trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Dette er en ganske underlig situasjon. Det ser altså ut til at ingen andre partier i transportkomiteen ønsker mer kunnskap om pandemiens virkninger på samferdselssektoren. Er det mulig? Ja, innstillingen forteller det. Et ekspertutvalg satt sammen av de beste forskningsmiljøene våre på feltet ville gitt oss mye mer kunnskap om hvilke grep vi bør ta innen transportsektoren framover. Vi forvalter milliarder i transportkomiteen. Kunnskap er makt, blir det sagt. Ja, men flertallet her ønsker altså ikke denne makten. Skal alt fortsette som før etter pandemien? Det er en merkelig holdning. Jeg trodde i min naivitet at dette forslaget kunne alle partier samle seg om. Det trodde jeg. TØI og mange andre har lagt fram de første tallene over endringer i reisevaner og mulige langtidsvirkninger av pandemien. I alt seks spørreundersøkelser har de gjort. Urbanet Analyse har undersøkt det, og NHO har gjort det. Det som foreløpig er konklusjonen, er ganske logisk, men viktig: Hjemmekontoret er på et vis oppdaget. De tekniske løsningene er oppdaget. Ny arbeidsro er oppdaget – ikke minst for dem som ikke liker åpne arbeidslandskap på jobben. Den siste undersøkelsen til TØI viser at 46 pst. av dem som har mulighet til det, vil ha hjemmekontor 1–2 dager i uken etter koronapandemien. Før koronaen var det bare 19 pst. NHO har sagt at rundt halvparten av medlemsbedriftene vil legge opp til mer fleksible jobbløsninger med hjemmekontor etter koronaen. Dette vil få klare følger for samferdselsplanleggingen. Urbanet Analyses rapport viser at kollektivtransporten på lang sikt kan miste mellom 13 og 17 pst. av passasjerene, sier jeg med henvendelse til representanten Johnsen, som følge av endrede reisevaner og svekkede konkurranseflater for kollektivtransporten. Vi snakker altså ikke bare om motorveier. Det kan sjølsagt også få klare følger for trafikkprognosene på vei. Skal vi ikke ha kunnskap om det ved veiløsningene vi velger? Trenger vi nå en tredje rullebane på Gardermoen? Andre flyplassutbygginger? Jeg bare spør. Det har vært fokusert på tidsperspektivet i SVs forslag. Representanten Orten nevnte det, og andre har nevnt det, at vi ikke rekker å få resultater før NTP skal behandles. Se nå bort fra den da! Det er jo ikke hovedpoenget med dette forslaget. Hovedpoenget er at ekspertutvalget skal levere en sluttrapport ved årsskiftet 2021–2022. Det er det vesentlige. Hvorfor i all verden kan ikke representantene støtte det? Det skjønner jeg ikke. Nei, man ønsker altså ikke kunnskap. Man gjør som verdens største fugl, som ikke kan fly, men derimot dytter huet langt ned i sanden. Jeg tar med dette med meg arkene mine og tar opp SVs forslag.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Jeg viste til flere rapporter som er initiert av kollektivselskapene sjøl og av forskningsinstitusjonene sjøl når det gjelder holdninger til nye reisevaner og jobbsituasjoner. TØI har måttet gå på en slags tiggerferd til utallige etater for å få en skjerv til sin forskning – en avgjørende viktig forskning, vil jeg kalle det – på hvordan vi skal prioritere milliardene våre framover. En skulle jo tro at det var av stor verdi for en statsråd, et departement og ei regjering å få sånne resultater. Mitt spørsmål til statsråden er: Har statsråden og departementet gitt noen forskningsinstitusjoner i oppdrag å forske på dette feltet vi her snakker om, som grunnlag for de viktige prioriteringene i NTP? Har statsråden gitt oppdrag til forskning på dette feltet?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Jeg takker for det svaret, men jeg fikk vel ikke helt svar. Det første spørsmålet var om statsråden har gitt oppdrag til forskningsmiljøene. Jeg betviler at oppdraget er gitt; jeg tror de har satt i gang på egen hånd. Det var det ene spørsmålet. Det andre spørsmålet er om ikke statsråden ser, og det later altså til at heller ikke stortingsflertallet ser, at jeg ikke snakker om at vi skal konkludere i dag – det skulle bare initiere et ekspertutvalg som skal komme med konklusjoner ved årsskiftet. Det vil si at de har nye data kanskje i november, og så kommer forskningsresultatet da ved årsskiftet. Jeg vil tro at forutsetningen har endret seg ganske betydelig til november, og at det da vil være mulig å komme med nye konklusjoner om reisevaner og jobbvaner hos folk. Først og fremst: Er det tatt initiativ og gitt oppdrag fra statsrådens side til forskningsmiljøene på dette feltet?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Jeg vil ta utgangspunkt i representanten Jon Gunnes’ innlegg. Jeg tror sjelden jeg har hørt noe så lite foroverlent, så få nysgjerrige spørsmål og en så bastant konklusjon om at vi får da ikke greie på noe mer – en sånn holdning. Det var nesten litt sjokkerende. Jeg kjenner representanten Gunnes som en som er vitebegjærlig. Med sin bakgrunn som ingeniør bygger vel representanten på kunnskaper, vil jeg tro, og så sier representanten at vi ikke kan regne med at vi får noen ny viten fra forskningsmiljøene! Er det mulig å høre noe sånt fra denne talerstolen fra en ingeniør? Dette var et underlig innlegg, som ble hørt av meg. Så er det et poeng her, og det gjelder at vi må bruke denne anledningen til å få et skifte i våre reisevaner, til på en måte å sementere at vi kan bruke hjemmekontoret mer. Naomi Klein sier: Vi må ikke tilbake til hvordan det var før. Kanskje ikke alle kjenner Naomi Klein, men for dem som kjenner henne, er det en viktig stemme i klimadebatten bl.a. Nå har vi fått et mulighetsrom til å endre noe. Det må vi vel gripe fatt i – klima- og miljøministeren sitter i salen, samferdselsministeren sitter i salen. Det er jo akkurat nå, i en slik situasjon, etter pandemien, at vi må gripe muligheten også for klima og miljø. Vi skal på mange måter hylle situasjonen. Det er ikke bare negativt at folk har oppdaget hjemmekontorets muligheter. Dermed synes jeg det var en litt passiv holdning jeg hørte fra flertallet i salen, også fra statsråden som har uttalt seg, til å kunne gripe den muligheten som ligger i et skifte for reisevanene våre og gjøre det til noe positivt, i den forstand at man kan tenke miljø og klima. I California har visstnok et av fylkene beordret 60 pst. av de arbeidende til å ha hjemmekontor. Vi vet at California er en foroverlent delstat som tenker miljø, og som tenker klima. Var det ikke sånne tanker vi nå skulle begynne å tenke, at vi utnytter koronaepidemiens positive sider? Det er vanskelig å finne dem i den situasjonen som vi er i nå, men det er faktisk noen innen samferdsel og innen miljø. Da har jeg faktisk nevnt det også.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Jeg tar ordet her først og fremst for – jeg holdt på å si – å berolige representanten Sandra Borch med en stemmeforklaring. Vi kommer til å trekke støtten til forslagene nr. 1–3. Kan en kalle det et arbeidsuhell? Nei, det var ikke noe arbeidsuhell, det var besnærende å støtte de tre forslagene. Vi har gått nærmere inn i de tre forslagene. Spesielt forslag nr. 3 skal man være obs på – og jeg ser spesielt på Arbeiderpartiets representant i salen – hvor de blander kortene litt med skadefelling og lisensfelling. Det er litt skummelt. Det ber jeg Arbeiderpartiet tenke over enda en gang mens det ennå er tid. Hvis jeg er i posisjon til å råde Senterpartiet til noe som helst, vil jeg råde dem til at de kanskje fremmer et sånt rovdyrforslag – godt gjennomtenkt, gjerne i kontakt med andre partier – sånn ca. en gang i året istedenfor hver fjortende dag, så kan det jo hende at vi hadde sett litt mer med alvor på forslagene fra Senterpartiet. Det jeg også legger merke til, som jeg også syns er litt leit, er at to partier i hver sin blokk finner hverandre oftere og oftere i miljøspørsmål. Det er Fremskrittspartiet og Senterpartiet. Og det er litt leit at Arbeiderpartiet også halter etter i noen av disse spørsmålene. Det kan jeg si, som godt medlem i en av blokkene, og det beklager jeg. Jeg ser visse likhetstrekk med en annen sak, som jeg ikke skal gå veldig langt inn i, for det kan bli farlig. Men når en ulv kommer over grensa og inn i Norge, har det visse likhetstrekk med innvandrerspørsmålet, fordi man kanskje kan lite om denne innvandreren til enkelte områder. Lite kunnskap skaper frykt. Jeg har erfart i mitt lange liv at frykten er omvendt proporsjonal med kunnskapen – når en legger en linjal fra Sverige og vestover, f.eks. Det er ganske betegnende. Jeg har en kronikk liggende på bordet om det. Jeg vil bare si at vi trekker oss fra forslagene nr. 1–3, etter nærmere vurdering, og da er vel det journalført.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Jeg takker statsråden for svaret og kommentarene. Jeg synes kanskje det var litt lite konkret svar med tanke på den direkte oppfølgingen av grønn konkurransekraft og veikartene. Det var spredte synspunkter, mye snakk om klima, Europa osv., men den direkte oppfølgingen savnet jeg. For å få til et skifte og bli kvitt en uheldig miljøpraksis må den uheldige miljøpraksisen straffes på et vis, og den gode praksisen, teknologien eller adferden må belønnes. Det er dette vi gjerne kaller pisk og gulrot. Veldig ofte må begge deler brukes – det gir ofte best resultat. Nå ønsker regjeringa stort sett et nært samarbeid med næringslivet, og næringene som har utarbeidet disse veikartene, er skuffet over ikke å ha blitt invitert inn til å fortsette det tidligere samarbeidet om grønn konkurransekraft. Dette gjelder bl.a. utarbeidelse av strategier for reiselivet, som jeg nevnte tidligere, og sirkulærøkonomi. Så spørsmålet mitt til statsråden i denne debatten er om han ikke ønsker å invitere aktivt til å fortsette det tidligere samarbeidet under grønn konkurransekraft, eller er det sånn at han stanger hodet mot andre krefter i regjeringa? Hva er det som hindrer ham i å følge opp veikartene og det tidligere samarbeidet om grønn konkurransekraft? – Det hadde vært veldig fint å få høre statsrådens synspunkter på det. Regjeringa har fulgt opp litt på ett av feltene, og det gjelder handlingsplan for grønn skipsfart. Det er jeg glad for. Der står det bl.a.: «Norge er verdensledende på grønn omstilling i alle deler av skipsfarten, men omstillingstakten må økes betydelig for å innfri disse ambisjonene. Selv om omstillingen vil bli krevende, åpner den også nye muligheter i maritim næring. Kontraktene for de nye og miljøvennlige løsningene vinnes i stor grad av norske aktører. Det bygges kompetanse langs hele verdikjeden for grønn skipsfart.» – Dette er nydelig språk, det er sant, og det er viktig at det stimuleres videre. Så ramses det opp noen viktige virkemidler. Ett av dem er avgjørende viktig, og det er å stille krav om nullutslippstransport i leveranser til det offentlige, der det ligger til rette for det. Det står i et av punktene. I min kontakt med fagfolk i fagmiljøene, bl.a. i Rederiforbundet og organisasjonene, ser de ikke en oppfølging av akkurat dette ut over kravene Stortinget har satt til nullutslipp på nye ferjer. Hvorfor ikke? Hvorfor er det ikke fulgt opp for større skip? Det er mitt store spørsmål, og det er avgjørende viktig for et skifte til grønn maritim industri.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
Først til representanten Kjenseth: Jeg refererer ofte til EU. Det kan representanten slappe helt av på, for jeg synes EU i mange tilfeller er foroverlent. De ligger foran oss på flere områder. De ligger foran oss bl.a. med hensyn til innretningen på krisepakkene. Det har jeg tatt opp i innlegget mitt før i dag, så jeg har ikke noe allergi mot EU på den sida. Jeg synes tvert imot at vi kan lære mye av EU innen grønn sektor. Det er ikke tvil om det. Med Tyskland i førersetet har de gjort mye, og de kommer til å gjøre mer. Derfor synes jeg det kanskje var en litt søkt unnskyldning fra statsråden da han henviste til at vi liksom er med på investeringene i EU osv., at man ikke kunne sammenligne epler og pærer og alt dette. Men det er klart at jeg henviste jo også til Tyskland og til Frankrike, og hva de bruker som enkeltland direkte på grønn omstilling i forbindelse med krisepakkene. Ellers ble det nevnt ganske mange enkeltpunkter, også i Kjenseths innlegg. Vi er jo enige om mye av dette. Venstre og SV står ikke så langt fra hverandre på mange av disse konkrete tiltakene. Langskip ble nevnt. Ja, det er Langskip, men det er litt kort. Det får så være, men det er kommet godt i gang. Mye av dette er vi enige om. Det ble nevnt at vi bare ønsker en slags ny statlig investeringsbank. Nei, det er mye mer enn det i vår ganske omfattende grønne plan, og det tror jeg representanten Kjenseth kjenner til. Det er investeringsfondet, men også bruk av de statlige virkemidlene som er der, innretningene som er der. For eksempel må Nysnø gis noen helt andre muskler enn før, det samme også med Enova. Dette har vi gjort i hvert års budsjett, og nå har vi virkelig trådt til og sagt at vi må øke ambisjonene kolossalt, også i porteføljen til Nysnø f.eks. Så vil jeg komme tilbake til utgangspunktet mitt. Jeg tok velvillig opp regjeringas egne ambisjoner, deres eget store prosjekt med grønn konkurransekraft. Det var der jeg begynte, og det er der jeg har lyst til å avslutte. Jeg synes fortsatt at man ikke helt har tatt opp hansken rundt disse veikartene. Det er kanskje særlig to veikart jeg savner. Et av dem står hjertet mitt veldig nært. Det er å få en grønn dreining på norsk reiseliv. Jeg synes at statsråden kan svare på om han sammen med næringsministeren kunne forplikte seg til å følge opp forslagene fra reiselivskartet. Der synes jeg det skorter. Det er en slags forsømt mulighet som var i de krisepakkene vi har vedtatt. Man kunne brukt anledningen der til å få tiltak for et grønnere reiseliv. Det samme gjelder for så vidt også sirkulær økonomi. Etter de observasjonene jeg har hatt på ganske nært hold av noen av prosessene, har det vært en litt sånn ovenfra-og-ned-prosess, og jeg tror det er veldig viktig at statsråden tar initiativ til at det gamle samarbeidet tverrsektorielt kommer i gang igjen. Men ellers: Takk for debatten. Jeg takker statsråden for engasjementet.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
På vegne av representantene Sylvi Listhaug, Kari Kjønaas Kjos og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om å sikre at Luxturna blir gjort tilgjengelig for norske pasienter som kvalifiserer til en slik behandling.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-09:
På vegne av folka på Veitvet, Kalbakken og Rødtvet i Groruddalen og representanten Petter Eide og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om å stoppe nedbyggingen av grøntområdene på Bredtvet i Groruddalen.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-03-09:
Nå har vi sjansen til ikke bare å utrede, men faktisk å inkorporere FN-konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne i menneskerettsloven. Konsekvensen av å gjøre det vil være at Norge følger menneskeretten. Konsekvensen av ikke å gjøre det vil være at Norge føyer seg inn i rekken av land som ikke følger menneskerettene i praksis for én spesiell gruppe. Det vil være konsekvensen. Hvorfor er vi så opptatt av først å utrede hva konsekvensene vil være av å følge menneskerettighetene? Betyr det at vi vurderer å ikke gi en gruppe mennesker i Norge menneskerettigheter fullt ut hvis konsekvensene er brysomme for storsamfunnet? Jeg tror ikke det er motivasjonen. Jeg tror motivasjonen bak å utrede er god, men jeg tror rett og slett logikken ikke er på plass. Konsekvensen av å inkorporere disse menneskerettighetene i menneskerettsloven vil være å opprettholde menneskeretten for alle innbyggere i Norge, og det ønsker vi i Miljøpartiet De Grønne å støtte.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2021-03-09:
Jeg vil gjerne også ta opp perspektivet fra den nye grønne blokka og opplyse om at Miljøpartiet De Grønne også kommer til å stemme imot forslagene nr. 1, 2 og 3 i denne saken, selv om vi på grunn av en feil fra vår side i komitébehandlingen står oppført i forslagene i innstillingen. Miljøpartiet De Grønne har programfestet at vi vil sikre levedyktige bestander av alle rovdyr og rovfugler som hører hjemme i norsk natur. Det er et standpunkt vi står samlet om i partiet, både de av oss som ikke dyrker jorda, og de av oss som dyrker jorda, de av oss som holder husdyr i innmark, og de av oss som holder husdyr i utmark. Det er nemlig mange bakgrunner man kan ha, og samtidig ha en kjærlighet til naturen, som vi alle er avhengige av for å overleve. Ved en inkurie har vi oppfattet at forslagene først og fremst ville føre til kunnskapsdeling som kunne begrense bruken av problematiske jaktmetoder som kan være skadelig for ville dyr i området det jaktes i. I etterkant ser vi at forslagene har vel så stor sannsynlighet for å øke – og spre – bruken av slike jaktmetoder, og det er vi i Miljøpartiet De Grønne selvfølgelig imot.
Seher Aydar (Rødt), 2021-03-09:
Dette handler om at mennesker med nedsatt funksjonsevne skal være likestilt i loven med alle andre, og ha en beskyttelse i loven mot diskriminering. Det er egentlig ikke så mye vanskeligere enn det. Det sjokkerer sikkert ganske mange i samfunnet vårt å få vite at det faktisk ikke er sånn at mennesker med nedsatt funksjonsevnes menneskerettigheter er de samme som alle andres menneskerettigheter. Og det er hva dette forslaget handler om. For det er ikke noen tvil: Hver dag, hele året, brytes menneskerettighetene til barn med nedsatt funksjonsevne fordi de ikke står sterkt i norsk lov. For noen dager siden fikk alle vi på Stortinget et brev fra en mor til en tungt autistisk gutt på 19 år med en lillebror på 17 år. Denne moren har kjempet i årevis for de grunnleggende rettighetene til sin eldste sønn, en kamp som har gjort at hun mistet jobben og fikk ødelagt helsa. Hun fatter ikke hvorfor det skal være slik forskjellsbehandling. Det er også vanskelig å forstå hvorfor ikke regjeringen har gjort mer for å sikre likestilling. I dag ser det kanskje ut til at vi får flertall for noen endringer, men CRPD skal være hovedkonvensjonen og grunnstammen i menneskerettighetslovgivningen. CRPD slår fast at mennesker med funksjonsnedsettelser har akkurat de samme menneskerettighetene som alle andre, og konvensjonen beskriver hva som må til for at dette skal skje i praksis. Når vi i dag kommer et skritt nærmere å få CRPD inn i norsk lovgivning, skjer det ikke fordi regjeringen har gjort jobben sin, men fordi det folkelige presset for denne saken nå vinner fram og tvinger selv regjeringspartiene til å fremme løse forslag i salen i dag – men løse forslag som ikke løser problemene, for de løse forslagene tar ikke den prinsipielle stillingen som trengs, så det blir ikke stående igjen. Men dette gjør de fordi regjeringen vet at de ikke kan bli stående igjen som motstandere av det som burde være en selvfølge. Selv om vi registrerer at de er såpass i utakt med sunn fornuft og grunnleggende prinsipper om at mennesker er mennesker, uansett om de har nedsatt funksjonsevne eller ikke, har ikke regjeringen funnet det for godt å følge opp dette før i salen i dag. Men regjeringen er nødt til å ta stilling. I dag kommer Rødt til å stemme med SV for å innlemme CRPD i norsk lovgivning. Det ville ikke vært et minutt for tidlig.
Seher Aydar (Rødt), 2021-03-09:
Rødt har gjennom hele pandemien sagt at det er fellesskapets ansvar å stille opp for vanlige familier med dårlig råd. Vi har hatt en periode med skyhøye strømpriser, og da må Stortinget sikre at folk har råd til å betale strømregningen. Da det var kaldt i 2011, økte antallet inkassosaker for strømregninger med 15 pst., og det må vi hindre skjer nå. Stortinget har nettopp gått inn for Rødts forslag om å gi en ekstra utbetaling til dem som mottar bostøtte. Det gjør at noen av dem som har aller minst, kan få hjelp til å betale strømregningen. Det er bra. Vi ville gå lenger. Vi fikk ikke med oss flertallet, men vi kommer til å fortsette å jobbe for å sikre rettferdighet, sånn at enda flere av dem som har dårlig råd, og som er rammet av krisen, kan få den hjelpen de trenger. De høye strømprisene kommer ikke bare av at det er kaldt, det henger også sammen med økt krafteksport, der kraftselskapene tjener gode penger på å selge kraften ut, mens vi, innbyggerne, betaler ved å få import av det europeiske, høye strømprisnivået i retur. Rødt mener at strøm til lys, matlaging og oppvarming av vanlige boliger dekker helt grunnleggende behov og må være rimelig. Det betyr ikke at alle skal kunne bruke så mye strøm de bare vil. De som varmer opp hytta si på flere hundre kvadratmeter, de som har utendørs boblebad om vinteren og oppvarmet innkjørsel til hytta, kan gjerne betale litt mer for sitt høye forbruk. Men dette kan vi løse gjennom en differensiert strømregning til husstander, der vi ser på både elavgiften og nettleien i tillegg til selve strømprisen. Det skal være lav pris for dem som har et normalt forbruk, men strøm til luksusforbruk bør bli dyrere. På den måten kan vi sikre et mer rettferdig strømsystem som sikrer rimelig strøm til alle, men ikke til dem som sløser med strømmen til unødvendig luksusforbruk. Sylvi Listhaug var ute i Dagbladet i februar og sa at Fremskrittspartiet ville se på tiltak, som å kutte i elavgiften, subsidiere nettleien eller redusere momsen, for å sikre en lavere strømregning. Vi tar Fremskrittspartiet på ordet og legger fram forslag om at regjeringen må utrede nettopp dette. Så får vi se om Fremskrittspartiet kommer med tomme ord, eller om de gjør som de sier. Jeg tar med dette opp Rødts forslag.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
For fem år siden fikk vi en utredning fra DSB om de store manglene ved tilfluktsromordningen. Etter det har jeg gjentatte ganger spurt alle statsråder, tror jeg, om hva man vil gjøre for å rette opp disse manglene, og om regjeringen vil komme med tiltak til Stortinget for å gjøre tilfluktsrommene mer egnet for å beskytte sivilbefolkningen. På fem år har jeg egentlig ikke fått noe svar i det hele tatt, utenom at man vil avvente og vurdere, og nå, etter fem år, kommer det da en dramatisk konklusjon i den stortingsmeldingen vi behandler i dag, om at dagens tilfluktsromordning ifølge regjeringen er utdatert. Spørsmålet mitt er: Hvorfor har man ikke først gått gjennom hva som kunne gjøres for å ruste opp rommene? Hvorfor trekker man konklusjonen så raskt? Hvorfor ser man ikke på hvordan man kan bruke frikjøpsmidlene, som er avsatt gjennom mange år, som står ubrukt, til å ruste opp tilfluktsrommene våre?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Takk for svaret. Det er jo et spørsmål om ulike typer trusler. Det er klart at det finnes typer angrep, enten det er fra terrororganisasjoner eller fra stater som bruker terror for å sabotere en stat og skape panikk i sivilbefolkningen, som kan rettes mot våre områder, og jeg håper vi har en etterretningstjeneste som er i stand til å fange opp farene og følge med på trusselbildet. I bestemte situasjoner, som vi jo må være forberedt på når vi diskuterer samfunnssikkerhetsmeldingen, kan det være behov for tilfluktsrom som er godt nok utstyrt til å beskytte dem som søker ly der, mot den typen angrep. Her i nærheten har vi f.eks. Stortinget T-banestasjon, som skal ha plass til en god del tusen mennesker, og andre T-banestasjoner i Oslo sentrum, men de må rustes opp og forberedes på det. Betyr statsrådens svar at hun nå bare vil avvente, og ikke gjøre noe for å forberede disse rommene på å kunne beskytte befolkningen – i påvente av at disse vurderingene fortsetter å pågå? Det har nå gått fem år uten at noe har vært gjort, og jeg oppfatter at man fremdeles skyver det ut i ubestemt tid.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Et av de alvorligste scenarioene som vi må ta høyde for når vi diskuterer samfunnssikkerhet i en usikker verden, er angrep som er rettet mot sivilbefolkningen, angrep fra enten terrororganisasjoner, terrorstater eller andre som er ute etter å skape panikk og lamme en stat ved å skape frykt og redsel i befolkningen, sånn at staten må kapitulere eller gjøre andre ting. Det er åpenbart at de senere års scenarioer etter den kalde krigen har vist at den typen trusler er mer til stede i verden, dessverre, og vi er nødt til å diskutere dem. Hvordan skal da sivilbefolkningen beskytte seg? I innstillingen ligger det to ulike spor. Det ene er egenberedskap, og det andre er tilfluktsrom, steder hvor man kan søke dekning. Det som er viktig å avklare, er hvordan befolkningen får beskjed om hvilket av de to alternativene man skal velge i ulike situasjoner. For sirenene som vi har i dag, gir jo bare beskjed om å søke ly, og jeg tror folk vil oppfatte at det er å søke ly i tilfluktsrom, som mange ikke vet hvor er, og som i mange tilfeller ikke er egnede. Når vi legger vekt på varslingssystemer i innstillingen og i stortingsmeldingen, er vi nødt til å vite hvilken beskjed som skal gis, hvordan man skal søke ly – ved egenberedskap eller i tilfluktsrom. Det er en samlet komité – og det er fint – som går inn for et vedtak som heter XLII, om at det skal «gjennomføres en årlig egenberedskapskampanje for å minne befolkningen om å sikre egne elementære behov dersom og når ulike kriser inntreffer». Det er et viktig punkt, et viktig vedtak, som jeg mener må utdypes. Det var en god kampanje med en brosjyre som ble sendt til alle husstander i 2018 om egenberedskap. Den vakte mye interesse, men det er klart at det er bare starten på å bygge opp dette ute i befolkningen. Mange husker ikke lenger den brosjyren, mange trenger mye mer informasjon om hva som skal til, og det er åpenbart at det er mer enn det som det sto om i denne brosjyren også. Det andre sporet for befolkningen er altså å søke dekning i tilfluktsrom. Jeg har i replikkordskiftet vært inne på hvorfor vi mener at det er nødvendig å opprettholde og forbedre det alternativet. Det fremmes forslag her i dag fra Senterpartiet sammen med Fremskrittspartiet om å ruste opp tilfluktsrommene, slik at de gir reell beskyttelse, og å legge fram en plan for dette, mens et flertall i komiteen fremmer et forslag om å bruke tilfluktsrommene mer, som også peker i riktig retning.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-03-09:
Høyre er helt enig med forslagsstillerne i at politiet må sikres et sterkt vern for å kunne utøve sitt samfunnsoppdrag. Å angripe eller å skade offentlig tjenesteperson er i dag særlig vernet i straffeloven gjennom egne straffebestemmelser. I dagens lovgivning er terskelen lav for hvilke typer handlinger som kan straffes. Videre reageres det i dag strengt ved vold mot politiet. Utgangspunktet etter gjeldende rett er at all vold mot politiet møtes med ubetinget fengselsstraff. Det mener vi er helt riktig. Jeg vil gjerne vise til at Stortinget i fjor enstemmig vedtok nye regler for vold og skyting mot politiet. Strafferammen for grove overtredelser ble økt fra tre til seks års fengsel, og strafferammen for skyting mot politiet ble hevet til ti års fengsel, med en minstestraff på ett år. Det ble også tilføyd en bestemmelse om skyting, grov vold og skadeverk mot politiet. Siden det er blitt gjort endringer så sent som i fjor, mener vi at det er klokt å se dette litt an og la lovendringene få virke, før vi gjør nye endringer. Det er jo sånn at skal man øke straffene mye på kort tid på ett område, blir det en dårlig balanse i forhold til straffenivået for lignende kriminelle handlinger. Derfor må i så fall flere bestemmelser ses nærmere på. Regjeringen jobber kontinuerlig med å vurdere om straffenivået til enhver tid reflekterer alvorlighetsgraden i denne typen handlinger. I denne omgangen mener vi at endringene fra i fjor må få sin virkning før vi vurderer nye.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-03-09:
Det er viktig at mennesker med nedsatt funksjonsevne får sine rettigheter ivaretatt på lik linje med alle andre. Det må være utgangspunktet og målsettingen med all lovgivning og alt arbeid på dette området. I Norge har vi både lov om menneskerettigheter, lov om likestilling og forbud mot diskriminering, som bl.a. omfatter personer med nedsatt funksjonsevne. Likestillings- og diskrimineringslovens formål er å fremme likestilling, definert som likeverd, like muligheter og like rettigheter, og å hindre diskriminering. I tillegg har Norge forpliktet seg til å etterleve forpliktelsene i FN-konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Likevel ser vi at mennesker med nedsatt funksjonsevne og deres organisasjoner melder om store utfordringer, og at lovene og konvensjonen ikke etterleves godt nok. CRPD-konvensjonen er gjennomført i norsk rett med såkalt transformasjon, noe som betyr at de materielle bestemmelsene transformeres inn i den ordinære norske lovgivningen. I forbindelse med ratifikasjonen av traktaten i 2013 ble det foretatt endringer i vergemålsordningen og i annen lovgivning for å oppfylle konvensjonens krav. Så vi er som sagt forpliktet til å følge konvensjonen uavhengig av hvordan den er gjennomført i norsk rett. Den legges til grunn for hvordan vi vedtar lover og regler som angår mennesker med nedsatt funksjonsevne. Det vi er skeptisk til, er at vi innlemmer juss som er utformet på en annen måte enn det vi er vant til her i Norge. Vi har fått en enighet mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre, og jeg skal derfor legge fram et løst forslag i denne saken, som går ut på at vi vil be regjeringen legge fram en utredning om hva det vil bety å innlemme CRPD-konvensjonen i norsk lovgivning. Beklager at jeg bare hadde én side av innlegget mitt.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-03-09:
Som jeg sa i mitt første innlegg, er vi forpliktet til å følge konvensjonen uavhengig av hvordan den er gjennomført i norsk rett. Det legges til grunn for hvordan vi vedtar lover og regler for mennesker med nedsatt funksjonsevne. De positive virkningene av FN-konvensjonen kan bare skje ved etterlevelse av konvensjonens innhold. Høyre vil jobbe for at norske lover er i overenstemmelse med konvensjonen, og at både denne og øvrige norske lover etterleves. Vi er bekymret for at tolkningen og videre utvikling av overordnet lov blir overlatt til en utenforstående instans uten norsk forankring. Ved å sette Stortinget i bakgrunnen ved utvikling av tilbud og rettigheter i eget land kan man svekke den demokratiske forankringen og få diktert løsninger vi selv ikke ville ha prioritert ut fra våre forhold. Det er også naturlig å minne om at den rød-grønne regjeringen argumenterte langs de samme linjene i 2013. Flere har vært inne på det. Denne saken har forståelig nok vakt stor oppmerksomhet. Mange har engasjert seg, også i Høyre, hvor vi har et eget utvalg som heter HøyreFUNK, som jobber godt med disse spørsmålene. Dialogen med dette utvalget er viktig for partiet. Utfordringer for mennesker med nedsatt funksjonsevne må stå høyt på agendaen. De møter ofte utfordringer vi må gjøre alt vi kan for å løse. Vi er opptatt av en faktabasert debatt om CRPD og hvilke konsekvenser en inkorporering i menneskerettighetsloven vil ha. Derfor har Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre blitt enige om å legge fram et løst forslag til innstillingen som lyder sånn: «Stortinget ber regjeringen utrede konsekvensene av inkorporasjon av CRPD i norsk lovgivning, inkludert konsekvensene det vil ha for fremtidig lovutvikling, og ber regjeringen på egnet måte komme tilbake til Stortinget med en sak.»
Ingunn Foss (Høyre), 2021-03-09:
En omfattende digitalisering preger samfunnsutviklingen og er en viktig premiss for verdiskaping, økonomisk vekst og effektivisering av samfunnet. Vi deler bekymringen for at det digitale rommet gir potensielle trusselaktører muligheter til å begå datainnbrudd, drive spionasje, utføre digitale angrep og gjennomføre påvirkningskampanjer. Vi er derfor glad for at regjeringen vil prioritere arbeidet med å styrke vår digitale trygghet nasjonalt og styrke samarbeidet internasjonalt. Digital trygghet blir en stadig viktigere del av stats- og samfunnssikkerhetsfeltet, og en stor del av trusselaktiviteten mot Norge i dag skjer i det digitale rom. Regjeringens Nasjonal strategi for digital sikkerhet legger grunnlaget for å gjøre det digitale Norge tryggere. Digitale sikkerhetsbrudd kan forhindres dersom både virksomheter og privatpersoner bidrar i det forebyggende arbeidet. Alle virksomheter blir anbefalt å følge Nasjonal sikkerhetsmyndighets råd om passord og NSMs grunnprinsipper for IKT-trygghet. Men vi registrerer at til tross for at det er satset betydelig på pedagogiske virkemidler med hensiktsmessige råd og rettledninger, er det fremdeles mangelfullt hva gjelder forståelse og oppfølging. Etablering av NSMs Nasjonalt cybersikkerhetssenter har lagt til rette for et sterkt faglig samarbeid mellom over 40 private og offentlige virksomheter. Nasjonalt cybersikkerhetssenter er vår nasjonale responsfunksjon for alvorlige digitale angrep og drifter det nasjonale varslingssystemet for digital infrastruktur. NCSC er knutepunkt for nasjonalt og internasjonalt samarbeid innen deteksjon, håndtering, analyse og rådgivning knyttet til digitale angrep. NC3 ble etablert i 2019 som en avdeling ved Kripos og utgjør en spydspiss i politiets forebyggende arbeid mot, og etterforskning av, kriminalitet i det digitale rom. I tillegg er NC3 helt sentral i politiets nasjonale etterretningsproduksjon knyttet til trusler i det digitale domenet. Med NCSC i NSM og NC3 i Kripos har myndighetene etablert to nasjonale sentre som komplementerer hverandre i arbeid med digital trygghet. Høyre støtter regjeringens forslag om å etablere lov om digital sikkerhet som gjennomfører EUs NIS-direktiv, og en vurdering av hvordan EU-rettslige krav kan og bør inkorporeres i norsk rett for å ivareta digital trygghet ved produkt og tjenester tilkoblet internett. Digital kompetanse er en knapp ressurs nasjonalt og internasjonalt. Regjeringen tar dette på stort alvor og viser til at det er bevilget rundt 800 mill. kr gjennom Nasjonal strategi for digital sikkerhetskompetanse for å styrke digital sikkerhetskompetanse i tråd med behovene i samfunnet.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-03-09:
ILOs kjernekonvensjoner fastsetter minimumsrettigheter som skal respekteres i arbeidslivet. De kan deles inn i fire hovedkategorier: organisasjonsfrihet og kollektive forhandlinger, forbud mot barnearbeid, forbud mot tvangsarbeid og forbud mot diskriminering. Norge har ratifisert alle de åtte konvensjonene og er dermed forpliktet til å etterleve disse. Dette gjelder uavhengig av hvordan de er gjennomført i norsk rett. Det er opp til den enkelte stat å avgjøre hvordan dette bør skje. Konvensjonene er gjennomført i norsk rett ved konstatering av rettsharmoni eller ved transformasjon. Presumsjonsprinsippet, som handler om at man legger til grunn at norsk rett er i overensstemmelse med folkeretten, sikrer at norsk rett tolkes og anvendes i tråd med Norges folkerettslige prinsipper, herunder ILOs kjernekonvensjoner. Argumentasjonen i denne saken er veldig lik den vi hadde i saken om CRPD. Spørsmålet om hvilke internasjonale konvensjoner som bør inkorporeres i menneskerettsloven, ble grundig vurdert i lovens forarbeid. Menneskerettighetslovutvalget gjorde i 1993 vurderinger av ILO-konvensjonene om bekjempelse av tvangsarbeid og om organisasjonsfrihet. Konvensjonene ble av ulike grunner ikke ansett å være egnet for inkorporering i menneskerettsloven. Heller ikke i proposisjonen ble det foreslått å inkorporere noen av ILOs kjernekonvensjoner. Departementet trakk et skille mellom konvensjoner som inneholder rettigheter om en rekke forhold som gjelder for alle mennesker, uansett alder og kjønn, etnisk tilknytning og lignende, og konvensjoner som enten gjelder for spesielle grupper av personer eller for spesielt avgrensede rettigheter. ILOs kjernekonvensjoner faller i den siste kategorien av konvensjoner. Høyres syn i denne saken er at hvis en skal åpne for flere konvensjoner, vil det lett oppstå spørsmål om hvor grensen skal gå. Det vil også kunne danne seg en oppfatning av at konvensjoner som blir inkorporert i norsk lov uten forrang, blir vurdert som mindre viktige eller annenrangs. Prinsippet om at det i utgangspunktet kun er de utpreget generelle konvensjonene som skal inkorporeres i menneskerettsloven, ønsker vi som hovedregel å opprettholde. Høyre mener det er fornuftig å utvise tilbakeholdenhet med å inkorporere konvensjoner i menneskerettsloven, for som del av loven får konvensjonene trinnhøyde over norsk lovgivning. Det betyr at norske rettskilder skyves i bakgrunnen dersom det oppstår behov for å harmonisere bestemmelser som trekker i ulik retning. Problemet oppstår ved at man hekter på rettsnormer som er utviklet andre steder enn i vårt rettssystem. Dette mener vi kan representere et demokratisk problem, særlig med tanke på at vi mister kontrollen over hvordan vår egen lovgivning skal tolkes, i tillegg til at vi ikke har kontroll på hvem som utformer tolkningsreglene. Særlig vil dette settes på spissen der konvensjonene har egne håndhevingsorganer som kan være sammensatt av nasjoner og personer som står langt fra den norske rettstradisjonen. Høyre vil fastholde prinsippet om at det er de utpreget generelle konvensjonene som bør inkorporeres i menneskerettsloven, og vi stemmer derfor ikke for dette forslaget.
Ingunn Foss (Høyre), 2021-03-09:
Det har vært ganske spesielt å sitte i denne salen og høre på opposisjonens debatt i denne saken. Som presidenten helt riktig påpekte, handler denne saken om hvordan man skal implementere ILOs kjernekonvensjoner i norsk rett. Når det påstås at regjeringen ikke er opptatt av menneskerettigheter og arbeidstakeres rettigheter, er det helt utrolig å sitte og høre på. Norge har ratifisert alle konvensjonene og er dermed forpliktet til å etterleve disse. Det gjelder helt uavhengig av hvordan de er gjennomført i norsk rett. Det som saken handler om, er at vi mener at Stortinget skal vedta de norske lovene, og at å hekte på rettsnormer som er utviklet andre steder enn i vårt eget system, kan utgjøre et demokratisk problem. Så det har vært en veldig rar debatt å sitte og høre på, og det må være helt klart at regjeringen er like opptatt av arbeidstakeres rettigheter som det opposisjonen er.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Det er litt underlig å lytte til debatten som foregår mellom regjeringspartiene og de rød-grønne. Det fremstår for meg som om man diskuterer i hvilken rekkefølge man skal utrede ting. Fremskrittspartiets anliggende er at det handler om at vi vil gjennomføre, og vi tar inn over oss at man ikke oppfatter at CRPD gjennom transformasjon har medført at man oppfyller sine plikter. Dersom det er tilfellet, er det jo ingenting som er mer naturlig enn at Stortinget får forelagt en sak fra regjeringen hvor vi kan ordne opp i det, hvor vi kan sørge for at norsk lovgivning gjennom vedtak i dette stortinget ivaretar nettopp personer med funksjonsnedsettelse. Det er hele intensjonen i Fremskrittspartiets forslag, og det er også den raskeste måten å ivareta rettighetene til denne gruppen på. Jeg lytter med interesse på diskusjonen om rekkefølge og utredning. Fremskrittspartiet er opptatt av å ivareta folkestyret, vi er opptatt av å ivareta vår rett til å bestemme norsk lovgivning her i Stortinget, men vi er samtidig opptatt av å ivareta rettighetene til personer med funksjonsnedsettelser. Det oppnår man ved å vedta Fremskrittspartiets forslag her i dag. Dersom det er en avstand mellom CRPD og det som er gjeldende norsk lovgivning, kan vi utmerket godt rydde opp i det, og det gjør vi her. Så registrerer jeg at man fra bl.a. Arbeiderpartiet uttrykker bekymring for at man ikke følger opp funksjonshemmedes rettigheter. Det kan jeg godt være enig i, men det er gjerne i Arbeiderparti-styrte kommuner vi ser at nettopp dette skjer. Jeg ser f.eks. min egen hjemkommune, Harstad, som er styrt av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, hvor man ikke klarer å gi BPA, brukerstyrt personlig assistanse, til de som har krav på det etter norsk lovgivning. Og hva nytter det da, når vi har rød-grønn-styrte kommuner der ute som ikke følger opp de lovmessige kravene som vi har vedtatt her? Man må gjerne skylde på penger, men dette er lovgivning som også kommunene må rette seg etter. Så det er greit å skylde på alle andre. Jeg oppfordrer Arbeiderpartiet og den øvrige rød-grønne flokk til å ta ansvar for seg selv og for de kommunene de faktisk styrer.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Jeg opplever at representanten Vågslid etterlyser en ærlig debatt. Det gjør jeg også, og da kan vi kanskje legge litt bak oss debatten fra 2017 om politireformen. Det er masse vi kan ta lærdom av, og det gjør politireformen enda bedre. Nå handler det om å levere på det politiet som er nær folk flest. Jeg tok ordet for å klargjøre Fremskrittspartiets stemmegivning. Vi kommer til å støtte forslag nr. 28, fra Arbeiderpartiet, som egentlig er en omskrivning av forslaget som ligger i innstillingen. Forslag nr. 30 har vi fremmet sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV. Vi kommer faktisk også til å støtte forslag nr. 29, selv om det er et utredningsforslag, til tross for at Arbeiderpartiet kunne vært med på å danne et flertall for å sikre kompensasjon for de frivillige som gir avkall på lønn for å stille opp for Norge og for norsk sikkerhet. Det er trist, men vi støtter likevel utredningen.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
For andre gang i dag har vi oppe til behandling et forslag fra et rød-grønt parti som handler om å inkorporere internasjonale konvensjoner i menneskerettsloven. Nok en gang ser vi at rød-grønne parti er mer opptatt av internasjonale konvensjoner og konstruksjoner enn man er av å ta vare på det norske folkestyret. Jeg oppfatter det faktisk sånn, for man har åpenbart ikke tillit til at vi i denne sal, i det norske storting, kan ivareta norsk lovgivning selv. Det er et demokratisk problem. Det er en utvikling vi har sett over tid, at man tilnærmer seg disse internasjonale konvensjonene og konstruksjonene og velger å sette dem over norsk lov. Ja, det kan endog virke som om man ønsker å gjøre Stortinget arbeidsledig, for vi kan jo bare vedta en hel masse konvensjoner, og så kan vi ta fri. Hva skal vi sitte her og behandle for? Det er jo noen som har tenkt bedre enn oss i ILO eller i FN eller hva det nå måtte være av internasjonale konstruksjoner. Fremskrittspartiet er prinsipielt: Vi ønsker at norsk lovgivning skal styres av Norge. Det er faktisk det det betyr når man ønsker å ta vare på norsk selvstendighet, ta vare på vår rett til å styre oss selv, ta vare på det norske demokratiet, det norske folkestyret. Igjen velger Fremskrittspartiet å ha en prinsipiell tilnærming til disse tingene. Man kan alltid finne argumenter i den enkelte saken for at man skal velge å sette internasjonale konvensjoner over norsk lovgivning og la tolkningsrommet styres av andre. Det er mange eksempler på alt annet enn demokratiske land som er involvert i den type arbeid, land som overhodet ikke respekterer de samme menneskerettighetene og de samme konvensjonene selv, men som skal irettesette Norge, som er fremst i verden på de aller fleste områdene i å ivareta menneskerettigheter og internasjonale konvensjoner. Jeg etterlyser en evne blant de rød-grønne partiene til å tenke prinsipielt om disse tingene. Særlig bekymringsverdig mener jeg det er med Senterpartiet, som i hvert fall i offentligheten ønsker å fremstille seg selv som et parti som vil ta vare på det norske folkestyret. I denne saken er man nok en gang – for andre gang i dag – med på et ønske om å sette norsk lovgivning og tolkning av hvordan Norge skal forholde seg til internasjonale konvensjoner, ut til andre. Det aksepterer ikke Fremskrittspartiet. Derfor er Fremskrittspartiet på den siden i dag som sørger for at dette heldigvis blir stemt ned. Jeg håper vi kan ha en litt mer prinsipiell tilnærming til disse tingene, sånn at vi ikke i hver enkelt sak får opp den type problemstilling hvor det ikke er vanskelig å argumentere for at akkurat denne saken er så viktig, at akkurat denne saken bør ivaretas helt ekstraordinært gjennom å inkorporere det i menneskerettsloven. Da må man også forstå konsekvensen av det. Det betyr at Stortinget avgir makt, det betyr at folkestyret er det som er skadelidende, og vårt eget tolkningsrom blir skadelidende. Fremskrittspartiet stemmer imot, og vi danner heldigvis flertall i dag for å stemme dette ned.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Jeg ville bare tegne meg på nytt nå fordi jeg lyttet til representanten Karin Andersens tilnærming til diskusjonen her i dag. Igjen: Man tilslører det faktiske dersom man ikke reelt forstår eller ikke ønsker å forstå – det er vel gjerne det siste – forskjellen mellom å inkorporere noe i menneskerettsloven og å rette seg etter en konvensjon som er ratifisert i denne sal. Det er faktisk en vesentlig forskjell, det er en stor forskjell, og det har betydning for hvordan man skal håndtere det regelverket man forplikter seg til – om det skal skje gjennom norske domstoler, eller om det skal være opp til andre utenfor Norge. Vi avgir med andre ord suverenitet, vår egen mulighet til å være herre i eget hus, og det mener jeg det er grunn til å advare mot. Man ser det over tid i stadig større grad – og som jeg var inne på i mitt forrige innlegg, har vi bare i dag allerede diskutert to konvensjoner som man ønsker å inkorporere – og det betyr på sikt at vi utdefinerer det norske storting, vi utdefinerer det norske folkestyret, og vi gir avkall på å styre vårt eget hus. Det er Fremskrittspartiet imot. Vi har en prinsipiell tilnærming. Det betyr ikke nødvendigvis at vi ikke kan være enig i innholdet i mange av de sakene som reelt diskuteres. Men det skal styres herfra, og bedømmelsen av hvorvidt man etterlever, skal vi kunne gjøre i norske domstoler – det skal vi ikke gjøre i internasjonale fora. Her er Fremskrittspartiet prinsipielle. Som jeg også sa: Jeg synes det er litt trist at Senterpartiet, som gjerne oppfatter seg selv som – og liker å fremstille seg som – et parti som setter Norge først, i praksis ikke alltid gjør det. Det gjør i hvert fall Fremskrittspartiet.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Jeg sa ikke ett ord om sanksjoner i mitt innlegg. Og hvordan dette sanksjoneres, det er én side av saken. Spørsmålet er: Er det norske domstoler som skal få lov å fortolke det, eller vil vi at det skal være en eller annen tilfeldig sammensatt komité, gjerne med representanter fra land som er alt annet enn demokratiske – Saudi-Arabia f.eks. eller Iran – som skal fortelle Norge hvordan vi skal etterleve menneskerettighetene? Jeg foretrekker det første. Jeg foretrekker at det er norske domstoler som bestemmer om vi etterlever internasjonale konvensjoner. Jeg tror på folkestyret, og jeg mener vi skal være herre i eget hus.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Fremskrittspartiet er svært fornøyd med at man velger å forholde seg til den gamle fristen på tre år når det gjelder overgangsregler. Det er helt nødvendig for at folk skal kunne tilpasse seg de endringene som er kommet. La meg bare si at hadde man ikke valgt å gå inn på dette fra regjeringspartiene, er det ganske stor sannsynlighet for at Stortinget hadde funnet det ut på vegne av regjeringen. Det er bra at det er en enstemmig komité som vil rydde opp i dette. Så vil jeg si at Fremskrittspartiet forbeholder seg retten til å komme tilbake til våpenloven i en dertil egnet sammenheng. Det er ikke nødvendigvis slik, selv om Fremskrittspartiet satt i regjering og fremmet den våpenloven som ble vedtatt av Stortinget den gangen, at vi nødvendigvis er enig i den våpenloven på alle punkt. Det kan være at vi kommer til å komme med forslag om justeringer, men det vil vi komme tilbake til i en senere sammenheng. Vi konstaterer i hvert fall at det er en samlet komité som er enige om det vi vedtar her i dag. Det er godt. Så trenger jeg ikke å bidra til å dra ut debatten. Vi har diskutert dette vel og lenge i dag.