Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2013-05-28:
Jeg vil begynne med å si litt om «To mistenkelige personer». Høyesterettsdommen fra 1952 slo fast at norsk rett inneholder et ulovfestet personvern. Dommen gjaldt visning av en film av Tancred Ibsen, basert på romanen «To mistenkelige personer» av Gunnar Larsen. Historien bygger på en kriminalsak fra 1926 som involverte drap på to lensmenn, deretter en lang, febrilsk og mye omtalt jakt på de to antatte forbryterne. Den ene begikk selvmord idet han skulle pågripes, den andre ble til slutt tatt og fengslet. Da filmen skulle vises, var sistnevnte ferdig med soning, hadde skiftet navn, giftet seg og fått barn. Han var i gang med et nytt liv. Ut fra frykt for at fortiden hans skulle røpes og dermed ødelegge forsøket på å leve et nytt og lovlydig liv, krevde han forbud mot visning av filmen. Med støtte i bl.a. utenlandske rettskilder konstaterte Høyesterett enstemmig at det finnes et «alminnelig rettsvern for personligheten» i norsk rett, og at dette vernet i utgangspunktet ga mannen rett til å motsette seg visning av filmen. Det er vanskelig å se for seg at Høyesterett i dag ville kommet til samme resultat i avveiningen av ytringsfrihet og personvern, og teknologien er en helt annen. Men dommen var viktig. Den er blitt stående som det første utvetydige uttrykk for at det finnes et ukrenkelig personvern i norsk rett, om det står i Grunnloven eller ikke. Dommen viser oss også at forståelsen av personvern har endret seg, og at personvern stadig må avveies mot andre hensyn. Trine Skei Grande etterlyste saker der personvernet trumfer andre hensyn. Dette er ikke – og kan aldri bli – målet. Personvern er et viktig hensyn, men det må alltid avveies mot andre viktige hensyn. Kreftbehandling og ytringsfrihet er også viktig. Stortingsmeldingen vi behandler, er viktig. Ny teknologi gjør det mulig å lagre og bruke personlige data i et omfang det hittil har vært vanskelig å se for seg, og lagringen skjer ikke nødvendigvis her i landet. Opplysninger om en kunde i Norge som kjøper noe i en amerikansk nettbutikk, lagres kanskje i Taiwan eller Sør-Korea. Personvernet utfordres fra alle kanter. «Big data» er stikkord for de enorme mengdene elektroniske spor som vi etterlater oss når vi lever stadig større deler av livet vårt på Internett. Det er behov for å verne om viktige prinsipper, og det er helt avgjørende at Norge både deltar i og tar konsekvensene av det brede internasjonale arbeidet som nå pågår på personvernområdet. «Personopplysninger flyter over landegrensene.» Ja, det er riktig. Et internasjonalt rammeverk er helt avgjørende om vi skal håndtere denne utfordringen. Både OECD og Europarådet har personvern på sin dagsorden, og EU jobber med en oppdatering av personverndirektivet. Forslaget som diskuteres i EU, innebærer bl.a. en tydeliggjøring av den enkelte innbyggers eiendomsrett til egne personopplysninger og en rett til sletting. Det nye EU-regelverket vil etter all sannsynlighet være EØS-relevant og få betydning i Norge, og det er bra at regjeringen følger EU-arbeidet tett. Personvern er en viktig menneskerettighet og en viktig bærebjelke i et demokratisk samfunn. Uten rett til et privatliv vil det ikke være mulig for det enkelte menneske å skape seg et rom for å utvikle personlige refleksjoner og vurderinger på et selvstendig grunnlag uten å bli forstyrret eller kontrollert av andre. Et dårlig ivaretatt personvern vil sette demokratiet i fare ved at borgerne begrenser sin deltakelse i åpen meningsutveksling og politisk aktivitet. Folk kan frykte at opplysninger om personlige forhold blir gjort kjent. Man kan også legge begrensninger på seg selv av frykt for at noen registrerer og lagrer opplysninger. Teknologien kan virke truende og begrensende og gi muligheter for overvåkning og misbruk. Men teknologi kan også være frigjørende, slik vi så under den arabiske våren. Et åpent samfunn hviler, og må også hvile, på fri utveksling av kunnskap og informasjon elektronisk. I dette ligger dilemmaet. I den praktiske politikken må vi avveie hensyn og sikre at lovgivningen på personvernområdet holder tritt med den teknologiske utviklingen. Regjeringen har fulgt opp Personvernkommisjonens rapport om tilstanden og utfordringer for personvernet i Norge. Flere tiltak er gjennomført, og noen bør gjennomføres med et solid sideblikk på hva som skjer i landene rundt oss.