Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2011-05-31:
Fremskrittspartiet fremmer i sak nr. 9 forslag om at lov om eiendomsskatt oppheves fra 1. januar 2012. Videre ber vi om at regjeringen gjennomgår naturressursbeskatningen og legger den om, slik at kommunene gis mulighet til inntekter fra sine naturressurser basert på en mest mulig korrekt verdifastsettelse. Videre fremmer vi forslag om at regjeringen tilbakefører deler av selskapsskatten til kommunene. Vi ber samtidig om at regjeringen lager bedre overgangsordninger, slik at kommuneøkonomien sikres. Forslaget er herved tatt opp. Eiendomsskatt er en spesielt urimelig form for beskatning. Dette fordi skatten ikke står i sammenheng med hvorvidt man har hatt noen avkastning på eiendommen eller i hvilken grad eiendommen er belånt. Eiendomsskatten rammer tilfeldig og usosialt og ikke etter evne. Representanten Breen var innom at man tar fra noen og gir til noen. Nei, man gjør ikke det. Man tar fra alle om igjen og om igjen – det er det man gjør med eiendomsskatten. I 2009 hadde 299 kommuner innført eiendomsskatt. 166 av disse hadde innført eiendomsskatt på boliger. Utviklingen går i gal retning, og stadig flere kommuner innfører eller vurderer å innføre eiendomsskatt. La meg derfor berømme de kommunene som har motstått fristelsen til å innføre en slik skatt. Folks eiendom er etter hvert blitt et yndet skatteobjekt. Dette skyldes ikke at det er naturlig å skattlegge eiendom, men rett og slett at alle trenger et sted å bo, og at bolighus og eiendom vanskelig lar seg flytte på. Inntekt burde som prinsipp beskattes kun én gang. Eiendom beskattes imidlertid flere ganger, ettersom man allerede har betalt skatt på inntekten eiendommen er ervervet for, samt dokumentavgift ved ervervet, eventuelt arveavgift og merverdiavgift på omkostninger og påkostninger. Dessuten er eiendom allerede gjenstand for årlig formuesbeskatning. Å legge en årlig eiendomsskatt på toppen av dette er urimelig. For hytter fremstår eiendomsskatt som spesielt urimelig ettersom en hytteeier som oftest har fast bopel i en annen kommune, og derfor ikke har stemmerett og innflytelse i hyttekommunen. I mange tilfeller legger også hytteeieren minimalt beslag på kommunale tjenester. Eiendomsskatt rammer skjevt og ofte svært usosialt. Barnefamilier i etableringsfasen rammes fordi de gjerne har høy gjeld, enslige eldre fordi de ofte kun har pensjon å leve av. Eiendomsskatten rammer også leietakere, som får påslag på husleien når husverten får økt sine utgifter. Reglene for verdsettelse av eiendom innebærer at kommunen gjør en taksering på et sjablonmessig grunnlag. Det tas i mange tilfeller lite hensyn til slit og elde, mens det gjøres en verdsettelse på bakgrunn av areal på eiendom og bygninger med et minimum av befaring. Konsekvensen blir fort at taksten settes for høyt og at eieren av eiendommen betaler skatt av verdier vedkommende ikke besitter. Fra 2011 er adgangen til å utskrive eiendomsskatt også utvidet til å gjelde forretningsbygg. Hensikten er å skape en illusjon om at en slik skatt da blir betalt av rike, private næringsdrivende, men sannheten vil selvsagt være at en slik skatt vil bli veltet over på kundene gjennom økte priser. Presset øker ved forslag om innføring av eiendomsskatt. Flere rådmenn legger dette frem som forslag i kommunene. Dette er uheldig. Kommuner som velger å innføre eiendomsskatt begrunner gjerne dette med behovet for å styrke kommunens velferd. Muligheten til å skrive ut eiendomsskatt gjør at kommunene i mindre grad vurderer nye, kreative løsninger for å løse velferdsoppgavene. Det er mindre velvillighet til å foreta kutt i utgiftene, redusere antall ansatte eller søke samarbeid eller sammenslåing med andre kommuner, og sannsynligheten er stor for at de kommunene som innfører eiendomsskatt, om ikke lenge, igjen sliter med å løse sine pålagte velferdsoppgaver. Man kan være helt sikker på at dersom Stortinget gir kommunene tillatelse til å innføre en ny skatt, vil noen kommuner benytte seg av en slik mulighet, uansett hvor urimelig skatten vil være. På veggen på mitt kontor har jeg hengt opp en gammel historie om Donald Duck. I den historien reiser Donald med vikingskip fra Norge til USA. I USA utnevner Donald seg selv til konge over Nord-Amerika, og han gjør da noe som ligger naturlig for mange rød-grønne politikere, i dette tilfellet representert ved Donald: Han innfører en ny skatt. Han innfører en skatt på oksygen. Alle innbyggerne må ta på seg såkalt oksygenometer, og de må betale en avgift per åndedrag. Kanskje er det en idé finansministeren kan vurdere i neste omgang!