Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-15:
Debatten om hijab er ikke enkel. Den er komplisert, og den er følelsesladet. Den forsterker kløfter og avstand mellom nordmenn. Saken er ikke entydig, eller svart-hvitt! Dagbladets leder 7. desember 2010 beskriver det på en utmerket måte: «At småjenter pakkes inn i upraktiske, religiøse plagg strider mot våre moderne idealer om barndommens frihet og utfoldelsesmuligheter, og om likestilling mellom små jenter og små gutter. Vi misliker utviklingen når muslimske jenter utsettes for sterkt press til å bære hijab som bevis på at de er «anstendige jenter». At staten skulle forby enkelte klesplagg er imidlertid ikke en utvikling vi kan støtte. Det er forskjell på det man ikke liker, og det man vil forby. Et forbud bryter mot både ytringsfrihet, religionsfrihet og foreldres rettigheter til å oppdra sine barn i tråd med egne verdier og egen tro.» Samfunnet er blitt mye mer mangfoldig. Da jeg vokste opp, var hijab et veldig sjeldent syn. Man så det av og til på noen misjonærers lysbilder, men i dag er dette blitt mye mer vanlig i bybildet. I Drammens Tidende 6. januar 2011 kan vi lese at dagens barn kanskje har et helt annet syn på hijab enn det vi har. Vi ser en hijab med en jente i, men elevene på Marienlyst skole ser Marha Sjamsajeva med hijab. Det som kanskje jeg synes er mest krevende med Fremskrittspartiets argumentasjon, er at de lettvint slår fast at hijab ikke er et religiøst symbol. Det ligger ikke til andre enn religionens mennesker selv å vurdere hva slags betydning et symbol har. Komiteens medlemmer mottok en lang mail fra Muslimske Akademikerkvinner som grundig begrunner hvor kunnskapsløs og feilaktig Fremskrittspartiet historieskriving og avskriving av hijab som et religiøst symbol er. Elevene på Marienlyst skole har også et annet syn i artikkelen i Drammens Tidende: «Det er jo religion, sier de nærmest i kor.» Så lenge noen mener at dette er et religiøst symbol, kan ikke et flertall frata dem retten til å mene dette. Skulle man ha laget et slikt forbud, må Fremskrittspartiet i hvert fall likebehandle religioner. Hva med andre plagg – jødisk kippah eller ortodokse jøders krøller, sikher med turban, Smiths venners jenter med langt hår og skjørt, store kors og davidsstjerne? Det skal ikke være prangende religiøse symboler, har Fremskrittspartiet prøvd seg på før. I dag følte jeg behovet for å ta på meg noe som kanskje kan beskrives som et prangende religiøst symbol. Ville dette korset vært lov å bære? Det må sannelig være lov å bruke hodet – også til religiøse plagg. I menneskerettslovens artikkel 9 sies det at enhver har rett til «enten alene eller sammen med andre og såvel offentlig som privat å gi uttrykk for sin religion eller overbevisning, ved tilbedelse, undervisning, praksis og etterlevelse.» I det andre leddet, som representanten Ljunggren siterte godt, handler det om at min begrensning er begrenset av nestens rett til å utøve sin religion. Og som Kristin Walstad spør i en kronikk i Vårt Land 20. desember 2010: «På hvilken måte mener Frp jenter som bærer hijab truer den andres religiøsitet eller sekularitet i Norge i dag? Og hvilken lov mener dere å ha hjemmel i når dere fremfører et slikt forslag?» Et slikt forbud kan også skape polarisering i det norske samfunnet, som Dagsavisen skriver i sin leder 7. desember 2010: «Men det sier seg selv at det vil være et overgrep å tvinge små barn til å velge mellom å være lojale overfor sine foreldre eller overfor skole og lovverk. Et slikt press kan ikke et ansvarlig, moderne, liberalt og åpent samfunn utsette sine borgere for, aller minst små barn.» Det som gjør meg mest trist, er signaleffekten av denne debatten. Når Fremskrittspartiet tvinger samfunnets aktører til å delta på den prinsipielle siden i debatten for å forsvare en rett til å bære et religiøst plagg, kan det være at det sendes et signal om at det er forventet fra oss og ønskelig at alle muslimske jenter skal bære hijab. Derfor vil jeg understreke at jeg liker ikke hijab. Som kristen er jeg klar på at hijab ikke er et plagg som uttrykker min religiøsitet. Jeg ser hijaben og hindringene den kan skape, men jeg ønsker å se jenta. Men vi kan ikke forby alt vi ikke liker. Feministen i meg ønsker jo egentlig ikke å være prinsipiell. Derfor hadde det vært mye viktigere at denne debatten hadde handlet om at vi vil stå opp og forsvare den jenta som velger å la være å bruke hijab til å uttrykke sin religiøsitet.