Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-06-18:
Kristelig Folkeparti legger til grunn at politiske beslutninger skal tas på lavest mulig hensiktsmessig nivå. Dette forutsetter at maktfordeling og finansiering er slik at både kommuner og fylkeskommuner har virkemidler til å ivareta sine oppgaver. Kommunen er den viktigste leverandør av velferdstjenester, og dette krever en forutsigbar og god kommuneøkonomi. Det er bred enighet om at det må være samsvar mellom kommunens pålagte oppgaver og kommunens økonomi. Derfor er det avgjørende at statlige reformer og pålegg følges opp med tilstrekkelig frie midler. Kommunene er førstelinjetjeneste med tanke på tilrettelegging for næringsliv og samfunnsutvikling. Også dette krever at inntektene må stå i forhold til det ansvaret og de plikter dette medfører. Det er viktig både for et godt tjenestetilbud i kommunene og – ikke minst – for opprettholdelse av tilliten mellom kommuneforvaltning og innbygger at nye tjenestetilbud som underlegges kommunene eller overføres fra stat til kommune, fullfinansieres fra dag én. Regjeringen legger opp til en realvekst i kommunesektorens samlede inntekter i 2015 i størrelsesorden 4,5 til 5 mrd. kr. Kristelig Folkeparti forutsetter at veksten i frie inntekter dekker økningen i kommunenes kostnader knyttet til demografi, lønn og pensjoner, samt gir rom for bedret tjenestetilbud, slik regjeringen gir uttrykk for. Selv om regjeringen er opptatt av ikke å skape store forventninger til lokalpolitikernes innfrielsesevne, er den beste måten å sette lokalpolitikerne i stand til å innfri innbyggernes forventninger på nettopp å sette kommunene i stand til å ha et godt tjenestetilbud. Dette gjøres mest effektivt gjennom å styrke kommuneøkonomien, slik at kommunene har råd til å levere et godt tjenestetilbud. Gjeldsnivået har økt kraftig de senere årene. Hovedårsaken til denne utviklingen er et høyt investeringsnivå og lånefinansiering knyttet til dette. Samlet utgjorde langsiktig gjeld ved utgangen av 2012 om lag 380 mrd. kr. Renteeksponeringen anslås til godt og vel 125 mrd. kr. 1 prosentpoeng høyere rente isolert sett vil belaste kommuneøkonomien med om lag 1,25 mrd. kr. Dette gjør Kristelig Folkeparti bekymret for den stadig økende gjelden i norske kommuner. Dette gjør kommunene svært sårbare for eventuelle renteøkninger, og kommunene går en usikker framtid i møte rent økonomisk. Kommunenes handlingsfrihet, beslutningsmuligheter og selvstyre begrenses. Det har gjennom denne proposisjonen kommet på plass en ny inntektsmodell for fylkeskommunene. En slik revidering har vært varslet og lovet i flere år. Når det nå kommer på plass, er det ingen stor overraskelse hvem som må igjennom de største omstillingene. Sogn og Fjordane og deler av Nord-Norge får mindre overføringer nå enn før, men får en tapskompensasjon for å hjelpe på overgangen til nytt system. Jeg er glad for at vi gjennom behandlingen i Stortinget fikk på plass økte midler til tapskompensasjonen. Samtidig er det viktig at regjeringen følger situasjonen i særlig Sogn og Fjordane tett, slik at det ikke blir en uforsvarlig svekkelse av tjenestetilbudet i dette fylket. En ting som kom på plass ved behandlingen i Stortinget, som vil være til fordel for fjord- og fjellfylket Sogn og Fjordane, er en ordning for fergeavløsningsmidler som for fylkesveiene. Dette vil gi større mulighet og incentiver for å erstatte fergesamband med bro og tunnel og vil gi både økt bolyst for innbyggerne og bedre rammevilkår for næringslivet. Dette er et veldig positivt resultat av behandlingen i Stortinget. Jeg vil også trekke fram at det øremerkede tilskuddet til leirskoler blir videreført. Det sikrer at barn i hele landet fremdeles vil ha et tilbud om leirskole hos de 140 pedagogene på de 70 leirskolene landet over. Altså vil fremdeles 6.-klassingene kunne få ta del i de fantastiske opplevelsene et slikt opphold på en leirskole kan være. Rask bosetting etter at oppholds- og arbeidstillatelse er innvilget, er av stor betydning for den enkeltes tilpasning til og deltakelse i det norske samfunn. Kommunene bosetter i dag færre enn det UDI anmoder om, og flere kommuner sier nei til bosetting. Derfor er vi glad for at alle kommuner nå får anmodning om å bosette, i motsetning til tidligere. Selv om vi i 2013 bosatte flere enn året før, ser vi at det ved utgangen av mars satt 1 100 flere personer og ventet på bosetting i norske mottak enn på samme tid i fjor. Kristelig Folkeparti har ved gjentatte anledninger tatt til orde for økt integreringstilskudd og investeringstilskudd til kommunale boliger og er glad for at både Stoltenberg II-regjeringen og Solberg-regjeringen har sett behovet for nettopp å styrke disse ordningene. Vi er derfor glad for at regjeringen også styrker tilsagnsrammen for tilskudd til utleieboliger. Samtidig er vi bekymret for at gruppen som venter på bosetting, vokser, og er opptatt av at vi må fortsette styrkingen av kommunenes kapasitet og ressurser til bosetting for å komme i mål med bosettingen av alle dem som nå sitter på mottak og venter. Kristelig Folkeparti er glad for at forslaget fra regjeringen om å avvikle refusjonsordningen for barnevernstiltak til enslige mindreårige asylsøkere ikke blir gjort til virkelighet. De siste årene har det vært en aktiv satsing på bosetting og bistand til enslige mindreårige asylsøkere, og vi ser derfor en raskere bosetting av denne gruppen. Dette er en av de mest sårbare gruppene i vårt samfunn, og en avvikling av refusjonsordningen ville være et stort steg i feil retning. Avslutningsvis vil jeg snakke om den andre vesentlige delen av denne debatten, nemlig kommunereformen. Kristelig Folkeparti ønsker kommunereformen velkommen. Noen kommuner kan ha nytte av å slå seg sammen, noe som primært må stimuleres ut fra gode lokale samarbeidsløsninger med fokus på lokaldemokrati, gode tjenester til innbyggerne og velfungerende enheter. Mange velferds- og tjenesteoppgaver har blitt svært spesialiserte, og en rekke kommuner har utfordringer med å rekruttere og beholde robuste fagmiljøer. Også for å ivareta balansen mellom lokaldemokrati og stat kan det være nødvendig å etablere større og mer robuste kommuner. Stortinget bør kunne påskynde sammenslåing av flere kommuner der det er åpenbare fordeler ved slik sammenslåing. De økonomiske incentivene som er lagt til grunn for å få til hensiktsmessige kommunesammenslåinger, er gode og vil være vesentlige gulrøtter for de mange kommunene som nå vurderer en sammenslåing. Samtidig kan det være lite å hente på sammenslåing for kommuner med stor geografisk utstrekning og spredt bosetting eller perifer beliggenhet. Derfor er det nødvendig å sikre kommuner med store smådriftsulemper og små muligheter for sammenslåing med andre kommuner økonomisk grunnlag for å gi befolkningen et likeverdig tjenestetilbud. Fylkesgrensene må ikke være til hinder for nye grenseinndelinger ved kommunereformen, men grensene kan gjerne flyttes eller fjernes helt gjennom en ny regionreform. Kristelig Folkeparti er glad for at det parallelt med kommunereformen skal gjennomgås og sammenstilles utredninger vedrørende et framtidig folkevalgt regionnivå og se disse i sammenheng med reformen. Kristelig Folkeparti forutsetter at den faglige og uhildede gjennomgangen kommer på lik linje med ekspertutvalgets arbeid om primærkommuner. Større regioner enn dagens fylkeskommuner vil åpne for at flere oppgaver kan løses regionalt. Det forutsetter at Stortinget og departementene gir fra seg makt til regionforsamlingene, slik at det blir en reell demokratireform der avgjørelser og makt flyttes fra sentrale organ ut til regioner og til kommunene. Det blir en spennende prosess vi går i møte de neste år, og Kristelig Folkeparti ønsker å ha en konstruktiv holdning til de prosessene som skal foregå. En del oppgaver er mest hensiktsmessig å legge til regionalt nivå. Da er det behov for større og mer slagkraftige regioner enn dagens fylkeskommuner. Regionalisering av statlig virksomhet bør i størst mulig grad samsvare med de folkevalgt styrte regionene. I dag ser vi at statlige regioner innen de ulike sektorene har helt ulik grenseinndeling. Dette kan ikke være hensiktsmessig på sikt. Transport- og infrastrukturtiltak og personrettede og næringsrettede virkemidler må ses mer i sammenheng. Alt dette er oppgaver som krever politiske prioriteringer. De er for omfattende til at den enkelte kommune kan ivareta ansvaret. Et politisk styrt regionnivå vil dermed være et nødvendig redskap for å legge makt og beslutninger nærmest dem det gjelder – og der folk bor.