Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
Utviklingspolitikk er ikke veldedighet. Kristelig Folkeparti ser kampen mot fattigdom og for utvikling som en rettferdssak, med innsats for at menneskerettighetene kan innfris for alle. Samarbeidsregjeringens stortingsmelding Felles kamp mot fattigdom tok utgangspunkt i FNs tusenårsmål om utvikling og fattigdomsbekjempelse. Tusenårsmålene skal nås innen 2015. Vi er snart halvveis, men oppfølgingen internasjonalt er langt fra god nok. Nå er det avgjørende viktig å beholde fokus og styrke innsatsen. Da utviklingsminister Solheim først skrev brev til Stortingets presidentskap og bad om å få holde denne redegjørelsen, var det derfor et par setninger vi i Kristelig Folkeparti noterte oss med særlig glede. La meg sitere fra statsråd Solheims brev: «For kun to år siden ble Stortingsmelding nr 35 Felles kamp mot fattigdom lagt fram. Behandlingen viste at det er bred enighet i Stortinget om de overordnede linjene på feltet. Denne enigheten ligger fast med Stortingets nåværende sammensetning.» Stortingets sammensetning er ikke endret siden utviklingsministeren skrev dette. Derfor forundrer det meg at statsråden i sitt siste brev til Presidentskapet skriver at han har «foretatt en betydelig omlegging av utviklingspolitikken». Hvis statsråden nå vil foreta en betydelig omlegging av politikken, må han først forelegge Stortinget en melding om dette og få den akseptert før betydelige endringer blir gjennomført. På dette punktet må vi ha ryddighet i forholdet mellom Stortinget og den utøvende makt, regjeringen. Jeg merket meg varselet om en egen melding om kvinner og likestilling. Rammen for dagens debatt tillater ikke drøfting av alle spørsmål utviklingsministeren var innom. La meg bare kort ta noen hovedpoeng for Kristelig Folkeparti. Vi er snart midtveis i perioden for gjennomføringen av FNs tusenårsmål for utvikling og fattigdomsbekjempelse. Nå må vi holde fokus, styrke innsatsen og ikke minst satse sterkt på å nå målene om redusert barnedødelighet, bedre mødrehelse og utdanning for alle, også for jentene. Likestilling er viktig. Det er også kampen mot hiv/aids. Bistand trengs, men skal utviklingsmålene nås, kreves også politiske reformer, bedre handelsvilkår, gjeldslette, godt styresett og mer til – kort sagt: en helhetlig utviklingspolitikk. Mange utviklingsland har tapt mer på forverrede bytteforhold i verdenshandelen enn det de har mottatt i bistand, sa ministeren. WTO-forhandlingene må bli en reell utviklingsrunde. En forbedring av fattige u-lands markedsvilkår i Norge kan Stortinget senere i dag også bidra til under behandlingen av Kristelig Folkepartis Dokument nr. 8-forslag om tollettelser. Gjeldslette er viktig, og jeg vil bruke anledningen til å spørre statsråden på nytt om status for Verdensbankens lovende utredning om illegitim gjeld. Reformer for godt styresett og bekjempelse av korrupsjon er avgjørende viktig. Samfunnets ressurser må ikke havne i lomma på rike eliter, men gå til utvikling for de brede, fattige befolkningslag. Derfor tok tidligere statsråd Hilde Frafjord Johnson initiativet til Olje for utvikling, nettopp for å sikre mer oljeinntekter for allmennyttige utviklingsformål. Godt styresett og kamp mot korrupsjon er avgjørende. Det forutsetter en effektiv stat med styringsevne og rettferdighetssans, men ikke alltid mer stat. Skal staten kontrolleres og demokratiet fungere, trengs en uavhengig sivil sektor. Frivillige organisasjoners rolle i langsiktig bistand må ikke svekkes, som vi har sett tendenser til. Når det gjelder tiltak for det globale klima, f.eks. kvotekjøp og bevilgninger til Clean Development Mechanism, må dette etter mitt syn dekkes med addisjonelle midler og ikke av rammen for offentlig bistand. Også her må vi tenke fordeling. Afrika rammes av klimaforverring og må få en større del av disse midlene.