Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Aller først: Også fra min side en takk til saksordføreren for godt arbeid. Jeg deler hennes beskrivelse av status og utfordringer i kommunesektoren. Oppsummerer vi denne stortingsperioden, har vi grunnlag for å si at det har vært en sterk vekst i kommunesektorens inntekter og aktiviteter, sjøl om mange kommuner i dag allikevel opplever at det er en krevende situasjon. Og som vi alle vet: 2008 ble et krevende år for mange kommuner av ulike årsaker, bl.a. finanskrisen, av KS anslått til å kunne utgjøre et minus på 2–2,5 milliarder kr. Blant annet derfor har Regjeringen i flere omganger styrket sektorens frie inntekter, først i opprinnelig budsjett for 2009, så i krisepakken som kom i januar, og i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett og kommuneproposisjonen, som vi nå behandler – til sammen 6,5 milliarder kr vekst i frie inntekter. Mange tall verserer om kommuneøkonomien, og saksordføreren har jo i sitt innlegg vært innom hovedtallene. Men det viktigste er at kommunene har penger til å ansette folk som kan gi innbyggerne trygge og gode velferdstjenester. Og kommunene ansetter flere folk. Siden regjeringsskiftet i 2005 fram til utgangen av 2008 har antallet årsverk økt med over 30 000, og kommunene ansetter faglært personell. Andelen med helse- og sosialfaglig utdannelse i pleie- og omsorgssektoren øker, og over 10 000 flere hadde slik utdannelse i 2008 sammenliknet med i 2005. Slik får vi òg bedre kvalitet på omsorgen vår. Når en sammenlikner veksten i årsverk i denne perioden med forrige periode, er forskjellene store, påfallende store – ja, så store at jeg synes det fra høyresida burde være grunnlag for noe islett av ydmykhet med tanke på egen innsats i regjering, særlig når deler av det en viser til, ble presset igjennom etter budsjettavtaler i Stortinget. Jeg registrerer også at Høyre, med støtte av Venstre, ikke tar inn over seg de svært ulike forutsetningene kommuner har, når det gjelder å skaffe seg skatteinntekter. Igjen tar en tar til orde for at kommunene må få beholde mer av skatteinntekten sjøl – altså en politikk for mindre utjevning og større forskjeller i tjenestetilbud, og dermed mellom folk. Kommuneøkonomien handler ikke bare om hvor mye sektoren får av milliarder og millioner, men også i høy grad om hvordan pengene fordeles. Saksordføreren, Brustad Moe, var innom overføringer av ansvar for øvrige riksveier til fylkeskommunen som følge av forvaltingsreformen. Jeg mener at bevilgningene og den tilhørende rentekompensasjonsordningen gir grunnlag for å si at det blir en god start på reformen, der vei og kollektivtilbud også bedre kan ses i sammenheng med regionalt utviklingsarbeid for øvrig. Dette gjør ikke minst at en nå får en god start på en storstilt samferdselssatsing som vil bli trappet opp i årene som kommer, og som vil gi nødvendig forbedring og utbygging av både riks- og fylkesveier i hele landet. I forbindelse med forvaltningsreformen får fylkeskommunen òg ansvar for fagskoletilbudet. Komiteens flertall er opptatt av at de store variasjonene som i dag eksisterer mellom fylkeskommunene når det gjelder fagskoletilbud, må hensyntas når midlene til fagskolene blir innarbeidet i budsjettet til fylkeskommunene fra og med neste år. Også fagskoletilbudet vil og skal være i endring, for behovene endres, både regionalt og nasjonalt. Men det er viktig at godt etablerte fagskoletilbud – med fornøyde studenter, ofte fra ulike steder i landet – kan opprettholde tilbudet. Det er ofte vekst i frie inntekter som brukes som måltall på muligheten for videre utbygging av velferdstjenestene, men det er jo ikke det eneste som forteller om forbedring i velferdstilbudet. Barnehagesektoren er et veldig godt eksempel. Gjennom stor innsats lokalt og øremerkede midler fra staten har vi de siste årene vært vitne til en historisk utbygging av barnehageplasser. Fra 2005 til 2008 har 38 000 flere barn fått plass i barnehage. I samme periode har antall årsverk i barnehagene økt med nesten 30 pst. Mange kommuner har full barnehagedekning. Men det gjenstår fortsatt litt jobb i enkelte kommuner for at alle foreldre som ønsker det, skal kunne ha barnehageplass til barna sine. Det er også bra å registrere at det er dialog mellom Kunnskapsdepartementet og KS om en felles forståelse av kostnadsberegningene av barnehageutbyggingen. Jeg har tro på at vi her vil komme fram til en god løsning. Det er viktig for å komme helt i mål med barnehagesatsingen. For øvrig synes jeg det er positivt at komiteen står samlet om merknadene knyttet til konsultasjonsordningen. Det gir et viktig og godt signal, og jeg mener at det styrker konsultasjonsordningen. Helt til slutt: Tiltakssonen i Finnmark og Nord-Troms er ikke noen kommuneøkonomisone, for å si det på den måten. Men kommunene i Nord-Troms har det jeg vil kalle flere argumenter det er verdt å lytte til når de snakker om likebehandling – eller i alle fall økt likebehandling – med Finnmarkskommunene. Derfor bør tida brukes godt fram til statsbudsjettet skal legges fram, for å se på mulighetene for å gjøre noe mer med dette forholdet.