trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-17:
Det er 15 år siden sist vi hadde en offentlig utredning om dette temaet, og hvis det er noe vi vet, er det at kunnskapen innenfor helsefeltet går fort framover, og at utviklingen av behandlinger går ekstremt fort framover. Høringen som komiteen hadde, viste at vi ikke kan nok om kvinnehelse, og at vi ikke er flinke nok til å prioritere, innenfor både forskning og behandling. Statsråden sier at han er opptatt av pasientens helsetjeneste. Da lurer jeg på: Er statsråden fornøyd med hvor langt vi har kommet med å få kvinnehelse som et eget tema innenfor norsk helsepolitikk? Hvordan vil statsråden få tak i ny kunnskap som er der hele tiden – som representanten Toppe også viste til – når han ikke vil ha en offentlig utredning?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-17:
Kristelig Folkeparti har lyst til å takke Senterpartiet for et godt forslag, og vi støtter alle forslagene i dette Dokument 8-forslaget. Antibiotikaresistens er et stort problem nasjonalt og internasjonalt. Når man tenker internasjonalt, må noen gå foran. Og kanskje tror jeg – ikke kanskje, jeg mener – at her bør Norge gå foran. Det er et problem innen helse, landbruk og havbruk og ikke minst for miljøet. For Kristelig Folkeparti er det sentralt at vi får en overordnet strategi, og vi er glad for at ministeren sier at vi skal ha det, men det utelukker ikke at vi samtidig trenger lokale handlingsplaner for det enkelte regionale helseforetaket, for det lokale helseforetaket, for enhver kommune, hvor en faktisk ser på både bruk av antibiotika og hvem som forskriver. Registrering av fastleger blir sentralt, og utskrivingspraksis av legemidler blir sentralt, både i fastlegeordningen, i legevaktordningen og i sykehusene. Samtidig som vi registrerer bruken, må vi også registrere hva vi gir antibiotika mot og på hvilket grunnlag. I tillegg til at vi faktisk går inn i helsevesenet, inn i landbruket og inn i alle de andre etatene og ser, er det sentralt at vi får en holdnings- og kunnskapsendring blant vanlige folk – nettopp fordi at hvis vi ikke får økt den kunnskapen, ødelegger vi den greina vi sitter på, og vi vil ikke ha nytte av antibiotikaen vi ber om å få når vi går til fastlegen. Det er en utfordring i vårt land, hvor vi egentlig har god kunnskap, at flere og flere velger, som flere her har sagt, å ikke vaksinere egne barn ut fra en kunnskap de mener å ha. De utsetter ikke bare egne barn, men også mange andre for de utbrudd vi nå ser av sykdommer vi trodde var utryddet rundt omkring i verden. Dette henger sammen både lokalt, nasjonalt og internasjonalt, og derfor må vi fokusere både helt nært og ut i det vide. Økt kunnskap vil gjøre at vi faktisk forstår at vi ikke kan bruke antibiotika på den måten vi har gjort inntil nå. Det er heller ikke til å legge skjul på at vi har en utfordring med helsepersonell utdannet andre plasser og som er utdannet til annen bruk av antibiotika enn det som er kriteriene i vårt land. Derfor blir det sentralt også å stille strenge krav til personer som er utdannet i andre land, om hvordan de bruker antibiotika, og hva slags holdninger de har til bruk av antibiotika i norsk helsevesen. Dette henger sammen, og vi vil faktisk til slutt sitte med risikoen for ikke å overleve sykdommer som i dag har en enkel behandlingsform hvis vi bruker antibiotika riktig. Jeg vil til slutt ta opp forslagene i innstillingen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-17:
Å endre eller å gjøre nye ting innenfor området sykehus skaper alltid utfordringer. Kristelig Folkeparti hadde i sitt alternative budsjett – som Arbeiderpartiet – et forslag om å bevilge 30 mill. kr årlig over en treårsperiode i omstillingsmidler til Tinn kommune i forbindelse med avviklingen av akuttmottaket på Rjukan. Midlene fra Kristelig Folkepartis side skulle stå til Tinn kommunes rådighet, som selv måtte vurdere nysatsinger i samarbeid med relevante aktører og det regionale helseforetaket. Vi i Kristelig Folkeparti fikk ikke gjennomslag for 30 mill. kr over tre år, men vi fikk gjennomslag for 10 mill. kr i omstillings- og nyskapingsmidler til Rjukan og har – jeg legger trykk på har – forventning om å få på plass ytterligere midler til omstilling på Rjukan. Kristelig Folkeparti mener at det er viktig å få på plass tilstrekkelig med midler, slik at kommunen kan tilrettelegge for å sikre gode helsetjenester, nye etableringer og, ikke minst, trygge arbeidsplasser, men mest av alt: sikre trygge tjenester for de innbyggerne som bor langt fra et lokalt sykehus som har akuttmottak. Kristelig Folkeparti viser også til at Norsk Luftambulanse da denne saken var oppe, pekte på hull i luftambulansekartet over Telemarks indre deler og indre Aust-Agder. Kristelig Folkeparti er enig i at det trengs en etablering av ny base i dette området – med helikopter som er i stand til å fly under vanskelige værforhold. Kristelig Folkeparti er i sine krav til regjeringen tydelig på at en må sikre en god akuttberedskap i indre deler av Telemark og i Aust-Agder. Dette burde vært gjort – og det har vært sagt i denne sal – før akuttilbudet på Rjukan ble lagt ned. Nå hører vi om at funksjoner blir nedlagt fordi folk sier opp og finner andre jobber. Det har fått en litt selvforsterkende effekt. Derfor er det sentralt og viktig å få på plass nok midler, slik at en kan sikre de tjenestene vi ønsker – med spesialisttjenester – på Rjukan. Vi støtter ikke forslagene som foreligger.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-17:
Jeg synes det er prisverdig, det statsråden har gjort når det gjelder røyk og snus, og som er sendt ut på høring. Det har jeg sagt, og det står jeg for. Men hva gjør at når andre land nå går foran med innholdsmerking og advarselsmerking på alkohol, må vi vente og se hva andre gjør? Hvorfor vil ikke statsråden heise flagget her også, som vi har gjort når det gjelder røyk, nettopp fordi det er så stor helsegevinst, og nettopp fordi folk ber om å få en innholdsdeklarasjon på det de skal drikke? Når flertallet sier det, hva gjør at man holder igjen mer på alkohol enn på andre varer?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-17:
Når jeg sitter og hører på debatten, lurer jeg på om vi diskuterer ut fra et pasient- og forbrukerperspektiv, eller om vi gjør det ut fra næringens perspektiv. Jeg synes det er et paradoks når regjeringen tar til orde for at det er pasientens helsevesen, og legger til grunn at det er det de skal bygge, og flesteparten av våre innbyggere sier at de faktisk ønsker brukerinformasjon – ønsker å vite hva de drikker, og ønsker å se mer på alkoholflaskene enn volumprosenten av alkohol. Så kjenner jeg på at jeg også synes det er et paradoks at vi er flinke til å advare om andre ting som er farlig for gravide og for folk som kjører, mens når det gjelder merking av alkohol, ligger det framme i pannen hos andre land som har en advarsel, som er en annen måte å merke på – mens vi ikke ønsker å ta en lederrolle her og være med og dra lasset. Jeg konstaterer at vi vil vente og se, og det synes jeg, ut fra at det er et av de største helseproblemene vi har, er ganske defensivt når vi vet at alkohol er en så stor utfordring, og når gravide kvinner sier at de ikke får informasjon om at det er så farlig, når de går til fastlegen. Da har vi en utfordring, og det er den Kristelig Folkeparti ønsker at vi skal ta inn over oss i debatten.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Det er masse ein kunne ha spurt om, men eg vil gripa fatt i det som representanten Lysbakken sa om NOVA-rapporten, og at det er ei grov forskjellsbehandling ute i kommunane når dei skal tildela helse- og omsorgstenester til eldre, altså at eldre vert tildelte mindre hjelp dersom dei har døtrer. Det var vel òg slik at kvinner generelt vert tildelte mindre hjelp, viss eg hugsar rett. Eg vart veldig overraska i Stortinget, for eg spurte likestillingsministeren om dette i ein replikkrunde, og ho hadde ikkje høyrt om den rapporten og visste ikkje om problemstillinga, og no skal det altså koma ei likestillingsmelding. Denne NOVA-rapporten har vore omtalt fleire gonger i Stortinget, og eg vil spørja om kva regjeringa gjer for å motverka det som har kome fram i rapporten.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Eg vil først takka helse- og omsorgsministeren, for eg synest han var positiv i sitt innlegg, spesielt det han sa om å be Helsedirektoratet sjå på langtidseffektane for barn som er fødde av mor i LAR. Det har òg vore ein diskusjon i komiteen om dette med å tilby gratis prevensjon til kvinner i LAR, og det synest eg er eit veldig interessant tema. Eg opplever at fagmiljøet, dei som jobbar i LAR, ønskjer dette. Dei ser det som urimeleg at akkurat denne gruppa sjølv skal betala for prevensjon. Politisk er det òg litt spesielt, i og med at vi har fleire diskusjonar om å gi gratis prevensjon til andre – friske – kvinner. Der har Senterpartiet vore på linje med Høgre om ikkje å tilby det. Men her vil Senterpartiet altså at vi skal tilby gratis prevensjon – ikkje som eit krav, men som eit tilbod. Kva seier helseministeren til det?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Det er ein fleirtalsmerknad i innstillinga frå Arbeidarpartiet, Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet, Venstre og Sosialistisk Venstreparti som viser til utfordringane med spreiing av antibiotikaresistens ved auka mobilitet over landegrenser. Det gjeld særleg i samband med sjukehusbehandling og arbeid på sjukehus, og dei viser til det såkalla pasientrettsdirektivet og innlemminga av det: «Flertallet mener regjeringen har fått faglig gode begrunnelser fra fagmiljøene for at økt utveksling av helsetjenester og helsearbeidere over landegrensene må føre til økt overvåkenhet, og videre at det blant annet må innebære at de helsemessige og økonomiske konsekvensene av økt mobilitet, sett i lys av økt fare for spredning av antibiotikaresistens, må utredes.» Mitt spørsmål er korleis helse- og omsorgsministeren har tenkt at denne utgreiinga skal skje.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Eg har eit anna spørsmål om sjukehus. Faktum er at berre eitt av tre sjukehus i dag har system som fangar opp kartlegging av antibiotikabruk og antibiotikaresistens. Det er eit svært lågt tal, og eigentleg heilt uakseptabelt når vi ser på dei utfordringane som er på sjukehus. Det er bra at det skal koma ein strategiplan, og at det skal koma ein handlingsplan, men dette er jo veldig enkelt å berre starta med ein gong – setja krav til føretaka om at dei må begynna å kartleggja eigen antibiotikabruk og implementera dei faglege retningslinjene.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Eg vil rosa Arbeidarpartiet, som tar opp skulehelsetenesteproblematikken igjen. Det er eit veldig viktig område. Senterpartiet kjem til å støtta forslaga nr. 1 og 2, frå Arbeidarpartiet, om at skulehelsetenesta må integrerast i arbeidet mot fråfall, og at ein må styrkja samarbeidet mellom skulehelsetenesta og andre tenester for barn og unge. Når det gjeld forslaget om øyremerking, støttar Senterpartiet ikkje det forslaget. Vi har eit alternativt forslag, ikkje i denne saka, men vi har tidlegare i Stortinget fremma forslag om ein opptrappingsplan for psykisk helse i kommunane med øyremerkte midlar, men då til heile området, slik at kommunane innanfor det kan velja kva ein vil satsa pengane på. Under den førre opptrappingsplanen skjedde det veldig mykje bra, òg når det gjaldt skulehelseteneste. Når det gjeld forslaget om minimumsnorm, kjem ikkje Senterpartiet til å støtta det. Vi er usikre på om dette tiltaket åleine vil ha effekt, og det er alltid ein fare for at ei minimumsnorm vert ei maksimumsnorm. Vi har òg eit eige forslag der vi ber regjeringa om å koma tilbake med ein konkret plan for utvikling av skulehelsetenesta, der ulike verkemiddel kan debatterast. Vi er positive til at helsesøstrer kan få høve til å vidareformidla ungdom til BUP og til psykolog. Vi har òg eit forslag om at ein i større grad skal integrera psykologar i sjølve skulehelsetenesta, slik at ein tar vekk det skiljet som i dag er mellom BUP og det arbeidet som skjer i skulehelsetenesta. Vi støttar òg Arbeidarpartiet sitt forslag om tiltak for å rekruttera menn og minoritetsspråklege til yrket som sjukepleiar. Høyringa viste at det er viktig å få til eit godt samarbeid mellom skulehelseteneste, optikarar og augespesialistar, og det er eit forslag om det i saka. Vi støttar ikkje forslaget om å kartleggja kompetanse. Vi meiner at dette veit vi nok om. Det er god kompetanse i skulehelsetenesta – problemet er at det ikkje er nok av han. Vi meiner heller ikkje at auka tilsyn er eit nødvendig tiltak. Det er tilsyn i dag. No er det viktig å få på plass både midlar og rekruttering, men òg å sørgja for god leiing og organisering, for Helsetilsynet sitt tilsyn viste nettopp at når det gjeld leiing og organisering, har ein veldig mykje å henta òg i skulehelsetenesta. Senterpartiet har fremma eit forslag om å få fleire fysioterapeutar inn i skulehelsetenesta, og vi er litt overraska over at vi har fått så få parti med oss i den saka – berre SV, eg vil seia veldig bra til SV. Det er jo opplagt at fysioterapeutane må vera med i skulehelsetenesta. Norsk Fysioterapeutforbund seier, og har statistikk på, at det har vore ein nedgang i stillingar dei siste 15–20 åra – og ein markert nedgang dei siste fire åra. Det er fagleg dokumentert at tilstandar både i muskel og skjelett kan knytast til andre fysiske og psykiske helseplagar, og vi meiner at fysioterapi må vera ein integrert del av skulehelsetenesta. Med det tar eg opp forslaga nr. 11 og 12, frå Senterpartiet og SV, og forslag nr. 13, frå Senterpartiet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Då vi behandla den nemnde saka den 17. juni i fjor, sa helse- og omsorgsministeren: «Dette er et vedtak som også inneholder et klart krav om at før akuttilbudet på Rjukan legges ned, skal en fornye og oppdatere planene for de prehospitale tjenestene, eller akuttfunksjoner utenfor sykehus.» Så høyrer eg helse- og omsorgsministeren seia i innlegget sitt at det har han sørgja for, og han viser til vedtak i føretaksstyret 29. oktober om ein ny plan for dei prehospitale tenestene. Eg har lese den planen. I utviklingsplanen var det allereie krav om to døgnambulansar. Eg kan ikkje sjå forskjellen mellom det helseministeren i juni sa ikkje var akseptabelt, og denne nye planen. Det einaste er ein plan for kven som skal ringja til kven når ein veg er stengd, men døgnambulanse er ikkje noko nytt. Så kva er den store forskjellen med den nye, oppdaterte planen, som no er grei nok for helse- og omsorgsministeren?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Eg vil spørja ein gong til om det same, for helse- og omsorgsministeren viser til at den nye planen vil sikra at det vert to døgnambulansar i dei to nemnde kommunane. Mitt poeng er at det også låg i utviklingsplanen. Det låg til grunn då helse- og omsorgsministeren i juni sa at den planen ikkje var god nok. Eg vil spørja ein gong til: Kva er det som har kome i tillegg til dei døgnambulansane, som gjer at det prehospitale tilbodet no er godt nok?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Eg har lytta til helse- og omsorgsministeren sitt innlegg. Han sa der at regjeringa ikkje vil setja i gang eit arbeid med tanke på innhaldsdeklarasjon no, men venta på EU sitt arbeid, med mindre arbeidet i EU ville ta urimeleg lang tid. Då er mitt spørsmål: Kva er urimeleg lang tid for statsråden? Er det eit halvt år? Er det eitt år, to år, tre år, fem år? Kan statsråden seia noko om kva som er urimeleg lang tid i denne saka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-02-17:
Eg vil beklaga at eg sa det eg sa. Eg var ikkje klar over at eg brukte dei orda, før eg vart gjord merksam på det. Det var ikkje meininga å seia at representanten Stensland var representant for legemiddelindustrien. Så det vil eg beklaga, og eg vil gjerne få retta det opp i referatet. Representanten Stensland er representant for Høgre i Rogaland, han er farmasøyt, han er opptatt av legemiddelpolitikk, og han veit òg at det er klare krav til merking av alle legemiddel dersom dei er fosterskadelege, eller dersom ein ikkje kan utelukka at dei er fosterskadelege. Det var det som var mitt poeng. Dermed meiner eg òg at det bør vera like naturleg å merkja alkoholhaldig drikk med forbrukarinformasjon om det same.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-17:
Nå drøfter vi ulike tiltak som svar på problemstillinger som en aktiv innsats for å innhente kunnskap om kjønnsforskjeller har gitt oss. Ikke minst på statsråd Bent Høies felt er ny kunnskap om hvordan helse- og omsorgstjenester fordeles ulikt mellom kvinner og menn, avgjørende for å kunne føre en mer likestilt og likeverdig helsepolitikk. Det regner jeg med statsråden er enig i, og derfor er det mange av oss som er litt forundret over hvor systematisk denne regjeringen har gått til verks når det gjelder å kutte tiltak som øker vår kunnskap om likestillingsutfordringer. Derfor er mitt konkrete spørsmål til statsråden om han i forbindelse med arbeidet med likestillingsmeldingen vil engasjere seg for å få tilbake et prosjekt som Likestilte kommuner, som ga viktig innsikt i nettopp helse- og omsorgspolitiske problemstillinger.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-17:
I denne saken går nok noen motsetninger litt på kryss og tvers av de vanlige skillelinjene, og jeg vil si meg enig i mye av det som både representanten Kjønaas Kjos og representanten Kjenseth har sagt i debatten. Jeg mener, på vegne av SV, at tonen i det framsatte forslaget totalt sett er for negativ til LAR. Vi har et grunnleggende positivt syn på LAR. Det betyr selvfølgelig ikke at det ikke er store utfordringer, men LAR har vært vellykket for mange mennesker og bidrar til en mer verdig hverdag for mange mennesker. Vi tror det også i framtiden må være en helt sentral del av vårt brede behandlingstilbud. Så er det aller viktigste – på tvers av debatten om hva slags type behandling som virker best – at vi greier å samle oss om mer ressurser og et bedre ettervern i årene som kommer. I tillegg må vi ha denne diskusjonen om innretning, og der er vårt klare syn at vi trenger både behandling med rusfrihet som mål og medikamentell behandling, og vi har som sagt et positivt grunnsyn på LAR. Utfordringen vår er å sørge for at veien inn i LAR ikke er unødvendig vanskelig, men også sørge for at det er en vei ut av LAR for dem som har den motivasjonen og den helsen som skal til for å få til det. Derfor er vi enig med de ulike høringsinstansene som sa at en helhetlig gjennomgang av LAR er det neppe behov for i dag, men at det kan være behov for gjennomganger av enkeltsider ved LAR. Da er mange særlig opptatt av R-en i LAR, det som handler om rehabilitering, og det er vi også. Vi mener det kunne vært godt grunnlag for en egen gjennomgang av den biten, og det er behov for sterk politisk oppmerksomhet rundt det framover. Det understrekes også av at det er så få LAR-pasienter som har individuell plan. Det er det helt avgjørende å gjøre noe med. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet bruker det at man før ikke har fått flertall for forslag om det som en begrunnelse til nå å stemme mot det. Det håper jeg betyr at regjeringen kommer til å komme med noe substansielt snart når det gjelder å sikre flere individuell plan. Det er helt avgjørende for at vi skal sørge for at LAR ikke bare blir en oppbevaringsordning for dem som har kommet inn i ordningen, men en ordning det også går an å bevege seg videre fra for dem som er i stand til det.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-17:
Det er bred enighet i komiteen og i Stortinget om behovet for å bekjempe utviklingen av antibiotikaresistens. Det finnes jo ikke noe viktigere spørsmål for helsepolitikere å engasjere seg i nå. Dette handler om helsen og tryggheten til både oss selv, våre barn og de generasjonene som kommer. Dette er et utrolig viktig spørsmål, og Norge har et stykke vei å gå før vi er der vi burde være, som ett av de landene som skal være aller lengst fremme i dette arbeidet. Derfor etterlyses det i flere av de forslagene som nå er fremmet, nettopp helt konkrete planer for hvordan helsemyndighetene og hvert enkelt sykehus kan utvikle rutiner, retningslinjer og tilstrekkelig overvåking til å kunne skape bedre resultater. Det er å håpe at det manglende flertallet bak de forslagene som her er nevnt, og som flere har vært inne på, først og fremst er et signal om at regjeringen ønsker å komme tilbake med omtrent det samme, på samlet og dertil egnet vis. Så det blir spennende å høre hva statsråden sier om dette. Jeg tror uansett det har vært bra at det har blitt tatt et initiativ i Stortinget som har vist at det er et sterkt engasjement for rask handling på dette feltet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-17:
Jeg er enig i at de endelige tallene er bedre å basere seg på enn intervjuundersøkelser. Derfor er vi klare til å revurdere vår politikk hvis det nå skulle vise seg at denne måten å bevilge på, som regjeringen har gjennomført, er en stormende suksess. Det vil jo tiden vise. Men jeg vil kanskje etterlyse en smule mer åpenhet fra statsråden knyttet til de tallene som Sykepleierforbundet har lagt fram, for de var jo ikke gode, og det må jo bekymre statsråden. Men slik jeg forstår statsråden, så vil han nå ikke avvise at øremerking kan bli tatt i bruk. Er det korrekt?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-02-17:
Med fare for at dette utvikler seg til en konkurranse om hvem som kan ha de varmeste hyllestene til sitt lokale bryggeri – der var Morten Wold sterkt framme – må jeg bare understreke at jeg tror at for alle oss bergensere i salen er det ikke sånn at man er mindre glad i sitt lokale bryggeri, i vårt tilfelle Hansa, om en går inn for at det skal være innholdsfortegnelse på etiketten. Det skal ikke gjøre noe forskjell for nytelsen, det tror jeg representanten Wold kan være trygg på. Det er ikke et urealistisk forslag som fremmes her i dag, det er et forslag om at regjeringen skal komme tilbake igjen til Stortinget med en sak innen utgangen av året, som altså gir regjeringen en viss tid til å jobbe med hvordan en sånn regel kan håndheves. Det er bra at det likevel ser ut til å være et flertall for prinsippet, selv om det ikke blir flertall for det aktuelle forslaget i dag, for det er jo en merkverdighet at vi ikke har samme type krav til innholdsmerking av disse varene som vi har til næringsmidler for øvrig. Det handler om to ting. Det handler om muligheten til å ta opplyste valg som forbruker – mange er f.eks. opptatt av kaloriinnholdet i det vi får i oss – men det handler også om trygghet og om en mulighet til økt kontroll med at det ikke kommer ting i de produktene vi har i oss, som ikke burde være der. Det å ha den typen krav kan også være med på å styrke vår kontroll med det. Så er det en annen diskusjon her, nemlig: Hva er innenfor og hva er utenfor EØS-avtalen? Vi vil advare mot en utvikling der vi selv pådrar oss en strammere og strammere tolkning av avtalen, og det er vanskelig å forstå at et såpass beskjedent tiltak og et selvsagt forbrukerkrav som dette skulle bringe oss på kant med EØS. Vi registrerer at det ikke er flertall for forslaget om å be regjeringen komme tilbake med en sak om innholdsmerking. Derfor vil SV subsidiært stemme for Venstres forslag om en utredning av konsekvenser, sånn at vi kan være med og sikre flertall for det og komme i gang med en prosess i denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Den vanlige oppfølgingen av en NOU er å fremme en stortingsmelding. Den vanlige oppfølgingen av en stortingsmelding er ofte å lage strategier. På de to områdene som representanten Knutsen tar opp, legger vi snart fram en stortingsmelding for Stortinget der kjønnsperspektivet og kvinner og helse vil bli omtalt, i motsetning til det en gjorde i den stortingsmeldingen om likestilling som den forrige regjeringen la fram, og som vi trakk tilbake. Der vil disse to temaene bli berørt. I tillegg er begge temaene omfattet av egne strategier: Den ene ligger under Helse- og omsorgsdepartementet og handler om innvandrere og innvandrerhelse, der kvinner er en egen del. Det andre er et nært samarbeid mellom Justis- og beredskapsdepartementet, Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet, som handler om konkrete strategier når det gjelder vold i nære relasjoner. Så det som ofte kommer ut av en utredning, er vi allerede i gang med. Det viktigste er å få gjennomført tiltak – ikke nødvendigvis alltid å starte nye utredninger.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Jeg er ikke fornøyd med tingenes tilstand, og det tror jeg også at representanten hørte i mitt innlegg. Jeg beskrev en rekke av de arbeidene vi nå er i gang med, som også vil ha et kvinnehelseperspektiv. Det vi nå diskuterer, er om det å igangsette en offentlig utredning er det mest effektive virkemidlet for å oppnå de målene jeg opplever at alle er enige om, eller om det mest effektive er å legge større innsats på de områdene som vi allerede vet vi har utfordringer på. Når det gjelder kunnskap om kvinners helse, tror jeg svaret på det – noe som jeg oppfatter at også representanten er enig i – er mer forskning med kvinneperspektiv på helse. Vi bruker nå over 50 mill. kr på 19 ulike forskningsprosjekter i regi av Norges forskningsråd. Vi har også valgt å videreføre dette som et innsatsområde i 2015. I den felles årsrapporten fra helseforetakene om forskning og innovasjon fra 2012 framgår det også at kvinnehelse er et område som det forskes mye på i helseforetakene. Skal vi vite mer, må vi forske og ikke nødvendigvis bare utrede, basert på den forskningen som allerede er gjort.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Dette vil være tema både i likestillingsmeldingen og med tanke på det arbeidet vi nå gjør i primærhelsemeldingen, som representanten også var inne på. Jeg er kjent med rapporten og mener at det går an å ha to tanker i hodet samtidig når det gjelder årsaken til den sammenhengen. Jeg tror det er farlig hvis vi bare sier at dette betyr at kommunene har et snevert syn, for kommunene tildeler pleie- og omsorgstjenester ut fra den enkeltes situasjon. Det som dette like mye kan være et uttrykk for, er at vi menn tar for lite ansvar for våre pårørende, og at en ser at der en har døtre, stiller familien i større grad opp, og så dimensjonerer kommunen tjenester etter det. Derfor er det ikke bare et ansvar for den enkelte kommunen – det er ikke minst et grunnlag for en diskusjon om hvilket ansvar menn tar som pårørende i den typen situasjoner.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Jeg er helt enig i det. Nå var ikke jeg til stede på konferansen, men jeg kan gjette, ut fra det jeg har vært med på av den typen diskusjoner tidligere, at det som framheves som et veldig klart konkurransefortrinn for Norge, er at vi har veldig mange og gode medisinske kvalitetsregistre, og registre som gir grunnlag for forskning. Fordelen i Norge er at disse omfatter hele befolkningen i veldig stor grad. De skiller ikke mellom kjønn, i den forstand at begge kjønn har tilgang til å bli registrert i registrene, og det er ikke sånn at det kun er de som har penger til å kjøpe seg helsetjenester, som omfattes av registrene. Dette gir grunnlag for i en helt annen grad å gi et bruker- og kjønnsperspektiv i den forskningen som følger. Det er også viktig å satse på de områdene der vi ser at kvinner er overrepresentert. Det har vi bl.a. gjort i det budsjettet som nå er vedtatt sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, der vi har satt av 20 mill. kr til å starte et arbeid med tverrfaglig diagnostisering innenfor en del av de sykdommene der man ser at kvinner er overrepresentert, men der de ofte ikke(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
For det første vil jo den likestillingsmeldingen som vi nå legger fram, som erstatter den som en måtte trekke, fra den forrige regjeringen, i det hele tatt inneholde helse i et kjønnsperspektiv, i motsetning til den likestillingsmeldingen som den rød-grønne regjeringen la fram. Det betyr at den type tema på en helt annen måte vil bli belyst i likestillingsmeldingen. Det er viktig å få fram kunnskap om kjønnsperspektiv på helseområdet, hvordan kjønn påvirker helse. De midlene som en nå bevilger til forskning, bl.a. de øremerkede midlene til forskning gjennom de regionale helseforetakene, betyr at vi har lagt føringer for de pengene inn mot områder og diagnoser som veldig tydelig, i veldig stor grad, er knyttet til kvinnesykdommer, som utmattelsessykdommer som ME og på andre områder, og der vi helt klart ser at det ikke har fått den statusen det har krevd tidligere. Derfor har vi også prioritert(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Vi jobber med å få etablert også gode kvalitetsregistre på rusfeltet og innenfor psykisk helse, som er de to store områdene der vi i dag ikke har gode kvalitetsregistre. Så mener jeg også at vi har behov for å styrke tilbudet innenfor det vi vet virker. Det er jo ikke sånn at vi er helt uten kunnskap om og erfaring fra de ulike behandlingsmetodene. LAR er ett av de virkemidlene vi har innenfor dette området som virkelig redder mange liv.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Det er et av de temaene der vi har utfordret de ulike representantene og fagmiljøene, og som vi skal ha møte om denne uken, hvis jeg ikke husker helt feil, der vi ønsker ulike vurderinger av forslaget. Jeg er veldig glad for at en presiserer at dette i tilfelle vil være et frivillig tilbud, som en kan benytte seg av for f.eks. å kunne planlegge sin graviditet på en bedre måte enn det en har muligheten til hvis en ikke har råd til å kjøpe prevensjon. Så jeg synes at det er et spennende forslag, som vil bli vurdert.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Vaksinasjon og å øke vaksinasjonsgraden er et viktig virkemiddel for å motarbeide antibiotikaresistens. Det er mange andre viktige årsaker også til å drive vaksinasjon, men dette er også en viktig årsak, når det gjelder både mennesker og dyr. Jeg har ikke til nå sett at det for alvor har vært en diskusjon i Norge om et behov for å ha en tvungen vaksinasjon. Det tror jeg er en måte å tilnærme seg dette på som er fremmed for oss. Men vi vil alltid i forbindelse med vaksinasjon også framheve betydningen av den kollektive effekten av vaksinasjon. Det var ikke minst også framme i forbindelse med pandemien, og det er viktig at vi også skaper en forståelse for det. Men noe av det viktigste vi gjør i den sammenheng, er å bygge tillit i befolkningen til de anbefalingene som helsemyndighetene kommer med, og den tilliten bygges hver eneste dag.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Dette er forhold som en alltid må ta med i samband med de konkrete sakene som vi står overfor. Jeg oppfatter også at det er bred enighet om at både økt reisevirksomhet i alle sammenhenger og økning i behandlinger på tvers av landegrenser innebærer utfordringer knyttet til antibiotikaresistens. Men når jeg hører på de ledende fagmiljøene på dette området nasjonalt, hører jeg veldig sjelden noen framheve at det å begrense reisevirksomheten, begrense muligheten til behandling på tvers av landegrensene, er et virkemiddel i den sammenheng. Så jeg tror at vi er nødt til å ha en bevisst holdning til det. Vi er nødt til å ha regelverk og systemer for å håndtere det. Å ha den tilnærmingen at dette er et problem som Norge kan isolere seg fra, vil i tilfelle etter min oppfatning innebære at vi velger en strategi som fører oss feil vei.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Vi har krav om at foretakene implementerer faglige retningslinjer. Og dette arbeidet, både med strategien og med handlingsplanen, er ikke noe vi har tenkt skal dra ut i tid. Som jeg redegjorde for i mitt innlegg, skal den nasjonale strategien være klar til sommeren, og vi arbeider parallelt med handlingsplanen. En handlingsplan på helseområdet vil selvfølgelig kunne være mer omfattende enn handlingsplaner på andre sektorer, men vi jobber parallelt med både å gjennomføre ting og utarbeide planer på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Det er rett og slett fordi den fasiten som det kan virke som Arbeiderpartiet sitter på her, ikke eksisterer. Fasiten på hvordan disse pengene faktisk er brukt i kommunene, får vi gjennom KOSTRA-tallene som vil bli presentert denne våren. Det er lurt å ha den fasiten før en feller en endelig dom over hvordan disse pengene er brukt, og ikke baserer den på spørreundersøkelser eller intervjuer. Videre er det også en veldig klar beskjed fra denne regjeringen til landets kommuner. Det er at for vår del er ikke dette en engangssatsing, men en satsing som kommer til å gå over år. Det har også kommunene fått oppleve gjennom årets statsbudsjett, der det lå en betydelig satsing – mer enn en dobling – på dette området, som ble styrket ytterligere i budsjettforliket med Kristelig Folkeparti og Venstre. Det betyr at kommunene, i motsetning til tidligere, kan begynne å ansette folk i denne tjenesten uten å være redd for at Stortinget neste år prioriterer noe helt annet.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Øremerking er et virkemiddel som en bruker der en mener det er pragmatisk riktig. Mens den forrige regjeringen fjernet øremerking av midler til oppbygging av tilbud til rusavhengige i kommunene, så gjeninnførte denne regjeringen øremerking til oppbygging av tilbud til rusavhengige – nettopp fordi dette var et område der virkemidlene i Samhandlingsreformen virket for å motivere kommunene til å bygge ned og prioritere andre ting i stedet for å bygge opp. Da bruker vi øremerking, og det har vi også forsterket i årets budsjett. Så må vi følge med på hvordan disse midlene blir brukt, og om de har effekt. Jeg synes også at framstillingen av undersøkelsen i Sykepleien er veldig skjev. En framstiller det som om disse pengene, som den forrige regjeringen i utgangspunktet prioriterte, men som vi videreførte, ikke hadde effekt. Hvis det er slik at Sykepleien har rett her, så er det jo en feil slutning – en hadde en betydelig effekt: Veksten i antall årsverk i 2014 var jo betydelig høyere enn det den var i 2013, hvis en legger Sykepleiens tall til grunn.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Jeg oppfatter at den oppdaterte planen er mer detaljert i forhold til hva som skal skape trygghet når en har behov for prehospitale tjenester. Som jeg var inne på i mitt innlegg også, vil planen innebære at det fra 1. mars er to døgnambulanser, som innebærer at en har en kapasitet i de to kommunene som er ti ganger større enn det som er estimert behov, nettopp for å unngå det som har vært et tema, nemlig samtidskonflikter. Så har også ledelsen ved Sykehuset Telemark fått i oppdrag av sitt styre hele veien å følge med på om det er andre utfordringer som dukker opp, og kontinuerlig oppdatere eller justere disse planene hvis det er behov for det.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Sykehuset Telemark har i tråd med utviklingsplanen også styrket kompetansen både ved døgnbehandling og ved akuttmottakene. I Skien er det nå egen turnus med overlege i akuttmottaket, og fra 1. mars 2015 vil det være turnus med vaktkompetent lege i spesialisering også i front på Notodden. En har, som jeg også har vært inne på, styrket ambulanseberedskapen utover det estimerte behovet. Nå har en også erfaringer fra jule- og nyttårshelgen 2014, som også må være med i vurderingen av det tilbudet vi skal gi. I de periodene da Sykehuset Telemark har måttet stenge akuttfunksjonen på Rjukan og flytte mottaket av pasientene fra Øvre Telemark til Notodden, har det vært færre ankomster enn estimert behov i utviklingsplanen. Det betyr at den kapasiteten vurderer nå Sykehuset Telemark å være tilstrekkelig.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Jeg har varslet at jeg sender på høring et forslag som gjør at jeg mener at vi igjen går i forkant når det gjelder røyking og tobakk i Norge. Det skal bli spennende å se hvordan Stortinget forholder seg til det forslaget. Når det gjelder spørsmålet om å merke alkoholholdige drikkevarer på lik linje med andre næringsmidler, ut ifra både et forbrukerhensyn og et folkehelsehensyn, har jeg ikke noen annen tilnærming til det spørsmålet enn at dette er noe som det nå jobbes aktivt med i EU-systemet, og at det vil være naturlig for Norge å avvente hva som kommer derfra, se hvilket regelverk en kommer fram til der, når de har kommet så langt i prosessen.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Nå er jeg litt usikker på om representanten snakker om generelle regler knyttet til innhold i alkoholvarene eller til advarselsmerkingen. Jeg redegjorde i mitt innlegg for prosessen og for hvor langt den er kommet når det gjelder reglene knyttet til innholdsdeklarasjon. Jeg skal også ha et møte med EU-kommissæren i slutten av denne måneden, der dette temaet vil være på dagsordenen.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Igjen opplever jeg at en blander sammen to ulike tema. Det ene er knyttet til innholdsmerking av alkoholholdige produkter. Jeg sa i mitt innlegg at jeg mener det er viktig med god forbrukerinformasjon på alle mat- og drikkevarer, for å legge til rette for at forbrukerne kan ta informerte valg. Derfor mener jeg at alle alkoholholdige drikkevarer bør merkes, slik som en gjør med andre næringsmidler. Jeg har ikke registrert at noe land i Europa som er medlem av EU, går foran når det gjelder dette. Jeg oppfatter at de andre landene har den samme tilnærmingen til dette som Norge har. Jeg har hatt et lite inntrykk i debatten av at det som er et hovedspørsmål knyttet til folkehelse når det gjelder alkohol, er at det ikke er merket. Men det er jo krav om at det skal være merket. Det selges ikke alkoholholdige produkter som er over minimumsgrensen i Norge som ikke er merket med alkoholinnhold. Så det har forbrukerne god informasjon om.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Nei, regjeringen har ikke bestemt hva som er urimelig lang tid. Men som sagt, jeg skal besøke EU-kommissæren – hvis jeg ikke husker feil – på mandag. Da kommer dette til å være et tema, og da vil jeg også få et inntrykk av hvordan framdriften er i saken i EU.
Bent Høie (Høyre), 2015-02-17:
Jeg har igjen behov for å presisere, for jeg legger ganske mye arbeid og flid i de brevene som jeg sender til komiteen. Den første setningen i brevet som jeg sendte til komiteen, allerede mens komiteen behandlet saken, er: «Jeg ønsker og mener det er viktig å merke alle alkoholholdige drikkevarer på lik linje med andre næringsmidler både ut fra forbruker- og folkehelsehensyn.» Det er mitt standpunkt, og det jobber vi for. Det som en egentlig tar stilling til, er hva som skal være den fornuftige framdriften i dette, men det oppfatter jeg at det er bred enighet om. I noe av debatten kan det framstå, spesielt når en viser til Forbrukerombudets undersøkelser, som at noen er imot å gi forbrukerne god informasjon. Nei, det oppfatter jeg at det er bred enighet om. Det det ikke er bred enighet om, er å ha egne helseadvarsler på alkoholholdig drikk. Det er et forslag som jeg registrerer at kun Senterpartiet og Kristelig Folkeparti støtter i denne salen. Det er en annen diskusjon, og det er viktig å ikke blande disse to sakene sammen.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2015-02-17:
Regjeringens visjon er å skape pasientens helsetjeneste, og Helse- og omsorgsdepartementet har som et av sine mål å inkludere kjønnsperspektivet i all relevant virksomhet. Jeg mener at fokus nå må være på det å følge opp NOU-en fra 1999, Kvinners helse i Norge, og det er flere områder som gjenstår. Det å starte arbeidet med en NOU nå – det tar gjerne halvannet år – kan sette viktige områder på vent, og vi har faktisk ny kunnskap som vi kan implementere. Forskning legger viktige premisser for kvinners helse og kvinners vilkår i samfunnet generelt. Vi har svært gode helseregistre i Norge. Det er viktig å presisere at det pågår en betydelig forskningsinnsats rettet mot kvinners helse. Det satses både bredt og godt. Det viktige nå må faktisk være å implementere en del av disse resultatene. Det er flere strategier for å få til et godt kunnskapsgrunnlag når det gjelder temaet forskning, bl.a. Norges forskningsråd. Forskning på kvinners helse er et strategisk satsingsområde, og det får tildelt øremerkede midler. De siste ti årene har det vært brukt over 50 mill. kr til dette, bl.a. på forskning knyttet til psykisk helse, sosial ulikhet og brystkreft. Forskning på kvinner er prioritert i de nasjonale helseforetakene gjennom styringskrav fra departementet, og Stortinget bevilget i 2014 622 mill. kr øremerket til forskning i de regionale helseforetakene. Budsjettet ble også styrket i 2015. Man har bl.a. prioritert forskningsaktivitet knyttet til muskel- og skjelettsykdommer, som kvinner er overrepresentert med. Det er flere kompetansesentre som fokuserer på kvinnerelaterte sykdommer, som f.eks. Nasjonalt kompetansesenter for kvinnehelse, som statsråd Sylvia Brustad etablerte i 2006. Dette senteret har betydelig forskningsaktivitet og også utadrettet virksomhet knyttet til kompetansespredning. Den nasjonale forskningsetiske komité har også laget egne retningslinjer for inklusjon av kvinner i medisinsk forskning. Jeg synes det er viktig å påpeke at Helsedirektoratet nå gjennomgår kvinnehelsestrategien og skal komme med nye tiltak. Jeg er også fornøyd med at likestillingsmeldingen nå vil inneholde et eget kapittel om kvinnehelse, og at det prioriteres forskning på arbeidshelse, innvandrerhelse, ikke minst på kvinners bruk av helsetjenesten og forskning knyttet til bruk av legemidler. Forskningsresultatet(presidenten klubber) må følges opp … (presidenten klubber)
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2015-02-17:
Jeg synes det har vært en god debatt. Det er klart at det er skillelinjer når det gjelder i hvilken grad Stortinget skal gripe inn i hvordan styrene i helseforetaket og administrasjonen ønsker å ta sørge-for-ansvaret sitt, og nå snakker vi da om Telemark. Det har vært en opprivende strid. Det jeg er opptatt av nå, er at Tinn kommune, Sykehuset Telemark og eventuelt andre aktører, hvis andre aktører ønsker det, får opp et godt helsetjenestetilbud til befolkningen. Det vi vet, er at det blir utrolig mange med kroniske sykdommer, enten det er kols, diabetes eller hjerteproblemer, som kommer til å trenge spesialisthelsetjenester i lang tid, og vi ser at mye av behandlingen blir desentralisert. Det så vi bl.a. i Valdres, hvor man bl.a. legger opp til dialyse og cytostatikabehandling. Så jeg tror at dette er noe man må se på framover, hvordan man kan utnytte den kompetansen som er tilgjengelig, og hvordan man får et tilbud til befolkningen som også er kvalitativt når det gjelder kirurgi. Det er ikke grunnlag for å drive akuttkirurgi på et sted hvor det er færre enn 5 000 mennesker. Der klarer man rett og slett heller ikke å rekruttere kompetent personale. Når det gjelder økonomien, har vi hatt denne debatten med Arbeiderpartiet før: Hva er tilstrekkelig og ikke tilstrekkelig i helseforetakene? Vi vil påpeke at i den perioden som regjeringen har sittet, har det aldri vært så stor vekst. Jeg var selv på St. Olavs Hospital i forrige uke, som mente at man har gode rammer til både å drive forskning og spesialisert pasientbehandling. Det er klart, det har gått to år av en periode, vi skal drive spesialiserte tjenester lenger, og økonomien vil ikke jeg forskuttere. Men vi er iallfall opptatt av at man skal ha gode rammer, og det mener jeg man faktisk har, for å drive tilbud framover i dag. Jeg håper etter hvert at man kan se framover i denne saken og heller støtte opp om de aktivitetene som vil skje i lokalene. Som sagt har kommunen allerede nå fått omstillingsmidler, slik at man kan starte opp det arbeidet.
Sveinung Stensland (Høyre), 2015-02-17:
Når en hører på debatten her i dag, kan det høres ut som om det ikke foregår noen som helst form for kunnskapsinnhenting rundt kvinners helse. Det er ikke riktig. Når vi først diskuterer kvinnehelse, bør vi også ta med oss at det innen legemiddelområdet er kjønnsforskjeller. Vi plikter å sørge for at mangel på kunnskap ikke gir forskjell i effekt og bivirkninger mellom kjønnene. Siden den mye omtalte NOU-en om kvinners helse fra 1999 har det skjedd flere viktige ting som har medført økt kunnskap om kvinners legemiddelbruk i Norge: Det har blitt opprettet et nasjonalt reseptregister, som gir tilgang på informasjon om kjønnsforskjeller i legemiddelbruk. Den norske mor–barn-undersøkelsen er en viktig kilde til kunnskap om legemiddelbruk og sikkerhet i svangerskapet. Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin har vedtatt retningslinjer for å inkludere kvinner i medisinsk forskning. I tillegg har allmennhetens tilgang til produsentnøytral informasjon om legemidler ved graviditet blitt styrket via tjenesten tryggmammamedisin.no. under legemiddelinformasjonssentrene RELIS. Nasjonalt reseptregister er en svært verdifull kilde til legemiddelinformasjon, som viser at det er store kjønnsforskjeller i uttak av reseptbelagte legemidler. I 2013 hentet fire ganger så mange kvinner som menn ut migrenemedisiner. Dobbelt så mange kvinner som menn hentet ut antidepressiver, og dobbelt så mange kvinner som menn hentet ut sovemedisiner. Om dette skyldes forskjell i sykelighet, alderssammensetning, diagnose eller helseatferd, er foreløpig ukjent. Det er fortsett begrenset kunnskap om kjønnseffekter av legemidler, inkludert bivirkninger. I Norge overvåker Legemiddelverket legemiddelbivirkninger, og de videreformidler ny kunnskap om disse bivirkningene til helsepersonell. Noen nyere eksempler på kunnskap om bivirkninger med relevans for kvinnehelse: Det er økt risiko for melkesyreforgiftning hos metformin-brukere, prognosen for kvinner synes å være dårligere enn for menn. I alt 27 meldinger av 37 totalt gjaldt kvinner. Av kvinnene omkom 48 pst., av mennene 30 pst. Det er økt kunnskap om risiko for blodpropp ved bruk av p-piller, risikoen er anslått til omtrent ett tilfelle hos 10 000 kvinner per år. Faren for blodpropp øker noe ved bruk av kombinasjonspiller – et interessant apropos til debatten om gratis prevensjon. Norge er i front når det gjelder forskning på kjønnsforskjeller innen legemiddelbruk og medisiner til barn og gravide. Her er det fortsatt begrenset kunnskap, og det er derfor gledelig at det ved Universitetet i Oslo er en egen forskningsgruppe som arbeider med dette. Vi er faktisk langt fremme på dette området. Det er en utbredt holdning internasjonalt at kvinner ikke skal beskyttes mot forskning, men bli beskyttet av forskning. Denne holdningen bør flagges høyt også i Norge.
Sveinung Stensland (Høyre), 2015-02-17:
Jeg følte etter Kjersti Toppes innlegg et visst behov for å presisere. Jeg har stor respekt for Kjersti Toppes engasjement i denne saken, og jeg synes også det er hyggelig at hun tar meg med i sine tanker når hun holder innlegg, men det er ganske spesielt å bli kalt en representant for legemiddelindustrien når jeg står her. Jeg står her som representant for Høyre fra Rogaland og uttaler meg på vegne av Høyre i saken. Jeg har ikke jobbet i legemiddelindustrien siden 1999, så det blir å dra det veldig langt, og jeg vil be om at en ikke prøver å stemple folk på denne måten – i den grad det er et stempel. Så vidt jeg vet, er det ingen yrkesgrupper som har sine egne representanter her i salen, vi er alle folkevalgte. Når det er sagt, blir det også sagt at vi ikke vil merke alkoholholdig drikk. Jeg sa at vi vil, men vi har tatt inn over oss det faktum at vi har ratifisert EØS-avtalen, og vi har visse forpliktelser der. Både helseministeren og undertegnede har sagt at vi ønsker en sånn merking på plass, men vi vil gjøre det i en rekkefølge som ikke gir oss spesielle ulemper.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-02-17:
Det er særdeles positivt at så mange rusavhengige er kommet inn under helsebehandling, men samtidig er det urovekkende at det offentlige har så lite kontroll over effekten av de behandlingstilbudene som gis. Så spørsmålet til statsråden er: Når får vi på plass kvalitetsindikatorene innen rusbehandling og en systematisk oppfølging og offentlig kontroll som sikrer at rusavhengige får god og riktig individuell behandling?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-02-17:
Arbeiderpartiet har valgt å støtte fem av forslagene, for vi synes det er viktig at statsråden får en viss frihet til å plukke ut det som gir best effekt. Men så lyttet jeg til Sveinung Stensland, som løftet opp dette med å øke vaksinasjonsgraden i befolkningen, og jeg har fått med meg det som skjer i USA, hvor det er en debatt mellom høyre og venstre med tanke på foreldres frihet til å vaksinere sine barn kontra det kollektive ansvaret. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva tenker ministeren om å øke vaksinasjonsgraden? Vil det bli et viktig tiltak, eller er det viktigere med den valgfriheten som foreldre mener de skal ha når de gjelder å vaksinere sine barn?