Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2002-03-21:
Kontroll er naturligvis en viktig del av skattemyndighetenes virksomhet. Riksrevisjonens rapport som vi nå behandler, viser at denne kontrollen er mindre hyppig enn hva den burde være. Og enda verre: Den er synkende. Det er all grunn til å se alvorlig på dette. Det er de kommunale skatteoppkrevingskontorene som er i fokus, og det ser ut til at de har lagt for lite arbeid i denne viktige delen av oppgavene. Disse skatteoppkrevingskontorene i kommunene hadde en nedgang fra 7 613 kontroller i 1995 til 6 219 i 2000 – altså en reduksjon på ca. 18 pst. fra et allerede lavt nivå, som ligger langt under det nivået som myndighetene har anbefalt. Kemnerne selv, de statlige fylkesskattekontorene, de statlige ligningskontorene og de politiske miljøene er alle enige om at denne kontrollen bør ha en annen hyppighet enn hva denne undersøkelsen viser. Overføring av de oppgaver som nå ligger hos de kommunale skatteoppkrevingskontorene, til statlige skattemyndigheter kan umiddelbart se ut til å være en vei å gå. Og hva er da grunnen til at Arbeiderpartiet ikke går inn for dette umiddelbart? Jo, for det første mener vi at Riksrevisjonens rapport ikke er et tilstrekkelig grunnlag for å fatte en slik beslutning. Den peker på en kvalifisert måte på visse svakheter, men er ikke en utredning som går inn i alle de spørsmål som skal besvares før man kan ha et tilstrekkelig grunnlag for å fatte den type vedtak, etter vår vurdering. Vi vet for lite om bakgrunnen for tallene. En kontroll i oversikten er én kontroll, og det er en grei matematikk. Men hva er egentlig en kontroll? Vi vet lite om det. En kontroll av fiskebutikken på hjørnet, som kanskje tar to timer – hva vet jeg? – og en kontroll av et konsern, som kanskje tar måneder, vil begge hver for seg bli registrert som én kontroll. Tallene for kontroll omfatter kun kontroll ved besøk – når bedriften besøkes. Og man kan spørre seg: Kan det være slik at mye av dagens kontroll med dagens teknologi foregår på skatteoppkrevernes eget kontor, som altså ikke er med i denne oversikten over hvor mye kontroll som utøves? Og vi vet også for lite om hva det betyr å skille kontroll og innfordring. Hva er konsekvensen av det? Og så kan man også spørre: Har vi grunnlag for å anta at kontrollen blir økt i omfang dersom den legges til statlig nivå? Ja, det er godt mulig. Men hvis vi igjen forholder oss til tall, kan det se ut til at den kontrollen som de statlige skattemyndigheter – for de har også slike kontroller – utfører, har samme fallende tendens som de kommunale skatteoppkrevernes kontor har. Ja, den synker enda mer, fra et enda lavere utgangspunkt. I 1995 hadde fylkesskattekontorene 6 582 slike kontroller rundt omkring i Norge, og i 2000 var tallet sunket til 3 821. Dette gir en reduksjon på 42 pst. Som en parentes til dette: Etter at Riksrevisjonen laget sin meget kvalifiserte rapport til oss, har skatteoppkrevingskontorene i 2001 igjen hatt en oppgang i antall kontroller og ligger nå på et høyere tall enn hva de gjorde i 1998. Vi mener altså at det er behov for en bredere utredning før det eventuelt kan fattes et vedtak om eventuelt å overføre oppgaven til et annet nivå. Vi ber Regjeringen gjøre de nødvendige vurderinger av de funn Riksrevisjonen presenterer, og eventuelt komme tilbake til Stortinget med forslag til endringer. Om det skjer, vil den aktuelle fagkomite behandle saken på vanlig måte, og Stortinget vil få en sak til behandling hvor alle aktuelle spørsmål er avklart.