Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-03-23:
Denne saken burde vært enkel. Oligarker fra Russland vil ta over sensitiv høyteknologisk industri som vi trenger i Norge, og som også kan gjøre at sensitiv informasjon havner i Kreml hvis de overtar. I desember var dette en veldig enkelt løsbar sak, men så ble den likevel en trussel mot rikets sikkerhet, i tillegg til at 750 verdifulle arbeidsplasser i Bergen, et unikt kompetansemiljø vi trenger, står i fare for å bli lagt ned. For de fleste framstår saken ganske enkel, man skulle stanset salget fra første stund, men så enkelt er det ikke for den sittende regjeringen. Først tre måneder etter at regjeringen ble varslet, tar de nå affære. Det har vært krevende å gjøre seg klar til denne redegjørelsen, for i en drøy måned har vi nå prøvd å skaffe oss oversikt over hvordan regjeringen har håndtert saken, med de forskjellige departementene som har sendt den fram og tilbake mellom seg, og som har pekt på hverandre. Det har også vært krevende å holde tritt med de svært sprikende svarene som har kommet, ikke bare fra ulike statsråder, men også de ulike svarene den samme statsråden, statsråd Bakke-Jensen, i løpet av kort tid har gitt om saken. Først var altså sikkerhetsloven ikke aktuell å bruke fordi Bergen Engines er en underleverandør til den leverandøren Forsvaret har kontrakt med. Så viste det seg plutselig at det slett ikke var uaktuelt å bruke sikkerhetsloven likevel, men bare på en annen måte. La oss nå bruke denne redegjørelsen til å prøve å finne det ut, her kan kanskje også justisministeren hjelpe oss litt med å oppklare hvordan det var mulig, og at det tok så lang tid. Hvordan er dette mulig i en situasjon hvor Nasjonal sikkerhetsmyndighet legger fram sin trusselvurdering, og der den første trusselen som nevnes, er statlig etterretningsvirksomhet? Når det gjelder trussel mot rikets sikkerhet, står det altså følgende i første avsnitt: «Gjennom oppkjøp og investeringer i norsk næringsliv kan fremmede stater få tilgang til informasjon og innflytelse som det ikke er i Norges interesse at de får.» Dette legges fram offentlig mens regjeringen har saken om salg av Bergen Engines på sitt bord. Så går det likevel en hel måned fra de hemmelige tjenestene får oversendt informasjon om det mulige salget, til forsvarsministeren blir orientert. Så tar det enda en måned før Forsvaret og Forsvarsmateriell får beskjed om å gjøre vurderinger av hvordan salget vil påvirke bygging og vedlikehold av Forsvarets skip. Så går det ytterligere to uker før Forsvarsdepartementet finner det for godt å orientere Næringsdepartementet og Utenriksdepartementet om saken – i slutten av februar, altså etter at saken sprakk i media, og etter at spørsmålene begynte å hagle. Forstår statsråden at dette ikke innbyr til voldsomt mye tillit til regjeringens forsikringer om at de har tatt saken på største alvor? Hva skal vi tro om regjeringens bruk av trusselvurderingen fra sikkerhetsmyndigheten? Er det derfor vi er her i dag, fordi regjeringen ikke har tatt det tilstrekkelig på alvor, eller er det andre årsaker til dette? Og skyldes en mildt sagt uheldig håndtering at regjeringen er handlingslammet av sin egen privatiseringsiver, som over år har latt det vokse fram en rotete og uoversiktlig skog av kontrakter, leverandører og underleverandører, som igjen har gjort det nødvendig med en så kompleks sikkerhetslov at regjeringen ikke aner hvordan de skal håndtere den? Og hvordan går dette privatiseringsregimet i Forsvaret overens med den passive næringspolitikken som regjeringen liker å skryte av, som har gjort at stadig mer av norsk industri havner på utenlandske hender, og som gjør at regjeringen nå spiller russisk rulett med 750 arbeidsplasser og vår alles sikkerhet lagt i potten? Dette er det spennende å få svar på fra statsrådene i dag.