Erik Skutle (Høyre), 2016-05-24:
Høyre mener at forslagene som vi nå diskuterer, bør bifalles, og at grunnlovfestingen av odels- og åsetesretten bør opphøre. Det betyr ikke at vi ikke anerkjenner institusjonen som noe som har hatt sin relevans gjennom deler av vår historie, og som en ordning som også har hatt visse positive effekter gjennom tidene, men vi mener at tidene nå har endret seg. Vi mener at tiden nå for lengst er moden for modernisering og fornyelse. Jeg skal kort gå gjennom hva som er vår hovedbegrunnelse for dette, og så skal jeg også svare på noe av det som saksordføreren og også representanten Kolberg var innom i sine innlegg. For det første mener vi at en særlig gruppe privilegerte personer som skal ha spesielle fortrinn i disse spørsmålene, strider mot de frihetsidealene som Grunnloven ellers representerer. Det strider mot næringsfrihet, det kan stride mot bevegelsesfrihet, men det strider også mot eiendomsretten i seg selv. Saksordføreren og også representanten Kolberg er inne på – og drøfter – eiendomsretten som begrep. Men hva er egentlig eiendomsretten som begrep? Det er ikke noe likhetstegn mellom eiendomsrett og odelsrett. Eiendomsrett betyr at man har rett til å disponere sin egen eiendom noenlunde fritt, så dette står jo i motstrid til eiendomsretten. Odelsretten sementerer en struktur, ikke bare i grove trekk, men også i detalj. Det mener vi er frihetsinnskrenkende, og vi mener at det strider mot de idealene som Grunnloven ellers står for. For det andre mener vi at slike rigide reguleringer som vi her snakker om, både rent faktisk og praktisk demper investeringsvilje, innovasjonskraft og også kredittilgangen i norsk landbruk. Det er ikke all verdens grunn til å investere store summer i å utvikle når man ikke kan selge for det det faktisk er verdt, og man vil også slite finansielt, ettersom gården har mindre verdi som sikkerhet enn den har hvis den kan omsettes friere enn i dag. Så er det noen som er inne på forvalteransvar, og at det er fint at eiendommer går i arv gjennom generasjoner. Men dette er noe som familier fint kan løse selv. Man trenger ikke å ha et grunnlovsvern av odels- og åsetesretten for at familier fint kan gjøre egne tilpasninger. Det er mange eiendommer der det ikke er odelsrett som har gått i arv gjennom familier, og har blitt forvaltet på en fin måte. Jeg skjønner ikke hvorfor ikke det skal være mulig også med landbrukseiendommer. I samme gate ser vi at odelsretten fører til en del konflikter og usikkerhet mellom aktuelle parter. Det er ikke nødvendigvis slik at den som står først i køen i henhold til odelslovgivningen, er den som i realiteten ligger nærmest til – mest naturlig – å overta gården. Det kan være andre som har hatt tilknytning til gården i lang, lang tid, og det kan være slik at de som har odelsrett, ikke nødvendigvis har hatt den type tilknytning til gården. Så vil vi også vise til at odelsretten som grunnlovfestet institusjon i all hovedsak er et særnorsk fenomen. Andre land har klart å løse dette uten å grunnlovfeste disse spørsmålene. Det bør også vi klare. I den grad det er nødvendig med regulatoriske føringer i disse sakene, kan det løses gjennom ordinær lovgivning, som f.eks. konsesjonslovgivningen. Det er også verdt å merke seg den paternalismen som vi ser fra de partiene som insisterer så sterkt på å beholde dette. Ikke bare vet staten bedre enn den enkelte familie, den enkelte person, den enkelte bonde, men staten vet tydeligvis også bedre enn Stortingets flertall. Man ønsker altså et grunnlovsvern av dette, slik at man må ha to tredjedels flertall, og det går seks år for å endre det. Det er noe jeg har problemer med å forstå. Så blir det også problematisert av enkelte hvis noen skulle finne på å investere i landbrukseiendommer – det er negativt. Kolberg sier at vi vil få et investeringslandbruk. Jeg er litt usikker på hva som ligger i det begrepet. Men hvis noen ser muligheter i landbrukseiendommer og ønsker å investere for framtiden, må jo det være noe positivt. Jeg kan ikke komme på noen andre næringer der man sier: Nei, dette kan vi ikke gjøre, for det vil gjøre det attraktivt å investere i vår næring, så det må vi for all del unngå – ved hjelp av Grunnloven. Det synes jeg er underlig. For Høyre betyr eiendomsretten at hvis man eier en eiendom, skal man få disponere den så fritt som mulig, så lenge man ikke krenker andres frihet. Med odelsretten, slik som den ligger grunnlovfestet i dag, begrenser man manges frihet – både det enkelte menneskes frihet og Stortingets frihet til å gjøre de strukturelle endringer som Stortinget måtte ønske.