Heidi Greni (Senterpartiet), 2010-03-09:
Departementene mottar begrenset informasjon om hvordan styrene fungerer og utfører sitt arbeid, heter det i Riksrevisjonens rapport om forvaltningen av statlige selskaper. Dette er betenkelig. Derfor er det også på sin plass at komiteen i sin innstilling ber Regjeringen om å rapportere tilbake til Stortinget med en systematisk evaluering av styrearbeidet i våre statlige selskaper. Som riksrevisjonsrapporten avdekker, utgjør manglende oppfølging en risiko ved at staten taper store verdier, og ved at viktige samfunnsoppgaver ikke utføres på en skikkelig måte. Vi setter pris på at Nærings- og handelsdepartementet i sin uttalelse beskriver konkrete tiltak som kan forbedre denne oppfølgingen av styring i statlige selskaper. Våre departementer skal som hovedregel drive en overordnet styring, ikke en detaljstyring av selskapene. Men som rapporten også sier: Departementene har et ansvar for at de forventningene som ligger i bunn, blir innfridd. Problemstillinger knyttet til statlig eierskap må alltid ledsages av spørsmål om hvorfor og hvordan. Hvorfor trenger vi i et gitt selskap fortsatt statlig eierskap, og hvordan skal det utføres? Senterpartiet har et pragmatisk syn på hva staten skal eie av bedrifter. Formålet for statlig eierskap kan være ulik, avhengig av hvilket selskap det gjelder. Det er mange formål som legitimerer statlig heleide eller delvis eide foretak. Infrastrukturselskaper er eksempler på foretak som etter Senterpartiets syn oppfyller formålet for statlig eierskap, f.eks. Avinor, Telenor, Statkraft og Posten. Da næringsminister Trond Giske nylig uttalte til Dagens Næringsliv at man vil vurdere nedsalg i enkeltselskaper og å redusere det totale nivået på statlig eierskap, er ikke det etter Senterpartiets syn nødvendigvis noe negativt. Det er viktig at vi i de selskapene der staten er inne på eiersiden, stiller klare forventninger til selskapene og følger opp styrenes arbeid på en skikkelig måte. Kanskje vil vi få færre selskaper, totalt sett, der staten er inne på eiersiden. Men der staten ser seg tjent med å være inne som eier, bør oppfølgingen fra departementene til gjengjeld bli tettere enn det den er i dag. Staten som eier skal etter Senterpartiets syn ikke opptre slik at det av andre oppfattes slik at selskaper der staten er inne på eiersiden, framstår som lønnsledende. Jeg vil understreke at når jeg her snakker om lønn, så inngår den samlede avlønningen gjennom lønn, eventuelle bonuser og andre goder som foretakene har å tilby sine ansatte. Vi som politikere må etter Senterpartiets syn i større grad tørre å stille spørsmål ved om alle de frynsegodene som tilbys ansatte i enkelte foretak, virkelig er nødvendige for å drive foretakets virksomhet og for å beholde dyktige og engasjerte ansatte, og hvilken relevans disse godene har for foretakets virksomhet. Vi ser stadig eksempler på at styrene i foretak som staten er eier i, gir høye lønnsøkninger til ledelsen. Jeg vil vise til f.eks. innenfor helseforetakene, der det nå er stadig flere som tjener mer enn statsministeren. Det kan være grunner til det, men Senterpartiet mener at den svekkede direkte folkevalgte kontrollen over våre sykehus er en viktig grunn til at dette over tid har utviklet seg slik. På den annen side er det heller ikke lenger uvanlig å registrere at tidligere folkevalgte – i kraft av å være styremedlemmer i foretakene – forsvarer slike høye lønninger til ledende ansatte. Senterpartiet vil påpeke at det er en uheldig utvikling at stadig flere ledende ansatte tjener mer enn statsministeren. I Riksrevisjonens rapport kommer det kritikk mot både de regionale helseforetakene, Posten, NRK, SIVA og Avinor. Disse er spesielt omtalt i merknadene fra en samlet komité. Tilbakemeldingen fra et samlet storting blir derfor at departementene må sørge for bedre informasjon om hvordan styrene fungerer og utfører sitt arbeid, slik at fellesskapets verdier forvaltes på en god måte.