trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Nå er det slik at mange av dem som søker, mange av dem som ønsker å få konsesjon, vil bli skuffet, fordi det faktisk bare er noen få konsesjoner som skal deles ut, i forhold til hvor mange som er interessert. Og selv 50 vil mange oppleve som for få. Når det gjelder avveiningen mellom om man skal øke volumet med konsesjoner eller fôrkvote, har en også det hensyn å ta at hvis en deler ut for mange konsesjoner, vil interessen hos de sterke i næringa være stor for å kjøpe opp små selskap, fordi de da vil få mindre produksjonsøkning gjennom fôrkvoter. Så dette bør man balansere. Når det gjelder valget vi hadde mellom Arbeiderpartiets opplegg, der vi fikk et tak på 5 millioner, og Høyres frislepp, var valget greit når vi fikk bindingstida på ti år. Den som har et godt hode og en konsesjon i handa og går i banken, kan få lån til å kjøpe en slik konsesjon. Prisfastsettingen av den konsesjonen skal også vurderes opp mot hva det er mulig å skaffe kapital til. Jeg har veldig tro på at når det gjelder disse avveiningene og vurderingene som skal skje når de få konsesjonene skal deles ut, er man interessert i å dele dem ut på en slik måte at man skaper mest mulig i de lokalsamfunnene som man prioriterer. Og jeg har tiltro til at man i de avveiningene og de vurderingene som skal gjøres, prioriterer dem med en og to konsesjoner, man prioriterer gründere, man prioriterer dem som driver med lokalforedling i dag.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Det må være en logisk brist her, for etter det jeg leser av innstillingen, vil jo representanten Hedstrøm oppheve hele konsesjonsordningen og dermed virkelig legge til rette for de store og de sterke. Jeg har vært veldig opptatt av at gründerne skal få mulighet til å slippe inn i næringa, og jeg mener at vi også har lagt opp til å åpne for at nettopp det vil skje. Vi har nå for andre gang klart å stoppe forslaget om auksjonering – det er nå dødt og begravet – og vi har fått en pris. Jeg har snakket med en del i næringa som sier: Ja, vi kan betale 5 mill. kr, det er ikke noe problem, men vi vet om noen som bor lenger ut, som vil få problemer. Men så sier jeg: Ja, men vi har jo prioritert de og de kriteriene, vi har faktisk prioritert gruppa med lav egenkapital. Ja vel, men da er faktisk denne ordningen distriktspolitisk godt spiselig! Vi må være klar over at det som lå på bordet, og det som har vært diskusjonen, har vært en utdeling av disse konsesjonene til priser på titalls millioner kroner, og vi har nå fått et system der vi faktisk målrettet kan tildele disse konsesjonene som kan skape mest mulig distriktspolitikk og gi mest mulig lokal verdiskaping. Vi har også sikret at de verdiene som vi investerer i disse samfunnene, blir i disse samfunnene i ti år framover. Og den tida trenger vi til å tenke oss om og finne ut hvordan vi skal styre denne ressursen på en best mulig måte for samfunnet Norge og for Kyst-Norge.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Det er et kriterium for rabatt når det gjelder lokal foredling, og jeg har lyst til at ministeren utdyper litt sin forståelse av det. Jeg sa i mitt innlegg at innbefattet i dette, slik jeg forstår det, er også slakteri, som for mange regioner kanskje vil være den eneste muligheten til å drive foredling. Når det gjelder spillet mellom det som bør gi grunnlag for rabatt, og det som er den prioriterte målgruppen, blir jeg litt usikker når ministeren sier at utlysinga skal skje i forhold til de objektive kriteriene, der bl.a. den gruppen som har én til to konsesjoner, ikke er nevnt. Så hvis ministeren kunne utdype litt mer spillet mellom de to faktorene, den ene som går på kriteriet for rabatt, og den andre som går på hvilken målgruppe som er prioritert. For vi har i flere saker her i salen prioritert gruppen med én til to konsesjoner, de som driver bearbeiding og gründere, dvs. den gruppen med lav egenkapital. Jeg ville gjerne ha hatt en utdyping av de to punktene.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-07:
Å høre Høyre beskrive situasjonen for havbruksnæringen er som å høre Høyre beskrive situasjonen for Norge utenfor EU. Alle andre ser at utviklingen i næringen er positiv. Den er rett og slett eventyrlig – på samme viset som at det ikke er noe problem for Norge at vi ikke ble medlem av EU, tvert imot. Hvis vi beholder den veksten i omsetning som vi har i dag innenfor havbruksnæringen, når vi lett målet på 200-300 milliarder kr i 2020. Så sterk vekst er det faktisk. Jeg tror at det vil være andre begrensninger enn det at det er det offentlige som styrer, som vil bestemme hvor langt vi når innenfor denne næringen, bl.a. hva naturen kan tåle, og hva vi kan komme borti av sykdommer. Næringskomiteen har hatt mye kontakt med næringen, med utøvere innenfor næringen, i de årene jeg har vært med her. Jeg har ikke møtt noen som deler Høyres bekymringer, og som deler Høyres ønske om at ingen skal regulere denne næringen. Jeg har ikke møtt noen. Jeg vil da spørre Ivar Kristiansen: Hvem er det innenfor næringen som ønsker at det han har uttrykt fra denne talerstolen, skal skje? Så har jeg et spørsmål i tillegg. Det gjelder situasjonen vi har hatt, der et gratis konsesjonspapir har blitt utdelt, og så har det vært anledning til å selge det for 20-30 mill. kr så snart en har fått anlegget på beina. Synes Høyre det er greit at det nå blir innført en ordning som begrenser mulighetene til å selge videre et gratis papir, et konsesjonspapir som skal gi rett til å drive oppdrett, slik at det blir lettere for dem som etablerer seg i næringen, at det blir mindre behov for kapital i næringen enn det hadde blitt hvis en skulle hatt fritt salg av dette?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-07:
Jeg synes Gregussen er en meget heldig statsråd. Det er optimisme i havbruksnæringen, og det fins spennende muligheter langs kysten. Selv om det er lite fisk igjen i det tradisjonelle fisket, er det verre i andre land som vi ligger i nærheten av. Og så er han så heldig at han har et storting som passer på at han ikke skal få ordet på seg for at det var han som innførte auksjoner når det gjelder laksekonsesjoner! Han er nå kommet i en situasjon der han er på parti med dem som bor i fjæra, og som ønsker å få starte på nytt, de som har strevet litt, men som ikke har solgt konsesjonene sine, som har kommet i gang, og som er veldig glade for det som har skjedd. Jeg vil spørre statsråden om det er noen som har henvendt seg til ham blant dem som hører til de prioriterte gruppene, og sagt at nå trekker vi oss; vi vil ikke stå i den køen på grunn av det som næringskomiteen har sagt i denne saken. Så litt over til det vederlaget som skal fastsettes relativt fort før denne tildelingen skal skje. Det er objektive kriterier som skal kunne gi en rabatt, og det er vel bl.a. fordi ESA passer på oss, at vi må være nøye med hva det skal legges vekt på, og hvor stor den rabatten skal være. Jeg vil tro det er helt nødvendig også å utnytte spillerommet slik at en i andre tilsvarende saker senere kan si at det er objektive kriterier vi bygger på. Jeg vil tro at de som mest fortjener en rabatt, og som bør ha det, er de som starter helt på nytt. Det er de som tar den største risikoen, de som ikke er i gang fra før, som har en liten egenkapital, og som starter på en ny plass. Er statsråden enig i det? Og kan han da antyde noe om hvor stor rabatt en slik nykommer bør kunne få?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Representanten Tveiten var inne på at fellesskapet måtte få tilbake sin andel. Men det er vel slik at oppdrettsnæringen alt i dag betaler sine skatter og avgifter på lik linje med annen næringsvirksomhet? Vi har også en rekke særordninger som virker i norsk oppdrettsnærings disfavør. Jeg skal nevne noen av dem. De betaler 2 pst. toll til EU på fersk og frossen fisk, og 13 pst. på gravet og røkt laks. Vi har en eksportavgift på 3 pst., og vi har særnorske produksjonsbegrensninger, som fôrkvoter og tetthetsbestemmelser. Vi har altså særnorske konkurransevridende rammebetingelser alt i dag. Det går bra det, nå når vi har oppgangstider i denne næringen. Men alle som har fulgt den, vet at det går opp og ned, og at våre konkurrenter, som har langt bedre rammebetingelser, nå er i ferd med å posisjonere seg. Det er da jeg må spørre representanten Tveiten, når man ønsker å utrede en arealavgift, eventuelt en produksjonsavgift, og sier at dette ikke skal belastes oppdrettsnæringen: Er det slik at når vi får en nedgangskonjunktur i oppdrettsnæringen i Norge og marginene blir svært små, så ønsker representanten Tveiten å fjerne eller redusere denne produksjonsavgiften, i en periode der det blir beintøft for oppdrettsnæringen, altså en fleksibel produksjons- eller arealavgift?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Representanten Karlstrøm var inne på at selv om man var en liten gründer innenfor denne næringen lokalisert til distriktene og hadde studielån eller hva det var, kunne man jo bare gå i en bank og låne penger – 5 millioner! Representanten Karlstrøm vet sikkert også at det er en god del andre ting som må investeres. Man skal ha dette fram, det skal opp og stå og gjøres konkurransedyktig. Man skal ha en avkastning av investeringene. Vi vet at næringen, selv om den i dag og i noen år har gått meget bra, kan komme inn i lavkonjunkturer, og det er klart at dette vil bli en ekstra barriere som den lille gründeren eller industrialisten ute i distriktene må over, og det vil selvfølgelig være mye vanskeligere. Jeg setter spørsmålstegn ved hvordan dette er i forhold til Kristelig Folkepartis distriktsprofil. Man gjør det jo her – i hvert fall slik jeg ser det, og mange vil se det – vanskeligere for gründerne i distriktene, og særlig de små, å kunne etablere seg. Vi vet også at Kristelig Folkeparti i hvert fall har gitt uttrykk for at man vil ha en variert struktur i denne næringen. Vil det ikke nå bli lettere for de større og ressurssterke å utvikle seg, og at man da ikke vil få de ringvirkningene som Kristelig Folkeparti ønsker i distriktene? Det er det ene. Jeg er også litt forbauset over det linjeskiftet som Kristelig Folkeparti har gjort i saken, for tidligere, slik jeg oppfattet det, var de relativt sterkt imot en vederlagsordning. Nå forfekter de den, de snakker om 5 mill. kr og også om å utrede arealavgifter. Jeg vil gjerne ha en forklaring på hva som er grunnlaget for det linjeskiftet.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Dette spørsmålet er det for meg relativt enkelt å svare på. Enhver regulering, enhver begrensning eller innskrenkning, enhver avgift, enhver kostnad vil selvfølgelig være lettere å overkomme for dem med ressurser. Man kan være aldri så dyktig, bo i distriktene, ha kunnskaper osv., men man vil aldri kunne klare å overkomme det i forhold til de store når det gjelder kompetanse, kapital og andre verdier – innsatsfaktorer som må settes inn for å utvikle en oppdrettskonsesjon – så lenge man har den ordningen. Jo flere slike ordninger Arbeiderpartiet og andre partier går inn for, jo vanskeligere gjør de det for den lille kvinne og mann i distriktene som ønsker å etablere seg som gründer eller industrialist innenfor oppdrettsnæringen. Jeg leste noe interessant i Aftenposten i går, skrevet av professor Ottar Brox. Det er ikke så ofte Fremskrittspartiet og jeg er enig med Ottar Brox, men her er vi faktisk enige, og jeg vil gjerne sitere det han skriver: «Det er stor uenighet i Stortinget om prisen på nye havbrukskonsesjoner. Men våre folkevalgte burde heller benytte sjansen til å kaste hele det pillråtne konsesjonssystemet på historiens skraphaug. … Det er svært sannsynlig at mange unge med solid praksis i havbruk ville finne det lønnsomt å starte for seg selv om konsesjonssystemet blir plassert der det hører hjemme – på historiens skraphaug. I dag klager næringens organer over dårlig rekruttering til oppdretteryrket. Det er lett å tenke seg at årsaken er den samme som i kystfisket: Når muligheten til å få egen båt eller egne mærer er stengt av det statlige byråkrati, går interessen for fisker- eller havbrukskarrièrer mot null.» Her er faktisk Brox og Fremskrittspartiet enige.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Som jeg tidligere har nevnt, er vi i Fremskrittspartiet ikke bare enig med Ottar Brox i denne saken, men også med Næringslovutvalget, som mente at det var på sin plass å oppheve denne konsesjonsloven. Det sa de for en god del år siden, med vektige begrunnelser. Jeg rekker ikke å komme mer inn på det i et kort replikksvar. Men jeg synes representanten Kongshaug i sin replikk til meg som Venstre-mann og liberaler ser veldig store problemer og ikke muligheter. Lakseavtalen vet vi utgår neste år, og da bør jo norske myndigheter ha en offensiv holdning til å få markedet til å fungere. Vi kan ikke se bort fra at det er visse proteksjonister innenfor EU som ønsker å videreføre en viss begrensning, men da mener jeg – og har synspunkter på det på vegne av Fremskrittspartiet – at vi gjennom forhandlinger bør få markedet til å fungere. Vi kan f.eks. forhandle om å bytte markedsadgang for europeiske matvarer mot markedsadgang for norsk fisk og norsk oppdrettslaks. Jeg har fulgt med i Venstres økonomiske politikk gjennom mange år, og jeg skjønner ikke at man mener at en tilpasning når det gjelder produksjon og omsetning av oppdrettsfisk gjennom offentlig myndighet, ikke er dømt til å mislykkes. Myndighetene vil aldri kunne ha sikker kunnskap eller bedre forutsetninger for å vurdere markedsutviklingen enn næringen selv. Derfor ønsker vi å fremme forslag i tråd med det Næringslovutvalget bl.a. har sagt, om å oppheve denne loven og overlate det til ekspertene. De reguleringene og mekanismene myndighetene har tilført næringen gjennom mange år, har ikke virket i riktig retning, og derfor bør vi prøve noe annet.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Jeg vil fortsette i samme spor som Kristiansen og der han slapp når det gjaldt lakseavtalen som utløper neste år. Det positive med denne avtalen har vel vært, ut fra de signalene jeg har fått, at den har gitt en viss arbeidsro og visse forutsigbare rammebetingelser, og fôrkvotene har vært den regulerende mekanismen. Men det har vært ganske formidable kostnader for næringen totalt sett, bl.a. med innrapportering. Vi vet også at minsteprisene har vært i utakt med verdensmarkedet, og vi har hatt den berømmelige eksportavgiften på 3 pst. Nå er det mange i næringen som håper – også statsråden og Regjeringen – at vi kan nulle ut denne avtalen til neste år og få et mest mulig fritt marked for våre produkter, konkurranse på mest mulig like vilkår, og jeg forstår jo at Regjeringen gjør visse forpostfektninger for å få et mest mulig gunstig resultat for Norge til neste år. Men det som kunne være interessant å få høre, er om man har mottatt noen signaler fra EU om man fortsatt ønsker en avtale, og om det er visse «ting» man kunne gjøre for å blidgjøre dette etablissementet for at vi skal kunne bedre markedsadgangen for norsk laks.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Når representanten Rita Tveiten seier at ho har eit brennande ynske om at denne næringa skal gå godt framover, så er det eigentleg lett å tru henne. For det er stor tyngd bak engasjementet i forhold til det. Og ein har då i innstillinga skrive seg saman ut frå ynsket om å få det til. Og slik som representanten Tveiten sa no, er det òg Kristeleg Folkeparti si haldning at vi ikkje skal tilføre store skattebyrder, men samstundes skal ein sjå både internasjonalt og nasjonalt på ein heilskap. Nokre har då ei arealavgift eller ei produksjonsavgift, derfor skal det utgreiast. Eg har i tilknyting til det to spørsmål til representanten Tveiten med tanke på korleis vi skal sjå det framover, for sjølvsagt har vi ikkje teke standpunkt i dag i forhold til om ein skal innføre det som skal utgreiast eller ikkje. Dersom det skulle bli ei produksjonsavgift, ville då representanten Tveiten synast det var naturleg at den i så fall kom lokalsamfunnet og infrastrukturen lokalt til gode? Det er det fyrste spørsmålet. Og det andre er: Er representanten Tveiten samd i at vi skal sjå alle desse avgiftene i samanheng, inkludert det vederlaget som vi i dag vedtek å innføre – at det òg skal sjåast i den større samanhengen når vi har fått desse utgreiingane?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-06-07:
Fremskrittspartiet går primært inn for en avvikling av konsesjonsordningen, som da skal erstattes av en liberal godkjenningsordning. Det kan ikke herske tvil om at dette må føre til at en får en ganske stor etablering av oppdrettsaktivitet langs kysten, noe som i sin tur vil føre til økt oppdrettsvolum – selvfølgelig – og mer fisk på markedet. Er det slik at dette forslaget er framsatt under gitte forutsetninger, f.eks. den forutsetningen at vi er medlem av EU og dermed kan gjøre det på den måten? Eller er det slik at den lakseavtalen som vi har i dag, er en avtale som en ikke skal ta hensyn til? Vi kjenner godt til i historien hva som hendte, med dumpinganklager som skyldtes overproduksjon i forhold til markedet og lave priser, og som da førte til tiltak mot Norge. Ser representanten Hedstrøm at nettopp en fri etablering kan få slike konsekvenser? Eller er forslaget hans fremmet under den forutsetning at vi er medlem av EU?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
Først vil jeg få takke statsråden for avklaringa i forhold til spørsmålet om grunnrenteinntekt, at det blir en naturlig del av det utregningsgrunnlaget som ligger hos Regjeringen. Derfor er det grunn for meg til å trekke forslag nr. 4. Men jeg har behov for å stille statsråden noen spørsmål. Det dreier seg om det han tok opp om nytildeling av konsesjoner, og at de nå skulle komme dit som de samfunnsmessig ville ha mest nytte. Jeg kunne da tenke meg å spørre statsråden om han deler SVs syn på at det er naturlig at Nord-Norge blir tilgodesett på en særskilt måte, fordi de har både forutsetning og også et stort behov for å få en stor andel av de nye konsesjonene? Så vil jeg også be om statsrådens vurdering av de miljøkrav som er stilt til kystsoneplanene, om statsråden vurderer det slik at de er gode nok og vil være det i framtida når antallet konsesjoner øker. Ser statsråden at det på noen områder er behov for å styrke miljøsida i oppdrettsnæringa framover? Til slutt, hvis statsråden får tid, vil jeg be han gå litt nærmere inn på situasjonen i Øst-Finnmark og si litt om Regjeringens planer for å utvikle oppdrettsnæringa der. SV er veldig bekymret for situasjonen der og har i prinsippet vært enig med Villaksutvalget. Det var ikke helt tydelig for denne representanten i hvert fall hva som egentlig lå i statsrådens utgreiing av hvordan Regjeringen tenker seg at oppdrettsnæringa i Øst-Finnmark skal utvikles?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
Jeg har behov for å spørre statsråden litt om hvorfor asylsøkere med avslag på søknad ikke kan bli behandlet på samme måte som andre som ønsker å søke en slik tillatelse. Statsrådens svar i stad tydet på at hun kanskje hadde misforstått det dit hen at vi som har påpekt dette, mener at de personene dette dreier seg om, skal innvilges asyl på det grunnlag at de har fått arbeid. Det er overhodet ikke tilfellet. Det er bare slik at vi mener at de kan søke om arbeidstillatelse slik som andre. Vi sier ikke at de skal få det. Vi mener at de skal få den samme vurdering som de andre som søker. Så lenge de har passert inn i Norge på lovlig vis – og det er jo lovlig å komme til Norge som asylsøker – er det vanskelig å forstå hvorfor de skal behandles annerledes. For i praksis kan jo denne arbeidskraften være akkurat like nyttig og kjærkommen som annen arbeidskraft. Det er personer som er i landet, som kanskje endatil kan norsk og er godt tilpasset lokalsamfunnene sine og kanskje også har vært i jobb og har vist seg å være meget gode medarbeidere. Det er litt vanskelig å få tak i det reelle innholdet i hvorfor statsråden er så skeptisk til dette og mener at det så åpenbart må behandles på en annen måte, og at det på en måte har noe med asyl- og flyktningpolitikken å gjøre. Jeg vil understreke igjen så sterkt jeg kan fra SVs side at vi har tatt sterkt til orde nettopp mot at man skal gi mennesker opphold f.eks. på humanitært grunnlag fordi de har fått jobb eller er godt tilpasset et lokalsamfunn. Vi mener at de bør få lov til å søke om arbeidstillatelse på linje med andre når vi åpner for det.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det poenget jeg ville ha fram når det gjaldt koblingen mellom kriterier og verdi, var at hvis man vil være ryddig i denne prosessen, må man være enig om hvilke kriterier man skal prioritere, og hvilke kriterier som skal kunne gi en rabatt på prisen; de tingene bør henge rimelig sammen. Og da mente jeg – og mener fortsatt – at det er riktig at man på forhånd sier fra at kriterium slik og slik bør gi grunnlag for en rabatt slik og slik. Et kriterium kan være, slik representanten Karlstrøm sa, at man driver annen lokal foredling. Det kan være et slakteri, som hun sier, men det kan også helt klart være annen fiskerivirksomhet, f.eks. en filetbedrift, et skjelloppdrettsanlegg eller andre ting. Dette må på en måte kunne tillegges vekt. Det samme gjelder det forhold at man har én eller to konsesjoner fra før. Hvis man kommer til at dette objektivt sett er noe som også betinger at prisene på disse konsesjonene bør være lavere, bør man avklare dette på forhånd, grunngi det objektivt, slik at dette er kjent når utlysingen finner sted.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Først til spørsmålet om det nye som er kommet fra ESA. Dette er på en måte en prosess som er formell. Man har hatt én innvending – som ikke er den samme som denne – basert på artikkel 31. Nå har man kommet med en annen innvending basert på artikkel 40. Vi kan ikke på forhånd trekke den konklusjonen at ESAs vurdering av dette er riktig. Det forrige de kom med, har vi bestridt, og vi har to måneder på oss til å svare på dette. Det er selvfølgelig umulig å svare på et spørsmål om hvor grensen går for når noen blir skattet i hjel. Det blir også nærmest uinteressant når man ikke har intensjon om å gjøre det, men at intensjonen helt sikkert er å sørge for at man gjennom alle virkemidler i næringen får en levende og livskraftig næring. Jeg vil også si at man ikke uten videre skal forutsette at alle offentlige inngrep og tiltak er til næringens disfavør, f.eks. de pengene man krever inn i såkalte markedsføringsavgifter. Her har man nettopp fått publisert undersøkelser som går på effekten av dette, effekten av at fellesskapet tar et tak. Og effekten er god, den er positiv. Man får 2 kr igjen til næringen for hver krone man har investert i markedsføring gjennom en pålagt avgift. Vår strategi for å bli kvitt lakseavtalen er at vi skal skape de beste mulige, de best mulig forutsigbare, vilkår for næringen. Vi kjører en prosess hvor vi analyserer effekten av det som har skjedd, hvor vi ser på hvilke tiltak som eventuelt kan komme istedenfor dette. Ingen må tro at lakseavtalen er inngått frivillig, det var en tvang. Nå skal vi lete etter konstruktive måter å komme oss videre i denne prosessen på.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg tror det er riktig å si at de fleste i norsk laksenæring er tilfredse med at de fikk lakseavtalen, fordi den faktisk har virket positivt for oss. Vi har i avtalens levetid maktet å øke både volumet fra norsk oppdrettsnæring og prisen samtidig. Det er ekstraordinært, og det skal vi være svært tilfredse med. Minsteprisen har i en veldig kort periode vært i utakt, men vi har faktisk – gjennom lakseavtalen – vært i stand til å heve prisen. Vi har selvfølgelig diskutert med EU hva fortsettelsen på dette skal være. Men situasjonen er rent faktisk at man har et formelt regelverk som på en måte styrer hva fortsettelsen kan bli. Vi er dømt for dumping, og lakseavtalen er en erstatning for dette. Man foretrakk lakseavtalen framfor ca. 14 pst. toll. Når dette regimet, som gjelder i fem år, utløper, kommer det automatisk en såkalt «review», hvor man gjennomgår situasjonen og ser om dumping har funnet sted. Som jeg har sagt før i denne salen, er det en litt merkelig logikk i dumpingsaker. Den er nemlig slik at dersom tiltaket har virket, er det bevist at det har vært dumping. Det er ikke rimelige vilkår for den anklagede, men slik er det. Men det er klart: Vi må kjøre en prosess med EU-kommisjonen og med de partene som la denne saken på bordet, nemlig skotske og irske fiskeoppdrettere. Jeg kan forsikre om at vi er i god dialog med dem. Jeg kan også forsikre om at de er klar over hvilke kort de har på hånden. Vi må da gjøre de forberedelsene vi kan for å få nåværende ordning erstattet med noe som er friest mulig for norsk havbruksnæring.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg vil gjerne bemerke at jeg alltid har følt meg på parti med dem som er født og bor i fjæra. Og dem synes jeg det er fint at også Stortingets flertall føler et ansvar for. Jeg har ikke registrert at noen har trukket seg fra sin interesse for å få nye havbrukskonsesjoner som følge av den flertallsinnstillingen som ligger her. Og ærlig talt – det skulle bare mangle! Så over til hvilke kriterier som skal gi hvilken rabatt. Det er svært viktig det som representanten Lund peker på, at disse skal være objektive, slik at de ikke representerer noen risiko for at noen skal blande seg inn i dette. Jeg er enig med representanten Lund i at nyetablering kanskje vil være det som er forbundet med størst risiko. Men så vil risikoen variere med hvor nyetableringen finner sted. Den vil også kunne variere med hvilke andre kriterier som er knyttet til dette. Hvis en f.eks. både er lokalisert langt fra øvrig virksomhet, er nyetablerer og f.eks. vil påta seg en forpliktelse til å komme i gang med oppdrett av andre arter, burde det gi grunnlag for en ganske stor rabatt. Men for meg på dette tidspunkt å påta meg å angi rabattene i kroner eller prosenter, det er dessverre ikke mulig.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Som jeg sa i mitt innlegg, vil vi legge vekt på at konsesjoner skal tildeles der det er få fra før, og der de gjør stor samfunnsmessig nytte. Slike områder fins over alt, i alle deler av landet, men de fins altså faktisk spesielt i Nord-Norge. Der har vi de største områdene som ikke er tatt i bruk i det hele tatt. For å presisere dette, så er også litt av grunnlaget for dette det forslaget fra Rieber-Mohn-utvalget om at hele Øst-Finnmark skulle fredes. Vi er kommet fram til at dette ikke er nødvendig. Det kan etter vår oppfatning ikke forsvares av hensyn til villaksbestanden, og det blir da irrasjonelt å pålegge en fremtidsnæring denne type restriksjoner. Derfor ligger det an til at det blir restriksjoner i Tanafjorden og i et område rundt Neiden, som det også går fram av mitt skriftlige svar til komiteen. For øvrig vil det bli fritt. Når det gjelder miljøkrav, stilles det miljøkrav til hver enkelt konsesjon, til hver enkelt lokalitet, som tillates. Man gir en utslippstillatelse basert på hva man forventer at konsesjonen vil ha av påvirkning på det omliggende miljøet. Jeg sa også i min havbrukspolitiske redegjørelse for en tid siden at vi skal endre systemet etter hvordan vi utnytter konsesjonene, ved at vi i hovedsak skal ta hensyn til de miljømessige belastninger som et oppdrettsanlegg medfører. Dette kan enkelt måles i anlegget, rundt anlegget og langt fra anlegget. Det gjør man ved at man ser på bunnfaunaen, hvilke livsbetingelser den har. Det er et bedre system enn dagens system, som avgrenses ved et volum. Det vil også gi fiskeoppdretterne en bedre mulighet til å sørge for at hver enkelt fisk har den plassen den trenger for å trives og ha det godt i fangenskap.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Til liks med mange i denne salen er Kristeleg Folkeparti interessert i at oppdrettsnæringa skal ha gode levelege vilkår for ei sunn utvikling i tida framover. Det er ikkje slik som enkelte har hevda i denne debatten, at Noreg skal ha dårlegare rammevilkår enn andre land. Norskekysten er unik frå naturen si side når det gjeld naturvilkår for akvakultur. Næringskomiteen var på besøk i Canada for tre år sidan. Der hadde komiteen m.a. møte med norske aktørar i denne næringa. Ein sa det slik: Kysten av Canada og Alaska kunne eigna seg godt til oppdrett, men der bur ikkje folk, og det er ikkje vegar på kysten vår, slik som i Noreg! På dette området er Noreg unikt. Det bur folk på kysten, og her er det infrastruktur. Framstilling av fôr er i ferd med å verta ein av nøkkelfaktorane for at næringa skal kunna ha ei naturleg utvikling. Utviklinga med dyrking av fiskefôr på norsk jord er i startgropa. Dette kostar pengar, men det gjev eit utruleg stort utviklingspotensial. At ein no opnar for nye konsesjonar, er eit fornuftig standpunkt. Men nær fortid har vist oss at ein konsesjon ikkje automatisk er lik suksess. Dette er krevjande, og fallgruvene er mange. Denne saka er eit godt døme, synest eg, på at ei sak finn si løysing i Stortinget. Auksjon vert avvist, og rammevilkåra vert til å leva med for produsentane.
Erna Solberg (Høyre), 2001-06-07:
Jeg hører at statsråden sa at Leif Lund hadde polemisert mot et annet forslag enn det som blir vedtatt her i dag. Jeg vil minne om at det andre forslaget ikke innebar noen begrensning i type arbeidstillatelse. Loven har bare to typer arbeidstillatelser slik regelverket er utformet i dag, og det er arbeidstillatelse som spesialist eller arbeidstillatelse som sesongarbeider. Så i så måte er det akkurat samme realinnhold i det som blir vedtatt i dag, som det flertallet faktisk har snakket om hele tiden. Men jeg skjønner at det tilsynelatende kan være behov for – med de sterke ord og uttrykk som blir brukt her enkelte dager – å forsøke å lage et skille mellom det. Så har jeg et konkret spørsmål til statsråden. Vi har i løpet av våren fått pressemeldinger og uttalelser om ganske mange endringer som skal skje. Og i den oversikten vi fikk i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 17 for 2000-2001, om asyl- og innvandringspolitikken og situasjonen i UDI, var det forslaget vi behandler nå i dag, altså endringen i utlendingsloven, forutsatt å skulle ta lengst tid fordi det krevde en full lovbehandling. Jeg lurer på om statsråden anser seg ferdig med de forenklede forskriftsarbeidene, og når hun har tenkt å la denne loven tre i kraft, slik at man i fremtiden vet hva forenklingene blir – altså om det finnes en tidsplan når det gjelder endringen i utlendingsforskriften i forhold til alle de signalene som har vært gitt i løpet av våren. Det er nemlig slik at ved siden av å jobbe med innstillingene, blir stortingsrepresentanter også fort informasjonssentral, siden UDI er litt sprengt. Og det forekommer at pressemeldinger er gått ut for tre-fire måneder siden, men at folk fortsatt lurer på når disse forskriftene faktisk vil bli implementert, for de sitter med saker hvor de venter på tidspunktet for når de kan behandles.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg skal bare, i likhet med Erna Solberg, som var svært tilfreds med det vi nå skal vedta, få uttrykke at vi også deler tilfredsheten over at endringene i § 6 i utlendingsloven nå får en noe annen utforming. Jeg vil samtidig ta avstand fra det uttrykket representanten Solberg brukte når det gjaldt deler av reglene, nemlig at det var «molboregler». Jeg synes ikke det passer å bruke det om lover og regler som vi har laget her i Stortinget, men ser at enkelte lover og regler trengs å fornyes og tilpasses en litt annen virkelighet. I og med at vi nå har endret innstillingen, vil jeg trekke forslag nr. 1. Alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, står bak dette.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Fyrst vil eg visa til det som saksordføraren har sagt, og så vil eg i mitt innlegg berre ta opp ei av problemstillingane, nemleg den som har vore diskutert mest. Dette er ei oppfølging av tidlegare vedtak i Stortinget, og Kristeleg Folkeparti synest det er svært positivt at vi har fått eit nytt forslag og ei ny innstilling på bordet i dag, der Arbeidarpartiet sluttar seg til sentrum, Høgre og SV sin måte å tenkja på. Det betyr at ei ordning som har verka spesielt – eg skal ikkje bruka ordet «molboaktig» – uforståeleg og urimeleg, no vert monaleg mjuka opp ved at både sesongarbeidarar og spesialistar kan søkja om arbeidsløyve frå norsk jord. Vi treng arbeidskraft, men det er temmeleg komplisert å finna jobb, få tilsetjing og få arbeidsløyve frå «Langtvekkistan». Dyrt er det òg. No kan altså fagarbeidarar som t.d. jobbar i havbruk eller fiskeriindustrien samt alle som kan kalla seg spesialistar, søkja arbeid mens dei er i Noreg. Det er bra. Men Kristeleg Folkeparti er ikkje nøgd. Vi meiner at det er ei minimumsløysing som er vald. Det er framleis urimeleg, og eigentleg merkeleg, at ein person som søkjer om asyl, men som får avslag fordi ho eller han ikkje vert trudd – kanskje fordi dei ikkje kan dokumentera at dei er forfølgde – ikkje kan søkja arbeid og på den måten få vera i Noreg «på eigen kjøl». Dei fleste land som forfølgjer og trakasserer sine borgarar, er forresten ikkje så nøye med at det skal la seg dokumentera. Personen eg no snakkar om, kan vel vera spesialist, men får altså ikkje lov til å arbeida i Noreg fordi han meiner seg forfølgd i heimlandet. Dersom det er behov for arbeidskrafta, må det vera uvesentleg for søknaden om arbeidsløyve på kva måte vedkomande har reist til Noreg, eller kvifor vedkomande har reist til Noreg. Men for å vera positiv til slutt: Opninga for at norske utanriksstasjonar skal kunna innvilga søknad om arbeidsløyve, er bra, og det kan bety at køen i UDI ikkje vert større. Det er nemleg viktig at arbeidsløyvet vert gjeve på kort tid, slik at bedrifter som treng folk, får det, utan å måtta venta i månader på eit offentleg stempel.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Så vidt jeg skjønner fra media, har statsministeren i dag lagt frem en del nye synspunkter, bl.a. varslet at det blir gitt et pålegg til alle statlige etater om at de skal invitere minst én med innvandrerbakgrunn blant søkermassen til intervju når vedkommende har de formelle kvalifikasjoner som skal til for en jobb som er utlyst. Noe av årsaken til dette skal være at det er mange kvalifiserte utlendinger og også innvandrere med norsk statsborgerskap som har problemer med å skaffe seg jobb. Derfor må man ha en spesiell innsats og gi et pålegg – altså positiv diskriminering av en gruppe, og derved også en slags stigmatisering som jeg synes er uheldig. Jeg vil gjerne spørre statsråden hvordan dette rimer med hennes påstand om at vi trenger flere utlendinger med god kompetanse. Hvordan kan det være slik, hvis norske bedrifter og det offentlige roper etter kvalifisert arbeidskraft, som det er mangel på, og som vi derved bør gjøre det lettere å få til landet, at man hevder at nøyaktig den samme gruppen har store problemer med å skaffe seg jobb i dag? Jeg får ikke de tingene til å rime. Så vil jeg gjerne spørre statsråden om noe av det som i dag er blitt offentliggjort – jeg har altså bare hørt det gjennom media – vil bli lagt frem for Stortinget til behandling før det blir gjennomført? Eller er det slik å forstå at man mener man har dekning for de tingene som nå kanskje blir gjennomført, i Stortingets behandling av visse meldinger? Jeg vil gjerne vite i hvilken grad man mener at man kan sende ut sirkulære om positiv diskriminering og legge retningslinjer for hvorledes søknader fra utlendinger eller personer med innvandrerbakgrunn skal behandles – at alltid én skal inviteres til jobbintervju, selv om den etatssjef og de som vanligvis forestår dette, finner det mer naturlig å innkalle andre norske til jobbintervju.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-06-07:
Til denne saka berre nokre korte kommentarar frå Senterpartiet. I dag lanserer Regjeringa forslag som skal innebera at staten sjølv tilset fleire med minoritetsbakgrunn. Det er bra. Statsråden presenterer dette som tiltak mot rasisme. Det er eg einig i, og det er nødvendig med slike tiltak. Eg vil be statsråden no følgja opp endå meir i eigne rekkjer. Det er for mange eksempel på korleis folk som vender seg til UDI, blir møtt. Det er for mange eksempel på kven som blir møtt med eit avslag, til at ikkje òg desse forholda er eksempel på rasisme som skulle vore rydda vekk. Vi er einige i og glade for det forslaget som blir framlagt i dag, og som samlar eit breitt fleirtal. Vi oppfattar dette som eit minimum. Det var så langt Regjeringa kunne koma på den korte tida som var igjen av vårsesjonen. Vi hadde gjerne sett at forslaget hadde gått lenger. Vi nemnde då St.meld. nr. 17 vart behandla, og likeins desse fire forslaga frå Høgre som galdt arbeidsinnvandring, kva som skjer i praksis for nokre asylsøkjarar som får avslag: Dei er allereie inkluderte i eit lokalsamfunn. Det er til og med eksempel på både legar, tannlegar, lærarar og ufaglærte som har eit arbeid, og som kunne fylla ein jobb. Dei har ei utdanning eller har erfaring til å kunna fylla ein jobb i eit lokalsamfunn, og lokalsamfunna sjølve slår ring om dei det gjeld. Vi hadde gjerne sett at forslaget i dag òg opna for at asylsøkjarar som har fått avslag, hadde moglegheit til å søkja før dei reiste ut av landet. Vi kan håpa på at statsråden på eit seinare tidspunkt kjem tilbake til akkurat det. Når det gjeld sesongarbeidskraft, sa Carl I. Hagen at det ikkje representerte noko problem når ein reiste tilbake etter utført jobb. Eg vil nok understreka at i svært mange tilfelle er nettopp denne gruppa med på å bidra til å motarbeida rasisme. Dei er med på å bidra til større kunnskap om kvarandre og større kjennskap til forhold i ulike land og gir grunnlag for at ein faktisk kan leva betre side om side med ulik kulturell bakgrunn og med ulik hudfarge.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-06-07:
Statsråden er nøye med i sine innlegg å distansera seg frå Framstegspartiet sin politikk. No stadfesta ho det faktum at det er Høgre, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet som står saman når det gjeld Schengen og Eurodac. I denne innstillinga er det òg eit anna punkt der Framstegspartiet sikrar Regjeringa fleirtal for sitt syn. Det er i spørsmålet om det skal setjast eit tak på talet på spesialistar/fagarbeidarar som kan innvilgast arbeidsløyve utan individuell arbeidsmessig vurdering. Mitt fyrste spørsmål vil då gå på dei vurderingane som ligg bak her: Kva er det som gjer at ho ser dette nødvendig? For det andre: Kvar vil ho setja dette taket? Så føler eg eit behov for å følgja opp det svaret som statsråden gav til Erna Solberg, og som går på iverksetjing av desse endringane i utlendingslova. Statsråden seier – prisverdig nok – at ho vil setja dette lovverket i verk så fort som mogleg, utan å presisera dette nærare. Dersom ho er så interessert i å setja endringane i verk så raskt som mogleg, skulle ein tru at ho kunne ha ei framdrift utover å bruka desse orda. Mitt konkrete spørsmål vil vera: Vil så raskt som mogleg innebera at sesongarbeidarar som er i Noreg denne sommarsesongen, vil ha høve til å søkja om forlengt arbeidsløyve?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det som ble varslet gjennom pressemeldinger tidligere i vinter, var målsettinga om at alt skal være iverksatt innen utgangen av dette året. Det betyr ikke at vi sitter stille og venter på at nyttårsskiftet kommer, for å si det på den måten, og jeg er glad for at vi greide å få behandlet denne saken på rekordtid her i huset, slik at vi nå kan få satt i gang dette fortere enn om vi nødvendigvis hadde måttet vente helt til høsten. Det samme gjelder forskriftene. Alt jobbes det nå med på høygir, og så fort det er praktisk mulig, vil vi både iverksette lover og implementere forskrifter. Det er også en del av de forslagene som ble lagt fram her i vinter, som det verken trengs lov- eller forskriftsendring til, dvs. at det altså bare gis beskjed om at det skal skje – og det skjer, for å si det på den måten. Det er vel det klareste svaret jeg kan gi nå. Men jeg kan garantere at dette job-bes det med på høygir, og vi iverksetter alt sammen så fort det er praktisk mulig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg tror ikke det kan herske noen tvil om at det foregår en ganske omfattende diskriminering også på arbeidsmarkedet i Norge, bevisst eller ubevisst. Når vi ser at det er enkelte som ikke får jobb fordi de går med skaut på hodet, når arbeidsledigheten blant innvandrere er omtrent tre ganger så høy som blant befolkninga for øvrig – enda vi vet at mange av dem både kan godt norsk, har god kompetanse, og vi samtidig vet at mange sektorer skriker etter arbeidskraft – da er det noe som ikke er som det skal være. Det ønsker ikke Regjeringa å sitte stille og se på. Det er noe av bakgrunnen for – som Hagen her har sagt – at vi i dag har framlagt tolv konkrete tiltak som vi mener må til for å prøve å gjøre noe med den diskriminering som vi ser tendenser til i Norge i dag. To av de punktene dreier seg direkte om arbeidsmarkedet, og det var ikke helt presist som Hagen nå sa, men jeg har forståelse for at det bare er hørt via media, og da er det ikke alltid at det er presist. Det vi foreslår, er følgende: «Alle statlige etater skal ha i sine stillingsannonser en formulering som oppfordrer personer med minoritetsbakgrunn til å søke stillingen». Det andre er: «Departementene skal» – som et ettårig forsøksprosjekt – «innkalle minst én kvalifisert søker med minoritetsbakgrunn til intervju for hver stilling som utlyses». – Én kvalifisert søker. Dette mener jeg er et helt nødvendig tiltak, fordi vi ser altfor ofte at innvandrere ikke engang når fram til intervju. Vi ser at mange har vært nødt til å bytte navn for å bli innkalt til intervju, og jeg mener at staten bør gå foran med et godt eksempel. Det er det vi forsøker å legge opp til gjennom disse tiltakene. Når det så gjelder spørsmålet om det er noe av dette som må til Stortinget, kan det hende at et par av de tingene må til Stortinget. Det gjelder bl.a. et forslag som dreier seg om endringer i borettslagsloven osv. Det må til Stortinget. Når det gjelder hva departementene gjør, anser jeg at det er noe som departementene kan bestemme.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg håper jeg skjønte spørsmålet, men man får ha meg unnskyldt hvis jeg ikke gjorde det helt. Det legges ikke opp til noen ny politikk fra Regjeringas side. Vi kan, som jeg også har sagt tidligere fra denne talerstolen, føre vår flyktning- og innvandringspolitikk slik vi mener er riktig. Så har vi hatt mange diskusjoner, både i forbindelse med disse sakene og også, som det er sagt, om utenrikspolitiske saker, om Schengen og Dublinkonvensjonen osv., og det er kjente skillelinjer. Men vi har ikke tenkt å legge opp til noen ny politikk utover det det er orientert om tidligere. Når det så gjelder spørsmålet om oppslaget i Aftenposten og direktøren i UDI, vil jeg si at det vil jeg se nærmere på før jeg uttaler meg bastant om det. Men det er ikke lagt opp til en ny politikk fra Regjeringas side.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det å sette et tak er fra Regjeringas side først og fremst ment som en praktisk løsning, i stedet for å ha en arbeidsmarkedsmessig vurdering av hver enkelt sak. Vi har sett mange enkelteksempler på det, saker som har dratt ut i tid og gjort at man ikke har fått de folkene man har trengt. Et av de verste eksemplene jeg har sett, er en sak om australske sjukepleiere ved Sentralsykehuset i Hedmark, som har tatt om ikke år, så iallfall usigelig mange måneder, og som har gjort at de sjukepleierne aldri kom dit. En av grunnene til at så skjedde, var den arbeidsmarkedsmessige vurderinga vi har pr. i dag, og at det tok altfor lang tid å drive og sende sakene mellom de ulike etatene. Slik kan vi ikke ha det. Fra vår side er det ikke slik at dette taket skal være absolutt. Dersom det er behov for mer arbeidskraft enn det taket som til enhver tid settes, er det selvfølgelig slik at man må kunne røre på det taket. Det er det ene. Når det gjelder framdriftsplan, er det klart at vi har en framdriftsplan. Når jeg ikke tør å være helt konkret nå, er det fordi det er fare for, fordi jeg ikke husker datoen nøyaktig i hodet, at jeg kan informere Stortinget feil. Det tar jeg ikke sjansen på. Derfor sier jeg at vi skal gjøre det så raskt som mulig. Så vil jeg heller sørge for å sjekke og få den riktige datoen og måneden, og så melde tilbake til Stortinget på en egnet måte. Det er ikke noe annet som ligger i det. Det er overhodet ikke noe forsøk på ikke å iverksette det så raskt som overhodet mulig. Det ber jeg om å bli trodd på.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Nå legger vi ikke opp til at alle skal få lov til å søke om arbeidstillatelse i Norge gjennom dette forslaget. Det er det viktig for meg å understreke. Dessuten mener jeg det er veldig viktig å skille mellom den vanlige asyl- og flyktningpolitikken og det vi nå snakker om, som er arbeidsinnvandring. Jeg mener faktisk at det ville blitt en helt håpløs situasjon hvis de asylsøkere som får avslag på sin asylsøknad fordi de ikke har behov for beskyttelse i Norge, ikke skulle dra hjem. Det mener jeg på en måte er den ene sida av politikken som iallfall denne regjeringa står for. Den andre sida er hvorvidt vi skal ta inn spesialister og sesongarbeidere som arbeidsinnvandrere på andre kriterier. Det er et prinsipp som iallfall vi mener at en bør holde høyt i hevd, vi mener at en bør skille de to tingene. Hvis ikke er jeg redd for at vi får en helt annen og ukontrollerbar situasjon i forhold til det som er situasjonen i dag. Det tror jeg ikke er ønskelig. Jeg tror alle er tjent med at vi har litt orden i sysakene.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
I debatten om Regjeringens stortingsmelding om asyl- og flyktningpolitikk pekte jeg på at Regjeringen i proposisjonen om Dublinkonvensjonen, at utenrikskomiteen i sin innstilling og at statsråden i sitt svar på et spørsmål fra komiteen bekreftet at norsk politikk var at formålet med Dublinkonvensjonen bl.a. er å motvirke at asylsøkere blir henvist fram og tilbake mellom statene uten å få søknaden behandlet. Dublinkonvensjonen regulerer ikke innholdet i et lands asylpolitikk, bare prosedyreregler. Flertallet i utenrikskomiteen ville understreke at en medlemsstat stod fritt til å behandle en asylsøknad, selv om den ikke har plikt til det etter Dublinkonvensjonen. Jeg påpekte at i et oppslag i Aftenposten hadde UDI gitt uttrykk for at asylsøkere fikk kun én sjanse. Er det dette statsråden tar opp i Ot.prp. nr. 96 når «asylshopping» omtales? Er det en ny politikk Arbeiderpartiet og statsråden da peker på, og som har fått et flertall i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, til å gi uttrykk for at man nå vil kunne hindre «asylshopping»? Jeg etterlyste statsrådens holdning til det UDI hadde uttalt, siden dette var klart i strid med det statsråden selv, både i proposisjon og i svar på spørsmål fra komiteen, hadde gitt uttrykk for. Varsles det nå en ny politikk i forbindelse med «asylshopping»?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-06-07:
Jeg ønsker å stemme mot II.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-01-24:
Jeg tillater meg å foreslå Øyvind Korsberg og Per Ove Width.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-01-24:
Jeg har spørsmål til justisministeren. Som følge av at stortingsflertallet og regjeringer ikke har lyttet til Fremskrittspartiets advarsler og forslag gjennom mange år, er resultatet den forventede økning i kriminaliteten, bl.a. i gjengkriminalitet og når det gjelder åpen strid med skytevåpen i Oslo. Politiets Fellesforbund har nå fremmet følgende krav: Flere biler i Oslo må utstyres med skytevåpen. Våpnene må oppbevares inne i bilene, slik at tjenestemenn raskt kan bevæpne seg når farlige situasjoner oppstår. Politiet må få biler som er sikret mot skudd, såkalte halvpansrede biler. Flere tjenestemenn må ut i operativ tjeneste. Det bør debatteres om hver enkelt tjenestemann skal få sitt personlige våpen. Vil justisministeren bekrefte at særlig kravet om å få våpen i kupeene vil bli etterkommet øyeblikkelig, slik at ikke flere politifolk blir satt i livsfare – med øyeblikkelig mener jeg innen utgangen av neste uke? Vil de andre kravene bli etterkommet i løpet av i hvert fall februar måned, slik at vi nå kan slutte opp om politiets kamp mot den voksende kriminaliteten?