Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-06-12:
Vi lever i en global kunnskapsøkonomi der befolkningens kunnskap er nøkkelen til livskvalitet og velferd. Det forutsetter at vi har et utdanningssystem med god kvalitet, der unge og voksne har mulighet til å få den utdanning de ønsker og trenger for å fungere i et moderne samfunn. I denne kunnskapsøkonomien har vi et internasjonalt kunnskapsmarked med hard konkurranse. I denne virkeligheten skal norske universitet og høgskoler finne sin plass. Dette var bakgrunnen for at daværende statsråd Lilletun satte ned Mjøs-utvalget for å utrede rammevilkårene for framtidens høyere utdanning, og som dagens innstilling bygger på. Når Kristelig Folkeparti har jobbet med å reformere høgere utdanning for et nytt årtusen, har vi lagt avgjørende vekt på kvalitet, frihet, likeverd og velferd. Innstillingen i dag sikrer den kvalitet, frihet og likeverd som Regjeringen ikke la opp til, mens studentenes velferd i studiefinansieringen kommer i fare med Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets opplegg. Ved nærmere studium av meldingen har vi spurt oss selv: Sikret meldingen den nødvendige kvalitet? Gav den universitet og høgskoler nødvendig frihet for å kunne gi gode studietilbud? Økt kostnadsnorm og stipendandel i studiefinansieringen var bra, men var det turbostudenten vi ønsket? Ble vi her presentert for en kvalitetsreform som i virkeligheten var en effektiviseringsreform? Det grunnleggende i høgere utdanning må være kvalitet. Vi trenger en fortløpende evaluering av institusjonenes undervisning og forskning, og vi trenger et uavhengig senter for akkreditering og evaluering som på faglig grunnlag kontrollerer og bevitner institusjonenes kvaliteter. Denne uavhengigheten fra departementet er viktig for omdømmet internasjonalt, og et senter vil være en pådriver for at institusjonene fokuserer på kvalitetssikring. Fortsatt må det være institusjonene som har ansvaret for at alle fag og grader holder internasjonale kvalitetsmål. Regjeringens forslag om et evalueringsorgan er ikke nok. Jeg er glad for at det nå er oppslutning om Mjøs-utvalgets forslag om et senter for akkreditering og evaluering. Vår fokusering på kvalitet gjør at Kristelig Folkeparti også avviser Regjeringens forslag til universitetsstatus basert på en doktorgrad. Det må fortsatt være en arbeidsdeling mellom universitet og høgskoler. Universitetene bør fortsatt ha en rimelig bredde og dybde på hovedfags-/masternivå og innenfor forskerkompetanse og forskerutdanning. Mjøs-utvalget har formulert gode kriterier for nye, framtidige universitet. Disse kriteriene virker slik at vi får en dynamisk utdanningsstruktur, og gir institusjonene mulighet til å høyne sin kvalitet. Vi må styrke de gode forskningsmiljøene, også de utenfor dagens universiteter. Høgskoler med doktorgradsutdanning, som Agder, Stavanger og Bodø, må få videreutvikle seg gjennom tildeling av forskningsmidler. Det samme gjelder andre gode forskningsmiljø. Slik kan gode høgskoler få utvikle seg og få akkreditering som universitet. Kristelig Folkeparti mener en ny gradsstruktur med treårig bachelorgrad og toårig mastergrad som hovedmodell vil gjøre det lettere for norske studenter å ta deler av sin utdanning i utlandet. Jeg kan ikke uten videre se at dagens gradssystem gjør norsk utdanning bedre enn høgere utdanning i andre vestlige land. Sammen med en tettere oppfølging av den enkelte student, nye studieformer og bedre utnyttelse av studieåret mener Kristelig Folkeparti det er mulig å få til et bedre kvalitativt studium. Men dette vil kreve økte ressurser. Kristelig Folkeparti mener derfor vi må få en satsingsreform, ikke en sparereform. Vi er rede til å tilføre universitet og høgskoler ressurser i 2002 og 2003 i et omfang som gjør en kvalitetsreform mulig. Det er imidlertid viktig at et løft for undervisning ikke går ut over økt forskningsinnsats. Regjeringen skal nå fortsette arbeidet med en ny, tredelt finansieringsmodell. Jeg finner grunn til å understreke at utformingen av denne vil være viktig for hvorvidt man klarer å få til incentiver for både kvalitet, studentutveksling og nødvendig omstilling. For at universitet og høgskoler skal kunne utvikle bedre omstillingsevne og kvalitet, var det en viktig konklusjon i Mjøs-utvalget at disse måtte ha større frihet fra departementet. Mjøs-utvalget kalte derfor sin innstilling for «Frihet med ansvar». Også Regjeringen mente de gav større frihet ved å innføre nettobudsjettering ved høgskolene. Dette er ikke frihet god nok for framtidsrettede institusjoner. Jeg er derfor glad for at Stortinget nå går lenger. Kristelig Folkeparti vil gi høgskolene mulighet til å opprette og nedlegge studier på inntil tre års lengde. Regjeringen ville ha inntil to år. Videre får institusjonene selv frihet til å utforme innholdet i bachelorgraden, mens Regjeringen ville ha detaljerte krav. Kristelig Folkeparti ønsker å organisere institusjonene som forvaltningsorgan med særskilte fullmakter, men det forutsetter at institusjonene har frihet til å gå inn i randsonevirksomhet som aksjeselskap, slik en delutredning fra Mjøs-utvalget skisserer. Dette er viktig for å styrke samarbeidet mellom institusjonene og næringslivet om forskning og regional næringsutvikling. Jeg er glad for at komiteen støtter dette, og slik er langt mer konkret enn det Regjeringen er i meldingen. Kristelig Folkeparti mener også institusjonene selv bør bestemme hvordan de organiserer sin interne styring. Vi er dessuten åpne for forsøksordninger med særlovsselskap hvis institusjoner mener de har behov for det for å løse sine oppgaver. Kristelig Folkeparti tror større frihet for universitet og høgskoler er nødvendig for at institusjonene selv skal ta ansvar for egen utvikling. Dette legger vi nå til rette for. En stor svakhet ved Regjeringens melding var at den ikke anla noe helhetlig perspektiv for høgere utdanning. Statsråd Giske valgte å legge eierskap til grunn for synet på høgere utdanning. For Kristelig Folkeparti er kvalitet viktigere enn eierskap. Derfor mener vi at de private høgskolene er noe mer enn et supplement til offentlige universitet og høgskoler. I dag går 10 pst. av norske studenter på private høgskoler, og vi spør ikke om skolene er private eller offentlige når studentene drar utenlands. Da spør vi etter kvalitet. Det offentlige skal fortsatt ha et ansvar for å tilby god høgere utdanning, men jeg er tilfreds med at det nå er oppslutning om å legge til grunn en mer likeverdig behandling av offentlige og private utdanningstilbud som oppfyller klare kvalitetskrav, og at disse behandles etter samme prinsipp, slik vi har forpliktet oss til i Bologna-erklæringen. Derfor må vi få et enklere regelverk for private høgskoler, f.eks. ved godkjenning av fagplaner, og vi må få en felles lov for statlige og private institusjoner i høgere utdanning. Når vi i tillegg får et uavhengig senter for akkreditering og evaluering, får vi et reelt likeverd bygd på kvalitet mellom offentlige og private institusjoner, til beste for alle. Stortingsmeldingen skisserer også en ny ordning for studiefinansiering. Kristelig Folkeparti mener en god statlig studiefinansiering er viktig for å gi alle en lik rett til utdanning. Vi trenger å gjenreise heltidsstudenten. Kristelig Folkeparti vil øke kostnadsnormen med 1 100 kroner i måneden og gi 40 pst. stipendandel. Vi er svært bekymret over at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet støtter Regjeringens forslag om å gjøre hele stipendet avhengig av vekttall og studieprogresjon. Vi tror dette øker gjeldsfrykten blant studentene, og kan forsterke den skjeve sosiale rekruttering til høgere utdanning. Spesielt kan mange studenter oppleve læringsmiljøet på siste året i en bachelor- eller mastergrad som svært vanskelig, noe som kan gå ut over studieutbytte og resultat. Kristelig Folkeparti vil jobbe for at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet mister sitt flertall etter stortingsvalget, og vil allerede nå varsle politisk kamp for at alle studenter skal få et basisstipend. Dette mener vi vil bedre studieinnsatsen. Jeg beklager også at det ikke er flertall for å gjeninnføre kunstfagstipendet. Jeg er imidlertid tilfreds med at studentbarnefamiliene skal få økt støtte ved at forsørgertillegget for barn øker. Med unntak av studiefinansieringen er Kristelig Folkeparti fornøyd med at vi nå får en reform av høgere utdanning med bred oppslutning her i Stortinget. Stortinget har tatt de utfordringer som Mjøs-utvalget beskriver, på alvor. Stortinget sikrer nå kvaliteten på høgere utdanning. Vi gir større frihet til institusjonene, sikrer en likeverdig behandling av private og offentlige institusjoner og viser vilje til å finansiere en kvalitetsreform. Jeg konstaterer at dagens innstilling er annerledes enn Regjeringens melding, og at Kristelig Folkeparti er medforslagsstiller for 17 av de 19 vedtakspunktene. Jeg tar med dette opp forslagene i innstillingen som Kristelig Folkeparti har sammen med andre partier.