Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-04:
Jeg er helt enig med representanten Molvær Grimstad i at tiltak for å forebygge vansker og konflikter i samliv og familie er en viktig offentlig oppgave. På dette området har vi mye å vinne på å forebygge. Alternativet er å «reparere» når konfliktene har fått utvikle seg. Det er god samfunnsøkonomi å gi et godt faglig tilbud til par som ønsker å løse konflikter før de gir alvorlige problemer og lidelser. Det er bra for paret, og det er bra for eventuelle barn. De fleste par og familier opplever vansker og konflikter fra tid til annen. Jeg tror det er viktig å alminneliggjøre dette generelt, ikke minst ved å peke på hva par selv kan gjøre for å styrke samlivet. I forbindelse med arbeidet med stortingsmeldingen om menn, mannsroller og likestilling har det nylig blitt foretatt en stor survey-undersøkelse i regi av Nordisk institutt for kunnskap om kjønn og Arbeidsforskningsinstituttet. Denne undersøkelsen bekrefter annen forskning som også viser at likestilt praksis i hjemmet og familien synes å bidra til mer robuste samliv. Skal man altså være opptatt av tradisjonelle familieverdier, er det likestilling som ofte er veien til å styrke familien i dag. Risikoen for samlivsbrudd reduseres når det er god fordeling av arbeidsoppgaver i hjemmet. Foreldre som deler permisjonstiden, får flere barn og har en lavere skilsmisserate enn i andre familier. Det viser at et sterkere fellesskap om barnet og foreldrerollen også virker styrkende på parforholdet. Det bidrar til forebygging. Jeg er kjent med at familievernet har utfordringer. Riktignok er de økonomiske rammene for familievernkontorene videreført med en pris- og lønnsjustering, men samtidig har, som interpellanten var inne på, familievernet fått flere oppgaver. Vi er nå i gang med en helhetlig gjennomgang av familieverntjenesten. Jeg vil i den forbindelse også vurdere om de økonomiske rammene er tilpasset tjenestens oppgaver. Familievernet er den eneste delen av hjelpeapparatet som har familien som hovedarbeidsområde og parbehandling som spesialfelt. Tjenesten utgjør grunnstammen i hjelpetilbudet til familier i forbindelse med samlivsproblemer og konflikter i parforhold. Familievernet gir årlig tilbud til over 30 000 par og familier. Det er mange mennesker. Hovedtyngden av klientmassen er par som søker hjelp i forbindelse med samlivskonflikter eller -kriser. Mange familievernkontorer opplever stor pågang, og ventetiden for å få time er enkelte steder veldig lang, som interpellanten var inne på. Likevel er gjennomsnittlig ventetid for å få time til familierådgivning 22 dager. Noen steder er det mer. Men 22 dager i snitt - hvis vi skal se på det tallet, selv om det ikke er dekkende for den situasjonen alle møter - er et gjennomsnittstall som ikke er alarmerende sammenlignet med i veldig mange andre hjelpeinstanser. Så totalt sett er ikke situasjonen så nedslående som representanten hevder, men det er også mulig å gjøre dette bedre enn i dag. Det er heller ikke riktig når hun hevder at familievernet hovedsakelig driver med mekling. Av totalt 38 000 saker ved familievernkontorene i 2006 var det 8 500 meklingssaker. Det utgjør 22 pst. av sakene. Det vil si at over 3/4 av alle saker i familievernet er rådgivnings- og behandlingssamtaler med sikte på å bedre parforholdet eller familiesituasjonen for øvrig. Årsrapporten fra Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet viser at meklingssaker utgjør en økende andel av sakene ved familievernkontorene. Denne økningen skyldes i hovedsak omleggingen av meklingsordningen fra 1. januar 2007. Da ble det innført obligatorisk mekling ved samlivsbrudd for samboere med barn under 16 år. Likevel viser årsrapporten at meklingsarbeidet utgjør bare 13 pst. av tidsbruken i familievernet. 75 pst. av tiden brukes til behandlingssamtaler og ca. 10 pst. til utadrettet virksomhet. Så til interpellantens spørsmål om hva som kan gjøres for at familievernkontorene kan arbeide mer forebyggende. Jeg vil slå fast at familievernkontorenes virksomhet i sitt vesen er forebyggende. Familievernet er et lavterskeltilbud uten henvisningsrutiner. Det gjør hjelpen lett tilgjengelig. Familievernet kan og bør også spille en viktig rolle i å bedre foreldresamarbeidet etter samlivsbrudd. Dette er også en del av det forebyggende arbeidet. Forskning viser at vedvarende foreldrekonflikter etter samlivsbrudd er skadelig for barna. Et bedret samarbeidsklima mellom foreldrene vil slik sett kunne forebygge følelsesmessige problemer for de barna som kommer i klemme mellom foreldrene. Mekling i forbindelse med samlivsbrudd er altså viktig, og det er forebyggende. Målsettingen med meklingen er å bidra til enighet og gode avtaler mellom foreldrene i spørsmålet om barna. Hvis konfliktnivået kan reduseres mellom foreldrene, kan dette legge forholdene til rette for et bedre samarbeid mellom foreldrene. I loven gis det en føring om at familievernkontorene i tillegg til rådgivning, behandling og mekling bør drive utadrettet virksomhet om familierelaterte temaer. Dette er imidlertid ikke en lovpålagt oppgave. De fleste familievernkontorene driver allikevel med dette. Det kan dreie seg om informasjonsvirksomhet, foredrag, veiledning og undervisning rettet mot hjelpeapparatet eller publikum. La meg konkludere: Jeg mener altså at familievernet i dag driver et godt og utstrakt forebyggende arbeid. Vi gjennomgår nå familievernets oppgaver og ser i den forbindelse også på de økonomiske rammene som familievernet er tildelt. Spørsmål om eventuelle endringer i familievernets oppgaver og ressurssituasjonen vil jeg komme tilbake til når denne gjennomgangen foreligger.