Ola Elvestuen (Venstre), 2018-05-24:
I Norge har vi – selv om det til tider har vært kontroversielt, jeg har også selv vært med på de debattene – et godt regelverk for motorferdsel i utmark. Motorferdselloven ble vedtatt i 1977 fordi den motoriserte ferdselen i utmarka mange steder var blitt så omfattende at man så at den medførte for stor belastning på både vilt, vegetasjon og allmenn trivsel. Ut fra et samfunnsmessig helhetssyn fant man det nødvendig å regulere motorferdselen. For å bevare natur, miljø, friluftsliv og allmenn trivsel søker regelverket å begrense ferdselen til formål og behov som har en allment akseptert nytteverdi. Transportbehovet til avsidesliggende hytter er et slikt allment akseptert nytteformål i forskriften om bruk av motorkjøretøy i utmark og på islagte vassdrag. Etter den aktuelle bestemmelsen kan hytteeiere få tillatelse til å frakte utstyr med snøscooter når hytta ligger mer enn 2,5 km fra brøytet bilvei. Forslagsstillerne ber om at avstandskravet på 2,5 km mellom hytte og brøytet bilvei fjernes, slik at alle hytter kan søke om slik transporttillatelse. I Norge har vi nesten 460 000 hytter. Jeg vet ikke akkurat hvor mange av disse som ligger mindre enn 2,5 km fra brøytet bilvei, men det er potensielt mange hytteeiere som med dette forslaget ville fått mulighet til å bruke egen snøscooter til hytta. Siden mange hytteområder ligger i de mest attraktive friluftsområdene, er det spesielt friluftslivet som kunne blitt rammet av denne økningen i motorferdsel i norsk natur. Mange av traseene som vil være aktuelle for snøscootertransport, kjøres opp til langrennsløyper om vinteren. Det er også særlig barnefamilier som bruker hyttenærområdene, og som vil bli berørt av økt snøscooterkjøring. Den økte motorferdselen som vil kunne følge av dette forslaget, mener jeg er i strid med motorferdsellovens formål. Å åpne opp for at alle hytteeiere kan gis tillatelse til å kjøre med egen snøscooter, ville også kunne forrykke balansen i dagens motorferdselsregelverk mellom hensynet til natur og friluftsliv og hensynet til reelle nyttekjøringsbehov. Transportbehovet for hytter som ligger nærmere enn 2,5 km fra brøytet bilvei, er ivaretatt i dagens regelverk. Bagasje og utstyr kan transporteres med innleid hjelp, såkalt leiekjøring. Dette bidrar til å begrense kjøringen samtidig som det gir lokale næringsinntekter. Forslagsstillerne er opptatt av at det må utvises skjønn når avstanden mellom hytte og brøytet bilvei skal fastsettes. Det er jeg helt enig i. Dette framkommer også av veiledningen fra mitt departement og Miljødirektoratet. Selv om målingen av avstanden mellom hytte og brøytet bilvei tar utgangspunkt i den korteste veien mellom hytta og veien, skal det brukes skjønn. Hvis terrenget er for bratt, eller man må gå rundt innsjøer eller fjell, er det den reelle traseen eller stien man må ta seg fram på, som danner grunnlaget for målingen av avstanden. Men selv om det er rom for skjønn når avstanden mellom brøytet bilvei og hytte skal måles, kan ikke kommunene gi tillatelse eller la være å vurdere avstanden der den reelle avstanden man må gå, faktisk er mindre enn 2,5 km. På bakgrunn av flertallsmerknaden i saken vil jeg nå utarbeide et brev til fylkesmennene, som tydeliggjør hvordan avstandskravet kan praktiseres. I brevet vil jeg presisere at det avgjørende for om tillatelse kan gis, er om den reelle avstanden mellom hytte og brøytet bilvei er over 2,5 km, dvs. den korteste, men likevel praktisk aktuelle avstanden mellom hytta og bilveien.