Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-03-15:
Jeg vil gi interpellanten ros for å ha tatt opp et særdeles viktig tema, som bør diskuteres mye. Jeg tror hun har rett når hun sier at vi kanskje trenger et kulturskifte i hele debatten, for Norge må faktisk finne fram til framtidas vinnere også på andre steder enn i langrennssporet. La oss håpe at vi fortsetter å finne dem der også, men kanskje vi skal begynne å adoptere noe av den kulturen som ligger bak den hyllingen vi har av idrettsutøvere, for å lykkes. Vi må dyrke fram en forståelse for hva som skal til for å lykkes, og en entusiasme og oppbacking av dem som tør å ofre det som skal til for å skape framtidas vinnere. Da finner vi noe av kjernen. Så vet vi alle at vi står overfor en krise i dag, og den er helt annerledes enn finanskrisen. Det er på mange måter to bølger som treffer oss – vi skal over til en grønnere og mer bærekraftig satsing, og vi har fått en oljekrise som ingen kunne styre. Grønt skifte er ikke, slik sett, noe magisk, det har en del sektorer i Norge drevet med i 100 år, og den foregående taler nevnte en av dem: skogsektoren. Det har vært en grønn sektor i alle år. Vi har mye å bygge på. Men jeg synes også man er litt for rask til å avskrive oljen, for oljen har båret oss fram til i dag, og det er et spørsmål om også å finne fram til teknologier som kan komme til å skifte det bildet vi i dag har av oljen som noe som må fases ut. Jeg tror det er slik som olje- og energiministeren sier, at den som skrur igjen den siste krana i Nordsjøen, har ennå ikke blitt født. Så vi har veldig mye å bygge på. Men vi har en utfordring i å si hva framtida kommer til å bringe, ingen klarer å spå det. Jeg synes eksemplet fra Lillehammer-OL er kanskje det beste. Under Lillehammer-OL i 1994 – det er ikke så veldig lenge siden, mange husker det – var det altså tre eller fire pc-er som var tilknyttet Internett, og det var bare noen amerikanske journalister som benyttet seg av slikt. I løpet av drøye 20 år er verden snudd på hodet, i dag er det ingen som lever uten at man er på Internett nesten hver eneste dag. Det vi kan si, er at kunnskap kommer til å bli helt sentralt. Der har regjeringen satset mye, og vi har store mål når det gjelder resultatet, bl.a. for realfag, som er viktig. En sterk eiendomsrett tror jeg blir helt sentralt. Vi diskuterer sikkerhet for gründere, men jeg tror det at man vet at man også kan høste frukter av en vellykket satsing, er helt sentralt. Egenkapital og et skattesystem som stimulerer til nyskaping og innovasjon, blir helt sentralt. Der kjenner vi formuesskattdebatten. Uten egenkapital blir det ikke nye arbeidsplasser, verken i eksisterende industri eller i ny industri og nye virksomheter. Vi vet at infrastruktur og samferdsel og det å utvide arbeidsmarkedsregionene kommer til å bli helt sentralt for nyskaping og for å skape den type klynger som skal bære oss framover. Vi har diskutert dette med produktivitet. Produktivitetsutviklingen i Norge har vært begredelig siden 2005, og jeg tror, som også statsministeren var inne på, at det å åpne opp nye sektorer som så langt har vært helt dominert av offentlige aktører, er uhyre viktig, ikke bare for å øke produktiviteten, men for å gi kvinner mulighet til gründervirksomhet og til å skape seg sin egen framtid. Her har vi mye å diskutere framover. Hovedelementet er at vi politikere har en veldig viktig jobb i å legge rammebetingelsene til rette, men vi har ikke spesielt gode forutsetninger for å plukke ut framtidas vinnere. Det må vi erkjenne. Vi blir stort sett kjent med det næringslivet som har problemer. Da kommer de til oss. Vi får nesten aldri besøk av dem som er travelt opptatt med å skape de arbeidsplassene vi skal leve av om 20–25 år. Det synes jeg vi skal legge oss på minne. Regjeringen har gjort veldig mye og er på riktig spor når det gjelder å legge rammebetingelsene til rette for det framtidige næringsliv vi skal leve av.