Inga Kvalbukt (Senterpartiet), 1999-12-07:
En aktiv distriktspolitikk er for Senterpartiet en av de viktigste politiske redskapene for å oppnå en god samfunnsutvikling. Hovedmålet i distriktspolitikken må være å opprettholde bosettingsmønsteret og få til en positiv og sunn samfunnsutvikling i heile landet. En stabil bosetting er en forutsetning for å kunne realisere viktige samfunnsmål knyttet til ressursutnyttelse, miljø, velferd og trivsel. Senterpartiet mener det er viktig at kommunene får best mulig albuerom til å styre i sitt eget hus. Det er viktig å være klar over at likeverd ikke er det samme som likhet. Tvert imot er det viktig at vi på sentralt hold respekterer det mangfoldet landet vårt består av, og legger til rette for at lokalsamfunnene kan velge sine løsninger på politiske oppgaver. Jeg vil understreke Regjeringas mål om å legge til rette for et best mulig handlingsrom når det gjelder kommunenes økonomi. I denne forbindelse er det viktig at de kommunale bevilgninger ikke i for stor grad bindes opp av lovpålagte oppgaver. Jeg ser med forventning fram til Regjeringas bebudede forslag om å innlemme deler av de øremerkede tilskuddene i inntektssystemet for kommunene i forbindelse med kommuneøkonomiproposisjonen for år 2001. Det er også viktig å følge nøye med utviklinga i de enkelte kommuner etter at ordninga med differensiert arbeidsgiveravgift blir tilpasset EUs regler for transportstøtte. I denne sammenheng må også kommuneøkonomien følges opp. Sentralisering fører til utarming av distriktene. Gjennom det reduseres mulighetene for verdiskaping, og miljø- og velferdsproblemene øker i de sentrale områder. Det kan ikke gjentas for ofte at en god distriktspolitikk også er den beste politikken for de sentrale strøk og for landet som helhet. Jeg syns det er viktig at vi blir klar over sammenhengen mellom høgt aktivitetsnivå innen flere sektorer i et begrenset geografisk område og inflasjon og negativt flyttemønster. Aktivitetene må fordeles over heile landet. Med det vil vi både sikre ei sunn økonomisk utvikling og legge til rette for større grad av fremtidig verdiskaping Jeg er glad for at et flertall i komiteen, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, uttaler at «et levende Distrikts-Norge har stor egenverdi». Det samme flertallet peker også på at den viktigste utfordringen i kampen om bosettingsmønsteret etter hvert blir «kampen om kompetansen», og at det derfor gir grunn til bekymring når forskning viser at distriktenes næringsliv ligger vesentlig under gjennomsnittet når det gjelder andelen ansatte med høgere utdannelse. I denne sammenheng synes jeg det er artig å kunne trekke fram et positivt eksempel på et distriktstiltak i en liten kommune i mitt eget fylke, Nordland, som har utviklet seg langt mer positivt enn noen kunne våge å gjette ved starten i 1994, der en bedrift har trukket til seg den høgeste kompetansen på universitetsnivå og i dag bidrar til verdiskaping med 40 arbeidsplasser i en kommune med bare 2 500 innbyggere. Siden etableringa har Àrran – lulesamisk senter i Tysfjord kommune – utviklet seg til å bli kommunens tredje største arbeidsplass. I 1994 var det 10 ansatte, i dag er det 40. Greier sentret å realisere påkrevd utbygging, vil det fortsette sin positive utvikling og kan i løpet av et par år ha ytterligere ti ansatte. Et så vellykket prosjekt har uvurderlig betydning for en liten utkantkommune. Norge er i dag er flerkulturelt samfunn. Det bør betraktes som en berikelse. Men økningen i antall asylsøkere som er kommet til landet de siste par årene, er også en utfordring. Komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet støtter Regjeringas hovedmål om en regulert innvandring, beskyttelse av flyktninger, likestilling, deltakelse og integrering i et flerkulturelt samfunn. Disse medlemmer har merket seg at bosetting av innvandrere og spesielt bosetting av mindreårige vil være et satsingsområde for 2000. Disse medlemmer viser til at ventetida for første asylavhør må reduseres, og er tilfreds med at Regjeringa har bedt Stortinget bevilge mer midler for å kunne intensivere asylavhørene. Flyktning- og innvandringspolitikken vår må være basert på medmenneskelighet og ta utgangspunkt i det enkelte menneskes egenverd. Rasisme er på alle måter destruktivt og nedbrytende, og det er viktig at vi motarbeider alle former for dette.