Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-12-14:
En av de største nedturene for denne regjeringen må være det manglende samsvaret mellom barnehageløftene vi fikk høre i valgkampen, og det man faktisk har levert. Det begynte ganske friskt i 2013 med kutt i barnehagebudsjettet og har deretter blitt fulgt opp av en passiv linje. Statsministeren har jo til og med sagt det: Vi satser på skole, vi satser mindre på barnehage, sa hun da hun kommenterte det første budsjettet regjeringen la fram, og viste også der tydelig at Høyre ikke har skjønt at tidlig innsats starter i barnehagen. Det er ikke rart at det ble barnehageopprør i vinter mot regjeringens forsøk på å innføre mer testing og måling i barnehagene, da regjeringen faktisk klarte det kunststykket å legge fram en stortingsmelding om kvalitet i barnehagene som ikke ville ført til mer kvalitet i barnehagene. Meldingen hoppet bukk over det at den fremste kvalitetsfaktoren i barnehagen er flere ansatte med rett kompetanse – og det etter at stortingsflertallet i denne sal to ganger hadde anmodet regjeringen om å innføre en bemanningsnorm og legge fram en konkret plan for hvordan den skal nås. Regjeringen lyttet altså ikke. Et halvt år etter barnehageopprøret kom altså budsjettet, i samme kjente stil som de tre forrige: ikke et spor av noen barnehagesatsing, verken flere plasser eller mer kvalitet. Ansatte er ikke nevnt med et ord. Anmodningen fra Stortinget om en konkret plan for innføring av bemanningsnorm er også glemt. I stedet skal man nå sende et forslag på høring til våren. Snakk om ikke å lytte. Heldigvis kom ikke budsjettforslaget til regjeringen opp trappen på Løvebakken engang før det var slaktet og før samarbeidspartiene Venstre og Kristelig Folkeparti, heldigvis, radbrekte det. De fikk heldigvis penger på plass til økt bemanning, og jeg vil takke Kristelig Folkeparti og Venstre for akkurat det. For køene vokser under denne regjeringen, maksprisen har økt, og kvalitetsløftet alle har ventet på, det uteblir. I barnehagepolitikken skiller regjeringen og Arbeiderpartiet lag. Vi må ha to tanker i hodet samtidig. Vi må bygge ut plasser fordi køene en del steder er lange, og vi må satse på kvalitet – gjennom nettopp en norm for flere ansatte med rett kompetanse, kvalitetsarbeid i barnehagene og mulighetene til å stille de samme kravene til de private barnehagene som til de offentlige. Også her svikter regjeringen. Man har likestilt de private og de kommunale barnehagene økonomisk, men altså ikke gjort det mulig å stille krav til kvalitet, innhold og f.eks. åpningstider hos de private. Det har konsekvenser for muligheten til å bestemme hva skattebetalernes penger går til. Regjeringen er – i budsjettavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre – presset med på å sette av 172 mill. kr til flere barnehagelærere, men hvordan skal de sikre seg at de pengene går til formålet, også i de private barnehagene? Vi i Arbeiderpartiet vil, når vi en gang igjen kommer i posisjon til det, virkelig likebehandle private og kommunale barnehager, både økonomisk og kvalitetsmessig. Det handler om å ha styring. Vi vil utvide retten til barnehageplass slik at også november- og desemberungene får tilbud om plass når de fyller ett år. Det har vi lagt inn 200 mill. kr for å få til i vårt alternative budsjett. Regjeringspartiene legger ikke inn en eneste krone til en eneste ny plass i budsjettet. Vi er lei av å vente på å få på plass en bemanningsnorm i barnehagene. Vi legger inn nesten 200 mill. kr for å starte opptrappingen mot en standard for voksentetthet med flere ansatte med relevant utdanning i barnehagene. Det er utrolig at man i år velger å øke kontantstøtten slik at den nå er på høyde med et studielån. Man øker altså incentivene for ikke å jobbe, man øker incentivene for ikke å sende unger i barnehagen, der de ville lært norsk, blitt sosialisert og integrert i en tid med økende innvandring. Det er skadelig for integreringen, for arbeidslinja og for likestillingen. Ikke bare klarte regjeringen å levere en barnehagemelding som skapte opprør i barnehagesektoren, men året før gjorde de det samme på likestilling. Man la fram en likestillingsmelding som ikke ville ført til mer likestilling. Denne regjeringen har hver eneste dag ført en politikk som setter likestillingen i revers og gir mindre frihet for norske familier: kutt i pappapermisjonen, økt kontantstøtte, lengre barnehagekøer, kutt i tiltak mot deltid, ny arbeidsmiljølov som rammer kvinneyrkene hardt. Og i dette budsjettet – og for fjerde år på rad – kutter regjeringen også i det likestillingsapparatet vi har, som hadde trengt en styrking: Likestillingsombudet, likestillingssentrene, LHBT-bevilgningen, bl.a. pengene til FRI, Skeiv Ungdom, Skeiv Verden og Rosa kompetanse. Hele likestillingspotten får reelt sett kutt. Deltidsmillionene på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett er borte også i år. På likestillingsområdet viser regjeringen nok en gang – som på barnehagefeltet – at de verken lytter til folk, fagfolk eller flertallet i Stortinget. I behandlingen av den meldingen påla vi regjeringen å gjennomføre 14 likestillingspolitiske tiltak. Ingenting av dette er fulgt opp. Regjeringen stritter imot selv når Stortinget gjør vedtak. Likestilling kommer ikke av seg selv. Og når de som hver eneste dag der ute, der folk lever livene sine og jobber og bor, i kommunene, på skolene, på arbeidsplassene, når de jobber for økt likestilling i praksis der, rådgir folk om deres rettigheter, om arbeidsgivers plikter, kurser lærere og barnehageansatte, opptrer som vaktbikkjer overfor storting og regjering, når de får mindre handlingsrom, blir det mindre aktivitet – mindre, ikke mer, likestilling i praksis. Vi vil videre. Vi viser det i dette budsjettet, med en stor satsing på likestilling, i overkant av 60 mill. kr. Vi bevilger mer til dem som gjør likestilling der ute – LDO, likestillingssentrene – slik at de kan bli sterkere og vi kan opprette flere. Vi styrker LHBT-aktørene, der regjeringen har lagt fram en tafatt handlingsplan uten penger, og vi styrker den generelle likestillingspotten. Vi setter av penger til det som regjeringspartiene egentlig skulle fulgt opp, et eget trepartssamarbeid for likestilling. Deltidsmillionene er inne igjen, og vi setter av penger til igangsetting av et nytt kommuneprogram for likestilling. Det hadde god effekt for likestillingen i arbeidslivet sist. Vi foreslår økt pappakvote, og vi viser rett og slett i vår helhetlige politikk hver eneste dag i denne sal at likestilling er et hovedområde for Arbeiderpartiet, og den kommer ikke av seg selv.