Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Vi behandler det siste statsbudsjettet i denne perioden, og det er et godt påskudd til å gjøre opp status. Én observasjon de siste åra er at Høyre og Fremskrittspartiet har lagt seg til visse munnhell som stadig gjentas. Ett av dem er at den blå-blå regjeringa har «modernisert, fornyet, forsterket, forbedret» både dette og hint, også velferden. Men en påstand uten rot i virkeligheten blir ikke sannere av å gjentas og gjentas og gjentas – med mindre økte sosiale forskjeller er regjeringas definisjon på modernisering og forbedring. Det er jo mye som kan tyde på det. Allerede i regjeringserklæringen ble det lagt an en politikk som systematisk sikrer at de rikeste slipper unna med mindre til fellesskapet, mens de med minst skal få enda mindre. Det er ikke moderne. Det er gammeldags, usolidarisk, skaper mer fattigdom og skader samfunnet. VG hadde mandag en interessant artikkel: «Ulikhetene fortsetter å øke, og flere under 30 år har lite på konto. De som har mest fra før, soper med seg den største inntektsveksten. Det er førjulsnyheten fra NAV som arbeids- og sosialminister Anniken Hauglie(H) gjerne skulle ha vært foruten.» (H) Hvis vi i tillegg tilføyer: soper med seg de største skattekuttene, blir bildet enda tydeligere. Dette er ikke noe som bare skjer på grunn av fall i olja, slik Høyre og Fremskrittspartiet pleier å påstå. Det er resultatet av en villet politikk. 25 mrd. kr kunne vært brukt til å bekjempe den høye ledigheten, men skattekutt er viktigere. Regjeringa fører en konsekvent politikk – det skal de ha – men de tar Norge i helt feil retning. Vi så det allerede etter tre uker, i tillegget til 2014-budsjettet: Arbeidsminister Eriksson gikk rett på kutt i overgangsstønaden til enslige, arbeidsløse foreldre. Han ville også kutte i uføres alderspensjon ved å ta fra eldre uføre den delvise skjermingen mot full levealdersjustering, og det ble allerede da signalisert et Høyre–Fremskrittsparti-ønske om drastiske kutt i barnetillegget til uføre. Heldigvis bidro Venstre og Kristelig Folkeparti til at deler av dette ikke ble noe av. Men 2 000 tiltaksplasser forsvant, tross varsler om økt ledighet. Bilstønadsordningen til personer med nedsatt funksjonsevne som ufrivillig er utenfor arbeidslivet, ble kuttet med hele 20 pst. og forsvant siden. Høyre og Fremskrittspartiet har også hatt et konsekvent mål om å svekke arbeidstakernes rettigheter: Stortingsmeldinga om flere i arbeid og proposisjonen om ny arbeidsskadeforsikring ble umiddelbart trukket. Permitteringsregelverket ble strammet inn, på bekostning av både permitterte og arbeidsgivere som slet. Regjeringa snudde først etter massivt press gjennom lang tid. Kutt i lønnsgarantiordningen, inklusive feriepenger, rammet 10 000 oppsagte. «Regelverksendring» ble det kalt. Boliglånsordningen for medlemmer i Statens pensjonskasse er i praksis borte. Det var tre veldig aktive oppstartsuker, som satte retningen. Det fortsatte i 2015: Året ble innledet med generalstreik mot angrepene på arbeidsmiljøloven. Kutt i barnetillegget til uføre, med 28 000 kr pr barn ble heldigvis avverget. Stikkordsmessig kan nevnes: nei til økt fradrag for fagforeningskontingent, stans i arbeidet mot ufrivillig deltid, normerte sykmeldinger, kutt i tiltaksplasser, reelle kutt i mange viktige stønader ved at satsene bare ble nominelt videreført. Forsørgingstillegget for de eldste med aller minst, de med supplerende stønad, ble fjernet. Fast ansettelse uten garantilønn bekymrer ikke regjeringa, selv om dette i praksis er inngangsdøra til sosial dumping. Og det fortsatte i 2016: Da røk feriepengene til arbeidsledige. Karantenetida før dagpenger ble forlenget. Tilretteleggingstilskudd for arbeidssøkere med nedsatt funksjonsevne og for sykmeldte ble kuttet. Det samme gjaldt aktivitetshjelpemidler til dem over 26 år. Hele den supplerende stønaden for personer over 67 år ble fjernet for 500 personer, som ble henvist til sosialhjelp. Trygdeoppgjøret kommer ikke lenger til Stortinget. Og det fortsetter i 2017: Varig tilrettelagt arbeid skal kommunaliseres. De skjulte kuttene i grunn- og hjelpestønad fortsetter. Fortsatt er det uføre som taper på reformen, uten at regjeringa er villig til å skaffe fram en oversikt. Fortsatt taper uføre bostøtte, til tross for regjeringas forsikringer om det motsatte. Den bekymringsfulle situasjonen med redusert sysselsetting for unge med nedsatt funksjonsevne møtes ikke med aktive tiltak. De pensjonistene som har mest, har fått mest. Det er ingen tegn i Navs fattigdomsrapport og dagens SSB-tall til at det vil endre seg – dessverre.