trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Som representanten Lauvås vet, pågår arbeidet med å legge den nye strukturen nå. En kollega sa til meg: Jeg kjøper ikke sofaen før jeg vet hvilken stue den skal stå i. Det er egentlig en god måte å formulere det på. For når man gjennomfører disse store reformene, er det nok sånn at struktur og oppgaver må tilpasses hverandre. Da er det ikke uvanlig at ting må utvikles hånd i hånd. Hele poenget med å gjennomføre regionreformen er å få flere oppgaver ut, finne et forvaltningsnivå som kan håndtere oppgavene til det beste for innbyggerne våre, sånn at vi sikrer at vi får utviklet den kompetansen vi trenger, den infrastrukturen vi trenger, det støtteapparatet for næringsutviklingen som vi trenger der ute(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) vil bli konkretisert når ekspertutvalget nå legger fram sin …(presidenten avbryter) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen) (presidenten avbryter)
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Som Senterpartiets representant veldig godt vet, bor vi i et land som har en geografi med fjell og fjorder, med vidder, med by og land, og vi skal lage et fylkesnivå som skal passe til det. Vi har tradisjoner, vi har historie, vi har kultur, og vi skal på en måte vektlegge alle disse aspektene. Det er riktig som representanten sier: Ja, vi får noen store enheter. Han har pekt på Viken, og han viser til sitt fylke, Nordland, i den motsatte enden av størrelsesskalaen. Men så har vi eksempler som Sogn og Fjordane og Hordaland, som nå går sammen og blir større, vi har mine egne hjemtrakter, Aust- og Vest-Agder, vi har Telemark og Vestfold, så vi får nå flere regioner som ligger i mellomstørrelsen. Så er det ikke bare ett aspekt(presidenten klubber) som kan ivaretas når man skal(presidenten klubber igjen) bygge de nye kommunene. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Vi er opptatt av at man, når man skal lage kommuner og strukturer for framtiden, også må være åpne for at oppgaver endrer seg. Det betyr at noen oppgaver løses best i fylker, noen løses best i kommuner – det kan være litt ulikt. Vi er opptatt av at vi må legge til rette for en god strukturutvikling i de nye fylkene, i regionene, derfor den sterke samferdselssatsingen. Utbygging av kompetanse og utdanning, som representanten var inne på og er opptatt av, handler ikke bare om videregående skole, allmennfag, yrkesfag, det handler også om studie-, utdannings- og fagmiljø innenfor høyere utdanning, innenfor yrkesfag, bygge gode kompetansemiljøer som kan være med på å spre – holdt jeg på å si – kompetansenivået ut i hele regionen. I vårt fylke, eller vår region, har vi sett hvor vanvittig mye det har betydd at vi har fått sterkt universitet og sterk yrkesfaglig utdanning.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Dette handler om hvordan vi kan strukturere et godt tilbud ute i regionene. Vi ser at på områder som samferdsel, som det å løse klimautfordringer, og på det som går på å legge til rette for vekst i arbeids- og næringslivet, må vi jobbe over større områder enn i enkeltkommuner. Hos oss har vi sett veldig godt hva det har betydd at vi har fått et tettere samarbeid mellom Agder-fylkene og fått utvidet arbeids- og boregionene der nede. Det betyr vanvittig mye når man er i sårbare situasjoner, sånn som vi f.eks. har vært i den perioden vi har nå, med dårlig økonomi og arbeidsledighet. Det betyr vanvittig mye at man kan utvikle sammensatte og sterke arbeidslivsmuligheter, og dette kan gode og sterke regioner være med på å fasilitere og være med på å legge til rette for.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Senterpartiet har jo selv i perioder vært opptatt av å gjøre endringer i fylkesstrukturen, uten at man i den rød-grønne settingen klarte å gjennomføre det. Jeg antar at en av grunnene til det har vært at man så at det var oppgaver som både skulle løses og kunne tilføres. At man har drøftinger om hvilke oppgaver som skal ligge på hvilket nivå til forskjellig tid, det synes jeg er rimelig. Og når vi nå skal ha den store gjennomgangen av nye oppgaver til fylkene, kommer selvfølgelig det med fullt trykk. Jeg har lyst til å si en ting jeg glemte å kommentere i stad, det gikk på dette med de regionale utviklingsmidlene. De regionale utviklingsmidlene har for så vidt vært viktige, men det har vært vel så viktig å la det tilflyte fylkene midler til å bygge infrastruktur, til å styrke veiene og til andre ting her.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Representanten Nordlund sa at dette måtte være en ny nedtur for regjeringa. Det er jeg dypt uenig i, og jeg skjønner ikke hvordan han kan konkludere med det. Det er jo faktisk regjeringas og samarbeidspartienes forslag som i dag blir vedtatt – igjen – og stadfestet. Det ble også vist til sammenslåingen av Agder-fylkene, og jeg kan forsikre både presidenten og representanten her om at sannsynligvis er det regionreformen som har vært den utløsende faktor for at vi endelig fikk til disse vedtakene i fylket nede hos oss. Men mitt spørsmål til representanten Nordlund er: Det er lett å kritisere her, men hva er egentlig Senterpartiets alternativ? Hvordan ser dere for dere at Fylkes-Norge skal se ut, og hvilke oppgaver vil du ha der?
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-12-07:
Vi er langt ute i debatten nå, og det er litt av hvert man kunne ønske å kommentere. Opposisjonen tegner et bilde av reformen som ikke er gjenkjennende. Representanten Asphjell stilte statsråden spørsmål om han var bekymret for uroen ute i fylkene. Nei, svarte statsråden, det er ikke masseopprør ute mot regionreformen. Representanten Olsen spurte: Er Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti fornøyd med det kaoset de har skapt? Nei, det er ikke kaos, men vi er fornøyd med det resultatet vi skal vedta i dag, var svaret. Representanten Lauvås sa: Jeg har sterk tro på at Kristelig Folkeparti skal endre denne reformen. Det skjer ikke. Representanten Lundteigen la ansvaret for vedtakene som skal gjøres i dag, på Kristelig Folkeparti. Representanten Bransdal har helt rett når hun sier at det er fire partier som står bak de vedtakene som skal gjøres i dag. Kristelig Folkeparti har fått mye pepper her i kveld – min oppfatning er motsatt. Jeg vil si at Kristelig Folkeparti fortjener ros for å ha fulgt opp de vedtakene som er gjort i saken, som har respektert premissene og forhandlingsresultatet som foreligger. Det står det etter min mening stor respekt av. Så sa representanten Storehaug noe klokt. Løft blikket og se framover, sa han. Det er et klokt råd, og det er det denne reformen handler om.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti slår fast at frivillighetslinjen skal gjelde. Jeg er også glad for at representanten sier at inntektssystemet ikke lenger skal brukes for å tvinge fram kommunereformer. Men det er litt vanskelig å skjønne hva Kristelig Folkeparti egentlig mener når man sier at Leka skal få bestå, fordi det er en øy. Hvorfor er lokaldemokratiet i Leka mer verdt enn dem som er imot en tvangssammenslåing i Sørum, i Fet og i Haram?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Jeg må bare fastslå at for Kristelig Folkeparti er det sånn. Hvordan skal lokaldemokratiet da fortolkes, når kommunestyrer som jeg vet representanten har vært leder for i mange år, har gjort vedtak som sier nei? Hvorfor er det sånn at man trekker ut enkeltkommuners vedtak som mer gyldige enn andres? Ut fra et lokaldemokratisk perspektiv kunne jeg tenkt meg at representanten Bransdal hadde forklart dette litt grundigere for oss andre, hvorfor man mener at lokaldemokratiet skal ha gyldighet i enkelte sammenslåinger, men ikke i andre.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Statsråden varsler her at kommunereformen skal fortsette. Da regner jeg med at statsråden har merket seg det som står i innstillingen i dag, der et flertall sier: «Eventuelle kommunesammenslåinger i perioden 2017–2021 skal utelukkende bygge på frivillighet.» Og videre sier flertallet – hvis det holder gjennom dagen: «Stortinget ber regjeringen legge til grunn at inntektssystemet for kommunene skal sikre likeverdige muligheter til å utvikle velferdstjenester til innbyggerne og ikke brukes som element i videreføring av kommunereformen.» Det er noe helt annet enn det statsråden har gjort hittil. Da er mitt spørsmål: Hvordan vil statsråden følge opp disse to helt konkrete forslagene når han skal gå videre med kommunereformen? Jeg regner med at vi ikke får noen tvangsforslag til denne salen i denne perioden, og jeg regner med at vi får et inntektssystem som tar hensyn til det flertallet her legger opp til.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Jeg er glad for at statsråden har lest Arbeiderpartiets program, men jeg regner med at han også har fulgt med på de vedtak som er gjort på landsmøter i Arbeiderpartiet etterpå, der man gjorde en nyansering av nettopp det med frivillighet, at man ikke skulle kunne tvinge kommuner sammen. Statsråden sier her at man har gjort endringer i inntektssystemet som har kommet kommunene til gode. Men da er det ganske merkelig å høre alle de kommunene der regionsentertilskudd nå er blitt borte – fordi man er blitt tatt inn i inntektsgarantiordningen. Man har sonetilskudd som har forsvunnet, som ingen har fortalt om. Betyr dette at statsråden ikke har hatt kontroll på de forslagene han har kommet med til Stortinget, og som har blitt brukt for å bøte på en reform som ikke har vært godt nok utredet?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Statsråden svarer ikke på det som er den store posten, regionsentertilskuddet, som nå blir samordnet med inntektsgarantiordningen. Stemmer det, eller stemmer det ikke at mange mister tilskuddene sine nettopp av den grunn?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Debatten går mot slutten, og det hadde vært ålreit om vi kunne ha brukt denne debatten til å få til noen avklaringer om hva som skal skje framover. Men jeg må si at etter å ha hørt denne debatten er det vanskelig å forstå hva både Høyre og Kristelig Folkeparti mener om hvordan lokaldemokratiet skal fungere og brukes i tiden framover. Det virker som om det er tilfeldighetene som skal rå. I veldig mange kommuner er det gjennomført folkeavstemninger. Fremskrittspartiet har i mange år sagt at man skal bruke folkeavstemninger mer, og at man skal høre på folket, men i denne saken skal vi da ikke høre på folket. Jeg er enig i at denne saken dreier seg om å reversere noen ukloke valg som ble gjort før ferien. Det må det være lov til når det er blitt et annet stortingsflertall. Vi hadde håpet at Kristelig Folkeparti hadde tenkt sånn som de tenkte i juni og stemt for de forslagene de stemte for da. Vi registrerer at det ikke skjer. Så er det noen som sier at det er for mange små kommuner i Norge, og derfor er vi nødt til å slå sammen kommuner. Det går det faktisk an å være til dels enig om. Men hvordan ser vi dette i den saken som vi nå har foran oss? Man tvangssammenslår kommuner som får nesten 100 000 innbyggere, mens det er en rekke små kommuner med veldig få innbyggere som man ikke har brydd seg med. Så hva slags linje er det egentlig regjeringen og regjeringspartiene legger opp til? Det synes jeg er vanskelig å forstå. Men det som er bra med denne saken i dag, er at stortingsflertallet – og jeg håper at det holder gjennom avstemningen – gir noen helt klare føringer til regjeringen om hvordan man skal jobbe videre. Man sier at framtidige kommunesammenslåinger, som statsråden har varslet at man jobber videre med, utelukkende skal bygges på frivillighet. Og ikke minst: Like viktig er det som man også fastslår, at inntektssystemet skal sikre likeverdighet, og at det ikke skal brukes som element i videreføringen av kommunereformen. Det er to svært viktige prinsipper som Arbeiderpartiet kommer til å legge til grunn i vårt arbeid med kommunesammenslåinger framover. Vi tror på frivillighetslinjen. Vi tror også at kommunene trenger en bedre økonomi. Jeg er helt sikker på at det også kan være et godt bidrag til å få fram gode løsninger rundt omkring i kommunene, men da må kommunenes økonomi forbedres mer enn det som har skjedd nå det siste året. Det er mange kommuner som er inne i tøffe runder med å kutte i det tjenestetilbudet de skal gi til sine innbyggere. Det er ikke bra.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Jeg forstår hvorfor representanten er såpass aggressiv, for realiteten er at vi fulgte opp reformen helt i tråd med det som sto i Arbeiderpartiets program i forrige periode. Jeg kommer som statsråd til å følge opp det Stortinget har lagt til grunn for inneværende periode – selvsagt. Ser vi på inntektssystemet, er det slik at det sikrer likeverdige vilkår. Problemet med det gamle inntektssystemet var at det belønnet kommuner som insisterte på å stå alene, og at det i flere tilfeller gjorde det vanskeligere for kommuner å gå sammen, så vi nøytraliserte inntektssystemet. Jeg kommer selvsagt til å følge opp i tråd med de retningslinjer og merknader Stortinget har lagt. Jeg har merket meg det som også sies om frivillighet, og det har – med all respekt – vært hovedlinjen i denne saken. Og så har Stortinget i enkelte få unntak gjort vedtak, som også var i tråd med Arbeiderpartiets program for forrige periode.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Det er vel ingen reform i dette landet som har vært bedre utredet enn kommunereformen. Det har vært diskusjon om behovet for kommunereform siden slutten av 1980-tallet, og Arbeiderpartiet har vært en av pådriverne for det. Derfor er det ikke så rart at mange av Arbeiderpartiets lokalpolitikere rundt om i Norge har gått i front for gjennomføring av reformen. Det som har vært forstemmende, og det siterte jeg nå bl.a. ordføreren fra Ålesund på, er Arbeiderpartiets snuoperasjon. Det skjønner jeg har skapt frustrasjon. Og jeg har fulgt godt med på Arbeiderpartiets program, jeg har lest innstillingen, og jeg kommer selvsagt til å følge opp i tråd med innstillingen. Men jeg ser at ute er det et driv for å bygge sterkere kommuner slik at man kan ta vare på den norske tradisjonen med sterke velferdskommuner. Og når det gjelder sonekriterier, ble dataene offentliggjort i juni, så dette kom ikke som julekvelden på kjerringa, men det er en realitet at det har gitt noen ikke-ønskede utslag. Derfor har Rissa og Leksvik blitt kompensert, og vi vil også se videre på dette i månedene som kommer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Alle tilskuddene, de regionalpolitiske tilskuddene – både tilskuddet for Nord-Norge og for Sør-Norge, som inkluderer småkommunetilskuddet – inkluderes også i inntektsgarantiordningen. Så det ville vært spesielt hvis vi gjorde et unntak for regionsentertilskuddet. Men nå ligger den saken i Stortinget, så får vi se hva Stortinget konkluderer med.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Representanten hopper bukk over et veldig vesentlig poeng. Det er at det er Stortinget som vedtar kommunegrensene og sammenslåingene av kommuner. Det har Stortinget gjort i denne saken. Stortinget har konkludert. Det er et nasjonalt vedtak gjort i det øverste demokratisk folkevalgte organet vi har i Norge. Som statsråd følger jeg selvsagt opp det vedtaket som Stortinget gjorde i juni.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Representanten Karin Andersen gjeter statsråden nesten hver dag uansett. Det føler jeg meg helt trygg på at representanten også kommer til å gjøre i denne saken, og sånn skal det være. Det skal være slik at Stortinget passer på regjeringen. Som flere representanter har vært inne på i denne debatten, er det slik at inntektssystemet evalueres, og vi diskuterer inntektssystemet hvert eneste år. Det vi gjorde av endringer i forrige periode, var at vi fjernet straffen som mange kommuner fikk da de slo seg sammen. Inntektssystemet er noe vi diskuterer hvert eneste år. Men jeg reagerer når representanten Karin Andersen karakteriserer måten reformarbeidet er utført på. Det er lokalpolitikere fra alle partier som har gjort jobben ute i Kommune-Norge. Min jobb som statsråd har vært å bakke dem opp, å støtte dem i den viktige jobben de har gjort. Jeg mener representanter fra alle partier – Senterpartiet, SV, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet – har gått sammen om å bygge sterkere kommuner. Mange har lyktes, og mange av dem er glad for at omkampenes tid er forbi. Nå må vi se fremover.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
La meg bare si til siste taler at det handler ikke om å skyve svake grupper foran seg, det handler om å ta hensyn til alle, uansett hvor man bor. Uansett hvor i Norge man bor, skal man ha gode tjenester, ikke minst de mest sårbare blant oss. Det er det dette handler om, ikke minst i en tid da vi vet at det blir flere eldre – flere av de eldste eldre – oljeinntektene kommer til å gå ned, og innbyggernes forventninger kommer til å gå opp. Det er den krevende utfordringen som lokalpolitikerne står overfor. Det er det som også er drivkraften bak engasjementet ute i Kommune-Norge, fra lokalpolitikere fra alle partier. Det er ikke slik at kommunereformen er et partipolitisk prosjekt. Den drives frem av fremoverlente Senterparti-, Arbeiderparti-, Høyre-, Fremskrittsparti-, Venstre- og Kristelig Folkeparti-ordførere, fordi de er opptatt av innbyggerne sine. Det er det det handler om. Så er det ikke riktig som det ble sagt fra representanten Greni, at jeg ikke har kommentert det som står om frivillighet og inntektssystem i innstillingen. Jeg har gjort det, og jeg har sagt at statsråden selvfølgelig er klar over hva som ligger der, og statsråden kommer til å følge det opp – selvsagt. Samtidig vet jeg også at det er et flertall i denne salen som ønsker at kommunereformen skal fortsette. Jeg vet at det er lokalpolitikere fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet som venter på et klarsignal for å gå i gang, fordi de er opptatt av sine innbyggere. La meg avslutte med et sitat fra Senterparti-ordføreren i Re kommune. Han sa det slik: «Jeg tror innbyggerne er mer interessert i å ha gode skoler og best mulig omsorg for våre eldre enn å tviholde på kommunens yttergrenser.» Det er den utviklingskraften som kommer til å drive kommunereformen fremover. Det er mange kommuner som i dag er glad for at omkampenes tid nå er forbi, nå skal de få lov til å starte med å bygge en ny kommune, nå blir det slutt på den uroen som enkelte har skapt. Derfor ser jeg frem til at Stortinget i dag gjør sine vedtak, slik at lokalpolitikerne kan gjøre den viktige jobben for sine innbyggere: å bygge nye kommuner. Så kommer vi til å fortsette kommunereformen, fordi det er viktig for å ta vare på de sterke norske velferdskommunene – selvsagt innenfor de rammer som Stortinget trekker opp.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Med all respekt – jeg ser ikke på det som noen stor endring, for realiteten er at kommunereformen i denne perioden har bygget på gode lokale prosesser og frivillighet. Ved inngangen til forrige stortingsperiode var det et bredt flertall som sa at det kunne gjøres unntak i helt spesielle tilfeller. Det tok flertallet konsekvensen av i forrige periode, og man gjorde det i noen konkrete enkelttilfeller. Så var det særlig ett parti som drev en hel valgkamp på reversering. Da det kom opp i Stortinget, var det to kommuner som kom på høring. I dag er det da to kommuner, som til sammen består av i underkant av 2 000 innbyggere, som ikke lenger vil gå inn i en sammenslått kommune. Men realiteten er at kommunereformen står seg, og vi kommer til å fortsette, fordi det er viktig av hensyn til innbyggerne og viktig av hensyn til å beholde sterke velferdskommuner i Norge.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Jeg vil svært nødig bidra til å forlenge møtet veldig, men det jeg reagerte på, er begrepet «misbrukt» inntektssystemet. Det er Stortinget som beslutter hva slags inntektssystem vi skal ha. Stortinget er demokratisk valgt, og det er slik at en statsråd følger opp Stortingets vedtak. Det inntektssystemet som det var et flertall for i Stortinget, handlet om å fjerne den straffen som lå på kommuner som valgte å gå sammen, gjøre inntektssystemet mer nøytralt, og så har vi i tillegg sammen med våre gode samarbeidspartnere i Kristelig Folkeparti og Venstre sørget for at kommunene har hatt en god inntektsutvikling – ja, faktisk en bedre inntektsutvikling med samarbeidspartienes budsjetter enn det var da de rød-grønne styrte Norge.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Det er helt naturlig at det er diskusjoner om inntektssystemet til både kommuner og fylker. Vi hadde også stor diskusjon om inntektssystemet til fylkeskommunene, som vi endret fra 2015. Da hadde det stått nesten uendret siden 1990. Slik er det også med inntektssystemet for kommunene. Det må oppdateres med jevne mellomrom, og det kommer vi til å fortsette med. Det ble gjort en endring i inntektssystemet, og det innebar at man da fjernet den ulempen det innebar for kommuner som slo seg sammen. Kommuner som ble slått sammen, ble straffet, i motsetning til de som valgte å stå alene, som da ble støttet. Det er jo en naturlig del av det politiske ordskiftet, og det er Stortinget som vedtar hva slags inntektssystem vi skal ha. Det er en realitet at nesten 100 kommuner har kommet frem til frivillige kommunesammenslåinger, og jeg mener at lokalpolitikere fra alle partier, inklusiv Senterpartiet, fortjener honnør og støtte for den viktige jobben de gjør. Så er det helt fair at vi er uenige om en håndfull sammenslåinger, hvor det er nasjonale vedtak, men i dag bekrefter jo Stortinget i all hovedsak de vedtak som det forrige stortinget gjorde så sent som i juni.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Jeg skal gi et veldig klart svar på det: Nei, statsråden er ikke bekymret. Tvert imot er jeg optimistisk og ser at nå tar fylkespolitikerne tak i den oppgaven de har fått. Jeg tror det er mange fylkespolitikere, også fra representantens parti, som ser frem til at omkampenes tid er forbi, slik at man kan gå løs på den viktige oppgaven med å bygge nye fylker. Jeg har selv hatt gleden av å besøke flere av fylkene, og jeg har hatt dialog med fylkespolitikere fra alle partier, og de ser frem til å bygge de nye fylkene. Og ja, jeg fulgte prosessen i Trøndelag tett. Jeg bidro også til at det ble et vellykket resultat, ved at vi la Fylkesmannens hovedsete til Steinkjer. Det var viktig, for når en bygger en ny region, må en også bidra til at en utvikler hele regionen. Derfor har vi lagt hovedsete til Vadsø, derfor har vi lagt hovedsete til Leikanger, derfor har vi lagt hovedsete til Lillehammer, med et tydelig signal om at man må tenke utvikling av hele regionen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Realiteten er at dagens fylkeskommuner ikke har støtte verken i det forrige Stortinget eller i dette. Det er et flertall som ønsker endring, og det gjennomfører vi. Så er det slik at Norge er et land med høye fjell, dype daler og fjorder. Folk bor spredt. Det er store forskjeller i vår geografi, og det må strukturen selvsagt ta hensyn til. Derfor vil det bo flere i den nye Viken-regionen enn i Troms og Finnmark. Jeg har også registrert at det har vært forslag om å dele Viken. Det mener jeg ville vært det dårligste forslaget av alle, for da ville man plutselig fått tre fylker i Oslo-regionen, som har store areal- og transportproblemer. Det er helt åpenbart at det i Oslo-regionen vil bo flere mennesker enn i en del av de andre regionene. Men dette er regioner som henger sammen, som i stor grad har felles ressursgrunnlag, og som kan bidra til å skape en bedre utvikling for både innbyggere og næringsliv.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Jeg er uenig i det. Hvis man ser på det som nå skjer i Oslo-området, binder all infrastrukturen som bygges, den nye regionen sammen. Med Ringeriksbanen og ny E16, med den nye Follobanen og med intercitytriangelet bindes den nye Viken-regionen sammen. Det er også bakgrunnen for at de opprinnelige initiativene til den regionen kom fra både Buskerud og Østfold. Jeg er sikker på at det kommer til å bli bra. Jeg hadde også gjerne sett at Oslo hadde vært med i det, men vi registrerer at Oslo har en tonivåmodell, og vi ser også at det i mange av de andre hovedstadsområdene i Nord-Europa er egne løsninger for hovedstaden. Vi må håndtere det, men nå får vi en region som i stor grad henger sammen. Vi vil også bidra til at regional stat – der det tjener innbyggere og næringsliv – blir bedre tilpasset den strukturen som er i fylkeskommunene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Jeg er helt overbevist om at Finnmark og Troms kan få en viktig rolle i både utvikling og realisering av nordområdepolitikken. Vi har revitalisert nordområdepolitikken ved at vi også har etablert et nordområdeforum hvor fylkene allerede er med. Ser vi på hva som er noe av utfordringen i Finnmark og Troms, knytter det seg til utdanning. Vi må sørge for at det blir færre drop-outs, og at vi får opp utdanningsnivået. Vi må også bidra til at flere bedrifter i nord kvalifiserer til større kontrakter – store ressurser, store muligheter. Mange av disse oppgavene ligger allerede innenfor fylkeskommunens portefølje, og jeg er helt sikker på at Finnmark og Troms vil kunne spille en viktig rolle i både utviklingen og realiseringen av nordområdepolitikken, som går videre enn bare de to fylkene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Utfordringene i Møre og Romsdal og i Oslo-området er veldig forskjellige. I Oslo-regionen handler det veldig mye om areal og transport. Jeg er overbevist om at man med den nye regionen rundt Oslo har et bedre utgangspunkt for å løse areal- og transportoppgavene. Møre og Romsdal har andre utfordringer. Det kan tenkes at både Rogaland og Møre og Romsdal tenker annerledes om noen år enn de har gjort så langt. Vi har hatt samme fylkesstruktur i 150 eller 160 år. Nå går vi fra 19 til 11 fylker. Det er et viktig skritt, og vi mener de nye fylkene kan få flere oppgaver i årene som kommer. Hadde representanten fra Senterpartiet tenkt annerledes, kunne Senterpartiet da de selv satt i regjering og ivret etter reform, startet med oppgavene. Det gjorde man ikke, og man feilet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-07:
Det var representanten Nordlund som fikk meg til å ta ordet, etter påstanden om at Norge ikke lenger skulle være et demokratisk fyrtårn fordi Stortinget i dag gjør de vedtak som Stortinget har rett til å fatte, og videre karakteriserer regionreformen som et makkverk. Jeg har bare lyst til å si at det tilligger Stortinget, som landets øverste demokratisk valgte organ, å fatte denne typen beslutninger. Man kan i hvert fall ikke hevde at Stortinget har tatt lett på den oppgaven. Vi brukte mange, mange timer i våres, da man vedtok reformen, og nå har vi brukt ni timer på å diskutere om man skal oppheve reformen. Så all ære til Stortinget for i hvert fall å ta sin oppgave på aller høyeste alvor. Jeg har også lyst til å formidle til Stortinget at for et par uker siden samlet departementet alle de fylkene som nå skal bygge nye fylker. Jeg ble slått av entusiasmen på det møtet. Det var samlet fylkespolitikere, tillitsvalgte, hovedverneombud og ansatte fra alle fylkene som nå går sammen. Det var ikke noen opprørsstemning der. Tvert imot var det en entusiasme og en glede over at nå skal man bygge noe nytt – og det er det vi nå også har fått høre fra flere representanter fra Venstre, Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet, som opplever det samme der ute. Når omkampenes tid nå er forbi, og vi skal se fremover, vil jeg invitere hele Stortinget til å være med på det videre arbeidet, for det videre arbeidet handler om de mange fylkespolitikerne og ansatte som nå skal gjøre en viktig jobb. La oss sammen gi dem støtte i den viktige jobben de skal gjøre, for de gjør den jobben for sine velgere, for innbyggere og næringsliv i sine fylker. Nå har vi diskutert både inngåelse av reform og om man skal oppheve reform. Nå håper jeg at Stortinget også vil være med på å skape reform.
Mudassar Kapur (Høyre), 2017-12-07:
Arbeiderpartiets mageplask i arbeidet med kommunereformen er et godt eksempel på hva som skjer når et vanligvis forutsigbart, seriøst og stort parti velger å delta i en kortsiktig og populistisk kampanje for å oppnå velgergevinst. I åtte år satt Arbeiderpartiet i en flertallsregjering uten å gjennomføre en kommunereform som de sterkt ønsket selv, fordi man lot Senterpartiet bestemme. Så da Solberg-regjeringen satte i gang reformarbeidet, hev Arbeiderpartiet seg helhjertet på, og det er positivt. De gikk bl.a. også inn for at Stortinget kan slå sammen kommuner med tvang der regionale hensyn tilsier det. Men Senterpartiets by-mot-land-kampanje fikk Arbeiderpartiet til å bli usikre, og partiet gjorde det kunststykket å forlate et stortingsvedtak de selv hadde votert for, før stortingsperioden var over. Denne type vingling er i hvert fall ikke noe velgerne har satt pris på. Det så vi ved høstens valg. Alternativet til forandring er ikke bare stillstand, men også forvitring. Norge er i stadig utvikling, og demografiutfordringer og kompetanseutfordringer kommer ikke til å gå over av seg selv. I løpet av forrige fireårsperiode tok regjeringen nettopp tak i disse utfordringene, gjorde en rekke grep for Kommune-Norge. Vi må tilbake til forrige årtusen for å se en like god kommuneøkonomi. Aldri har færre kommuner vært på ROBEK-listen, og Senterpartiets budskap om sentralisering og sultefôring ble gjort ordentlig til skamme av diverse faktasjekker. Vi ønsker sterke velferdskommuner med et stort og reelt lokalt selvstyre. Men det forutsetter endringer i kommunestrukturen også framover, og bare slik kan vi sørge for å ruste Kommune-Norge til å møte sine utfordringer på en god måte til beste for sine innbyggere. Selv med dagens vedtak vil 119 kommuner bli til 47, og hver tredje innbygger vil i 2020 bo i en ny kommune. Jeg tror at dette bare er begynnelsen. Det er kanskje like greit at Arbeiderpartiet har valgt å sette seg selv i baksetet i dette arbeidet. Det vil i det minste holde dem langt unna bremsepedalen.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-07:
For Senterpartiet er frivillighet et grunnleggende prinsipp. Det samme er nærhet til gode tjenester og kort avstand mellom folkevalgte og innbyggere – med andre ord et sterkt lokaldemokrati. Vi har vært vitne til en kommunereform som går helt på tvers av alle disse verdiene. Vi har sett en prosess som har nådd nye høyder når det gjelder overkjøring av lokalt folkestyre og sentralisering av makt, mennesker og kapital. Det er det som kommer til å bli resultatet av regjeringens lange rekke av tvangssammenslåinger etter en reformprosess som har brukt pisk og tvang for å oppnå regjeringens ønskede resultat. Vi kommer til å få sentralisering, vi kommer til å få større avstander og færre folkevalgte, og store kommuner kommer til å få bedre vilkår på bekostning av små kommuner. I dag ser det altså ut til at håpet om at flere av tvangssammenslåingene skulle bli stoppet, knuses. I de kommunene der det har vært gode lokale prosesser og gjensidige vedtak om frivillig sammenslåing, støtter vi selvfølgelig dette her, men det er på langt nær alle steder det er tilfellet. Underveis i reformprosessen la regjeringen om inntektssystemet på en måte som straffer dem som velger å stå alene, og det gjør at småkommuner taper på vegne av mer sentrale og større kommuner. Det er åpenbart at disse grepene her har blitt gjort for å tvinge kommuner til å slå seg sammen, og for å gjøre det praktisk umulig å unngå å bøye seg etter regjeringens vilje. Samtidig har regjeringen prøvd å overskygge betydningen av grepene de har gjort, og vi har hørt veldig mange rare uttrykk for hvilke prinsipper regjeringen mener skal ligge til grunn for reformen. Erna Solbergs forklaring om at regjeringen vil bruke mild tvang, er kanskje det beste eksempelet på hvordan retorikk og ord har blitt brukt for å prøve å pakke dette her inn. Flere kommuner som har valgt å stå alene, opplever nå store økonomiske utfordringer når de skal vedta budsjett for 2018. Det vil også gjelde for budsjettene helt fram til 2022, hvis vi ikke får noen endringer. Etter den drastiske sulteforingen av små kommuner som regjeringen har stått for, kan vi vel neppe vente oss at de vil snu og begynne å føre en politikk som faktisk skaper mulighet for alle innbyggere i alle kommuner i landet. Inntektssystemet må innrettes sånn at det gis likeverdige tjenester og likeverdige utviklingsmuligheter uavhengig av kommunestørrelse og geografi, og ifølge innstillingen vi har her, er visstnok det hva regjeringen mener også. Men det er ikke situasjonen med dagens inntektssystem. Den første som hadde ordet her i dag, representanten Ove Trellevik, sa at frivillighetslinjen alltid har ligget til grunn og kommer alltid til å ligge til grunn. Det stemmer veldig dårlig med virkeligheten. Derfor er det trist at reformen nå blir gjennomført uten at vi får opphevet tvangssammenslåingene.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-07:
Nå har vi sittet i denne salen ganske lenge og hørt mange innlegg fra begge sider, og jeg lurer på om statsråden har vært til stede i samme sal som meg selv, for det har blitt godt belyst herfra at denne kommunereformen langt fra er bygd på gode lokale prosesser om frivillighet. Det har blitt påpekt bl.a. at inntektssystemet har blitt misbrukt nettopp for å tvinge kommuner til å slå seg sammen, det har blitt påpekt at en rekke kommuner er slått sammen mot sin egen vilje, og det er jo akkurat det vi står her og diskuterer i dag. Det har også kommet fram at det egentlig ikke er flertall i Stortinget for å bruke tvang i kommunereformen videre. Kristelig Folkeparti er ikke for tvang, og Stortinget har slått fast at Jan Tore Sanner som statsråd ikke har flertall for sin vilje om tvang i kommunereformen framover, så at statsråden står her og påtar seg en rolle som lokalpolitikernes reddende engel, synes jeg er merkverdig å høre etter den lange debatten vi har hatt nå. Kommunereformen er bygd på tvang, den overkjører lokaldemokratiet, og jeg håper at den stopper her.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-07:
Jeg tror det er helt tydelig her at statsråd Jan Tore Sanner og Senterpartiet har to helt forskjellige virkelighetsoppfatninger og virkelighetsbeskrivelser. De signalene jeg får fra en rekke kommuner, er at de opplever at inntektssystemet har blitt endret på en måte som gjør det svært krevende for dem å håndtere budsjettene sine når de har valgt å stå alene. Den omleggingen av inntektssystemet som har vært, har vært helt målrettet med sikte på å få flere kommuner til å slå seg sammen. Det synes jeg ikke statsråden burde legge skjul på, men ta ansvar for.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-07:
Dagen i dag er en sørgelig dag for mitt fylke, Hedmark, og for de andre tvangssammenslåtte fylkene. Regionreformen er et faktum. Det er en regionreform som er et resultat av regelrett tvang fra regjeringen, fordi ingen av fylkestingene i de tvangssammenslåtte kommunene ønsker å slå seg sammen. Det er en regionreform som foreløpig er helt uten innhold. «Nye ideer og bedre løsninger» har vært regjeringen Solbergs mantra. Men hva er egentlig ideene og løsningene? Hvilke oppgaver er det som nå skal løses på en bedre måte i de nye regionene? Det spørsmålet framstår fortsatt som en gåte. Istedenfor å begynne med å se på hvilke oppgaver som kan løses på regionalt nivå, og deretter foreslå passende fylkesinndelinger, har man begynt med å sette seg ned med Norges-kartet på et kontor i regjeringskvartalet og tegne opp et nytt kart helt uten mål og mening. Da statsråd Jan Tore Sanner kom på det første felles fylkestinget med Hedmark og Oppland 24. oktober i år, satt jeg i salen som fylkestingsrepresentant, og jeg ble kraftig provosert over måten statsråden opptrådte på, som illustrerte for meg den overkjøringen fylkene har følt på hele tiden. Nå har landets fylkespolitikere en historisk sjanse til å være med på å utvikle det regionale nivået, nå har de en mulighet, sa statsråden til fylkespolitikerne – som om vi ikke var i stand til å tenke ut vårt eget beste selv. Nei, vil jeg si til statsråden, det er ikke en mulighet, det er en tvangstrøye som vi er pålagt. Videre brukte statsråden sin taletid på å harselere med de avstandene som vil oppstå i de nye regionene. Han trakk fram Viken som et eksempel og mente at avstanden fra Halden til Hallingdal ikke var særlig lang. Og så gikk han videre til Oppland og sa at for dem ble det ikke så mye større avstander med de nye regionene. Igjen: Som om statsråden vet bedre enn innbyggerne i Hedmark og Oppland hvordan det er å leve med lange avstander, og hva som er lange avstander! Han sa ingenting om det faktum at Viken kommer til å huse 1,2 millioner innbyggere, ha store forskjeller i kultur og struktur og være delt opp av Oslo i midten. Han nevnte heller ikke at Hedmark og Oppland kommer til å bli ca. 5 000 km2 større enn Danmark, og at ca. 20 land i Europa kommer til å være mindre enn den nye regionen Hedmark–Oppland. Helt til slutt kom statsråden med et råd og sa: Vær rause mot hverandre, tenk helhet, tenk folk! Det rådet vil jeg gjerne sende i retur. Jeg vil oppfordre Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre og spesielt statsråd Jan Tore Sanner om å være rause mot de fylkespolitikerne som har satt foten ned og sagt klart fra om at denne regionen vil de ikke ha.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-07:
Jeg er enormt skuffet over regjeringen, Venstre og kanskje spesielt Kristelig Folkeparti, for selv om ingen er fornøyd med de nye regionene, er det ingen som klarer å sette ned foten og stoppe de meningsløse regionene og tvangssammenslåingene som vi behandler her i kveld. Signalene fra de folkevalgte har vært helt tydelige. Fylkene ønsker å bestå som egne fylker. Flere i Kristelig Folkeparti har tatt til orde for at partiet må snu, og særlig har det blitt rettet sterk kritikk mot konstruksjonen Viken. Da representanten Bransdal den 21. november la fram at Kristelig Folkeparti ikke kom til å snu, sa hun selv at hun ikke var så begeistret for Viken. Vi vet at Høyre og Fremskrittspartiet ikke vil ha et regionalt nivå i det hele tatt. Statsminister Erna Solberg har vært helt tydelig på det, finansminister Siv Jensen har vært helt tydelig på det, senest under debatter i Stortinget i høst, og de må også ta sin del av ansvaret. Situasjonen er altså: Fylkestingene i de tvangssammenslåtte fylkene vil ikke ha de nye regionene. Flertallet i befolkningen vil ikke ha de nye regionene. Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti er ikke fornøyd med de nye regionene. Opposisjonen vil ikke ha de nye regionene. Hvorfor Kristelig Folkeparti og regjeringen er så sterke i troen på at dette likevel er en riktig beslutning, er for meg uforståelig. Til tross for egne uttalelser sikrer altså Kristelig Folkeparti flertall for regionreformen, selv om Kristelig Folkeparti vet veldig godt at Høyre og Fremskrittspartiet egentlig ikke ønsker et regionalt nivå i det hele tatt, og at det er det som har ligget til grunn for denne regionreformen. De har altså ført Høyre og Fremskrittspartiet et skritt nærmere sin drøm om ikke å ha et nivå i det hele tatt ved å vedta en utvanning av det folkevalgte regionale nivået. Vi i Senterpartiet har hele tiden vært helt krystallklare på at frivillighet må legges til grunn hvis det skal være sammenslåing. Vi vil lytte til folk. Men Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre velger å bruke sin politiske makt på et hanglete prosjekt som bygger på ubesvarte spørsmål, ikke har innhold og ikke har folkelig forankring. I dag blir vi vitne til at regjeringen, Kristelig Folkeparti og Venstre danner flertall for å tvinge igjennom en region selv om ingen av partiene egentlig er fornøyd med resultatet. Det er uforståelig og dårlig politisk håndverk.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-07:
Kommunene er grunnmuren i velferdssamfunnet vårt. De fleste av oss møter offentlige tjenester i kommunene, enten det er barnehage, skole eller helse- og omsorgstjenester. Kommunene har også en veldig viktig samfunnsutviklerrolle. Forrige gang vi gjorde store endringer i kommunestrukturen, var på 1960-tallet. Siden den gangen har kommunene fått langt flere oppgaver, og befolkningens forventninger til kvalitet er høyere. Vi trenger en kommunestruktur som er tilpasset morgendagens utfordringer, ikke gårsdagens. Skal vi ta vare på tradisjonen med sterke lokalsamfunn og fortsette å flytte mer makt til kommunene, ja, så trenger vi kommuner som har både kompetanse og kapasitet til å håndtere det. Skal kommunene ha gode forutsetninger for å gi gode tjenester til innbyggerne sine nå og i framtiden, trenger vi fortsatt sterke fagmiljøer. Det er hele bakgrunnen for at vi for bare et halvt år siden vedtok den største strukturendringen i Kommune-Norge siden 1960-tallet. De aller fleste kommunesammenslåingene som ble vedtatt i juni, var frivillige. Vi kan takke ordførere og folk rundt omkring i hele landet, på tvers av partigrenser, for det arbeidet de har gjort fordi de mente at kommunereformen og kommunesammenslåinger ville føre til bedre tjenester for deres innbyggere. I årene som kommer vil flere kommuner fortsette nabopraten, flere vil finne sammen, og vi vil fortsette kommunereformen til det beste for folk. En debatt om hvordan vi gir gode tjenester til folk, tar jeg gjerne hver eneste dag, men partiene Arbeiderpartiet og Senterpartiet – som tilsynelatende har hengt seg på at reversering og politisk spill skal gi bedre tjenester til folk – bør ta med seg et par ting. Ved valget i høst takket folket nei til reverseringsalternativet. Det var ikke, og det er fortsatt ikke, noe fakkeltog utenfor Stortinget mot kommunereformen. Tvert imot snakker folk og ordførere godt sammen for å finne nye løsninger. Det var kun to kommuner som var omfattet av vedtaket i juni som også møtte opp på høring da kommunalkomiteen hadde høring, for å fortelle oss om konsekvensene. Det viser at realitetene i kommunene er noe annet enn det som det politiske spillet fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet har prøvd å tegne. Resultatet av omkampen og det politiske spillet er altså at kommunereformen står nærmest som før. Nå er omkampen over. Kommunene må få ro til å samarbeide og lage nye kommuner, sånn at vi fortsatt kan få enda bedre tjenester til folk.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-07:
Regionene har en utrolig viktig oppgave som samfunnsutviklere. Hvordan man skal bruke rollen som samfunnsutvikler i tiden framover – det er nok litt annerledes nå enn da fylkene ble inndelt. Større fylker har bedre forutsetninger for å drive god areal- og transportplanlegging, særlig i og rundt de store byene. Og selv om representanten Andersen sier at dette er et problem bare i Oslo-området, vil jeg invitere henne en tur til Trøndelag for å se på hvilke utfordringer det er også der. Det er viktig at vi har en god areal- og transportplanlegging for å gjøre hverdagen til folk bedre, men også for å få ned utslippene og forvalte arealet godt. Spørsmålet mitt til SV er egentlig om representanten Andersen ikke ser den klimamessige gevinsten det er å samordne regionene. Har ikke det rød-grønne havariet av deres regionreform vist at det var nødvendig å tenke nytt for å få gjennom dette?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-07:
Det vi egentlig står her og debatterer i dag, er om man skal få en større og sterkere region, særlig i Oslo-området. Det er da man får tatt ut de store gevinstene – som også representanten Andersen viser til – som sørger for at man får bedre areal- og transportplanlegging, som også vil sørge for at man på sikt får ned klimagassutslippene. Det er vanskelig for meg å forstå hva alternativet til Sosialistisk Venstreparti egentlig vil være i en slik situasjon. Nå har vi vist – selv om Høyre egentlig ikke er for å ha et ekstra regionalt nivå – at vi klarer å få til en løsning som gjør at vi får bedre tjenester til folk, at vi får ned klimagassutslippene. Jeg synes det er beklagelig at SV bidrar til å ta en omkamp om dette i dag.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-07:
Her får vi se en av de store skillelinjene mellom høyresiden og venstresiden i norsk politikk. Løsningen til Sosialistisk Venstreparti er tydeligvis at man skal ha en statlig plan, at staten skal gripe inn hvis man ikke klarer å bli enig om en felles areal- og transportplanlegging for å få ned klimagassutslippene, for å sørge for at vi får utviklet bedre bomiljøer. Det er den store forskjellen. Jeg ville heller ha sagt at vi skal la beslutningene bli tatt nærmere der folk bor. Det tror jeg vi også får til når vi nå får større regioner, som har bedre forutsetninger for å ta disse beslutningene sammen, enn at vi isteden skal ha statlige myndigheter som overprøver, som det kan virke som om SV tar til orde for.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-07:
Jeg skal ikke legge skjul på at Høyre i utgangspunktet mener at det ikke er behov for et folkevalgt nivå mellom stat og kommuner for å gi gode tjenester til både folk og næringsliv. Det beste hadde vært å sørge for at vi hadde gitt enda mer makt og myndighet til kommunene, slik at beslutningene ble fattet nærmere der folk bor. Men regjeringen har tatt inn over seg realitetene: Stortinget ønsker å beholde et sterkt regionalt nivå. Samtidig ønsker Stortinget en annen inndeling enn det vi har hatt tidligere. Derfor vedtok vi for bare seks måneder siden å slå sammen 13 fylkeskommuner til seks nye regioner. I 2020 vil vi stå igjen med elleve regioner. Vi får en struktur som setter regionene bedre i stand til å ivareta sin rolle som samfunnsutvikler. De får bedre forutsetninger for å bygge gode bo- og arbeidsmarkedsregioner. De kan se transport- og arealforvaltning i en større sammenheng. I tiden som kommer framover, må det også vurderes hvilke oppgaver som kan utføres av disse regionene. Større regioner gir forutsetninger for å ta imot flere oppgaver, og jeg ser fram til å få ekspertutvalgets anbefalinger i februar. Jeg kommer selv fra Trøndelag. Det er et fylke som Arbeiderpartiet og Senterpartiet egentlig ser på som en suksess knyttet til regionreformen, men man skulle egentlig tro – hvis man følger Arbeiderpartiet og Senterpartiets resonnementer – at sammenslåingen av Trøndelag-fylkene var en fiasko. For det første er det mye lenger fra Namsskogan i Nord-Trøndelag til Oppdal i Sør-Trøndelag enn hva det er fra Hallingskarvet til Halden. Fylkesordføreren i Trøndelag, Tore O. Sandvik, sier på sin side at et samlet trøndelag får større slagkraft, arealet blir større, innbyggerne blir flere, og næringsstrukturen blir enda mer variert. Det er altså ikke slik at areal i den tiden vi nå går inn i, i seg selv kan være et argument mot å se større regioner i sammenheng. For det andre er Trøndelag-fylkene blitt slått sammen før man har fått flere oppgaver. Det er for det første ikke veldig uvanlig at man skal ha på plass noen strukturer før man velger hva man skal utføre. Og for det andre – igjen: Hvis Arbeiderpartiet hadde lyttet til sine egne representanter i Trøndelag, ville de ha hørt Tore O. Sandvik, som altså er fylkesordfører, si at det var helt nødvendig å gjøre noe med regionstrukturen for at regionene skulle bli i stand til å påta seg flere oppgaver. Å fortsette med 19 fylkeskommuner ville aldri ha gitt flere oppgaver, men ført til en utarming. Jeg er redd vi ikke kommer noe nærmere å få vite hvilken regionreform Arbeiderpartiet og Senterpartiet egentlig ønsker seg. Men det vi kan være trygge på, er at vi nå kan gå videre med arbeidet for å sørge for at regionene får flere oppgaver.