trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Skal man sikre sysselsetting og bosetting, kan vi ikke ha et rettighetsbasert fiskerisystem som er blind når det gjelder geografi. Det er behov for å øke den regionale styringen med fiskeressursene og knytte rettighetene til regionene. En bærekraftig ressursforvaltning vil avgjort være et viktig bidrag for å sikre bærekraftige fiskerisamfunn, men det motsatte gjelder også like sterkt: Bærekraftige fiskerier krever bærekraftige lokalsamfunn. Jeg tror ikke det hjelper så mye med kontroll og straff dersom fiskerisamfunnene i Norge forvitrer sosialt, politisk og moralsk. Over tid må næringsutøverne se poenget med å overholde normer og regler, ikke det motsatte, at det er om å gjøre ikke å bli tatt. Jeg har et spørsmål i forhold til fiskeriforhandlingene. Her er det gått inn på det med flerårige kvoter, og det er jo forståelig ut fra fiskerinæringas behov for forutsigbarhet, noe vi alle ønsker. Sist Stortinget diskuterte denne saken i forbindelse med St. meld. nr. 51 for 1997-98, sa komiteen: «Fiskeridepartementet vil bidra til utviklingen av langsiktige forvaltningsstrategier, men kan ikke la hensynet til stabilitet i kvotene gå foran hensynet til en bærekraftig forvaltning av ressursene. Dette innebærer at en flerårig kvote i ordets egentlige forstand, ikke er realistisk med dagens kunnskapsnivå om svingninger i fiskeribestanden. Like fullt er stabilitet en målsetting i fiskeriforvaltningen.» Da er mitt spørsmål: Er norske myndigheter av den oppfatning at man i dag har slik kunnskap – også på bakgrunn av den siste måneds avsløring om fiskerifusk? Jeg vil også ha en kommentar fra ministeren om hvordan han hadde tenkt å redegjøre for Stortinget om hvordan man skal håndtere disse spørsmålene rundt fiskefusk, og om når han kan komme tilbake med det?
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
I budsjettinnstillingen skriver sentrum med bred penn om veksten i bestanden av sel og hval. For flere arter, særlig sel i Østisen og Vestisen, mener de nå at bestandene er blitt altfor store, og det er jo riktig. Videre konstaterer sentrum at disse havpattedyrene reduserer det potensielle uttaket for tradisjonelle fiskerier. Det er også meget riktig. Den samme sentrumskoalisjonen sier at sel og hval er en ressurs som må utnyttes mye bedre, og at dette kan gi verdiskapning langs kysten. Da er det litt fristende å spørre om dette betyr at Kristelig Folkeparti og resten av sentrum vil støtte Fremskrittspartiets Dokument nr. 8-forslag, hvor vi ber Regjeringen om å oppheve Norges selvpålagte eksportforbud av produkter av vågehval, som nå er til behandling i komiteen. Kan vi også regne med at Lilletun på vegne av de samme partier ønsker å bevilge mer penger til selfangst? I så fall, hvor mye, for det synes uklart.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Norsk jordbrukspolitikk og norsk landbruk i sin alminnelighet er nå i endring. Det typiske er følgende: Arealene som dyrkes, er konstante, mens antall årsverk i landbruket synker. I år 1800 var alle bønder – minus 1 000 embetsmenn – i år 1900 var det 500 000, etter krigen 350 000, og nå er det 70 000 bønder. Om 15 år vil det være slik at når vi fremskriver den landbruksmeldingen som Arbeiderpartiet sluttet seg til, etter at den var lagt frem av Bondevik-regjeringen, vil resultatet være 30 000–35 000 bønder. Det er en avgang på 2 500 pr. år, og det er ingen i denne sal som har tatt til orde for en annen politikk – ingen. Så til fellesgoder. Vel, det er slik at landbruket produserer noe i tillegg til liter og kilo, og det er fellesgoder, som representanten var inne på, bl.a. dette med kulturlandskap. Men det er helt åpenbart at en overfokusering på verdien av å beholde et kulturlandskap nøyaktig slik det er i dag, er det ikke noen grunn til. Og det andre, i forhold til bosetting: I enkelte kommuner er det helt avgjørende med landbruk som en premiss for at folk kan bo der. I mange andre kommuner er det helt underordnet. Det var viktig, men det er det ikke lenger. Likevel fortsetter vi med et støttenivå som om ingenting hadde skjedd, men det vet vi at det har. Når vi vet at de direkte og indirekte støttetiltakene til norsk landbruk tilsvarer verdien av all villfisk og all oppdrettsfisk i dette landet, så synes jeg at det er på tide at en i hvert fall ser på visse korrigeringer. Høyre gjør en justering på 6–7 pst. i forhold til dagens støttenivå, og kutter ut støtte til det som er mest hobbypreget. Når folk velger å ha 10–15 sauer gående i stedet for å bruke plenklipper, er det ingen grunn til å opprettholde noe særlig engasjement fra skattebetalerne.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Som de fleste vil vite, er ikke terskelen høy for å kontakte Gabrielsen over verken telefon, brev eller e-mail – ei heller over dørstokken. Men den forbauselsen som Hedstrøm har registrert hos en del Høyre-folk, har ikke nådd frem p.t. Det var likevel interessant å bli gjort oppmerksom på at det var en eller annen avgift et eller annet sted hvor vi faktisk har støttet Regjeringens økning. Hvorvidt det beror på en inkurie eller er en bevisst handling, kan jeg faktisk ikke her og nå stå og si. Men på områder der det er økning i viktige skatter og avgifter, har vi foretatt bevisste valg. Nå er det faktisk slik at vi har lagt fram et alternativt – jeg vil si ansvarlig – budsjett, som innebærer en total skatte- og avgiftslettelse på 8,1 milliarder kr, og det består i å nulle ut det meste av det skadelige som er i det forliket som vi allerede har vedtatt i Stortinget. Jeg kan ikke akkurat si at jeg føler at totalisatoravgiften er helt avgjørende for norsk næringslivs rammevilkår og fremtid. De som spiller på hest, får spille, og de som spiller på andre instrumenter, får gjøre det.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Til dette med det halvstatlige investeringsselskapet. Jeg er for så vidt enig med Lilletun i at det ville være den rette betegnelse; men kjært barn har mange navn, og om en kaller det det ene eller det andre, er i grunnen ikke avgjørende. Det jeg vil påpeke, er den endring i holdning som har vært i Kristelig Folkeparti og Senterpartiet – og det er uomtvistelig – som en kan lese ut av de innstillinger vi har hatt når det gjelder statlig eierskap i norsk næringsliv. Parallellen til Israel, som Lilletun drog i sitt innlegg, er for så vidt interessant, men den styrker jo ikke hans standpunkt, heller tvert imot. Der har de valgt ikke å gå inn på eiersiden, nettopp for ikke å få alle disse rolleblandingene. Det er jo noe av det som er selve kongstanken til Opseth. Det ser en hvis en leser den innstillingen som Opseth var leder av, og som ble utredet av Arbeiderpartiet. Det er et klassisk eksempel på hvordan man skal ha på seg tre hatter samtidig. Vi vet hvordan det har vært håndtert tidligere, og det er grunn til å anta at en kanskje har det som siktemål også i denne saken. Så er det altså en eller annen som har støttet dette. Det er klart at det er en del folk som støtter dette, ikke minst de som ser muligheten til å forvalte eller bli delaktig i disse investeringene. Norsk Investorforum, som vi hadde inne til høring i komiteen, så vel for seg en relativt sentral oppgave ved å ha en finger på rattet i forhold til dette. Hva som er lovet og ikke lovet, vet ikke jeg, men en vil alltid finne noen som støtter dette. At en finner industriledere i halvstatlige selskaper som synes dette er en god idé, og som har vært med på mye av dette, er heller ikke unaturlig. De har jo en karriere å ivareta. Når det gjelder det skatte- og avgiftsopplegget som ble vedtatt i og med forliket, har det en litt annen innretning enn det opprinnelige. I sum er det likt: 12 milliarder kr mer i skatter og avgifter. Det utgjør en litt større belastning på lønnsmottakere enn på næringslivet, så sett fra næringslivets synspunkt vil det selvfølgelig være positivt.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Først vil jeg gi honnør til Kongshaug og Venstre for at de har greid å ha samme standpunkt i både ett og to år når det gjelder dette halvstatlige investeringsselskapet, og at de i konkret handling gjør hva de sa i forbindelse med næringsmeldingen da vi behandlet den for ett års tid siden. Det skal de ha all mulig kreditt for. I det budsjettforliket som er inngått, og som Kongshaug var inne på, er det flyttet 20 milliarder kr frem og tilbake – jeg understreker frem og tilbake – for summen er jo den samme som den som forelå fra Stoltenberg-regjeringen: ca. 12 milliarder kr i økte skatter og avgifter. Det er ikke slik at man har avviklet konjunkturavgiften. Man har avviklet den på lønnsutgifter, men så har man innført den på næringsbygg. Man har kompensert det med lavere avskrivningssatser, man har gjort innstramninger i delingsmodellen osv. Så dette er et slags nullsumspill, slik som det fremstår. Det gjelder også momsen, som, så vidt jeg kan se, bare har vært etterspurt av Norges Bondelag – det er vel ikke akkurat Venstre en skal gratulere her, men i større grad Senterpartiet. Så er det et flaggskip som dras frem, og det er investeringsavgiften. Jeg tror det er meget fornuftig å få en avvikling av denne relativt særnorske affæren som investeringsavgift er, ikke minst for dem av oss som har plundret med regnskap – og hva som er innenfor og hva som er utenfor i forhold til det, skal jeg ikke komme inn på. Men det som er spørsmålet mitt – i den grad Venstre, og for så vidt sentrum, tenker å fortsette logikken fra dette forliket, å øke noen skatter og avgifter for å avvikle andre – er: Hvilke skatter og avgifter er tenkt økt ved avvikling av investeringsavgiften?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
I forbindelse med børsintroduksjonen av Telenor har selskapet brukt store midler på å markedsføre dette både i inn- og utland, og det er naturlig at når et selskap av en slik størrelse skal børsintroduseres, må det gjøres på et grunnlag som står i et rimelig forhold til størrelsen på selskapet. Nå er det slik at det har versert en del ting under ferden, og i Dagbladet i dag er det en kronologisk gjennomgang av hva som har foregått de siste to-tre døgnene, mens tegning ennå pågikk. Det brukes uttrykk som at man føler seg lurt; meklerne har overdrevet en uttalt etterspørsel, som har fått investorer til å overtegne seg i den tro at de ville få en prosentvis andel av de aksjene som de egentlig skulle ha, og så viser det seg kanskje – i den grad Dagbladets kilder er riktige – at så ikke er tilfellet. Mitt spørsmål til statsråden er basert på at det fremkommer at departementet også har hatt «en finger med i paien» i disse møtene som har foregått, og vi har sågar sett statsrådens blide åsyn på bilder sammen med eliten i Telenor. Spørsmålet mitt er om statsråden er fornøyd med den håndteringen som har vært gjort fra meklernes side i den avsluttende fasen – da snakker jeg om de siste to-tre døgn – gitt at det som fremkommer i Dagbladet i dag, er riktig. Forstår statsråden den frustrasjonen som en del kjøpere, især på norsk side, føler i forhold til dette, og at en del av dem valgte allerede på mandag å selge seg ut med betydelige tap? Og til slutt: Kan statsråden bekrefte detaljer som har versert om hvor mye staten/Telenor har tapt på utsettelse av børsintroduksjonen på grunn av utbytteskatten, som Regjeringen foreslo?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Vi snakker om en av de største næringene i Norge – fiskeri og havbruk. Vi snakker om en næring som antas å bli mye viktigere for sysselsettingen og for distriktene enn den er i dag. Vi har i det siste, som både jeg og statsråden var inne på i våre innlegg, sett på dette med fusk og avdekking av fusk, påstander om det i hvert fall. Hvorvidt omfanget er så stort som påstått, om det er mindre eller større, har jeg ingen eksakt formening om, men jeg vil ikke bli overrasket om det har et omfang langt utover det vi hittil har sett. Etter å ha vokst opp i et fiskevær og vært i bransjen noen år, vil ikke det forundre meg. Statsråden pekte på en del enkeltsaker som hadde gått til domstolene. Det som har vært typisk for de sakene som har gått til domstolene, er at her har både de som har vært på havet og de som har vært på landsiden, hatt en felles interesse, og det er jo et av problemene knyttet til dette. Og da er det etter mitt skjønn langt fra tilstrekkelig at statsråden henviser til at næringens organisasjoner er opptatt av dette. Det skulle bare mangle at de ikke var det. Og i den grad omfanget skulle være mindre enn det som er påstått, er det også veldig viktig for næringen å bli renvasket for de påstandene som er fremsatt. Jeg utfordret statsråden i mitt innlegg på om han i dag fra denne talerstol kunne bekrefte at han vil komme til Stortinget snarest mulig med en muntlig redegjørelse fra denne talerstol. I sin replikk til Karlstrøm antydet han noe om de konkrete forslagene som allerede er i Stortinget og på vei til Stortinget, og som han planlegger. Det anser jeg ikke som tilstrekkelig. Vil statsråden, eller vil han ikke, ta et initiativ til en redegjørelse i Stortinget så snart som mulig?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Statsråden hadde mange interessante betraktninger i sitt innlegg. Jeg la særlig merke til hans uttalelser når det gjaldt halv matmoms. Nå var jeg i den lykkelige situasjon at jeg reiste rundt med daværende næringspolitisk talsmann i Arbeiderpartiet i forkant av behandlingen av landbruksmeldingen og har hans mange gode innlegg om hvorfor man ikke bør innføre halv matmoms, i friskt minne. Men tiden går og standpunkter endres, og det må man for så vidt ta til etterretning. Jeg synes det han sa om retten til å vite og retten til å velge, er veldig godt formulert, og jeg har full tillit til den måten statsråden har håndtert det vanskelige spørsmåletknyttet til kugalskap og Creutzfeldt-Jakobs sykdom på. Jeg tror det er veldig viktig at vi gjør de tiltakene som er nødvendige for at vi skal kunne ha et forsprang hva gjelder trygghet for det kjøttet som de facto ligger i disken i Norge. Jeg er nokså overbevist om at Stortinget også vil være villig til å bevilge det som er nødvendig i forhold til å ta vare på det. Nå er det vel ikke sånn som det ble sagt, at forbrukerne sier «koste hva det koste vil». Men det vil jo vise seg. Det har ikke vært retningsgivende til nå i hvert fall. En av grunnene til at folk reiser til Sverige, er vel nettopp at de ikke aksepterer «koste hva det koste vil». Mitt spørsmål til statsråden går imidlertid på noe som står i Nationen i dag, som jeg antar han har lest. Det gjelder avgiftskravet som har kommet til de to uavhengige meieriene, Gausdalmeieriet og Jæren Gardsmeieri. Der har altså Statens Landbruksforvaltning kommet med krav til innbetaling av avgifter i et slikt omfang at det de facto betyr avslutning for disse to konkurrerende meieriene. Statsråden har jo før hatt opptredener knyttet til dette, og mitt spørsmål er: Mener han fremdeles det samme på dette området hva gjelder behovet for å ha konkurranse, og vil han ta konsekvensen av det?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Jeg hørte på representanten Breimo da han i sitt treminuttersinnlegg viet landbruksoppgjøret våren 2000 ikke ubetydelig oppmerksomhet. Tanken som slo meg, var at uansett hvor gammel representanten Breimo blir, tror jeg aldri han vil glemme landbruksoppgjøret i 2000. Jeg tror han følte et visst ubehag ved den subsidiære stemmegivningen den gang, og det skal jeg legge meg på minnet i forhold til det landbruksoppgjøret som kommer til våren, slik at man ikke påfører noen unødige lidelser. Jeg har et spørsmål til næringsministeren – som jeg så bad om ordet – som hun kanskje kan gi et svar på. Vi er nå i den situasjon at danskene har endret sine rammebetingelser for fergedrift, og svenskene er i ferd med å gjøre det. Vi har to norske fergerederier som driver mellom Norge og særlig Danmark, men også England. Jeg har vel registrert at statsråden har sagt at hun vil se på dette. Det som er spørsmålet, er når hun vil gå over i neste fase, fra å se til eventuelt å gjøre et eller annet, og om hun ser behovet for å gjøre endringer i rammebetingelsene. Til fiskeriministeren vil jeg si at jeg er godt fornøyd med det svaret han gav i sitt replikksvar. Det har aldri vært min mening – jeg har heller aldri kunnet oppfatte det slik – at dagens fiskeriminister har et særlig ansvar for det som har foregått. Det må deles med veldig mange. I en slik sammenheng er det vel i realiteten ingen som går fri. Det som imidlertid er uomtvistelig, er at den sittende statsråd har ansvaret for å bringe dette til opphør. Det har vi for så vidt et felles ansvar for. Jeg tror vi alle føler at her må vi gjøre det som gjøres må for å ivareta nettopp fiskernes, fiskeindustriens og kystbefolkningens generelle interesse. Ja, det er hele Norges anseelse det kan stå på i siste instans. Jeg tror ingenting ville glede fiskerne og fiskeindustrien mer enn at en kunne si at nå er det ondet borte. Det tror jeg vi alle ville være tjent med. Men uansett tror jeg en runde i Stortinget på dette er helt nødvendig i tillegg til de eventuelle konkrete tiltakene som allerede er foreslått, og som vil bli foreslått. Så jeg takker i realiteten for imøtekommelse av kravet om en redegjørelse fra Stortingets talerstol.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-12-06:
Jeg takker for gode ord og honnør for at vi har holdt en stødig kurs i forbindelse med det statlige investeringsselskapet – representanten Gabrielsen hadde vel heller ikke forventet noe annet av oss i den sammenhengen. Det er helt klart at gjennom det budsjettforliket som nå har skjedd mellom Arbeiderpartiet og sentrum, har Venstre fått betydelig gjennomslag for viktige saker, til beste for næringslivet generelt og for næringslivet i distriktet spesielt. Det er grunn til å påpeke at bortfall av investeringsavgiften fra 2002 er en sak som Venstre stod hardt på for og fikk gjennomslag for. Det er en sak som Høyres velgere alltid har drømt om å få gjennomslag for, men som Venstre i praksis har klart i Stortinget. Og det er vi stolt av. Likeså skal delingsmodellen i skattesystemet – som jeg var inne på i innlegget mitt – som straffer aktive eiere i egen bedrift, avvikles fra 2002. Så jeg synes at Venstre med sin styrke på Stortinget har fått til utrolig mye gjennom dette budsjettforliket. Når det gjelder bortfall av investeringsavgiften, som skal skje fra 2002, og hvordan den skal kompenseres, kan det ikke være riktig å gå inn på det fra denne talerstol her og nå. Men det er jo selvfølgelig en sak som det er opp til Regjeringen å komme tilbake med i forbindelse med kommende saker og i forbindelse med statsbudsjettet for 2002.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-12-06:
Ved en forglemmelse ble ikke Venstres forslag i budsjettinnstillingen fremmet i mitt hovedinnlegg, så jeg tillater meg å gjøre det her og nå. I budsjettproposisjonen er det redegjort nærmere for investeringsselskapet og dets formål. Formålet med selskapet er bl.a. at det skal fokusere på næringsklynger med potensial for framtidig verdiskapning. I Nationen i dag står det å lese: «Regjeringen åpen for norsk genbank». Videre står det: «Regjeringen vil diskutere mulighetene for å etablere et halvstatlig norsk selskap for å drive genkartlegging i Norge.» Videre i artikkelen står det at næringsministeren i brev har uttrykt at «helseministeren vil innkalle til et felles møte om saken». I ettertid synes det å komme uklare signaler fra Regjeringen om hva som er realiteten i dette. Mine spørsmål til statsråden blir da: Er genkartlegging del av en viktig næringsklynge med potensial for framtidig verdiskapning? Er det aktuelt å etablere et nytt halvstatlig selskap for å drive genkartlegging i Norge? Eller er det investeringsselskapet som får flertall i dag, tenkt brukt til å etablere et halvstatlig norsk selskap for genkartlegging her til lands?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-12-06:
De siste dagers fokus på uregelmessigheter, fusk, snusk og fanteri i fiskerinæringen er uheldig, og har negativ effekt når det gjelder næringens omdømme. Likevel synes jeg det er riktig å si at det er viktig å ikke generalisere – å stemple en hel næring er feil. Her må man se på enkelttilfeller og slå ned på dem. Ellers er jeg enig med de talere som har sagt at her er det viktig å ta fatt i problematikken. Jeg vil si at fiskeriministeren har tatt fatt i den på en offensiv måte allerede, og vi ser fram til fortsettelsen. I forslaget til statsbudsjett legges det opp til økt satsing på forskning på oppdrett av marine arter. Den forventede veksten i oppdrett av nye arter reiser problemstillinger som Venstre og komiteen er svært opptatt av, og det går på skillelinjen mellom tradisjonelt oppdrett og oppfôring av villfanget yngel. Ut fra hensynet til kontroll med ressursuttaket bør fiskerimyndighetene fokusere på grenseoppgangen mellom marint oppdrett og tradisjonelt fiske. Næringskomiteen anmoder fiskerimyndighetene om å se på grenseoppgangen mellom marint oppdrett og tradisjonelt fiske, og mitt spørsmål til fiskeriministeren er: Ser fiskeriministeren positivt på det tiltaket, og vil fiskeriministeren i sin oppfølging involvere ulike instanser i dette arbeidet, eksempelvis salgslagene? Det andre spørsmålet går på oppdrettskonsesjoner og utdanning. Jeg hadde et spørsmål tidligere til statsråd Giske, og han var svært positiv og sa at det var viktig med tanke på rekruttering og utdanning at også skoler kunne få oppdrettskonsesjoner. Er fiskeriministeren like positiv som kirke- og utdanningsministeren til at skoler kan få oppdrettskonsesjoner med tanke på en bedre rekruttering til havbruk og fiskeri?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Regjeringen vil følge opp det som lå i innstillingen fra komiteen og som det var bred enighet om da man i vår drøftet reiselivsnæringen. Jeg har flere ganger, også i svar til representanten Kongshaug nettopp, svart at vi er innstilt på at det skal gjøres et løft, også sammen med organisasjonene og reiselivsbedriftene. Turistrådet har nå under planlegging en internettportal, der det skal gjøres enklere ved at man kan komme inn på portalen og få videre anvisninger om de konkrete reisemålene og tiltakene. Men som jeg også tidligere har sagt: Det gjelder ikke bare Turistrådet. Det dreier seg jo også om Eksportrådet, altså hele den internasjonale offensiven som gjøres fra Norges side, også gjennom Utenriksdepartementet og gjennom våre utenriksstasjoner. Det er et tungt arbeid å bygge opp en merkevare, og her har vi nok et stykke å gå for å kunne samle alle disse kreftene i en mer felles offensiv, slik at det bildet som kommer ut, kanskje blir langt mer entydig enn det som er tilfellet i dag.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
For å svare på det siste først: Svaret er nei. Jeg kan ikke svare på verken om en har tapt eller hva en har gjort, fordi den verdien som nå ligger på børs, faktisk er den verdien som markedet gir. Og da kan man ha mange spekulasjoner om hva den hadde vært for en måned siden, for to måneder siden, et år fremover osv. Når Stortinget så klart har ønsket at Telenor skal på børs, må vi også ha tillit til selskapet ut fra en langt mer langsiktig ordning. Det er derfor ikke mulig å svare på alle de antydningene som er kommet, heller ikke på en del av de antydningene som kommer nå etter tre dager – tre dager. Jeg har også sett dette i Dagbladet i dag. Jeg har ikke noe grunnlag for å gå inn i en kommunikasjon som har vært mellom tilretteleggere og norske investorer. Det må aktørene selv gjøre rede for, de som har vært involvert akkurat i det. Men det forundrer meg jo litt at en del som mener de er absolutt kompetente på børs, kompetente til å makte dette, føler seg litt snytt. Det harmonerer liksom ikke helt. Fra vår side har vi hatt et meget tillitsfullt og et veldig nært forhold til tilretteleggerne. Vi har ikke grunn til å tro at de står for noen dårlig forretningsskikk. I tillegg til det har vi også hatt med oss rådgivere som har vært helt uavhengige, av de mest kompetente internasjonale finansmeglerhus, og som ikke selv har hatt noe å tjene underveis i denne transaksjonen, og rådene deres har vært entydige.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Jeg tror at representanten Morten Lund og jeg er helt enige om at vi må sikre at verdiskapningen skjer fra og i Norge, og helst med norske utøvere. Men vi må selvsagt også være åpne for at utenlandske investorer og eiere finner det riktig også å være i Norge. Mange industrisamfunn hos oss er jo blitt bygd opp med utenlandsk kapital og utenlandske eiere. Men så viste jeg i mitt innlegg til at en del virkemidler som vi har brukt, og som vi kanskje fremdeles er sterke forsvarere av, ikke virker så godt lenger i dette internasjonale markedet, når både kapitalen flyter over grensene og bedriftene flytter mellom landene. Også norske bedrifter går ut – Norske Skog, fra området til Morten Lund, er et veldig godt eksempel på at man går ut og sluker andre. Spørsmålet er da om det er rigide lovverk som er det riktige, eller om vi må sikre virkemidler som stimulerer gjennom kunnskap, gjennom innovasjon og gjennom å bruke staten – og statens midler – som kommersiell aktør på viktige næringsområder. Og det er jo nettopp det investeringsselskap og komiteen legger til rette for, slik jeg opplever det, at her kan det være helt bestemte områder der Norge kan ha fortrinn, og at man lager en forretningsidé på disse områdene for å stimulere en slik utvikling. Men ellers er det meget vanskelig hvis man ikke har vært veldig klar på det juridiske, å komme tilbake i etterhånd og prøve å bevise noe når det faktisk ikke er mulig. Der henviser jeg til saken med Nycomed – man kan mene, men her dreier det seg om å kunne bevise.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Først til Telenor, der SV har en annen oppfatning – man har ikke ønsket å ha Telenor på børsen. Men samtidig sitter også SV med et problem, nemlig: Hvordan oppkapitalisere selskapet Telenor når det ikke er et flertall i Stortinget for det? Det er en realitet som også SV må ta innover seg når en er helt negativ til å gjøre denne emisjonen. Da koker det egentlig ned til hvilket tidspunkt som er det riktige. Og når det nå antydes at man fra selskapets side gjerne kunne ha ventet, synes jeg det er merkelig at SV er i stand til å se inn i denne glassklokken og se at mulighetene et halvt eller ett år senere ville være bedre både for selskapets økonomiske situasjon og for å få armslag, og at forholdene for IT-aksjene ville være bedre om et halvt eller ett år. Alle de rådgiverne vi har hatt – og Regjeringen – har vurdert det, styret har vurdert det, uavhengige rådgivere og tilretteleggere har vurdert det, og alle har kommet til at dette var riktig for selskapet nå, også ut fra den realitet som man forholder seg til ifølge Stortingets flertall. Helt til slutt når det gjelder den differensierte arbeidsgiveravgiften: Jeg tror at jeg også der vil si at vi i stedet for etablerte virkemidler må finne de nye virkemidlene. Her er det ikke snakk om at man skal finne noe som ikke drar i riktig retning både for bosetting og for å videreutvikle vår kompetanse i de ulike regionene, men det kan godt være at noen av de ordningene vi har, må endres.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Spørsmålet om en genbank går jeg ut fra refererer seg til et brev som både helseministeren og jeg har mottatt fra Erik Must-gruppen, der han tar opp at han ønsker å drøfte dette videre med oss. Det er helt klart at når vi har fått en henvendelse, har vi sagt at vi gjerne vil høre hva Must-gruppen ønsker. Det har ikke vært avholdt noe møte, så jeg vet ikke hva Must-gruppen tenker på, utover at jeg ser av avisene at én i gruppen er positiv til et investeringsselskap. Når det gjelder investeringsselskapet, og om dette eventuelt blir datterselskap eller noe som blir rettet inn mot en forretningsidé, vil jo saken bli forelagt Stortinget, slik Stortinget har bedt om. Stortingets flertall, som står bak investeringsselskapet, har vist til at viktige områder å gå inn på kan være IKT, energi og miljø, helse og bioteknologi. Dette er i tråd med det som hele Stortinget sluttet seg til i forbindelse med forskningsmeldingen, og som faktisk er gjentatt nå fra næringskomiteens side. Det vil være etter de linjene vi nå vil utarbeide det konkrete forslaget om et investeringsselskap.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Jeg har fått to spørsmål. Det ene var fra representanten Stolt-Nielsen. Det virket på innlegget hennes som at departementet har foreslått en reduksjon i ordningen for refusjon for sjøfolkene. Det er ikke riktig. Det som er riktig, er at en gjennomgang viste at noen av skipene ikke har transport som sin hovedvirksomhet. De har noe annet som sin hovedvirksomhet som ikke er omfattet av ordningen. Derfor gikk vi gjennom ordningen og tok ut dem som faktisk ikke skal være der. Men komiteen har nå sagt at denne treffsikkerheten skal vi ikke ha nå, slik at ordningen fremdeles skal gjelde for de skipene som ikke har transport som sin hovedvirksomhet, frem til revidert. Det tar jeg selvfølgelig til etterretning og skal komme tilbake igjen med en grundigere gjennomgang – for ingenting er kommet frem her om at vi skal endre reglene i refusjonsordningen. Jeg vil også komme tilbake til andre forhold som Stolt-Nielsen var inne på, når det gjelder spesielt nærskipsfarten vår. Den har nå en trussel om mange konkurser hengende over seg. Det er en gammel flåte. Men vi kan ikke avvente det til vi skal lage en melding. For vi har nå lagt opp til, med den nye maritime gruppen som vi har etablert, å gå inn med delrapporter, fordi en del av denne næringen faktisk ikke kan ses under ett. Man må muligens ha ulike ordninger. Vi ser at nærskipsfarten, som Stolt-Nielsen også arbeider for skulle få skatteletter, ikke er i en skatteposisjon, så de får jo ikke nytte av de skattelettene. Da blir vi nødt til å finne frem til andre ordninger som er treffsikre for dem. Det er det vi prøver nå ved å etablere en gruppe som nettopp kan gå inn og se på de forholdene, slik at vi får løst det. Vi vet også at i det voldsomme, tøffe konkurranseforholdet vi ser utenfor oss, vil de viktige konkurransefordeler til norsk skipsfart være kompetanse, kvalitet, sikkerhet og miljø. Da vet vi også ut fra det som er kommet frem fra Norges Handelshøyskoles rapporter, at denne næringen satser altfor lite på kompetanse. Det må endres, og vi må være med og bidra til at det blir endret. Når det gjelder spørsmålet fra Gabrielsen, er det helt riktig at jeg har hatt runder med Color Line, jeg vil gjøre det samme med Fjord Line, og jeg legger nå i løpet av den nærmeste tid frem denne saken for Regjeringen. Derfor kan jeg ikke peke på hvilke eventuelle tiltak som vil være nødvendig. Det er ikke bare det med danskene, og at også svenskene nå vurderer å legge om systemet sitt, det er også det at man har fått en tøffere konkurranse i forhold til alle våre havneanløp. Det er en tilleggsutfordring for oss.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Det er en realitet når det gjelder FoU-virksomhet, at det er enkelte innen den maritime næringen som driver aktivt med FoU-virksomhet, men det generelle bildet er veldig dårlig. Det er også noe av grunnen til at den maritime gruppen har konsentrert seg nettopp om det. Da mener jeg ikke at det ikke er enkeltnæringer som er flinke på forskning og utvikling og tar kompetansen veldig alvorlig. Men det generelle bildet må vi være med på å endre, og det må næringen også ta innover seg, i tråd med de forskningsrapportene som de bl.a. selv har bestilt. Når det gjelder refusjonsordningen, kommer jeg, som sagt, tilbake med en konkretisering, men vi har ikke fra departementets side tolket det slik at den båten som ligger helt i ro med seismikken, også skal komme inn under den samme ordningen. Så jeg tar til etterretning at vi skal komme tilbake til den ordningen i revidert nasjonalbudsjett. Så er det svar til Morten Lund når det gjelder opplysninger i forbindelse med Telenors emisjon. Vi gikk ut med en meget bred kampanje for at det skulle bli en folkeaksje. I forbindelse med den siste folkeaksjen, da vi holdt på med Kreditkassen, fikk vi inn 17 000. Nå har vi fått over 53 000. Det er vi meget fornøyd med. Når det gjelder den nest siste dagen – egentlig den siste dagen – torsdagen, da vi var kommet så langt at vi så det ville være ønskelig å gå en runde til og også bruke fredagen, var det stor forskjell på å gå ut med informasjon til 53 000 personer og å gå ut til de få hundre som var investorer. Vi ville også hatt et ansvar på oss til å gå ut med informasjon til hele EØS-området, samtidig som vi ville fått et helt konkret praktisk problem med å takle det å være registrert på Oslo Børs fra mandag morgen. Så det var både juridiske, formelle og praktiske hensyn, men det altoverskyggende ble at vi faktisk hadde praktiske problemer med å gjennomføre akkurat dét på fredagen. Men utover det er dette en bredere kampanje enn vi noen gang har gått ut med, nettopp fordi alle skulle være skikkelig informert om både ulempene og fordelene med å tegne aksjer, og i aller høyeste grad om den usikkerhet det fører med seg å være på børs, for noen hver.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Jeg er enig med alle som sier at overkapasitet i fiskeflåten er et veldig stort problem. Jeg er enig med alle som sier at vi både nasjonalt og internasjonalt må ta alvorlige grep for å komme dette problemet til livs. Men jeg vil også si at i norsk fiskerinæring har man faktisk foretatt en del slike grep. I hovedsak har man hittil vært i stand til å gjennomføre dette innenfor havfiskeflåten, hvor man grovt sett kan si at vi har gitt fartøyene anledning til sammenslåing av fangstkapasitet slik at det blir større kvote på hvert enkelt fartøy. Vi vil i tillegg til dette fremme forslag om at dette også skal gjelde for båter helt ned til 21 meter, og så må vi ta tak i tiltak som har samme effekt også for kystfiskeflåten. Her er det vesentlig vanskeligere å gjennomføre slike ting, fordi disse fartøyene i stor grad fisker utenfor fartøykvoteregulerte fiskerier. Jeg vil også henlede oppmerksomheten på at næringens organisasjoner også er opptatt av dette, og viser til at vi i forhandlingene om fiskeriavtale for neste år har en egen protokoll på dette spørsmålet, hvor man er enig om at næringens organisasjoner og myndighetene skal utrede muligheten for strukturordninger som er finansiert av næringen, av det offentlige eller ved et samspill mellom disse.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
For å ta det siste spørsmålet først, om når jeg skal orientere Stortinget. Jeg er opptatt av at man får til tiltak som virker, og at man baserer disse på en analyse av hva som er årsak og virkning. Vi har allerede meldt til Stortinget forslag om endringer i saltvannsfiskeloven og i råfiskloven, som skal legges fram i mars neste år. Når det gjelder fiskeriavtaleforhandlingene og forholdet til vitenskapelige råd og langsiktighet, vil jeg si at den avtalen som vi har kommet fram til for inneværende år, representerer en mulighet til både å holde et relativt lavt uttak og sikre en langsiktig oppbygging av bestanden og stabilitet til næringen. Jeg synes det er riktig i denne forbindelse å gjøre oppmerksom på at det nivået man har valgt for denne bestanden, er rimelig lavt i forhold til hva som var nivået hvis en går tilbake til 1997 og de nærmeste år, hvor man mente at det var en langt sterkere utvikling. Avtalen har klausuler som går på at hvis dette ikke utvikler seg som forutsatt, kan man gripe inn i dette. På samme måten har avtalen klausuler om at dersom det skulle vise seg at man når det ønskede nivået på gytebestanden, altså 500 000 tonn, før dette, må man også kunne ta hensyn til det. Men det er generelt en fordel for hele næringen å kunne forholde seg til noe langsiktig for sin planlegging, ikke minst for de strukturtiltak som det er helt nødvendig å iverksette for å få den riktige balanse mellom ressurser og fangstkapasitet.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Jeg er enig med representanten Gabrielsen i at det er mange ting i forbindelse med fisk og fiskejuks som gir grunn til bekymring. Jeg er også enig med representanten Gabrielsen i at det ikke er tilstrekkelig at man i organisasjonene er opptatt av å snakke om dette spørsmålet. Men jeg mener faktisk at dette er én av de tingene som man er nødt til å få på plass i næringen, fordi det er slik at både kjøper og selger sager av den grenen de begge sitter på, hvis de ikke selv innser at det de holder på med, er ufornuftig. Jeg synes det er svært viktig å komme tilbake til Stortinget med en redegjørelse for hva som er situasjonen. Jeg synes det er like viktig å komme tilbake til Stortinget med konkrete forslag om hva man skal gjøre for å ta tak i denne situasjonen og gjøre den bedre ved lovendringer. Svaret på spørsmålet fra representanten Gabrielsen er helt klart, det vil bli gitt en redegjørelse så snart som mulig om disse spørsmålene.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Odd Nakken er ikke en ryktespreder. Odd Nakken er en seriøs forsker, og alle hans anbefalinger og tilrådinger om å gjøre ting for å komme dette fiskejukset til livs, tas svært alvorlig. Han er en av mange som over en årrekke har påpekt at ting ikke henger sammen, som har påpekt behovet for å gjøre ting, og han er en av mange hjemmelsmenn for de tiltakene som rent faktisk er iverksatt. Det er viktig at vi minner hverandre om at vi allerede gjennomfører en betydelig kontroll av fiskerivirksom-heten: Kystvakten gjør det på havet, Fiskeridirektoratet gjør det på kaikanten, de gjør det også med dokumenter, de samarbeider med tollmyndighetene, de samarbeider med Økokrim, de samarbeider med domstolene, og salgslagene gjør det også. Og vi er nødt til å stole på at de systemene de har valgt, og som faktisk avdekker folks ulovligheter og bringer dem til rettsapparatet, fungerer best mulig med de samlede ressurser som er til disposisjon. Jeg er enig i at når man skal drive med fiskeriforvaltning, så skal dette være basert på forskernes tilråding. Jeg mener at i det helt spesielle tilfellet som gjelder her for norsk-arktisk torsk, har man fulgt disse tilrådingene, men man har valgt å komme fram til det optimale resultat for en lengre periode enn det som forskerne hadde tilrådd. De ligger på en høyere beskatning enn det som er tilrådd, men på lang sikt håper og tror man at dette kommer i balanse, og det vil på nytt bli et tema ved neste års forhandlinger hvis så ikke har skjedd. Jeg mener at dette er viktig for næringen, for stabiliteten og for utviklingen av det potensialet som ligger i den samlede fiskerinæringen i Norge.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Jeg er enig i at det er tatt et offensivt tak i disse fiskefuskproblemene, og jeg har tro på at dette skal bidra vesentlig til at ting blir bedre enn de er. Når det gjelder nye arter, synes jeg representanten Kongshaug peker på ting som det er veldig viktig å få prinsipielle avklaringer på. Jeg er overbevist om at det finnes mye positiv næringsutvikling i skillelinjen mellom disse to delene av vår næring. Jeg er helt sikker på at akvakultur som sådan kan bidra til å skape større stabilitet i sysselsetting basert på ville ressurser, dersom vi kan få disse delene av næringen til å gå sammen. Jeg har f.eks. sagt at jeg synes man skal ta det som en utfordring i Finnmark å produsere 50 000 tonn torsk i oppdrett om noen år. Jeg er overbevist om at det går hvis man prøver, og jeg er overbevist om at dette vil bidra positivt til stabilitet i sysselsetting og legge grunnlaget for økt verdiskapning, f.eks. i Finnmark. Og det finnes mange slike eksempler. I prosessen med å se hvor disse grensegangene skal være, vil alle involverte bli tatt med på råd. Dette gjelder selvfølgelig også salgslagene. Når det gjelder konsesjoner for fiskeoppdrett til utdanningsinstitusjoner, synes jeg også at dette er positivt og nødvendig. Hvis vi skal forvente å trekke kompetanse til næringen i framtiden, må man tilby utdanning som er relevant også når det gjelder praktisk opplæring til folk som skal inn i næringen. Det finnes allerede utdanningskonsesjoner, og jeg er positivt innstilt til at man skal finne rom for flere slike konsesjoner for å gjøre rekrutteringen til næringen så god som mulig.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Det er en viss tafatthet over fiskeriministeren når han snakker om rykter om fiskejuks i sitt hovedinnlegg. Fiskeridepartementet fikk utarbeidet en rapport i 1992 som viste at da var 36 pst. av fangsten i Barentshavet, 130 000 tonn, svart fiske – uregistrert fiske. Vi kan si det er lenge sia. Men i fjor gikk Odd Nakken ut – og han er ikke noen hvemsomhelst innenfor forskning – og sa at det store problemet de hadde, var ulovlig fiske, det var utkast og det var svart, uregistrert fiske. Er Odd Nakken bare en ryktespreder? Kan man ikke basere seg på hans utsagn om at dette er en realitet? Etter det jeg hører, har Havforskningsinstituttet antydet 100 000 tonn i svart fiske. Har statsråden fortsatt bare hørt rykter, eller er det ikke så mye realitet i dette at det er grunn til å bli overrasket og sjokkert? Så har komiteen en utmerket enstemmig merknad: «Grunnlaget for fastsetting av kvoter må fortsatt baseres på forskernes tilrådinger.» Nå hadde statsråden helt rett i at i 1997 bommet man sterkt, hadde altfor høge kvoter, og også i årene etterpå. Faren er jo at man kan bomme igjen. Når det gjelder Den norsk-russiske fiskerikommisjonen, har man nå lagt opp til en fangst som ligger 130 000 tonn over det som forskerne har anbefalt. Samtidig har man svart fiske. Ja, det foregår et barentsmesterskap i utrydding av torskestammen. Og da er mitt spørsmål til statsråden: Er det sånn at kvotene er fastsatt og basert på forskernes tilrådinger, eller er det sånn at man faktisk ligger langt over det forskerne har tilrådd?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Det som er viktig i forhold til grensehandelsproblemene, er at hvis vi ikke greier å få hånd om de problemene, vil en stadig større andel av det norske markedet for norske landbruksprodukter forsvinne. Da får vi en næring med dårligere og dårligere økonomi, slik at det blir mer og mer behov for statlige overføringer for at man skal kunne ha et tilfredsstillende inntektsnivå. Derfor er det viktig at det norske markedet blir tatt tilbake, i den forstand at vi tar markedsandeler fra svenskehandelen. Det som har vært viktig for Regjeringen, er å si at det ikke finnes én bestemt grunn til at vi har en situasjon med ganske store prisforskjeller mellom Norge og Sverige på en del viktige produkter – og det er viktig å understreke at det ikke gjelder alle produkter, men en del viktige produkter. Det er en årsakssammenheng, som handler noe om måten vi produserer mat på, noe om måten vi slakter og foredler mat på, noe om måten vi omsetter den på, og også en del om statens skattepolitikk. Derfor har det vært viktig for Regjeringen å si at nå ønsker vi å dra i gang en dugnad for å få en effekt der summen av tiltak gjør at prisforskjellen mellom norsk og svensk mat reduseres. Og det er en dugnad som handler om at vi har redusert målprisene og etablert et fast, stabilt lavere prisnivå på råvarer. Vi har jobbet overfor slakteriindustrien, som gjør at vi vet at prisen på hele og halve slakt har gått ned. Og vi driver nå og presser på i forhold til foredlingsindustrien og varehandelen for å få dem til å sørge for at de reduserte råvareprisene kommer fram til forbrukerne i form av reduserte forbrukerpriser. Og i tillegg vil vi altså fra neste sommer av få redusert matmoms. Summen av denne dugnaden vil etter min mening føre til at prisforskjellene reduseres, og da er vi i gang med et viktig arbeid.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Det var tre omfattende spørsmål. Jeg får starte fra topp: Hva kan man gjøre i forhold til varehandelen? Det stemmer som representanten Lilletun sier, at det vi har opplevd så langt, er at målprisen, altså prisen til bonden, har gått ned, prisen på hele og halve slakt har gått ned, men forbrukerprisen har ikke gått ned. Og det er to ledd imellom. Det er skjære- og foredlingsindustrien og varehandelen. Så noen av dem bruker nå reduserte priser til bonden for å kunne ta ut økte marginer i sin del av virksomheten. Vi må nå få kartlagt om det er skjære- og foredlingsindustrien eller varehandelen som tar ut økte marginer, eller om det er begge to. Derfor har vi nå et stort prosjekt på gang sammen med Norsk institutt for landbruksøkonomisk forskning og ECON Senter for økonomisk analyse, som skal være ferdig nå i løpet av ganske kort tid, og som nettopp skal følge den halve grisen, fram til kotelett. Så får vi se hva som skjer. Og det er klart at med en gang de undersøkelsene er avsluttet, vil jeg ha grunnlag for å iverksette tiltak overfor dem som nå spiser av lasset. Jeg tror ikke det skal være behov for særlig kraftige tiltak, fordi både foredlingsindustrien og varehandelen har sagt at de skal sørge for at reduserte råvarepriser skal komme forbrukeren til gode. En sånn undersøkelse vil jo da sannsynligvis være en utmerket anledning til å minne dem på deres egne lovnader, og det har jeg tro på. Jeg har ikke sagt at jeg aksepterer en tredeling av kostnadene. Jeg verken aksepterer eller ikke aksepterer noe som helst pr. i dag. Jeg sier at prinsipielt er det tre mulige finansieringskilder: økte priser i markedet, bevilgninger over statsbudsjettet og egenandeler fra næringen, eller en kombinasjon av disse. Det får vi da jobbe videre med. For øvrig er det alltid sånn at flertallsmerknader fra komiteen må tas til etterretning.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Denne saken om matsminkedirektivet er jo oversendt fra Regjeringen til Stortinget og ligger til behandling i næringskomiteen, og så vidt jeg har fått med meg, planlegger komiteen også å gjennomføre åpne høringer om dette spørsmålet. En rekke høringsinstanser vil bli innkalt/invitert, og det vil bli rikelig anledning til å gå inn på direktivet i full bredde. Morten Lund spør om det er gjennomført noen undersøkelser om risikoen for kreft knyttet til enkelte spesielle stoffer. Det kan godt tenkes at det er gjort, men jeg vet ikke. Jeg har altså ikke tilstrekkelig kunnskap til å si om det er gjort eller ikke, og i hvert fall ikke om det er vurdert opp mot risikoen for sykdom som følge av kugalskap. Så det som må være utgangspunktet, er at dette er absolutt aktuelle problemstillinger som bør kunne tas opp i de åpne høringene, men ellers vil selvfølgelig vi fra Regjeringen kunne redegjøre for det på et senere tidspunkt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
For det første vil jeg gjerne understreke at min veldig klare erindring fra de møter i forbindelse med landbruksmeldingen som representanten Gabrielsen omtalte, er at det verken fra Gabrielsens eller min side ble gitt uttrykk for noe klart standpunkt i matmomssaken. Det er argumenter for, og det er argumenter mot, og vi ønsket å se Regjeringens budsjettforslag før vi tok endelig stilling til det. Så hvis det ligger en understrømning her av at jeg i dag mener noe helt annet om det spørsmålet enn det jeg har gitt uttrykk for før, så stemmer ikke det. Så til spørsmålet som går på de private meieriene. Der er det slik at Stortinget har lagt føring for hvordan vi skal arbeide med dem. Vi hadde i forkant av jordbruksoppgjøret på plass en stor arbeidsgruppe som jobbet med utjevningsavgiften. I forbindelse med Stortingets behandling av jordbruksoppgjøret i vår ble det nye systemet akseptert og vedtatt av Stortinget. Da fikk vi fastsatt nye utjevningsavgifter, både i forhold til produktutjevning og geografisk utjevning. Det er selvfølgelig slik at jeg må legge til grunn at det systemet gjelder, og vi vil bruke vårt apparat til å prøve å innkreve avgiftene. Jeg synes at det nye systemet som har kommet på plass, i rimelig grad tar hensyn til de ulempene som mange småbedrifter som ønsker å etablere konkurranse til TINE, opplever. Så utgangspunktet er selvfølgelig at de vedtak som er fattet, skal gjennomføres. Nå er det slik at jeg har også – selv om jeg ikke har lest Nationen i dag – registrert at det er debatt om dette. Jeg skal nå fredag ha et møte med disse to småmeieriene, og i hvert fall inntil det møtet er avholdt, er utgangspunktet at vedtaket skal gjennomføres.