Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Det var litt av en salve fra representanten Håbrekke på slutten. La meg bare få understreke at som barneminister er det mitt ansvar å legge til rette for at barn i Norge er juridisk ivaretatt. Derfor er jeg glad for at flertallet i familie- og kulturkomiteen støtter forslaget om en midlertidig lov. Dette lovforslaget har sammenheng med skatteetatens behandling av sakene om feilregistrert foreldreskap – de såkalte rettesakene. Noen barn i Norge født av surrogatmor i utlandet mangler juridiske foreldre etter norsk rett. De fleste av disse sakene kan løses innenfor dagens barnelov eller adopsjonslov, men dette gjelder ikke alle. Departementet har derfor vedtatt en midlertidig forskrift om anerkjennelse av farskap fastsatt i utlandet, og regjeringa fremmer nå forslag om en midlertidig lov. Lovforslaget forutsetter at farskapet er avklart, og gir adgang til å etablere foreldreskap for juridisk fars nåværende eller tidligere ektefelle, registrerte partner eller samboer – uansett kjønn. Adopsjonsloven gjelder, om ikke annet følger av den midlertidige loven. Sakene vil derfor få tilnærmet samme behandling som adopsjonssaker. Loven gir adgang til å overføre foreldreskap uten samtykke fra juridisk far – dette er et unntak fra adopsjonsloven, begrunnet i hensynet til barnets behov og barnets beste. Det foreslås at søknadsfristen settes til 1. januar 2014, og at loven oppheves 31. desember 2015. Forslaget som ble sendt på høring, gjaldt bare tilfeller som ikke kunne løses etter gjeldende barnelov, adopsjonslov eller midlertidig forskrift. Utvidelsen av personkretsen i proposisjonen er gjort etter en helhetsvurdering, som følge av innspill i høringsrunden. De berørte parter i «rettesakene» må sjøl ta initiativ til å bringe foreldreskapet i orden, og lovutkastets forslag om personkrets og tidsfrist vil bidra til at flere tar et slikt initiativ. Sjøl om den midlertidige loven vil kunne omfatte flere barn enn dem som er berørt av «rettesakene», vil den i praksis gjelde få saker. Prop. 47 L er utformet mest mulig i samsvar med gjeldende barnelov og adopsjonslov. Det er viktig at de generelle ordningene for etablering av foreldreskap, som fungerer tilfredsstillende for majoriteten av barn, ikke undergraves. Lovforslaget er i tråd med Farskapsutvalgets NOU, ved at det ikke foreslås en adgang til anerkjennelse av foreldreskap fastsatt i utlandet. Lovforslaget gir en ny hjemmel for å overføre foreldreskap. Dette er forsvarlig så lenge forslaget gjelder en midlertidig lov med tidsbegrenset varighet – for barn som er i Norge med sine omsorgspersoner. Lovforslaget skal ikke danne presedens for lovgivninga framover. Det er derfor helt feil å påstå at regjeringa bryter prinsipper i barnelovgivninga og trosser faglige råd. Mitt ansvar som barneminister er – som sagt – å sørge for at barna i Norge er juridisk ivaretatt. Loven har begrenset varighet og er ingen rød løper for dem som ønsker å benytte surrogati i framtida. Debatten om de midlertidige ordningene for barna som allerede er her i landet, må holdes atskilt fra debatten om lovgivninga framover, som er en viktig diskusjon. Jeg har vært veldig tydelig på hva jeg mener om denne saken. Vi fraråder på det sterkeste bruk av surrogati i utlandet. Det gjelder ingen særregler for etablering av foreldreskap for barn født av surrogatmor, og de alminnelige reglene i barneloven og adopsjonsloven gjelder. Etter 1. januar 2014 må foreldreskap for barns omsorgsperson nr. 2 som før søkes etablert etter de alminnelige reglene, presisert i departementets brev til etater og andre som behandler surrogatisaker. Departementet publiserer også informasjon til publikum. Lovforslaget er i tråd med menneskerettighetene og internasjonale konvensjoner Norge har tiltrådt. Loven gjelder ikke overføring av foreldreskap der avtale med surrogatmor er inngått under tvang. Surrogatmor har også partsrettigheter ved saksbehandlinga. Barnets rett til opplysninger om sin opprinnelse er dessuten ivaretatt. Haag-konvensjonen om internasjonale adopsjoner, som Norge har tiltrådt og gjennomført i norsk rett, gjelder ikke surrogati. Vernet mot menneskehandel – nedfelt i menneskerettighetene, internasjonale instrumenter og nasjonal lovgivning – gjelder selvfølgelig også surrogatmødre og barna de føder etter kontrakt med pretenderende foreldre. Lovforslaget legger ikke til rette for surrogati. Jeg understreker også at Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet på regjeringen.no informerer om risiko ved bruk av surrogati, og at regjeringa på hjemmesidene til et utvalg aktuelle norske utenriksstasjoner, inkludert Norges ambassade i India, fraråder surrogati. Jeg er bekymret over den internasjonale utviklinga der barn som fødes av surrogatmødre, risikerer manglende foreldreskap og statsborgerskap, og at de risikerer å «strande» i fødelandet. Jeg er også bekymret over situasjonen til surrogatmødrene og den risikoen de utsettes for, som følge av den raskt voksende surrogatiindustrien. Surrogati er uten tvil et globalt fenomen som må løses globalt. Sakens internasjonale karakter gjør det ønskelig med en gjennomgang av barnelovens regler om foreldreskap – der både menneskerettigheter, internasjonale konvensjoner, internasjonal privatrett og lovgivninga i andre land tas i betraktning. Haag-konferansen for internasjonal privatrett, der også Norge er medlem, utreder nå surrogati. Konferansens sekretariat har avgitt foreløpige rapporter, og vi avventer den endelige rapporten. Jeg ser fram til å motta denne rapporten. Som jeg sa: Dette er et fenomen som vi må løse på internasjonalt nivå. Det er bare slik vi kan få effektive tiltak i framtida.