Anna Molberg (Høyre), 2022-04-26:
I fjor la regjeringen Solberg fram en stortingsmelding om hvordan vi skal inkludere flere i arbeidslivet og i samfunnet. Det var en melding som representerte en helhetlig politikk for å starte arbeidet med å løse de problemene vi ser er økende, nemlig at flere mennesker ikke finner sin plass i arbeids- og samfunnslivet. Det var en stortingsmelding som erkjente og beskrev årsakene til at mennesker faller utenfor, og den kom med konkrete tiltak for å motvirke denne utviklingen. Regjeringen Støre har trukket tilbake meldingen uten noen nærmere begrunnelse eller noe varsel om at det kommer noe nytt. De siste årene har vi sett at flere unge mennesker havner på uføretrygd. Årsakene til dette er delvis at mange blir raskere avklart, og delvis at den medisinske utviklingen har bidratt til at flere faktisk overlever og lever lenger. Men dette er bare deler av forklaringen. Det vi ser som en tendens nå, er at mange unge mennesker rett og slett ikke finner sin plass verken på skolen eller i arbeidslivet. De sliter psykisk, og de evner ikke å komme seg noe annet sted enn på Nav. Hvorfor skjer dette? Hva er det som gjør at stadig flere unge blir passive mottakere av stønader? Dette er ett av mange viktige spørsmål vi må forsøke å finne svar på og gjøre noe med. Disse ungdommene hører ikke hjemme på uføretrygd. Det siste de trenger, er en stat som skal finansiere utenforskapet deres de neste 40 årene. Det ungdommene trenger, er en stat som tidligst mulig legger opp til at de kan få hjelp gjennom et tilpasset løp som kan bidra til at de får oppleve å være til nytte for seg selv og samfunnet. I tillegg til antallet unge uføre har vi nesten 600 000 voksne mennesker i Norge som mangler videregående opplæring. Næringslivet roper etter arbeidskraft, men det er for få med rett kompetanse som kan ta disse jobbene. Det avgjørende framover blir å sikre at de som skal ut i arbeidslivet, har den kompetansen som trengs for å få jobb, hvis ikke øker bare utenforskapet. Disse problemstillingene er store, og de har ekstremt sammensatte løsninger, noe som innebærer at flere etater må snakke sammen. Dette forsøkte Solberg-regjeringens stortingsmelding å adressere. Utenforskap skyldes ofte helseproblemer i kombinasjon med manglende skolegang. Stortingsmeldingen foreslo bl.a. at Nav, de videregående skolene og Helsedirektoratet skulle samarbeide bedre og prøve ut nye metoder for dette. Skole, helse og Nav bør på ingen måte sitte på hver sin tue når det er komplekse problemstillinger man står overfor. Det ble også foreslått å styrke mangfoldet innenfor arbeidsmarkedstiltakene og åpne for at flere små sosiale entreprenører skulle få prøve seg. Vi er helt avhengige av et variert tilbud til den enkelte siden årsakene til utenforskap er så utrolig forskjellige hos folk. Jo tidligere man starter med hjelp og oppfølging av den som har falt utenfor, jo bedre er det. Derfor foreslo vi også at Nav og Utdanningsdirektoratet skulle etablere prøveprosjekt for å plukke opp dem som dropper ut av videregående tidligst mulig og før de havner på Nav. Individuell jobbstøtte for unge ble også forsterket. Dette tiltaket gir unge som sliter med rus og psykiske lidelser, en skreddersydd arbeidsrettet oppfølging. Man får tett oppfølging både av psykolog og en jobbspesialist fra Nav. Nesten 20 pst. av alle nordmenn mellom 18 og 66 år mottar en helserelatert ytelse her i landet. Dette er en viktig årsak til at mange ikke står i arbeid. Den borgerlige regjeringen foreslo å gjøre det lettere å kombinere jobb og ytelser. Da jobber man så mye helsen tillater, og resten får man kompensert av Nav. Arbeidsgiverne får tilgang på mer arbeidskraft, og staten får økte inntekter og reduserte kostnader. Tiltakene som den forrige regjeringen la fram, er nå trukket tilbake. Regjeringens første 100 dager har ikke handlet om å møte de utfordringene som er reelle i arbeidslivspolitikken. Regjeringen har verken varslet en ny stortingsmelding eller hatt utenforskap på agendaen. Det er på tide å ta opp igjen inkluderingsarbeidet den forrige regjeringen begynte med, og løse de høyst reelle problemene vi står overfor som samfunn. Dette tar lang tid, og arbeidet må derfor ikke stoppe opp.