trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonny Finstad (Høyre), 2017-10-10:
Det er kjent for de fleste i vårt kongerike at Nordland fylke og hele Nord-Norge går så det suser under dagens regjering. Vi har en bedre økonomisk utvikling enn resten av landet. Det settes stadig nye nordnorske rekorder, ikke bare i lav arbeidsledighet, men også i omsetning og eksport fra primærnæringene. Men aller gledeligst er det å registrere at rekruttering av ungdom til distriktsnæringene fiskeri og landbruk øker – etter mange tiårs nedgang. Det er derimot én eksportrekord Nordland og Nord-Norge burde vært foruten, og det er eksporten av ungdom sørover. Nord-Norge har mangel på arbeidskraft og behov for kompetanse, så dette er et stort paradoks. Derfor må vi si ja til å utvikle og skape verdier av de enorme nordnorske naturressursene – både på hav og på land. Vi må si ja til å skape nye bærekraftige og spennende arbeidsplasser med nye teknologiske og miljøvennlige løsninger. Dette handler i bunn og grunn om hvilke politiske signaler vi sender til ungdommen vår. Det er vi politikere som må være framtidsoptimistene, vi må være bjellesauene – og vi må vise veien til framtiden. Historien vil vise om dette storting forsto den tiden vi levde i, nok til å skape den framtiden som ungdommen ønsker å investere i. Så jeg har et håp om at vi skal bli bedre til å si ja til mulighetene, og mindre nei. Ungdommen i Nord-Norge må ha troen på at landsdelen får utvikle seg, at ressursene skal utvikles, og at det skal investeres i en framtid som ungdommen vil ønske å ta del i – for sitt fylke, for sin landsdel og for landet vårt. Så har jeg et ønske om mer politisk framsnakking av bærekraftig utvikling til stadig mer miljøbevisst ungdom, med mer politisk retorikk om å forandre for å bevare. Som kjent er politiske kompromisser kun fullkomne når alle parter får det de ikke vil ha. Derfor må det grønne skiftet ikke gå i miljøfella. Vi må ikke slutte med alt vi gjør så bra, og som vi skal utvikle videre – som vi tjener penger på, og som skaper dagens velferd. Det grønne skiftet handler om ny kunnskap, teknologiutvikling og verdiskaping i en grønnere og mer bærekraftig retning, med bedre sameksistens på kloden vår. Da kreves det gode politiske kompromisser som legger til rette for å ta i bruk våre store naturressurser på hav og på land på en ny og framtidsrettet måte. Spesielt ønsker jeg meg gode politiske kompromisser for utvikling av ressursene på «nordkloden» vår.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2017-10-10:
Vi er heldige i Norge. Vår skaper har vært raus med oss. Fjellene er høye, vannfallene er kraftfulle, og oljebrønnene er dype. Vi har høstet av det den norske naturen har tilbudt oss, og forvaltet det vel. Men «winter is coming», behovet for omstilling blir tydeligere. Karibien herjes av nok en dødelig orkan, Sørlandet fløt i forrige uke, og det brenner i California – igjen. Vær har vi alltid hatt, men det blir mer ekstremt, og konsekvensene er større. Det påvirker livene våre på mange måter, også økonomisk. Vi, som alle andre land, bidrar til problemet, men vi er heldigere stilt og må derfor også bidra til løsningene. Vi har et gunstig økonomisk utgangspunkt, og vi har god tilgang på høykompetent arbeidskraft, men vi må tørre å være ambisiøse. Å være passiv er risikofylt. Klimarisiko handler like mye om økonomisk risiko som om endringer i været. Det er økonomisk risiko for norsk næringsliv og for Norge som nasjon. De siste tiårene har vi ikke vært helt vant til å tenke nytt. Vi har kunnet hvile på våre laurbær – eller oljefelt, som vi kaller våre laurbær her oppe på berget. Nå går vi tøffere økonomiske tider i møte. Derfor må vi bruke markedet, vi må sette kapitalen i arbeid, og vi må sikre grønn konkurransekraft. Norge skal være et foregangsland innenfor fornybar energi, transportsektoren skal bli utslippsfri, vi må utvikle en kostnadseffektiv teknologi for fangst, bruk og lagring av CO2, og Norge bør gå foran med en grønn maritim sektor. Samtidig har norsk luftfart potensial til å gå fra å være et av de største klimaproblemene til å bli en av de viktige klimaløsningene, uten at vi trenger å gjøre hverdagen vanskeligere for folk. For klimapolitikken vi skaper i denne salen, handler om løsninger. Idealisme er fint, og vi kan nå langt med det, men det er først når kapitalistene og idealistene slår seg sammen, ting begynner å skje. Vi må i mye større grad ta innover oss at næringslivet er nøkkelen til arbeidet med å utvikle og ta i bruk klimaløsninger. Vi har et avgjørende ansvar for å skape forutsigbare rammer for klimapolitikken, slik at næringslivet kan utvikle gode, lønnsomme og klimavennlige løsninger. Det handler om å klare å kombinere klimapolitikk med det å skape arbeidsplasser. En av konservatismens grunnsteiner er å forandre for å bevare. For å bevare et samfunn der vi fortsatt skal kunne leve godt, må vi forandre måten vi gjør ting på. Vi kan ikke hvile på laurbærene våre lenger, vi må gå den grønne framtiden i møte.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-10-10:
Norge er et godt land å bo i for de fleste av oss, og som nasjonale politikere arbeider vi for at det skal bli like godt for alle innbyggerne våre. Regjeringa ledet oss trygt gjennom turbulente tider i stortingsperioden vi har bak oss, og velgerne har gitt nytt mandat til de borgerlige partiene. Like før sommerferien behandlet vi i denne sal kommunereformen. Jeg sa i debatten da at kommunereformen er en suksess, og det står jeg ved. Når over 150 kommuner, som representerer to tredjedeler av Norges befolkning, hadde et ønske om sammenslåing, ser vi at kommunereformen er ønsket lokalt. Mens Arbeiderpartiet vinglet og Senterpartiet bremset, leverte regjeringa en kommunereform med den største endringen i kommunestrukturen på over 50 år. På Sørlandet svarte velgerne i Søgne, Songdalen og Kristiansand – tre kommuner som ble vedtatt ufrivillig sammenslått av Stortinget i juni – med å stemme Høyre fram som det største partiet i alle de tre kommunene. Og i Aust- og Vest-Agder, to fylker som nå slås sammen til én ny region, svarte velgerne med å gjøre det samme. Innbyggerne vil ha et godt og effektivt tjenestetilbud i kommunene sine. De vil ha kapasitet, de vil ha kompetanse og tilgang til gode fagmiljøer. Det krever innovasjon og nytenkning. Vi gjennomfører verken kommunereform eller regionreform fordi vi vil forandre Norge og det vi er glad i ved landet vårt, vi gjør det fordi Norge er forandret. Vi trenger en framtidsrettet struktur på både kommune- og regionnivå som kan tjene oss som innbyggere ikke bare de nærmeste årene, men også på lengre sikt. Det krever fornying, og derfor må kommune- og regionreformen fortsette. Vi har som nasjonale politikere et ansvar for Norges framtid. Når oppgavene krever det, har vi tradisjon for å søke brede forlik i Stortinget. Det ansvaret påligger oss også i denne stortingsperioden. Det er i landets interesse. Denne debatten har vist at vi er mange som merket oss at Arbeiderpartiet i sin selvransakelse etter valgnederlaget stilte spørsmål om de hadde vært for konstruktive i opposisjon. Høyre har tross meningsforskjeller alltid sett på Arbeiderpartiet som et ansvarlig styringsparti, ikke som et protestparti. I Høyre kommer vi derfor til å fortsette å invitere både Arbeiderpartiet og de andre partiene i Stortinget til forlik og samarbeid i de sakene der landets interesser bør komme i første rekke – og det forventer også velgerne av oss.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2017-10-10:
Noreg er eit godt land å bu i, ja, me er endåtil kåra til verdas lukkelegaste land. Det seier noko om at Noreg er eit land med moglegheiter for alle til å leve gode liv. Me har ei høgt utdanna befolkning, me har store naturressursar, små forskjellar og ein open økonomi som bidreg til effektiv produksjon og varebyte. Men me har òg utfordringar. Det alvorlege oljeprisfallet me opplevde i 2014, gav oss ei påminning om sårbarheita i det å ha ei så stor og dominerande næring. Behovet for omstilling og fleire bein å stå på har vore regjeringa si fremste oppgåve i førre stortingsperiode. Finans- og pengepolitikken som regjeringa har ført, har vore godt tilpassa situasjonen i norsk økonomi. Partane i arbeidslivet har opptredd ansvarleg, og fallet i kronekursen har gjort norsk eksportindustri meir konkurransedyktig og Noreg betydeleg billigare som reisemål for turistar. Det viser seg i sterk vekst i eksport av sjømat og i sterk vekst i reiselivet. Det er gledeleg å oppleve på bedriftsbesøk, om det er i mitt heimfylke, Telemark, eller på besøk i Hordaland, at det er optimisme blant bedriftsleiarane. Mange tilbakemeldingar går på planar om utvidingar og nytilsetjingar. Bedriftene melder òg om stor grad av forskings- og utviklingsarbeid, der dei framhevar SkatteFUNN-ordninga som eit godt verktøy. Veksten er på veg opp og arbeidsløysa på veg ned. I mitt heimfylke har ikkje talet på ledige vore lågare på ni år, og forventingsbarometeret til Finans Norge viser at nordmenn i alle delar av landet har fått tilbake trua på at Noreg går mot lysare økonomiske tider. Klimaendringane me opplever i verda, vil gje oss meir ekstremvêr, og me vil heller ikkje i Noreg sleppe unna store øydeleggingar og dramatiske situasjonar, slik som nett no under flaumen i Agder. At klimaendringane er ei av våre store utfordringar, er dei fleste einige om, og klimaavtalen frå Paris i 2015 forpliktar oss til å setje dette på dagsordenen i alle sektorar. Rundt ein tredel av klimagassen er knytt til transport. Regjeringa si satsing på jernbane, på kollektivutbygging og på vegutbygging og dreiinga av avgiftssystemet som stimulerer til rask innfasing av miljøvenlege køyretøy, er politikk som verkar på vegen mot eit lågutsleppssamfunn. I Telemark har me mykje industri, og me var stolte over at næringsministeren valde Herøya industripark som staden for å leggje fram industrimeldinga, den første sidan 1981. Yara er ein verdsleiande bedrift i parken og produserer mineralgjødsel. I dag blir gjødsel frakta med bil til konteinarterminalar i Brevik og Larvik. Yara har saman med Kongsberg Gruppen utvikla verdas første førarlause og heilelektriske konteinarskip, «Yara Birkeland». Enova bidreg med 133 mill. kr i støtte til prosjektet, som skal erstatte 40 000 årlege lastebilturar. Dette er eit eksempel på eit prosjekt med samarbeid mellom det offentlege og privat næringsliv for å utvikle ny teknologi og skape nye næringar. Det må me ha meir av i framtida.
Ingunn Foss (Høyre), 2017-10-10:
Høyre og Fremskrittspartiet har styrt Norge gjennom en tid med fallende oljepris og økende ledighet. Nå har pilene snudd. Ledigheten går ned, veksten går opp, og det skapes flere nye jobber. Det er bra, men det betyr ikke at arbeidet med å sikre norsk økonomi flere bein å stå på er ferdig. Vi må fortsette med å legge til rette for at det kan skapes flere jobber i privat sektor, som igjen sikrer velferden for våre etterkommere. Arbeiderpartiet og Senterpartiet brukte mye tid i valgkampen på å snakke ned Høyres politikk, og særlig nødvendige reformer. Arbeiderpartiet var riktignok for flere av dem – noen startet de jo i egen regjeringstid – men de snakket som om de var imot. De ville gjennomføre reformer «på en annen måte», men det var vanskelig å få klarhet i hva det innebar. Senterpartiet hørtes ut som om de ville sette det meste i revers og gå med ryggen inn i framtida. Etter min oppfatning vil Arbeiderpartiets og Senterpartiets politikk føre til at nødvendige omstillinger for å ruste Norge for framtida stopper helt opp. Resultatet av en slik politikk vil være fortsatt sentralisering og statlig overstyring. Fraflyttingen fra distriktene vil øke enda mer, og arbeidsplassene, spesielt i distriktene, vil bli færre. Høyre vil legge til rette for at distriktene kan vokse. Derfor satser vi på tiltak som bidrar til dette. Vi satser på samferdsel, utdanning og vekstfremmende skattelettelser. Vi vil ha «ja-kommuner» og lokalsamfunn med skaperkraft. Og vi ser at politikken virker, det går bra i distriktene. Heldigvis ser velgerne dette og stemte deretter. Høyre gjorde et godt valg i Agder og ble største parti i både Aust- og Vest-Agder. I Vest-Agder gikk Høyre fram i 11 av 15 kommuner, og flere av disse er distriktskommuner. Selv i de såkalt tvangssammenslåtte kommunene gikk Høyre fram. Min analyse av dette er at flertallet av velgerne forstår at samfunnet må endre seg i takt med tida og behovene. I møte med klimaendringer, utenforskap, fattigdom og flere eldre er Høyres mål å ta vare på Norge som verdens beste land å bo i. Da trenger vi en politikk som utvikler nye og bedre løsninger på samfunnets utfordringer. Vi har vist både vilje og evne til å gjennomføre nødvendige reformer, og det vil vi fortsette med. Når oppgaven krever det, vil vi søke brede forlik i Stortinget. Samarbeid på tvers av partier og ideologiske skillelinjer er en styrke ved det norske demokratiet og en verdi det er vel verdt å ta vare på. Derfor er det grunn til bekymring når Jonas Gahr Støre signaliserer at Arbeiderpartiet vil bli mindre konstruktive og kompromissvillige i denne perioden. Min erfaring er at det var de i forrige periode også, da det kunne virke som om Helga Pedersens oppfordring om å sverte regjeringen så mye som mulig var partiets hovedstrategi. Jeg håper Arbeiderpartiet finner tilbake til sin tradisjon, der de i viktige saker setter landets interesser foran partiinteresser.
Tage Pettersen (Høyre), 2017-10-10:
De aller fleste av oss har det veldig bra i Norge. Gjennom generasjoner har vi sammen bygd opp et velferdssamfunn vi kan være stolte av, og som vi sammen skal ta vare på. I den sammenhengen må vi legge til rette for å skape flere jobber, få mer kunnskap inn i skolen, bygge et enda bedre helsevesen og styrke beredskapen. Dette er områder som Høyre også vil prioritere de neste fire årene – selv om helheten i politikken alltid er det som skal veie tyngst. Derfor har det de siste fire årene blitt startet opp flere viktige reformer. I tillegg er flere gode planer som legger grunnlaget for framtiden, vedtatt her i Stortinget. Det disse har til felles, er at man nettopp legger grundige prioriteringer til grunn for å skape framtidens bærekraftige løsninger. Når oppgaven krever det, har vi søkt og vil søke brede forlik med alle partier her i Stortinget. Dette er med på å sikre nødvendig kontinuitet og legitimitet, uansett regjering og uansett parlamentarisk grunnlag. Derfor er det grunn til bekymring når Arbeiderpartiets leder antyder at de kanskje vil bli mindre konstruktive og kompromissvillige – og kanskje heller mer konfliktsøkende. I trontalen var regjeringen tydelig på at Forsvarets operative evne skal styrkes i tråd med langtidsplanen. Langtidsplanen ble vedtatt av et stort flertall på Stortinget i november 2016. Her inngikk Arbeiderpartiet og regjeringspartiene et godt kompromiss til beste for Forsvaret. Men de siste ukene av valgkampen viste oss et arbeiderparti som plutselig ikke lenger var like tydelig. Både i sakene om helikoptre på Bardufoss, flystasjonen på Andøya og beredskapssenteret på Taraldrud viste Arbeiderpartiet seg tvert imot fra en lite tydelig side. Dette er det siste Forsvaret trenger nå. For Høyre er forsvar av landet statens aller viktigste oppgave. Derfor har vi startet gjenreisingen av landets forsvarsevne. Med nye kampfly, ubåter og overvåkningsfly beveger vi oss nå mot å nå NATOs 2-prosentmål. Skal vi klare å bygge et forsvar som kan stå imot morgendagens moderne trusler, trenger vi politisk forutsigbarhet. Langtidsplanen legger nettopp dette til grunn. Men da kan vi ikke bevege oss tilbake til da man var mest opptatt av baser og kontorer. Det Norge trenger, er forsvarsevne og kampkraft. Det krever politikere som står ved sine vedtak, og gjennom det sikrer nødvendig kontinuitet.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2017-10-10:
Det er med respekt jeg entrer talerstolen i Stortinget for første gang. Det er med glede jeg kan fortelle de 17 234 som stemte på meg og Fremskrittspartiet i Vest-Agder, at de har en representant, et parti og en regjering som jobber for dem. Det er et gode at det er vanlige folk som blir valgt inn i denne nasjonalforsamlingen, for når jeg snakker med mine 17 234 velgere, er de opptatt av vanlige ting. De er opptatt av at vi skal ha tre velfungerende sykehus i Agder. De er opptatt av at Flekkefjord sykehus skal bestå med de funksjonene det har i dag, og at det skal videreutvikles med dyktige ansatte, slik det legges opp til i Nasjonal helse- og sykehusplan. Mine velgere er opptatt av at det kommer firefelts motorvei mellom Kristiansand og Stavanger, en vei som har blitt forsømt av samtlige regjeringer før Fremskrittspartiet kom i regjering. Og så kommer jeg fra en landsdel som har en relativt høy arbeidsledighet, det er mange som jobber eller har jobbet innenfor olje og gass, i leverandørindustrien eller i annen tilknyttet industri, som f.eks. skipsverft. Det er en mager trøst for mine velgere, som gjerne kan være en arbeidsledig oljearbeider med familie å forsørge, at de er med på det grønne skiftet. Derfor er jeg glad for at vi har en regjering som spiller på lag med landets viktigste industri. Som nyvalgt medlem i energi- og miljøkomiteen og Fremskrittspartiets klimapolitiske talsmann – hvis en sånn stilling finnes – vil jeg gjerne avslutte med litt om miljø og klima, for vi skal være føre var og ta klimautfordringene på alvor, men vi må gjøre det som er smart, og kutte der det har størst effekt. Derfor trenger vi norsk olje og gass for å lykkes med klimautfordringen. Selv om jeg er Fremskrittspartiets nye «klimaraddis», mener jeg det er mye mer radikalt å slå beina under Norges viktigste næring – som hadde ført til høyere CO 2 -utslipp globalt – enn å spille på lag med den og finne en gyllen middelvei hvor vi satser både på den viktigste næringen og på ny teknologi for å møte morgendagens utfordring. Klimautfordringene møter vi med nettopp det – ny teknologi. Den utviklingen som har vært i teknologi og innovasjon, har ikke kommet gjennom forbud og påbud. Jeg bruker ikke mobiltelefon fordi Stortinget har bestemt at man skulle nedlegge fasttelefonen eller forby den. Vi bruker ikke e-post fordi Stortinget har bestemt å legge ned postkontor. På samme måte kommer ikke det grønne skiftet – det er heller ikke avhengig av at vi forbyr oljen, snarere tvert imot. Innovasjon og nytenking kommer ikke gjennom forbud, påbud, pisk, skatter og avgifter. De kommer gjennom gode ideer, en godt utdannet og mobil befolkning og et fritt marked.
Kristian P. Wilsgård (Fremskrittspartiet), 2017-10-10:
Jeg vil først og fremst få bruke anledningen til å takke velgerne for tilliten de har gitt oss. For oss som minste parti i en mindretallsregjering har dette vært et historisk valg. Velgerne er fornøyd med det vi har levert gjennom perioden, vi har styrt landet trygt, og det skal vi fortsette med. I forrige stortingsperiode ble vi møtt av det som kan betegnes som en av de største krisene regjeringen har opplevd i nyere tid. Oljeprisen falt fra over 100 dollar fatet til under 30 dollar fatet. Det håndterte vi. Pilene peker nå rett vei, og vi er kommet over den største kneiken. Oljeprisfallet har også gitt et tydelig signal om at Norge trenger flere pilarer å stå på i framtiden. Derfor er det gledelig å se at fiskeri- og havbruksnæringen er i en svært positiv utvikling. Norge er i dag verdens nest største eksportør av sjømat. Eksportverdien av norsk sjømat i 2016 endte på hele 91,64 mrd. kr. Dette er altså 17 mrd. kr mer enn i 2015. Det skal vi bygge videre på gjennom næringsrettet kunnskap og infrastruktur. En betydelig andel av norsk eksportverdi genereres fra nordnorsk fiskeri- og sjømatnæring. Om lag 75 pst. av all torskefisk som landes i Norge, landes i Nord-Norge. Med økt vekst og en økende eksportverdi blir det også viktigere å se utenrikspolitikken og innenrikspolitikken i en sammenheng. Vi må sikre at Arktis forblir en fredelig og stabil region. For å sikre dette står det internasjonale samarbeidet i nord og etterlevelsen av havretten helt sentralt. Økt aktivitet og tilstedeværelse, særlig i nord, har hatt og vil fortsatt ha høy prioritet. Dette er en forutsetning for evnen til kontinuerlig å ivareta oppgaver som overvåkning og etterretning, suverenitetshevdelse og myndighetsutøvelse. Dette gjelder særlig i en mer krevende sikkerhetspolitisk situasjon. Regjeringen har så langt lyktes med å videreføre et godt samarbeid med Russland i nord til tross for mer krevende tider. Det må vi også gjøre i fortsettelsen.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2017-10-10:
Jeg registrerte gjennom valgkampen at de fleste partiene ønsker seg en streng og bærekraftig innvandringspolitikk. I alle fall sa de det, men mye tyder på at mange ikke mente det. Det er en god norsk tradisjon at man forsøker å komme til størst mulig enighet i de store og vanskelige sakene. Jeg håper at de ansvarlige partiene på Stortinget vil samarbeide om å skape en innvandrings- og integreringspolitikk som på best mulig måte ivaretar Norges interesser og innbyggernes sikkerhet, og samtidig hjelper dem som trenger det mest. Det kan være tøft å ta valg som påvirker andre menneskers skjebne. Det kan virke brutalt når politikerne f.eks. begrenser bruken av permanent oppholdstillatelse til personer uten beskyttelsesbehov. Men det er helt nødvendig å gjøre slike valg. Vi kan ikke la personer uten beskyttelsesbehov oppta plassene til andre bare fordi media roper høyest om akkurat disse. Vi kan ikke signalisere at i Norge får man bli uten grunn, bare man klarer å komme seg hit. Jeg ønsker at Stortinget skal stå samlet om å ta tak i noen store utfordringer vi har på integreringssiden. I altfor mange år har vi synset om hvordan det går med integreringen i Norge. Det er på tide at vi begynner å følge utviklingen på en mer håndfast måte. Derfor vil Fremskrittspartiet innføre et integreringsbarometer som følger utviklingen på en rekke måleindikatorer over tid. Det kan være arbeidsdeltakelse, kriminalstatistikk, sosialstøtte, språkkunnskap og bruk av kommunale støtteordninger. Drammen kommune har vedtatt å innføre et slikt integreringsbarometer lokalt, og det er på tide at vi får det samme nasjonalt. Et slikt integreringsbarometer kan hjelpe oss å finne ut hva som fungerer, og om vi tar imot flere innvandrere enn det vi klarer å integrere. Sosial kontroll er et utbredt problem i en rekke miljøer. Jeg synes personlig det er hjerteskjærende at barn i en del miljøer lever under umenneskelige forhold, der religiøs tvang og sosial kontroll preger hverdagen. I slike saker hjelper det ikke med koseprat og dialog. For meg er barnas rett til et fritt og selvstendig liv så viktig at jeg er villig til å gå langt for å få bukt med slik ukultur. Dagbladet har nylig skrevet om situasjonen, og politiet roper varsko. Politiet ønsker at politikerne handler. Vi må gjøre samfunnet i stand til å avdekke når barn lider under religiøs og sosial kontroll. Vi må beskytte ofrene, og vi må straffe de ansvarlige. Dette vil kreve at vi tar noen tøffe valg, og jeg håper Stortinget vil samle seg rundt dette for barnas skyld. Olemic Thommessen hadde her gjeninntatt presidentplassen.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-10-10:
I går møttes delegasjonene fra Telemark og Vestfold for å forhandle om sammenslåing av de to fylkene, en sammenslåing som er tuftet på tvang, der verken fylkestinget i Telemark eller i Vestfold ønsker denne rare, ubalanserte og lite hensiktsmessige konstruksjonen. Befolkningen i disse fylkene ønsker heller ikke denne sammenslåingen. Før valget var det meningsmålinger som sa at så mange som sju av ti telemarkinger var imot å bli slått sammen med Vestfold. Jeg står her i dag som fersk representant fra Telemark nettopp fordi denne saken er så viktig for så mange i hjemfylket mitt at partiet mitt nesten firedoblet stemmetallet ved høstens valg. Senterpartiet ble det største eller nest største partiet i 13 av 18 kommuner. Det skjedde fordi både Senterpartiet og velgerne i Telemark vet at tvangssammenslåingen med det geografisk vesle, men folkerike Vestfold vil føre til enda mer forflytning av makt, arbeidsplasser, ressurser, tjenester og tilbud fra Telemark til Vestfold enn det som regjeringen allerede har rammet Telemark med. Jeg må si at jeg som telemarking blir mektig provosert av debatten her i dag, av å høre representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet som benekter at deres regjering sentraliserer. I forrige stortingsperiode ble to sykehus i Telemark lagt ned. Fylkesmannsembetet har man bestemt skal flyttes til Vestfold, politimesteren og hennes stab, penger, mange folk, er flyttet til Vestfold, 110-sentralen er flyttet til Vestfold, statsadvokatembetet skal flyttes til Vestfold, hovedsetet for Høgskolen i Sørøst-Norge er plassert i Vestfold. Og hva har gått den andre veien? Minimalt. Under gårsdagens forhandlinger mellom fylkene kom det fram at Vestfold ikke var klare for å gi fra seg fylkeshovedstaden heller, selv om de har fått Fylkesmannen. Vestfolds delegasjon var derimot klare på at de skulle ha flere enn Telemark i fellesnemnda, som skal avgjøre det meste i sammenslåingsprosessen, naturlig nok, fordi de er flest. Der er altså tonen satt, og maktbalansen også. Jeg vil påstå at få, om noen, tror sentraliseringen vekk fra Telemark vil stoppe med tvangssammenslåingen med Vestfold. Heller ikke en del av fylkespolitikerne og kommunepolitikerne i Telemark fra regjeringspartiene og samarbeidspartiene tror det. Både de og veldig, veldig mange andre ser at denne tvangssammenslåingen vil svekke særlig Øvre Telemark med deres store avstander og helt andre utfordringer og muligheter enn det man har erfaringer med og fokus på i Vestfold. Derfor er folk imot. Hvor er så Stortinget i denne saken? Vi har et nytt flertall nå. Hvor er ikke minst Kristelig Folkepartis stortingsgruppe i denne saken – et parti man skulle tro var sterkt for distrikter som Øvre Telemark, og et parti som man skulle tro var imot en sånn type regionsammenslåing? Jeg gleder meg til vi skal behandle det forslaget Senterpartiet la fram i dag om regionsammenslåingen, for jeg setter min lit til at Kristelig Folkeparti tar til fornuft.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2017-10-10:
I Norge er det arbeidslinjen som gjelder. Bor du i Norge, skal du lære deg norsk. Du skal ta utdanning, og du skal ut i arbeidslivet. I vår kultur er det ikke noe som heter at kvinner skal gå hjemme. Bor du i Norge, skal du hegne om likestillingen og betydningen av kvinnekampen. I Norge er det den norske modellen som gjelder. Det handler om deltakelse i arbeidslivet for både kvinner og menn. Det er slik vi bygger velferdssamfunnet sammen. Min familie flyktet til Norge for 30 år siden. Jeg er ikke født i Norge. Det eneste minnet jeg har fra barndommen, er sirener og det nattlige bombetoktet over Teheran. Men i dag er Norge mitt land, landet som stilte opp for meg og min familie da alt håp var ute. Mine foreldre og spesielt min mor har stor ære for at jeg står på denne talerstolen i dag. Hennes motto var klart: Vi skal stille opp for det landet som stilte opp for oss. Vi skal lære oss norsk. Vi skal ta utdanning. Vi skal ut i arbeidslivet. Jeg kommer fra en by jeg er utrolig stolt av, en by jeg er utrolig glad i, men også en by med mange utfordringer. I Drammen viser tall fra 2015 at nesten 60 pst. av innvandrerkvinnene er utenfor arbeidslivet. Det er uakseptabelt. Drammen er den storbyen med høyest andel barn i fattige familier. I mange innvandrerfamilier er kun én voksen i arbeid. Samtidig ligger Drammen i toppsjiktet når det kommer til utbetaling av kontantstøtte, og vi vet at både i Drammen og i hovedstaden er innvandrerkvinner overrepresentert. Hva gjør regjeringen og statsrådene Horne og Listhaug med det? Hør på dette: Regjeringen vil dele ut 7 500 kr per måned av fellesskapets penger, av skattebetalernes penger, til innvandrerkvinner for ikke å delta i arbeidslivet og for ikke å sende ungene sine i barnehagen slik at de kan lære seg norsk til skolestart. Samtidig skal småbarnsfamilier som er i arbeid og bidrar til fellesskapet, få dyrere barnehage, og i enkelte kommuner må de vente i kø for å få barnehageplass. Dette kaller regjeringen for god integreringspolitikk. Jeg mener det er integreringsfiendtlig politikk. Med Høyre og Fremskrittspartiet er beskjeden at arbeidslinjen ikke er viktig. Kontantstøtten er for mange en fattigdomsfelle. Det er på tide at vi får en streng og rettferdig integreringspolitikk. Bor du i Norge, skal du kunne norsk. Du må ta utdanning. Du må ut i arbeidslivet. Det skal stilles opp med norskopplæring, barnehageplasser og tiltak for å få folk inn i arbeid. Kontantstøtten må bort, og vi kan starte med storbyene.
Monica Carmen Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2017-10-10:
Høyres visjon er å skape et samfunn med muligheter for alle. Dette skal vi klare gjennom å satse på kunnskap i skolen, et inkluderende arbeidsliv, omfordelende skattepolitikk og målrettede ordninger rettet mot dem som faller utenfor skolen eller arbeidslivet. Utenforskap kan f.eks. skyldes rus og helseproblemer, dårlig skolegang, manglende integrering og at man ikke har en jobb å gå til. Vi vet at arbeid er meget viktig for de aller fleste. Det gir lønnsinntekter og muligheter for å eie egen bolig, ha bil, kunne reise og ha muligheter til livsutfoldelse. Det er med andre ord god mental helse å ha en jobb å gå til. Et av de største sosiale skillene i Norge går mellom dem som sliter med rus og psykiske problemer – og oss andre. Den første gruppen lever i snitt ca. 20 år kortere enn resten av befolkningen. Høyres største bekymring er at mange faller utenfor velferdssamfunnet. Derfor ønsker vi å satse på tiltak som bidrar til at flere kommer i arbeid eller i utdanning. Gjennom vår politikk løfter vi de mest sårbare gjennom satsing på bedre rusbehandling, psykisk helsevern og tettere oppfølging av Nav. Askim i Østfold er et godt eksempel på dette. Nav-kontoret der har brukt individuell jobbstøtte for å sikre at mennesker med funksjonsnedsettelser får tilgang til og opprettholder betalt arbeid i det åpne arbeidsmarkedet. Grunntanken i dette prosjektet er å hjelpe personer med å skaffe seg et ordinært arbeid med lønn og gi dem den støtten som kreves for å lykkes. I satsingen på arbeid og psykisk helse har det vært en dreining fra skjermede tiltak til mer fokus på ordinært arbeid – dette fordi man har erfart at brukere med psykiske helseproblemer kan og vil jobbe, og de har gjennom slike prosjekter mulighet til det. Resultatet av metoden for å få folk med psykiske problemer ut i arbeid er så godt i Askim at regjeringen vil bruke 100 mill. kr, som tidligere var budsjettert som et prosjekt i Nav, til å bli en fast post på budsjettet for neste år. Slik sikrer man at ordningen blir varig, og Nav får muligheten til å øke innsatsen. Vi nordmenn er privilegerte. Vi bor i et land med små sosiale forskjeller, har en god skole, et helsevesen for alle og lav arbeidsledighet. Gjennom generasjoner har vi bygd et samfunn vi kan være stolte av, og som det er vår oppgave å føre videre. Selv om det er mye bra i Norge, ligger det også store uløste oppgaver og utfordringer foran oss. For mange, særlig unge, står fortsatt utenfor arbeidslivet. I møte med disse utfordringene vil Høyre ta vare på Norge som verdens beste land å bo i. Det handler om å skape flere jobber og å kvalifisere folk til disse jobbene, da det er arbeid som betaler for velferden vår.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2017-10-10:
I trontalen ble det gjort et poeng av at kloke stortingsvedtak har bidratt til samfunnsutviklingen, og at regjeringen kommer til å legge stor vekt på at vedtakene i denne sal skal bli til gagn for kommende generasjoner. Derfor vil jeg oppfordre Stortinget til å revurdere en avgjørelse som ble fattet i vår, som er ganske lite klok, og som kommer til å bli til ugagn for generasjonene som kommer. Det handler om Viken. Først vil jeg understreke at jeg er enig i det Stortinget la som fundament for reformen: at regionene bør danne funksjonelle enheter, slik at sammenhengende bo- og arbeidsmarkeder ikke bør deles. Likevel er det nettopp en slik uønsket deling som blir resultatet når det slås en felles grense rundt Akershus, Østfold og Buskerud – med Oslo på utsiden. Oslo vil ikke inn i noen region. Men da å etablere Viken som en plan B er dysfunksjonelt, for det går på tvers av hensikten med regionreformen, altså målet om mer helhetlig samfunnsplanlegging, der man i regionene samordner utviklingen innenfor samferdsel, klima og miljø, kompetanse, næringsliv, kultur, med mer. Nesten alt Akershus fylkeskommune driver med på disse områdene, har i dag konsekvenser for Oslo – og omvendt. Vi er i praksis en region allerede. På tross av det har Stortinget gått med på å lage hybriden Viken, en region som kommer til å bli stor, men ikke sterk, som ikke løser noen reelle behov, men som flytter utfordringene til den nære hovedstadsregionen ut av fokus. Paradoksalt nok var det nettopp slike problemer regionreformen skulle hamle opp med: at fylkeskommunene er svake og ikke evner å koordinere felles utfordringer. Så er det en ting til: Både fylkestingsvedtak, høringer og meningsmålinger viser at lokalt blir også Viken oppfattet som en veldig dårlig plan. Akershus trenger ikke en halvgod politisk og administrativ struktur som ikke løser problemer, men skaper nye. Noen ganger er ikke nest best godt nok. Stortinget må ta ansvar for å styre riktig og ikke sløse bort ressursene på en inndeling som ikke kommer til å fungere. Jeg ber derfor om at forsamlingen støtter representantforslaget som kommer om å oppheve Viken, når dette kommer til behandling.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-18:
På vegne av representanten Torhild Bransdal og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om alternative reaksjonsformer enn utvisning og innreiseforbud ved brudd på utlendingsloven.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Statsbudsjettet som vi så forrige uke, inneholder en rekke smålige kutt, kan vi nå lese. De rammer de svake hardt, men det har svært lite å si for budsjettets balanse. Det kuttes i bevilgningene til organisasjoner som Dyrevernalliansen, Geitmyra matkultursenter og Matsentralen i Oslo. Jeg har besøkt Matsentralen, og det er et sted som får til mye for veldig lite. Det er en type initiativ som støttes av offentlige midler noe og utløser mye privat. De reduserer matsvinn, de sørger for at folk som ikke er i arbeidsmarkedet, får jobb, og de sørger også for at det kommer mat til folk som trenger det. Jeg har vært vitne til et underlig skue den siste uken. Stortingsrepresentanter for Høyre og Fremskrittspartiet og til og med regjeringsmedlemmer som har laget budsjettet, er nå ute og avlyser kutt i støtten til de organisasjonene som de til sin overraskelse ser har fått kutt, og som de liker. Retretten, Wayback og Matvett skal nå likevel få støtte. Vi får høre at dette er et arbeidsuhell. Jeg er glad for at disse organisasjonene nå kan fortsette å gjøre sitt arbeid, som gjør samfunnet vårt varmere og mer miljøvennlig for en veldig billig penge, hjelper folk med rusproblemer tilbake til arbeid, tidligere straffedømte osv. Men listen er lengre, for det er et mønster at det kuttes til organisasjoner som nettopp stiller opp for de svakeste, som Gatejuristen, Juridisk rådgivning for kvinner, JURK, Jussbuss, Kirkens Bymisjon, krisesentrene, Norsk Organisasjon for Asylsøkere og Fri rettshjelp i Oslo. Men nå har altså regjeringsmedlemmer og stortingsrepresentanter fra regjeringspartiene satt oss på sporet: Her handler det om arbeidsuhell. Da er mitt spørsmål: Kan statsministeren avklare om kutt i støtten til de organisasjonene jeg her nevnte, også handler om arbeidsuhell?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-18:
Jeg kan love statsministeren en heftig debatt om statsbudsjettet når vi kommer til finansdebatten og det som handler om statsbudsjettet. Men vi kan altså slå fast at regjeringen ønsker å kutte i bevilgningene til Gatejuristen, Jussbuss og flere til, det er altså ikke et arbeidsuhell, og spørsmålet er da hvorfor. Dette handler om prinsipper. Det er små beløp, men store politiske budskap. I forrige uke sto statsministeren og jeg her, og da snakket hun om at det var riktig å kutte i støtten til Islamsk Råd Norge, men å opprettholde støtten til Human Rights Service fordi det bidrar til meningsmangfold. Dette er prinsipielt. Erna Solberg mente vi måtte tåle å gi støtte til organisasjoner vi ikke er enige med. Med andre ord: Human Rights Service skal få støtte til å bidra til meningsmangfold – med argumenter hun mente var horrible da de drev fotoforfølgelse av folk på gaten – men Gatejuristen, Juridisk rådgivning for kvinner og Jussbuss skal ikke få det. Gjelder prinsippet om å bruke offentlige penger til å bevare meningsmangfold kun når organisasjoner – som Human Rights Service – støtter opp under regjeringspartienes politiske agenda, og ikke når de er kritiske til den?
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
La meg starte med å si at jeg tror vi må ha lagt frem et veldig godt statsbudsjett tilpasset den økonomiske situasjonen. Når det er denne diskusjonen representanten for det fremste opposisjonspartiet tar som sitt første spørsmål i forbindelse med statsbudsjettet, er jeg fornøyd, for da har vi faktisk lagt frem et statsbudsjett som svært mange synes må være tilpasset de store utfordringene. I dette statsbudsjettet ligger det over 11 mrd. kr til frivillige organisasjoner av ulike typer. Det er en økning i forhold til fjorårets budsjett på ca. 120 mill. kr. Men så er det reduksjoner på enkelte områder. Det er ulike begrunnelser for de ulike reduksjonene. Noen områder er begrunnet i at man har styrket andre. For eksempel når det gjelder Juridisk rådgivning, er en viktig begrunnelse at vi bruker nesten 47 mill. kr mer på vergemålsordningen, som er juridisk hjelp til de aller svakeste. Det betyr at det kanskje er behov for litt mindre på andre områder. Og det må finnes rom for at vi satser på ett område. De store utfordringene fremover dreier seg om at vi må finne rom for satsing gjennom omfordeling, ikke bare gjennom ekstra midler hele tiden. På landbruksministerens område er det en rekke organisasjoner som har fått støtte uten at det er objektive kriterier bak støtten. Derfor har vi i budsjettet fjernet støtten på det området. Jeg tror det er viktig at vi tenker gjennom at det skal være objektive kriterier for hvilken støtte man får under de ulike departementene, og at det er et behov for å se gjennom den typen støtteordninger fremover. Når det gjelder om vi vet hva som ligger i budsjettet: Ja, hele regjeringen står bak det budsjettet som er lagt frem. Når det gjelder Matvett, er det sånn at de får støtte fra to departementer. Blant annet får de en større støtte fra Klima- og miljødepartementet enn det de har fått fra Landbruks- og matdepartementet, og Klima- og miljødepartementet kommer til å fortsette sin støtte.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det er ikke mulig å gå gjennom statsbudsjettet og si at vi har tatt vekk støtte til organisasjoner som er kritiske til regjeringen. Da hadde vi hatt et stort innsparingspotensial, for veldig mange av de organisasjonene som får støtte, og også noen av dem som får mer, er sterkt kritiske til regjeringens politikk på ulike områder. Det er sånn med frivillige organisasjoner: De jobber for sin agenda, sine spørsmål, sine saker. Human Rights Service hadde vi en diskusjon om i forrige runde. Dette er den eneste organisasjonen som har et annet standpunkt til innvandring enn de andre på den listen. Så kan man diskutere om det er gode nok kriterier, men i fjor ble det et nytt kriteriesystem for hvilken støtte som skal gis. Da var Stortinget enig om at man skal gi støtte til flere stemmer, også stemmer som har andre synspunkter på innvandring enn dem som er positive og jobber for rettighetene til innvandrere, innenfor samme posisjon. Human Rights Service har fått støtte over statsbudsjettet siden 2005, og støttebeløpet nå er på samme nivå som det var i 2010.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Vi er opptatt av at det skal være et godt rettsvern for de svakeste. En av grunnene til at vi gjør omprioriteringer, er at vi gjennomfører en betydelig styrking av vergemålsordningen, som har kostet betydelig mer penger. Det betyr at det ligger mer penger til vergemål i dette budsjettet – fordi vi har høyere kostnader – til de aller svakeste, til enslige asylsøkere som kommer hit, og som trenger verge, og til andre som trenger verge og hjelp i situasjoner. Selv om man har en nedgang på årets statsbudsjett til spesielle rettshjelpstiltak – vi foreslår bevilget 35 mill. kr – så er det fortsatt 4 mill. kr høyere enn det det var i budsjettet for 2013. Så hvis dét er en skandale og forferdelig dårlig, må man altså spørre: Hva var den rød-grønne regjeringens karakteristikk av eget budsjett i 2013, som var 4 mill. kr lavere enn det vi har til rettshjelpstiltak nettopp innenfor dette budsjettet?
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Fra Landbruks- og matdepartementets budsjett er det en del frivillige organisasjoner som har fått støtte, der hele støtteordningen er fjernet. En av de organisasjonene som har fått mest støtte, er 4H, en barne- og ungdomsorganisasjon som også får støtte fra andre ordninger, bl.a. den samme støtten som alle andre barne- og ungdomsorganisasjoner får. I tillegg har de fått en særskilt høy støtte av historiske grunner fordi 4H har vært tettere knyttet til landbrukspolitikken og landbruksutviklingen fremover. Noe annet man kunne få lov å sette spørsmålstegn ved, er om det er riktig å fortsette med den typen ordninger. Totalt sett er det interessant å høre at man er opptatt av disse kuttene i et så stort budsjett – med 11 mrd. kr til frivillig sektor og med 120 mill. kr i økning på ulike poster. Vi har f.eks. fordelt mer penger til tiltak mot barnefattigdom, til tiltak frivillige gjør for de mest sårbare gruppene. Vi har prioritert noen av de områdene der vi oppfatter at det er svært viktig å få bedre tiltak.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Den kommentaren som representanten refererer til, dreier seg om endringene i opptjeningsretten til dagpenger. Endringen er at man må ha tjent 1,5 G det siste året for å få opptjeningsrett. Vi mener det er riktig at selv om man velger å gjøre andre ting, f.eks. ta et friår, gå ned i deltidsjobb eller gå vekk fra arbeidslivet av ulike grunner, er det lurt å ha en tilknytning til arbeidslivet. 1,5 G som minimumstilknytning for å få dagpenger fremover tror vi er sunt for alle. Det er jo ikke slik at de som blir arbeidsledige rett fra en jobb, får mindre dagpenger. Vi utvider også opptjeningsgrunnlaget fra 1,5 G. Pleiepenger, sykepenger og studiestøtte vil nå også regnes med i den ordningen. Så det vil være de som av andre grunner velger å ikke jobbe et år før de blir arbeidsledige, som bør opptjene 1,5 G og ha en tilknytning til arbeidslivet. Det mener jeg er en viktig form for motivasjon for alle for å ha en nær tilknytning til arbeidslivet fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det ideologiske grepet kan man se gjennom 11 mrd. kr til frivillige organisasjoner og 120 mill. kr i økning. Det er nye prosjekter og andre områder som må måles opp mot de endringene. Men så er det på noen områder sånn at hvis man lager bedre rettighetsbaserte ordninger – slik som vergemålsordningen er, hvor mindreårige og de som trenger verge i Norge, har fått en bedre ordning, og hvor vi bruker mer penger på det – er det en forutsetning at det sannsynligvis også vil bety mindre etterspørsel etter annen type juridisk rettshjelp, som ofte før har fylt de behovene for hjelpetiltak. Derfor har vi ment – selvfølgelig også ut fra en overordnet tanke om at vi i et budsjett ikke bare må legge mer på hver gang, men også finne nye ordninger som blir bedre – at vi også må justere og se hvor vi kan redusere utgiftene. Det er ikke en ideologisk holdning. Men på noen områder, når man gjør ordningene mer rettighetsbaserte og statlige, gir det også grunnlag for at den aktiviteten fra frivillige kan være mindre.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det som er utfordringen på Landbruks- og matdepartementets budsjett, er at noen av organisasjonene som har fått penger der av historiske årsaker, også får penger fra andre steder og står i en litt annen situasjon enn andre organisasjoner, f.eks. barne- og ungdomsorganisasjoner som får mye mindre penger fordi de ikke har hatt en særlig tilknytning til den sektoren på samme måte, til tross for at de kanskje gjør et vel så viktig frivillig arbeid. Det er noen urimeligheter når det gjelder hvordan vi tildeler bevilgninger til frivillige organisasjoner, som jeg mener vi bør se på fremover. Vi er opptatt av at vi skal ha en voksende og økt frivillighet i Norge, men det er ikke sikkert at det å beholde akkurat de ordningene som har vært tidligere, er riktig. Men jeg er uenig i en setning fra representanten hvis det prinsipielt menes at vi skal si at frivillighet ikke skal ha offentlig støtte. Det tror jeg heller ikke er ment fra Landbruks- og matdepartementets side. Masse frivillighet kommer til å trenge et system som det norske, også basisstøtte, men da bør vi ha objektive kriterier, og det er ikke bakgrunnen for de støtteordningene på Landbruks- og matdepartementets område. Det har vært historiske årsaker og ikke objektive kriterier for hvem som har fått penger eller ikke.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Det er slik at det også gjøres mange positive påplussinger i budsjettet for frivillige organisasjoner. Blant annet økes rammen for frivillighetssentralene med 15 mill. kr, som jo utløser mer frivillig arbeid gjennom det uorganiserte frivillige arbeidet, og det er økning i momskompensasjonsordningen, totalt sett 11 mrd. kr. Vi øker tiltakene mot barnefattigdom med 26 mill. kr, som er tiltak som går til organisasjoner som driver aktivitet for de mest sårbare og dem som trenger f.eks. ferie- og fritidstilbud. Så det er ikke sånn at bildet er at vi kutter over en lav sko til frivillige organisasjoner, bildet er mer variert enn som så. På et område, hvor kuttene er på Justis- og beredskapsdepartementets budsjett, er det fordi vi også gjør andre prioriteringer som bidrar til at vi øker og støtter opp under den juridiske støtten. Jeg må si at i ethvert statsbudsjett må man gå gjennom og se hva som er de viktigste prioriteringene fremover, hva som er det viktigste vi skal gjøre, hvilke nye tiltak vi skal få inn. Det er sånn fremover at alle nye tiltak kan ikke komme på toppen av de gamle, noen nye tiltak må altså komme istedenfor de gamle. Så når vi har en vergemålsordning som øker med 47 mill. kr, som altså bidrar til bedre juridiske rettigheter og hjelp til de svakeste, ja så er det ikke mulig å ha rom for alle de andre ordningene. Vi er kommet til et punkt hvor det ikke lenger er sånn at vi ikke må ha kutt og endringer i statsbudsjettene – det har vi altså gjort i dette statsbudsjettet.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Når det gjelder akkurat de tre organisasjonene, er det slik at Matvett får støtte fra Klima- og miljødepartementets del av statsbudsjettet. Det er en større støtte enn den som har ligget fra Landbruks- og matdepartementets side, og de vil fortsatt ha støtte gjennom Klima- og miljødepartementets støtteordning fremover. Når det gjelder endringene knyttet til organisasjonene på justisområdet, er det en forskjell mellom dem som gir juridisk rådgivning, og dem som gir støtte og hjelp innen rehabilitering og tilbakeføring. Der har Justis- og beredskapsdepartementet overført mer til frie søknadsmidler, slik at det vil være mulig å søke på et større beløp der enn det det har vært tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-18:
Nå er det vel slik at den sterkeste kritikken jeg har hørt, er fra dem som har kritisert oss fra den andre siden i rovdyrpolitikken, nemlig NOAH, som også kritiserer oss for at de får mindre penger fordi ordningen under Landbruks- og matdepartementet er avviklet, og som har vært tydelig og sterk i kritikken av regjeringens politikk fra den andre siden i rovdyrsbiten. Bakgrunnen for Landbruks- og matdepartementets stønadsordning er at man mener at når man ikke fikk gjennomslag for objektive kriterier i Stortinget i fjor, er det vanskelig å opprettholde særskilt støtte til organisasjoner som av historiske grunner er på dette statsbudsjettet, uten at det er objektive kriterier å fordele etter. Så må man gjøre noen valg. Stortinget ville ikke innføre objektive kriterier i fjor. Landbruks- og matdepartementet og regjeringens vurdering har vært at da er det vanskelig å opprettholde en stønadsordning av den typen på Landbruks- og matdepartementets budsjett.