Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-05-12:
La meg starte med å si at jeg er grunnleggende uenig med eleven i representanten Tynning Bjørnøs historie. Jeg kan godt forstå at eleven kanskje tenker sånn at skole, det er når vi sitter og løser oppgaver individuelt, mens det å gjøre noe annet ikke handler om skole. Men de praktisk-estetiske fagene er ikke noe annet. De er en sentral del av skolen, og det må være utgangspunktet også for denne debatten. Jeg er enig i at vi har noen utfordringer. Det viser statistikken fra Statistisk sentralbyrå om lærerkompetanse i faget. Det har vi også fått en klar melding om fra ekspertgruppen som leverte rapporten Det muliges kunst. Praktisk kunnskap og ferdigheter må innøves over tid i utøvende og ferdighetsbaserte fag som musikk, dans og drama, i kunst og håndverk, i kroppsøving og i mat og helse. Dette er det også lagt opp til med kompetansemål i de ulike fagene og med fagene godt integrert i fag- og timefordelingen. Det er i denne sammenheng også viktig å minne om kommunenes og fylkeskommunenes ansvar, at det er de som har hovedansvaret for å sikre relevant kompetanse for lærere som underviser i praktisk-estetiske fag. Men staten kan og vil se hvordan disse fagene kommer ut i gjennomgangen av lærerutdanningen, når den skal utvides til femårig master. Jeg kan forstå dem som sier at disse fagene er under press. Estetiske fag må tilbys i videreutdanningsstrategien Kompetanse for kvalitet og innenfor stipendordningen. Et av problemene har ikke vært at tilbudene ikke er der, men at søkningen er lav. Det er tilbud som er der, men det er få lærere som søker. Innvilgelsesprosenten fra kommunene er helt grei, men vi har problemer med å fylle opp plassene. I tillegg til det kan staten vurdere om vi skal stille særskilte krav til kompetanse for å undervise i estetiske fag også på småskole- og mellomtrinnet. Jeg er i utgangspunktet tilhenger av at man skal ha kompetanse og fordypning i fagene man underviser i, uansett. Jeg mener at det er et godt prinsipp. Så er det noen praktiske utfordringer som vi må igjennom, bl.a. for å få alle skoler til reelt sett å ha en sjanse til å ha slike kompetansekrav også på småskole- og mellomtrinnet. Det må utredes nærmere. Vi har i første omgang prioritert kompetansekrav i norsk, matematikk og engelsk for grunnskolens lærere, men jeg vil på ingen måte avvise at vi også kan komme til å foreslå kompetansekrav i andre fag. Skoleeierne, som har ansvaret, bør ansette lærere som har fordypning i estetiske fag, til å undervise i de fagene på alle nivå i opplæringen, selv om man stiller særskilte kompetansekrav i faget kun på ungdomstrinnet og i videregående opplæring. Her mener jeg også at samfunnsdebatten og stortingsdebatten spiller en rolle for å si noe om at kvaliteten og innholdet i faget ikke er mindre viktig når det gjelder praktisk-estetiske fag, enn når det gjelder f.eks. norsk og matematikk. Departementet har også satt i gang et forskningsprosjekt ledet av NIFU, som skal se på kvalitet, innhold og relevans i de studieforberedende utdanningsprogrammene. Dette forskningsprosjektet omfatter også utdanningsprogram for musikk, dans og drama. Parallelt har vi gitt Utdanningsdirektoratet i oppdrag å vurdere fag, læreplaner og struktur i utdanningsprogrammet. Det skal vi gjøre også for yrkesfaglige program, sammen med partene i arbeidslivet. Vi har også gjort om programområdet for formgivningsfag til et eget, studieforberedende studieprogram. Det er nå ute på høring. Vi vil omgjøre formgivningsfag til et eget utdanningsprogram med navnet kunst, design og arkitektur, i tråd med anbefalinger vi har fått. Så spør representanten Tynning Bjørnø konkret om oppfølgingen av rådene vi fikk i rapporten Det muliges kunst. Jeg kan forsikre representanten Tynning Bjørnø om at vi er i gang med oppfølgingen. La meg gå litt systematisk igjennom den. Rapporten ga nemlig ti helt konkrete råd. Noen av dem var mer spisset enn andre, men jeg skal likevel gå igjennom dem. Råd 1 og 2 handler om politisk oppmerksomhet og betydningen av engasjement på alle ledernivå. Vi har bl.a. stilt spørsmål til skoleledere og skoleeiere i Spørsmål til Skole-Norge om hvordan de jobber med f.eks. Den kulturelle skolesekken, og hvordan arbeidet kobles til arbeid i kulturskolene. Spørsmålene er ute denne våren og vil gi oss et godt grunnlag for å se kulturell kompetanse på skolenivå mer helhetlig. Råd 3, 4 og 8 handler om å se kulturskolens virksomhet og tiltakene med Den kulturelle skolesekken mer helhetlig – få en bedre integrering mellom den kulturelle intensjonen til Den kulturelle skolesekken og skoleintensjonen – altså at de skal være en del av skolens arbeid med kompetansemålene. Vi må styrke samarbeidet på alle nivå mellom sektorene og ta lærdom av de kulturskolene som samarbeider godt med Den kulturelle skolesekken. Råd 5 går ut på at ekspertgruppen foreslår bedre utnyttelse av ressursene ved å samlokalisere og koordinere virksomheten som har aktiviteter inn mot skolen bedre. Denne litt tilforlatelige formuleringen skjuler et forslag til en ganske stor endring. Det handler om flere fagmiljøer i både utdannings- og kultursektoren, og jeg kan forsikre om at det er et sentralt arbeid som foregår mellom Kulturdepartementet og Kunnskapsdepartementet. I den forbindelse vurderer vi også hvordan de nasjonale sentrene skal utvikles videre. Arbeidet med kunst og kultur har i dag et eget nasjonalt senter i Bodø, som vi også vurderer. Det nasjonale senteret er det færre i skolen som oppgir at de bruker, enn mange andre nasjonale sentre. Råd 6 handler om arbeidet med å støtte opp om utvikling og kvalitet i den lokale kulturen. Dette jobber vi også med. Råd 7 handler om fagkompetanse, det har jeg allerede omtalt. Råd 9 tar til orde for en mer forutsigbar og tydeligere profil for kulturskolesatsingen. Kulturskolen er jo primært et kommunalt ansvar, og jeg mener at mange kommuner jobber godt med det. Vi følger også arbeidet sammen med Norsk kulturskoleråd, som jobber med en ny rammeplan for kulturskolevirksomheten, der breddetilbud for alle, tilbud til fordypning og talentsatsing blir tydeligere profilert. Det er også noe Kulturdepartementet er opptatt av. Vi er opptatt av at kompetansen som utvikles i kulturskolene, kan inngå i arbeidet med Den kulturelle skolesekken og kvaliteten på kunst- og kulturarbeidet i skolene. Råd 10 handler om å få opp bevisstheten og kunnskapen om yrker og næringsvirksomhet som krever yrkesfaglig utdanning i håndverksfag eller høyere kunstfaglig utdanning. Det er et viktig poeng. Yrker som krever kulturell kompetanse og kunstfaglig utdanning, er i stadig vekst. I tillegg kommer yrker som krever yrkesfaglig utdanning i håndverksfag. Samlet sett gir rådet en tydelig påminnelse om sammenhengen mellom de praktiske fagene i grunnskolen og kunstfag på videregående nivå. Ikke minst er det viktig å se de praktiske fagene i grunnskolen som motivasjonsfag for dem som senere kan komme til å velge yrkesfaglige studieretninger. Det er ikke minst et poeng som er verdt å merke seg for rådgivnings- og veiledningstjenestene. Igjen: Det er all grunn til å reise problemstillingen: Går det godt nok med de praktisk-estetiske fagene? Jeg mener at vi er på vei, men vi har fortsatt et stykke å gå, og vi må gjøre enda mer enn vi gjør i dag.