trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
En enstemmig innstilling fra komiteen støtter forslaget fra representantene Kjenseth, Grande, Skjelstad, Elvestuen og Farstad om Anno 2020 – Et krafttak for den immaterielle kulturarven. Det er stor enighet om at den immaterielle kulturarven er viktig, og at den kanskje er et litt glemt tema på den politiske dagsordenen. Vi tar det litt som en selvfølge, men kunnskapen og det vi skaper, som håndverk, fortellinger, eventyr og språklige uttrykksformer, må tas vare på for framtida, og komiteen deler forslagsstillernes bekymring over at ting blir borte. Vi har et ansvar og må tilrettelegge, slik at det kan skje. Mange små uttrykksformer trues av kommersialisering, utflagging til lavkostland og mangel på rekruttering. Én måte er økt digitalisering for å gjøre ting tilgjengelig for flere, men her er vi også avhengig av frivillige organisasjoner, jf. f.eks. det viktige arbeidet Slekt og Data gjør når det gjelder slektsforsking og digitalisering av kirkebøker. Her bør alle aktuelle institusjoner kjenne sin besøkstid og starte jobben, om den ikke allerede er i gang. Det at Norsk kulturfond og Kulturrådet gir penger til prosjekter innenfor immateriell kultur, er positivt, og komiteen mener at det bør gjøres til en fast tildeling. Det skaper forutsigbarhet og gir muligheter for enda bedre ivaretakelse. Vi har akkurat feiret 17. mai, og det var med stolthet mange bar bunaden sin. Men det er, som forslagsstillerne sier, grunn til å bekymre seg for framtida når en ser på aldersutviklingen for dem som syr og tilvirker festplaggene våre. Også andre tradisjonshåndverk er truet, og det å ha utdanningstilbud og lærlingplasser er nødvendig for å rekruttere for framtida. Komiteen har også nevnt utveksling av kompetanse i Norden, hospitering og samarbeid som noen av tiltakene. Forslagene peker på hvor vanskelig det er for enkeltmannsbedrifter å ta inn lærlinger. Komiteen er enig i det, og fremmer derfor et forslag om at regjeringa må se på hvordan dette kan gjøres framover – hvordan det kan gjøres enklere og i tråd med internasjonale regler og føringer. Flere av forslagene som representantene fremmer, kan ha store konsekvenser for budsjett og utfordre regelverket. Derfor støtter ikke komiteen disse – ikke fordi vi mener det er unødvendig, men fordi vi mener det er umulig å se konsekvensene. Det er positivt at den immaterielle kulturarven løftes inn i den politiske debatten, slik at flere engasjerer seg og ser verdien i dette og hvorfor dette er viktig å ta vare på. Derfor er dette forslaget viktig.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-01:
Ja.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-01:
Arbeiderpartiet og Senterpartiet prøver å skape et inntrykk nå av at det henger igjen en stemning av at Statens helsetilsyn ikke er uavhengig. I mitt innlegg prøvde jeg i hvert fall å si at vi ikke nødvendigvis snakker om en ukultur, men vi snakker om at fagfolk har en forståelse for hverandre, og av og til kan det være at den forståelsen fagfolk imellom får større vekt enn forståelsen for eller sympatien til den pårørende. Men det er ingen tvil om at Statens helsetilsyn i dag er uavhengig. Vi snakker om mandat og rolle, men det kanskje aller viktigste med Statens helsetilsyn er den veiledningskompetanse de har. De er i stor grad et utviklingsorgan. De har systemkompetanse. Vi skal huske på at de også jobber med primærhelsetjenesten gjennom fylkesmennene, og at det er en stor og viktig del av Statens helsetilsyns mandat. Statens undersøkelseskommisjon er noe annet og skal være noe annet, og de skal ha ulike funksjoner. Jeg føler meg godt tilfreds med at vi ikke blander rollene ytterligere for Statens helsetilsyn, men at vi nå prøver ut en uavhengig undersøkelseskommisjon med særlig vekt på å skape den kompetansen vi ønsker oss, for dette handler jo også om det å sikre spor, granskningsmetodikk, som så langt har vært en liten del av Statens helsetilsyns både mandat og oppgave. Jeg tror derfor vi har behov for nettopp denne kommisjonen for å gi et bidrag til og et tilskudd til å utvikle vår felles helsetjeneste. Det er her de pårørende har vært så tydelig på at her er ikke forbindelsen til politiet, til de metodene politiet jobber etter, godt nok utviklet. På sikt kan det være at vi her finner noen fellesenheter, men det er en vei å gå. Innenfor psykiatrien har vi holdt oss med noen organer som stammer fra 1800-/1900-tallet. Så vi har en jobb å gjøre her med å supplere og utvikle, og da synes jeg det er på tide at vi prøver oss med en slik kommisjon.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-01:
Jeg tok opp i mitt innlegg dette med design. Arkitektur er jo også en del av dette for så vidt. Det brukes veldig mange hundre millioner kroner rundt i mange kommuner på å bygge nye sykehjem, og de bygges med lokale byggeskikker og gjerne med lokale arkitekters signatur. Men vi ser også et behov for å samle noen tråder som er faglig relatert, og utvikle designmanualer for dem med kognitiv svikt og demens. Jeg lurer på i hvilken grad statsråden ser for seg at noen kompetansemiljøer settes i stand til å utvikle den typen manualer – for interiør, men også utomhus – og bruke lys og andre virkemidler for å stimulere til ut på tur.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-01:
Det var jeg ikke forberedt på, så det må jeg avstå fra.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-06-01:
Jeg vil starte med å rose Fremskrittspartiet for å fremme dette forslaget. Jeg har ingen grunn til å trekke i tvil deres motiver for å diskutere tidlig innsats for barn og det å avdekke vold og overgrep. Det er å ta barn på alvor. Slik komiteen har jobbet med denne saken, vil jeg si at den har vært preget av, som representanten Kjønaas Kjos var inne på, usikkerhet i de andre partiene. Men det er også med bakgrunn i at her er det mangel på forskning, og det trenger vi mer av. Det må vi ta på alvor. Så er det, litt oppe i denne usikkerheten, uenighet om hvilke virkemidler vi skal benytte. Blant annet gjelder det om det å kle alle barn opp til ti år nakne er det egnede virkemidlet. I hvilken grad det avdekker seksuelle overgrep, er det jo diskusjoner om. Til det å gi kommunene tydeligere ansvar for å følge opp de barna som ikke møter: Én ting er at de ikke møter, men jordmødre og helsesøstre har også anledning til å oppsøke hjemmet. De er det eneste helsepersonellet som har den adgangen, og det er noe de i større grad kan gjøre. Det har å gjøre med å legge til rette med ressurser og også å ha kapasitet. Når Sosialistisk Venstreparti kritiserer flertallet for at det ikke er ansatt flere i helsestasjonstjenesten og flere jordmødre, bommer de radikalt med kritikken, for antallet er økt betydelig. Det er puttet på over én milliard kroner mer til de tjenestene de siste fire årene. Vi har ikke fått de siste oppdaterte tallene for 2016 og for 2017, men det er blitt langt flere både helsesøstre, jordmødre og psykologer i kommunene. Men vi har en vei å gå. Vi må øke kapasiteten både i skolehelsetjenesten, på helsestasjonene og blant jordmødrene. Så har også dette flertallet gjort mye når det gjelder vold og overgrep mot barn. Vi har styrket barnehusenes rolle, og vi skal få flere pediatere. Så det er mye som har skjedd de siste årene. Det har vært en stor innsats og opptrapping på disse områdene under dagens flertall, i motsetning til hva det var i de åtte rød-grønne årene. For Venstres del har vi skrevet inn merknader om at vi ønsker piloter med å legge fireårskontrollene til barnehagene. Der går de fleste barn i dag. Vi har fått en helt annerledes hverdag for barn, og det må også kommunene hensynta – at vi i de siste årene har fått full barnehagedekning, og at det å observere barn i deres vante miljø kan være et supplement til det å invitere barn og foreldre inn på et kontor. Det å tilrettelegge ute i barnehagene, det å ta med flere kompetansemiljøer og helsepersonell inn, som audiografer og optikere, mener vi er viktig og riktig. Vi håper det er en diskusjon vi kan fokusere på framover. Det å gjøre fireårskontrollen i miljøer som barn oppholder seg i, er viktig. Vi ser noen kommuner som har kommet i gang med dette. Noen kommuner har også etablert familienes hus og styrker den helhetlige innsatsen rundt tidlig innsats og barnefamilier. Kompetansen i barnehagene er også viktig, det å lære barnehagepersonell om kropp og følelser, og at det også er en arena for å avdekke vold og overgrep og å skape en god og trygg barndom.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-01:
Jeg har lyst til å starte med en takk til Venstre, som løfter opp en så viktig sak. Den immaterielle kulturarven er kanskje diskutert oftere enn det representanten antydet nå, men ikke som egen sak – det er riktig. Men dette er noe som – i hvert fall i vår komité – stadig er framme, og som vi diskuterer hvordan vi kan få enda tydeligere fram i arbeidet vårt. Det er viktig og nødvendig å være på dette hele tiden, for noen må ta ansvar for å løfte det. Sittende stortingspresident var i kulturkomiteen i forrige periode og var jevnlig på undertegnede som representant i utdanningskomiteen for å snakke om den immaterielle kulturarven, de små håndverksfagene og om hvordan vi skulle passe på dem. Nå er det jeg som snakker med mine i utdanningskomiteen for å følge opp akkurat det samme. Noe av utfordringen her er jo at det ligger i flere komiteer, og derfor er det fint at det nå løftes opp. Det er enstemmig støtte fra komiteen. Det er ofte sånn at vi tenker at ja, dette var en sak som gikk kjapt igjennom i komiteen, og det var ikke noe stort engasjement. Jeg har lyst til å understreke at det er et stort engasjement i komiteen for dette, men likevel stor enighet. Det er stor enighet om at en skal se videre på det – derfor har vi fremmet disse to forslagene – og at de andre forslagene kan følges opp når det blir aktuelt, og følges opp i budsjettet for dem som har økonomisk konsekvens. Jeg vet at statsråden følger opp og har vært tydelig på det, også i sitt svar til komiteen. Jeg har også lyst til å minne om Kulturrådet, som har fått et konkret oppdrag om å følge opp UNESCO-konvensjonen, og vi oppfatter at de gjør det aktivt og på en god måte. Den siste utfordringen går vel til de av oss – eller vi – som får lov til å være i denne salen også i neste periode, uavhengig av hvilken komité vi kommer i, at vi er med og minner om dette feltet og er med og løfter det opp i alle de sammenhenger som vi kan, for det er viktig, og det berører mange områder.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2017-06-01:
Jeg har lyst til å starte med å takke Venstres representanter for et veldig godt forslag, og deretter takke komiteen for at man slutter seg til de forslagene som fremmes, og også støtter opp om de viktige problemstillingene som blir omtalt i denne saken. Jeg er også glad for at komiteen stiller seg bak disse forslagene som kan bidra til å styrke bevaringsarbeidet og den immaterielle kulturarven vår. Kulturrådet har fått i oppdrag av Kulturdepartementet å koordinere arbeidet med oppfølging av UNESCO-konvensjonen om vern av den immaterielle kulturarven, og det er departementets vurdering at Norsk kulturråd følger opp det arbeidet på en veldig god måte. Et av de siste tiltakene man har fått på plass, er nettstedet www.immateriellkulturarv.no, et nettsted som Norsk kulturråd spesifikt har etablert for å få en fortegnelse over norsk immateriell kulturarv innen rammen av UNESCO-konvensjonen. På nettstedet synliggjøres det mangfoldet som vi er så heldige å ha i Norge, kunnskapen om immateriell kulturarv i landet vårt styrkes. På denne siden kan også tradisjonsbærere og utøvermiljøene registrere bidrag til fortegnelsen. Venstres representanter nevner også Norsk håndverksinstitutt, som via tilskuddet til Stiftelsen Lillehammer museum mottar årlig driftstilskudd fra Kulturdepartementet, og deres arbeid med å dokumentere, bevare og fremme tradisjonelt håndverk som kunnskap, kultur og yrke samt øke samfunnets kjennskap til og respekt for håndverkstradisjoner. Jeg ønsker i tillegg å nevne NTNUs bachelorprogram i tradisjonelt bygghåndverk, som har grunnfinansiering fra Kunnskapsdepartementet, men som også mottar tilskudd både fra Kunnskapsdepartementet og fra Klima- og miljødepartementet og er et viktig bidrag for å ivareta de håndverkstradisjonene som vi har. Et annet eksempel er Bunad- og folkedraktrådet, oppnevnt av Kulturdepartementet. Dette er et rådgivende organ for det nasjonale bunad- og folkedraktarbeidet ved Norsk institutt for bunad og folkedrakt, under Valdresmusea, som også er en veldig viktig bærer av immateriell kulturarv. Bakgrunnen for mange av tiltakene departementet har iverksatt på dette feltet, var NOU-en «Dokumentasjon, vern, vidareføring og atterreising av gamle handverk» fra 1986, og som var sluttrapporten fra en arbeidsgruppe nedsatt av Willoch-regjeringen i sin tid. Det viser at vi har et engasjement på dette feltet. Jeg er glad for at det er så tverrpolitisk, at man er så opptatt av å ivareta de verdiene som den immaterielle kulturarven våre representerer, og at vi har ulike tiltak for å ivareta det. Til slutt: Jeg er glad for at en enstemmig komité støtter dette, og at regjeringen vil vurdere de forslagene som har budsjettmessige implikasjoner og vil komme tilbake til det i den ordinære budsjettprosessen.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2017-06-01:
Jeg vil bare knytte et par kommentarer til ting som er kommet frem i debatten. Først til Sveinung Stensland: Det er litt viktig for meg å understreke at vi ikke har foreslått å undersøke barns kjønnsorganer, og det tror jeg også en ser hvis en leser saken, at det ikke handler om det. Så har Kjersti Toppe vist til at det er 98 pst. som møter opp på helsestasjonen. Det er et veldig høyt tall, det er fantastisk bra, men det betyr at det er 2 pst. som vi ikke når, og det er de to prosentene jeg er opptatt av. Det hadde ikke vært en så veldig stor jobb å fange opp dem, for noen av de to prosentene blir fulgt opp i andre deler av helsetjenesten fordi de har store skader eller er kronisk syke. Toppe spør også om jeg vet at religion og kultur er et av hovedproblemene. En av dem som har vært med på å utforme forslaget, er en helsesøster i Oslo, og for Oslo gjelder dette, men jeg kan ikke gå god for at det er gjeldende for hele landet. Til slutt sier Kjersti Toppe at vi slår inn åpne dører. Da må jeg bare understreke at det vi  foreslår, er lovfesting. Det vi har i dag, er retningslinjer, og det er forskjell på lovverk og retningslinjer.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Helse- og omsorgsministeren har gjort et poeng av at denne funksjonen skal være uavhengig, og da har jeg forstått at poenget er å være uavhengig av Helsetilsynet. Men kommisjonen er jo ikke uavhengig av helsemyndighetene, den skal være et forvaltningsorgan under Helse- og omsorgsdepartementet, altså departementet som eier de sykehusene hvor veldig mange av disse hendelsene skjer. Hvis Helsetilsynet er problemet, hva tenker helse- og omsorgsministeren om det Arianson-utvalget har lagt vekt på, nemlig at vi trenger å gå igjennom hele tilsynsordningen? Hvorfor skjer ikke det i forbindelse med denne proposisjonen?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Vi har de siste par dagene hatt en debatt om hvordan politikere må slutte å tillegge hverandre dårlige motiver. Jeg vil bare minne om statsministeren her i Stortinget i går og i Politisk kvarter i dag, og jeg tenker at det er litt merkelig å høre at i denne saken går uenigheten mellom dem som er opptatt av pasientene, og dem som er opptatt av å forsvare et system eller er opptatt av systemet. Jeg må innrømme at jeg er veldig opptatt av systemet, for jeg tror at hvis vi ikke har gode systemer i en så kompleks og sammensatt sektor som helsesektoren, klarer vi ikke å ivareta pasientene. Så i denne saken tror jeg vi skal legge vekk retorikken om at noen er opptatt av pasientene og noen ikke er det. Jeg bare minner om at det var Stoltenberg II-regjeringa som startet et omfattende arbeid med pasientsikkerhetskampanjer og pasientsikkerhetsarbeid. Det var på ingen måte for tidlig, og jeg er glad for at denne regjeringa har fulgt opp det vi startet. Jeg vil bare gjenta det jeg stilte spørsmål om, og som for så vidt statsråden svarte på: at det er tvingende nødvendig at vi ser på hele tilsynsordningen, som også Arianson-utvalget har adressert i sin rapport. Jeg mener – og mange mener det, bl.a. Legeforeningen – at det mandatet, som jeg tror det er tverrpolitisk enighet om her, til en undersøkelseskommisjon eller en undersøkelsesenhet må bli annerledes. Det må bli rettet mer inn mot at det skal være lærende prosesser i etterkant av hendelser. Man skal gå dypere inn bak de hendelsene som skjer i helsesektoren, og man skal prøve gjennom det arbeidet å bidra til en kulturendring. Det er et viktig mandat – enten enigheten er innenfor eller utenfor Helsetilsynet, som også Legeforeningen har sagt. Det ligger også til grunn for våre forslag: altså samme mandat, men annerledes organisert. Så har også jeg, som de fleste her, hatt møter med pårørende, og det har vært veldig gode møter. Jeg opplever at pårørende som støtter en kommisjon, har et veldig nyansert syn, og vi har lært veldig mye av det. Men jeg tror også vi må se på at det ikke kan skje noe uansett all verdens kommisjoner hvis man ikke har en god prosess innad i helsetjenesten selv, og jeg vil bare sitere pasient- og brukerombudet, som ikke støtter en kommisjon, som sier: «Det kan ikke understrekes nok at det er helsetjenesten selv som er ansvarlig for egne tjenester. Ledere og helsepersonell må bli mer risikobevisste, gjennomgå egne uønskede hendelser og vurdere hvordan lignende hendelser kan forebygges.» Det arbeidet, ikke minst, må vi ha fokus på og ressurser til.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Jeg ville bare minne om at alt henger sammen med alt. Hvis det er slik at det hefter noe ved uavhengigheten til Helsetilsynet, som per definisjon er uavhengig, må vi gå gjennom tilsynets mandat og arbeid. For det er ingen tvil om – i likhet med det Toppe sa – at vi trenger et effektivt og godt helsetilsyn som går inn og ser om det er lovbrudd, f.eks., eller om lover og regler ikke er fulgt. Det er et viktig bein som sikkerhetsarbeidet skal stå på. Men så gjentar jeg: En enhet som skal ha læring som sitt hovedmål, kan jobbe på et helt eget mandat, helt likt det undersøkelseskommisjonen har, jf. Legeforeningas innspill, og det er det vi kommer med i vårt forslag, at denne enheten endrer mandat og blir et verktøy for læring.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Arbeiderpartiets forslag om penger til aktivitet går ut på å ta unødvendige byråkratimidler og overføre dem til noe som virkelig kunne bety en forskjell for eldre mennesker. Det er en betydelig pott som vi ønsker skal være en lavthengende frukt for kommuner og andre som vil gjøre en innsats med aktivitet og kultur for eldre. Jeg har skjønt at helseministeren ikke synes det er et poeng, men vi er enige om at dagaktivitetsplasser er viktig. Man kan på mange måter forstå at kommunene vegrer seg litt, for dette handler jo, som jeg har sagt tidligere her, også om personell til å kunne ta det arbeidet. Nå har altså regjeringa nedskalert pengene til dagaktivitetsplasser i inneværende års budsjett med 45 mill. kr. Hva ser helseministeren at han kan gjøre fra departementets side for å få fart på arbeidet med dagaktivitetstilbud i kommunene?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Her snakker helseministeren om ulike tiltak i ulike kommuner, og jeg er helt enig i at det skjer veldig mye bra. Det vi har i dette forslaget som er litt spesielt, er forslag om at man kan sette i gang litt brede forsøk i f.eks. tre utvalgte fylker. Vi har foreslått en ordning på 40 mill. kr per år til et slikt tiltak. Hvis vi får brede satsinger som kanskje initieres sentralt, ser ikke helseministeren at det kunne være en god idé, slik at man faktisk var klar over at det fantes penger til dette, og at det kunne stimulere kommunene til å sette i gang?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
I representantforslaget, Dokument 8:56 S for 2016–2017 om menneskerettigheter, bringes viktige problemstillinger inn i debatten om eldreomsorgen. Bakteppet er at Nasjonal institusjon for menneskerettigheter for to år siden la fram rapporten Menneskerettigheter i norske sykehjem. I rapporten vises det til at situasjonen for beboere ved norske sykehjem ikke kan sies å svare på Norges menneskerettslige forpliktelser. Man tar her til orde for tiltak for sikre at beboere beskyttes mot dårlig og nedverdigende behandling, og for å hindre at det begås inngrep i den enkeltes personlige integritet. En nøkkelfaktor for å oppnå god kvalitet i omsorgen er kompetente ansatte. Arbeiderpartiet vil heve det formelle utdanningsnivået innen helse og omsorg og gi ansatte uten formell helsefaglig utdanning en mulighet til å skaffe seg ny kompetanse. En desentralisert utdanningsstruktur for de ulike profesjonene kan sikre god faglig kvalitet og tilstrekkelig med personell over hele landet. Vi må utdanne gode ledere i de kommunale helse- og omsorgstjenestene og ha tjenester basert på faste ansettelser og hele stillinger. Skal vi lykkes med å gi tjenester av høy kvalitet, må vi ha åpenhet om alle sider ved omsorgen. Offentlighetsloven praktiseres dessverre ulikt i eldreomsorgen. I Trondheim har man lenge hatt stor åpenhet om alle sider ved kommunens eldreomsorg, men man så under borgerlig styre i Oslo en helt annen praksis. Meroffentlighet er et viktig prinsipp, og det må tilstrebes av alle som driver med velferdstjenester. Det er vanskelig når konkurranseutsetting og kommersialisering fører til at man holder opplysninger om drift utenfor offentlighet med begrunnelsen at dette er forretningshemmeligheter. En trygg og god kvalitet krever full åpenhet om aller relevante sider ved sykehjemmenes drift, kompetanse, bemanning og avviksmeldinger. Det må være helt uavhengig av eierskap eller driftsform. Representanten Hoksrud var inne på bygging av sykehjem. Det var Stoltenberg II-regjeringen som kom med investeringstilskuddet i 2008. Det var den samme regjeringen som øremerket penger til dagaktivitetstilbud for eldre demente, i Demensplan 2015. I løpet av åtte år kom det 22 000 nye årsverk i pleie og omsorg, av disse hadde 80 pst. relevant faglig bakgrunn. Veksten i årsverk er halvert i løpet av de fire siste år hvis vi regner i gjennomsnitt per år, så der har vi en utfordring. Jeg har sagt det før, og jeg kan gjenta det: Det hjelper ikke å bygge nye sykehjem hvis man ikke har folk nok til å gå inn i driften der. Det er en viktig utfordring å få tilstrekkelig med personell, og kompetent personell, i eldreomsorgen i årene som kommer.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Ja, vi trenger flere sykehjem, men vi trenger en mye større variasjon av satsinger i eldreomsorgen, for nå er det sånne folk som meg som begynner å bli gamle, og vi har en annen historie og andre krav. Jeg tror vi skal være enige om at det skjer veldig mye bra i eldreomsorgen, f.eks. ved Mørkved sykehjem i Bodø, et offentlig sykehjem, hvor man kjenner den flotte stemningen med en gang man kommer inn døra – både når man ser beboerne og snakker med de ansatte og ser samspillet dem imellom. Jeg har bare lyst til å si til helseministeren at det uroer meg litt at han slår seg til ro med at det finnes mange tilskuddsordninger. Jeg tror han overdriver når han sier at alle kommuner vet hva som finnes. Jeg tror ikke det, og jeg tror mange kommuner ikke vet hvordan de skal søke. Så mitt ønske er at helseministeren tar med seg det innspillet som vi har kommet med i dag, og ser på om disse tilskuddsordningene – 5 mill. kr her, 10 mill. kr der, som kanskje ligger inne i helsebudsjettet – kan organiseres på en annen måte, slik at de blir tilgjengelige. Og så tror jeg på de forsøkene vi nå har foreslått, som virkelig kan vise hva som er mulig å gjøre for de pengene som finnes.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-06-01:
Som saksordfører for representantforslaget fra SV om å sikre menneskerettighetene i eldreomsorgen er det hyggelig å si at komiteen har blitt enige om å be regjeringen inkludere forholdene ved norske sykehjem i sine rapporter til internasjonale menneskerettighetsorganer. Det skjer for så vidt også i dag, og statsråden har i sitt brev kommentert dette. Det gjelder også for den andelen av befolkningen som ikke bor på sykehjem. Representantforslaget fra SV baserer seg i hovedsak på en rapport fra Nasjonal institusjon for menneskerettigheter, og en av kildene i dette arbeidet er Helsetilsynets undersøkelse om helse- og omsorgstjenester til eldre i perioden 2009–2012. Rapporten fra 2014 viste at det er grunn til å bekymre seg over om beboere ved norske sykehjem får sine menneskerettigheter oppfylt. Det er viktig å bemerke at norsk eldreomsorg, både den institusjonsbaserte og den som skjer i hjemmesykepleie og hjemmetjeneste, jevnt over er god. Men vi vet nå også at det er stor variasjon og ulikhet i tilbudet både innad i kommuner og mellom kommuner. Det er en visshet vi har hatt en god stund, og det har hatt høy prioritet fra vår regjering å gjøre tiltak og endringer av organisering for å sikre eldres rettigheter og menneskerettigheter bedre. Rapporter om utstrakt tvang utfordrer oss spesielt. Det var helt nødvendig å utvikle nye regler for bruk av tvang i omsorgstjenesten – det er som kjent § 4A i pasient- og brukerrettighetsloven – fordi enkelte pasienter, særlig de med demenslidelser, ikke er i stand til å vurdere sin egen situasjon og motsetter seg helsehjelp uten å forstå rekkevidden av det. Det er utrolig viktig å drive et kontinuerlig kompetansearbeid om når tvang skal brukes, og innenfor hvilken ramme den skal brukes i demensomsorgen. Derfor har det vært viktig for Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen å sikre økt kvalitet og mer kunnskap om kvalitet, både for å begrense bruk av tvang og svikt og for å skape mer kvalitet i omsorgen. Regjeringen har et høyt fokus på kvalitets- og pasientsikkerhetsarbeidet. Etter at vår regjering tiltrådte, legges det fram årlige meldinger til Stortinget om kvalitet og pasientsikkerhet. Vi bevilger 1,2 mrd. kr i året til kompetanseheving i pleie- og omsorgssektoren, og vi har etablert en lederutdanning for helse- og omsorgssektoren. Vi har også innført krav om politiattest for dem som skal yte tjenester i pleie- og omsorgstjenestene i kommunene. I legemiddelmeldingen har Stortinget gitt tilslutning til at alle kommuner skal sørge for systematisk gjennomgang av legemidler for eldre på sykehjem. For to uker siden besøkte kollega Bård Hoksrud og jeg Lambertseter alders- sykehjem. Der har de ikke bare en medisindosett, de har også en aktivitetsdosett for hver enkelt. På mange sykehjem landet rundt erfarer man at når man jobber systematisk med gode aktiviteter og fellesskap for pasientene, går medisinbruken ned, og mange eldre forteller om økt livskvalitet som følge av dette. Dette er også viktige innspill å ta med seg når vi skal jobbe for å redusere tvang i eldreomsorgen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-01:
Statsråden svarte eigentleg på det som eg som hadde tenkt å spørja om: Kva tid vil den varsla proposisjonen, den meldinga, som handlar om heile pasientsikkerheitfeltet, verta presentert? Det er i alle fall eitt og eit halvt år sidan statsråden fekk tilrådingane frå utvalet, NOU-en Med opne kort. Eg meiner det har gått rimeleg lang tid på eit så viktig felt, som heile komiteen har vore opptatt av. Kan eg spørja om han kan utdjupa: Vil dette verta lagt fram i løpet av dei nærmaste vekene? Og kva er grunnen til at det rett og slett ikkje har kome før?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-01:
Når det gjeld kvalitet og pasientsikkerheit, har vi i fleire årsmeldingar frå pasient- og brukaromboda spesielt vorte varsla og bedt om at den meldeordninga som eksisterer for spesialisthelsetenesta, òg må omfatta kommunane. Det har òg ein samla komité vore opptatt av i mange fellesmerknader i fleire år. Når statsråden løftar fram ein undersøkingskommisjon i ei eiga sak, meiner eg at ein òg kunne tatt med den ordninga. Er det ein grunn til at statsråden ikkje har løfta fram akkurat den spesielle saka? Er statsråden og regjeringa ueinig i at meldeordninga skal vidareførast ut til kommunane, eller er det andre ting som gjer at ein ikkje har løfta akkurat denne for så vidt enkle saka fram i dette arbeidet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-01:
Eg har eitt spørsmål til, som gjeld: Det har vore nokre saker når det gjeld uheldige hendingar, der Helsetilsynet har gått inn. Ei årsak til uheldige hendingar er at det har vore ein fryktkultur. Medverkande til at det skjer uheldige hendingar, er at det har vore dårleg samarbeid, fryktkultur, at legane i ettertid dekkjer kvarandre, og at det er veldig lite openheit. Helsetilsynet har sagt i ein del saker at dei ikkje har mandat til å vurdera arbeidsmiljøet – om det er ein fryktkultur eller kva ein kallar det. Vil ein undersøkingskommisjon, som vert oppretta no, kunna gå inn og sjå på arbeidsmiljøet, om det finst ein fryktkultur som vert ein fare for pasientsikkerheita?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-06-01:
Først ein ting: Det er mange talarar som har brukt argument om at vi må ha ein undersøkingskommisjon som er uavhengig. Dermed kan ein oppfatta det som at Stortinget meiner at Helsetilsynet ikkje er uavhengig, men dei er jo uavhengige. Helsetilsynet skal vera uavhengig av departement, dei skal vera uavhengige av direktorat, og dei skal vera uavhengige av helsetenesta. Det er farleg viss Stortinget gir inntrykk av at dei ikkje er det. Viss dei ikkje vert oppfatta som uavhengige, er jo det ein grunn for å ha ein grundig revisjon av heile Statens helsetilsyn. Det vil ein ikkje fiksa ved å oppretta ein ny institusjon ved sida av. Uavhengig av om ein er for eller imot ein undersøkingskommisjon, meiner eg det er utruleg viktig at vi får eit Statens helsetilsyn som er uavhengig og som vert oppfatta som uavhengig. Det håper eg alle kan vera einige i. Så til det som vert sagt om at ein undersøkingskommisjon skal kunna kartleggja alle forhold i slike saker. Der går NOU-en og Arianson-utvalet ut og viser til at ein kanskje har for store forventningar om at ein slik kommisjon kan gå inn i alle saker og undersøkja alle forhold: «Slik utvalget ser det, er det ikke realistisk at en kommisjon skal undersøke alle alvorlige hendelser i helse- og omsorgstjenesten, heller ikke alle hendelser som fører til dødsfall. Utvalget mener en eventuell kommisjon bør undersøke utvalgte saker med det formål å bedre pasient- og brukersikkerheten(…) (…) Det er òg ei presisering opp mot det som vert sagt i debatten. Det er viktig, det som vert undersøkt, men ein skal heller ikkje laga forventningar om at den nye kommisjonen som vert oppretta, skal gå inn i alle saker og skal kunna ta alle moglege forhold. Til det har vi jo Statens helsetilsyn som det er utruleg viktig at vert oppfatta som uavhengige, og at dei er ei tilsynsmyndigheit ut frå dei krava vi skal setja til ei tilsynsmyndigheit.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
For det første har jeg ikke sagt at Helsetilsynet er problemet. Tvert imot, jeg mener det er behov både for et sterkt helsetilsyn og for undersøkelseskommisjonen. De har ulike roller og ulike tilnærminger i sakene. Helsetilsynet vil selvfølgelig jobbe med en mye større bredde av saker. For det andre er dette en uavhengig kommisjon. Nettopp på grunn av det lovvedtaket som gjøres i dag, sikres den uavhengigheten. Når det gjelder de andre forslagene fra Arianson-utvalget, har vi allerede varslet at det blir fremmet en proposisjon med en meldingsdel som også tar opp i seg og vurderer de andre forslagene fra Arianson-utvalget. Den vil snarlig bli presentert for Stortinget.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
Arianson-utvalget har gjort et omfattende arbeid. Det har vært viktig for meg og for regjeringen å få fremmet denne proposisjonen, som sikrer lovgrunnlag for undersøkelseskommisjonen, raskt og få den behandlet nå. Men vi har selvfølgelig jobbet parallelt også med de andre spørsmålene, og det vil snart bli fremmet en sak som omhandler dem. Jeg oppfatter at representanten var spesielt opptatt av at kommunene skulle omfattes av varslingsordningen, og jeg vil da minne om at Arianson-utvalget, som den gang var Syse-utvalget, fikk sitt opprinnelige mandat fra den regjeringen som Senterpartiet var en del av. Meldings- og varslingsordningen var ikke en del av det mandatet. Det var etter at Solberg-regjeringen tiltrådde, at den problemstillingen ble løftet inn i mandatet. Representanten bør være takknemlig for at vi nå har en regjering som har et sterkt engasjement på dette området, og som nettopp la det inn i mandatet.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
Som sagt, vi følger også opp de andre anbefalingene fra Arianson-utvalget. Varslingsordningen og meldeordningen kom inn i mandatet som følge av de endringene i mandatet som jeg gjorde etter at regjeringen Solberg tiltrådte. Det er viktig å skille mellom varslingsordningen og meldeordningen. Varslingsordningen er det veldig klare anbefalinger om også bør omfatte kommunehelsetjenesten. Det kommer vi tilbake til. Når det gjelder meldeordningen, er det ulike syn på effekten av den. Den har også vært evaluert i én omgang. Men disse spørsmålene kommer vi tilbake til i en egen proposisjon.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
Svaret på det er ja. Det er nettopp en av årsakene til at vi mener det er behov for en undersøkelseskommisjon. De kan ha et bredere mandat og kan se mer på systematiske forhold bak og på årsakssammenhengene. Det er nok slik at Helsetilsynet i større grad også vektlegger dette med arbeidsmiljø i sine tilsyn nå. Men det som vil være en helt vesentlig forskjell, er nettopp dette at Helsetilsynet har en oppgave ikke minst i å følge opp helsepersonelloven. De vil derfor naturligvis fokusere veldig sterkt på den enkelte helsearbeiders rolle. Jeg mener noe av utfordringen med at vi ikke lærer nok av feil, er at det er for stor oppmerksomhet om den enkelte helsearbeiders rolle og ikke nok oppmerksomhet om de systemene rundt som fører til at enkeltmennesker gjør feil. Enkeltmennesker vil alltid gjøre feil, i alle menneskelige systemer vil enkeltmennesker gjøre feil. Derfor er det utrolig viktig at vi har systemer og læring bak som hindrer at det skjer. Det er nettopp derfor regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti og Venstre går inn for en undersøkelseskommisjon. Jeg er overrasket over at Senterpartiet ikke støtter det.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
De forslagene som Arbeiderpartiet kom med i dette representantforslaget, allerede er dekt av eksisterende tilskuddsordninger. Utfordringen er at kommunene i for liten grad bruker ordningene. Det ville være meningsløst å la ubrukte penger bli stående igjen på en konto og ikke kunne bli brukt til andre gode formål. Det er bakgrunnen for omprioriteringen. Jeg håper virkelig at kommunene i år søker på så mange plasser at de viser at de har sett at dette blir en plikt fra 2020. Det vi kan gjøre, er nettopp å bidra til at kommunene ser at det er mulig å løse disse oppgavene på ulike måter. Her er det mange gode eksempler fra hele landet fra virksomheter som bruker disse tilskuddsordningene og finner ulike måter å organisere det på. Alt fra Inn på tunet til sosiale entreprenører til egne kommunale tilbud til tilbud på museer og andre steder, som etableres nettopp fordi denne ordningen er fleksibel og åpen for dem som ønsker å bruke den.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
Jeg kan aldri tenke meg at det er en kommune i landet som ikke er klar over at disse tilskuddsmidlene finnes. Dette er tilskuddsmidler som har vært omtalt og annonsert i flere år. Nå vil kommunene også være klar over at det kommer en plikt fra 2020. Disse midlene tildeles på en fleksibel måte. Det er ikke behov for noen egne forsøksmidler, tvert imot. Jeg tror at Arbeiderpartiets forslag bare ville skapt forvirring rundt de tilskuddsordningene som allerede er etablert, hvis vi skulle møte en utfordring med å få flest mulige kommuner engasjert i dette med å opprette ytterligere søknadsprosesser og ytterligere tilskuddsmidler. Jeg tror det er viktigere for kommunene faktisk å bruke de pengene som allerede er satt av til dette formålet.
Bent Høie (Høyre), 2017-06-01:
Når det gjelder bygninger, bofellesskap og sykehjem, er dette ivaretatt gjennom det sentrale kompetansemiljøet, som er Husbanken, på dette området. De fungerer nettopp som en kompetansebank for kommunene. Tilbakemeldingene jeg får fra kommunene, er at de som virkelig åpner opp og tar i bruk Husbankens kompetanse når de også får tilskudd, får stor erfaring fra dem, for da bygger en stein på stein med erfaringer fra det ene stedet til det andre. Regjeringen har også gitt penger til et eget område innenfor tjenestedesign, som jeg virkelig anbefaler representanten å lese. Blant annet har Kristiansund kommune fått en egen designpris for sitt arbeid med hvordan de bruker design for å involvere frivillige på sykehjemmene. Så her skjer det veldig mye spennende. Jeg er helt enig i at design og arkitektur har stor betydning, ikke minst for at mennesker med kognitiv svikt og demens skal ha mulighet til i større grad å mestre eget liv.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2017-06-01:
Dette er en kjempeviktig sak, og jeg er veldig glad for at flertallet velger å gjøre det de nå gjør, nemlig å sørge for at det blir etablert en undersøkelseskommisjon som blir mer fristilt ved at den blir en uavhengig kommisjon. Jeg reagerer på og synes det er litt rart å høre Arbeiderpartiets argumentasjon for at de er imot dette; de er opptatt av at man kan bruke de systemene som er der i dag. Jeg mener statsråden på en fin måte har redegjort for at Helsetilsynet fortsatt skal gjøre den jobben det gjør, men dette er noe pårørende har ønsket at man skal få på plass, fordi det er viktig for pårørende å føle at man har en uavhengig kommisjon som nettopp skal gå gjennom, sørge for å lære, og se på hvordan kan man gjøre dette bedre. Flere har sagt at de har truffet og pratet med pårørende. Jeg synes det er viktig å ta med de perspektivene. Mange pårørende opplever når man føler at det har skjedd ting som ikke er som det skal være i helsevesenet, at det er vanskelig å få svar på mange av de spørsmålene man har, og at deres synspunkt ikke kommer fram på en god måte. Jeg tror en undersøkelseskommisjon nettopp vil være god der. Jeg har møtt en mor som mistet sin datter for 18 år siden, og som fortsatt sitter med mange ubesvarte spørsmål fordi ingen tok det på alvor, og at man ikke fikk undersøkt godt nok de hendelsene som skjedde der, og det gjør inntrykk. Derfor er jeg veldig glad for at man nå får en uavhengig undersøkelseskommisjon, som mange pårørende har tatt opp og ønsket å få på plass. Jeg håper og tror at det på en god måte kan bidra til at man kan få flere svar, at man får bedre systemer, at man lærer av de feil som skjer. For veldig mange pårørende er egentlig ikke så opptatt av hvem som til syvende og sist har ansvaret – man ønsker selvfølgelig at de som har gjort en feil, også må tas – man er kanskje vel så opptatt av at andre mennesker ikke skal måtte oppleve de forferdelige tingene man selv har opplevd som pårørende til kjære som kanskje har mistet livet. Derfor er det flertallet nå gjør, veldig bra. Jeg er overrasket over at Senterpartiet og Arbeiderpartiet ikke vil være med, for ja, det er viktig med gode systemer, og man skal ha Helsetilsynet, som skal gjøre den jobben, men det er også viktig å ta de pårørende på alvor.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2017-06-01:
Jeg vet ikke om representanten Toppe ikke vil høre det jeg sa, eller hvorfor hun ikke fikk med seg det jeg faktisk sa ganske klart og tydelig: Ja, rapporten skal tas på alvor, det er en viktig rapport. Det er noe regjeringen – med Høyre og Fremskrittspartiet – også tar på alvor, og det har statsråden i sitt svar til komiteen gitt klart uttrykk for. For det skal ikke være brudd på menneskerettighetene, det jobber man også mot, og det var derfor jeg sa at man må ha et mål om at det ikke skal skje innenfor pleie- og omsorgssektoren. Vi skal ha høye standarder, som også representanten fra SV sa. Jeg tenkte jeg kanskje ble siste taler. Vanligvis pleier jeg å provosere slik at noen andre tar ordet, men jeg tenkte jeg ikke skulle gjøre det, for det er viktig også å få fram noen av de gode eksemplene. Som representanten Wilhelmsen Trøen sa rett før meg: Vi var på Lambertseter alders- og sykehjem, og det var en fantastisk opplevelse å få være med på dagaktivitetstilbudet der – det er jo et privat alternativ, som noen ikke er så glad i. De har to musikkterapeuter som jobber nettopp for å aktivisere de eldre som bor der. Vi fikk være med og synge, og for egen del er det sånn at jeg helst ikke bør gjøre det, representanten Wilhelmsen Trøen var nok mye bedre i den jobben. Men det var en fantastisk opplevelse å møte de eldre og se hvilken glede det var å få lov til å være med på dagaktivitetstilbudet der. Jeg har også litt lyst til å gå tilbake til min egen kommune, for å skryte litt av et prosjekt som er satt i gang der, hvor man nå har gjort noe med at man har hatt mye utfordringer med vold og avvik i forbindelse med demente pasienter, som både er støtende mot andre pasienter og mot ansatte. Man hadde høyt sykefravær, og man hadde høy medisinbruk. Nå har man altså hatt et forsøk i noen måneder – i ganske mange måneder – som viser at ved å satse på å gi kompetanse til de ansatte fikk alle vite hvordan man skulle håndtere demente på sykehjemmet. Resultatene er ganske utrolige. Ved at man har økt bemanningen og gitt kompetanse til de ansatte, har avvikene nesten blitt borte, sykefraværet har gått ned, og ikke minst har medisinbruken gått ned med 65 pst. på ni måneder. Det sier noe om hva man kan gjøre for livskvaliteten til dem som bor der, hvis man både bidrar til å styrke bemanningen, sørger for å få på plass aktiviteter, øker kompetansen og reduserer medisinbruken. Så dette er en regjering som satser og gir muligheter, derfor har vi også sørget for å tilrettelegge og gi tilsagn for at man skal kunne bygge langt flere sykehjem enn det man gjorde under den rød-grønne regjeringen – for vi trenger flere sykehjem, og vi trenger flere heldøgns pleieplasser.
Sveinung Stensland (Høyre), 2017-06-01:
Vi «prøver oss» ikke med en slik kommisjon – vi etablerer den og setter den i gang, for vi tror det er riktig. Det kan virke som om Arbeiderpartiet ønsker en kommisjon, bare ikke regjeringens kommisjon. Men det å justere mandatet for det som Helsetilsynet gjør i dag, endrer ikke på det grunnleggende, nemlig lovgrunnlaget. Helsetilsynet vil alltid måtte vurdere ansvar etter helsepersonelloven, og de vil alltid måtte vurdere sanksjoner. Det er litt av poenget med en uavhengig kommisjon: Man får en gransking der det ikke er noen som snakker om hva som skal skje med den som eventuelt har gjort noe galt. Det tror vi vil berike den typen arbeid. Siden det ble en debatt der det blir antydet at vi antyder at Helsetilsynet ikke er uavhengig – selvfølgelig er de det! Det er ingen her som sier noe annet, men det er grunn til å tro at når det er så sterke bånd mellom de forskjellige enhetene, kan det være greit med noen på utsiden som kan drive med denne granskingen. Vi ønsker sågar at kommisjonen skal komme med råd til Helsetilsynet, med forslag til endringer av rutiner og måter å jobbe på. De bør faktisk gjøre det. Jeg er helt overbevist om at helsetjenesten, både primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten, har mye å lære av andre bransjer, der nettopp det å unngå feil er en del av produksjonen, ved å bygge sikkerheten inn i produktene. Det ser vi i flyindustrien, i bilindustrien og i farmasøytisk industri. Der er det en helt annen kultur for feil. I den forbindelse har jeg en historie fra den bransjen jeg kommer fra, produksjon av legemidler, der man opererte med en avvikstoleranse på et visst antall promiller. Det gikk en bestilling fra et europeisk firma til Japan. Så kom en palle med ferdige produkter tilbake, med en eske på toppen. Esken på toppen skjønte ikke europeerne noe av. Det var esken med feil, for man hadde sagt hvor mange feilleveranser man aksepterte, og japanerne tolket det som at man ville ha så mange feil. Vi har noe å strekke oss etter alle veier. Med dette tror jeg vi kan avslutte en god debatt. Jeg tror ikke vi skal mistenke hverandre for å ha forskjellige motiver, men jeg er overbevist om at uavhengighet er viktig for å få en god gransking av disse hendelsene, som det er altfor mange av i helsetjenesten.
Sveinung Stensland (Høyre), 2017-06-01:
Takk til siste taler for et ypperlig innlegg. Jeg kan stille meg bak mye av det som ble sagt der. Så var det interessant å høre representanten fra Sosialistisk Venstreparti, som gjerne svinger innom når vi har helsedebatt, og igjen gir oss helt feilaktige opplysninger. Bare i 2014 var det 112 nye helsesøsterstillinger, i 2015 var det 135, og vi vet at dette fortsetter, men vi har ikke fått KOSTRA-tallene ennå. Så den utviklingen som SV her beskriver, er ikke riktig. Regjeringen og våre samarbeidspartier har bevilget nærmere én milliard kroner bare til nye helsesøstre i kommunene. Vi er alle enige om at ingen skal utsettes for vold eller overgrep, verken barn eller voksne. Helsestasjoner og skolehelsetjenesten er en viktig del av det forebyggende helsearbeidet i Norge, og det er styrket vesentlig i denne perioden. I dag innkalles alle barn opp til ti år til faste helsekontroller. Essensen i forslaget vi her tar stilling til, er at det skal være obligatorisk at undersøkelsen blir gjennomført, og at den gjennomføres med klærne av. Vi inviteres altså til å be om en lov som sier at alle barn skal kontrolleres og veies nakne frem til de er ti år. Helsestasjons- og skolehelsetjenesten er basert på frivillighet. Tillit er avgjørende for en lavterskeltjeneste som skal arbeide helsefremmende og forebyggende og sette inn tiltak tidlig. Dette forslaget bærer ikke preg av tillitspolitikk. Kjønnslemlestelse, vold og overgrep mot barn er alvorlige handlinger. Samfunnet har ansvar for å følge opp de mest sårbare i samfunnet. Spørsmålet er hvilke virkemidler som er best egnet. De nye faglige retningslinjene for helsestasjons- og skolehelsetjenesten ivaretar i stor grad mange sider ved dette. Blant annet er det sterke føringer for oppfølgingstilbud, som hjemmebesøk og bekymringsmeldinger til barnevernet. For de fleste oppleves det krenkende å måtte kle helt av seg for en undersøkelse, selvsagt også for barn. For enkelte kan kravet sidestilles med tvang. Når en i tillegg vil gjøre undersøkelsen obligatorisk, er det tvang. Vi har med interesse lyttet til høringsinnspillet fra Landsgruppen av helsesøstre. De er sterkt kritiske til forslaget og sier: «Undersøkelse av kjønnsorganer utført av mennesker som barna ofte ikke kjenner og uten en særlig grunn, kan klassifiseres som et nytt overgrep. Å utsette alle barn for dette i den hensikt å skulle finne de få barna det tross alt gjelder, er utilbørlig.» Barn har etter pasient- og brukerrettighetsloven rett til nødvendig helsehjelp, bl.a. i form av helsekontroll. Foreldre har en klar plikt etter loven til å medvirke til at barnet deltar i helsekontroll. Helsepersonell har en selvstendig plikt til å handle dersom det er grunn til å tro at et barn blir mishandlet eller utsatt for alvorlig omsorgssvikt. Vi i Høyre mener at de rutinene som finnes, og det regelverket som foreligger, er godt, og vi vil ikke støtte de forslagene som blir fremmet i Dokument 8:65 S.