Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2010-11-30:
Som flere har vært inne på, har samarbeidet med Russland i nordområdene vært en suksesshistorie som har pågått siden begynnelsen av 1990-tallet. Det er gledelig. Det tror jeg vi skal understreke – det understrekes ikke nok. Bakgrunnen for etableringen av dette samarbeidet er den omfattende virksomheten under den kalde krigen, både sivilt og militært, og som er årsaken til at betydelige mengder radioaktivt avfall og kjernefysisk materiale er uforsvarlig lagret i vårt naboområde. Her finnes det fra denne tiden – det synes jeg også er viktig å understreke – verdens største konsentrasjon av atominstallasjoner, brukt brensel og atomreaktorer, noen i kondemnerte og utrangerte atomubåter. Av atominstallasjonene i våre nærområder utgjør de russiske kjernekraftverkene en stor fare for radioaktiv forurensning og helseskade i Norge. Vi innser alle, hvis det skulle skje en alvorlig ulykke ved et av disse kraftverkene eller ved andre installasjoner, hvilken betydning dette vil ha for nordområdene våre, både til lands og til vanns. Satsing på atomberedskap og oppryddingstiltak i nordområdene er derfor svært viktig for å kunne beskytte befolkningen, miljøet og andre viktige samfunnsinteresser mot radioaktiv forurensning. Den norske innsatsen har over tid vært konsentrert omkring to hovedmålsettinger. Den ene er å bidra til å redusere risikoen for alvorlige ulykker og radioaktiv forurensning. Den andre er å bidra til å hindre at radioaktivt og spaltbart materiale kommer på avveier. Norsk innsats og samarbeid med Russland har gitt konkrete resultater i form av bedre sikring og avfallshåndtering av radioaktivt materiale og har ikke minst vært et vesentlig bidrag til det internasjonale ikkespredningsavtalearbeidet, samtidig som det har bidratt til å sikre miljø og helse for befolkningen i nord. Det er også gledelig at Riksrevisjonens undersøkelse om atomsikkerhetssamarbeidet med Russland viser at den norske innsatsen har gitt gode resultater, og at midlene har blitt brukt i henhold til intensjonene. Her må det også nevnes at Norge og Russland har etablert en felles parallell revisjon av prosjektene, noe som understreker hvor langt samarbeidet har kommet mellom våre to land. Komiteen forutsetter at regjeringen følger opp Riksrevisjonens merknader og bedrer forvaltningsrutinene. Riksrevisjonen påpeker forvaltningsmessige utfordringer og forbedringspotensial. Ja, det skulle bare mangle! Vi er på mange måter på nypløyd mark her, men Riksrevisjonen har ikke påpekt direkte misligheter når det gjelder disse midlene. Dette arbeidet finner sted på russisk territorium – det tror jeg vi må understreke ganske sterkt. Det er myndighetene der som avgjør spørsmålet om adgang til relevante områder og tilrettelegging av arbeidet. Dette arbeidet bygger veldig mye på samtaler og tillit. Det er vanskelig å måle vårt bidrag. Det kan ikke være tvil om at den norske innsatsen gjennom tiltak og myndighetsarbeid har bidratt positivt til økt sikkerhet på Kola, bl.a. ved kjernekraftverket. I de internasjonale foraene gjøres det et betydelig arbeid for å samordne de enkelte giverlands innsats på atomsikkerhetsområdet. Vi kjenner til at både Frankrike, Canada og Storbritannia har henvendt seg til Norge for å lære av vår erfaring med prosjektsamarbeid med Russland. Jeg har også personlig vært i dette området og opplevd at så er tilfellet. Når vi ser på de russiske leverandørene og gjensidig kunnskapsutvikling, er det viktig å understreke at vi også er med på å lære opp russisk industri, og bidrar med vår kompetanse for å få den enda bedre enn den er i dag. Rådgivende utvalg konkluderer med at arbeidet er gjennomført i henhold til kontrakt. Jeg synes også det er viktig å understreke at det man har levert i forhold til de kontraktene som er inngått, er gjennomført. I departementet er man positiv til bedre oppfølging i framtiden, som de skriver. Det er et sentralt mål i norsk utenrikspolitikk å utvikle det gode, men tidvis utfordrende, naboskapet med Russland. Mulighetene og utfordringene Norge står overfor i nord, er store, og kan på mange områder best finne sin løsning nettopp ved et konstruktivt samarbeid med Russland. Gledelig er det også at dette arbeidet bærer frukter, og at det nylig er oppnådd enighet om trekking av grenselinjen mellom Norge og Russland i Barentshavet og i Polhavet. Det er et fantastisk framskritt som den norske regjering her har fått til. Dette må kalles en milepæl i utviklingen av det gode norsk-russiske naboskapet. Derfor er også atomsikkerhetsarbeidet et godt eksempel på hvordan Norge og Russland har utviklet et stadig bedre samarbeid, til gjensidig nytte for begge parter. Når det så gjelder veien videre utover 2012, må den mer og mer knyttes til myndighetssamarbeid og samarbeid om miljøovervåking og beredskap i området. I tillegg må den norske innsatsen i større grad enn tidligere ses i et internasjonalt perspektiv, og fortrinnsvis samordnes med prioriteringene til de andre samarbeidslandene.