trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
Jeg ønsker å stille et spørsmål til barne- og familieministeren. I forbindelse med debatten om modernisering, effektivisering og forenkling av offentlig sektor 31. januar 2002 ble det fattet følgende vedtak: «Stortinget ber Regjeringen sikre offentlig sektors evne til å rekruttere og beholde arbeidskraft gjennom likelønn for kvinner og menn og en offensiv lønns- og arbeidsgiverpolitikk». I spørretimen 8. mai 2002 svarte statsråd Victor D. Norman på et spørsmål fra Karin Andersen at et tiltak for å oppnå større lønnslikhet mellom kvinner og menn er å sørge for at kvinner som kommer ut i arbeidslivet, nå skal ha like gode valgmuligheter, og at de like lett skal kunne få de stillinger de ønsker seg, som tilfellet er for menn. Det må være en total misforståelse fra Regjeringas side hvis man tror at f.eks. sykepleiere og andre yrkesgrupper som kjemper for likelønn og bedre arbeidsvilkår, ønsker seg andre yrker. De har lang utdanning og ivaretar viktige samfunnsoppgaver, som Regjeringa ikke har signalisert at man skal fjerne. På hvilken måte vil statsråd Laila Dåvøy følge opp likestillingslovens vedtak om likelønn og vedtaket gjort i Stortinget 31. januar?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
Jeg takker for svaret. SV har stilt ulike spørsmål til ulike statsråder om hvordan man skal rekruttere personell til viktige samfunnsoppgaver, for det er det dette dreier seg om. Og som jeg var inne på i mitt spørsmål, har man ikke sagt fra Regjeringas side at man skal legge ned disse ulike yrkesgruppene. Det vi har stilt spørsmål om, er hvordan man skal oppnå likelønnsutvikling, og svarene spriker i ulike retninger. Statsråden var i sitt svar til meg i stad om kontantstøtte inne på den uheldige virkningen vi har sett i den forbindelse, hvor det er kvinnene som velger å være hjemme. Hun svarte meg da at det er fordi de har mindre lønn enn menn, derfor velger kvinner å være hjemme. Det er dette lønnsnivået vi må gjøre noe med, sa hun i det samme svaret. Statsråden har ansvaret for likestilling. Statsråden har ansvaret for likelønnsutvikling. Hvilke tiltak vil hun iverksette helt konkret? Og hvordan vil hun samle Regjeringa rundt det viktige spørsmålet som vi nå er inne på?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-05-29:
Jeg tror nok at den avgjørende grunnen til at kontantstøtten ble vedtatt, var at man betraktet kontantstøtten som en tidsreform. Nå ser vi, uansett hvordan vi snur og vender på tallene, at det er begrenset i hvilken grad det er blitt mer tid til samvær mellom foreldre og barn. Regjeringen pleier å være opptatt av at ordninger en etablerer, skal være målrettet. Det synes ikke å være tilfellet i denne saken, og jeg mener at det opplagte å gjøre når vi nå har fått en god del tall på bordet, er å begrense kontantstøtten slik at man sier at bare de som velger å være hjemme med barna, skal ha kontantstøtte. Og mitt spørsmål til statsråden er om det vil være en ordning som hun vil reflektere over, ikke minst for at vi skal kunne sikre at vi på sikt har en kontantstøtteordning som nettopp bidrar til det den var ment å være, nemlig en tidsreform.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-05-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Statlig overtakelse av sykehusene synes å bli en ulykke for pasientene. Eksempel: I Akershus er byggingen av Follo sykehus utsatt på ubestemt tid eller skrinlagt og Akershus Universitetssykehus på Lørenskog er i en økonomisk forfatning som vil redusere behandlingskapasiteten betydelig. Helseministeren lener seg på helseforetakene og tillater at sykehusene blir ren butikk uten hensyn til pasientene. Når vil statsråden gripe inn overfor denne utviklingen?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-05-29:
La meg dvele litt ved Follo sykehus. Statsråden kunne ha valgt å legge til grunn at Helse Øst skulle ta Follo sykehus som utgangspunkt, og at det skulle bygges. Jeg syns det er uforståelig at helseministeren har valgt å nullstille Follo sykehus, ikke minst fordi det sykehuset var ment å skulle fylle en viktig rolle innen psykiatrien. Som helseministeren utmerket godt vet, er det stor underdekning med hensyn til psykiatriske plasser i Akershus, og spesielt i Follo. Hvordan mener helseministeren at det psykiatriske tilbudet i Follo skal dekkes når han gjennom de prioriteringene som er lagt i forhold til Helse Øst, har valgt å legge Follo sykehus på is?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-05-29:
Ja, det er greit nok, det, at planene skal være forankret. Men poenget er at her var det gjort et grundig arbeid fra fylkeskommunen og fylkespolitikernes side, og det kunne man ha valgt å ta som utgangspunkt i stedet for å la Helse Øst begynne på null. Men et litt annet aspekt av spørsmålet mitt er: Når sykehusene drives som butikk, vil pasientene bli vurdert ut fra om de er lønnsomme eller ikke? Eldre mennesker som ofte har en rekke sykdommer samtidig, blir altså dårlig butikk i det systemet som er etablert. Mitt spørsmål til helseministeren blir da: Hvordan vil han sikre at eldre mennesker behandles fullt ut i det etablerte sykehusmarkedet?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Jeg har et spørsmål til statsråd Dåvøy. Vi har i den senere tid kunnet lese, bl.a. i Dagbladet søndag 12. mai, at statsråden mener at barn skal bestemme mer i hverdagen sin, og at statsråden i forbindelse med revidering av barneloven bl.a. vil foreslå at mindreårige barn skal ha bestemmelsesrett når det gjelder hvem av foreldrene barnet ønsker å bo hos. Vi har også hørt fra faglig hold at det er uhørt at f.eks. en syvåring skal måtte velge enten mor eller far ved et samlivsbrudd. Burde ikke dette være en sak mellom foreldrene, uten at man forventer at et barn skal ha meninger om saken? Vi vet at en rekke konflikter oppstår i barnefordelingssaker, og at konfliktene hardner til når det gjelder hvem som skal ha den daglige omsorgen for barnet. Mener statsråden at f.eks. en syvåring skal bestemme hvor han eller hun skal bo? Og tror ikke statsråden at dette kan komme til å sette en syvåring i en alvorlig lojalitetskonflikt?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Vi har allikevel sett mange grelle eksempler fra riksdekkende TV hvor barnet har blitt brukt som våpen i foreldrenes kamp, og det er veldig mye å forlange av en syvåring at han eller hun – uansett om det er en rett eller en mulighet til å uttale seg – skal velge side etter et opprivende samlivsbrudd. Dette problemet kunne vært løst på en langt smidigere måte ved at Stortinget f.eks. vedtar et forslag fra Fremskrittspartiet om automatisk delt omsorg, som en del både fra Høyre og Kristelig Folkeparti har tatt til orde for før. Og da vil jeg spørre statsråden: Vil automatisk delt omsorg være en del av endringen i barneloven når denne legges frem?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Som stortingsrepresentant og medlem av familiekomiteen får man en rekke henvendelser om konflikter mellom foreldre ved samlivsbrudd. Det er tragiske og vonde saker som går ut over både barn og voksne. Mange land har gått i retning av delt omsorg som hovedregel ved samlivsbrudd. Dette tar bort mye av kampen om barnet, og det tvinger foreldrene til et samarbeid. Det setter barna i sentrum og tar hovedhensyn til dem. Jeg oppfatter at statsråden ennå ikke har konkludert med hensyn til hva som vil stå i den nevnte revisjon av barneloven. Mine spørsmål er: Hvilke grunner kan statsråden se for at man eventuelt ikke vil gå inn for delt omsorg? Når kan vi forvente at den konkrete saken om barneloven kommer til Stortinget?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Det forundrer vel ikke noen når jeg sier at jeg har et litt annet synspunkt enn både den siste og den foregående spørreren som tok opp dette med eventuell konkurranseutsetting og bruk av andre lands tjenester i rusomsorgen. Vi må jo bl.a. erkjenne at det tilbudet som vi gir i Norge, ikke er godt nok, det er lange ventelister. Vi trenger også inspirasjon fra utlandet, vi trenger inspirasjon fra andre miljø, jf. også en del av modellene som vi bruker i Norge når det gjelder avrusing og avvenning, som Minnesota-modellen og en del andre ting som Norge ikke har utviklet. Er statsråden villig til å se på det norske tilbudet, at man sørger for at vi også i Norge har et tilstrekkelig antall plasser for dem som har behov for det? Vil statsråden raskt sørge for at vi får en betydelig utbygging for flere klienter i forbindelse med bruk av metadon og Subutex? Og videre: Er statsråden enig i at det ikke spiller noen rolle på hvilken side av den norsk-svenske grensen man får et tilbud, så lenge rusmiddelmisbrukeren får et tilbud?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg vil stille et spørsmål til nærings- og handelsministeren. I Dagens Næringsliv sist fredag slo forskningssjef Ådne Cappelen i Statistisk sentralbyrå fast at utviklingen for norsk industri har vært mye verre enn ventet de siste årene. I revidert nasjonalbudsjett slår Regjeringen selv fast at industriproduksjonen i fjor falt, og at konkurranseevnen er betydelig svekket. Arbeiderpartiet er opptatt av å forhindre en slik utvikling. Men det virker ikke som om Regjeringen tar situasjonen alvorlig nok. Etter forslagene og uttalelsene som kommer, virker det som det er tvert imot. Regjeringen har kuttet massivt i overføringer for utvikling av ny industri, og pengebruken i revidert nasjonalbudsjett øker bekymringsfullt. Ser statsråden alvoret i situasjonen? Og hvis han gjør det, hvorfor har tiltakene latt vente på seg? Og planlegger Regjeringen å gjøre noe for å bedre situasjonen?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg tolker svaret som at Regjeringen ikke har tenkt å foreta seg noe konkret. Det Regjeringen imidlertid har gjort i revidert nasjonalbudsjett, er jo å utnytte maksimalt de økonomiske mulighetene som de har. Det i seg selv vil føre til at vi i Norge fortsatt vil ha en altfor høy rente. På toppen av det har Regjeringen lagt fram en klimamelding med kvotehandel som vil ramme industribedriftene selektivt. Finansminister Per-Kristian Foss har vært ute og varslet at industrien skal få elavgift. Og så har vi altså en historisk høy kronekurs. Næringsministeren har tidligere uttalt at han er imot særnorske avgifter. Betyr svaret til næringsministeren nå at han ikke har gjennomslag i sin egen regjering?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Som spørreren antydet, har sysselsettingen, industriproduksjonen og konkurransekraften til norsk industri blitt svekket utover hele 1990-tallet. Det er det flere årsaker til. Vi har hatt en dårligere produktivitetsvekst enn våre konkurrenter, vi har hatt en mindre økning i teknologiinnholdet i våre produkter, vi har hatt et høyere rentenivå, vi har hatt høyere lønns- og prisstigning. Det er mange ting som påvirker konkurransekraften til norsk industri. Nå ville det vel være ganske drøyt om man skulle gi denne regjeringen skylden for den situasjonen som har vært vedvarende på 1990-tallet, i forhold til hva denne regjeringen kunne ha utrettet i løpet av de seks månedene den har vært på plass. Men det jeg i hvert fall kan si, er at vi er mer enn opptatt av at konkurransekraften til norsk industri skal opprettholdes, men det er da som sagt mange forhold som påvirker. Nå antydet vel ikke spørreren direkte hva det var han tenkte på når det gjaldt massive kutt i det som skulle til for å få fart på industrisysselsettingen. Men jeg føler meg i hvert fall helt overbevist om at det aller viktigste for at norsk industri skal kunne være en del av den viktige distriktssysselsettingen vi har hatt, er at vi har generelle rammevilkår for den industrien som er konkurransedyktig i forhold til de land vi konkurrerer med. Det er det mange ting som påvirker. Det kanskje aller viktigste av alt er at vi holder orden på finanspolitikken, at vi har et rentenivå som nå ikke løper løpsk, og at vi har en kostnads- og lønnsutvikling for øvrig som ikke tar helt av i forhold til våre konkurrenter. Og selvfølgelig: For konkurranseutsatt norsk næringsliv og ikke minst for den kraftkrevende industrien vil det være viktig hva vi foretar oss i forbindelse med ESA-saken knyttet til elavgift.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Jeg antar at det siste spørsmålet forventer ikke spørreren svar på. Når det gjelder elavgift eller ikke elavgift, så vil jeg i hvert fall minne om hva som skjedde i denne salen for et år siden. Da var jeg i hvert fall en av dem som var med på å drive tilbake arbeiderpartiregjeringens forslag om å innføre elavgift for industrien. Jeg ser definitivt at de totale skatte- og avgiftsbelastningene som norsk industri blir utsatt for, er en viktig bit når man skal måle konkurransekraften, herunder også selvfølgelig elavgiften. Nå er det jo slik at vi er i dialog med ESA for å lage ordninger som er innenfor rammen. Innenfor et slikt system er det flere alternative løsninger som er gangbare, både ordninger som innebærer elavgift, og ordninger hvor man ikke innfører elavgift. Regjeringens syn på det vil Stortinget bli presentert antakeligvis første uke i oktober.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Det høres fornuftig ut, president. Men selv om representanten ikke hadde fått stilt spørsmålet, skjønte jeg hvor han ville hen. Til Odda Smelteverk og passivitet: Nå melder jeg ikke daglig til representantene hva jeg foretar meg. Men i den grad det skulle ha interesse hva som har foregått av initiativ knyttet til Odda Smelteverk, kan jeg si at det har vært møte med opp til flere statsråder. Det har vært møte med Miljøverndepartementet, med Kommunal- og regionaldepartementet og med Nærings- og handelsdepartementet knyttet til den faktiske situasjonen for Odda Smelteverk. Jeg har hatt møte med styret, med dem som er i administrasjonen, med de ansatte og med eierne for å se på de mulighetene som foreligger, knyttet til enkeltprosjekter som har vært der. Konklusjonen var at det ikke var noen grunn til at Næringsdepartementet skulle gripe inn eller henstille til Stortinget å bevilge spesielle beløp til Odda Smelteverk. Når det gjelder Braathens, som er en del av SAS, vil jeg bare henvise til at det er eier og styret som gjør jobben.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Morten Lund har noen relativt feilaktige premisser når han spør om grunnen til at det kun er generelle rammevilkår denne Regjeringen har som virkemiddel for å få til nyetableringer og videreutvikling. Det er rett og slett komplett feil. Vi bruker milliardbeløp på selektive tiltak i norsk industri, i norsk næringsliv, for å få fart på innovasjon og nyskaping. Det vi har sagt, er at vi i den gjennomgangen vi har av virkemidlene, vil justere fokus i større grad på oppstart – for i større grad å få til nyetableringer. Når det gjelder Ekornes, titulerte representanten ham som nyvalgt medlem av sentralstyret i Høyre, som jo er riktig. Og som det har fremgått av media, var jeg en betydelig bidragsyter i forhold til å få det til. Jeg tror det er viktig at man også i politiske partier tar med folk fra næringslivet – det er de som har skoen på. Det vil jeg anbefale også andre partier. Jeg tror det vil være veldig feil å si at Sunnmøre-industrien utelukkende er blitt til på grunn av SND og statlige tiltak. Det synes jeg er en fornærmelse mot industrien på Sunnmøre.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Det er helt riktig at jeg hadde den glede og ære å være med Kongen og Dronningen på statsbesøk til Canada, hvor det også ble holdt mange næringslivsarrangementer og et meget vellykket arrangement i regi av Norges Turistråd, der Dronning Sonja holdt et innlegg og promoterte Norge på en aldeles utmerket måte. Det Dronningen sa i oppfølgingen, som representanten Hedstrøm refererte til, overhørte jeg ikke selv. Men jeg ser selvfølgelig ikke bort fra at Dronningen har sagt at vi ikke gjør nok for å få frem de kvalitetene vi har i dette landet, noe jeg tror det er ganske stor enighet om. Jeg vet nøyaktig hvor mye vi bruker pr. innbygger og pr. sysselsatt i denne industrien i forhold til andre land, og jeg vet at vi ligger lavere enn en del andre land. Jeg er også fullstendig klar over Stortingets synspunkter når det gjelder denne opptrappingsplanen, og jeg er selvfølgelig beredt på at de skal avspeiles i det statsbudsjettet som skal legges fram til høsten. Jeg mener definitivt at det å promotere Norge som turistland, er fornuftig og effektfullt. Jeg synes også den omleggingen som skjer i Norges Turistråd, er veldig gunstig i forhold til dette med en større grad av generell markedsføring – det å bygge merkevaren Norge. I så måte var dronning Sonjas innlegg på dette turistseminaret i Canada faktisk meget nyttig og meget bra. Det er for øvrig gledelig at både Kongen og Dronningen deltar så aktivt i å promotere Norge.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Det er helt riktig som representanten Hedstrøm sier, at turisme er meget viktig for norske distrikter. 7 pst. av sysselsettingen er i denne næringen, mens næringen bare bidrar med 4 pst. av BNP. Det er 130 000 mennesker som jobber i denne næringen. Det er en av de aller viktigste distriktsnæringene. Det er også riktig at turistveksten og veksten i denne næringen er mindre i Norge enn i land det er naturlig å sammenlikne seg med. Vi ser at turismen fra utlandet ikke har steget så mye som den har gjort i andre land. Nå er det sikkert mange årsaker til det. Jeg tror ikke bare det skyldes nivået på markedsføringen. Jeg tror faktisk – eller jeg vet av rapporter – at det avgiftsnivået vi har bl.a. på alkohol, er en medvirkende årsak til akkurat dette. Det er som sagt mange årsaker til dette. Men jeg er selvfølgelig innstilt på at Regjeringen skal følge opp det Stortinget har sagt om en opptrapping hva gjelder å promotere Norge som turistland.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
SAS-konsernet inngikk i mai 2001 avtale om å kjøpe Braathens. Luftfarten i Norge gjennomgår nå en kraftig omstilling. Rutetilbudet legges om, tilpasses etterspørselen og samordnes, operatørene søker å få en bedre kapasitetsutnyttelse, og prisopplegget endres. SAS Gruppen søker på alle områder å finne den mest effektive og rasjonelle måten å drive virksomheten på. Fra SAS-ledelsen opplyses det at Braathens skal bestå som eget flyselskap i Norge, med egne fly og sitt eget personale. For å sikre lønnsom drift skal kostnadene for de bakketjenestene som Braathens trenger, senkes vesentlig. Dette oppnås gjennom å rasjonalisere driften. Noen av de mest åpenbare effektene oppnås ved å gå fra doble og parallelle driftsorganisasjoner på flyplassene til én virksomhet som skal betjene begge flyselskapene, både Braathens og SAS Airline. Det er særlig fire områder der doble organisasjoner skal unngås: billettsalg, frakt, tekniske tjenester og bakketjenester på flyplassene. Arbeidet med å utvikle de mest effektive driftsløsningene er organisert i et prosjekt med deltakelse fra både Braathens og SAS Airline, under ledelse av SAS-konsernet. Det har vært forventet at rasjonaliseringen vil medføre overtallighet, men SAS har samtidig uttalt at en ansvarlig personalpolitikk vil sikre at behovet for å gjennomføre oppsigelser blir minimert. SAS fremholder at de arbeidsrettslige konsekvenser er forskjellige, avhengig av hvilke løsninger som blir valgt. For billett- og fraktvirksomheten slås organisasjonene sammen, og deretter løses overtalligheten. Bakketjenestene på flyplassene må imidlertid utføres av én organisasjon, og innen SAS-konsernet er dette Scandinavian Ground Services, som er en egen forretningsenhet, og som tilbyr tjenester til et antall flyselskaper både innenfor og utenfor SAS-konsernet. Samordningsprosjektet har vurdert ulike løsninger, men det ble ikke enighet om løsninger som gav tilstrekkelig besparelser. SGS gav imidlertid Braathens et tilbud om overtakelse av deres bakkevirksomhet, hvilket innebar en besparelse for Braathens på mer enn 100 mill. kr pr. år, og for SAS-konsernet på rundt 260 mill. kr pr. år. Samtidig fikk Braahtens" ledelse fullmakt til å drøfte personalpolitiske tiltak med sine tillitsvalgte. SAS-konsernet har gått med store underskudd i flyvirksomheten. Som forvalter av statens aksjer i SAS – og i mange andre norske industriselskaper – er det etter min vurdering – og det er min holdning – at det er styrets oppgave å bidra til at man oppnår lønnsomhet i selskapet. Jeg forventer naturligvis at selskapet opptrer i samsvar med lov og avtaleverk, og har fått opplyst at det i SAS/Braathens-tilfellet bl.a. er uenighet om de juridiske løsninger. Dette er spørsmålet det imidlertid ikke er min sak å gå inn i i detalj og løse, men det er de involverte parter på selskaps- og arbeidstakersiden som selv må ta hånd om dette.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Jeg holdt på å si at er ikke problemene store nok i SAS om de ikke i tillegg skulle få råd fra næringsministeren? Det skal jeg selvfølgelig ikke si. Det jeg kan si, er at jeg har hatt møte med SAS. Vi har to i styret, vi har styreformannen. Jeg har hatt møte med konsernsjefen i SAS og med styreformannen i SAS. Det møtet gikk ut på, var å få en orientering på det tidspunktet om det som var situasjonen slik den ble vurdert og sett på fra ledelsens side. Jeg gav ingen råd til ledelsen i SAS om hvordan de burde håndtere detaljene i den prosessen, og det har jeg for så vidt heller ikke tenkt å gjøre. Min jobb er til en hver tid å bidra til at SAS har et best mulig styre. Jeg har full tillit til dem som er valgt i styret totalt sett, og jeg forutsetter at de gir de råd og ikke minst de instrukser som er nødvendige, til ledelsen i selskapet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-29:
Som representanten sier, er det slik at myndighetene har en rolle, ja, det er faktisk slik at myndighetene har flere roller. En av rollene er å være eier av den aksjeposten vi har i SAS. Det er det som er min rolle. Så er det slik at Stortinget har en rolle når det gjelder å lage en aksjelov som er godt forståelig for norske selskap, slik at man ved overdragelse av selskap, fusjoner og eventuell virksomhetsoverdragelse skal ha et regelverk som fremstår så klart som mulig. Men det vil alltid være slik at det er noen tilfeller hvor det er uenighet om tolkingen av det man holder på med. Og det er jo en slik situasjon man nå er i, og da har vi også myndigheter som har en rolle, nemlig rettsapparatet, til å avgjøre om det er det ene eller det andre som har funnet sted. Det er ikke min rolle å avklare det, og det er ikke min oppgave å gi råd. Jeg har heller ikke til hensikt å blande meg inn i den uenigheten som er mellom disse to selskapene, hvorvidt det er en virksomhetsoverdragelse eller ikke.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg hørte i foregående svar at næringsministeren mener at renten er en viktig faktor, og det er jeg helt enig med ham i. Men mener ministeren at revidert nasjonalbudsjett som nå er lagt fram av Regjeringen, peker i riktig retning når det gjelder å få ned renten? Men til mitt hovedspørsmål, hvor jeg skal gå konkret inn på to industribedrifter: Odda Smelteverk er en bedrift som nå har store utfordringer, og som er i ferd med å stoppe helt opp. De har tatt et initiativ til en omlegging av sin produksjon som er sterkt miljøvennlig, og som vil bringe den inn på et helt nytt spor. Det er en bemerkelsesverdig passivitet fra næringsministeren og Regjeringens side i det spørsmålet. Jeg kan nevne den andre bedriften som nå ser ut til å gå en dårlig fremtid i møte, nemlig Braathens" flyverksted på Sola, det eneste flyverkstedet vi har i Norge. I SAS er staten medeier – igjen en utrolig passivitet(presidenten klubber) fra Regjeringen og ministerens side i forhold til å bakke litt opp og være med og finne løsninger på disse store utfordringene vi har. Hva har næringsministeren tenkt å gjøre? Eller skal han fortsatt være en passiv tilskuer? (presidenten klubber)
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-05-29:
Nyvalgt styremedlem i Høyre, Jens Petter Ekornes, sa på et møte i SND at industrien på Sunnmøre er bygd opp utelukkende fordi staten har vært hjelpsom med lån og støtte. Og han snakket om et alternativ til utflagging. Han var optimistisk. Det går an å få det til, men alternativet til utflagging er å bli enda bedre. Men vi trenger statlig hjelp. Både lån og støtte fra SND trengs fortsatt. Han advarte sterkt mot bare forbedring av de generelle rammevilkårene. Prosessindustrien sier det samme: Vi må beholde de særlige vilkårene som vi har. Hvis ikke går det galt. De maritime næringene sier det på samme viset: Vi må ha andre skattevilkår enn andre næringer i Norge; uten det går det ikke. Alle disse krever altså selektive virkemidler i tillegg til gode rammevilkår. Jeg vil da spørre statsråden: Hvem er det som henvender seg til statsråden og Regjeringen, og som gjør at en konkluderer med at nå er det kun gode rammevilkår som skal berge norsk industri?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Internasjonal markedsføring av Norge som turistland er Nærings- og handelsdepartementets ansvarsområde. På et statsbesøk i Canada nylig holdt Dronning Sonja et innlegg. Så vidt jeg vet, var også statsråd Gabrielsen til stede der. I spørsmålsrunden ble Dronningen spurt om Norge gjorde nok for å markedsføre landet turistmessig. Svaret fra Dronningen var: «Nei, vi er ikke gode nok. Vi har så mye mer å tilby enn det som blir vist i dag.» Vi har mye mer å tilby når det gjelder kunst, kultur, historie, tradisjon – og av det moderne Norge. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Hvordan vil han følge opp dette? Jeg vil minne om at det var et vedtak i Stortinget i fjor om en opptrapping av dette med markedsføring og merkevarebygging av Norge, en femårsplan. Hvordan vil statsråden da følge opp dette i statsbudsjettet og i tiden fremover?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Jeg er enig med statsråden i at Norge har et stort potensial som turistland, og særlig gjelder dette distriktene, der vi har en betydelig uutnyttet kapasitet og mange kvinnearbeidsplasser. Så her er det enorme muligheter for Norge. Det som er kjedelig, er jo at våre konkurrenter, naboland ute i Europa, tar større andeler av disse markedene, mens Norge taper. Andelen av utenlandske turister til Norge går nedover. De andre landene bruker større beløp og har en mer aggressiv markedsføring. I Fremskrittspartiet har vi lenge hatt dette som et satsingsområde også på vårt utenlandsbudsjett. For det som er et poeng her, er at Norge kan bruke en del penger internasjonalt uten at det virker inflasjonsdrivende. Og dette er et generelt virkemiddel, for det kommer mange bransjer, bedrifter og næringer til gode. Vil statsråden ta dette med seg til Regjeringen og forsøke å gjøre dette til et satsingsområde og trappe opp investeringene internasjonalt?
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg har et spørsmål til sosialministeren. I Bondevik-regjeringens budsjettforslag for 2002 sier man følgende om Regjeringens politikk for å bekjempe fattigdom: «Det er ikke behov for nye tidkrevende utredninger eller omfattende plandokumenter som er til hinder for handling.» Statsråden har nå ledet Sosialdepartementet i sju måneder, og ifølge Regjeringens egne ord er det altså ikke behov for nye plandokumenter og utredninger når fattigdom skal bekjempes. Kampen mot fattigdom skulle være en flaggsak for den nye Bondevik-regjeringen, men ingenting skjer. Dag etter dag, uke etter uke går uten at det kommer noen forslag fra sosialministeren. Hva er det hun venter på?
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg takker for svaret. I debatten om det samme budsjettforslaget fra Bondevik-regjeringen heter det: «Vi har råd til å forhindre fattigdom i Norge dersom vi er villige til å se med nye øyne på gamle velferdsordninger.» Regjeringen har nå nettopp lagt fram et revidert nasjonalbudsjett. Der øker Regjeringen statens utgifter med om lag 6 milliarder kr. Ikke en eneste av disse kronene går til å bekjempe fattigdom. Regjeringen sier altså at vi har råd til å forhindre fattigdom, og at det ikke trengs planer og utredninger. Til tross for dette, og til tross for at det er lagt inn penger i revidert nasjonalbudsjett, fremmes det altså ikke et eneste forslag for å gjøre noe med fattigdommen. Hva skyldes det?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
«Noreg har gåande ein dialog om menneskerettar med Kina. Kva er status på denne dialogen i forhold til den alvorlege mishandlinga og torturen som store grupper er utsette for på grunn av si personlege overtyding, og kva er Regjeringas oppfatning om vidare retning og prioriteringar framover på dette punktet?»
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
Takk for svaret. Falun Gong er ei gruppe blant fleire som blir forfølgde i Kina. Det er ifølgje Amnesty International den største gruppa i verda i dag som vert utsett for forfølging og tortur. Falun Gong er folk som ikkje har ein politisk agenda. Tvert imot kan dei etter mitt skjønn oppfattast som folk som prøver å leve etter gode, gamle dydar som sanning, medkjensle og toleranse. Ser utanriksministeren at det for mange såkalte ikkje-politiske grupper blir skapt ein spesiell situasjon i forhold til menneskerettane? Det er jo slik at nettopp desse gruppene ikkje på nokon måte uttalar at dei vil velte regimet. Ser utanriksministeren at desse gruppene kjem i ein spesiell situasjon?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
Igjen: Takk for svaret. Det gjeld mange område. Det er lagt restriksjonar på ytringsfridom, religionsfridom, organisasjonsfridom, faglege rettar. Og det er overgrep i rettssystemet. Vi har også Tibet, og vi har Xinjiang-problematikken. Korleis vil Noreg heilt konkret ta dette opp i den menneskerettsdialogen som skal vere no i sommar? Kor konkret vil Noreg vere, og kva krav vil ein stille til Kina, kanskje ikkje minst i forhold til den handelen som vi også skal ha med Kina?
Jan Petersen (Høyre), 2002-05-29:
Menneskerettigheter har lenge inngått som en naturlig del av Norges bredere politiske dialog med Kina. I 1997 ble den løpende menneskerettighetsdialogen formalisert og styrket gjennom de årlige rundebordskonferansene om menneskerettigheter. For øvrig drøftes aktuelle menneskerettighetsspørsmål regelmessig i internasjonale fora, som FNs menneskerettskommisjon. Rundebordene samler kinesiske og norske deltakere både fra det politiske liv, forvaltning, akademiske miljøer og frivillige organisasjoner. Dagsordenen er ofte bred og omfatter bl.a. spørsmål knyttet til religionsfrihet, ytringsfrihet, organisasjonsfrihet og andre grunnleggende rettigheter og rettsstatsprinsipper. Norge har på politisk nivå tatt opp bruken av tortur og andre overgrep en rekke ganger med kinesiske myndigheter – også i forbindelse med de nevnte rundebordskonferansene. Under årets rundebord, som vil finne sted i Beijing i neste måned, vil tortur og annen mishandling igjen bli tatt opp av statssekretær Vidar Helgesen i bilaterale samtaler og under selve rundebordet – bl.a. i forbindelse med drøftelsene om menneskerettigheter og utøvelse av politimyndighet og fengselsforvaltning. Både bilateralt og multilateralt tar vi også regelmessig opp menneskerettighetssituasjonen i Tibet og bruk av dødsstraff i Kina. Som en annen viktig del av menneskerettighetsdialogen med Kina yter vi også støtte til konkrete menneskerettighetsprosjekter. Det faktum at vi har en løpende menneskerettighetsdialog med Kina, innebærer således ikke at vi på noen måte er tilbakeholdne med å utøve kritikk når vi mener det er grunnlag for det – nå senest under statsminister Bondeviks besøk i Kina i januar i år.
Jan Petersen (Høyre), 2002-05-29:
Bjørn Jacobsen er inne på et meget viktig spor, nemlig at vi som politikere ofte har en tendens til å konsentrere oss om de delene som har helt klare politiske overtoner. Men det er svært viktig at samfunnet som helhet er innrettet slik at alle innbyggerne i samfunnet føler at deres rettigheter er vel tatt vare på. Det er nettopp denne brede innfallsvinkelen som jeg tror er svært viktig når det gjelder menneskerettighetsarbeidet i Kina. Det er ikke noen tvil om at vi på en rekke områder ser mange alvorlige trekk som vil være gjenstand for denne dialogen. Men det er heldigvis også mulig å registrere positive trekk. Derfor ser vi med forventning frem til de neste skritt i denne dialogen.
Jan Petersen (Høyre), 2002-05-29:
Som jeg nevnte, vil vi i løpet av en måneds tid ha det neste rundebord. Da vil det være en bred dialog med Kina om en rekke av de spørsmålene som reises. Jeg er ikke helt sikker på hva Jacobsen mente med den siste referansen, til handel, men jeg vil minne om at nå er jo Kina medlem av WTO, og vi er underlagt de regler som der gjelder. Hvis jeg kan se bort fra den delen av spørsmålet, må jeg bare bekrefte at selve den dialogen vi skal ha, er bred, men den er også av prinsipiell natur. Det betyr at det ofte også er behov for konkrete lister. Og det er gjerne ting vi tar opp når det er politiske samtaler, slik som det ble gjort da statsministeren var på besøk i Kina for ikke mange månedene siden.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til finansministeren: «I avgjerd den 21. juni 2001 vedtok Regjeringa ved Finansdepartementet at skatteetaten skulle vere representert i Kviteseid med etatskontor. I brev av 7. mars 2002 har Finansdepartementet gjort ei fornya vurdering og avgjort at etaten skal vere representert i Kviteseid i eit kontor med etatsfunksjon eller i eit offentleg servicekontor. Kva er årsaka til denne endra avgjerda?»
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Eg takkar for svaret. Eg stiller meg undrande til denne snuoperasjonen frå departementets side, og viser til den lange demokratiske prosessen som førte fram til at Stortinget valde distriktsmodellen da strukturen på likningsetaten blei lagd. Eg kan ikkje sjå at det har kome nye moment i saka som skulle tilseie eit endra vedtak i departementet. Dei innvendingane som statsråden nå framførte, har vore kjende, og regjeringa Stoltenberg vedtok den endelege strukturen i fjor, da Kviteseid blei tildelt etatskontor. Eg ser nå at direktoratet brukar argument som at dei fleste innbyggjarane i Kviteseid finn få ulemper med at likningskontoret nå i ein periode har vore lokalisert i nabokommunen Seljord. Mitt spørsmål til statsråden er: Er dette berre synsing frå direktoratets side, eller byggjer dette synet på ei reell undersøking?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Eg takkar nok ein gong for svaret. Eg skal prøve ein annan innfallsvinkel. Eg ser òg at direktoratet har brukt argumentet at bustaden til dei tilsette i etaten er eit argument i denne saka. Meiner statsråden at dette skal vere eit kriterium som skal vektleggjast ved omorganiseringar? Og vil statsråden vurdere denne saka på ny og gå tilbake til det opphavlege vedtaket, altså eit lokalkontor som tilnærma er likt dei tidlegare likningskontora? Eller er det slik å forstå at saka nå er endeleg avgjord?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-29:
Vest-Telemark er et ligningsdistrikt, et av de minste vi har i landet. De fem kommunene som utgjør distriktet, har til sammen 13 500 innbyggere. Distriktskontoret, som er det administrative hovedkontor i distriktet, er plassert i Vinje. Det er i tillegg etatskontor i Seljord og Fyresdal, og etaten er representert i et kontor med etatsfunksjoner i Tokke og i Kviteseid. Denne strukturen er meget krevende å drifte i forhold til intensjonene i den nye organisasjonsmodellen for ligningsforvaltningen, som er å legge til rette for gode fagmiljøer og bedre ressursutnyttelse. Ti–tolv ansatte er i dag fordelt på tre kontorer. Et fjerde kontorsted i Kviteseid vil derfor etter departementets fornyede vurdering være meget uheldig i forhold til intensjonene med omorganiseringen. Fra mai 2001 har ligningsfunksjonen for Kviteseid som en midlertidig ordning i påvente av gjennomføringen av den nye kontorstrukturen vært samlokalisert til Seljord. Denne ordningen synes etter etatens erfaring å ha fungert godt. Det er kort avstand mellom Kviteseid sentrum og Seljord sentrum, 18 km, Seljord er et handelssenter for distriktet, og mange innbyggere i Kviteseid har sin arbeidsplass i Seljord. Samlet sett mener departementet at den nye organiseringen av ligningsforvaltningen i Vest-Telemark tilgodeser både skatteetatens behov for gode fagmiljøer og bedre ressursutnyttelse og skattyternes behov for tjenester og tilgjengelighet. Befolkningen i Kviteseid skal kunne møte minst like god service som tidligere.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-29:
Det er vanskelig for meg å svare på det spørsmålet. Jeg må legge til grunn etatens vurderinger som godt faglig begrunnet. Hvorvidt man kan gjøre andre vurderinger etter praktiske erfaringer, er det sikkert ulike synspunkter på. Men jeg mener faktisk at en etat som er blitt pålagt å styrke sitt fagmiljø, få til bedre ressursutnyttelse for skatteborgernes penger og være tilgjengelig for skattebetalerne, også må kunne dra de praktiske erfaringer som man har gjort med etatsstrukturen, eller kontorstrukturen, i Vest-Telemark. Derfor legger jeg det til grunn.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-29:
Jeg ser ingen momenter som har kommet frem, verken her eller tidligere, som skulle tilsi en omgjøring av vedtaket. Jeg gjentar hva jeg sa innledningsvis, nemlig at befolkningen skal kunne møte minst like god service som tidligere, med den kontorstruktur som nå er valgt. Jeg har også lyst til å legge til at det viktige ut fra en stortingsrepresentants og en statsråds ståsted er jo at vi får en kvalifisert etat, som er i stand til å opptre riktig og rettferdig overfor skatteborgerne – med andre ord behovet for et godt fagmiljø. Det er det overordnede. Momenter som de ansattes bosted er i denne sammenheng underordnet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-29:
EU arbeider for tiden med et nytt drivstoffdirektiv. Det er enighet om at kravet til svovelinnhold i autodiesel og bensin skal være maksimum 10 p.p.m. – parts per million – og at et slikt såkalt svovelfritt drivstoff skal være tilgjengelig på markedet fra 2005. Svovelfritt drivstoff finnes allerede på markedet i flere EU-land. Ifølge Norsk Petroleumsinstitutt kan norske oljeselskaper levere slik svovelfri autodiesel fra 2003. Norsk Petroleumsinstitutt har bedt om en skattefordel for svovelfri autodiesel og anslår det nødvendige avgiftsincentivet til 7 øre pr. liter. Med en slik skattefordel vil, ifølge instituttet, nesten hele det norske markedet kunne bli dekket med svovelfri diesel i løpet av de første månedene i 2003. På tilsvarende måte vil det kunne være mulig å stimulere til en overgang til svovelfri bensin. Mongstad-raffineriet begynte ved årsskiftet arbeidet med et nytt anlegg for fjerning av svovel fra bensin. Dette anlegget vil, ifølge Statoil, være klart for produksjon våren 2003 og vil da kunne levere bensin med maksimum 10 p.p.m. svovel. I forbindelse med budsjettet for 2003 vil jeg i samarbeid med miljøvernministeren vurdere om det er hensiktsmessig å innføre et avgiftsincentiv for svovelfritt drivstoff. I denne sammenheng er det bl.a. viktig å vurdere om miljøgevinstene ved en overgang til svovelfritt drivstoff står i forhold til kostnadene ved en slik overgang.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-29:
Bilmotorer har jeg i grunnen ikke så mye greie på, men jeg legger spørrerens opplysninger til grunn og synes det er bra om vi kan få bilmotorer som også er billigere i drift – akkurat det har jeg litt greie på. Så var det det konkrete spørsmålet, om jeg kan være mer konkret på hva Regjeringen kommer med i budsjettet for 2003. Nei, det vil jeg ikke være, verken på dette eller andre områder. Det tror jeg det er lang og hevdvunnen praksis for i regjeringers forhold til Stortinget. Jeg tror det er klokt. Men representanten har rett når han oppfatter meg som positiv.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-29:
Jeg tror ikke det er grunnlag for å beklage noe i denne saken, for mitt inntrykk er at oljeselskapene arbeider med sikte på å gjøre disse nye drivstofftypene, av både diesel og bensin, tilgjengelig på markedet uansett. Men jeg ser poenget, at det ville være en fordel om det prismessig sett ikke ble mindre gunstig å bruke det miljøvennlige drivstoffet. Det har jeg uttalt meg positivt om. Det viktige er vel ikke hva finansministeren sier i mai, men hva Regjeringen og Stortinget vedtar til høsten, med virkning for 2003.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Eg har følgjande spørsmål til finansministeren: «I delar av EU vil det allereie frå vinteren 2003 bli introdusert nye og tilnærma svovelfrie miljødrivstoff. Statoil og Shell investerer no tungt på Mongstad-raffineriet for å kunne produsere bensin etter desse krava allereie frå vinteren 2003. Denne miljøvenlege bensinen kostar imidlertid 12–15 øre meir pr. liter å produsere. Vil statsråden i budsjettet for 2003 foreslå nødvendige avgiftskutt som sikrar at denne bensinen ikkje vert dyrare for forbrukaren enn det tilsvarande drivstoff kostar i dag?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Eg takkar finansministeren for svaret. Eg tolkar det slik at han er positivt innstilt til å gjere noko med dette. Eg trur at dette er eit godt tiltak. Eit økonomisk incentiv her vil vere eit godt miljøbidrag, det vil også kunne gjennomførast utan nokon spesiell motstand i opinionen, og det vil ikkje ha nokon dramatiske negative verknader. Etter dei opplysningane eg har, er det snakk om 12–15 øre. Eg ser eg at det har kome ein ny type motor – det stod i Dagbladet på søndag – som gjer at ein ved å bruke slik svovelfri bensin også vil bruke 30 pst. mindre bensin. Ein får altså mindre forureining pr. kvantum bensin som er forbrukt, men ein får også bilar som brukar mindre bensin. Mitt tilleggsspørsmål er: Kan ikkje finansministeren vere litt meir konkret på om han kan komme med lovnader om incentiv i samband med dette?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Eg må jo innrømme at heller ikkje eg har særleg greie på bilmotorar. Men dette er ei opplysning som har stått på trykk, og då går ein i alle fall i utgangspunktet ut frå at den er riktig. Eg beklagar at vi ikkje kan få ein konkret lovnad her no. I og med at dette heng i lufta, vil det skape utryggleik framgjennom for oljeselskapa om dei skal satse på dette på den norske marknaden. Faktum er i alle fall at dersom ein ikkje kan få avgiftsincentiv for denne miljøvenlege bensinen, vil den vere vanskeleg, for ikkje å seie heilt umogleg å få selt på den norske marknaden. Då kjem vi altså i den situasjonen at vi produserer miljøvenleg bensin i Noreg som er så mykje dyrare å selje dersom ein ikkje får avgiftsincentiv, at vi må eksportere 100 pst. og ingen nytte får av den i Noreg. Det beklagar eg.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-05-29:
Fyrst vil eg peika på at cinemateka i Bergen og Trondheim ikkje utan vidare kan samanliknast med Cinemateket i Oslo. Cinemateket i Oslo er ein integrert del av Norsk filminstitutt, som er ei statleg verksemd direkte underlagd Kulturdepartementet. Cinemateket i Oslo fell difor innafor ordinære statlege driftsbudsjett. Når det er sagt, er eg heilt samd med representanten Giske i at cinemateka og filmklubbane har ein svært viktig funksjon når det gjeld å spreia filmkultur og filmhistorie. Det er eit hovudmål for mediepolitikken å sikra eit kulturelt mangfald i medietilbodet. Cinemateka fremjar filmkultur som er prega av kvalitet og nyskaping, men som likevel ofte ikkje vil vera tilgjengeleg gjennom dei kommersielle distribusjonskanalane. Likevel kan det ikkje vera nokon automatikk i at all verksemd som spelar ei positiv rolle for norsk kulturliv, skal ha statleg støtte. Det må vurderast i kvart enkelt tilfelle om statsstøtte er naudsynt og rimeleg. Norsk filminstitutt har ansvaret for statlege tiltak og verkemiddel for m.a. formidling av film, og har fagkompetanse på dette området. Kultur- og kyrkjedepartementet har delegert ansvaret for tilskot til filmkulturelle tiltak til Filminstituttet. Det må difor vera opp til Norsk filminstitutt å vurdera spørsmålet om tilskot til cinemateka i Bergen og Trondheim.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-05-29:
Eg vil igjen understreka at grunnen til at Cinemateket i Oslo får statsstøtte, er at det er organisert slik det er, knytt til Norsk filminstitutt. Når ein delegerer eit ansvar slik som det er gjort på dette området, og det òg blir bygd opp kompetanse ved Norsk filminstitutt, synest eg ansvaret for kven ein gir statsstøtte til, skal liggja der. Vi har mange kulturelle formidlingskanalar som ikkje får statsstøtte, og vi har nokre som får det. Den todelinga har vi alltid hatt. Eg har kontakt med Filminstituttet med jamne mellomrom og kan godt ta opp dette med dei, men det kjem ikkje til å bli noko pålegg eller noko krav frå mi side om at dei skal støtta det. Eg ynskjer å overlata den avgjerda til dei som faktisk har fått ansvaret.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-05-29:
Eg trur ikkje eg har så veldig mykje å leggja til, anna enn at eg er samd i at det som cinemateka tilbyr publikum, er positivt. Det er viktig at dei filmane som ikkje får sin plass på vanlege kinolerret, blir viste på andre scenar. Cinemateka er i så måte ein veldig god arena for det. Så eg tek med meg oppfordringa frå representanten. Ein del av dei argumenta som blir brukte i forhold til statleg støtte, kan bli brukte på veldig mange andre kulturformidlingsarenaer òg. Vi har det no eingong slik at nokre får statsstøtte, andre får støtte frå kommunen eller fylket der dei ligg. Om Bergen og Trondheim i tillegg til Oslo skulle få statsstøtte, ville vi ha kome eit stykke på veg, men vi ville likevel ikkje kunna hatt det same tilbodet i alle byar eller på alle store tettstader. Eg tek med meg signalet, og så vil eg nok la Filminstituttet til slutt ta avgjerda om kven som skal få statsstøtte.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «Vansjø er drikkevannskilde for 60 000 mennesker. Kilden er sterkt forurenset, og det er behov for mange tiltak for å redde drikkevannet. Et grunnleggende problem er manglende gras- og melkeproduksjon. I fjor høst ble det avtalt mellom partene i landbruksoppgjøret at man forut for jordbruksforhandlingene i år skulle utrede aktuelle kostnadseffektive måter å øke grasproduksjonen på i spesielt sårbare områder, herunder skulle nye melkekvoter utredes. Hvorfor er ikke dette fulgt opp?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Hvis det er riktig som statsråden sier, at denne rapporten ble behandlet under landbruksforhandlingene, så tar jeg det til etterretning. Men jeg mener fortsatt at dette er trist. Det er bare mer gras som på sikt virkelig kan bidra til at vi får mindre avrenning fra landbruket til vassdraget. Det er også trist fordi landbruket i Østfold virkelig var innstilt på å gjøre en omlegging som innebar mer gras og mindre korn, og dermed veldig mye mindre forurensning. I tillegg har statsråden vært på visitt i Østfold for ikke lenge siden. Han var ikke spesielt inspirerende, verken for å ha et samarbeid eller for å ta de tunge løftene. Da vil jeg spørre statsråden: På hvilken måte vil nå statsråd Sponheim inspirere til at bøndene på frivillig basis vil legge om til mer grasproduksjon?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-29:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg vil hevde at statsråden må gå inn i dette samarbeidet med et litt annet perspektiv enn det han gav uttrykk for da han var i Østfold. Det var slik at da den forrige regjeringen startet dette samarbeidet og gikk inn med bare noen få millioner kroner på årets budsjett, så skapte det en veldig velvilje hos landbruket i Østfold. Jeg vil gi dem ros fordi de virkelig har klart å få ned avrenningen med ganske mange tusen tonn allerede. De bevilgningene som var ment å være en startbevilgning, skulle følges opp med bevilgninger i de kommende årene. Det var jo Venstre som gikk høyest på banen og karakteriserte startbevilgningen som latterlig. Da er det rart at landbruksministeren sa, da han var på besøk, at dette var en engangsbevilgning, og at det ikke vil bli fulgt opp med midler for kommende år.