Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-05-10:
Offentlig forvaltningspolitikk spenner vidt. Derfor blir dette gjerne de store linjers debatt, noe den til nå har vist i stor grad. Norge har hatt en formidabel vekst i offentlig sektor de siste 20 – 30 år, i stor grad som følge av utbyggingen av de mange ulike velferdsordningene i kommunene. Av tabelloversikten som lå ved statsrådens redegjørelse, går det fram at de offentlige utgiftenes andel av bruttonasjonalproduktet i Norge ligger svært høyt i internasjonal sammenheng, tatt i betraktning den betydelige veksten i BNP landet har hatt som følge av inntektene fra oljen. Veksten i offentlig sektor har i et langt historisk perspektiv fulgt om lag samme vekstkurve som BNP. Statsråden har slått fast at det er Regjeringens mål å opprettholde en stor offentlig sektor. Dette har Norge behov for for å sikre et likeverdig tjenestetilbud over hele landet. Og nettopp utbyggingen av velferdstilbudene har bidratt til å opprettholde sysselsetting, og derved bidratt til å bevare et spredt bosettingsmønster i vårt land. Det må fortsatt være en viktig målsetting. I sin redegjørelse pekte statsråden på de endringer samfunnet har gjennomgått de siste årene, ikke minst som følge av fremveksten av kunnskaps- og informasjonssamfunnet. Den teknologiske utviklingen og internasjonaliseringen har bidratt til skjerpet konkurranse i alle ledd i samfunnet. Dette har nok heller ikke offentlig sektor unngått å merke. Likevel er det grunn til å anta at offentlig sektor i mindre grad enn privat sektor har måttet ta følgene av denne konkurransen. Sett fra et makrosynspunkt er det ikke urett å si at offentlig sektor har ridd på en sammenhengende medgangsbølge de siste 30 årene på grunn av de store oljeinntektene. At det fortsatt er uløste oppgaver og områder som ligger etter, endrer ikke dette bildet. Hva denne medgangsbølgen har ført til, er det imidlertid ikke så lett å avlese. Kravet til effektivisering og rasjonalisering har vært stilt kontinuerlig, men man har manglet noe av den drivkraften som kjennetegner privat sektor i sterkere grad, nemlig nødvendigheten av å sørge for rentabilitet. Dette og andre forhold understreker det betimelige i at Regjeringen nå så sterkt understreker behovet for en forenkling, modernisering og fornying av offentlig sektor. Arbeidet med å utrede konkurranseeksponering – forresten et veldig vanskelig ord – kan i denne sammenheng være et viktig initiativ for å oppnå en mer dynamisk forvaltning. Bruk av informasjonsteknologi har vært fremholdt som et viktig og avgjørende redskap for å oppnå større effektivitet. I festtaler har det vært hevdet at investeringer i IT vil kunne betale seg selv, altså tjenes inn igjen opptil flere ganger. Det har imidlertid vært vanskelig å se de konkrete resultatene av dette. Når det i redegjørelsen fra statsråden så pekes på faren for at IT-bruken kan skape nye informasjonskløfter i samfunnet, er nok det absolutt riktig. Når det derimot samtidig sies at det er en politisk oppgave å påse at ressurser som frigjøres, settes inn på å forbedre tradisjonelle kanaler til dem som fortsatt vil benytte seg av disse, ringer det en bjelle hos meg. Det er lett å tenke at her finner man seg et nytt område å anvende effektiviseringsgevinsten på. Jeg vet ikke om dette er et typisk eksempel, men Parkinsons lover har en tendens til å dukke opp i bakrommet i ulike typer forvaltning og administrasjon. Selvoppholdelsesdriften kan være en nyttig egenskap. Men når det gjelder offentlig byråkrati, har vi et særlig ansvar for å være på vakt. I denne sammenheng er det prisverdig at Regjeringen tar til orde for utflytting av statlige etater. Hittil er det ikke blitt mange resultatene, men den som kjenner til motkreftenes enorme styrke på dette området, vet at det ikke er noen lett oppgave å ta fatt i. Det samme gjelder målet om et enklere Norge, som statsministeren selv har gått i bresjen for. Det blir ikke lett, men det er ikke mindre viktig for det. Et enklere Norge – vi skal ikke veksle mange ordene med vanlige brukere av offentlig tjenester før det kommer et «Eia, var vi der!» Vi har møtt mange bedriftsledere som har utøst sin frustrasjon over byråkratijungelen, med utilnærmelige internkontrollforskrifter, statistikkskjemaer og nå sist det nye regelverket til plan- og bygningsloven. Et enklere Norge er en utfordring som bør få full politisk oppbakking. Det samme bør gjelde utflytting av statlige virksomheter og etablering av lokale servicekontorer. Dette er tiltak som klart peker i retning av en mer effektiv ressursutnyttelse og en tidsmessig offentlig forvaltning, en mer bruker- og serviceorientert forvaltning.