Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-26:
Jeg vil starte med det store bildet, slik det ble presentert av Kristin Halvorsen da hun la fram budsjettet 13. oktober. Det store bildet handler om en finanskrise, klimakrise og matvarekrise skapt av grådighet, manglende reguleringer, urettferdig fordeling av verdens ressurser, overforbruk og spekulasjon. La meg bare slå fast med det samme at enkelte ikke har lært noen ting av disse krisene – Fremskrittspartiet fortsetter å kritisere oss for en for ambisiøs klimapolitikk, ikke minst i forkant av København, samtidig som de kutter dramatisk både i landbruk og bistand og i de institusjonene som skal sørge for kontroll og tilsyn med finansmarkedene. Dem om det. Vi har nylig fått fastslått at norsk økonomi har klart seg bra gjennom finanskrisa, av flere grunner, bl.a. fordi vi har ført en aktiv og ekspansiv motkonjunkturpolitikk, og fordi vi har en omfattende velferdsstat og en rimelig god regulering av finanssektoren. Dette har ført til mye lavere arbeidsløshet i Norge enn i andre land det er naturlig å sammenlikne seg med. Lav ledighet er det viktigste for vår regjering. Likevel er det sånn at deler av næringslivet fortsatt sliter. Dessuten har vi brukt såpass mye oljepenger for å komme ut av krisa at vi vil få en stor utfordring i å få ned oljepengebruken. Finans- og matvarekrisa er fortsatt akutt i mange land. Klimakrisa vil komme mer og mer, og prege og true norsk økonomi kanskje for all framtid. Vi diskuterer nå hvordan vi skal komme oss ned på 4 pst.-banen, fordi vi har ansvar for å dele rikdommen vår med kommende generasjoner. La oss være ærlige: Det er bare minimale forskjeller mellom partiene når det gjelder oljepengebruk i dette budsjettet. Høyre, som bruker minst – 2,3 milliarder mindre enn oss – lå mange milliarder over Regjeringas opplegg i revidert – 6,2 milliarder, for å være nøyaktig – og foreslo også 5 milliarder mer i tiltakspakka for i fjor. I tillegg har de mange useriøse kutt, bl.a. tar de et par milliarder i midler vi er bundet av etter jordbruksavtalen. Det er ikke særlig seriøst. Kristelig Folkeparti skryter av å bruke mindre oljepenger enn oss, men hvor mye? Jo, under 0,1 milliard mindre. Det er bare symbolske forskjeller her, som i alle fall ikke ville hatt noe å si for presset i økonomien. Det er klimakrisa som kommer til å være det som setter oss på virkelig store prøver framover, sjøl om ingen av oss trenger å se for oss statsråd under vann med dykkermasker, som Maldivenes regjeringsmedlemmer nylig gjennomførte. De ville vise hvordan en del av øystatene i verden vil få det hvis dagens urettferdige utslippspolitikk videreføres av verdens stater. Vi er nødt til å spørre oss sjøl om vi vil overlate et uoverstigelig problem til neste generasjon og la regninga vokse seg større for hvert år som går. Dette er en større oppgave enn å komme ned på 4 pst.-banen. Finanskrisa har mobilisert voldsom kraft fra internasjonale statsledere. Klimakrisa er imidlertid en minst like stor trussel mot økonomien og velferden til verdens land og folk. Det er deprimerende at København-forhandlingene ser ut til å ende opp i langt mindre forpliktende formuleringer enn vi hadde håpet fra norsk side. Vi har jobbet for en juridisk forpliktende avtale, lagt på bordet penger til regnskog og utvikling, et finansieringsforslag som har fått mye støtte – ikke minst fra u-land – samt tilbudt oss å kutte 40 pst. av egne utslipp innen 2020, hvis dette kan bidra til en offensiv avtale. Dette fikk vi også nylig applaus for i Bangkok på et forberedende møte der. Vi har også satt i gang viktig arbeid, bl.a. fra Finansdepartementets side, under Kristin Halvorsen, for å synliggjøre klimaendringenes trusler mot økonomien, inkludert Statens pensjonsfond – Utland. Det er lagt opp til å opprette et nytt investeringsprogram som skal rettes mot miljørelaterte investeringsmuligheter. Finansdepartementet deltar i et utredningsprosjekt sammen med andre investorer der en utreder hvordan klimautfordringer kan påvirke de finansielle markedene, og hvordan investorer bør handle ut fra dette. Gjennom Norges Banks eierskapsutøvelse stilles det klarere forventninger til selskapers håndtering av klimaendringer i egen virksomhet og leverandørkjeden. Vi utreder nå hvilke konsekvenser klimaendringer kan få for de globale kapitalmarkedene generelt og for porteføljen til Statens pensjonsfond – Utland spesielt. Forhåpentligvis vil vi få svar på hvilke konsekvenser de ulike scenarioene kan få for kapitalmarkedene og fondenes sårbarhet overfor klimarisiko. Norsk økonomi er på mange måter oljeavhengig. Vi gjør klokt i å redusere denne avhengigheten og rette oss inn mot mer fornybare næringer. I Nord-Norge har de skapt et lite soleventyr, og er i ferd med å få til en satsing på tidevannskraft, takket være tilskudd fra Enova og med press fra bl.a. SV. Leverandørindustrien har gode muligheter framover hvis vi klarer å legge til rette for offshore vindkraft. Omtrent 95 pst. av nasjonalformuen vår fins i hodene og hendene til innbyggerne våre. Derfor er det også så viktig å satse videre på kunnskap og forskning. Etter klimaforliket har vi hatt en kjempesatsing på klimaforskning, og vi oppretter nå også et miljøteknologiprogram. Neste år skal vi bruke flere milliarder kroner på CO2-håndtering, som er et eksempel på at vi kan få til store løft hvis vi setter noen grenser for forurensende virksomhet. CO2-håndtering hadde aldri vært et satsingsområde for Norge hvis vi ikke hadde fått gasskraftsaken som satte det hele på spissen i sin tid. På samme måte vil det være uklokt å satse videre på oljeutvinning i stadig mer sårbare områder langs kysten vår, i stedet for å omstille oss og vise at vi mener alvor med klimapolitikken. Dette bør også partiet Høyre tenke på, som advarer mot oljeavhengighet i innstillinga til budsjett, samtidig som de nå også er for en raskest mulig åpning av de mest sårbare havområdene våre, bl.a. i Lofoten. Det innføres fra neste år en CO2-avgift på innenlandsk bruk av gass til oppvarming i bygg. Dette er en lenge etterlengtet avgift som kan bidra til å styrke bioenergiens konkurransekraft opp mot fossil gass. Også her vil jeg si at det er merkelig å se hvordan Høyre opptrer, for denne avgiften vil de ha bort, sjøl om den altså er viktig for å styrke bioenerginæringa. Skole og oppvekst er viktig for SV og Regjeringa. Fra høsten 2010 økes undervisningstimetallet med én uketime fordelt på første til sjuende trinn, og vi innfører åtte timer gratis leksehjelp på SFO for elever på første til fjerde trinn, som var en viktig valgkampsak for SV. I løpet av perioden vil vi ha på plass én time gratis SFO daglig for alle barn i første til fjerde klasse. Vi har forskningsrapporter som tyder på at deltakelse i SFO gir bedre læring. Leksehjelp er viktig for å gi alle like muligheter. SFO handler derfor også om utjamning. At Kristelig Folkeparti, som sier at de er opptatt av fattigdom – og utjamning, tror jeg – går imot dette, syns vi er vanskelig å forstå. Regjeringa er opptatt av å beholde velferdsstaten som et spleiselag, der alle yter etter evne til fellesskapet. Det krever at vi har tillit til skattesystemet, og at også de mest formuende bidrar. Formuesskatten er den viktigste kilden til skatt fra de aller rikeste i samfunnet, og den bidrar med store inntekter til fellesskapet – drøyt 12 milliarder kr i 2009. Derfor er det viktig å beholde formue som skattegrunnlag, men samtidig gjøre formuesskatten mer rettferdig. Vi har sikret en mer reell og lik verdsetting av ulike typer formue, og vi har fjernet en del muligheter som de mest formuende hadde til å redusere formuesskatten. I 2010-budsjettet følger vi opp med forslag om nye og mer treffsikre regler for å verdsette boliger. Som representanten Heikki Holmås nettopp var inne på, kan vi registrere at det nå bare er Høyre som orker å kjempe imot dette forslaget, mens de andre støtter oss i at vi trenger en mer rettferdig verdsetting av boliger. Det mener vi er bra, for meningene var både sterke og uinformerte da Kristin Halvorsen la fram budsjettet. Noen ord til slutt om biodieseldebatten som har rast: Da det ble klart at det ikke var mulig å få til en enighet knyttet til avgiften på biodiesel, kastet vi oss rundt fra SVs side for å prøve å finne andre løsninger som vil bidra til at vi fortsetter å fase biodrivstoff inn i den norske bilparken. Det er viktig, for i tillegg til at dette handler om grønn næringsvirksomhet, som veldig mange har vært opptatt av, handler det også om å få ned utslippene fra veitrafikken. Da trenger vi et virkemiddel som er effektivt, noe omsetningspåbud er, og vi trenger også bærekraftskriterier som sikrer at biodrivstoffet faktisk er bærekraftig og faktisk gir klimaeffekt. Fra 2011 kommer vi til å få ned utslippene fra den norske bilparken med 200 000 tonn mer, på bakgrunn av den økninga i omsetningspåbud som vi nå skal få til. Jeg vil utfordre opposisjonen til å støtte opp om dette, slik at vi får til dette ambisiøse forslaget om å øke omsetningspåbudet til 5 pst., og ikke fly rundt og spre tvil om dette faktisk lar seg gjennomføre. SFT bekrefter overfor oss at dette er fullt mulig å få til, men det er altså ambisiøst.