Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Dette er den aller viktigste reformen som Forsvaret har vært gjennom etter krigen. Den teknologiske utviklingen har gjennom lengre tid gjort at en større reform fra kvantitet til kvalitet nå er nødvendig. Trusselbildet er etter Berlinmurens fall den 9. november 1989 dramatisk forandret, og faren for storkrig virker ikke overhengende. Derimot er alvorlige regionale konflikter mange og sikkerhetspolitisk farlige. Dette er en realitet som vi må ta innover oss. Forsvaret må derfor omstille seg til å bli mer mobilt og internasjonalt. Samarbeidet i NATO og de transatlantiske forhold til USA er fremdeles viktig for Norge og må styrkes. Det er i tillegg viktig for Norge ikke å bli satt helt på sidelinjen i det forsvarssamarbeidet som nå skjer i EU. Det blir en vanskelig balansegang for mange europeiske land, og kanskje ikke minst for NATO-land som ikke er medlem av EU. EU-utvidelser utvikler nå den europeiske pilar gjennom ESDI og ikke minst gjennom ESDP, European Security and Defence Policy, som er en milepæl for utvikling av felles tryggings- og forsvarspolitikk i Europa. Jeg tror det nå er satt i gang en langspurt mot en forsvarspolitisk union. Det er et tankekors at de nøytrale landene Sverige og Finland nå styrer EU, med en finsk general som leder av militærkomiteen og svenskene med hele den politiske ledelsen av EU. Når det gjelder de konkrete forslagene som skal stemmes over i Stortinget i dag, vil jeg gjerne kommentere noen punkt. Forslaget om sammenslåing av Forsvarets overkommando og Forsvarsdepartementet ser ikke ut til å få flertall. Det er meget beklagelig. Nesten alle NATO-land har en løsning der forsvarssjefen er øverste militære rådgiver i et sivilt-militært integrert departement. Det er vel nå bare Norge og Tyrkia som ikke har det. Dette gir mange fordeler, ikke minst økonomisk og ressursmessig. En behøver ikke å ha vært lenge i forsvarssystemet før en ser dobbeltutredninger. Og dobbeltarbeid skjer – først i Forsvarets overkommando, så i Forsvarsdepartementet, eller fram og tilbake. Slikt tar tid. Forsvaret kan vel heller ikke skryte av god økonomisk styring. Et integrert Forsvarsdepartement med delegerte økonomiske styringsrammer ville gitt langt bedre ressursbruk og bedre evne til strategisk planlegging. Nå vil samlokalisering gi noe gevinst, ikke minst når det gjelder antall ansatte i de sentrale staber, og det trengs. Den norske stabsstrukturen var vel bygd opp av amerikanerne etter krigen og passer sikkert til USAs over 200 000 mill. innbyggere. Heimevernet har stor støtte i folket og er viktig for en positiv totaloppfatning av Forsvaret. Det er derfor positivt at alle nå går inn for å opprettholde HV på dagens nivå, med 83 000 mann og 18 heimevernsdistrikt, som skal være lokalisert der de er i dag. Det er viktig å understreke. Det eneste unntaket er Agder HV 07. HV-distriktssjefene blir også territoriale sjefer i fred, krise og krig, med eget planelement. Dette vil styrke Heimevernet. Når det gjelder etablering av et eget HV-skole- og kompetansesenter er dette blitt noe annerledes enn utgangspunktet var i stortingsproposisjonen, der alt var samlet på Værnes, og Evjemoen var nevnt som et alternativ. Nå ser det ut til at HV-utdanningen på Dombås sammenslått med tidligere befalskurs på Torpo skal fortsette. Dette tror jeg er fornuftig. Det som altså blir på Værnes, er eventuelt befalsutdanningen, HV-USK, og rekruttutdanningen på fire til seks måneder. Det er jo akkurat denne utdanningen som har vært på Evjemoen, og som Evjemoen er skreddersydd for. I tillegg ville opprettholdelsen av Evjemoen sikret en tilstedeværelse i landsdelen, og sikret befalsrekruttering fra Sørlandet. Jeg er derfor uenig i vår egen innstilling om å plassere Heimevernets skolesenter mellom en støyende flystripe og et høyt gjerde på Værnes. Og det aller verste med Værnes er de dårlige og uavklarte skytefeltene. Når Leksdal skytefelt med 47 grunneiere skal utvides fra å være brukt ca. 30 dager i året til bortimot 365 dager i året, kan dette skape store problemer. På Evjemoen kan man gå ut av leiren og være i øvings- og skytefeltet på fem minutter. På Værnes blir det et militært liv i buss. Ja, enkelte har regnet ut at tap i opplæring er forskjellen på fire og seks måneders tjeneste. Men det er dessverre ingen politiske partier som vil legge Heimevernets skolesenter til Evjemoen. På bakgrunn av disse realitetene tror jeg den desentraliserte strukturen bør fortsette med befalskurs på Dombås, HVUB-utdanning på Kongsvinger og rekruttutdanningen spredd på flere plasser. Jeg vil gjerne kommentere dette med antall dager for rekruttutdanning i HV. Det er tre forslag: Det er fire måneder, det er seks måneder, og det er 100 dager. Jeg skal ikke si at jeg har noen bred erfaring, men jeg har vært 30 år i Heimevernet, og jeg har vært områdesjef i Heimevernet, sånn som min kollega som er leder av forsvarskomiteen, så vi kan gjerne ta en debatt på det. Men mitt utgangspunkt er at tjenestetid har svært lite med saken å gjøre. Det viktige er å få motiverte soldater i Heimevernet. Jeg har mottatt rekrutter med tre måneders utdanning, rekrutter med seks måneders utdanning, og rekrutter med 18 måneders utdanning. Jeg mener det har med motivasjon fra soldatene å gjøre, og det har å gjøre med at man har en oppgave å sette dem til når de kommer inn på den fem dagers tjenesten. Det er like viktig at HV-området og befal som er i HV-området, har grunnlag for å gi dem motivasjon for å gjøre en god tjeneste de dagene. Jeg synes at fire måneder er nok for å bli gode heimevernssoldater. Jeg minner om at Forsvarspolitisk utvalg, som var bredt sammensatt, gikk for tre eller fire måneder, som var alternativene. Jeg synes dette har fått litt for store dimensjoner, men la det være. Jeg kommer ikke til å kommentere verken MTB-er eller divisjonsmusikk eller DKSV, som blir nedlagt, altså Distriktskommando Sør- og Vestlandet blir nedlagt. Marvika blir nedlagt, og på Kjevik skjer det forandringer. Dette vil andre kommentere. Jeg vil bare si at Sørlandet blir sterkt berørt og militært svært svekket. Nå når denne saken er ved veis ende, har det vært en lang og omfattende prosess. Det startet med FS 2000, Forsvarspolitisk utvalg, og så fikk vi St.prp. nr. 45. Jeg føler det er mange som har tatt tunge tak. Det har ikke vært enkelt å fortelle folk at det vi gjør, er til Forsvarets beste og dermed til landets beste. Jeg har hørt mye om 9. april. Jeg har hørt at «dere raserer Forsvaret». Jeg er dypt uenig i det. Jeg synes det er riktig av meg å si at jeg synes forsvarssjefen har stått rakrygget i denne omstillingsprosessen, som sikkert ikke har vært lett overfor 24 000 ansatte, som er dem som omstillingen berører mest. Med unntak av enkelte lokaliseringsvedtak er jeg fornøyd med det vi skal vedta i dag.