rapport 30. juni i 2011. Da er det naturlig at ulike forslag blir vurdert og fremmet av dem, og at vi ikke nå forskutterer dette arbeidet, som sagt. Regjeringen har også varslet en egen stortingsmelding om ruspolitikken. Forebygging vil også i framtiden være det viktigste virkemiddelet når det gjelder ruspolitikk. Det er langt bedre å bruke ressurser på forebygging enn på reparering og rehabilitering. Derfor er jeg glad for at både Høyre og Kristelig Folkeparti støtter regjeringspartiene og regjeringen i at det er viktig og nødvendig å opprettholde en restriktiv ruspolitikk også i tiden framover. Regjeringen er opptatt av å kunne identifisere, og intervenere overfor, brukere av rusmidler på et tidlig tidspunkt, slik at tiltak kan settes i gang rimelig raskt, slik at rusmisbruket ikke blir for stort. Regjeringen har også i statsbudsjettet for 2011 vist at det å styrke forebygging av rus og kriminalitet er viktig. Vi har en samordning, et arbeid, mellom Justisdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet. Vi ser også at med Samhandlingsreformen, som er vedtatt, og som nå følges opp gjennom en ny helse- og omsorgsplan og en ny folkehelselov, får kommunene i oppgave å lage egne rusmiddelpolitiske handlingsplaner der unge jenter og unge gutter bor, der tiltakene kan settes i gang på et tidlig tidspunkt, og hvor en kjenner folk i nærmiljøet sitt. Det viser seg også at i de kommunene som aldri har prøvd å lage slike handlingsplaner, gir det gode resultater. Jeg er også glad for at regjeringen gjennom sitt forslag til statsbudsjett forlenger opptrappingsplanen med to nye år, altså til 2012, og nye 100 mill. kr i 2011. Det er altså en opptrapping innenfor ruspolitikken på 1 milliard kr siden 2005. Det er viktige midler, som er med og bidrar til en styrking av rusarbeidet på alle områder, ikke minst når det gjelder forebygging, men også rehabilitering og behandling. Vi ønsker et bredt og godt samarbeid om ruspolitikken. Derfor foreslår vi å legge denne saken ved protokollen, slik at de forslagene som er fremmet, kan bli vurdert i den gruppen som skal legge fram sin rapport i juni i 2011.
Bent Høie (Høyre), 2010-11-19:
Siden det er fredag ettermiddag, og mange sikkert skal ha flyet hjem, skal jeg være veldig kort. Kanskje noen skal hjem og nyte noen av de produktene som omtales i dette forslaget. Jeg vil bare si at vi vil takke Venstre for å ha tatt opp en viktig problemstilling som dreier seg om to helt vesentlige forhold, nemlig for det første den muligheten som lokalprodusenter har, og vil kunne ha, til å kunne drive med salg av sine gårdsprodukter, og for det andre den lange tradisjonen Norge har innenfor ølbrygging, og det viktige ved å ivareta den kulturen. Det er for Høyre også et vesentlig spørsmål, samtidig som Høyre også er opptatt av både å sikre vinmonopolordningen og å sikre reklameforbudet – som vi opplever som helt vesentlige virkemidler i den norske alkoholpolitikken i avveiingen mellom det at alkohol er en lovlig vare som folk skal få kjøpe, men ikke en vanlig vare fordi den også har en del negative sider. Derfor har vi sammen med Fremskrittspartiet i denne saken fremmet to forslag som er noe mer presisert i forhold til de opprinnelige forslagene i dokumentet, og som nettopp vil understreke at vi mener det er fullt mulig å oppnå det som forslagsstilleren her ønsker, samtidig som vi er godt innenfor grensen av både reklameforbudet og vinmonopolordningen, som må være en forutsetning for å kunne gjøre dette. En kan av og til få et inntrykk av at en, når en diskuterer endringer i norsk alkohollovgivning, er så livredd for å undergrave disse ordningene at en ikke i det hele tatt tør se på det eller gjøre noe med det, men helst vil sitte med hendene foran både øyne og ører. Det må være mulig å se på hva en gjør i andre land, diskutere mulige løsninger og komme fram til ting som både ivaretar våre interesser og ivaretar vinmonopolordningen og reklameforbudet. Det mener vi at forslagene nr. 1 og 2 i denne saken vil gjøre.
Bent Høie (Høyre), 2010-11-19:
Jeg vil bare vise til representanten Kari Kjønaas Kjos’ innlegg og innstillingen. Høyre er medforslagsstiller til de forslagene som er framsatt. Til representanten Asphjell, som sier at Arbeiderpartiet og de rød-grønne ikke kan forskuttere disse spørsmålene, vil jeg bare si at er det noe disse ungdommene trenger, er det at en forskutterer disse tiltakene for å hindre at nye ungdommer kommer i en situasjon der de blir rusavhengige. Disse ungdommene kan ikke sette sin ungdomstid på pause mens regjeringen jobber med en stortingsmelding. De er ungdommer nå, og de har behov for at vi igangsetter tiltak nå for å hindre at flere kommer i denne situasjonen. Jeg opplever at dette er tiltak som det egentlig er ganske bred enighet om, og som det er mulig å gjennomføre. Da er det heller ingen grunn til å vente på en høring og en stortingsmelding. Av hensyn til de som er unge i dag, kan en ikke vente til flere kommer i denne situasjonen.