Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2009-06-19:
For nokre dagar sidan melde DN.no at finanskrisa kan avblåsast. Kommentaren kom frå Kristian Falnes i SKAGEN Fondene. No er det ikkje så uvanleg at porteføljeforvaltarar er optimistiske, men det er teikn som tyder på at situasjonen på finansmarknadene er betre enn for nokre månader sidan. Påslaga i pengemarknadsrenta er blitt mindre, og Oslo Børs har stige med over 50 pst. sidan første del av mars i år. Bustadprisane aukar, og det er lettare for hushalda å få lån. Den siste veka har likevel børsen falle igjen. Krisa starta som ei finanskrise og spreidde seg til realøkonomien. Det kan no synast som om dei finansielle marknadene er over det verste, men det vil ta tid før realøkonomien kan friskmeldast. Det er framleis usikkert når botnen er nådd, og kor djup han blir. Sjølv om det er enkelte positive teikn, er det altfor tidleg å avblåse den økonomiske krisa. Investeringane i næringslivet går markert ned, medan nedgangen i varekonsumet ser ut til å ha stoppa opp. Industriproduksjonen blir framleis mindre. Fallet har likevel blitt noko lågare sidan februar, og nedgangen i norsk industri er meir dempa enn i andre europeiske land. Samtidig fortset arbeidsløysa å stige. Den registrerte arbeidsløysa har vist oppgang sidan i fjor sommar. 2,6 pst. av arbeidsstyrken er no ledige. Arbeidsløysa aukar innanfor alle yrkesgrupper, men auken er størst innanfor bygg og anlegg. Det er venta at arbeidsløysa vil fortsetje å stige også i 2010. Dette er den største utfordringa vi har i den økonomiske politikken. Regjeringa har det siste året ført ein svært ekspansiv finanspolitikk. Også pengepolitikken har vore svært ekspansiv. Dette har medverka til å stabilisere økonomien. I det opphavlege budsjettforslaget for 2009 låg det inne ein impuls på 0,7 prosentpoeng. Etter Stortinget si behandling av tiltakspakken i februar i år blei denne impulsen stipulert til 2,4 prosentpoeng. Når vi seinare i dag vedtek revidert nasjonalbudsjett, vil impulsen vere på 3,0 prosentpoeng. Dette er ei svært sterk stimulering av økonomien, både i historisk og i internasjonal samanheng. Når arbeidsløysa stig, er det viktig å ha eit spesielt fokus på utviklinga i langtidslediggangen. Regjeringspartia ønskjer å motverke at auka lediggang fører til at personar blir gåande lange periodar utan arbeid. Erfaringane viser at det då er vanskelegare å kome tilbake i jobb. I samband med tiltakspakken blei nivået for arbeidsmarknadstiltak auka med 6 000 plassar i gjennomsnitt for 2009. No foreslår Regjeringa at nivået på tiltak for arbeidssøkjarar med eit moderat bistandsnivå blir auka med i gjennomsnitt 1 000 plassar. Dette gir grunnlag for ein auke på om lag 5 000 tiltaksplassar fram til utgangen av året. I vanskelege tider på arbeidsmarknaden er det ofte dei som stiller svakast, som slit mest med å få jobb. Eit fleirtal i komiteen gir derfor uttrykk for at tilstrøyminga av nye arbeidsledige ikkje må føre til redusert oppfølging og tiltaksinnsats for personar som treng meir omfattande hjelp for å komme i arbeid eller sosialfagleg oppfølging. Nedgang i etterspurnaden, særleg frå utlandet, har ramma norsk næringsliv. Det er lite myndigheitene her i landet kan gjere med den svake utviklinga internasjonalt. Dei signala vi får, går ut på at det aller viktigaste for næringslivet vårt er at kreditt- og kapitalmarknadene fungerer. Regjeringa og Noregs Bank har sett i verk ei rekkje tiltak som medverkar til dette, samtidig som renta er sett kraftig ned. Nedgangskonjunkturen har resultert i at etterspurnaden etter lån frå Innovasjon Norge har auka. For å setje bedriftene i stand til å møte nødvendige omstillingar og for å stimulere til innovasjon og nyskaping blir lånerammene til Innovasjon Norge auka. Ramma for lågrisikolån veks med 1 milliard kr, til 3,5 milliardar kr, og ramma for innovasjonslån får ei påplussing på 0,5 milliard kr, til 1,4 milliardar kr. Satsing på kunnskap, utdanning og kompetanse er alltid viktig, men kanskje særleg i økonomiske nedgangstider. I kriser blir grunnlaget lagt for ny vekst og utvikling. Regjeringa foreslår derfor å auke basisløyvinga til universitet og høgskular med 80 mill. kr og å opprette 3 000 nye studieplassar i høgare utdanning. I tillegg blir det foreslått å auke løyvingane slik at det kan opprettast 800 nye studieplassar til desentralisert utdanning og 450 nye elevplassar på ulike fagskular. Fleire studie- og elevplassar er eit sentralt tiltak for å motverke den forventa auken i arbeidsløysa. Revidert nasjonalbudsjett inneber eit strukturelt, oljekorrigert underskot i 2009 på nesten 130 milliardar kr. Det er 55 milliardar kr meir enn i 2008. Handlingsregelen seier at vi skal bruke 4 pst. av fondet sin kapital over tid. I år bruker vi 5,7 pst. Det er likevel ikkje noko brot på regelen. For at handlingsregelen framleis skal vere truverdig, er det likevel viktig at vi kjem tilbake til 4 pst.-bana relativt raskt når dei økonomiske tidene blir betre. Eg vil gjerne understreke kor viktig dette er. Sjølvsagt hadde det vore mykje lettare og meir populært på kort sikt å bruke oljepengar uhemma, men ein slik uansvarleg politikk ville hatt store negative konsekvensar. Det kan vere nyttig å studere kva som har skjedd i andre land som er rike på naturressursar, og som har følgt ei slik linje. Det er eitt parti som konsekvent ser bort frå handlingsregelen – ja, som karakteriserer han som irrelevant. Framstegspartiet legg i sitt alternative budsjett opp til å bruke nesten 15 milliardar kr meir enn regjeringspartia. Dette er biletet sjølv om partiet berre har «foretatt justeringer fremfor å fremme omfattende forslag som naturlig hører hjemme i ordinær budsjettbehandling». Det som er uvanleg i denne budsjettrunden, er at også Høgre bruker vesentleg meir oljepengar enn Regjeringa finn forsvarleg, og dermed nærmar seg Framstegspartiet. Høgre sitt opplegg inneber at det blir brukt 6,2 milliardar kr meir enn Regjeringa i bokførte tal. Tek ein omsyn til at mange av inndekkingsforslaga ikkje synest å vere i samsvar med forsvarleg og realistisk budsjettering, blir beløpet endå større. Kristeleg Folkeparti legg i sitt budsjett opp til ein oljepengebruk som aukar det strukturelle underskotet med om lag 3 milliardar kr utover forslaget frå Regjeringa. Venstre legg seg på same oljepengebruk som regjeringspartia. Høgre gir i sine merknader uttrykk for bekymring for private bedrifter. Det som verkeleg vil ramme ekportretta næringsliv, er ein styrkt kronekurs på toppen av lågare etterspurnad frå utlandet. Dette omsynet må vi vege opp mot behovet for å stimulere innanlandsk etterspurnad med finanspolitikken. Sjølv om delar av norsk økonomi slit og arbeidsløysa er på veg opp, er det andre sektorar som opplever mangel på arbeidskraft. Ei for sterk stimulering kan føre til ei todeling av økonomien, med press i nokre næringar. Dette kan etter kvart gi høgare rente og sterkare valutakurs enn elles. Det er overraskande at Høgre ikkje ser – eller dei vel å ignorere – denne samanhengen. Høgre ønskjer å gi skattelette på 8 milliardar kr. Av dette er 5,8 milliardar kr ein mellombels reduksjon i arbeidsgivaravgifta. Den oppsamla verknaden for forslaget er på 17,5 milliardar kr. Periodiseringsprinsippet som statsrekneskapen byggjer på, fører til at 11,7 milliardar blir bokførte i 2010. Ein reduksjon i arbeidsgivaravgifta er eit svært målretta tiltak som kostar mykje. Det vil innebere ei skattelette for alle bedrifter, også dei som er lønsame og som går med overskot. Det er dessutan tvilsamt om det verkar dersom omsynet er å hindre auka arbeidsløyse. Det er ikkje kostnadene som er hovudproblemet for norske bedrifter i dag. Det er mangelen på etterspurnad som gjer at verksemder må permittere eller seie opp folk. Verkemidlet er derfor ikkje berre lite treffsikkert, det er også lite effektivt. Høgre er blitt meir populistisk – også i pengebruken. Det slår Venstres leiar fast. Ifølgje NTB legg han til: «Høyre senker kravet til egen anstendighet når det velger å bevege seg inn på Fremskrittspartiets banehalvdel.» Det er sanneleg ikkje berre idyll på borgarleg side, mindre enn tre månader før valet.