trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-23:
Flere av de tidligere talerne har vært innom at denne saken har en forhistorie – og jeg vil si en stolt forhistorie. Bondevik-regjeringen foreslo å avkriminalisere tigging. Det var i erkjennelsen av at dette er en sosial utfordring, og at det å tigge ikke nødvendigvis er noe kriminelt. Dette har avstedkommet to konsekvenser. Det ene – veldig naturlig – er at det er flere som, så lenge det ikke er en kriminell handling, står der og tigger fordi de trenger penger for å spe på de inntektene som de måtte ha, bl.a. for å kjøpe rusmidler. Det andre er en ikke-ønsket konsekvens, nemlig at utenlandske tiggere sitter der og tigger. Noen av dem gjør det for sin egen skyld. De ser at dette er et rikt land. De ser at nordmenn har et varmt hjerte, og de gir gjerne noe til dem som trenger det. Så vet vi at det er noen andre som blir misbrukt, som blir tvunget til å sitte og tigge av bakmenn. Det er en utvikling som vi må ta på alvor. Det er en utvikling som ikke er villet. Vi har snakket om dette flere ganger, og fra regjeringens og SVs side har vi ment at det finnes hjemler i loven i dag som kan brukes, bør brukes, for å ta dem som utgjør et ordensproblem, og dem som er kriminelle. La meg nevne noen av dem. Det ene er menneskehandelsbestemmelsen i straffeloven § 224. Den kan utnyttes. Det andre er adgangen til å bruke bortvisningshjemmelen i politiloven overfor personer som tigger og prostituerer seg, og samtidig begår straffbare handlinger f.eks. ved å oppføre seg truende. Der kan også straffeloven § 227 brukes. Vi kan også bruke straffeloven § 350 i tilfeller der noen forstyrrer den alminnelige fred og ro eller ferdsel. Videre kan vi bruke straffeloven § 390 a i tilfeller der noen skremmer eller er plagsomme overfor andre mennesker. I medhold av politiloven § 7 punkt 1 kan politiet også pågripe eller gripe inn for å «stanse forstyrrelser av den offentlige ro og orden eller når omstendighetene gir grunn til frykt for slike forstyrrelser». Så det finnes hjemler i dagens lov. Så vet vi at Bergen og en del andre kommuner er kommuner som bruker disse hjemlene ganske aktivt. På torsdag skal jeg ha et møte med Bergen politi nettopp for å lære litt mer om hva de gjør, og hvordan de mener at de har lyktes i å ta kontroll over dem som forstyrrer ro og orden, og dem som misbruker og utnytter mennesker i en sårbar situasjon. Jeg vil også gå i byen sammen med Bergen politi for å lære hvordan de i praksis bruker dette. Spørsmålet mitt da er: Hvordan kan det ha seg at Bergen politikammer klarer å gjøre en god jobb, mens andre politikamre ikke gjør det? Vi har tidligere bedt om at andre politikamre bør dra på erfaringer fra Bergen politikammer, og vi mener, som jeg tidligere var innom, at det å tigge ikke i utgangspunktet er noe kriminelt, men det å misbruke noen eller å misbruke tiggingen til å forstyrre ro og orden er et problem, og vi mener at det finnes hjemler i loven for å ta nettopp dette problemet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Komiteen var på reise til Romania, og da stilte jeg et spørsmål til politiets ledelse i forbindelse med barn som ble dradd med til Norge for å tigge. Så kan en si at i Norge er jo det lovlig. Jeg spurte direkte om det var slik at denne virksomheten, som rumenerne mente var kriminell fordi mange av disse barna ble dradd ut av landet mot sin vilje, la Norge med sin åpne rolle til rette for. Det ble da bekreftet. Mange av disse barna blir dradd med på en slags turné, vekk fra skole, vekk fra hjemmemiljø osv. Jeg vil egentlig si at disse barna blir misbrukt – selv om det kanskje er en onkel de reiser rundt med for å bedrive tigging. Da tenker jeg: Bør vi kanskje innføre en aldersgrense – når en ser alle disse barna som sitter og fryser på et hjørne her – for å demme opp for at barn blir misbrukt?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Jeg tror vi er tverrpolitisk enige på akkurat dette feltet, og om hvordan vi skal prøve å ordne opp i det. Vil det da si – hvis jeg leser justisministeren rett – at hvis det sitter noen med et barn, fire–fem år gammelt, vil en da automatisk be om at det barnet blir bortvist? Det høres veldig hardt ut, men sier en da at dette ikke er den type tigging som en offentlig har godkjent i forhold til løsgjengerloven?
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2010-11-23:
Saken vi behandler i dag, er den andre viktige forbrukersaken på boligområdet Stortinget har behandlet på et halvt år. I juni vedtok et bredt flertall, alle partier unntatt Høyre, til sammen 24 mindre lovendringer i sju forskjellige lover. Hensikten var å stanse spekulasjon i borettslagsformen, å verne om borettslag som en trygg boform, og å sikre boligkjøpere mer informasjon og større forutsigbarhet. I statsbudsjettet for 2010 ble det også tatt et annet viktig forbrukergrep. Ordningen med husleietvistutvalg ble utvidet til Bergen og Trondheim. Mange leietakere og utleiere unngår nå å bruke tid og penger på ordinær domstolsbehandling. I dag utvider vi garantitiden ved kjøp av ny bolig fra to til fem år, og garantisatsen økes fra 3 til 5 pst. Det er viktig at det er trygt å kjøpe og eie bolig. Forbrukerrettigheter ved boligkjøp er en viktig del av dette. Regjeringen og det rød-grønne flertallet har tatt viktige grep, men det er fortsatt rom for forbedring. Nylig kunne vi lese om Inger Spangen, som kjøpte leilighet i nærheten av Årvoll skytebane i Oslo. Hun gjorde alt som var mulig for å forstå støyforholdene: Hun kontaktet kommunen og utbygger, satte seg inn i reguleringsplanen og støymålingene som var foretatt. Spangen stolte på støyberegningene som kommunen hadde lagt til grunn – maksimalt 40 desibel. Etter innflytting viste det seg at støynivået var mye høyere – det var 60 desibel. Spangen gikk til sak, men tapte og ble idømt saksomkostninger på 700 000 kr. Retten mente hun burde ha forstått at støyberegningene var usikre. Slik saken er framstilt i media, har Inger Spangen gjort alt som kan forventes av en boligkjøper. Dommen tyder på at det stilles urealistiske krav til hva en boligkjøper skal klare å finne ut. Som saksordføreren har redegjort for, er dagens lovforslag et resultat av hensynet til å verne om forbrukerne avveid mot behovet for å unngå vesentlige økninger i byggekostnadene. Det er viktig at det bygges nye boliger. I 2. kvartal 2010 ble det ifølge Statistisk sentralbyrå igangsatt bygging av 4 309 nye boliger. Det er det laveste antallet på mer enn ti år. Det er urovekkende. Å sikre forbrukerrettigheter ved boligkjøp er et viktig politisk mål. Samtidig er det viktig at byggenæringen får rammebetingelser som gjør at det bygges nye boliger. Lovforslaget vi behandler i dag, ivaretar denne balansen på en god måte.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2010-11-23:
Det var representanten Håbrekke som fikk meg til å tegne meg på nytt. Jeg registrerer at representanten oppfordrer til ydmykhet, men selv uttaler seg veldig skråsikkert om et innlegg han umulig kan ha lyttet særlig godt til. Jeg tar oppfordringen om å reise til Åfjord kommune på studietur, men jeg har ikke uttalt meg om kvaliteten på barnevernet i Åfjord eller i noen annen enkeltkommune. I mitt innlegg pekte jeg på utfordringen i barnevernet i de små kommunene. Når det gjelder Åfjord, er faktum at de med sine 1 200 innbyggere ikke har hatt en eneste omsorgsovertakelse på elleve år. Det kan ha flere forklaringer, men kommunen har selv kommet til den konklusjonen at de må styrke barnevernet. Det kan representanten Håbrekke lese om i Adresseavisen hvis han vil. Siden oktober i fjor har kommunalkomiteen møtt et sted mellom 60 og 80 ordførere, og de fleste av disse er ordførere i små kommuner. De gir uttrykk for bekymring. Om ikke Håbrekke vil ta mitt ord for det, bør han i det minste lytte til tidligere etatsleder Unni Korshavn i Rissa kommune. Hun kjenner sin kommune, og når hun sier at rettssikkerheten for barn er dårligere i små kommuner, bør vi lytte. «Barn kan ikke velge hvilken kommune de skal utsettes for omsorgssvikt i, men det er verst å bli mishandlet i en liten kommune.» Ordene er ikke mine. De er hentet fra en tankevekkende kommentar av Kjetil B. Alstadheim i Dagens Næringsliv i mars. Han har et poeng.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2010-11-23:
Jeg registrerer at en generell bekymringsmelding for småkommunene er fremstilt som et angrep på en enkelt kommune. Til det generelle: Dette handler ikke om enkelteksempler. En rapport fra Statistisk sentralbyrå viser at sannsynligheten for at barnevernsbarn fullfører videregående skole innen de er 23 år, øker med antall innbyggere i kommunen. Det er alvorlig. Siden det nå går mot slutten av en lang debatt, kan vi være enige om at det er flott at kommunene nå satser på barnevern, og at det alltid er nyttig med studietur. Jeg gleder meg til å besøke Åfjord sammen med representantene Gjul og Håbrekke, statsråden og alle andre som måtte være med.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-11-23:
Eg vil starte med å gje ros til saksordføraren for eit godt samarbeid, som har ført til ei samrøystes og felles innstilling til proposisjonen. Denne saka handlar om endringar i pantelova, men òg om mindre endringar i luftfartslova og inkassolova. Når det gjeld pantelova, er det omdiskutert om det ved pantsetjing av eit enkelt krav der skyldnaren og panthavaren er same person, er mogleg å etablere rettsvern og dermed om det gjeld ein alminneleg tilgang til å pantsetje kravet. Dagens lovendring opnar for at kredittinstitusjonane får tilgang til å etablere og avtale panterett i eigne kundars innskot på konto. Dermed får me no ei avklaring i lova som altså ofte har vore litt vanskeleg å tolke. Eg er kjend med at Lovavdelinga i Justisdepartementet òg har vurdert dette spørsmålet og konkludert med tvil når det gjeld forholdet mellom reglane om pant i enkle krav og motrekningsforbotet i finansavtalelova § 29 første ledd – dette er vanskelege område. No skulle denne tvilen ikkje lenger vere til stades. No får me klare og tydelege reglar. Når det gjeld høyringsinstansane, som det har vore veldig mange av, har det vore ulike syn på denne endringa og presiseringa i lova. Enkelte ser ikkje behov for denne endringa, medan andre høyringsinstansar helsar denne lovendringa velkomen av gode og praktiske årsaker. Forbrukarane blir betre tekne vare på, og slik me ser dette, er det heilt nødvendig å få ei klar juridisk avklaring på denne tvilen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Det er jo faktisk slik at mangel på krysningsspor virker som en flaskehals på kapasiteten for jernbanetransport. Derfor har komiteen spurt om det er mulig å flytte noen av de planlagte prosjektene i slutten av planperioden fremover i planperioden. Til det er det et delt svar. Svaret er delvis at det er mulig, men at det har en del praktiske problemer: «En eventuell forsering avhenger ikke minst av etatens plankapasitet og kapasitet innenfor jernbanefag.» Jeg siterer her fra svarbrevet fra statsråden. Men er det da sånn at man ser helt bort fra å få tak i kapasitet utenfor Jernbaneverkets eget ansvarsområde og egen organisasjon? Finnes det ikke ekstra kapasitet å kjøpe? Med andre ord: Er det ikke mulig, med en viss grad av ekstrabevilgning her, faktisk å forsere byggingen, og derved få bort litt av flaskehalsen?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Ikke minst gjelder det både finansdebatten på torsdag og sikkert også debatten om fagproposisjonen for denne komiteen. Til statsråden: Det bygges – det bygges på jernbane, og det bygges krysningsspor. Det er bra. Også Fremskrittspartiet ser at det bygges. Vi gleder oss selvfølgelig over det, og det er mye bra. Det som ligger bak flertallets innstilling her, er et ønske om å gjøre enda litt til, og en tro på at man kan forsere mer enn det statsråden opplyser i svaret sitt, hvor hun konkluderer med at det i praksis er begrenset. Vi tror det er mer kapasitet å hente ute i Europa, og vi tror at litt penger kanskje kan gjøre det mulig å få litt ekstra fart og flytte noen prosjekter fra siste del av planperioden for inneværende Nasjonal transportplan til den første delen. Så er det slik at noen av oss er opptatt av å peke på at det er sammenheng mellom plan og penger – penger henger sammen med planlegging – slik at vi fra Fremskrittspartiets side derfor understreker at skal vi ha en forsering, er det basert på en forutsetning om at det også finnes penger. Det er viktig i mange sammenhenger, også i Nasjonal transportplan-sammenheng. Men derfor har det vært naturlig for oss å ta et lite tilbakeblikk både på vedtak om gjeldende plan og vedtak om forrige plan. For at historien skal være helt riktig, var det slik at da den forrige nasjonale transportplan ble vedtatt, var det et kompromiss mellom Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet, som løftet jernbanesatsingen med 10 mrd. kr i tiårsperioden – altså med 1 mrd. kr hvert år. Så kan man selvfølgelig diskutere hvor noens grenser går for å være på andre planeter, om det er på 22 mrd. kr, eller om det er på 580 mrd. kr, som Fremskrittspartiet har foreslått i sin alternative nasjonale transportplan for inneværende periode. Vi i Fremskrittspartiet føler iallfall at det er trygt forankret i en økonomisk virkelighet, men den diskusjonen skal vi altså komme tilbake til. Men vi har naturligvis sett på de planforutsetninger som flere partier har, knyttet til satsing både på vei og jernbane. Her snakker vi om jernbane. Derfor er det naturlig å se på hva som ligger i alternative nasjonale transportplaner fra ulike partier, knyttet til dette. Derfor blir min avslutning til representanten Hareide, som må finne seg i at det er relativt lite jernbanebanepenger i Kristelig Folkepartis alternative nasjonale transportplan for perioden 2010–2019: Det er faktisk der bare 100 mill. kr, og deler vi det på ti år, blir det litt lite til å få fart på byggingen av krysningsspor.
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-11-23:
Jeg står her med en rapport som heter «Økt virkestransport på jernbane», som er laget på oppdrag av Landbruks- og matdepartementet og Samferdselsdepartementet. Prosjektet er ledet av Statens landbruksforvaltning og Jernbaneverket. Rapporten er datert nå i november 2010. I rapporten pekes det på behovet for krysningsspor. Arbeidsgruppen anbefaler at Jernbaneverket prioriterer nytt krysningsspor på Kongsvingerbanen, og at det bevilges 100 mill. kr til denne utbyggingen. Vil statsråden i den strategien som statsråden omtaler, prioritere denne entydige anbefalingen i utredningen?
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-11-23:
Til diskusjonen om planeter og hvor vi er, må jeg nøye meg med å si at jeg er meget fornøyd med at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er sammen med Høyre i forslaget som ligger i saken. Det er i grunnen det som teller nå for meg og for oss. Da tar jeg også opp forslaget – det tror jeg ikke jeg gjorde i mitt første innlegg. Jeg har et par kommentarer til det som er sagt i salen. Til Langeland vil jeg først bare si at historieskrivningen og fremstillingen hans i dag er, som tidligere, like gal. Jeg går ikke videre inn på det, for politikerforakt skal jeg i hvert fall prøve ikke å medvirke til ved å skylde mer på andre enn å ta ansvar selv. Jeg tror det er sånn at pendlere og reisende med tog og næringsliv som frakter gods på tog, nok opplever små forbedringer på jernbane. Men det storstilte nasjonale lederskapet med en satsing på jernbane, i stort, er vel ikke det jeg tror verken pendlere eller næringsliv vil stå opp og si at de har opplevd de siste årene. For Høyres del er det viktig at vi tenker nytt om jernbane. Krysningsspor, dobbeltspor, vil gagne næringsliv og persontrafikk, og ikke minst miljø, og da er nye finansieringsformer, som prosjektfinansiering og Offentlig Privat Samarbeid – ikke bare i seg selv det å bruke pengene annerledes – også en metode for å bygge fortløpende, forutsigbart og i lange strekk, og sånn sett både gjøre det billigere og innenfor budsjett. Vi har også satt av 50 mrd. kr, som ville gitt en avrisling på bortimot ½ mrd. kr på jernbane, og det ville vært nesten dobbelt så mye som det man har på vedlikeholdssiden til jernbane i dag. Det ville også ha gagnet jernbanen stort i forhold til næringslivet og behovet der. Det er en viktig debatt som er reist. Hver gang vi har en debatt i salen om jernbane, vil vi være med på både å presse oss selv og å presse regjeringen til fortsatt å ha dette på dagsordenen, slik at vi kommer videre. Jeg synes det er beklagelig at vi ikke får en forpliktelse med en handlingsplan som viser hvor vi skal bygge krysningsspor, og hvor mye, og at vi sånn sett vil mer for norsk næringsliv, for jernbanen og for miljøet.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-23:
Slik eg forstår Høgres Dokument 8-forslag, er det sannsynlegvis lagt fram for å få fokus på jernbane og viktige løysingar for jernbanen, altså kryssingsspor, som eit viktig tiltak. Då tenkte eg, som SV-ar og medlem av regjeringspartiet SV, at om ein legg fram eit Dokument 8-forslag, er det fordi ein prioriterer dette i sine budsjett. I og med at engasjementet for dette er så stort, måtte eg inn og sjekka dette i Høgres budsjett. Når ein føreslår at regjeringa skal satsa meir på kryssingsspor, må ein i alle fall begynna med seg sjølv. Men det viste seg at det har ein ikkje gjort. I Høgres budsjettforslag for 2011 er det ingenting om kryssingsspor. Det synest eg er merkeleg, når me i dag diskuterer det som ei viktig sak for Høgre. Det det er pengar til, er sjølvsagt veg. Så der er Høgre til å kjenna igjen. Men dermed blir det noko holt når Høgre ser ut til å prioritera tog, men i realiteten ikkje gjer det med dei ramene dei jobbar innanfor. Så skal sjølvsagt også eg delta i gratulasjonen når det gjeld den nye vegen som blei opna. Transportkomiteen har vore og sett på den vegen, og det var m.a. ei flott bru der, som til og med eg, som ikkje likar sånne raske vegar, syntest var fin. Men det er veg – og det blir satsa på veg. Men, som representanten Kjernli var inne på, regjeringas innsats på jernbanen er formidabel i forhold til den innsatsen som ein hadde då dei borgarlege partia var i regjering. Til Framstegspartiet kan eg òg seia at eg ikkje kan hugsa at dei i dei budsjetta som dei forhandla fram med Bondevik II, nokon gong prioriterte jernbane. Men så har jo Framstegspartiet sin politikk på dette området gjennomgått ein revolusjon – frå å kutta har dei no begynt å plussa på milliardar på milliardar, og dermed klarer dei å halda seg inne både med jernbanefolk og med vegfolk i det partiet. Problemstillinga som Høgre reiser, er veldig viktig. Det er ikkje tvil om at om SV hadde fått viljen sin, hadde me brukt endå meir pengar på jernbanen. Men det er ikkje sånn at me skal bruka pengar på å laga ein plan når me faktisk har ein plan som me held på å realisera. Det ville vera misbruk av byråkratiets tid. Då må me heller la byråkratiet jobba for å realisera det me allereie har, og ikkje gjera som Høgre, å bruka meir tid på utgreiingar. Då må me heller handla. Heilt til slutt: Eg kjørte sjølv godstog med CargoNet, frå Trondheim til Stavanger. Eg vil seia at følelsen av å kjøra med 30 vogntog bak, som ikkje er på vegen og skapar trafikkfarlege situasjonar, som ikkje er på vegen og lagar mykje støy, og som ikkje er på vegen og forureinar ved å sleppa ut klimagassar, er ein stor følelse. Så det å sørgja for meir gods på bane, som er forslagsstillaranes utgangspunkt, er kjempeviktig. Men då vil eg anbefala alle som vil jobbe for å få det til, faktisk å bruka pengar på det i sine budsjett. Då har Høgre tydelegvis noko å læra av SV: Skal ein satsa på toget, må ein ha pengar til toget.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-23:
Eg skal prøva å unngå å driva med revolusjonstaler her! Eg tok kanskje litt hardt i, men hovudpoenget var at Framstegspartiet tidleg i 2000 og framover alltid kutta i jernbanebudsjettet og overførte det til veg. Grunnen var sjølvsagt at dei frykta at toget skulle stikka av med alle bilsjåførane, som dei gjerne ville ha på vegane i staden, og alle dei trafikkulykkene osv., men så har dei funne ut at det er lurt å vera for begge delar: «Ja, takk, begge deler»-strategien er den som Framstegspartiet har no. Men når ein høyrer dei snakkar om meir framtidsretta løysingar, som lyntog, så forstår me at det er framleis ein del ting dei har igjen å læra i Framstegspartiet. Så til slutt: Forslagsstillaren frå Høgre representanten Schou må ha misforstått SV sin kritikk, for det var ikkje snakk om historieskrivinga til SV i forhold til Høgre, det var snakk om det som faktisk skjer no. Eg hadde trudd, sa eg, at dersom ein var veldig for kryssingsspor, som SV er, så ville ein faktisk gjort endringar på budsjettet til Høgre når det gjeld dette, frå 2011. Men når ein går inn og les Høgre sitt budsjett, ser ein at dei ikkje har eit einaste øre meir i sitt budsjett til kryssingsspor enn det regjeringa har. Då lurar ein, etter SV si meining, veljarane litt ved å framstå som om ein skal ha ein handlingsplan, når ein ikkje sjølv set av pengar til denne handlingsplanen og faktisk viser at det ein prioriterer i budsjett, er veg. Så frå mi side var det meir som ei saksopplysning til forslagsstillarane om kva som faktisk står i Høgre sitt budsjett.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2010-11-23:
Jeg synes det er fantastisk at et så samstemt storting er opptatt av jernbane. Grunnen til at vi er der i dag, er at Stortinget ikke har vært samstemt om det i mange tiår. Det er det som er grunnen til at det er behov for å gjøre en ekstra vedlikeholdsinnsats. Det er det som er grunnen til at det tar tid å få gjort de opprustningene som skal til. Når det er sagt, er det en nasjonal oppgave å sikre en konkurransedyktig jernbane som tar med miljø- og ressursbesparende tiltak på gods- og persontrafikken i sitt ansvarsområde. Det er en godsstrategi på det norske jernbanenettet i dag. Den ble vedtatt av Stortinget ved rullering av Nasjonal transportplan, den perioden som vi nå er inne i, med ett år bak oss. Det er en godsstrategi som ivaretar en rekke transportkapasitetsøkende tiltak på jernbanen – ikke bare krysningsspor, men også terminalstruktur, terminalkapasitet og strømforsyning. Det er fortsatt en rekke banestrekninger som mangler strømforsyning, og som vi er nødt til å ha en tenkning rundt hvis vi skal øke godskapasiteten framover. Det er også sånn at det er krysningsspor under bygging – noen er ferdigbygde, men mangler godkjenning på grunn av signalsystemet Merkur. Så her jobbes det nitid for å få på plass en enda bedre kapasitet på den norske jernbanen. Vedlikehold må forseres, det er tilbakemeldingene landet rundt. Man peker på behovet for å få gjort grunnleggende ting med banelegemet, med tunneler og med å sikre at man unngår ras, slik man bl.a. fikk i vår, på vei- og jernbanenettet. Da er vedlikehold viktig. Selv om vi alle er utålmodige – og skal være utålmodige – er det, som sagt, mange års forsømmelser her, som man ikke greier å få tatt igjen på fem år. Det må systematisk arbeid til, og det gir resultater. Denne regjeringen satser ekstra sterkt på vedlikehold i kommende års budsjett, både til vei og bane, nettopp for å ta igjen det etterslepet som har vært over så mange år. Nasjonal transportplan, som ble vedtatt i 2009, innebærer hundre milliarder kroner mer til vei og bane enn den forrige nasjonale transportplanen – som ble overoppfylt. Da forslaget om økning kom, ble det oppfattet som veldig stort fra daværende regjerende partier. Den neste nasjonale transportplanen er under arbeid. Det jobbes i alle fagetater med å legge fram grunnlaget. Og det er i denne sammenhengen, når Stortinget skal ta tak i denne jobben, som man er i gang med, at vi skal debattere nye handlingsplaner. Vi har en handlingsplan for økt godstransport på jernbanen som ligger fast inntil noe annet er vedtatt. Det er med det utgangspunktet regjeringsflertallet mener at vi har de dokumentene som skal til for å løse situasjonen. Nå kreves det nitid arbeid fra dag til dag, som man er i gang med.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-11-23:
Eg har lyst til å starte med å takke forslagstillarane for eit veldig godt forslag. Kryssingsspor er av dei tinga som gjer at me kan få til betydelege forbetringar. Så har eg òg lyst til å seie at det er viktig å sjå på gods og tog i eit perspektiv. Det har vore veldig mykje negativt knytt til situasjonen rundt toga i Noreg. Da synest eg det er viktig at når det gjeld gods, har me faktisk, om me ser i eit 20-årsperspektiv, ei veldig positiv utvikling. Eg synest ikkje me skal gløyme det i denne debatten. Så må me ta nye steg vidare, og da vil nettopp kryssingsspor vere særdeles viktig. Men òg terminalkapasitet og tilgjengelegheit på vogner er viktig å sjå i den heilskapen, fordi dette er eit spørsmål som særleg gjeld klimautfordringa. Ein tredel av klimautsleppa i Noreg kjem frå transportsektoren, og skal vi lukkast med å løyse det problemet, er vi nøydde til å få til ei sterkare satsing på gods. Derfor stiller Kristeleg Folkeparti seg heilhjarta bak forslaget som blir fremja i dag. Eg må likevel få lov til å kommentere saksordføraren sitt innlegg her i dag. Saksordføraren kritiserer både Høgre og Kristeleg Folkeparti for deira satsingar. Det synest eg er litt spesielt, når me kjenner Framstegspartiet sitt budsjett, og eg har lyst til å sitere sjefredaktør i Nettavisen, som i sin artikkel seier at Framstegspartiet er «på sin egen planet». Vidare seier Gunnar Stavrum: «Fremskrittspartiets budsjett er like realistisk som å vedta pent vær og oppheve tyngdeloven.(…) Mens andre partier lager budsjettforslag som kan settes ut i livet, er Frp-budsjettet i beste fall en illustrasjon(…) (…) (…) Eg skal ikkje lage ein «fordebatt» på budsjettdebatten, den skal me ta når den tid kjem. Men det er viktig at Framstegspartiet kan vere realistiske. Og vi i Kristeleg Folkeparti, som må vere realistiske, har for vår del valt å prioritere jernbane enda meir i vårt alternative forslag. Me synest at det Meltveit Kleppa kom med i budsjettet, var relativt godt. Me har likevel funne plass til litt ekstra midlar, men me meiner at hovudutfordringa no er å få ein sektor som skal fungere. Der har me omstruktureringsforslag. Det å gjere Jernbaneverket om til eit statleg føretak gjer at dei kan få lov til å gå i gang med investeringane sine når dei meiner det er optimalt å gå i gang, noko me kjem til å prioritere. Men i denne samanhengen vil eg nøye meg med å seie at eg synest det er eit veldig godt forslag frå Høgre-representantane. Det vil vere med og bringe godstrafikken nye steg framover, og derfor er det viktig at me får ein handlingsplan som nettopp fokuserer på kryssingsspor, 600 meter lange. Det er heilt avgjerande for å forbetre godstrafikken.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-11-23:
I ein tidlegare debatt i Stortinget om kryssingsspor var dette med miljøeigenskapar ved ulike transportmiddel oppe i debatten. Og da gjaldt det kva statistikk me har for å seie kva som er ein god miljøtransport, og kva som er ein dårlegare. Da sa Liv Signe Navarsete, som da var samferdselsminister, følgjande: «Men gode offisielle samanlikningar av dei ulike transportmidla sine absolutte og relative miljøeigenskapar har i mange samanhengar vore ein mangel. Dette gjeld både person- og godstrafikk. Eg vil difor sjå nærare på kva som kan gjerast med dette.» Altså: Me har mykje statistikk, men me har dårleg statistikk på kva transportmiddel som er godt for miljøet, og kva som ikkje er så godt for miljøet. Det er jo særdeles viktig når me i dag diskuterer godstrafikk på tog. Er dette noko som ministeren vil sjå nærare på?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-23:
Det er slik i dag at Jernbaneverket i svært mange av dei oppdraga dei har, både i samsvar med Nasjonal transportplan og i dei årlege budsjetta, innhentar kompetanse utanfrå. Det gjer dei på utgreiingsarbeid, det gjer dei på planarbeid, og det gjer dei på signalkompetanse, der det finst. Og dersom representanten Sortevik, slik eg gjorde i vinter, hadde forvilla seg ned i Oslotunnelen, ville han òg der, i det vedlikehalds- og fornyingsarbeidet som der går føre seg, ha funne ein utstrekt bruk av ulike andre selskap, men i regi av Jernbaneverket. Så svaret er: Ja, det blir gjort.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-23:
Det er jo slik at i 2010 blir det ferdigstilt kryssingsspor, og i 2011 blir det både påbegynt og ferdigstilt kryssingsspor. Det ligg ein strategi der, så eg synest det er vanskeleg no, og det vil berre komplisera anna arbeid, å flytta på dei kryssingsspora som allereie er planlagde. For som eg sa i mitt innlegg: Det tek jo ei viss tid både å planleggja og å utføra. Men så vil eg invitera både fylkeskommunane og Stortinget, næringsliv og mange andre til ein debatt når det gjeld prioriteringar framover. Det skjer gjennom den rulleringa av Nasjonal transportplan som vi allereie skal drøfta med fylkeskommunane no i februar, og som Stortinget òg får seg førelagd våren 2013. Og der kan det bli endringar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-23:
Svaret er ja. Som eg sa i mitt innlegg: Jernbanen er ei rasjonell og miljømessig god transportform. Det viktigaste er sjølvsagt å leggja til rette for at endå meir av både person- og godstransporten kan gå på jernbane. Så kan eg ikkje seia her og no kva Liv Signe Navarsete allereie har sett i gang, i lys av det ho då sa, men det skal eg sjekka, for det er klart at i forhold til dei prioriteringar som skal gjerast ikkje minst i samband med rulleringa av Nasjonal transportplan, er tal viktig. Så der skal eg få lov å gje ei tilbakemelding. Der tog er eit alternativ, er det eit godt og miljøvenleg alternativ. Men det er dessverre slik at i store delar av Noreg må vi arbeida med andre former for transport.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-23:
Lat meg der svara tredelt: For det fyrste var vel spørsmålet frå Sortevik, slik eg hugsar det, om vi ville bruka annan kapasitet enn Jernbaneverket sin eigen. Der var mitt svar: Ja, det vil vi, og det blir gjort. Så forstår eg at utgreiing når det gjeld høgfartstog, stadig plagar Hoksrud. Eg synest Hoksrud skal halda seg til at det er ei utgreiing som er i gang, og som er ferdig 1. januar 2012. Det er ei utgreiing som eit breitt stortingsfleirtal har stilt seg bak, så det er lite han kan få gjort med det her og no. Så var det det tredje, som eg då i forfjamsinga dessverre har gløymt. Men når det gjeld svaret til Sortevik, og Hoksruds spørsmål, står altså hovudsvaret fast: Annan kompetanse enn Jernbaneverkets eigen blir brukt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-23:
Det var eit spørsmål frå Hoksrud i replikkvekslinga som vart ståande utan svar, og det var om Jernbaneverket søkjer etter signalkompetanse utanom Noreg. Der er svaret ja. Han spurde om vi har søkt òg i ulike europeiske land. Det har vi gjort. Men det som er eit faktum, er jo at vi slit med ein signalkompetanse som er spesiell i Noreg. Vi prøver oss på ein europeisk meir standardvariant som heiter ERTMS, og vi har no varsla at den etter kvart kjem til utprøving på austre linje på Østfoldbanen. Så skal vi heller ikkje gløyma det som skjedde under den førre regjeringa. Sjølv om vi kvar dag vil sjå framover i staden for bakover, er det jo slik at akkurat når det gjeld kompetanse, blir vi minte om den konkurranseutsetjinga som skjedde under den førre regjeringa, og som gjorde at Jernbaneverket vart slanka, for ikkje å bruka eit meir farga ord, for kompetanse som gjekk inn i privat augeméd, der nokre av dei lét seg hyra tilbake, og der andre for lengst har fått andre oppgåver. Så hadde vi heldigvis i den førre stortingsperioden ein veldig god start på den nasjonale transportplanen som då var vedteken, som nokon kalla for luftpengar – dei to milliardane ekstra per år – men som det viste seg vart overoppfylt. Så er vi no inne i det fyrste året av ti år framover, samtidig som vi òg skal rullera den planen som vi no er inne i. Forslagsstillarane har heilt rett i kva kryssingsspor betyr. På f.eks. Straumsnes på Ofotbanen er godskapasiteten auka som følgje av det kryssingssporet. Liknande planar er det andre stader, men eg synest det verkeleg er å underkommunisera det som skjer, å framstilla det som om det no ikkje er utbygging av kryssingsspor. Eg viser der til brevet mitt til komiteen, som i det forslaget til innstilling som eg har fått, står referert på sidene 7 og 8, som det vil føra altfor langt å lesa opp no. Det skjer jo mykje viktig arbeid på dette området. Her er det nye prosjekt som er sette i gang. Både Barkåker–Tønsberg, Gevingåsen og Lysaker–Sandvika blir ferdigstilte i 2011. Og det er bra, for meir jernbane trengst.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Det var godt å høre representanten Kjernli fortelle om alle de fem strekningene man skulle få i 2011, for de var det i hvert fall ikke lett å finne igjen i statsbudsjettet. Det var egentlig det jeg hadde tenkt å utfordre statsråden på. Men statsråden sier at man bruker alle ressursene, og det er knappe ressurser i Jernbaneverket, både når det gjelder signalressurser og annen planleggingskapasitet. Men man har altså funnet ressurser til å utrede høyhastighetstog og andre ting, i stedet for å ta tak i noen av de nære utfordringene. På spørsmålet fra representanten Sortevik svarer statsråden at det ikke finnes kapasitet, og at det er vanskelig å få tak i mer kapasitet. Mener statsråden virkelig at det ikke finnes kapasitet i Europa, eller er det egentlig bare politisk vilje som mangler?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Dette er en kjempeviktig debatt. Jeg er glad for at den kommer opp. Jeg registrerte at representanten Hareide siterte redaktøren i Nettavisen, Stavrum, om at Fremskrittspartiet er på sin egen planet. Jeg tror vi er på den samme planeten som Kristelig Folkeparti og alle de andre partiene i denne salen, for Kristelig Folkeparti forholder seg til den virkeligheten at man har tenkt å bruke opp mot 600 mrd. kr på et høyhastighetstog. Vi er på den planeten at vi prater om at vi ønsker å bruke 580 mrd. kr mer på samferdselsinvesteringer totalt sett de ti neste årene. Da tror jeg man er på den samme planeten – og det er faktisk de samme pengene man ønsker å bruke, men man ønsker å bruke pengene forskjellig. Det er en vesentlig forskjell. Jeg synes det er viktig å få på plass flere krysningsspor. Spesielt de siste årene har godstransporten økt noe. Men utfordringen er på mange måter at annen transport har økt enda mer, sånn at reelt sett er det nesten samme prosentvise andel gods som går med jernbane som gods som går med annen transport. Transporten på vei har faktisk økt enda mer. Jeg registrerte at statsråden sa at man prøver å finne kapasitet hvor som helst og der det er mulig. Da håper jeg, når nye utenlandske selskaper ønsker å komme inn, at også døra i Jernbaneverket blir slått opp, sånn at nye selskaper får mulighet til å være med – komme med den kompetansen og den planleggingsressursen de har. Jeg vet at det er utenlandske selskaper som ønsker å komme til Norge og ta del i dette. Så er det godt å være revolusjonær. Ifølge representanten Langeland har Fremskrittspartiet gjennomgått en revolusjon når det gjelder ønsket om å satse på jernbane. Jeg tror kanskje jeg skal ta på meg noe av dette, så da er jeg kanskje en revolusjonær person. Jeg er litt stolt når representanten Langeland tar i bruk den type ord, for det er faktisk sånn at Fremskrittspartiet har gjort endringer i hva vi mener, også i forhold til jernbanepolitikken. Det har vi gjort over flere år, og bare sånn at representanten ikke glemmer det: Det var et forlik i forbindelse med forrige Nasjonal transportplan, hvor Fremskrittspartiet, sammen med de tre regjeringspartiene, bevilget 1 mrd. kr mer til vei og jernbane enn det den borgerlige regjeringen, Bondevik-regjeringen, foreslo. Jeg synes det er trist at man nå ikke vil finne dette. Jeg registrerer Senterpartiets halleluja til alt man overoppfyller og hva man gjør. Men samtidig sier man at man ikke klarer å rette opp alt på fem år. Jeg synes at når man har sittet og styrt i fem år, må man snart begynne å ta konsekvensen av den politikken man har ført, og begynne å ta ansvar for den politikken som blir ført.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-11-23:
Jeg vil uttrykke at jeg er veldig glad for at statsråden initierte denne redegjørelsen om barnevern, for det har bidratt til at vi har fått en veldig god debatt her i dag om hvordan vi skal ta vare på de ungene som har det vanskeligst i samfunnet vårt. Jeg må også få lov til å avlegge de representantene som nå har snakket så varmt om Åfjord kommune, en visitt, for også jeg ønsker at min partifelle Håkon Haugli skal bli med til Åfjord og besøke vår felles partifelle Vibeke Stjern, som er ordfører i Åfjord, og som har tatt initiativ til et barnevernssamarbeid på Fosen, som inkluderer bl.a. kommunen Rissa, som også er blitt nevnt i denne sammenhengen. I det opplegget som regjeringen nå har for barnevernssatsingen, vil vi virkelig stimulere kommunene til et samarbeid på tvers av kommunegrensene for å få til et godt barnevern. Så jeg tipper at disse kommunene vil komme godt ut av den satsingen som vi nå gjør. Litt av grunnen til at jeg ba om ordet, var at representanten Thommessen beskylder regjeringen for å ha både idétørke og dårlig fantasi når det gjelder satsingen på barnevern. Jeg må virkelig si at når vi gjør tidenes største satsing på barnevern og går systematisk til verks både for å sikre fosterhjemsplasser og på andre områder, synes jeg det er ganske utrolig at man klarer å beskrive det som mangel på fantasi. Men jeg må jo si at jeg synes ikke akkurat at Høyre er fantasifull når svaret alltid er privatisering, for dersom man ser på hva de nå uttrykker om private barnevernsinstitusjoner, har de jo nå ropt ulv i flere runder det siste året om at det er så skummelt og farlig at vi kutter bitte, bitte lite grann i private barnevernsinstitusjoner. Vi har også kuttet litt i de offentlige barnevernsinstitusjonene, fordi vi faktisk mener at fosterhjem er et bedre alternativ. Men når man foretar et lite kutt, som man har gjort, på ca. 2 pst. i de private barnevernsinstitusjonene, er det ganske udramatisk, det man har gjort der. Når man da bruker ordet kompetanseflukt, må jeg virkelig si at er det noe som vil bidra til kompetanseflukt, er det de grepene som Høyre og Fremskrittspartiet nå gjør når man kutter dramatisk i det statlige barnevernet. Når man kutter, som Høyre, 400 mill. kr, vil det i verste fall bety kutt på 670 stillinger. Er ikke dette en rasering av kompetansen? Hvis man skal si at det er noen som ikke har ideer om hvordan vi skal skape et godt barnevern, og som bare er fanatiske når det gjelder å satse på private alternativer, er det virkelig Høyre og Fremskrittspartiet, som ikke klarer å se at vi må ha et barnevern som baserer seg på å ha både statlige, ideelle og private institusjoner.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Bare en opplysning: Fremskrittspartiet kutter ikke én eneste krone i barnevernet, vi flytter på det. Og jeg er sikker på at de ansatte i det statlige barnevernet kan gå tilbake til de jobbene som de kanskje hadde i det kommunale barnevernet. Men det var ikke det jeg skulle stille spørsmål om til statsråden. Vi har en situasjon i dag der flere og flere gruer seg for å ta kontakt med barnevernet, fordi de kanskje trenger litt hjelp, men de er livredde for at de skal miste barna sine. Vi ser også at det har vært en eksplosjon av noe nytt som kalles barnevernsrådgivere og netteksperter i forhold til barnevernet, som hjelper familier som er redde for å miste barna sine, med å rømme og unnslippe barnevernet. Det er en utvikling som faktisk er veldig alvorlig, med tanke på at vi får slike nye tilbydere, i stedet for at det er barnevernet som skal hjelpe familiene. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Er det slik det skal være? Og hvilke tiltak har statsråden tenkt å sette i gang for at vi skal få bukt med disse nye rådgiverne som har kommet?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-11-23:
Dette har vært en merkelig debatt. Det har vært veldig mange gode innlegg som virkelig har fokusert på den situasjonen som barnevernet er i i dag, og hvordan veldig mange barn og voksne der ute kjenner den situasjonen de er i hver dag, på kroppen. På fredag hørte vi statsrådens redegjørelse. Jeg satt og lyttet, og jeg fant ut at jeg var enig i nesten 99 pst. at det han sa. Jeg starter faktisk mitt innlegg i dag med å gi statsråden ros for å reise denne debatten her i dag. Jeg er sikker på at han virkelig bryr seg om at barnevernet i Norge skal fungere. Vi har blitt bedt om å ha en debatt i dag om den redegjørelsen som kom. Og så blir det en diskusjon og en debatt her om hvem som gir mest penger, og hvem som vil kutte, i stedet for at vi diskuterer løsninger. Det som denne debatten dreier seg om, må jo være at vi skal ha et barnevern som fungerer. Og det er ikke ukjent for denne sal at Fremskrittspartiet mener at det biologiske prinsippet er veldig sterkt, og slik har det vært helt fra Anders Lange styrte. Fremskrittspartiet mener at den rimeligste måten å drive barnevernet på, er å ha tidlig hjelp i hjemmet, for da kan vi klare å unngå at barna blir tatt ut av familiene sine. Så vet vi også at man av og til er nødt til å gripe inn, og at staten må ta over ansvaret. Men det er akkurat da problemene kommer, for vi ser at når staten overtar ansvaret, fungerer det ikke. Vi ser at flere og flere barn skifter fosterhjem fordi det ikke fungerer. Flere og flere får ikke det tilsynet de har krav på. Blant annet ser vi at vi er nødt til å ha en debatt og en diskusjon om hvordan vi skal gripe dette an videre. Denne debatten har også dreid seg om budsjettet, også Fremskrittspartiets budsjett. Det statlige barnevernet har et budsjett neste år på 5 mrd. kr. I det budsjettet kutter ikke Fremskrittspartiet, men vi flytter 500 mill. kr. Vi flytter 200 mill. kr over til kommunene og førstelinjetjenesten, og vi tar 300 mill. kr og bruker dem til kjøp av private tjenester. Kommunene kan også benytte seg av disse. Så etterlyser statsråden tiltak – ja vel. Fremskrittspartiet har foreslått tidligere hjelp, det å ha et mangfold, både statlige og kommunale fosterhjem. Vi kan ha institusjoner, både private og offentlige. Men vi må også ha øremerking. Vi har etterlyst øremerking lenge. Nå har den endelig kommet, og det er vel og bra. Men jeg er redd for at det som kommer fra regjeringen, ikke er nok. Derfor håper og tror vi at det kommer mer. Fordi om det blir satt ned masse utvalg – og det ser også Fremskrittspartiet fram til – må vi likevel ha noen strakstiltak. Det må vi få på plass, slik at de ungene som er der ute i dag, ikke lider, og slik at vi ikke hører i nyhetene i morgen eller på fredag om barn som får problemer når ansvaret for dem blir overtatt av staten.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-11-23:
Jeg hører statsråden etterlyse konstruktive innspill fra opposisjonen. Det setter vi pris på. Statsråden kan jo gå gjennom Stortingets hjemmeside og se på alle de forslagene som har kommet, alle de representantforslagene som er blitt fremmet av opposisjonen det siste året. Jeg kan jo også orientere Stortinget om at de rød-grønne partiene har stemt ned alle forslag. Samtlige forslag som opposisjonen har kommet med, har de rød-grønne stemt ned. Men siden statsråden etterlyser flere konstruktive tiltak, vil jeg komme med en utfordring, og den går på ansvarsfordeling. Vi har hatt pilotprosjekter som har vært svært vellykket, slik som i Trondheim kommune, som tok over ansvaret for barnevernet, som har vært vellykket på alle måter. Nå vil et enstemmig bystyre i Haugesund gjøre det samme. Er det slik at statsråden støtter sine egne lokale SV-representanter, som ønsker et mer helhetlig ansvar for barnevernet, og lar dem få muligheten til et prøveprosjekt på det?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-11-23:
Ut fra innlegget som statsråden holdt i ettermiddag, virker det som om statsråden er litt opprørt over at opposisjonen er utålmodig og ønsker handling og endring i barnevernet. Jeg synes ikke det er så rart at opposisjonen er utålmodig, når de rød-grønne nå har hatt ansvaret for barnevernet i fem år, og man fortsetter å drive med evalueringer og utredninger uten at så veldig mye skjer. Ja, da synes jeg faktisk det er lov å etterspørre handling fra regjeringen. Jeg merker meg også at regjeringspartiene bruker denne debatten til å prøve så godt de kan å tegne et skremselsbilde, at Høyre omtrent vil rasere det statlige barnevernet. Dette er selvsagt fullstendig feil. De kommer til å gjenta det i årene fremover, men usannheter blir ikke mer sanne av at de gjentas. Jeg synes det blir litt smått når en statsråd i en flertallsregjering – de som har mulighet til å få orden i etaten, til å rydde opp i den kritiske situasjonen – kommer til Stortinget og fra denne talerstolen skylder på at opposisjonen ikke fremmer tiltak, ikke fremmer nok forslag, skylder på opposisjonen for at vi ikke har gjort nok. I stedet for å diskutere tiltak i barnevernet må jeg stå her og forsvare meg mot beskyldninger som statsråden kom med tidligere i dag når det gjelder Høyres budsjett – beskyldninger som faktisk er usanne. Det blir helt feil for meg når jeg må svare på sånne påstander i stedet for å være med og føre en konstruktiv debatt. Men det som er saken – jeg skal gjøre det helt klart for de rød-grønne partiene – er: Vi får meldinger om at altfor mye av ressursene til det statlige barnevernet går til administrasjon, til papirarbeid, til byråkrati. Penger går til disse tingene i stedet for til ungene – og de som trenger det mest. Derfor tar vi de signalene alvorlig, og derfor flytter vi penger, fra barnevernsbyråkrati og over til barnevernsarbeid. Pengene skal brukes på ungene ute i kommunene. De som er nærmest barna, er de som trenger det mest. Derfor bevilger Høyre 400 mill. kr til kommunene, og vi er veldig glad for at også regjeringen nå følger etter i satsingen som Høyre kom med i fjorårets budsjett – og at man endelig har innsett at midlene til 400 stillinger i kommunene var mislykket.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-11-23:
I vårt arbeid med barna i barnevernet møter vi mange. Jeg har lyst til å holde frem flere av dem vi får gode innspill fra, nemlig Landsforeningen for barnevernsbarn, Organisasjonen for private barnevernstiltak og Forandringsfabrikken. Derfor lover jeg – det er ikke så mye jeg kan love på vegne av Høyre – fra talerstolen at vi hver eneste dag skal utfordre de rød-grønne og komme med forslag til forbedringer og nye tiltak og sørge for at barna blir satt høyt på dagsordenen, og at de får oppmerksomhet. Det har vært en litt spesiell debatt. Skal jeg trekke frem noen, synes jeg representantene fra Kristelig Folkeparti har hatt nyanserte og fine innlegg. Til slutt vil jeg, fordi dette er siste debatten med statsråden på noen måneder, ønske statsråden hell og lykke i sin pappapermisjon, som er selvvalgt, og jeg håper han vil sitte i sofaen med babyen og følge nøye med på hva vi gjør på barnevernsfeltet.