Monica Mæland (Høyre), 2021-03-23:
Det vises til interpellasjonen fra representanten Emilie Enger Mehl til statsministeren, som hun har bedt meg svare på. Slik jeg forstår representantens spørsmål, ber hun statsministeren svare på om hun ville ha omtalt debatten som gikk i Stortinget i 2014, om norsk eierskap og kontroll, på en annen måte i dag. Representanten viser samtidig til PSTs trusselvurdering for 2021, hvor PST advarer om at utenlandske oppkjøp og kontroll over naturressurser, bedrifter, eiendommer og infrastruktur kan bli en sikkerhetsrisiko for Norge. Statsministeren var i 2014 tydelig på sitt budskap, et budskap som også er gyldig i dag. Jeg siterer henne på følgende uttalelse: «Vi er opptatt av at vi skal utvikle eierskapet, vi skal sørge for nasjonal kontroll over de viktigste bedriftene.» Det er derfor ikke grunn til å antyde at statsministeren burde omtale norsk eierskap og kontroll annerledes i dag enn i 2014. Sikkerhetsspørsmål av den typen bl.a. PST advarer mot i årets trusselvurdering, var også på den politiske agendaen i 2014. Det er få land som har et større nasjonalt eierskap enn det Norge har. Statens rolle som eier i norsk næringsliv er noe regjeringen derfor i hovedsak ønsker å redusere, men statlig eierskap kan likevel begrunnes ut fra særlige nasjonale hensyn. Jeg viser her til eierskapsmeldingen som regjeringen fremmet i 2019, hvor det tydelig framkommer at rammene for statens eierutøvelse ligger fast – og at vi fortsatt skal ha nasjonal kontroll over våre viktigste bedrifter. Norge er en ledende industri- og teknologinasjon, og det skal Norge fortsatt være. Teknologi og kunnskap er viktige verdier for Norge som det er helt avgjørende at vi er bevisste at vi besitter – og evner å beskytte og forvalte til beste for det norske folk. Derfor er vi opptatt av statlig eierskap i slike bedrifter. Som statsministeren framhevet også i 2014, er norsk næringsliv helt avhengig av tilgang på utenlandske varer, kapital og investeringer. Dette bidrar til verdiskaping i Norge. Vi ønsker lønnsomme og konkurransedyktige næringer, og vi ønsker å skape flere arbeidsplasser og større verdier. Også internasjonalt kunnskapssamarbeid er helt avgjørende for at vi skal videreutvikle oss som kunnskapsnasjon. Kunnskapssamarbeid med andre land går hånd i hånd med næringslivet, noe som igjen vil bidra til å styrke Norges konkurransekraft og innovasjonsevne. Regjeringen er samtidig opptatt av at internasjonalt samarbeid og næringsliv krever ansvarlighet og grundige avveininger mellom ulike interesser, herunder nasjonale sikkerhetsinteresser. Helhetlige avveininger av ulike hensyn er noe vi jobber kontinuerlig med når det gjelder hvordan Norges naturressurser, bedrifter, eiendommer og infrastruktur best bør forvaltes. Hensynet til arbeidsplasser, næringsutvikling og sikkerhet må veies mot hverandre. Dette er noe regjeringen også har vært tydelige på i samfunnssikkerhetsmeldingen, hvor vi bl.a. sier: «Legitime bekymringer knyttet til visse utenlandske investeringer må balanseres mot behovet for å opprettholde et åpent regime for investeringer i Norge.» Vi må derfor evne å balansere konkurransekraft med nasjonal sikkerhet. Det var også dette statsministeren la vekt på i debatten i 2014, nemlig at behovet for statlig eierskap må balanseres opp mot andre behov, herunder behovet for gode konkurransevilkår for norsk næringsliv og sikkerhetsmessige behov. Regjeringen tar trusselvurderingene fra PST og de andre tjenestene på alvor. Vi er godt kjent med at fremmede stater i økende grad benytter seg av virkemidler som utenlandsinvesteringer, forskningssamarbeid og industrispionasje for bl.a. å skaffe seg avansert teknologi som de ikke er i stand til å produsere selv. Det er en økende utfordring at utviklingen av sivil og militær teknologi i økende grad skjer integrert. Investeringer som bidrar til overføring av flerbruksteknologi, kan f.eks. styrke et annet lands militære styrkeoppbygging. Derfor blir avveiningene og balansen mellom ulike interesser, næringsliv og nasjonal sikkerhet, som også statsministeren framhevet i 2014, så viktig. Bergen Engines-saken er et veldig godt eksempel på nettopp denne utfordringen, og det har jeg redegjort grundig for tidligere i dag. Samtidig er ikke eierskapspolitikken, herunder statlig eierskap, eneste virkemiddel som skal benyttes for å forvalte norske verdier. Jeg vil her peke på den sentrale betydningen som lovreguleringer gjennom sikkerhetsloven har. Jeg viser også her til redegjørelsen tidligere i dag når det gjelder hvordan sikkerhetsloven kan benyttes som virkemiddel for å beskytte nasjonale sikkerhetsinteresser og verdier. Avslutningsvis vil jeg understreke at regjeringens overordnede mål er å sørge for at Norge forblir et fritt, trygt og uavhengig land med politisk handlefrihet, økonomisk stabilitet og demokratiske verdier. Men dersom vi skal oppnå dette målet, er vi helt avhengig av internasjonalt samarbeid og samhandling. Norge skal fortsatt ha en åpen økonomi, og regjeringen vil fortsatt jobbe for bedre konkurransevilkår for norsk næringsliv. Regjeringen ønsker derfor investeringer, handel, oppkjøp og kunnskapssamarbeid velkommen, fra både norsk og utenlandsk hold. Men det må skje på en måte som ivaretar nasjonale sikkerhetsinteresser. Grundige avveininger av ulike nasjonale hensyn, sett opp mot hverandre i hvert enkelt tilfelle, er derfor avgjørende, og det er nettopp dette regjeringen nå gjør, i tilfellet med Bergen Engines.