Lars Myraune (Høyre), 2009-12-10:
Tilrettelegging og utbygging av kommunikasjon er en av de viktigste oppgavene for en regjering. Det er en oppgave som blir stadig vanskeligere, ettersom de forskjellige delene av et moderne samfunn er avhengige av hverandre og enkeltmenneskene har større behov for kommunikasjon med offentlige etater. Aller helst skulle jeg ha snakket om behovet for og ønsket om en kraftig utbygging av konvensjonell kommunikasjon, altså vei og jernbane, i mitt hjemfylke, Nord-Trøndelag. Jeg kan ikke unnlate å nevne at vi har et inderlig håp om at statsråden setter fortgang i planleggingen av et fellesprosjekt for utbygging av vei og jernbane mellom Stjørdal og Steinkjer, et prosjekt som fylket og de berørte kommunene har gått sammen om. Betydningen av å få elektrifisert Trønderbanen har kommet klart fram i en analyse som er gjort nylig, som viser at tog drevet av diesellokomotiv har vesentlig større utslipp enn buss – vel å merke moderne busser. Derfor gjelder dette ikke bare Trønderbanen, men også Meråkerbanen, som skulle vært elektrifisert for lenge siden. Jeg skal imidlertid i hovedsak i dette innlegget ta for meg den elektroniske delen av kommunikasjonen. En stadig viktigere del av et moderne samfunn er elektronisk kommunikasjon, altså IKT. Ikke på noe område har den teknologiske utviklingen gått så raskt som her. Det er derfor krevende å foreta en framtidsrettet og realistisk planlegging i bruken. Regjeringen har i Soria Moria-erklæringen framhevet den digitale allemannsretten for å redusere avstandsulemper og gjøre det mulig for alle innbyggere å bruke offentlige elektroniske tjenester og lovet at hele landet skulle ha tilbud om tilknytning til høyhastighetsnett innen 2007. I den sammenheng refereres det i budsjettframlegget til at vi i dag har en dekningsgrad på 99,9 pst. på fast og trådløst samband. Begrepet «høyhastighetsnett» er basert på en definisjon i St.meld. nr. 49 for 2002–2003. Dette er i det alt vesentlige det som i dag karakteriseres som «lavhastighetssamband». Dette er den yngre generasjon på ingen måte fornøyd med. Det er heller ikke mange bedrifter som har dataprosessering knyttet til virksomheten på et helt annet sted – og dem er det mange av etter hvert. En spørreundersøkelse blant ungdom som er foretatt nylig, med spørsmål om deres ønsker og muligheter til å flytte tilbake til hjembygda, viser at det viktigste foruten arbeidsplasser er datakommunikasjon, altså bredbånd. Med en god bredbåndsdekning kan arbeidsplasser også skapes, det vet vi godt. For meg er muligheten til god elektronisk kommunikasjon på linje med annen kommunikasjon som vi betrakter som et offentlig ansvar. I Finland planlegges det nå et landsdekkende nett av fiber til alle husstander, med en hastighet på opptil 100 Mbit. Der tar regjeringen den aller største delen av regningen. Det er derfor skuffende å se hvor lite som satses på dette området av Regjeringen. De som rammes aller mest av dette, er distriktene, altså der hvor det kommersielt ikke er lønnsomt å foreta utbygging. Det er særdeles forunderlig at Senterpartiet er fornøyd med denne satsingen, da dette kanskje er det største hinder i framtiden for at ungdom vil flytte tilbake til hjembygda. Dette fører til en akselererende sentralisering og er en trussel for et levedyktig Bygde-Norge. Det er Fornyings- og administrasjonsdepartementet som har ansvaret for IKT-politikken i Norge. Ikke noe annet har slik innvirkning på fornyingstakten som IKT. Direktoratet for forvaltning og IKT ble opprettet i 2007. Hovedoppgaven til direktoratet er å utvikle en bedre organisert, brukerrettet og effektiv statsforvaltning, kompetente ledere og medarbeidere i staten, en felles infrastruktur for elektronisk ID i offentlig sektor og ikke minst koordinert bruk av IKT i offentlig sektor. Direktoratet har altså en nøkkelrolle i Regjeringens IKT-politikk og har i størrelsesorden 150 ansatte. Betydningen kom klart fram da Nav skulle opprettes, og vi så at flere etater hadde forskjellige datasystemer som det tok veldig lang tid å koordinere. Når det gjelder oppgaven med å effektivisere statsforvaltningen – som også ligger under samme etat – har vi hatt en kraftig økning av antall ansatte i statsforvaltningen, og da er det vanskelig å definere det som en effektiv utvikling.