Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-10-23:
Det har vært en interessant Nordisk Råd-debatt i dag, som kanskje også illustrerer at de nordiske land har vært inne i en høykonjunktur hvor utfordringene ikke har vært så veldig store, i alle fall hva angår sysselsetting. Vekst og utvikling har vært fellesnevneren for arbeidet i de nordiske land og selvstyrte områder. Derfor er kanskje utfordringen nå blitt en annen, hvor vi er nødt til å tenke gjennom hva slags dagsorden vi ønsker fremover, og hva slags ambisjoner vi ønsker å ha i dette arbeidet. Jeg tror det er en felles oppfatning blant samtlige parti, i samtlige land, at vitalisering av arbeidet til enhver tid må stå i fokus. Og det synes jeg faktisk man har klart å oppnå. Dette er et parlamentarisk forum hvor fem statsministere møtes årlig, vi møter ministre, statsråder og får utvekslet erfaringer. Begrepet «nettverk», som vi snakker veldig fagert om i veldig mange andre sammenhenger – hva slags annen type nettverk kan vi ha hvis vi vil ha noe ut av dette felles arbeidet, som vi ønsker å delta i, annet enn å kunne dyrke dette videre? Dette avhenger jo av hva slags ambisjoner det enkelte parti måtte ha på dette området. Jeg har stor respekt for Fremskrittspartiets talsmenn, både Fredriksen og Kielland Asmyhr, men jeg må si at når jeg hører tilnærmingen til denne debatten, skjønner jeg jo hva slags ambisjonsnivå partiet har lagt seg på i det nordiske samarbeidet. For det er i beste fall å slepe seg med ryggen først i enhver tilnærming til dette. At noen oppfatter Nordisk Råd som en kaffeklubb uten dagsorden, mer eller mindre en koseklubb uten ambisjoner, hvor man dyrker konsensus, kan jo ikke skyldes annet enn at man ikke har noe annet nettverk man ønsker å dyrke enn seg selv. Jeg vet jo at man selvfølgelig har hatt visse tilnærminger til Dansk Folkeparti, men fordi det har vært mest komfortabelt nasjonalt, har man valgt ikke å ha et samarbeid med dem, et samarbeid som kunne ha gitt dem plass i presidiet, og gitt Fremskrittspartiet en mulighet til å ha innflytelse. Og da, når man etterlyser konkrete forslag, når man etterlyser vitalisering, må det være lov å spørre: Hva har vært Fremskrittspartiets tilnærming, hva har vært Fremskrittspartiets høydepunkt når det gjelder forslag som kunne vitalisere Nordisk Råd? Vi mangler ikke utfordringer. Jeg sitter sammen med representanten Kielland Asmyhr i Miljöutskottet, og – du verden – vi diskuterer klimautfordringer, vi deltar i et felles nordisk–baltisk samarbeid for å forestå og bidra politisk til å rydde opp i verdens mest forurensede sjøområde, Østersjøen. Vi diskuterer felles tilnærming til klimautfordringen, vi diskuterer energiproblematikken. I Norden har vi virkelig en mulighet til å kunne knytte infrastruktur og gjøre jobben innenfor fornybarpolitikken bedre enn i dag. Så vi mangler ikke områder å ta fatt på. Og da kan man ikke bruke som unnskyldning at Nordisk Råd er et konsensusorgan der man ikke kan fatte vedtak. Dette er med respekt å melde – hadde ordet «tøv» vært parlamentarisk, ville jeg ha brukt det, men siden det ikke er anledning til det, finner jeg ikke noe annet dekkende ord som alternativ. La meg også få lov å si at når det gjelder grensehinder, som har vært et begrep som vi har diskutert lenge, er det sannelig også opp til Norge å bidra til å gjøre noe med dette. I en situasjon hvor vi har en internasjonal finanskrise rundt oss, som også treffer denne regionen, må vi være villige til å se hva vi kan gjøre fra norsk side på dette området, hva som er de største hindrene. Og la meg si: Selv om det er pensjonister som har vært satt til å utføre denne jobben, så er det ingen dårlig jobb som er gjort av tidligere statsminister Paul Schlüter og Bjarne Mørk Eidem, som har flere høythengende titler i Norge. Så det kan neppe skyldes dem at vi ikke har kommet lenger. Men vi må være villige til i Norge å se på om vi kan tillempe oss transparente løsninger på toll, på skatt, på avgifter, som gjør at det i større grad er enklere å tenke retning øst–vest enn bare nord–sør.