Michael Tetzschner (Høyre), 2016-03-31:
Jeg kan slutte meg til veldig mye, kanskje det aller meste, av det som saksordføreren redegjorde for. Vi fikk en oversiktlig og grei fremstilling av saken. Høyre har hatt på sitt program at man ønsker en grunnlovfesting, og det er også en av grunnene til at vi er med på å skape flertall for dette forslaget. Det er vel det eneste forslaget i dag som kan imøtese å bli vedtatt av Stortinget. Dog er det riktig å minne om vår styringstradisjon i Norge. Vi er et forholdsvis lite land, vi bor i tette nærsamfunn, og vi behøver ikke alle forvaltningsnivåer, selv om også noen vil påberope seg å stå nærmere lokaldemokratiet. Derfor har vi presisert i innstillingen at hele drøftelsen som ligger i merknadene, altså gjelder primærkommunene. Vi har også vært opptatt av å betone at ettersom vi kommer fra – og fortsatt er – en helstat, vi henger sammen forvaltningsmessig og lovmessig, så vil vi aldri komme forbi den realitet at det lokale selvstyret utøves på grunnlag av nasjonal lovgivning. Man kan vel egentlig også si at det lokale selvstyret har det omfanget som det får ved at staten delegerer sin myndighet på ulike vis, først og fremst gjennom lov og forskrift. Med det som utgangspunkt finner vi allikevel at det vil være riktig å bringe også i Grunnloven inn en henvisning til det lokale selvstyret. Dermed oppfyller vi også formelt noe som har vært diskutert, nemlig om vi bare formelt – og ikke reelt – oppfylte Europarådets charter. Så skulle den saken også være i orden. Det som har ligget oss litt på sinne, er særlig grensesnittene mellom klagegangen, som gjelder enkeltpersoner som berøres av et lokalt vedtak. Vi har vært opptatt av å betone at individets rettsstilling ikke skal bli svekket, altså mulighetene til å få overprøvd sin sak hvis man mener man er rammet av et urimelig lokalt vedtak i kommunestyret eller i andre lokale organer. Mulighetene til å få overprøvd dette skal altså være intakt, slik at staten med denne bestemmelsen ikke gir fra seg de ordningene som er satt nettopp for å trygge rettsområdet for den minste enheten i samfunnet, nemlig individet. Vi ønsker heller ikke at en grunnlovsbestemmelse skal brukes mot staten til å hevde spesielle autonome områder, jevnfør det jeg sa innledningsvis. Det betyr ikke at staten til enhver tid kan vurdere hvilke arbeidsoppgaver og hvilke fullmakter de legger til det lokale nivået, og det synes jeg man skal arbeide mer for å gjøre, men det trenger vi ingen grunnlovsbestemmelse for å vurdere eller sette opp skranke for. Det kan og bør utmerket skje og har hittil skjedd gjennom vanlig lovgivning. På noen områder tror jeg man i større grad kan akseptere at i en tvist mellom stat og kommune har kommunen også behov for å hevde sin rettslige integritet, i hvert fall når det er snakk om mer avtalepregede forhold, så vi imøteser at man kan se på tvisteløsningsmekanismer som gjør at kommunen ikke bare blir utsatt for statens overmakt når man diskuterer på hvilke premisser man har inngått en avtale, og på hvilken måte den er oppfylt av partene. På disse områdene har vi mer å gjøre for å tilføre lokaldemokratiet mer reell beslutningsmyndighet, men veien går ikke ved en finlesing av Grunnloven, samtidig som vi er fornøyd med at vi nå får dette skrevet inn i Grunnloven, slik vi ellers er inne i en trend hvor vi skriftliggjør mer av den norske forvaltningstradisjonen. Vi har relativt nylig skrevet inn i Grunnloven domstolenes prøvelsesrett, informasjonsplikt osv. Jeg synes også saksordføreren ga en presis gjengivelse av de tre forslagene, og jeg kan røpe at vi ikke syntes forskjellen mellom dem var så stor at vi brukte mye tid på å veie disse opp mot hverandre. Men vi har altså truffet den beslutningen – og det gjenspeiles i flertallsinnstillingen – at vi fra Høyres side anbefaler vår gruppe å stemme mot forslag nr. 26, mot forslag nr. 5 og for forslag nr. 19, forslaget som er fremmet av representantene Anders Anundsen, Ulf Erik Knudsen, Øyvind Vaksdal og Ib Thomsen.