Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-06-12:
Dagens debatt avslutter en lang tids behandling av spørsmål knyttet til lovgivning, organisering og finansiering av den akuttmedisinske beredskap i Norge. Meldingen ble fremlagt for nesten et år siden. Forut for dette arbeidet lå det utredninger, bl.a. av to utvalg oppnevnt i 1997. Det er således med bakgrunn i lang tids utredning og bred politisk behandling at Regjeringen etter Stortingets sluttbehandling kan sette i verk tiltak for en styrking av akuttberedskapen i landet. Dette vil gi grunnlag for økt trygghet i befolkningen for at helsevesenet er tilgjengelig og raskt på plass når uhellet er ute og det er behov for hjelp. I denne forbindelse vil jeg legge spesiell vekt på en styrking av de deler av beredskapen som først kommer i kontakt med dem som trenger hjelpen – ambulansetjenesten med det personell og utstyr som den skal operere med. I løpet av en så vidt lang behandlingstid skjer det en utvikling i samfunnet, f.eks. med hensyn til teknologi og organisasjon, som kan endre ved viktige premisser for beredskapen. Dette er det nødvendig å fange opp og ta hensyn til i arbeidet med gjennomføringen. Av særlig relevans i denne sammenheng vil jeg peke på at Sårbarhetsutvalget har levert sin innstilling, og at det i kjølvannet av flere tragiske ulykker er utarbeidet rapporter som også behandler akuttberedskapen. Jeg nevner også at Regjeringen i løpet av det året som er gått siden denne meldingen ble fremmet, på en rekke områder har utarbeidet forslag om fornyelse av den offentlige sektor. For meg er det selvsagt spesielt nærliggende og gledelig å nevne den statlige overtakelse og omorganisering av spesialisthelsetjenesten i denne sammenheng. Jeg er ikke i tvil om at det også vil bidra positivt til arbeidet med gjennomføringen av de ulike tiltak som foreslås i meldingen og innstillingen, og dermed til å styrke akuttberedskapen i landet. Av de tilrådinger som fremmes i innstillingen, vil jeg først nevne den som gjelder iverksettelse av et opplærings- og utplasseringsprogram for hjertestartere. Dette er et forslag som ikke er fremmet i selve meldingen eller i noen av de utvalgsinnstillinger som gikk forut for denne. For så vidt kan det vel også ses som uttrykk for at det skjer en medisinsk teknologisk utvikling, og ikke minst en erfaringsutvikling, som aktualiserer nye tiltak etter hvert som tiden går. Det er godtgjort at god tilgjengelighet til hjertestartere kan øke sjansene for å overleve hjertestans i betydelig grad, og jeg er derfor enig med komiteen i at det bør legges til rette for en mer systematisk utplassering av hjertestartere. Det er samtidig viktig at økt tilgjengelighet ledsages av nødvendig opplæring. Jeg er innstilt på å sette i gang et arbeid med et slikt program, og vil i den forbindelse også legge opp til et samarbeid med lokale aktører, frivillige organisasjoner og private foretak. Jeg har merket meg at komiteen ber Regjeringen legge frem for Stortinget en økonomi- og tidsplan for styrking av ambulansetjenesten som bygger på Akuttutvalgets forslag til responstider. Jeg vil sette i gang arbeidet med dette umiddelbart. Til slutt vil jeg nevne de tiltak og tilrådinger som gjelder fødselsomsorg og svangerskapskontroll. Dette er meget viktige oppgaver ikke bare innen akuttmedisinsk beredskap, men innen helsepolitikken i videste forstand. Det er en høyt prioritert oppgave å sørge for at alle som skal føde barn, får den veiledning de har behov for under svangerskapet, og god hjelp og støtte under og etter fødselsen. For en som selv kom til verden på et loftrom hjemme uten at jordmora rakk frem i tide, er det lett å være enig i en slik prioritering. I dag må vi kunne si at norsk helsevesen har en god standard i disse henseender. Men alt kan bli bedre, og innstillingen tar opp viktige forslag i så henseende. Jeg har merket meg tilslutningen til meldingens nivåinndeling for fødselsomsorgen og til at denne gjøres gjeldende for videre planlegging og organisering. I denne forbindelse vil jeg også fremheve de gode resultater fra fødestuene og si meg enig i de merknader som understreker den betydning de kan ha i fødselsomsorgen. Uten å gå nærmere inn på de enkelte deler av innstillingen kan jeg forsikre om at de enkelte tilrådinger vil bli fulgt opp, og at jeg vil komme tilbake til Stortinget med forslag til konkrete tiltak på egnet måte.