Gudmund Restad (Senterpartiet), 1998-12-03:
Odelstinget behandler i dag lovsakene i skatteopplegget for 1999. Det har vært mange lovsaker å ta standpunkt til i år. Noen av sakene er mindre justeringer i skattereglene, men det er også saker av stor betydning for de som berøres. Det ser ut til at de fleste forslagene i proposisjonen vil bli vedtatt, de fleste med bred støtte. Dette er gledelig. I forbindelse med budsjettavtalen mellom sentrumspartiene og Fremskrittspartiet og Høyre i forrige uke ble det gjort enkelte endringer i forhold til forslagene i proposisjonen. Dette er endringer det går an å leve med. Jeg går så over til enkelte av sakene i komiteinnstillingen. Fordi det er så mange temaer som behandles, nøyer jeg meg med et utvalg. Jeg vil først framheve endringen i fradragsreglene for reise mellom hjem og arbeidssted. Fra neste år vil det bli innført en fradragsmodell basert på reiseavstanden mellom hjem og arbeidssted. Modellen tenkes bygd på registrering av reiseavstanden en gang for alle, så lenge en beholder samme arbeidssted og bopel, og automatisk fradragsberegning etter satser pr. km eller kilometerintervaller, uavhengig av reisemåte. En slik standardisering vil være en vesentlig forenkling av regelverket, og en unngår problemer med rapportering, spørsmål om fradrag for bruk av bil og faren for unndragelse i forhold til dagens regler. Som det går fram av komiteinnstillingen, har jeg gitt uttrykk for at sterke rimelighetsgrunner taler for at det blir gitt ekstrafradrag når bil er nødvendig for å komme til og fra arbeidet, og denne bilbruken medfører større ekstrautgifter til fergebillett eller bompenger. Komiteen har lagt til grunn for sin aksept at Finansdepartementet utformer forskrift i tråd med dette. Dette vil selvsagt bli fulgt opp. I forskriften er det også en rekke spørsmål utenom dette som må reguleres. Jeg viser her til skisseringen av forutsetningen i proposisjonen. Utkast til forskrift vil bli sendt på høring, slik at brukergruppen og skatteetaten kan ta del i prosessen. Enkelte kan henge seg opp i at fradrag etter reiseavstand ikke vil stemme med reisekostnadene. Dette er en nødvendig følge av den prinsipielle omleggingen fra en reisekostnadsmodell til en reiseavstandsmodell. Realiteten i denne omleggingen er at en ikke legger vekt på å treffe det nøyaktige kostnadsnivå, men i stedet lar reiseavstanden overta som fradragskriterium. Dette er en rasjonell omlegging, selv om den gir lavere fradrag for noen og høyere fradrag for andre. Som nevnt i proposisjonen vil det for øvrig være aktuelt å vurdere en begrensning av overdrevent stort fradrag ved atypiske reisemønster m.v. Også dette må i tilfelle reguleres i forskriften om reisefradrag. Som en oppfølging av St.meld. nr. 40 for 1997-98 Eierskap i næringslivet fremmet Regjeringen forslag om å øke den skattefrie fordelen ved ansattes kjøp av aksjer og grunnfondsbevis til underkurs samt forslag om lettelser i beskatningen for opsjoner i arbeidsforhold. Regjeringen anser det viktig å legge forholdene til rette for at ansatte kan bli medeiere i bedriften de arbeider i, noe jeg håper disse forslagene vil bidra til. Lettelsene i opsjonsbeskatningen kan også bidra til å gi bedriftene økte muligheter til å trekke til seg og holde på ekspertise og kompetanse. Selv om det kan være grunner til å gjøre det mindre gunstig for ledere å ha særlig lukrative opsjonsavtaler, bør ikke skattereglene være til hinder for at opsjonsordninger i arbeidsforhold generelt etableres. I tråd med signalene fra komiteen tar jeg for øvrig sikte på å foreta en helhetlig vurdering av opsjonsskatteordningen. Etter anmodning fra Stortinget ble det i Ot.prp. nr. 1 lagt fram en prinsipiell gjennomgang av skatteplikten ved arbeidsgiverfinansiert utdanning. Det er lagt fram forslag om endring i skatteloven, slik at utdanning i arbeidsforhold skal være skattefri etter nærmere regler gitt av departementet. I proposisjonen er det gitt en beskrivelse av hvordan en tenker seg at de nærmere reglene skal se ut. Målet med de nye reglene er at de skal være klarere, enklere å praktisere og mer forutsigbare for arbeidstaker og arbeidsgiver enn det dagens regler er. Forhåpentligvis kan de nye reglene bidra til en økning av etter- og videreutdanningen i arbeidslivet. Utkast til forskrift til regulering av skatteplikten vil bli sendt ut på høring så snart det er praktisk mulig. Jeg nevner også at det er tilslutning til å heve nedre grense for trygdeavgift fra 17 000 kr til 21 400 kr. Dette medfører at frikortgrensen vil øke fra 18 199 kr til 22 599 kr, og dermed at adgangen til skattefritt deltidsarbeid for studenter, skoleelever m.v. øker tilsvarende. Etter avtalen mellom sentrumspartiene og Fremskrittspartiet og Høyre vil det bli flertall for to lovendringer som ikke ble foreslått i proposisjonen. Det ene er at særfradraget for eldre blir økt fra 12 000 kr til 17 640 kr. Det andre er at fradraget for kontingent til fagforeninger og arbeidsgiverorganisasjoner samt yrkes- og næringsorganisasjoner blir halvert. I forbindelse med den siste endringen ble det fremmet forslag om at Regjeringen skal legge fram forslag for Stortinget om hvordan fradragsordningen for fagforeningskontingent kan omgjøres til en mer generell ordning som også omfatter kontingent og bidrag til andre frivillige organisasjoner. Departementet vil arbeide videre med dette. Til slutt vil jeg nevne at skatteetaten for tiden er inne i en betydelig omstillingsprosess som har som mål å effektivisere virksomheten og heve kvaliteten i det daglige arbeidet og i resultatene. I den forbindelse er det i proposisjonen gitt en omtale av innføringen av en landsomfattende prøveordning med forhåndsutfylt selvangivelse for inntektsåret 1998. Som kjent ble det for inntektsåret 1997 gjennomført prøveprosjekt med forhåndsutfylt selvangivelse i fem kommuner. Det er mottatt klare positive signaler fra så vel skattyter som fra skatteetaten vedrørende prøvedriften. Dersom prøveprosjektet blir vellykket, er målsettingen at det innføres en permanent ordning med forhåndsutfylt selvangivelse. Jeg nevner at det ikke er noe poeng å beholde en valgrett for skattyter, dvs. til å kunne velge gammeldags, uutfylt selvangivelse istedenfor den helt eller delvis forhåndsutfylte. Forhåndsutfylling betyr bare at de data som skatteetaten allerede har lagret maskinelt, stilles opp i selvangivelsesdokumentet. Skattyter har full anledning og også plikt til å korrigere og rapportere når han har grunnlag for det. Det ville bare bli unødig merarbeid for skattyteren å fylle ut de data som framgår av forhåndsutfyllingen, og som han er enig i. Videre vil det bli innført prøveordning med elektronisk overlevering av ligningsoppgaver fra næringsdrivende til ligningsmyndighetene. Forhåpentligvis vil ordningen gi de næringsdrivende en enkel og funksjonell innlevering av ligningsoppgaver samtidig som skatteetaten kan få et saksbehandlingsverktøy som kan gi kvalitetsheving og rasjonaliseringseffekt ved ligning av næringsdrivende. Tore Nordtun utfordret meg i sitt innlegg til å si noe om den såkalte identifikasjonsregelen, og jeg ser at jeg kanskje kan ta det nå. Ellers hadde jeg fryktet at jeg måtte be om et ekstra treminuttersinnlegg, men det kan kanskje gå på de to og et halvt minuttene som er igjen. Nordtun var i sitt innlegg opptatt av det kan kalte smutthull i skattesystemet. Han karakteriserte noen reg ler som «invitasjon til lovlig skatteunndragelse » – hva han nå enn måtte mene med det. Skatteunndragelse er jo som kjent ulovlig. Nordtun nevnte særlig den såkalte identifikasjonsregelen i delingsmodellen. Han anmodet meg om i løpet av debatten å svare på om jeg har til hensikt å foreslå endringer i identifikasjonsregelen. Nordtun mente åpenbart at de endringene i identifikasjonsregelen som ble foretatt i juni 1997, er urimelige. Endringen medførte som kjent bl.a. at eierens barn over 18 år samt eierens foreldre eller ektefelles eller samboers foreldre ikke skal identifiseres med eieren. Først vil jeg minne om at identifikasjonsregelen slik den nå er etter endringen, er identisk med den Harlem Brundtland-regjeringen foreslo i Ot.prp. nr. 35 for 1990-91om skattereformen, som ble behandlet i Stortinget våren 1991. Det er derfor overraskende at Arbeiderpartiet er så kritisk til nåværende identifikasjonsregel, for det må jo oppfattes som en sterk kritikk av egen regjering fra begynnelsen av 1990-tallet. Den opprinnelige identifikasjonsregelen ble av de berørte skattytere oppfattet som urimelig, idet den kunne medføre en betydelig hardere beskatning av eieren og hans familie hvis de til sammen eide over to tredeler av aksjene i en bedrift, i forhold til om den samlede eierandelen var under to tredeler. Mange oppfattet dette så urimelig at de sørget for å overdra aksjer til utenforstående, slik at grensen for delingsplikt ikke ble overskredet. I en del tilfeller kunne man ha mistanke om at aksjeoverdragelsene var fiktive. Det ville i så fall ofte være vanskelig å bevise. En skatteregel er ikke god hvis den er relativt enkel å omgå. En del saker om aksjeoverdragelse er prøvd for domstolene med varierende resultat. Tre saker har i det siste vært avgjort i Høyesterett, også der med ulikt utfall. Jeg innser at dagens identifikasjonsregel kan benyttes til å unngå delingsplikt og dermed til å spare skatt. Men mer betenkelig enn det synes jeg det ville være å gjeninnføre en regel som lett kan omgås, særlig av personer med tvilsom skattemoral. Jeg ser for øvrig ikke helt bort fra at man i framtiden kan få til et skattesystem der deling av inntekt ikke er nødvendig. Det framgår av det jeg her har sagt, at jeg ikke har noen umiddelbare planer om å foreslå endringer i identifikasjonsregelen.