Bjørn Hernæs (Høyre), 2002-12-06:
Kort til siste replikk: Jeg går ut fra at representanten Bjørklund vil utdype sine planer om diplomatiske fremstøt mot bin Laden i sitt hovedinnlegg. Denne budsjettdebatten finner sted, som komitelederen sa, etter forsvarsforliket i juni og etter at NATO har fått tilpasset og stadfestet sin forankring som den dominerende sikkerhets- og forsvarspakt i Europa og Nord-Amerika. La meg først si noen ord om NATO-utvidelsen. Utvidelsen forsterker og bekrefter NATOs handlekraft og fleksibilitet og er en videreføring av den prosessen som har gått sin gang siden Murens fall. Dynamikken i NATO er intet mindre enn imponerende. NATO er den mest vellykkede fredsorganisasjonen i historien. Den overlevde, tilpasset seg og moderniserte organisasjonen etter at den oppgaven den opprinnelig var ment for, var løst på en måte som sikret Norges frihet og uavhengighet og vestlige idealer. Nå har nye medlemsland fått del i den samme sikkerheten som vi har nytt godt av. For meg er det naturlig å fremheve uavhengigheten til våre nære venner i Baltikum. Da Jan Petersen lanserte denne langsiktige målsettingen, ble han møtt med sarkasmer og motstand fra miljøer i Norge. De nye medlemmene tilfører ny sikkerhets- og forsvarsevne til alliansen. NATOs militære styrke- og kommandostruktur er videreutviklet og modernisert. NATOs fredsbevarende og stabiliserende element viser seg ikke minst ved at NATO har initiert og gjennomført sin omorganisering i et nært og forpliktende samarbeid med Russland. Russland utgjør ikke lenger noen invasjonstrussel mot alliansen. Tvert imot er det samarbeid som preger forbindelsene. NATO er nå godt rustet til å ivareta den militære delen av kampen mot internasjonal terrorisme og spredning av masseødeleggelsesvåpen. Den militære og strategiske utvikling av NATO er til fordel for Norge. Norge har derfor sagt ja til en utredning av rakettskjold for NATO-landene. NATO vurderer på denne måten hvordan man kan møte de nye truslene med både politiske og forsvarsmessige tiltak med vekt på en inkluderende og aktiv samarbeidspolitikk. Det er også i norsk interesse og i tråd med omleggingen av Forsvaret at vi i den felles kampen mot internasjonal terrorisme og spredning av masseødeleggelsesvåpen omformer og forbedrer alliansens militære evne. Ingen land i alliansen har lenger råd til et forsvar som ikke ivaretar alliansens samlede behov. Vi gir derfor full støtte til den vedtatte handlingsplanen med betegnelsen Prague Capabilities Commitment, PCC. Til den nye reaksjonsstyrken, NATO Response Force, NRF, tilbyr vi styrker etter vårt lands forutsetninger og muligheter. Hvert land vil tilstrebe det samme. På den måten får vi sammen mer fleksibilitet, deployerbarhet, utholdenhet og evne til samvirke. Jeg vil gjerne understreke at det ikke er noen motsetning mellom våre styrkebidrag til EU og utviklingen av NATOs reaksjonsstyrke. Det er en selvfølge for Norge at NATO har prioritet nr. 1 dersom det skulle oppstå parallelle behov, slik at USA og Canada er aktive partnere i enhver krisehåndtering. Vi tilstreber med andre ord en reaksjonsstyrke med høy stridsevne, teknologisk overlegenhet, fleksibilitet i forhold til alle konfliktnivåer og at styrken får komponenter fra alle forsvarsgrener. La meg understreke at NRF blir den eneste styrkeenheten i NATO etter at brannkorpset, AMF, er avviklet. I omorganiseringen er samspillet – såkalt interoperabilitet – mellom USA og Europa av den største betydning.I den sammenheng er utviklingen av en ny kommandostruktur av sentral betydning. Vi får derfor to strategiske kommandoer, én i USA og én i Europa. Den operative kommandoen skal ligge i Europa, mens vi i Norge vil gjøre alt vi kan for at Jåttå får ansvar og oppgaver i forhold til den funksjonelle kommandoen i USA. En slik tilknytning vil gi verdifull kunnskap til norsk militær ledelse. NATOs tilstedeværelse på norsk jord er av stor betydning. Jeg er derfor glad for at Regjeringen vil gjøre sitt ytterste for å få gjennomslag for en slik beslutning, men understreker at det blir en tøff fight hvor vi ikke kan forskuttere resultatet. Jeg vil, i samme kontekst, understreke arbeidet for å beholde og kanskje modernisere den amerikanske forhåndslagringen i Trøndelag. Den omleggingen av Forsvaret som vi nå gjennomfører med fasthet, høyt tempo og engasjement, er tilpasset den nye strukturen i NATO. Norge er tidlig ute med moderniseringen av Forsvaret, og vi høster anerkjennelse for vår forutseenhet og for vår vilje til å handle i overensstemmelse med de felles strategiske målene. Dette tilfører Norge goodwill og bidrar dermed til norsk sikkerhet. Jeg vil understreke at det ikke er noen motsetning mellom et sterkt nasjonalt forsvar og vår evne til felles solidaritet med våre allierte. Om ikke før, så må 11. september ha lært oss at terroren kjenner ingen landegrenser og kan slå til hvor som helst og når som helst. Derfor blir en tenkning som hører den kalde krigen til, en meningsløshet i vår globaliserte verden. Jeg kom for to-tre dager siden, onsdag, hjem fra et besøk i Kirgisistan, et lutfattig land som er sluppet ut av kommunismens klør, og som dermed vet hva terror er. Derfor har de forstått at også de vil måtte bidra til å bekjempe terror og spredning av masseødeleggelsesvåpen. Derfor har de stilt sitt land til disposisjon for de allierte styrkene som gjennomfører operasjonen «Enduring Freedom», «Varig frihet». Disse operasjonene bekjemper ikke bare terrorgrupper, men sikrer også muligheten for å utføre humanitær hjelp, enten ved å beskytte frivillige organisasjoner eller ved den internasjonale innsatsstyrken, ISAF. Jeg ble bl.a. tatt imot av oberst Erik Gulseth, sjefen for den felles hollandsk-dansk-norske flystyrken som overvåker Afghanistan. Det ble en anskuelighetsundervisning i hva internasjonalt militært samarbeid betyr i praksis. Hittil har vi øvet sammen, men nå opererer vi i et team hvor alle må stole på hverandre. De allierte flyverne har økter på seks-syv timer i luften i et terreng hvor enhver annen opsjon enn å komme hjem med flyet i behold er mer enn risikofylt. Vi har et lite, men uhyre effektivt luftvåpen i Norge, og Midlife Update har gjort flystyrken til et helt nytt kampvåpen. Allikevel kan vi være i ferd med å strekke strikken til yttergrensen av hva selv våre høyt motiverte mannskaper tåler, uten å sette fremtidige kvaliteter i fare. Oberstløytnant Dag Simastuen er sjef for den nordiske deployeringsenheten i Manas. Han understreker at det som gjorde operasjonene særlig motiverende, var tilbakemelding om at dette var den beste sikkerheten og tryggheten for de menneskene i Afghanistan som var opptatt av humanitært arbeid og arbeidet med å bygge en ny demokratisk struktur i et land som i årtier bare kjente krigens lover og krigens redsler. Også i vårt land er det fortsatt politiske krefter som vil yte humanitær hjelp, men ikke anvende de maktmidler som er nødvendige for å kunne yte hjelp. Jeg fikk under besøket i Manas en sterk innføring i at man med en slik holdning ikke kjenner mentaliteten til Afghanistans War Lords. Jeg er glad og stolt over at et meget bredt flertall på Stortinget avviser denne form for unnfallenhet. For å komme hjem igjen er det noe av den samme unnfallenheten vi finner i holdningen til det nye skyte- og øvingsfeltet i Østerdalen. Jeg vil avvise mistenkeliggjøringen av feltet og ønsker å understreke at det er helt nødvendig for å gi utdannelse til de soldater som kan bli beordret til operasjoner i fredens tjeneste, og jeg vil også understreke at planleggingen og gjennomføringen skjer helt i pakt med Stortingets forutsetninger. Slik saksordføreren og komitelederen understreket, er denne innstillingen en videreføring av forsvarsforliket og på alle vesentlige områder i overensstemmelse med proposisjonen fra Regjeringen. Jeg er glad for at også Fremskrittspartiet subsidiært støtter innstillingen og dermed nok en gang er med på å sikre rammen og dermed forutsigbarheten på 118 milliarder kr for hele fireårsperioden. Arbeiderpartiet forsøker som kjent å få oss til å tro at 117 milliarder kr er det samme som 118 milliarder kr, men denne kreative regnekunst bortforklarer ikke det faktum at forsvarssummen for fireårsperioden er sikret ved hjelp av Fremskrittspartiet.