Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-06-01:
Det når kanskje ikke førstesidene i avisene at Stortinget i dag vedtar etableringen av en undersøkelseskommisjon i Norge, men for mange er det en stor dag. Jeg er stolt av og glad for at Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre nå får på plass en undersøkelseskommisjon i helsetjenesten. Spesielt pårørendegrupper har etterlyst en kommisjon, bl.a. begrunnet i at vi har behov for å få mer kunnskap om de sammensatte årsakene til at folk blir skadet og dør som følge av feil i helsetjenesten. La det ikke være noen tvil om at for Høyre veier det tungt at pasienter og pårørende mener det er behov for en slik kommisjon. Til tross for den forståelsen som ble fremført av representanten Tove Karoline Knutsen, stemmer altså Arbeiderpartiet og Senterpartiet imot. De stemte også ned Høyres forslag om dette i Stortinget i 2010. Men vi gikk i 2013 til valg – og fikk tillit fra velgerne – på at vi ville skape pasientens helsetjeneste. Vår helse- og omsorgspolitikk setter mennesket og ikke systemet i sentrum. Det har også vært motstand mot denne endringen fra sentrale aktører på helsefeltet. Mange sier de ikke ser forskjellen på tilsyn og kommisjonstilnærming, og at en heller bør forbedre dagens tilsynsordning. Men det er ikke overraskende at det kommer kritikk mot å etablere en undersøkelseskommisjon fra spesielt representanter for dagens system eller tjenesteytere. Å lære av feil og forebygge feil er helt avgjørende for å gjøre helse- og omsorgstjenestene enda bedre og enda tryggere for pasientene. Derfor er etablering av en uavhengig undersøkelseskommisjon et viktig verktøy i arbeidet med å bygge pasientens helsetjeneste. Den nye undersøkelseskommisjonen skal ikke bare kartlegge hendelsesforløpet og hva som førte til den alvorlige hendelsen, men også bidra til at resultatet av undersøkelsen brukes aktivt til kvalitets- og pasientsikkerhetsarbeid i etterkant av hendelsen. I dag er det grunn til å tro at mange virksomheter ikke er flinke nok til å bruke tilsynsmyndighetenes vurderinger aktivt i sitt kvalitets- og sikkerhetsarbeid. En kommisjon vil jobbe med det formål å identifisere manglende barrierer mot hendelser og gi anbefalinger for å unngå at slike hendelser skjer igjen. Det er en videre tilnærming enn et tilsyn vil ha. Et tilsyn vil aldri få frem alle sider ved en sak, fordi alle som forklarer seg, også vet at det de sier, kan bli brukt mot dem. Kommisjonen skal ikke ta stilling til skyld eller sanksjoner, det vil skille den fra helsetilsyn og politi. Trolig vil det føre til mer og bedre informasjon fra helsepersonell og andre aktører. Dermed vil sakene bli bedre belyst og bedre opplyst og gi bedre grunnlag for læring og forbedring i helse- og omsorgstjenesten. Fra departementets høringsrunde har jeg merket meg et veldig godt argument fra høringssvaret til Universitetet i Stavanger, avdeling for helsefag. De sier at en kommisjon som skal frembringe informasjon fra aktører som har vært involvert i alvorlige hendelser, må være fratatt muligheter for å iverksette administrative sanksjoner eller straffe helsepersonell som har vært involvert i hendelsen, slik regjeringen foreslår i loven vi vedtar i dag. En slik tilnærming støttes også av universitetets internasjonale forskningspartnere i bl.a. USA, England og Nederland. Norge har som mål å bli verdensledende innen pasientsikkerhet, og Universitetet i Stavanger mener at Norge bør lede an i dette arbeidet, og støtter dermed en undersøkelseskommisjon. Jeg tror at vi som stemmer for denne undersøkelseskommisjonen i dag, kanskje gjør det for at Norge skal bli verdensledende innen pasientsikkerhet, for det er et utrolig bra og helt riktig mål, men jeg tror vi spesielt gjør det fordi vi har lyttet til pårørende og etterlatte, som helt tydelig mener at en slik kommisjon vil bidra til å styrke de pårørendes rettssikkerhet, og at det kan ha stor betydning for å forebygge fremtidige alvorlige hendelser og ulykker. Takk til de pårørende som gjennom flere år har kjempet for denne saken. Vi håper Stortingets vedtak i dag oppleves som en anerkjennelse av den store innsatsen de har gjort, og at helsetjenesten i fremtiden lærer mer av å forebygge bedre de alvorlige feilene som ble gjort da de mistet sine kjære.