Trine Skei Grande (Venstre), 2015-12-10:
Jeg var barn på åttitallet. Da var konfliktene og fiendeskapene veldig fastlåste. Det barn ble lært opp til å være redd, var atomvåpen. Kriger var noe som skjedde langt unna, og flyktninger var noe som hørte annen verdenskrig til. Nå lever vi i en mye mer sammensatt og komplisert verden, som ikke er like lett å forklare til barn som det var til oss som vokste opp på åttitallet. Russland har en helt endret posisjon. Konflikter som skjer langt unna oss, blir fort veldig nær oss. Menneskerettighetsbrudd som skjer langt unna oss, blir også fort nær oss. Terroren, som tross alt mest rammer folk i land langt unna oss, kan også plutselig være på vår dørstokk. Det er mye å kommentere når man skal diskutere hele utenriksbudsjettet. Jeg må konsentrere meg om noen ting, og det er den diskusjonen som har vært knyttet til budsjettet. For det første er jeg glad for den enigheten vi klarte å få til. Men jeg er også glad for at utdanning, helse og jenter har hatt hovedprioritet gjennom hele prosessen, både hos regjeringa og hos Kristelig Folkeparti og Venstre – når vi ble møtt med et budsjettutkast med dramatiske kutt på veldig viktige områder for oss. Jeg vil gjerne returnere takken til Kristelig Folkeparti for et godt samarbeid for å gjøre dette til et budsjett som også vi kan stå for. Her er det spesielt fire områder jeg har lyst til å løfte fram. Det å støtte sivilsamfunnet og sivilsamfunnets arbeid med å bygge opp sivilsamfunn også i andre land, mener jeg er en grunnleggende del av vår bistand. Både å bygge demokrati, å løfte fram menneskerettigheter, og spesielt at norske organisasjoner har vært gode på å jobbe med likestilling, mener jeg er et viktig arbeid å fortsette. Det er også et viktig arbeid for å kunne bygge velferd og framtid i de landene som vi samarbeider med. For det andre var det viktig for Venstre å reversere noen av miljøkuttene som regjeringa har foreslått. Vi driver jo en kontinuerlig kamp for å gjøre regjeringa best mulig når de f.eks. drar til Paris. Til det mener jeg at de har fått veldig god hjelp, både i utenriksbudsjettet, i miljøbudsjettet og i andre budsjett. De kuttene som forelå, hadde vært et veldig dårlig mandat å opptre internasjonalt med for den norske regjeringa. Nå har de et budsjett som gjør at de kan gå ut og jobbe aktivt for å takle klima- og miljøutfordringene. Det tredje kuttet som vi var veldig kritisk til, var det store kuttet på forskning innenfor Utenriksdepartementet – i en så uoversiktlig tid som vi lever i i dag. I en tid da vi virkelig trenger forskning på hele utenriksfeltet – for å kunne ha både en levende debatt og et kunnskapsgrunnlag for politikerne for å fatte kloke beslutninger – er det faktisk viktig at vi har gode forskningsprogram på utenrikspolitikken. Derfor er Venstre spesielt glad for at vi fikk lagt inn igjen penger til forskning. Det mener jeg kommer til å være avgjørende for hvordan vi skal takle de store krisene som vi nå står overfor. På samme måte, en liten støtte, men som regjeringa har prøvd seg på flere ganger nå, og nå kommer en liten advarsel: Ikke gjør det en gang til. Det høres ikke så veldig spennende ut med begrepet RORG. Jeg mener at det egentlig burde hete «debattstøtte». Det handler om å ha en levende utenrikspolitisk debatt i Norge. For å være helt ærlig tror jeg at veldig mange av de interpellasjonene som løftes fram i Stortinget innenfor ulike geografiske områder og ulike utenrikspolitiske tema, er skapt i debatter som er skapt i organisasjoner som får støtte nettopp av denne potten. Sånn klarer Norge å få en levende debatt på veldig mange av de feltene som vi ellers ikke hadde hatt verken kunnskap eller offentlig debatt knyttet til. Det at folk faktisk legger ned masse frivillig arbeid for å løfte fram glemte konflikter, for å løfte samarbeid med geografiske områder og for alltid å ha kompetanse på ulike områder, mener jeg kommer til å være avgjørende for at vi skal takle utfordringene framover. Det siste punktet jeg har lyst til å dvele ved, og som bekymrer meg internasjonalt akkurat nå, er likestilling og kvinners rettigheter. Dette er et av de områdene hvor vi nå ser gal utvikling på mange fronter. Vi opplever land som går i feil utviklingsretning på veldig mange av de områdene som vi mener er viktige for jenters og kvinners rettigheter. Vi ser at jentefostre systematisk aborteres i de landene der det er lov og mulig. Vi ser flere land der voldtekt fører til fengselsstraff fordi det blir ansett som utroskap. Vi ser at stadig flere land, som Nicaragua nå sist, gjør abort straffbart, og det blir også farlig for leger å hjelpe kvinner der medisinsk oppfølging kanskje kommer til å føre til en abort. Vi har historier fra land som Tanzania, der kvinner dør på trappa til helsestasjonen fordi legen inne på helsestasjonen er redd for å få en abort i statistikken sin, og det er den eneste helsehjelpen kvinnen trenger akkurat der og da. Vi opplever at kjønnslemlestelse i flere land brer seg, helt opp i øverste sosiale lag, og det blir vanskeligere og vanskeligere å kjempe imot det. Seksuell helse og reproduktiv helse kommer til å være viktig for kvinners rettigheter framover. Derfor kommer Venstre til å løfte likestilling, jenterettigheter og akkurat disse temaene i mange budsjetter framover, og vi er glade for at vi fikk til et løft på dette. Det er viktig at det også kobles til den utdanningssatsinga vi føler at vi er sammen med regjeringa om. Å satse på kunnskap og utdanning er det som virkelig kan løfte hele generasjoner og land ut av fattigdom. Vi har mange budsjetter vi diskuterer samtidig, og jeg har lyst til å knytte to kommentarer til det. Jeg skulle gjerne ha snakket mye om forsvar. Jeg mener at vi står foran store utfordringer nå, også når det gjelder investeringer. Bare for å påpeke det: Venstre er ikke imot jagerfly, men vi har hele tida konsekvent under vår stemmegivning stemt for færre fly. Det gjør vi også i vårt primære budsjett, selv om vi ikke trodde at det var noe vi kom til å få flertall for i denne sal, da det flertallet har vært massivt fra SV til Fremskrittspartiet de gangene det har blitt vedtatt tidligere. Nordområdene er et viktig område og kommer til å bli enda viktigere framover. Jeg vet ikke hva som er skjedd, men jeg er veldig glad for at utenriksministerens innsats – som jeg tror kanskje det kan være – nå gjør at vi begynner å ha løsninger på Storskog. Det er viktig at vi har kontroll på våre yttergrenser som vi har ansvar for å håndheve overfor Europa. Men det er også store utfordringer på Svalbard framover, med en kullpris som gjør at den kulldriften vi der holder på med, nå ikke er i nærheten av å være lønnsom. Da er det viktig å utvikle ny næringsvirksomhet i det området. Det er viktig å kunne bruke den infrastrukturen som vi har utviklet over mange år knyttet til gruvedriften, til nye næringer og nye muligheter. På samme måte som vi har endret Kings Bay-selskapet og Ny-Ålesund-samfunnet fra et gruvesamfunn til et samfunn basert på forskningsinfrastruktur, er det nå muligheter til å gjøre det samme med f.eks. Svea, hvis den viser seg ikke å være lønnsom videre framover. Det å utvikle havneområdene og mulighetene for å lande fisk på Svalbard mener jeg også er spennende tanker som bør stimuleres og utvikles videre. Jeg tror at det er mange næringsgrunnlag man kan utvikle på Svalbard framover. Det tror jeg kommer til å være en viktig satsing for hele Stortinget, å være kreativ med å gi Svalbards befolkning rom for å utvikle den næringsvirksomheten de trenger for å holde det samfunnet levende. Det omtaler ikke dette budsjettet spesielt, men det kommer tilbake i både samferdselsbudsjettet og andre budsjetter. Jeg tror vi må ha en felles innsats for å klare å holde Svalbard-samfunnet levende framover, og det krever at Stortinget faktisk bryr seg med å løfte det temaet.