Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-04-27:
Jeg mener dette er en viktig dag rett og slett fordi Stortinget er enige om situasjonsbeskrivelser og mange viktige elementer for veien framover. Hvorfor Samhandlingsreformen? Jo, rett og slett fordi altfor mange får et fragmentert tilbud i dag. Det er uavklarte ansvarsforhold. Det fører til en for dårlig kvalitet til en for høy pris. Samtidig er vi avhengig av å møte demografien framover. Vi må rett og slett håndtere kostnadene knyttet til de endringene. I praksis betyr dette flere oppgaver til kommunene og et langt mer potent førstelinjetilbud. Dette er fornuftig på flere vis. For det første vil det føre til et mer komplett helsetilbud der folk bor, innenfor f.eks. rehabilitering, innenfor de store livsstilssykdommene, innenfor enkle ting som behandling av diabetes. Spennende bieffekter får vi i form av muligheter for spennende arbeidsplasser mange flere steder enn i dag. Jeg har også lyst til å trekke fram en generell skepsis til staten som direkte tjenesteyter. De gangene det prøves, ser man i alle fall at vi har store problemer med å håndtere kostnadsutfordringene. Denne reformen er også et godt eksempel på hvordan dynamikken er i utviklingen i og av velferdssamfunnet. Dette er en reform som er født lokalt, i kommuner og i sykehus der folk arbeider for å gjøre ting bedre og på en bedre måte hver eneste dag. Min egen kommune, Trondheim, har jobbet på dette viset sammen med St. Olavs Hospital i mange, mange år. Det har vært svært gode resultat, som statsråden også trakk fram. Kort fortalt er det flere som har fått bedre livskvalitet og lengre liv til en lavere pris. Dette er det viktig at vi etterstreber og innfører overalt i landet, og at det gjøres tilgjengelig for alle. Vi har fått kritikk som går på tid – at det er for lite som skjer. Nav-reformen, for å referere til en annen reform, ble også gjennomført fort og til dels med bakgrunn i gode resultat lokalt. Jeg har lyst til å si at det er lett å få gjennomført gode resultat med entusiastiske ansatte som gjennomfører noe som er helt nytt. Noe annet er det når dette skal implementeres over hele landet. Erfaringene fra Nav-reformen understreker kanskje behovet for å ta seg tilstrekkelig tid, slik at man får gjort dette skikkelig. Regjeringens tidsplan er derfor klok. Laila Dåvøy trakk fram finansieringen som avgjørende. Det er jeg helt enig i. Vi er nødt til å ha et system som gir de riktige incitamentene, slik at man får den riktige behandlingen på riktig sted. Dette har man ulike erfaringer med i ulike land. Og siden dette er så avgjørende viktig, er det også riktig å bruke den tiden man trenger for å få på plass de riktige beslutningene på en så viktig del av reformen. Noen, og spesielt Venstre, har gjort dette til en debatt om kommunestrukturen. Det har jeg lyst til å advare mot. Tvert imot må man holde fast på fokuset på innhold. For det første er det en avsporing, og for det andre må vi uansett ha et system som tar høyde for at det i dette landet er store forskjeller. Vi har en geografi som gjør at man uansett er nødt til å forholde seg til store forskjeller i størrelsen på kommuner. Er det én ting det likevel går an å si generelt om kommunestrukturen, så er det at den er i endring, men at det skjer over tid. Regjeringen har i dag fått bred dekning for tenkningen og for retningen som ligger i Samhandlingsreformen. Dette er ikke resultatet, men det er et viktig skritt på veien. Våren 2011 er endepunktet for mange av de viktige prosessene og debattene som opposisjonen har tatt fram her i dag. Målet om gradvis implementering fra 2012 ligger fast. Ambisjonsnivået ligger fast. Jeg har lyst til å avslutte med å si at mens opposisjonen er opptatt av å erklære reformen død, som representanten Jensen gjorde, og sier at flertallet er handlingslammet, er vi opptatt av å gjøre skikkelig arbeid med en av vår tids viktigste reformer. Det mener jeg står seg godt i en valgkamp, og jeg tror det er å undervurdere velgerne hvis man satser på ensidig svartmaling, sier nei til bompenger, sier nei til eiendomsskatt og holder fram rimelig brennevin som den viktigste valgkampsaken.