Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
I 2015 opplevde Europa, ikke bare Norge, en ekstraordinær situasjon med et høyt antall asylsøkere som verken vi eller andre land var forberedt på å håndtere. For å få situasjonen under kontroll inngikk vi et flyktningforlik med Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet 19. november samme år. Vi i Arbeiderpartiet strakte oss langt for å få til en samlende løsning, over gamle uenigheter. Det samme gjaldt de fleste andre forlikspartnerne. Forliket innebar at regjeringa skulle foreta ulike typer av utredninger og komme tilbake til Stortinget med saker på definerte områder. Ett av de oppdragene behandler vi i dag. Et hovedspørsmål var om stønadsnivået i Norge var slik at en uforholdsmessig høy andel av flyktningene søkte opphold her i landet. I tillegg skulle man se på botidskrav for ytelser som ikke støtter opp om arbeid og aktivitet, og det skulle ses på aktivitets- og opptjeningskrav der det var naturlig. En gjennomgang av trygderettighetene til asylsøkere og flyktninger ble varslet i Prop. 1 S Tillegg 1 for 2015–2016. Arbeiderpartiet tok det til etterretning. Når saken nå ligger på bordet, viser det seg at det kommer en sak om generelle kutt i stønadene til flyktninger, men uten at regjeringa har svart på oppgaven som Stortinget ga. Hovedspørsmålet var jo om det var mulig å påvise en sammenheng mellom stønadsnivået i Norge og en uforholdsmessig høy andel asylsøkere til Norge, sammenlignet med andre land. Departementet vektlegger at norske velferdsordninger ikke skal være innrettet slik at de fører til «vridninger i migrasjonsstrømmene, ved at de i seg selv gir asylsøkere insentiver til å velge Norge som destinasjonsland». Ordningene må videre «stimulere dem som får opphold i Norge til å være yrkesaktive». Men regjeringa har enten hoppet bukk over dette premisset, eller prøvd og ikke greid å påvise en slik sammenheng. Likevel legges det altså fram en sak der man kutter over hele linja, vesentlig som en blanding av økte botidskrav, kombinert med opphevelse av flyktningers unntak fra botidskravet. Som saksordføreren har redegjort for, inneholder proposisjonen også noen andre forslag. Når det gjelder hjelpemidler, foreslås det at dagens botidskrav oppheves. Arbeiderpartiet støtter det. Det er viktig at flyktninger – og andre det måtte angå – ikke hindres i å delta i arbeid, utdanning og aktiviteter. Det er også noen ytelser hvor det ikke gjelder krav om forutgående botid, og hvor det heller ikke foreslås å innføre det, så jeg skal ikke bruke tid på å kommentere dem. Men så har vi kontantstøtten. Der foreslås det å innføre et botidskrav på fem år. Det støtter vi, siden kontantstøtten etter vår oppfatning fungerer som et hinder, både når det gjelder yrkesaktivitet for kvinner, og når det gjelder å sende barn i barnehage, og på den måten virker den negativt med tanke på integrering. Men vi støtter ikke å øke botidskravet fra tre til fem år for stønad til enslig forsørger, og heller ikke en økning til fem år for alderspensjon eller uføretrygd. Alderspensjon gjelder jo for dem som er utenfor yrkesaktiv alder. Uføretrygd gjelder for dem som på grunn av sykdom, skade eller lyte ikke er i stand til å arbeide. Det foreslås også økt botidskrav for arbeidsavklaringspenger. Det støtter vi ikke. Arbeidsavklaring handler jo nettopp om aktivitet, forhåpentligvis med arbeid som mål. Å måtte vente i flere år på dette vil bare hemme, ikke fremme, integrering. Regjeringa foreslår dessuten å henvise eldre og uføre flyktninger til supplerende stønad for personer med kort botid. Det støtter vi ikke. Stortingsflertallet har allerede kuttet to ganger i denne stønaden i løpet av denne perioden. Dette forslaget vil bare bidra til å produsere fattigdom, og det trenger vi ikke. Vi støtter heller ikke forslaget om å oppheve asylsøkerforskriften § 3, om opptjening i asylsøkerperioden dersom varig opphold innvilges. Det gjelder rett til overgangsstønad, uføretrygd og pensjoner og beregning av uføretrygd og pensjoner. Det er ikke rettferdig at én gruppe i befolkningen ikke skal få igjen for det de selv har tjent opp. Helt til slutt: Nesten ingen av de 44 høringsinstansene støtter regjeringas forslag til kutt i stønadene til flyktninger. Tvert imot mener flere tunge instanser at forslagene bare vil bidra til økte forskjeller mellom folk. I stedet etterlyses tiltak for språk, økt arbeidskompetanse og antidiskriminering. Det er en mer farbar vei, også etter Arbeiderpartiets mening.