Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-29:
Jeg er meget glad for spørsmålet fra representanten Ine Marie Eriksen Søreide. Hun reiser en viktig debatt om prioriteringene i forskningspolitikken. La meg med en gang slå fast at de forskningspolitiske prioriteringene som ble vedtatt av Stortinget i forbindelse med St.meld. nr. 20 for 2004-2005, ligger fast. Vi kunne for så vidt ha avsluttet diskusjonen der, men det vil jeg selvfølgelig ikke. Jeg er blitt utfordret på mange viktige punkter innenfor forskningspolitikken. Jeg er enig med representanten Eriksen Søreide i at det er viktig at slike prioriteringer ligger fast over tid. Forskning er en aktivitet som er langsiktig av natur, og som krever god planleggingshorisont. Forskersamfunnet er derfor avhengig av at de forskningspolitiske prioriteringene ikke skifter i takt med politiske vinder. Arbeidet med forskningsmeldingen gav en grundig drøfting av hvilke forskningsområder Norge bør prioritere i framtiden. Forskningsmeldingen slår også fast at de valgte prioriteringene er utformet på et overordnet nivå, og meldingen legger opp til å konkretisere prioriteringene nærmere i dialog med forskningsmiljøer, og med samfunns- og næringsliv. Hvor langt en regjering går når det gjelder å konkretisere de ulike prioriteringene, og hvor omfattende satsingen blir på ulike felt, vil jo variere noe. Dette skyldes ikke bare ulike politiske preferanser, men at konkretisering og tydeliggjøring kan tvinge seg fram som følge av ny og oppdatert kunnskap. De siste årene har vi spesielt fått økt kunnskap om klimaendringene på kloden. Etter at jeg tok over som forskningsminister, har jeg tatt til orde for særlig å styrke forskningen for å møte klimautfordringen, forskning for økt verdiskaping og forskning for økt velferd. Dette er områder som også er prioritert i forskningsmeldingen. Forskningsmeldingen tar til orde for å styrke forskningen om energi og miljø. FNs klimapanel har nå med enda større sikkerhet slått fast at klimaendringene er menneskeskapte, og at vi raskt må redusere utslippene av klimagasser. Vi må kartlegge klimaendringene, finne gode løsninger for CO2-håndtering og utvikle teknologier og systemer for fornybar og klimavennlig energi. Norge har naturressurser, kompetansemiljøer, bedrifter og samfunnsmessige forutsetninger som kan bidra vesentlig til å løse disse kunnskapsutfordringene. Det er behov for en langsiktig og kraftig forskningsinnsats for å muliggjøre en omlegging til et samfunn i bedre økologisk balanse, både i Norge og globalt. Det er derfor gledelig, og jeg regner med at jeg deler den gleden med Eriksen Søreide, at regjering og opposisjon gjennom klimaforliket er enige om å satse på forskning på ny og fornybar energi allerede i år, hvor 70 mill. kr bevilges i 2008, og i 2009 blir det en økt satsing på totalt 300 mill. kr. Innen 2010 skal de samlede offentlige bidragene til forskning på fornybar energi være på minimum 600 mill. kr. I tillegg til dette er det jo andre tiltak i forliket, f.eks. en opptrappingsplan for klimaforskning. Dette er noe som jeg synes har kommet i stand på en veldig fin måte gjennom en felles satsing mellom regjering og opposisjon. Det ligger jo også i klimaforliket at det skal være en egen plan for anvendelsen av akkurat disse pengene til forskning på alternativ energi. Det offentlige kan ikke løse kunnskapsutfordringene knyttet til klimaendringene alene. Her er det, som også Eriksen Søreide var inne på, veldig viktig at bedriftene og næringslivet, små og store bedrifter, innenfor sin sektor og på sin måte bidrar til å utvikle løsninger som er med på å skaffe oss et mer klimavennlig samfunn. Generelt vil det å utvikle og ta i bruk ny kunnskap være avgjørende for omstillingsevnen vår og for muligheten til å øke verdiskapingen i norsk økonomi i framtiden. Gjennom økt forskningsinnsats kan vi sikre et velferdssamfunn også for de framtidige generasjoner. Dette er i tråd med forskningsmeldingen, hvor forskningsbasert innovasjon og nyskaping er en gjennomgående prioritering. For å utvikle et mer kunnskapsbasert næringsliv i Norge er det helt nødvendig å styrke den næringsrettede forskningen, slik at næringslivet stimuleres til å øke sin egen innovasjonsaktivitet. Regjeringen mener at det offentlige bør stimulere og støtte opp under næringslivets forskningsinvesteringer, og vil i år legge fram en stortingsmelding om innovasjon, som viser hvordan dette arbeidet kan styrkes. Norge har en meget konkurransedyktig økonomi, selv om næringslivet forsker mindre enn i land det er naturlig å sammenligne seg med. Forklaringene på dette er mange, men én som trekkes fram, er måten vi har organisert vårt samfunn på. Den nordiske samfunnsmodellen er bl.a. tuftet på høy sosial og økonomisk trygghet, en godt utviklet offentlig sektor, små sosiale forskjeller og gode offentlige velferdsordninger. For å opprettholde og styrke den nordiske samfunnsmodellen er det nødvendig med forskning for økt velferd, for sosial utjevning og for et mer inkluderende samfunn. Økt forskningsinnsats skal bidra til å gi det enkelte mennesket et bedre liv, og sørge for at vi har et demokratisk arbeidsliv, hvor flest mulig har kunnskap og kompetanse. Dette er i tråd med forskningsmeldingen, som slår fast: «Mer kunnskap og forskningsinnsats må til for å bidra til å forstå og løse sentrale samfunnsutfordringer som økt verdiskaping, videreutvikling av det norske velferdssamfunnet, demokratisk deltakelse, rettferdig fordeling og en langsiktig bærekraftig utvikling.» For å understøtte og realisere forskning rettet mot de tre områdene jeg har trukket fram, er det også nødvendig med en systematisk styrking av vår felles kunnskapsbase. Grunnleggende kunnskap, tilstrekkelig antall forskere og oppdatert vitenskapelig utstyr er både forutsetninger og virkemidler for å løse de kunnskapsutfordringene vi står overfor. Grunnleggende forskning med vekt på realfag er en gjennomgående prioritering i forskningsmeldingen. En rekke fagevalueringer og søknadene til ordningen med sentre for fremragende forskning har vist at Norge har mange gode og enkelte verdensledende grunnforskningsmiljøer. Samtidig påpekes det at kvaliteten er for varierende, og at det er uutnyttede potensial på mange felt. Skal vi være ledende internasjonalt, er vi altså nødt til å satse enda mer på grunnforskning enn i dag. Forskningsrådets såkalte porteføljeanalyse har også vist at den grunnleggende, langsiktige forskningen må styrkes innenfor flere felt. Norge har et særlig behov for å styrke grunnforskning innenfor matematisk- naturvitenskapelige og teknologiske fag. For å øke forskningsinnsatsen og møte de store kunnskapsutfordringene i næringsliv, akademia og offentlig sektor er vi også avhengige av tilstrekkelig antall forskere. Denne regjeringen satser kraftig på rekruttering og har opprettet 700 nye stipendiatstillinger i statsbudsjettene for 2006 og 2008. Regjeringen vil i år legge fram en stortingsmelding om rekruttering, som bl.a. drøfter framtidig behov for rekruttering til norsk forskning, og som også vil ha i seg en del viktige virkemidler for å stimulere til enda bedre rekruttering. De globale utfordringene vi står overfor, kan vi ikke løse alene. Globale utfordringer krever både internasjonalt og bilateralt samarbeid. Deltakelse i EUs 7. rammeprogram har vært en meget viktig prioritet for denne regjeringen og er en oppfølging av forskningsmeldingens gjennomgående prioritering av internasjonalt samarbeid. I tillegg har vi styrket samarbeidet med en rekke prioriterte land. Vi har også valgt å gå tungt inn i Det internasjonale polaråret, hvor mellom 50 000 og 100 000 forskere og teknikere fra 60 nasjoner deltar. Det at man i noen sammenhenger vektlegger enkelte forskningsområder, betyr selvsagt ikke at alt annet er glemt eller nedprioritert. Heldigvis er både forskningen selv og debatten om forskning samfunnsrelevant, fordi den gjenspeiler en dynamisk og kunnskapssøkende samfunnsutvikling. Mitt behov for å trekke fram enkelte forskningsområder skyldes også retningen den forskningspolitiske debatten har tatt de siste årene. Svært mye av debatten har handlet om nettopp det som også representanten Eriksen Søreide var inne på, avstanden til 3-prosentmålet for forskningsinnsatsen. Det er selvsagt et vesentlig spørsmål, og det har vi debattert her i Stortinget tidligere. Men det bør ikke være det eneste vi diskuterer. Vi må også ha en debatt om hvilke utfordringer vi skal ta tak i, og hvilke områder som må styrkes. Som ny forskningsminister har jeg oppfordret til en mer nyansert og saksorientert debatt. Jeg har prøvd å fylle rollen som forskningsminister ved at jeg også ser en samordningsutfordring internt i Regjeringen, en samordning av de statsrådene som har et forskningsansvar, og at jeg som forskningsminister har et samordnende ansvar for den helhetlige forskningen som Regjeringen gjennom ulike departementer bidrar til. Jeg har også en løpende, god kontakt med Norges forskningsråd, som er en meget viktig hjelper i dette arbeidet. Jeg håper at denne interpellasjonen kan være starten på en konstruktiv debatt om de forskningspolitiske prioriteringene.