Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-17:
Representanten Gundersen peker på viktige utfordringer for norsk økonomi. Vi vet alle at vi står framfor betydelige omstillingsbehov i fastlandsøkonomien i årene framover. Vi vet også at det er stort behov for helse- og omsorgstjenester som følge av aldringen i befolkningen. Vi vet at framtidig velferd i Norge er avhengig av en velfungerende og produktiv fastlandsøkonomi. Vi trenger et konkurransedyktig næringsliv og en sterk og effektiv offentlig sektor. Vi trenger fortsatt en økonomi som gir oss lav arbeidsledighet og høy yrkesdeltakelse. Det er også viktig at vi gleder oss over det vi får til, men at vi samtidig er ydmyke, for vi er avhengige av verden rundt oss, og vi er avhengige av at det går bra i den internasjonale økonomien. Det vi ser i bl.a. europeisk økonomi, forteller oss hva slags konsekvenser det kan få om vi ikke sørger for at statsfinansene er bærekraftige over tid. Vi ser også hvor viktig det er at det er tillit til at det politiske systemet har evne både til å ta og til å gjennomføre gode og ofte vanskelige beslutninger. Det er flere grunner til at det går bra i norsk økonomi. Det ene er veksten i framvoksende økonomier, som har gitt prisoppgang på viktige varer som Norge eksporterer. Vi ser at det kan snu dersom veksten i verdensøkonomien blir lavere. Som et lite land er vi avhengige av samhandel med resten av verden, og vi vet at et tilbakeslag ute vil påvirke oss. Det siste tiåret har, som representanten Gundersen peker på, lønnsveksten vært langt større i Norge enn hos handelspartnerne våre. Norske industrilønninger ligger nå godt over lønningene til konkurrentene i andre europeiske land. Det har vært mulig fordi vi har hatt et veldig positivt og godt bytteforhold for norsk økonomi og norsk eksport. Samtidig har vi sett – og der peker også representanten Gundersen på et viktig poeng – at den sterke lønnsveksten, f.eks. i oljenæringen, trolig har smittet over på lønninger i fastlandsbedriftene og det mer tradisjonelle, utekonkurrerende næringslivet. Dette er forhold som er viktige, og som vi må ha stor oppmerksomhet rundt i tiden som kommer. Vi ser også tydelig at det høye lønnsnivået gjør norske bedrifter sårbare for en nedgang i etterspørsel og priser eller for en styrking av krona. Derfor er det viktig at vi viderefører det inntektspolitiske samarbeidet. Derfor er det viktig at hensynet til konkurranseutsatte næringer blir tatt vare på i lønnsoppgjørene, og den etablerte frontfagsmodellen er et av de viktigste virkemidlene i så måte. Det vi også ser av det som skjer i internasjonal økonomi, er at lønnsveksten hos handelspartnerne kommer til å bli lav i lang tid framover. Det vil sette klare grenser for lønnsveksten her i Norge dersom den konkurransemessige kostnadsevnen ikke skal forverres ytterligere. På møtet i kontaktutvalget som vi hadde 7. oktober, inviterte statsministeren til å gjøre neste års lønnsoppgjør til et solidaritetsoppgjør. Han pekte på at en sterk krone gjør det vesentlig vanskeligere å beholde konkurransekraften, og at hensynet til arbeidsplasser og konkurranseevne må stå sentralt i lønnsoppgjøret til neste vår. Både arbeidstakere og arbeidsgivere må bidra og vise solidaritet med dem som nå risikerer å miste arbeidet sitt som følge av krisen ute i Europa. Rammeverket rundt den økonomiske politikken er viktig for stabiliteten i norsk økonomi – handlingsregelen, hvordan vi innretter ordningen rundt pensjonsfondet, pengepolitikken, regulerings- og tilsynsordninger i finansmarkedet er viktige hjørnesteiner i tillegg til det inntektspolitiske samarbeidet. Det må vi bygge videre på framover. Budsjettet som ble lagt fram 6. oktober, og som vi skal diskutere her om en uke, er godt tilpasset den økonomiske situasjonen. Vi følger handlingsregelen, og vi er forutsigbare i bruken av oljeinntekter. I urolige tider er forutsigbarhet enda viktigere enn tidligere. Det bidrar til stabilitet i rente- og valutamarkedet og økonomien samlet sett. Det er svært viktig for konkurranseutsatt sektor. Arbeidskraften er den viktigste ressursen vår. Vi har lav ledighet og høy yrkesaktivitet. Vi må videreutvikle arbeidskraften, slik at vi også i framtiden har en omstillingsdyktig, velkvalifisert og produktiv arbeidsstyrke. Samtidig ser vi også hvor viktig den sosiale tryggheten er for konkurransekraft, produktivitet og produksjonsevne i norsk økonomi. Pensjonsreformen er viktig – det som vi gjør i tilknytning til pensjonsreformen – for å sørge for at folk står lenger i arbeid, og for å sørge for at vi får enda større nytte av den gode arbeidskraften som bl.a. har passert 60 år. Vi må investere i den framtidige arbeidskraften. Alt fra barnehage til gjennomføring av grunnutdanning og høyere utdanning må være høyt prioritert. Vi må sikre at ungdom kan gjennomføre videregående skole. Vi må ha et sterkere søkelys på læreplasser og yrkeserfaring som en del av dette. Forskning og utvikling er et annet viktig felt for å fremme innovasjon og produktivitet. Derfor må vi holde oppe det høye nivået vi har på forskning. Vi ligger altså i øverste klasse når en ser på forskning per innbygger i Norge sammenlignet med andre land. Næringsrelevant FoU må få støtte gjennom en rekke ordninger. Jeg er enig med representanten Gundersen i at det også er viktig at vi – for å si det på den måten – får bedre og mer framtidsrettede forskningsresultater ut av de mange milliardene vi år om annet bruker på forskning. Vi må holde oppe det høye investeringsnivået i samferdsel og infrastruktur, ikke bare på veier og jernbane, men også på den elektroniske infrastrukturen og det som gjør det lettere å drive næringsvirksomhet i alle deler av landet. Vi vet at produktivitet og sysselsetting ofte svinger med de økonomiske konjunkturene. Etter tilbakeslaget vi fikk i forbindelse med finanskrisen, har vi nå hatt en oppgang i sysselsettingen i fem kvartaler, både i økonomien som helhet og i privat sektor. Som en direkte følge av finanskrisen sank sysselsettingen med om lag 72 000 personer. Nå har vi hentet inn igjen store deler av dette, etter at bunnpunktet ble nådd i første kvartal 2010. Ser vi på de siste 20 årene, har vi hatt en vekst i verdiskapingen på Fastlands-Norge som har vært høyere enn veksten i Amerika, og klart over veksten i euroområdet og hos våre nordiske naboer. Mye av denne veksten kan forklares med en god utvikling i produktiviteten. Det er også riktig, som representanten Gundersen sa, at vi har hatt en god produktivitetsutvikling i Norge. Fra 2006 har den flatet ut, men det er ikke noe norsk fenomen. Vi ser også at det har vært en betydelig utflating og en svekkelse av produktiviteten internasjonalt, men f.eks. i 2010 tok produktiviteten i industrisektoren seg betydelig opp. Konjunkturer påvirker produktiviteten, men det er en viktig oppgave å sørge for at produktiviteten er i første rekke. Noe av forklaringen på at vi har hatt en god utvikling i produktiviteten, er et høyt utdanningsnivå, god omstillingsevne og et godt rammeverk rundt den økonomiske politikken. Til slutt vil jeg si at det er mange utfordringer framover. Det er viktig, som jeg sa innledningsvis, at vi er ydmyke når det gjelder den situasjonen Norge er i, for det er ikke gitt at vi skal være i den situasjonen. Vi vil bli påvirket av det som skjer rundt oss, men vi har et veldig godt grunnlag for å møte de utfordringer som vi nå ser i internasjonal økonomi, og det som vil slå innover norsk økonomi. Det vil stille krav til oss som politikere, det vil stille krav til fagbevegelsen, til arbeidsgivere og til næringslivet i sin helhet. Dette er en felles oppgave å ta tak i. Det er også et viktig hensyn bak den politikken regjeringen fører. Dette vil vi også ha med oss i framtiden. Jeg takker for at dette temaet kom på dagsorden i denne interpellasjonen. Vi får to nye muligheter i neste uke til å diskutere dette, i forbindelse med både utenriksministerens redegjørelse og finansdebatten neste torsdag. Dette er ikke siste gangen vi diskuterer temaet, og det er bra.