Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1999-12-14:
Gjennom Regjeringens forslag til statsbudsjett for år 2000 legges nye og viktige byggesteiner på plass for en bedre helsetjeneste. Opptrappingsplanen for psykisk helse, Nasjonal kreftplan og plan for utstyrsinvesteringer ved sykehusene følges opp. Disse områdene foreslås styrket med over 1 milliard kr for neste år. Det er med tilfredshet jeg konstaterer at disse handlingsplanene har bred tilslutning i Stortinget. Pasientene skal stå i sentrum. Viktige forutsetninger for dette er nå lagt gjennom Stortingets vedtak tidligere i år om fire nye lover for helsetjenesten. Departementet er godt i gang med å utarbeide forskrifter som må være på plass før lovene iverksettes. Framover blir det nå viktig å fokusere på sentrale verdi- og prioriteringsspørsmål i helsevesenet samt organisering. Jeg vil gi mitt bidrag gjennom før jul å fremme en egen stortingsmelding om verdier for den norske helsetjenesten. Denne meldingen vil også inneholde oppfølgingen av Prioriteringsutvalget og Livshjelpsutvalgets innstillinger. Videre vil jeg om kort tid fremme en odelstingsproposisjon som en oppfølging av Sørensen-utvalget med utvidede muligheter for fristilling av sykehus og et klarere skille mellom oppdragstaker og oppdragsgiver i helsetjenesten. Opptrappingsplanen for psykisk helse går nå inn i sitt andre år, og for år 2000 vil det bli vedtatt en økning av bevilgningen på over 400 mill. kr. Det samlede omfanget av tjenester til mennesker med psykiske lidelser viser en positiv utvikling, både når det gjelder kommunale og fylkeskommunale tjenester. Av hensyn til personellsituasjonen er det lagt opp til en moderat økning i bevilgningene de første årene. Bevilgningene vil bli økt sterkere utover i planperioden. Midlene til ernæring, fysisk aktivitet og tobakksskadeforebyggende arbeid i Nasjonal kreftplan foreslås styrket med 15 mill. kr. Forsøksordningen med egne stillinger hos fylkeslegene som pådrivere i forhold til lokalt arbeid på disse områdene kan utvides slik at det gjelder alle fylker. Mammografiscreeningen vil i 2000 utvides med tre nye fylker, Møre og Romsdal, Østfold og Oppland. Handlingsplanen for helse- og sosialpersonell videreføres. For neste år foreslås det avsatt 402 mill. kr til personell- og kompetansetiltak. Dette er en økning på om lag 40 mill. kr fra 1999. De store satsingene innen helse- og omsorgssektoren krever betydelig økt tilgang på kvalifisert helse- og sosialpersonell. I tillegg vil innføring av fastlegeordningen kreve flere allmennleger. De siste årene har kapasiteten for helse- og sosialfag i høyere utdanning økt kraftig. For alle utdanningsgrupper sett under ett har det vært en kapasitetsøkning på over 90 pst. hittil på 1990-tallet. Tilskudd til rekruttering av sykepleiere, leger og tannleger fra utlandet trappes opp i 2000. Regjeringen tar sikte på at den nye rammeplanen for sykepleierutdanningen skal tre i kraft høsten 2000. Ulike tiltak for å styrke praksisdelen i sykepleierutdanningen, basert på Mekki-utvalgets innstilling, vil gjøre sykepleierne bedre i stand til å møte de oppgaver som venter dem i arbeidslivet. Det foreslås 24 mill. kr til stimuleringstiltak for bedre legedekning i distriktene og en stram styring av legemarkedet. Allmennlegetjenesten, psykisk helse og kreftomsorgen vil bli prioritert ved fordeling av legestillinger. Regjeringens intensjon med neste års budsjettforslag er å legge til rette for at enda flere pasienter skal kunne behandles ved norske sykehus. Satsingen de siste årene på å øke sykehuskapasiteten har gitt resultater: Norske sykehus behandler flere pasienter enn noen gang tidligere, antall garantibrudd har gått ned, og gjennomsnittlig ventetid er redusert for pasienter både med og uten garanti. På denne bakgrunn er det alvorlig når det fra fylkeskommunenes side varsles til dels betydelige underskudd på en rekke sykehus. Det vil true Regjeringens målsetting om fortsatt vekst i behandlingsaktiviteten dersom disse sykehusene må redusere sitt tilbud til pasientene på bakgrunn av et økonomisk etterslep til neste år. Det er derfor viktig når komiteen i samråd med Regjeringen har lagt et bedre grunnlag for neste års aktivitet gjennom 254 mill. kr ekstra til sykehussektoren utover opprinnelig foreslåtte tilleggsbevilgninger for 1999. Det er også viktig for stabiliteten i sykehusfinansieringen at de to sentrale øremerkede bevilgningene – ISF-tilskuddet og poliklinikktilskuddet – nå blir overslagsbevilgninger. Det betyr at det er aktiviteten som styrer bevilgningsnivået for disse ordningene, gitt det regelverk som ligger i bunnen. Innsatsstyrt finansiering har gitt en god stimulans til et høyt aktivitetsnivå på sykehusene. Aktiviteten i inneværende år er blitt langt høyere enn det som Regjeringen la opp til i St.prp. nr. 1 for inneværende år. De mer forsiktige vekstanslagene ved årets begynnelse tok også utgangspunkt i at det økonomiske opplegget for fylkeskommunene samlet ville bli krevende i 1999. Den økonomisk vanskelige situasjonen som nå er oppstått på sykehusene, må ses i lys av dette. Vi står overfor høyere aktivitet enn forventet, både målt i antall innleggelser, dagbehandlinger og polikliniske konsultasjoner. Komiteens flertall har reist kritiske merknader til innsatsstyrt finansiering som både går på systemet, på beslutningsgrunnlag og på forvaltningen av ordningene. Disse merknadene tar jeg til etterretning, og jeg vil aktivt følge dem opp. ISF er en ung, men betydelig reform. Det må erkjennes at vi fortsatt har rom for klare forbedringer. Jeg vil spesielt følge opp: 1. Bedre beslutningsgrunnlag i budsjettforslagene, både i innhold og omfang, når det gjelder ISF.2. I samarbeid med KS legge til rette for en større forutsigbarhet i de økonomiske rammebetingelsene for sykehusdrift. Dette vil bli sett i sammenheng med utviklingen av en ny konsultasjonsordning mellom stat og kommunesektor.3. En gjennomgang av sykehusenes økonomi i nært samarbeid med KS og sykehuseierne, bl.a. ut fra regnskapstall for 1999. Eksterne helseøkonomiske miljøer og berørte departementer vil bli trukket inn i arbeidet. Samtidig vil vi drøfte med KS hvordan en kan bidra til større samsvar mellom beskrivelse av budsjettvirkninger og faktiske forhold mellom stat og kommunesektor.4. En oppsummering av erfaringene med ISF basert på de evalueringsrapportene som nå etter hvert vil bli levert. Dette arbeidet er allerede i gang. Jeg vil komme tilbake til Stortinget så snart råd er, og i god tid før revidert nasjonalbudsjett, med en vurdering av hva som skal til for å få til en fortsatt aktivitetsvekst ved sykehusene, slik Regjeringen tar sikte på for 2000. Spørsmålet om differensierte enhetspriser vil bli vurdert, særlig med tanke på regionsykehusenes situasjon. Vi vil også se på muligheten for en ny vurdering av det empiriske grunnlaget for enhetsprisen. Når det gjelder krypgrensen, justeres den i 2000. På sikt bør målet etter min mening være å fjerne krypgrensen helt. En fullstendig evaluering av erfaringene med ISF vil måtte ha et noe lengre tidsperspektiv, men jeg er opptatt av at vi kan fange opp utslag som ikke er ønskelige, og foreslå nødvendige justeringer underveis. Jeg deler den frustrasjon som er kommet til uttrykk over avstanden mellom fylkeskommunenes og statens beskrivelse av budsjettet og dets virkninger. Selv om man ikke er enig om hva kommunesektoren faktisk burde ha av ressurser for å løse sine oppgaver, bør man kunne komme nærmere i den faktiske beskrivelse av hva et budsjettforslag betyr. Det har jeg allerede tatt opp med ledelsen i Kommunenes Sentralforbund. Statens økonomiske styring av kommunesektoren må for øvrig ta utgangspunkt i de retningslinjer som trekkes opp for finanspolitikken. Kommunesektorens rolle er å påse at aktiviteten er tilpasset disse rammene. Aktivitet utover det den enkelte fylkeskommune har planlagt, vil staten delvis dekke opp gjennom refusjonsordningene ISF og poliklinikktilskudd. Det er imidlertid viktig å være oppmerksom på at en økning av aktiviteten ikke dekkes av disse refusjonene alene. Den må også finansieres av frie inntekter, effektiviseringstiltak eller omdisponeringer. Derfor henger sykehusenes økonomi så sterkt sammen med de generelle økonomiske rammebetingelsene for fylkeskommunene. Dette bygger på den rollefordelingen mellom stat og fylkeskommune som et flertall i Stortinget har lagt opp for helsesektoren. Mitt departement følger som eier kontinuerlig opp den økonomiske situasjon ved statssykehusene. Vi har tilgang på data om aktivitetsutviklingen ved de øvrige sykehusene gjennom ISF-ordningen, men vi har selvsagt ikke løpende informasjon om budsjettavvik ved det enkelte fylkeskommunale sykehus. Hensynet til en forsvarlig finanspolitikk tilsier at også neste år vil innebære utfordringer for helsetjenesten og fylkeskommunene. Den samlede underskuddssituasjonen som er varslet for 1999, forsterker dette. Det er også bakgrunnen for at jeg vil foreta en bred gjennomgang av de problemstillinger som har kommet fram gjennom denne budsjettbehandlingen. For øvrig har budsjettforliket mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet medført en styrking av viktige elementer i helsebudsjettet. Av dette vil jeg spesielt fremheve økningen av regionsykehustilskuddet og økningen i bidragssatsen til opptreningsinstitusjonene, som kan gi institusjonene et grunnlag for å begrense pasientenes egenandeler. Hvor stor budsjettøkning komiteens forslag til bidragssatser vil kreve, avhenger av aktivitetsutviklingen ved institusjonene. Jeg vil eventuelt komme tilbake til nødvendige budsjettjusteringer i revidert nasjonalbudsjett på dette punkt. Jeg er enig med representanten Asmund Kristoffersen i at mye er ugjort. Men det er også mye som blir gjort, og det er mye som kommer til å bli gjort med det budsjettet som Stortinget nå legger siste hånd på.