Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-18:
Først vil jeg takke saksordføreren for veldig godt utført arbeid og samarbeid om meldingen. Komiteen som helhet har funnet fram til og blitt enige om en god del fellesmerknader. Verdt å merke seg er at ingen partier fremmer egne forslag i saken, og opposisjonen har tydelig markert gjennom felles merknader og forslag at de har felles forståelse for hva som må til for å forebygge at så mange elever må ha spesialundervisning. I en så viktig sak som denne meldingen, Læring og fellesskap, mener Fremskrittspartiet at det er en styrke at det er stor og bred politisk enighet i saken. Jeg vil likevel holde fram at det ikke nytter med stor politisk enighet og vedtak på Stortinget selv om saken er aldri så god, dersom det ikke sørges for at målene i meldingen blir inkorporert ute i Skole-Norge. I så henseende har regjeringen med kunnskapsministeren i spissen et stort ansvar for å få dette til. Fremskrittspartiet finner det også positivt at denne meldingen ikke har som mål å revolusjonere dagens systemer, men legger opp til å endre dem, slik at systemet forhåpentligvis fanger opp elevene tidligere, og at det gis tiltak som virker i god tid før eleven får behov for spesialundervisning. Derfor mener Fremskrittspartiet at det er like viktig å være obs på å fjerne tiltak som ikke virker, som det er å sette inn tiltak som virker, slik at behovet for spesialundervisning reduseres. Fremskrittspartiet slutter seg til meldingens tre strategier, som skal forbedre læringsutbyttet i skolen. Samtidig mener vi at meldingen på noen områder kunne vært langt tydeligere, mer bindende og inneholdt flere konkrete tiltak. Fremskrittspartiet legger til grunn at kapittel 6 i meldingen er ferdig behandlet og kommenterer derfor ikke noe konkret om det kapitlet her. Likevel vil det være slik at det som blir gjort her, også vil være relevant for kapittel 6. For å redusere behovet for spesialundervisning mener Fremskrittspartiet det er viktig å få flere typer yrkesgrupper, som vernepleiere og sykepleiere, inn i skolen. For PP-tjenesten og spesialpedagoger tror vi at deres tjenester ville gitt bedre resultat dersom de var til stede i skolene i stedet for å ha eget kontor, som i mange tilfeller ligger langt fra skolen og elevene som de skal ivareta. Vi ser også at det er behov for et nasjonalt løft for skolehelsetjenesten, som i mange kommuner er veldig svak. Fremskrittspartiet synes det er veldig urettferdig at barn som er CI-opererte, ikke får velge forsterket språkopplæring. Derfor vil vi ha inn en ny lovparagraf i opplæringsloven som ivaretar dette. Tidlig innsats innbærer at tiltak settes inn tidlig for elever som har problemer. Derfor ønsker vi at det skal settes i gang et prøveprosjekt der PPT i samråd med skolen gis tillatelse til å sette inn spesialpedagogiske tiltak for enkeltelever som har behov for det. Dette vil muligens spare elever for lang ventetid der ingenting skjer i forhold til nødvendige tiltak. For å fange opp og sette inn tiltak mener Fremskrittspartiet at det bør være obligatorisk med språkkartlegging, ikke frivillig, for alle barn etter at de har fylt tre år. Vi mener at obligatorisk kartlegging der tiltak settes inn, vil gjøre barnet mer skoleklart. Forskning viser at Skole-Norge har vært preget av en vente-og-se-holdning i lang tid. I tillegg har elevene i den norske skolen fått en til dels usann og for snill tilbakemelding om sine skoleprestasjoner. Fremskrittspartiet er derfor fornøyd med at dette nå kan være i ferd med å bli et tilbakelagt stadium, og at det ikke er dette som skal kjennetegne skolen framover. I dag er nesten 90 000 grunnskoleelever i Norge det man kaller «svake lesere», noe som innebærer at barna er så dårlige at de strever med å klare seg på skolen. Det sier seg selv at de vil slite med videreutdanning og jobb. Dette er alarmerende. Internasjonal forskning viser at 75 000 av disse barna kunne ha vært hjulpet, forutsatt at tiltak hadde vært satt inn fra 1. til 3. klasse. Forskningen støttes av leseforsker Torleiv Høien, som for øvrig etablerte Senter for leseforskning i Stavanger. Fremskrittspartiet mener det er verdt å merke seg at til tross for at Norge i mange år har hatt tidlig innsats som uttalt mål, viser det seg at spesialundervisningen har økt veldig og aller mest på de øverste klassetrinnene. Dette står i stor kontrast til det som Utdanningsdirektoratet slo fast i 2006, nemlig at Norge har mye å lære av Finland når det gjelder støtte og spesialundervisning. Der testes elevene når de begynner på skolen, og i motsetning til i Norge kreves det ikke enkeltvedtak for å sette inn støttetiltak, og lærerne bruker føre-var-prinsippet og setter heller inn tiltak før enn å vente og se om ting forbedrer seg. Dette er i samme gate som forslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre. Det slås fast at tidlig hjelp er god hjelp. Det som våre elever blir møtt med, er bl.a. leksehjelp som ufaglærte står for. Det blir fra mange hold påpekt at den virker mot sin hensikt når det gjelder å få elevene til å innarbeide gode arbeidsrutiner, og at foreldrene blir mindre engasjert i barnets skolearbeid. Fremskrittspartiet vil være tydelig på at dette ikke er godt nok. Derfor mener vi at skolene selv må få mulighet til å sette inn tiltak der de mener det er behov. I tillegg til at det er lang ventetid for å komme til hos PPT, venter mange lærere altfor lenge før de henvender seg til PPT. Det at mange lærere ikke har kompetanse i å oppdage og løfte svake elever, gjør at Fremskrittspartiet igjen vil vise til hvor viktig betydningen av etter- og videreutdanning av lærere er, der ny og viktig forskningsbasert kunnskap blir en del av utdanningen, slik at dette kan tas i bruk i undervisningen snarest mulig. Ifølge funn gjort av professor Thomas Nordahl ved Høgskolen i Hedmark er ca. 40 pst. av dem som gir spesialundervisning, ufaglærte assistenter. Dersom dette får fortsette, vil fremdeles mange av våre elever få unødvendig store utfordringer senere i livet. Derfor er det viktig å få på plass et regelverk som er tydelig på hva og hvilke oppgaver assistenter kan og skal uføre. I forbindelse med denne meldingen synes jeg også at det er sin plass å komme inn på Reform 94, der den såkalte bærebjelken er elevens ansvar for egen læring. Ifølge forskning.no den 15. november i år – med andre ord helt rykende fersk – har Aud Torill Meland, førsteamanuensis ved Universitetet i Stavanger, skrevet en doktoravhandling om ansvar for egen læring. Avhandlingen viser at kun en tredjedel av elevene hun forsket på, klarte å ta ansvar for egen læring. Det kom også fram at elevene er lei av å høre det pedagogiske slagordet, og mange elever etterlyste lærerens ansvar for å lære dem. Elevene kunne f.eks. få tre uker til å løse en større oppgave, men de klarte ikke å disponere denne tiden på en god måte. Tiden ble i stedet brukt til andre ting enn skolearbeid, og jo mer tid elevene fikk, jo verre ble det. Elevene følte at de ble overlatt for mye til seg selv. Noen elever følte seg oversett når de kunne sitte og «chatte» på Internett i timen uten at læreren reagerte. I tillegg var fristelsen til å skulke stor – vi sitter jo bare på skolen uten å gjøre noe likevel. Dette lover ikke bra, heller ikke for lærerne, som uttaler at ansvar for egen læring fører til store mengder ekstra arbeid. De må dokumentere elevsamtaler og prøver, delta på obligatoriske møter og fylle ut flere skjemaer for skoleledelsen. Dette er tid som kunne vært brukt til elevrettet arbeid, men som nå går til dokumentasjon, som kanskje ikke er så nødvendig. Fremskrittspartiet mener det derfor må tas en evaluering av Reform 94 for å se om den innfrir forventningene, eller om den er med på å skape behov for enda mer spesialundervisning for elevene. Opplæringsloven gir barn både rett og plikt til å gå på skole, men hvert fjerde barn i barnevernsinstitusjon gjør ikke det. Av barnevernsbarn går 24 pst. ikke på skolen i det hele tatt, og 25 pst. av barna mener i ulik grad at de voksne ikke oppmuntrer dem til å gå på skolen. Fremskrittspartiet mener det er viktig å føre en aktiv kontroll slik at fylkeskommunene oppfyller sine forpliktelser når det gjelder barnevernsbarn, og at det i størst mulig grad stilles samme krav og gis samme muligheter til dem som til andre skoleelever. Det er igjen viktig å understreke at tiltakene i meldingen må følges opp og bli en del av den norske skolehverdagen dersom våre elever skal få utbytte av de mange gode løsningene i meldingen. Jeg vil igjen understreke betydningen av å få vekk mye av det som ikke virker, for faktisk er det en god del forskning som viser hva som virker – det er også forskning som viser hva som ikke virker. Vi må ta dette mye mer aktivt i bruk. Så er det veldig viktig at det vi vedtar i denne sal, kommer ut til Skole-Norge.