Kari Manger (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Når Stortinget nå har fått teleloven opp til revisjon, er det fordi vi atter en gang har opplevd at utviklingen innenfor telesektoren går veldig raskt. Selv om loven trådte i kraft så sent som i 1996, har den allerede blitt endret flere ganger. De senere årene har vi hatt en utvikling og en dynamikk innenfor tele- og IKT-området som jeg tviler på at vi finner i noen annen sektor. Endringene innenfor Telenor og ikke minst Regjeringens eNorge-plan er andre viktige eksempler på at regjering og storting virkelig ønsker å møte disse utfordringene offensivt. Selve lovendringene som i dag er til behandling, er ikke de mest kontroversielle politisk sett. Som nevnt av saksordfører, støtter en enstemmig komite alle Regjeringens endringsforslag. Med unntak av noe ulik innfallsvinkel i forhold til auksjonsprinsippet for telelisenser, er alle merknader også enstemmige. Jeg ønsker å benytte anledningen til på komiteens vegne å takke saksordføreren for et godt arbeid og en god og ryddig prosess under behandlingen av saken. Jeg skal ikke i innlegget gå inn på alle endringene i loven, men vil konsentrere meg om det vi ser på som de viktigste endringene, nemlig lovhjemlingen av å ta i bruk auksjonsprinsippet ved tildeling av telelisenser, samt opphevingen av den såkalte spesielle framføringsretten Telenor til nå har hatt. Når det gjelder auksjonsprisnippet, er uenigheten i komiteen ikke særlig stor, selv om det er et flertall og et mindretall. Komiteen er enig om at prinsippet skal lovhjemles. Komiteen er også enig om at bruk av auksjon som hovedregel skal forelegges Stortinget. Og ikke minst er komiteen enig om at den utviklingen vi har sett i en del europeiske land hvor auksjon er brukt som hovedprinsipp ved tildeling av lisenser for nye nett, først og fremst de såkalte UMTS-lisensene, har vært lite heldig. Det finnes flere eksempler på at de aktørene som vant lisenser, har pådratt seg store gjeldsproblemer, og man har ikke fått sikret de samme mulighetene for utbyggingskrav, dekning og hastighet som en anbudskonkurranse ville ha medført. Grunnen til at en enstemmig komite likevel åpner for en lovhjemling av dette prinsippet, er først og fremst at lisenstildeling er noe som ikke bare gjelder for nye nett. I behandlingen av statsbudsjettet for 2001 gikk et bredt flertall i Stortinget inn for at ledige frekvenser i såkalte annen generasjons mobilnett – 900- og 1 800-frekvensbåndet – i løpet av 2001 tildeles ved auksjon. De eksisterende mobiloperatørene i dette nettet er i sine konsesjoner pålagt betydelige dekningsforpliktelser, og har en dekning på om lag 94 pst. av befolkningen. I slike tilfeller ser vi at det ikke vil være noen lett oppgave å stille fornuftige krav ved anbud, og auksjon må da kunne brukes. Selvfølgelig er valg av auksjon som tildelingsprinsipp ikke til hinder for at vi fortsatt skal kunne stille krav både til søkernes kompetanse, seriøsitet og økonomi. La meg kort kommentere komiteens enstemmige tilslutning til Regjeringens forslag om å avskaffe den spesielle adgangen tilbydere med dekningsforpliktelse har i dag til selv å kunne treffe vedtak om ekspropriasjon, den såkalte framføringsretten. Enkelt sagt er dette en rett som først og fremst har eksistert for Telenor, og den har vært begrunnet i de spesielle krav selskapet gjennom konsesjonen har til leveringsplikt når det gjelder tjenester. Det har vært innvendt mot denne retten at den har fungert konkurransevridende, og det er nok mulig at den ikke har vært med på å fremme like konkurransevilkår. Som følge av den teknologiske utviklingen er det stadig vanskeligere å skille mellom infrastruktur som er spesielt knyttet til leveringsplikten, og tjenester som også går utover denne. Når vi i tillegg får opplyst at denne rettigheten kun er brukt i få, om noen, tilfeller siden loven trådte i kraft, tyder dette på at bestemmelsen bør oppheves. Så har noen krevd at for å oppnå like konkurransevilkår bør vi i stedet for å oppheve denne retten, utvide den til å omfatte alle aktører på markedet. Jeg er redd for at dette vil gi en helt uholdbar situasjon. Vi har i dag om lag 40 registrerte teleselskaper, og selv om vi stiller krav til dekning og størrelse, vil et slikt forslag likevel kunne føre til at et betydelig antall aktører når som helst med loven i hånd kan komme og grave opp hagen din, for å sette det litt på spissen. Jeg tror ikke at det er særlig ønskelig. Derfor har en enstemmig komite valgt å støtte Regjeringen i at § 10-2 første ledd bør oppheves. Jeg vil likevel understreke at vi har et ansvar for å sikre framføring av telenett over hele landet. Jeg forutsetter derfor at departementet ved eventuelle behandlinger av ekspropriasjonstillatelse etter § 10-2 annet ledd er seg bevisst dette ansvaret og bidrar til at opphevingen av denne framføringsretten ikke medfører vesentlige forsinkelser eller hindre for samfunnsmessig viktige nettutbygginger. Til slutt vil jeg understreke at de endringer vi vedtar i dag, bidrar, som også saksordføreren var inne på, til et lovverk og en ramme for statlig teleforvaltning som bringer oss mer i takt med situasjonen på telemarkedet og den teknologiske utviklingen. Det vil ikke overraske meg så veldig mye om vi om få år på nytt må behandle endringer i denne loven, ikke fordi vi gjør noe galt og vedtar noe galt i dag, men fordi utviklingen på denne sektoren gjør at vi stadig må fornye også telepolitikken for å møte nye utfordringer. Og jeg vil understreke at vi på alle måter fortsatt må sørge for å være i forkant på dette området.