Olemic Thommessen (Høyre), 2008-12-15:
Årets kulturbudsjett følger kjente politiske linjer. Det er betydelige økninger innenfor en stor bredde av tiltak og en fordeling som følger nokså forutsigbare spor. Med unntak av Fremskrittspartiet tror jeg det er stor enighet om økningene i kulturbudsjettet, ikke bare denne gangen, men i og for seg også når det gjelder den utviklingen vi har sett gjennom hele denne perioden. Høyre bygger denne satsingen på de politiske hovedlinjene som ble staket ut i Bondevik II-regjeringens kulturmelding. Det gjør vel i og for seg også Regjeringen, selv om Kulturløftets retoriske klær nå er blitt ettertrykkelig tatt på. Bakteppet for en sterkere kulturpolitikk er det moderne samfunnets etterspørsel etter kultursatsing, det være seg i tradisjonell forstand eller som en del av en sterk økonomisk utvikling innenfor kulturrelaterte næringer. Ny livsstil har skapt klima for økt satsing på kultur, og det er interessant å se i et lengre perspektiv at man ikke skal så forferdelig langt tilbake i tid før holdningen var en helt annen. Åse Kleveland sa eksplisitt i sin kulturmelding at man ikke kunne vente økninger i kulturbudsjettene i årene som da skulle komme. Selv om Høyre støtter et betydelig statlig engasjement gjennom kulturbudsjettet, er det klart at vi, i motsetning til Regjeringen, ikke forholder oss kritikkløst til sterkere statlig styring og statlig satsing. I Høyres øyne kan statens omfattende deltagelse konsentrere makt og bidra til utstrakt politisk riktighet og mindre reelt mangfold dersom man ikke har et våkent øye for hvordan pengene sluses ut. Kulturministerens tilbakevendende beskrivelse av «armlengdes avstand-prinsippet» holder – etter Høyres syn – ikke, så lenge det brukes på en så snever måte som det vi mener ligger til grunn for Regjeringens politiske arbeid. Norge er et lite land, med et lite marked, og det betyr at vi mer aktivt og gjennom strukturelle grep må motarbeide maktkonsentrasjon. Høyre ønsker derfor en tydelig, annen kurs, der nøkkelordene er maktspredning og mangfold. Dette handler dels om organisering, om statlig oppnevning av styrerepresentanter. Her mener vi staten kunne begrense seg til de største statlige institusjonene. Maktspredning handler også om hvordan statlige midler sluses ut til mottagerne, og – ikke minst – handler det om behovet for en større bredde av finansieringskilder og beslutningstagere i kulturlivets sammenhenger. Høyres innfallsvinkel illustreres gjennom vår styrking av de sentrale delene av kulturbudsjettet med 30 mill. kr. Vi ønsker å styrke mangfoldet gjennom å styrke de frie gruppene og ensemblene. Det gjør vi gjennom å styrke basisfinansieringen av etablerte scenegrupper, tilskuddsordningen for fri scenekunst og tilskuddsordningen for dans. Vi mener det er viktig å være særlig oppmerksom på virksomheter som springer ut av innvandrermiljøene, og gir også i år Stiftelsen Cosmopolite og Nordic Black Theatre en ekstra hånd. Vi mener også det er svært viktig å styrke båndene mellom kulturliv og næringsliv. Det dreier seg i denne sammenheng ikke først og fremst om næringsutvikling, men om å bidra til at arenaer vokser frem der kulturlivet får nye stimulerende oppgaver og alternative veier til finansiering av virksomhet. Vi mener Forum for kultur og næringsliv er en god start, men tenker oss at staten må bidra til å bygge opp en organisasjon med et betydelig høyere ambisjonsnivå og en atskillig mer kompleks tilnærming til hvordan man skal jobbe. En annen vei til maktspredning er også å se til de virksomhetene som vokser frem lokalt og regionalt. Her mener vi at en ytterligere styrking av de regionalt baserte filmmiljøene er et viktig grep. Høyre legger også stor vekt på at kulturarven vår skal ivaretas og være tilgjengelig for alle. Det er gjort mye innenfor ABM-feltet de siste årene, men arkivområdet synes å ha sakket akterut. Mange arkiver – ikke minst de private – er i dag i en elendig forfatning, og viktige deler av vår kollektive hukommelse kan komme til å bli borte. Vi har derfor lagt inn ekstra midler til arkivene i årets budsjett. Vi har også i år styrket folkekulturområdet, denne gangen gjennom Riksscene for folkemusikk og folkedans. Viktige deler av folkekulturfeltet er også en del av frivilligheten. Høyre har signalisert at vi går inn for full momskompensasjonsordning, og vi har i merknadene til budsjettet bedt Regjeringen legge til rette for dette, slik at det går an å komme i gang med nye momsregler allerede fra høsten av. Medieområdet er et felt i sterk utvikling. Den teknologiske konvergensen og digitaliseringen går sin gang og gir stadig nye muligheter for raskere kommunikasjon og utvikling av nye kommunikasjonsformer – for ikke å si plattformer. Regjeringens politikk baserer seg stort sett på virkemidler fra en annen tid, lite tilpasset den digitale fremtiden vi nå ser inn i. Det er en kjent sak at Høyre har begrenset tro på eierskapsregulering, og vi ønsker fortsatt en annen innretning som erstatning for det tradisjonelle produksjonstilskuddet til avisene – gjerne med et tak og en flatere modell i forhold til dagens ordning, og gjerne også en ordning rettet mot nye etableringer og redaksjonelle nettsteder. Vi burde kanskje hatt en offentlig utredning om det som var pressestøttens opprinnelige målsettinger, nemlig ønsket om meningsmangfold, reell ytringsfrihet og stimulering av en vital offentlig samtale, denne gangen drøftet ut fra den medievirkeligheten vi nå lever i, og den vi ser vil komme. I dag ser vi at utviklingen bringer oss alle stadig lenger inn i den digitale allmenningen. Teknologisk og innholdsmessig konvergens er ikke lenger bare klisjeer om fremtiden, men realiteter vi daglig forholder oss til. Et interessant trekk i dette er hvordan utviklingen av innholdsmessige genre også aktualiserer medieområdets betydning for kulturlivet i sin alminnelighet. Mediene er ikke bare et anliggende i forhold til ytringsfriheten, medieområdet har også stor betydning eksempelvis for ivaretakelsen av norsk språk. Høyre er i denne sammenheng opptatt av at vi i Norge får en størst mulig hjemmeproduksjon av innhold. I denne sammenheng er det allerede nå av stor langsiktig betydning hvordan de forskjellige aktørene posisjoneres i forhold til hverandre. Høyre mener i denne sammenheng at det er riktig å basere seg på størst mulig direkte flyt mellom forbruker og innholdsleverandør. Alle monopoliserende tendenser bør derfor motarbeides. Eksempelvis ser vi at enkelte av telekom-aktørene bygger foretningskonsepter basert på lukkede løsninger i nettene. I praksis vil dette kunne utvikle monopoler mange steder. Høyre mener det nå er viktig å gi klare politiske signaler om at fremtidens digitale allmenning skal være åpen. Vi har fremmet forslag om å få utredet dette, slik at aktørene kan utvikle nye forretningskonsepter i tråd med de åpne løsningene så snart dette er teknologisk mulig. Fri flyt av innhold vil gi forbrukerne et bedre tilbud, og det vil stimulere norske innholdsleverandører til utvikling av nye produkter og produksjon av norsk innhold. Dette er den eneste måten vi kan sikre en norsk hjemmebane på i den digitale allmenningen. Innholdet i det volumet som her skal til, kan ikke sikres gjennom støtteordninger eller andre tilskudd over statsbudsjettet.