Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-11-20:
La meg begynne slik: I går, 19. november, markerte vi i Norge mannsdagen, slik det har blitt gjort siden 2011. Det vil være en overdrivelse å hevde at mediene var særlig opptatt av merkedagen. Stort sett var oppmerksomheten heller rettet mot det FN har oppnevnt som den internasjonale toalettdagen, slik bl.a. NRK gjorde det på morgenkvisten, i et lengre innslag om kvinnehelse. Det er vel og bra, men det gir meg allikevel grunn til innledningsvis å knytte noen bemerkninger til kjønnsaspektet ved reformen Leve hele livet. Menn fødes som kjent stort sett inn i et kvinnekollektiv av altoppofrende, ammende mødre, mors vennekrets, såkalte babyshowers, tanter og bestemødre. Mitt poeng i denne sammenhengen er at vi ofte også avslutter våre liv omgitt av andre enn menn. Forskjellen i levealder mellom menn og kvinner er ca. fire år, fortsatt i mannens disfavør. Det gjør at menn i tillegg til å være tatt hånd om av en sektor der kvinnene er i markant flertall, også på våre sykehjem ofte må tilpasse seg et kollektiv av oldemødre. Noen vil selvsagt oppleve dette som en berikelse. Jeg vil likevel legge vekt på hvordan kjønnsstereotypier har en tendens til å forsterke seg i slike situasjoner: 15 trivelige, strikkende, heklende, konverserende kvinner i et hjørne av salongen og den eldre mannlige tv-slaven, som passivt ser på dagens fjerde fotballkamp, i det andre hjørnet. Jeg frykter nå selvsagt at jeg karikerer situasjonen ved norske sykehjem, og jeg mener på ingen måte å klandre pleiepersonalet, som sikkert gjør sitt aller beste for å aktivisere mennene, men jeg tror det er mange som kan kjenne seg igjen i beskrivelsen. Mitt poeng i denne sammenhengen er at når norske kommuner nå skal gi liv til den flotte og riktige reformen Leve hele livet, bør de også ofre noen tanker på kjønnsaspektet ved alderdommen – hvordan mannens identitet, hva nå den måtte være, må ivaretas. Menn går ikke ut av livet som androgyne vesener, selv om det tidvis kan virke slik. Denne regjeringen har gjort noe historisk, som ingen andre regjeringer har gjort før, nemlig utnevnt en egen eldre- og folkehelseminister. Ok, det er en kvinne, slik likestillingsministerne som oftest er det, men det er et skritt i riktig retning. Når den første stortingsmeldingen som statsråden gyver løs på med pågangsmot og entusiasme er Leve hele livet, er dette ikke bare et resultat av hennes partis uttalte politikk, men like mye en hyllest til et norsk eldresamfunn som bare vokser og vokser. Så får vi heller bære over med at deler av opposisjonen av uforståelige grunner kaller Leve hele livet for et gigantisk mageplask. Jeg tror ikke det er positivt ment, men det må som kjent noen mageplask til før vi lærer å stupe, og norsk eldresektor må fra denne dagen av og noen år framover samlet bære et navneskilt med teksten «under videre opplæring». Så viktig er Leve hele livet. Venstre har lenge ønsket seg mer oppmerksomhet på god forebygging og mer oppfølging av dem som trenger det i kommunene – gjerne før de kommer i kontakt med helsevesenet, men i hvert fall før de havner i spesialisthelsetjenesten. Venstre har gjentatt budskapet om folkehelse, aktive liv og mer til forebygging så mange ganger at jeg nesten blir uvel av å høre meg selv repetere dette. Jeg kan likevel love at jeg ikke kommer til å slutte med det. Venstre kommer til å mase helt til de store partiene, og for så vidt også de mindre, slutter å konkurrere om høyest mulig vekst i sykehusene, og heller begynner å konkurrere om å ruste opp kommunene til å satse på forebygging, folkehelse, fastlegene og primærhelsetjenesten generelt. Det er en god start at regjeringen bevilger 48 mill. kr som skal brukes til faglig støtte, veiledning og lokal bistand til kommunene. Det er selvsagt bare en start på arbeidet som ligger foran oss, og en videreføring av det gode arbeidet som er gjort, av både denne og tidligere regjeringer. Jeg synes det er bra at noen nå skal samle opp den gode praksisen og de gode ideene i eldresektoren og sørge for at de spres i hele landet, uten at vi faller i den fella at «alle skal med» oversettes til «alle skal bli like».