trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Vi skal overlate naturen og miljøet til neste generasjon i minst like god stand som da vi overtok den. Denne regjeringen har derfor satt ambisiøse norske klimamål og fører en offensiv klimapolitikk. Klimapolitikken virker, og klimagassutslippene per innbygger har falt til nivåer vi ikke har sett siden 1990. Fremskrivningene viser at utslippene vil avta enda raskere i årene som kommer. Vi ser en særlig positiv utvikling innen transportsektoren. For eksempel var 44,7 pst. av nybilsalget fra januar til og med september elektrisk. I 2013 var utslipp fra nye personbiler i Norge på nivå med EU. I dag ligger utslippene fra nye biler i Norge mer enn 40 pst. under EU. Vi er også verdensledende i å utvikle og bruke null- og lavutslippsferger. Norge hadde et svært offensivt utslippsmål om at nye personbiler skulle ha et gjennomsnittlig CO 2 -utslipp per kilometer på under 85 gram innen 2020. Dette målet ble nådd tre år før tiden, takket være regjeringens offensive politikk på området. Regjeringen har fastsatt et nytt ambisiøst mål om at alle nye personbiler skal være nullutslippskjøretøy i 2025, og regjeringen er allerede et godt stykke på vei for å innfri målet. Klimautfordringen er global og kan bare løses gjennom et globalt samarbeid. Det er uvesentlig for den globale oppvarmingen hvor utslippene kommer fra, men Norge må også kutte egne utslipp. Å løse klimautfordringen krever samarbeid og tiltak både lokalt, nasjonalt og internasjonalt. Denne regjeringen tar sin del av ansvaret, både her hjemme og internasjonalt. De siste to årene har globale utslipp økt. Norge skal oppfylle sine forpliktelser. Vi tar vår del av ansvaret, både her hjemme og internasjonalt, men å løse klimautfordringen krever samarbeid og tiltak, som jeg sa, både lokalt, nasjonalt og internasjonalt. Hvor stor oppvarmingen blir, avhenger av den videre utviklingen i utslipp av klimagasser i verden. Gjennom Parisavtalen har alle verdens land blitt enige om å holde den globale gjennomsnittstemperaturen godt under 2 grader, sammenlignet med førindustrielt nivå, og tilstrebe å begrense temperaturøkningen til 1,5 grader. Ifølge Klimarisikoutvalget vil global oppvarming og klimaendringer i moderat omfang ha både negative og positive virkninger på norsk økonomi. Ved større klimaendringer er konsekvensene potensielt betydelige, men også vanskelige å overskue.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Først til CCS og statsbudsjettet: Regjeringen er i rute, og vi følger opp det vedtaket Stortinget gjorde i revidert budsjett, slik at vi kan ta en investeringsbeslutning så fort som mulig, enten i 2020 eller i 2021. Og en av de tingene vi bevilger penger til i statsbudsjettet, er nettopp en undersøkelsesbrønn, som er et viktig premiss for hele beslutningsgrunnlaget. Så er det slik at Klimarisikoutvalget følges opp fra regjeringens side. Jeg tror det aller viktigste er måten dette følges opp på hos beslutningstakere også i det norske samfunnet. For min del ser jeg veldig godt hvordan man jobber med dette ikke minst innenfor hele finansnæringen – forsikringsselskapene, ikke minst – som er opptatt av å forstå dette, ha god risikoforståelse også i måten de håndterer hele forsikringslandskapet på, som en følge av at vi er utsatt for større klimaendringer.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Her blander representanten Skaugvoll Foss mange ting sammen i spørsmålene sine. Det er jo slik at investeringsstrategien for Statens pensjonsfond utland trekkes opp gjennom den årlige meldingen som behandles av Stortinget. Det har lenge vært en bred politisk enighet i Norge om at forvaltningen av dette fondet skal skje basert på økonomiske kriterier, og at det ikke skal være et virkemiddel verken i utenrikspolitikken eller i klimapolitikken. Det har tjent oss godt. Så er det slik at vi tar mange beslutninger knyttet til forvaltningen av fondet hvert eneste år. De er fundert i gode, grundige analyser, men de handler først og fremst om å redusere sårbarhet og risiko for forvaltningen, slik at også kommende generasjoner kan nyte godt av de verdiene som skapes. Det er jo en vesentlig del av statsbudsjettene hvert eneste år også, vil jeg minne om.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
La meg gjenta noe av det jeg svarte den forrige spørreren, nemlig at vi skal overlate naturen og miljøet til neste generasjon i minst like god stand som vi overtok. Derfor har regjeringen satt ambisiøse norske klimamål, og vi fører en offensiv klimapolitikk. Og den virker. Utslippene per innbygger har falt til nivåer som vi ikke har sett siden 1990. Oljeselskapene har kuttet kostnadene betydelig de siste årene. De fleste utbyggingsfeltene som er planlagt på norsk sokkel, vil derfor være lønnsomme også med klart lavere priser på olje og gass enn i dag. Næringene som leverer til oljevirksomhetene, er teknologisk langt fremme og svært konkurransedyktige – også internasjonalt. Ettersom det er få store nye funn som skal bygges ut, ventes etterspørselen fra petroleumsnæringen likevel å avta over tid. I noen grad kan dette motvirkes av økte leveranser til andre land. Likevel vil norsk økonomi over tid trenge flere ben å stå på. God konkurranseevne er avgjørende for at andre næringer kan vokse frem, og for at vi skal ha en omstillingsdyktig og vekstkraftig økonomi. I seks år har denne regjeringen ført en politikk som støtter opp under konkurransekraft og omstilling. Det har gitt resultater. Sysselsettingen øker kraftig. Det er optimisme i næringslivet. Konkurranseevnen er betydelig bedret. Investeringene har ikke vært høyere på over ti år. Vi fører en finanspolitikk som er godt tilpasset den økonomiske situasjonen. Vi har prioritert vekstfremmende skattelettelser, og vi har satset på samferdsel, forskning og utdanning. Så er det alltid usikkerhet om den økonomiske utviklingen fremover. Utviklingen i oljenæringen kan bli både sterkere og svakere enn det som er lagt til grunn. Rammeverket for den økonomiske politikken og reservene som er bygget opp i Statens pensjonsfond, gjør at vi står godt rustet til å møte en eventuell svakere utvikling. Oljeprisfallet i 2014 viste det med all tydelighet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Jeg er uenig i at regjeringen ikke gjør sitt for å forberede for dette. Det er nettopp det vi har gjort helt systematisk gjennom de siste seks årene: styrke omstillingsevnen i næringslivet og i økonomien vår for å sikre at vi får flere ben å stå på. Da handler det om å legge til rette for at næringslivet vårt tar investeringsbeslutninger som er bredere anlagt. Det handler om at vi ligger langt fremme i teknologiutviklingen, som ikke minst er kommet ut fra olje- og gassnæringen selv, som nå avstedkommer at det vokser opp ny innovasjon, nye spennende produkter, selskaper osv., som kommer rett ut av teknologiutviklingen fra denne næringen. Det er ikke sånn at vi bare fortsetter som før. Alle prognoser og fremskrivninger som har kommet i ulike budsjett gjennom flere år, har vist at vi forbereder oss på at inntektene fra denne næringen kommer til å avta. Nettopp derfor må vi også støtte opp under omstilling gjennom de virkemidlene vi tar i bruk i næringspolitikken og i finanspolitikken.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Denne regjeringen har ikke brukt ordene «næringsnøytral politikk». Det er en påstand som kommer fra deler av opposisjonen. Snarere tvert imot, det regjeringen gjør, er å legge an et bredt sett med virkemidler for å stimulere til at vi får flere ben å stå på, at næringslivet tar investeringer. Jeg har lyst til å minne representanten om at det ikke er Stortinget eller regjeringen som skaper arbeidsplasser, det er det næringslivet som gjør. Det skjer fordi det legges godt til rette gjennom at vi har et konkurransedyktig skattesystem. Denne regjeringen reduserer skatter, i motsetning til SV og andre partier som ønsker å skjerpe skattetrykket og gjøre det vanskeligere for bedriftene å ta investeringer her hjemme. Vi vil at de skal ta investeringene her i stedet for å skyve investeringer og arbeidsplasser over til andre land. Det handler om å føre en systematisk, næringsvennlig politikk som anerkjenner behovet for omstilling i norsk økonomi.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
«Kloden vår trenger en radikal og rettferdig miljøomstilling på alle områder, vi trenger en «grønn, ny deal». Petroleumsrelaterte næringer vil få mindre betydning for norsk økonomi i fremtiden om vi skal oppfylle våre mål om å holde jorden under 1,5 graders oppvarming. Noen forskere anslår at etterspørselen etter norsk olje og gass kommer til å falle mye raskere enn anslått. Hva er regjeringens plan for å sikre nye oppdrag for industrien i fremtiden, før folk kommer i fare for å miste jobbene sine?»
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Det er vanskeleg å sjå inn i framtida, spesielt når verda er i såpass stor endring som ho er. Det kan sikkert vera behageleg for regjeringa å tenkja at ein skal fortsetja som før med oljepolitikken, men 15 år fram i tid vil me vera i ei verd med langt meir tilgang på fornybar energi enn i dag og lågare etterspørsel etter olje og gass. Det vil ha enorme konsekvensar for arbeidsplassane i olje- og gassnæringa. Har regjeringa nokre konkrete tankar om i kva for næringar desse høgkompetente arbeidsfolka skal jobba når etterspørselen etter olje og gass går ned, og kvifor gjer ikkje regjeringa meir i dag for å forbereda for dette?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Regjeringa har mange gonger brukt ordet «næringsnøytralitet», men om ein verkeleg ønskjer omstilling i stor stil, kan det vera greitt å peika ut nokre område der landets valde leiarar meiner at nye arbeidsplassar skal oppstå, spesielt med tanke på privat kapital. Det vil for dei verta mykje meir attraktivt å investera i Noreg dersom vi har ein tydeleg politikk på kva for næringar ein skal satsa på. Er regjeringa villig til å forlata ordet «næringsnøytralitet» og f.eks. satsa meir på ny landbasert industri, eksempelvis innan hydrogen og metallproduksjon, og gje dei betre rammevilkår for å lykkast?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Takk til statsråd Bollestad som stepper inn. Og gratulerer så mye til statsråd Ropstad, som jo er blitt far, og som sikkert sitter klistret til denne streamen og følger med akkurat nå. «Kloden trenger en radikal og rettferdig miljøomstilling, vi trenger en grønn, ny deal. Da må vi sørge for at tingene vi lager er lagd for å vare lengre, men nå går det motsatt vei. Mobiltelefoner og datamaskiner varer bare i et par år før det må kastes, og det er dokumentert at elektronikk designes for å gå i stykker etter kort tid. Gjør regjeringen noe for å sikre at produktene varer?»
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Takk for svaret til statsråden. Først til bakteppet: Klimakrisen skjer nå, og vi har ti år på oss til å gjennomføre ganske store, gjennomgripende endringer i hvordan vi organiserer hele samfunnet dersom vi skal klare å kutte nok utslipp for å hindre alvorlige konsekvenser av klimaendringene. SV mener at 60 pst. innen 2030 er vårt rettferdige ansvar for å nå verdens klimamål, og da trenger man en helhetlig samfunnsplan for å gå både konkret og detaljert til verks for å kutte utslipp overalt hvor de finnes. Denne omstillingen må selvfølgelig også gjelde de tingene vi lager, som dette spørsmålet handler om. Vi må bruke begrensede ressurser klokt og ikke lage ting om og om igjen. Det skaper utslipp. Men likevel er det altså dokumentert at selskaper designer f.eks. elektronikk, som er eksempelet her, til å vare kun så lenge reklamasjonen i det enkelte land varer, og det ser vi forskjell på fra land til land. Vil statsråden ta initiativ til å endre lovgivningen for å hindre den formen for miljø- og forbrukervennlig produkttilpassing?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Det er viktig å si at det produseres ting, som elektronikk, som varer kortere tid enn det som er teknologisk nødvendig, som designes for å gå i stykker fordi det lønner seg å gjøre det på den måten i dag. Det lønner seg for mobilprodusenter fordi vi da stadig kjøper nye mobiltelefoner, i stedet for at de lager ting som varer. Det er ikke teknologien som er problemet her, men det er tvert imot heller markedet, eller politikken, i så fall. Enda en synsvinkel er at tingene som blir designet for å gå i stykker, er det dyrt og vanskelig å få reparert. Der vi før fikk fikset en ødelagt pc eller mobil, kjøper vi i stedet veldig ofte en ny. Tidligere i år tapte Henrik Huseby, en mobilreparatør på Ski, mot Apple i Borgarting lagmannsrett etter at denne teknologigiganten saksøkte ham for å bruke reparerte originaldeler når han fikset ødelagte Apple-produkter. Så loven begrenser også muligheten vår til å reparere elektronikk i stedet for å kaste og kjøpe nytt. Mener statsråden at lovgivningen bør endres, slik at vi enklere kan få reparert i stedet for å måtte kaste tingene våre?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-09:
For det første skal jeg ta med meg gratulasjonene fra representanten til Ropstad. Han sitter nok klistra, slik jeg har gjort – fire ganger – når jeg har fått barn. Det er verdt å feire! Jeg deler representantens engasjement, for noen av våre største utfordringer er klimautfordringene, forurensningen, tapet av natur og utfordringene på hav. Det er utfordringer for oss alle. Og det betyr også at vi som stat må gjøre mer, og at vi som enkeltmennesker må gjøre mer for å nå de målene som gjør at vi kan overlate kloden til kommende generasjoner på samme måte som vi selv har mottatt den – og helst bedre. Spørsmålet fra representanten var: Hva gjør regjeringen? I juni la regjeringen fram en stortingsmelding om forbrukspolitikken som heter «Framtidas forbrukar – grøn, smart og digital». Meldingen peker på bærekraftig forbruk som et viktig innsatsområde framover, at det faktisk blir viktig, at forbrukspolitikken skal være en drivkraft for nye, bærekraftige løsninger ved å legge til rette for et samarbeid mellom næringsliv, myndigheter og sivilsamfunnet. Regjeringen vil derfor etablere et samarbeidsforum for bærekraftig forbruk. Vi ser for oss et kunnskaps- og kompetansesenter for smarte og bærekraftige forbruksvalg. Regjeringen er opptatt av å styrke miljømerkeordningene. Den nordiske Svanen, som er vel kjent, stiller strenge miljøkrav, krav til kvalitet og krav til produksjon. Det samme ser vi også innenfor andre forbruksvarer, slik som mat, hvor fokuset har vært både på hvordan maten produseres, og på kasting av mat. Så til spørsmålet om teknisk utstyr, som f.eks. mobiltelefoner og pc-er: Vi i Norge har gode reklamasjonsregler for dette. For oss skal varene vare i mer enn to år, og vi har reklamasjonsregler på inntil fem år. I vår prøvde EU å si at vi skulle ha reklamasjon på bare to år. Norge sto på at vi ønsket å ha reklamasjon på fem år, og at det ansvaret skal ligge på produsentene og på dem som selger. Det har Norge fått beholde, og EU har samtidig godkjent dette, fordi vi ser at det er en utfordring at varene varer så kort tid.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-09:
Nå har Norge faktisk allerede tatt en kamp, for EU ville at disse varene som representanten viser til, egentlig bare skulle ha en reklamasjon på to år, nettopp fordi vi ser den store ressursbruken for hver enkelt pc og hver enkelt telefon, som var eksempelet i spørsmålet. Norge var tydelig på at vi mener at en skal være ansvarlig og produsere dette slik at det skal vare i en lengre periode. Det mener jeg vi som forbrukere skal stille krav om, og at vi som land skal stille krav om, og jeg mener at vi skal stille det kravet til dem som produserer, nettopp for å få et mindre forbruk av ressurser for å ha en miljøgevinst.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-09:
Regjeringen har et engasjement for at vi ikke skal ha en slik bruk-og-kast-mentalitet som en viser til her. Det skal være mulig å reparere, og vi har sagt at vi vil ha en levetid på disse produktene på fem år. Det var EU uenig i i starten, men de har faktisk gått inn for det samme. Så har jeg lyst til å si at det som representanten peker på, om en også i lovverket skal stille det kravet til leverandører, om hvordan vi skal få ned det forbruket og den bruk-og-kast-mentaliteten og få en lengre levetid, er viktige prinsipper som vi må jobbe med både nasjonalt og internasjonalt. For dette er selskaper som har stor funding bak seg, som gjør at de kan stille disse reparatørene som ønsker å reparere deres produkter, for retten. Så her må vi jobbe både i eget land og internasjonalt hvis vi skal lykkes, og det tror jeg vi som samfunn må gjøre.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
«I 2017 ble det gjort nødvendige endringer i opplæringsloven kap. 9 A for å sikre et mer effektivt regelverk mot mobbing og en bedre håndheving av reglene. Endringen har nå virket en stund, og en av erfaringene er at lærerne opplever sin egen rettssikkerhet svekket, noe både Skolenes landsforbund og Utdanningsforbundet har problematisert. I en rapport fra Respons Analyse sier hele seks av ti spurte lærere at deres rettssikkerhet er svekket. Deler statsråden Arbeiderpartiets og organisasjonenes bekymring for denne utviklingen?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Jeg er helt enig i formålet, en endring i opplæringsloven var bra, og jeg er enig i at det har virket. Jeg opplever at noe av den usikkerheten lærerne tar opp, handler både om håndteringen og om noe usikkerhet rundt begrepene som står i loven. Først til dette med håndteringen, som også statsråden er noe inne på: Etter lovendringen opplever stadig flere lærere å få mer eller mindre alvorlige påstander rettet mot seg. En ser dessverre en tendens til at disse sakene noen ganger eskalerer raskt uten at læreren har fått mulighet til å uttale seg eller få innsyn i sakens dokumenter, og at en ikke gjør grundige nok undersøkelser i saken. Statsråden understreker at det er viktig at læreren også får hjelp og støtte. Dette bør bli enklere. Mitt spørsmål er om statsråden nå, når en skal evaluere, kan varsle at en vil ta grep for å bedre praktiseringen av regelverket – om en vil gjøre egne vurderinger for å gjøre endringer som sikrer enda tydeligere at lærerne har kontradiksjonsrett når det er saker som omhandler dem.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Det er bra at en får på plass noen raske endringer, og jeg vil utfordre statsråden på om han kan si enda tydeligere noe om lærerne vil ha en rett til kontradiksjon i tillegg – mer enn veiledning – sånn at de kanskje på et eller annet nivå får en rettighet. Jeg er også enig med statsråden i at det vil være behov for å se tydeligere på loven. Det går en diskusjon, spesielt rundt begrepet «krenkelse». Det er bra at elevenes subjektive opplevelse tas på alvor, men lærerorganisasjonene peker også på eksempler der elever og foreldre klager på at læreren krenker eleven i tilfeller der læreren selv mener å ha satt grenser. Jeg synes det er positivt at statsråden nå sier at en skal se på dette. Men er det også mulig å gjøre endringer, eventuelt bedre drøftinger rundt loven, slik at en kan sikre at det blir endringer i dette før 2021, som statsråden har varslet?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-09:
Formålet med det nye regelverket om elevenes skolemiljø har vært å styrke rettighetene til elever som blir mobbet og utsatt for krenkelser. Om en lærer mobber en elev, er det et grovt tillitsbrudd. Derfor må det reageres raskt og strengt. Vi har innført en skjerpet aktivitetsplikt i saker der ansatte ved skolen krenker elever. I den nye regelen, opplæringsloven § 9 A-5, er det stilt strenge krav til både varsling og tempo i saksgangen i slike saker. I evalueringsrapporten fra Deloitte fra juni i år kommer det frem at det er stor oppslutning om at opplæringsloven bør inneholde en skjerpet aktivitetsplikt. Bestemmelsen bidrar til å sikre at det blir meldt fra om saker der elever har blitt krenket av en som arbeider på skolen. Det har vært saker der det har vært riktig å opprette personalsak mot ansatte. Samtidig stilles det spørsmål ved om de ansattes rettssikkerhet i tilstrekkelig grad ivaretas når elevens subjektive opplevelse skal vektlegges i disse sakene. La meg være tydelig: Vi skal ivareta lærernes rettssikkerhet i saker om skolemiljø. Det er imidlertid den enkelte skoleeier som arbeidsgiver som har hovedansvaret for at alle ansatte i skolen har et trygt arbeidsmiljø. Lærere som står i vanskelige situasjoner, skal ikke stå alene, men få hjelp og støtte av sin arbeidsgiver. Vi arbeider nå med å følge opp anbefalingene i evalueringsrapporten. Vi vil bl.a. vurdere nærmere om rettsikkerheten til de ansatte på skolen ivaretas i tilstrekkelig grad. Både evalueringen og erfaringer ellers viser at regelverket knyttet til den skjerpede aktivitetsplikten, kan fremstå som uklart. Derfor vurderer vi nå anbefalingene fra rapporten om å tydeliggjøre retningslinjene slik at vi kan gi bedre og tydeligere informasjon om regelverket og de sentrale vurderingene i saker som gjelder den skjerpede aktivitetsplikten. Vi vil også se på anbefalingene opp mot de forslagene som opplæringslovutvalget kommer med i sin utredning i desember i år. Dette vil vi vurdere i samarbeid med relevante aktører i sektoren. Jeg vil likevel avslutte med det viktigste: Evalueringen viser at reglene har virket. Skolene jobber mer aktivt, og elevene opplever i større grad at de har det trygt og godt på skolen. Det skal vi også ha med oss når vi vurderer hvordan vi kan gjøre reglene enda bedre og tydeligere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-09:
Evalueringen er gjennomført. Det vi nå vurderer, er hvordan vi skal følge det opp. Det er vi allerede godt i gang med, vi har dialog bl.a. med Utdanningsdirektoratet om det. Vi vet også at lærernes organisasjoner er veldig aktive i denne saken, og det er naturlig å ha dialog med dem. Det er to spørsmål her. Det ene er hvordan vi kan bedre veiledningen om hvordan reglene kan forstås, eller skal forstås. Så er det spørsmål om det er behov for å presisere loven. Når det gjelder selve loven, vil det ta noe tid, og det må vi vurdere opp mot de forslagene som kom fra opplæringslovutvalget, så eventuelle lovpresiseringer vil først være aktuelt våren 2021. Men når det gjelder hvordan vi kan gi bedre veiledning, tar vi sikte på å kunne rydde opp i det forholdsvis raskt. Jeg mener at vi må kunne gi tydeligere og bedre veiledning gjennom klarere retningslinjer allerede våren 2020.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-09:
La meg innledningsvis være tydelig på to punkt. Det ene er at jeg ikke vil gjøre noe som svekker elevenes rettigheter. Dette er en svært viktig lov i kampen for et bedre læringsmiljø og kampen mot mobbing, det antar jeg at vi er enige om. Det andre er skoleeiers ansvar, det må vi heller ikke rokke ved, det må være helt sentralt. Læreren skal ikke stå alene i en krevende situasjon. Når det gjelder hvilke endringer som kan være aktuelle, vil ikke jeg forskuttere det. Det mener jeg må vurderes grundig, og vi må se på de forslagene som kommer fra opplæringslovutvalget. Men mye av den diskusjonen som har foregått – jeg følger svært godt med på den og får også innspill fra lærernes organisasjoner – knytter seg til usikkerhet om hvordan regelverket skal forstås. Det mener jeg er det første vi må se på. Som jeg allerede har varslet, vil vi raskt gå i gang med det arbeidet og se på hvordan vi kan få klarere retningslinjer og bedre veiledning, slik at den usikkerheten kan ryddes av veien. Og så må vi ha en grundigere prosess om eventuelle lovpresiseringer.
Bent Høie (Høyre), 2019-10-09:
I stortingsmeldingen om akuttmedisinsk beredskap fra 2000 ble det angitt veiledende responstider for ambulanser, basert på utredningen Hvis det haster. Målet for akuttoppdrag er at 90 pst. av befolkningen skal nås av ambulanse innen 12 minutter i byer, og innen 25 minutter i grisgrendte strøk. Akuttutvalget mente at disse målene ga en rimelig god avveining mellom behovet for hurtig respons og utfordringer med lange avstander og tynt befolkede områder i deler av landet. Responstid for ambulansetjenesten er definert som tiden fra AMK varsles, og til ambulansen er framme på stedet. Akuttutvalget anbefalte responstid som et planleggingsverktøy for tjenesten. Til Trønderavisa 27. september uttalte Helsedirektoratet at responstid alene ikke har stor betydning for overlevelse og folkehelse. Representanten Toppe spør om jeg deler denne vurderingen. Helsedirektoratets poeng er at god organisering av hele akuttkjeden er viktig for utfallet, i tillegg til responstid. Det er jeg enig i. Tall fra OECD viser at Norge er i toppklasse for behandling av akutt hjerteinfarkt og hjerneslag. Det tyder på at vi har en velfungerende akuttkjede. Det er godt dokumentert at utfallet ved akuttmedisinske tilstander i stor grad avhenger av rask førstehjelp på stedet og tidlig diagnostikk og behandling videre i helsetjenesten. Når det skjer en akutt hendelse, er det aller viktigste å få kompetent hjelp fram til pasienten. Det gjelder uavhengig av om det er ambulansetjeneste eller annen helsehjelp. Representanten nevner hjertestans og hjerneslag. Ved hjertestans er det viktig at det er satt i gang hjerte- og lungeredning før ambulansen er framme. Ved hjerneslag er det viktig at pasienten og menneskene rundt kjenner tegnene på hjerneslag og ringer 113. Derfor har vi nå satt i gang en nasjonal dugnad for førstehjelp i befolkningen. Målet er at hele befolkningen skal kunne kjenne tegnene på hjerneslag og sørge for tidlig varsling til nødnummeret 113. Helsedirektoratet gjennomgår nå kvalitetsindikatoren for responstid, og vil vurdere om det skal innføres flere kvalitetsindikatorer i tillegg, f.eks. tid fra hjertestans til hjerte- og lungeredning kommer i gang. Det mener jeg er et positivt arbeid.
Bent Høie (Høyre), 2019-10-09:
Svaret på det er nei. Jeg er den helseministeren som nettopp fulgte opp forslaget fra det siste akuttutvalget, som ikke anbefalte Senterpartiets løsning i denne saken – nemlig en forskriftsfesting av responstidene – og var mot det. Så Senterpartiet lytter ikke til den fremste ekspertisen på dette området, men det gjør jeg, og det gjør regjeringen. Derfor har vi gjort det som akuttutvalget foreslo, nemlig å innføre responstidene som en nasjonal kvalitetsindikator. Det kommer det ikke til å skje noen endringer på. Det som Helsedirektoratet jobber med, som jeg også svarte, er å sikre at responstiden måles på en god måte, slik at den faktisk reflekterer hva som skjer i den akuttmedisinske kjeden, og eventuelt også videreutvikle dette slik at vi måler andre viktige faktorer, som f.eks. når man starter hjerte- og lungeredning, for vi vet at det er avgjørende at det startes før ambulansen kommer.
Bent Høie (Høyre), 2019-10-09:
Jeg har jo fulgt opp akuttutvalgets anbefalinger, og dette kommer det også en bredere sak om i den neste nasjonale helse- og sykehusplanen, som skal legges fram før jul. Det med enmannsambulanser er, som også representanten er inne på, ikke i tråd med forskriften. Jeg forutsetter selvfølgelig at foretakene forholder seg til lov og forskrift uten at jeg trenger å gripe inn. Men la oss se på Senterpartiets forslag: Hvis vi skal ta det på alvor, betyr det at f.eks. Helse Nord og Helse Midt-Norge måtte ha brukt nærmere 700 mill. kr til sammen – minst – for å oppnå dette hvis det hadde vært forskriftsfestet. Senterpartiet må også reflektere over om det er den bruken av pengene som faktisk ville ha bidratt til å redde flest mulig menneskers liv i Norge, for dette ville også ha ført til en kraftig kvalitetsreduksjon i tjenesten, og ikke minst ville det sannsynligvis ha ført til mange enmannsambulanser i Norge.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-09:
La meg først overordnet si at Norge skal bli et, i praksis, nullutslippssamfunn i 2050. Allerede i 2030 skal utslippene kuttes med 40 pst. Hvis en bedrift ikke er en del av den fremtidige løsningen, er den heller ikke en del av fremtiden. Ingen virksomhet som ikke klarer å omstille seg til et grønt og klimavennlig samfunn, kan ha livets rett eller kommer til å overleve. Man må være en del av løsningen totalt sett. Det betyr ikke at ingen vil kunne slippe ut CO 2 – det skjønner alle – men det betyr at man må være en del av en helhetlig løsning som gjør at vi kommer til et lavutslippssamfunn. Det jeg refererte til i Klassekampen, var ikke olje- og gassvirksomhet, men utviklingen i hele fastlandsindustrien. Etterspørselen fra olje og gass har stor betydning for utviklingen av fastlandsindustrien, spesielt for den petroleumsrettede leverandørindustrien, som for øvrig også er den kompetanseklyngen som er med på å dra lasset når det gjelder å utvikle mange av de nye, klimavennlige teknologiløsningene. Vi har veldig mange sterke industrimiljøer, og industriens utvikling er knyttet til å utnytte naturressursene våre, men også til kontinuerlig omstilling og til kunnskapsoverføring mellom næringer. Når jeg er ute i norsk næringsliv, både i små og store bedrifter, er et av de aller viktigste temaene alle snakker om, klima og omstillingen til det grønne samfunnet. Utslipp av klimagasser fra industrien, altså fastlandsindustrien, har blitt redusert med 40 pst. siden 1990. Det betyr at vi har klart å ha en vekst i en lang periode uten at vi har hatt en tilsvarende økning av utslipp. Hvis man ser for seg kjøpekraftveksten eller veksten i norsk økonomi fra 1990 til i dag, er den formidabel, men utslippene de siste årene har gått ned. Det finnes så mange eksempler: teknologipiloten til Hydro på Karmøy, Tizir, som utvikler ny energieffektiv og klimavennlig teknologi på smelteverket i Tyssedal, og Rockwool, som ser på muligheten for å investere i elektriske smelteovner for produksjon av steinull. Når jeg møter norsk industri, som er det konkrete temaet her, er det ikke slik at norsk industri lener seg tilbake og sier: «Vi gjør vårt, så vi behøver ikke gjøre noe mer.» Snarere tvert imot – de er opptatt av, fordi de har klart å lede an i å ta i bruk nye teknologiske løsninger og få utslippene ned, at de må gjøre enda mer. Blant annet gjennom Prosess21, der industrien selv sitter i førersetet, skal vi se hvordan vi kan få en utvikling i retning av minimale industriutslipp, samtidig som vi vil få frem konkurransedyktige og fremtidsrettede prosessindustribedrifter. Det er nok ikke noe annet land i verden som er bedre stilt og bedre i stand til å gjøre akkurat dette enn Norge.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-09:
Jeg feiltolket ikke at norsk industri går bra, og at det er optimisme. For å ta et eksempel: Om det blir rekordinvesteringer, vet vi ikke, men vi vet at det investeres tungt. Investeringene i norsk industri går opp. Hvorfor er det viktig? Jo, fordi de som investerer, ikke kommer for å være snille med Norge. Veldig mange av disse er utenlandske eiere. De kommer fordi de tror på vekst i Norge. De kommer fordi de tror på vekst samtidig som vi fører en offensiv klimapolitikk. I 2022 får vi svaret på hva som skjer i 2020, og så er det riktig at 2030 er ukjent. Det er rett og slett fordi vi er på vei dit nå. Hvis man ser på projiseringen av utslippene i Norge, går de i riktig retning – og ikke bare det, brikkene som må være på plass for at vi skal klare utslippsmålet i 2030, og så i praksis nullutslippssamfunnet i 2050, er nå i ferd med å komme – ikke bare EUs kvotesystem, ikke bare satsing på klimateknologi, men også planer for hver eneste samfunnssektor og hvordan vi skal bidra.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-09:
For det første er det slik at de investeringstallene i norsk industri jeg snakket om, var for inneværende år. Inneværende år er ikke ferdig, så med andre ord vet vi ikke om det blir rekordinvesteringer eller ikke, men det er enkle tall å finne. Det jeg har reagert på i flere omganger, er at særlig SV synes å tro at de eneste som er klimaengasjerte, er i denne sal – og ikke bare det – i det ene partiet og kanskje et par til. Da ser man ikke at norsk industri – lenge før dette ble noe man, beundringsverdig nok, demonstrerte for utenfor Stortinget – har jobbet med klima, miljø og ny teknologi og kuttet utslippene med 40 pst. siden 1990. Og de er på ingen måte ferdig. Så jeg vil si at hvis vi faktisk skal klare å nå utslippsmålene våre, som vi er nødt til å gjøre, er ikke norsk næringsliv bare en del av problemet – det er de også –de er i høyeste grad en del av løsningen. Hvis man ikke har en god næringspolitikk, får man heller ingen god grønn politikk.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-09:
Hvis vi skal klare å unngå global oppvarming som følge av menneskeskapte utslipp, er vi helt avhengige av å beholde så mye av regnskogen som mulig. Også handelspolitikken skal bidra til å understøtte andre mål i norsk politikk, herunder vårt sterke engasjement for klimamålene. Handelspolitikken skal også bidra til bærekraftig utvikling, inkludert å nå forpliktelsene som følger av Parisavtalen. Merk at jeg her sier «understøtte» fordi handelspolitikken selvfølgelig ikke kan gjøre dette alene. Derfor er det også et helt sentralt tema i frihandelsavtaleforhandlingene våre, der kapitler om handel og bærekraftig utvikling er høyt prioritert fra vår side. Regjeringen har hele tiden ikke bare fulgt situasjonen nøye – som man kan se på det som er en annen statsråds konstitusjonelle ansvarsområde, klima- og miljøministerens – man har også overfor brasilianske myndigheter gitt klart uttrykk for at vi er veldig bekymret for den økte avskogingen og de politiske signalene som kom i den forbindelse. Gjennom regjeringens klima- og skoginitiativ har vi samarbeidet med en rekke land. Det er viktig for Norge at vi har en helhetlig handelspolitikk der også hensynet til miljø og klima er ivaretatt. Vi er også langt fremme internasjonalt når det gjelder å ivareta nettopp hensynet til klima og miljø i frihandelsavtaler. Jeg har nevnt kapitlet om handel og bærekraftig utvikling. Etter flere forhandlingsrunder med Mercosur fikk vi gjennomslag for et kapittel som på en god måte støtter opp under Norges politikk når det gjelder klima og miljø, og for øvrig også arbeidstakerrettigheter. Det er et resultat som jeg er fornøyd med. Bestemmelsen om handel og bærekraftig forvaltning av skog, der partene bl.a. påtar seg forpliktelser til å bekjempe ulovlig tømmerhogst, har vært spesielt viktig for Norge. Avtalen støtter også opp under vårt mål om å fremme bærekraftig handel også med landbruks- og skogprodukter. Så har representanten et spørsmål om sanksjoner. Der er det et overordnet bilde som det er greit å ha med seg, og det er at Norge som et lite land først og fremst er avhengig av velfungerende multilaterale systemer. Så den typen ensidige økonomiske sanksjoner har Norge tradisjonelt alltid vært veldig skeptisk til fordi det undergraver internasjonalt samarbeid. Jeg mener derfor at vår tilnærming i kapitlet om handel og bærekraftig utvikling er god, og også i tråd med lange linjer i norsk politikk, gjennom flere regjeringer. Gjennom avtalen kan spørsmål om etterlevelse av forpliktelsene løses gjennom konsultasjoner, mekling, forlik, velvillig mellomkomst og dialog i blandet komité. Kort sagt er det slik at avtalen gir oss en plattform for dialog og samarbeid, og hvis man skal ha en sjanse til å påvirke, trenger man også arenaer og plattformer. Jeg noterer meg for øvrig at EU har valgt en tilsvarende tilnærming i samtlige av sine frihandelsavtaler.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-09:
Norge vil stille seg både på Norges side og på de internasjonale klimaavtalenes side og selvfølgelig støtte alle som bidrar til at vi får mindre avskoging, for å ta vare på helt avgjørende regnskogressurser. Bare litt til prosessen: Det var for det første helt naturlig at da presidenten i Brasil – som jeg også for øvrig har mine meninger om – kunngjorde at man hadde nådd en avtale med EFTA-landene, kommenterte jeg som næringsminister også det. I alle handelsforhandlinger er det to ting som alltid skjer. Det ene er at det er et etterarbeid med bl.a. det juridiske i avtalene for å sikre at alt er helt på plass. Det andre er at disse skal ratifiseres i Stortinget. Det regjeringen har sagt, er at forhandlingene nå er avsluttet. Så skal de ratifiseres i Stortinget. Da er det selvfølgelig slik at Stortinget får full innsikt i hele avtalen – og vel så det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-09:
Man kunne snudd på det, for man kunne stilt spørsmålet: Hva er det alle de andre EU-landene har skjønt som ikke representanten Lysbakken har skjønt? Men jeg mener at det er altfor polemisk, for realiteten her er at vi alle er enige om målet. Norge har en klar ambisjon, et mål, en politikk, om at vi skal bidra til å bevare regnskogen. Så er vi uenige om hva som er et godt virkemiddel for å få det til i dette konkrete tilfellet. Jeg respekterer at deler av opposisjonen mener at det å si at vi ikke ønsker noen avtale, vil være et så kraftig virkemiddel at man tror at det vil få påvirkning. Vi – og jeg – har en annen vurdering. Vår vurdering er at for å påvirke et land langsiktig – og det er viktig å huske på at selv om det med Bolsonaros politikk har blitt vanskeligere for regnskogen, er det ikke noe nytt at det er avskoging i Brasil – trenger man gjensidige forpliktelser, og man trenger områder hvor man ikke bare møtes, men også blir lyttet til. Det er derfor jeg mener at denne handelsavtalen også bidrar til at Norge kan spille en viktig rolle i å hindre avskoging i Brasil.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
«Kloden vår trenger en radikal og rettferdig miljøomstilling på alle områder. Vi trenger en «grønn, ny deal». Innen transport har vi mange muligheter. Sosialistisk Venstreparti har gjentatt utallige ganger at hyppige nullutslippsferger må erstatte broene og tunnelene i «Ferjefri E39». Konstituert vegdirektør Bjørne Grimsrud i Statens vegvesen har nylig sagt til Dagens Næringsliv at de snart vil råde samferdselsministeren til å utsette planene på enkelte av fjordkrysningene. Vil statsråden nå revurdere hele, eller deler av «Ferjefri E39» i lys av fagetatens vurderinger?»
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Jeg må si at nå er det vel nesten bare statsråden og regjeringa sjøl som ikke setter spørsmålstegn ved Ferjefri E39. Forskningsinstitusjonene og etatene under statsråden begynner nå å stille disse spørsmålene oftere og oftere. Til og med Nye Veier AS, av alle, har kommet med tøff og kraftig kritikk av utredninger Statens vegvesen har gjort omkring Møreaksen. Så har vi regionvegsjef Kjetil Strand i Vegvesenet, som sier de er enige med Nye veier i at verden har endret seg på flere områder siden konseptvalgutredningen ble laget. Nye bestillinger fra Samferdselsdepartementet gjør at Statens vegvesen nå skal gjøre nye vurderinger av E39 Ålesund–Molde. Det må vel stemme siden denne regionsjefen sier det. Betyr ikke dette at den holdningen statsråden og regjeringa nå har, for lengst er moden for ny vurdering med hensyn til å få hyppige nullutslippsferjer som et helt realistisk alternativ?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-09:
Jeg må si at dette er enkel demagogi, og statsråden må vite at jeg vil bruke penger på vei på Vestlandet. Jeg vil utbedre, utrette, få midtdelere, ha gul midtstripe, og jeg vil satse på veien mellom fergene. Dette vet statsråden meget vel. Det vet han. Møreforskning har kommet til at det er liten sannsynlighet for at Møreaksen vil bidra vesentlig til å skape dette felles bo- og arbeidsmarkedet mellom f.eks. Ålesund og Molde. Det argumentet holder altså ikke i det hele tatt. Det er flere andre miljøer, bl.a. forskningsmiljøet ved SINTEF i Trondheim, som hele tida har ivret for at hyppige nullutslippsferger burde vært blant alternativene som skulle utredes da disse store fjordkryssingene skulle utredes. Men nei, det ble nedstemt her i Stortinget. Statens vegvesen har da sjøl tatt noen initiativ, og jeg venter veldig spent på rapporten som kommer om få dager. I lys av det blir det spennende å spørre statsråden på nytt om ganske kort tid.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
La meg først seie at klimaendringar, tap av natur og forureining er dei tre store miljøutfordringane i vår tid. Verdas land, inkludert Noreg, må difor redusere klimautsleppa, ta betre vare på naturen og skape ein sirkulær økonomi. Difor har denne regjeringa sett seg ambisiøse klimamål. Vi fører ein offensiv klima- og miljøpolitikk, og vi har bl.a. laga ein bioøkonomistrategi. Vi har også forsterka klimaforliket – elbilpolitikken er eit godt eksempel på det. Resultata er klare. 44,7 pst. av nye bilar frå januar til september i år er elektriske, mot 5,5 pst. i 2013. For seks år sidan var utsleppa frå nye personbilar i Noreg på nivå med EU. I dag ligg utsleppa frå nye bilar meir enn 40 pst. under EU-nivået. Vi er verdsleiande i å utvikle og bruke null- og lågutsleppsteknologi, og slike løysingar er essensielle for vidare omstilling til eit lågutsleppssamfunn. Representanten Nævra har stilt spørsmål om regjeringa vil skrote strategien om ferjefri E39, mange gonger – ein strategi dei sjølve visstnok var svorne tilhengjarar av då dei sat i regjering, og som eg har avklara mange gonger at denne regjeringa ikkje tenkjer å gå vekk ifrå. Strategien står framleis ved lag, så det korte svaret til representanten Nævra kunne ha vore nei. Når eg likevel vel å utbrodere noko meir, handlar det om at det verkar på meg som om SV faktisk ikkje er opptekne av løysingane. Dei siste tala vi har f.eks. for Hordfast – eit vegprosjekt presidenten antakeleg kjenner til – viser jo at med dei anslaga vi har i dag, vil utsleppsreduksjonane som følgjer av ei slik investering, i eit førtiårsperspektiv vere på fleire millionar tonn, med den teknologien vi kjenner til i dag. Det viser at SV er på veg inn på ikkje berre eit sidespor, men eit fullstendig feilspor, når dei lagar seg rasjonale og argumentasjonsrekkjer som ikkje står seg fagleg. Fagetatane våre har, basert på eit oppdrag eg har bestilt, sett på korleis ein kan få meir igjen for kvar investerte krone i transportsektoren i åra framover, og det er grunnlaget for vårt vidare NTP-arbeid. Det kjem bl.a. av at dei kostnadene ein anslår når Stortinget vedtek Nasjonal transportplan, altfor ofte sprekk – då SV sat i regjering, og vi har også erfaringar med det frå denne perioden. Difor må vi ha betre kostnadskontroll, og vi må vurdere fleire prosjekt i lys av den teknologiske utviklinga. Men Ferjefri E39 er framleis eit bu- og arbeidsmarknadsforstørrande prosjekt på Vestlandet, akkurat på same måten som intercityprosjektet er det på Austlandet, og for regjeringa står det ved lag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
I transportsektoren skal vi redusere utsleppa betydeleg innan 2030, men SV har eg allereie gjennom mitt førre svar vist er på feil spor. Viss ein faktisk reduserer klimagassutsleppa gjennom å byte ut dagens ferjeløysingar med ferjefrie alternativ, vil SV likevel skrote ferjefri-alternativa. Det er eit blindspor, og det blindsporet har eg ikkje tenkt å gå inn på. Vi jobbar heile tida for å optimalisere prosjekt, få kostnadskontroll, finne nye teknologiske løysingar som gjer at vi reduserer både utsleppa og kostnadene på investeringane i infrastrukturprosjekt. Vi må heile tida gjere nye vurderingar, og det er difor eg har bestilt det frå alle underliggjande verksemder i forbindelse med ny nasjonal transportplan. SV startar dette med å konkludere, ganske enkelt fordi dei ikkje vil bruke pengar på å byggje veg på Vestlandet – dei skal bruke pengane på tog på Austlandet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-10-09:
Det er fantastisk å høyre at SV kritiserer avgjerder på KU-nivå som vart gjorde i 2011, då SV sat i regjering og hadde ansvar for dei avgjerdene som vart tekne. Det som skjedde då, var jo ikkje at ein ikkje greidde ut ferjealternativa, men at ferjealternativa av SV i regjering vart forkasta til fordel for ferjefri-alternativa. Det er jo ikkje verda som endrar seg; det er SV som vil springe frå forpliktingane sine frå tidlegare om å byggje Vestlandet tettare saman. Det er fantastisk å høyre på SV, som meiner at intercityutbyggingane på Austlandet er viktige, og det er dei, fordi dei er regionforstørrande, fordi det gjev ein pendlaravstand på ein time mellom byane, mens ein pendlaravstand på ein time f.eks. inn til Bergen i Sunnhordaland, ikkje er regionforstørrande på same vis. Det er ein logikk som ikkje går opp. SV er avslørt og har vorte det gong etter gong. Difor står regjeringa fast på dei prioriteringane vi har gjort tidlegare.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-10-09:
«I en pressemelding fra Forsvarsdepartementet 20. september fremkommer det at Norge fra samme dato går inn i det europeiske forsvarssamarbeidet EI2. Hva er bakgrunnen for at dette ikke er lagt frem for Stortinget til behandling som en egen sak før tilslutning?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-10-09:
Jeg takker for svaret. Det er grenseløst naivt å se for seg at dette kun skal fungere som en koseklubb. Dette initiativet kommer opprinnelig fra Frankrike og Frankrikes president. Macron har uttalt et klart ønske om å bygge opp en europeisk hær – konkurrerende strukturer med NATO og andre eksisterende strukturer. I går ble det lagt fram et fagmilitært råd som viste at vi i Norge ikke har et forsvar som per i dag er rustet for framtiden. Det er behov for å bruke titalls milliarder kroner i årene som står foran oss. Samtidig har vi behov for å styrke vårt samarbeid med viktige alliansepartnere i NATO. Hvorfor mener regjeringen det er fornuftig, uten at det har vært en bred behandling i Stortinget av saken, å tilslutte oss nye, konkurrerende initiativ?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-10-09:
Norges forpliktelser gjennom NATO, de europeiske landenes forpliktelser gjennom NATO, er for det første å ruste forsvaret for framtiden, styrke forsvaret, noe som regjeringen ikke har bidratt med i tilstrekkelig grad, bl.a. gjennom en nedprioritering av landmakten, noe som kommer tydelig fram av det fagmilitære rådet som ble lagt fram i går. Det som NATO også er opptatt av, er ikke å lage nye og konkurrerende strukturer. Det som en tilslutter seg her, er et europeisk intervensjonsinitiativ, der man bl.a. på høyt militært nivå skal ha strategiske diskusjoner, faste møter. Man skal også sørge for, som det står, å styrke evnen til EI2-deltakerne til å svare sammen på framtidige trusler og kriser. Man sier at det kan skje innenfor rammen av NATO, at det kan skje innenfor rammen av EU, og at det kan skje gjennom andre koalisjoner. Hvorfor sørger man ikke for å bygge på det som har vært norsk tradisjon, styrke det norske forsvaret og sørge for allianseforpliktelsene gjennom NATO? Og hvis det skal skje endringer, hvorfor har man ikke sørget for å legge det fram til bred debatt i Stortinget, landets lovgivende forsamling?