Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2005-04-05:
Etter Murens fall begynte vi å reformere Forsvaret, og det har det vært sagt mye om her før i dag. Vi skulle reorganisere Forsvaret tilpasset nye sikkerhetspolitiske omgivelser. Vi fikk Stoltenberg-regjeringens proposisjon våren 2001. Som følge av dette ble en rekke forsvarsanlegg lagt ned, rimelig nok. Festninger ble fraflyttet. Noen få festningsverk, som Bergenhus, Kongsvinger og Alta, ble overtatt av Heimevernet. Spørsmålet ble, parallelt med dette, hvordan historiske eiendommer, som festningsverk, skulle forvaltes videre. Et enstemmig storting uttrykte bekymring for dette allerede i juni 2001 gjennom Innst. S. nr. 314 for 2000-2001: «Stortinget ber Regjeringen utrede ulike ordninger for organisering av eierskap og forvaltning av eiendommer, bygg og anlegg med historisk verdi. Regjeringen anmodes om at det i utredningen legges særlig vekt på å vurdere opprettelsen av et nasjonalt fond på linje med National Trust slik forvaltningen er organisert i USA og Storbritannia.» Så vidt jeg kan skjønne, har Regjeringen ennå ikke gjort dette. Stortinget har i hvert fall ikke fått noen sak, og timeglasset er nå i ferd med å renne ut. La meg legge til at forsvarskomiteen etter dette vedtaket har vært innom kulturhistoriske anlegg i nesten hver eneste avgitte innstilling, i tillegg til at Arbeiderpartiet har lagt fram to Dokument nr. 8-forslag, som begge har fått enstemmig tilslutning. I Innst. S. nr. 196 for 2002-2003 ber Stortinget på nytt Regjeringen fremme forslag om forvaltningen av festningsverk som er besluttet tatt ut av militær bruk, i et romertallsvedtak. Det har ennå ikke skjedd, til tross for at det nå er fire år siden Stortinget for første gang bad om denne saken. Hovedutfordringene knyttet til nasjonale festningsverk er å legge til rette for verdig alternativ bruk, en etterbruk som sikrer respekt både for eiendommene og for de historiske hendelsene som de representerer. Våre nasjonale landemerker må holdes i hevd, med den historiske ballast de bærer på, og på en slik måte at vi unngår en kommersiell utnyttelse uten etiske rammer. I Drøbaksundet ligger et av Norges mest berømte festningsverk, nemlig Oscarsborg. Oscarsborg ruver i norgeshistorien som knapt noen annen borg eller noe annet minnesmerke. Senkingen av «Blücher» natt til 9. april 1940 forsinket den tyske okkupasjonen og sikret at kongen, regjeringen og Stortinget kom seg vekk fra hovedstaden. Som festning er Oscarsborg i overkant av 150 år. Likevel har Kaholmene, der Oscarsborg ligger, en betydelig lengre historie som forsvarsverk. Helt fra 1600-tallet fantes det et forsvarsanlegg her som en framskutt linje for å beskytte Kristiania. Festningen stod imot de rundt 300 bombene som falt over Oscarsborg i timene etter at «Blücher» gikk ned. Det var menneskelig skjødesløshet som holdt på å knekke det forsvarshistoriske minnesmerket. Det var i tiden etter behandlingen av den første store forsvarsreformen, i juni 2001. Det ble utøvd en god porsjon selvkritikk fra Stortingets side, for forfallet var påfallende etter at splittflagget ble firt, og det militære nærværet forsvant. I tillegg kom faretruende signaler om kommersialisering av stedet fra Forsvarsbyggs side. Derfor kom det private forslaget som er nevnt tidligere. Forslaget ble enstemmig vedtatt 8. mai 2003 – en passende dato – og splittflagget vaier i dag på nytt over Oscarsborg. Vi har imidlertid den siste tiden fått en del foruroligende signaler om den dragkampen som har vært om organiseringen av den private virksomheten som skulle etableres på Oscarsborg innenfor verdige og etiske rammer. Jeg vil be statsråden redegjøre for hva som har skjedd mellom Forsvarsbygg og reserveoffiserene. Flere av våre festningsverk representerer historiske milepæler, der vårt lands skjebne er blitt avgjort. Vi skylder derfor å behandle disse nasjonalmonumentene med respekt og bør ikke foreta oss noe som i verste fall kan oppfattes som skjending, en ukontrollert kommersiell utnyttelse. Litt tilfeldig oppdaget jeg fredag før påske at vi hadde fått St.meld. nr. 16 for 2004-2005, Leve med kulturminner, fra Miljøverndepartementet. Her er Forsvaret omtalt i kapittel 5 Statlig eierskap, knyttet til kulturminner. Selv om meldingen viser til at det pågår «et arbeid med sikte på å etablere en felles plattform for statens forvaltning av egne kulturminner», ser vi at arbeidet med retningslinjer for de forsvarsrelaterte kulturminnene drar ut. Det står nemlig videre at «Regjeringen tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med forslag til organisering av eiendomsforvaltningen i løpet av 2005». Gjelder dette også de nasjonale festningsverkene? – Jeg bare spør. I St.meld. nr. 16 står det – og her er det noe jeg ikke helt skjønner, i hvert fall er det noe som Stortinget ikke er orientert om, og slett ikke forsvarskomiteen – at det er opprettet en enhet i Skifte Eiendom som heter, ja nettopp, Nasjonale Festningsverk. Dette avkrever en forklaring. Skifte Eiendom er et prosjekt innenfor Forsvarsbygg, altså ikke en egen juridisk enhet, et nytt navn på det tidligere avhendingsprosjektet. Hvorfor oppretter Forsvarsdepartementet en ny enhet for nasjonale festningsverk i et prosjekt som vel skal legges ned når Forsvarets overflødige eiendommer er solgt? Hvorfor ble denne løsningen valgt før regjering og storting tar stilling til forvaltning av festningsverkene? Hvorfor leser vi om denne organiseringen av en av Forsvarets underliggende etater i en informasjonsboks i en stortingsmelding fra Miljøverndepartementet? Det virker også som om enheten Nasjonale Festningsverk i Skifte Eiendom skal inneha en aktiv rolle i å utforme festningsverkenes framtidige aktiviteter. Dersom det er riktig, snakker vi da om en statlig enhet som er langt mer aktiv enn det forvalteransvar som tilligger staten? Hvis ja, hvorfor er ikke Stortinget orientert om denne saken, slik at enhetens levetid ikke blir avhengig av den begrensede levetiden til prosjektet Skifte Eiendom, men gjøres til en mer permanent løsning som Stortinget har gitt sin tilslutning til? Er det for øvrig riktig, som jeg har fått innspill om, at Nasjonale Festningsverk er en egen juridisk enhet med rett til å undertegne avtaler, altså et underliggende kontor til et prosjekt underlagt Forsvarsbygg – treleddet blir dette, når vi snakker om disse kinesiske boksene her? At Forsvarsdepartementet kunne ha hentet politisk støtte fra Stortinget og dermed unngått kontroversielle situasjoner, bør vel også legges til. Uten stortingsbehandling er fallhøyden for departementet større, og jeg finner det beklagelig dersom kompetanse knyttet til forvaltningen av de nasjonale forsvarsverkene skulle forvitre ved en utfasing av Skifte Eiendom. Jeg mener at det er best at staten, som jo her på mange måter driver et nybrottsarbeid, tar seg av det totale ansvaret for bygningsmassen i festningsverkene, og ikke overlater dette til eventuelle samarbeidspartnere, noe som trolig også kunne forsterke den nødvendige og ønskelige koblingen mellom bruken av den enkelte festning og festningsverkets historiske forankring. Til slutt i første runde: Ikke alt kan kommersialiseres. Jeg tror ikke selv den mest ihuga markedsliberalist ville finne det særlig opportunt eller relevant å foreslå Akershus festning solgt til en hotellkjede. Den har jo en flott beliggenhet og kunne sikkert innkassere mye penger, men det er ikke en slik utvikling vi ønsker. Og da kommer spørsmålet: Hvor trekker vi grensen? Mange av oss har vært i Warwick Castle i England, et slott og en bolig i Warwick som er kjøpt av Madame Tussaud-gruppen og gjort om til et svært levende museum på kommersiell basis, og som fungerer veldig bra. Shakespeares fødested i Stratford-Upon-Avon, bare få kilometer unna, er blitt reinspikka business. Som Shakespeare-entusiast må jeg si at jeg synes stedet er helt forferdelig, samtidig som det selvfølgelig gir god informasjon om forfatteren og hans samtid, og sikkert er viktig for skoleklasser og studenter. Men det er avgrensningen her og hvilke etiske rammer vi setter for bruken av denne typen kulturminner og festningsverk med både kulturhistorisk og militærhistorisk grunnlag, vi egentlig må tenke grundig gjennom.