Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-12-06:
Som næringsministeren nettopp sa, har vi fått ny regjering og ny kurs i næringspolitikken. Men den nye kursen er ikke slik som lovet i valgkampen, hvor budskapet handlet om å satse på arbeidsplasser og tradisjonelle næringspolitiske verktøy. Tvert imot er den nye kursen en kurs som rammer arbeidsplassene og svekker konkurranseevnen. Kortsiktige behov for å plusse på de offentlige budsjetter salderes gjennom å redusere bedriftenes mulighet for å skape sysselsetting, verdiskaping og velferdsproduksjon i framtiden. Samarbeidsregjeringen oppnådde gode resultater på næringsområdet. Bedriftene går så det suser. Den vanskelige tiden fra starten av forrige stortingsperiode er nesten glemt. Nå er renten rekordlav, kronekursen er til å leve med, lønnsveksten er under kontroll, og skattene er redusert. Denne politikken er et fundament for den oppturen som har vært i næringslivet, med 55 000 nye foretak siden 2001, vekst i inntjening og omsetning, færre konkurser, økt sysselsetting og lavere arbeidsledighet. Stoltenberg II-regjeringen starter omtrent slik som den forrige Stoltenberg-regjeringen sluttet. Skatter og avgifter økes totalt med 11 milliarder kr sammenlignet med Samarbeidsregjeringens forslag. Intet annet næringspolitisk tiltak kan erstatte en slik svekkelse av konkurranseevnen. Dette gir økt press på renten, noe Regjeringen selv bekrefter i svar fra Finansdepartementet på spørsmål nr. 81 fra Høyre av 11. november. Landet er inne i en høykonjunktur. Næringslivet advarer mot å gi gass i budsjettpolitikken. Regjeringen gjør det likevel, men kutter samtidig i tradisjonelle næringspolitiske verktøy, på forskning og innovasjon, i Innovasjon Norge, i SIVA og i romforskning i forhold til Samarbeidsregjeringens forslag. Jeg synes det er ganske utrolig at den nye næringsministeren skryter av nye verktøy når han har kuttet nesten 100 mill. kr i det forslaget som lå på bordet fra den forrige regjeringen, og nå ligger 167 mill. kr lavere på satsing på Innovasjon Norge og tradisjonell næringspolitikk enn det som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre gjør. Det er spesielt uheldig for næringslivet at skattereformen nå fører til økt beskatning av egenkapitalen i bedriftene. Grunnlaget for norsk eierskap svekkes når formuesskatten økes samtidig som utbytteskatt innføres. Mens andre land fjerner formuesskatten for å øke verdiskapingen, går Norge i motsatt retning. Det er også et løftebrudd når avskrivningssatsene for maskiner kuttes i forhold til Samarbeidsregjeringens forslag, når SkatteFUNN-ordningen forverres, og når sjokoladeavgiften likevel ikke fjernes. Dette betyr lavere aktivitet og lavere sysselsetting i norsk industri. I sum har Regjeringen forverret rammevilkårene for norske bedrifter ganske betydelig på få uker, og fortsatt gjenstår det store milliardløfter i Soria Moria-erklæringen som noen skal betale. Næringskomiteen har også ansvaret for konkurransepolitikken. På dette området var det få budsjettmessige endringer. Derimot har Regjeringen gitt en rekke uheldige signaler og gjort flere betenkelige vedtak på dette området. I regjeringserklæringen er konkurranse knapt omtalt. Men ambisjonene om å unnta større deler av offentlig sektor for anbudskonkurranse er tydelig. Regjeringen vil heve terskelen for bruk av anbud opp mot EUs minstekrav. Det innebærer at terskelverdien på 500 000 kr, som ble fastsatt i september i år etter grundig høring og grundig vurdering, skal økes opp mot 1,8 mill. kr. Da vil store deler av kommunale innkjøp gå uten konkurranse. Mindre anbud gir ikke bare økte kostnader og mindre å gjøre for bedriftene. Det gir også økt risiko for kameraderi og korrupsjon. Jeg registrerer at Regjeringen nå er blitt mer nyansert i dette spørsmålet. Det snakkes nå om vurdering av temaet. Men jeg konstaterer allikevel at regjeringspartiene i innstillingen slår kategorisk fast at terskelverdiene for anbud skal økes opp mot EU-nivået. Fornyelsesministeren var også raskt ute med å vingeklippe Konkurransetilsynet. Omgjørelsen av flere av tilsynets anbefalinger og vedtak er svært uheldig. Jeg registrerer at begrunnelsen for å påføre strømkundene økte utgifter gjennom å gi Statkraft en mer dominerende stilling er mildt sagt veldig ullen. Regjeringen har også sagt ja til en fusjon i oljeindustrien som tilsynet sa nei til. Regjeringen har bestemt seg for å verne Postens brevmonopol og skrinlegge planene om konkurranse om vedlikehold av jernbanen. Det hører også med til historien på dette felt at de rød-grønne partiene stemte imot hele den nye konkurranseloven i forrige storingsperiode. Dårlig konkurransepolitikk er å ta fra de svake og gi til de rike. Markedsfordeler er det bare de største selskapene som kan oppnå. I slike saker kjemper storkapitalen og velorganiserte fagforeninger en kamp mot forbrukere og mot mindre bedrifter. Samarbeidsregjeringen gav folket konkurranse i luftfarten og bokbransjen. Vi gav Konkurransetilsynet økte ressurser, økt uavhengighet og en strengere konkurranselov. Regjeringen gir derimot forbrukerne høyere strømpriser og gir signaler om en ny praksis som vi foreløpig bare ser konturene av. Det kommer garantert flere slike saker, både på matvaresiden og på andre nye områder. Jeg har store problemer med å forstå den prinsipielle analysen bak den nye kursen på konkurransefeltet. Dette er et område som Høyre vil følge meget nøye med på i årene framover.