trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingjerd Schou (Høyre), 2016-06-15:
Kommunene hadde et økonomisk rekordår i 2015, og regjeringen styrker kommuneøkonomien ytterligere for det året som vi skal gå inn i, slik at kommunene også kan tilby gode velferdstjenester for innbyggerne. Da synes jeg det er forstemmende å høre både representantene Juvik og Pedersen snakke om at det er et svakt økonomisk opplegg. Da er det bare én overskrift på det, og det er at retorikken skygger for politikken, og retorikken blir viktigere enn politikken. Vi gjennomfører altså en kommunereform for å få bedre velferdskommuner og fjerne hinder for kommunesammenslåinger. En reform av denne karakter er et middel og ikke et mål i seg selv. Det handler om å gi kvalitativt gode tjenester, likeverdig, til innbyggerne. Regjeringen fornyer, forenkler og forbedrer også offentlig sektor til beste for innbyggerne gjennom å gjøre mer digitalt, forenkle lover og regler og kreve mindre rapportering. Når jeg hører på representanter fra de rød-grønne, som mener at man har drevet med effektivisering før, og at nok alle kjenner en ordfører – og det håper jeg da virkelig – må jeg si at det er vel ikke slik at effektivisering er gjort en gang for alle. Det er bare å nevne noen eksempler fra den statlige forenklingen, som regjeringen har tatt grep om nå, som handler om å finne tidstyver, digitalisere i større grad og forenkle plan- og bygningsloven, og det skulle ikke forundre meg om det fortsatt er potensial for å se etter tidstyver ute i kommunal sektor. Det vet vi alle som har vært ordførere eller i det hele tatt lokalt folkevalgt, at når man ser godt etter og får nye lokalpolitikere inn som ser på det med nye øyne og stiller andre spørsmål, er det fortsatt hele tiden potensial for både å forenkle og fornye, ikke fordi dette grepet i seg selv er et mål, men fordi det bidrar til nettopp å frigjøre midler til bedre velferdstjenester, barnehagetilbud, skoler, tekniske tjenester eller sågar hjemmetjenester. Målet er å forenkle, fornye og forbedre offentlig sektor nettopp for å skape en enklere hverdag for dem som bor der, for innbyggerne, men også for næringslivet. Regjeringen har altså tatt et solid grep om forenklinger innenfor statlig sektor, og nå er tiden inne til å styrke budsjettene ved ytterligere å effektivisere kommunal sektor. Det er ikke gjort en gang for alle, og det er ikke gjort i dag, det er også et arbeid for framtiden. Det er ikke bare å rope på mer penger, det er viktig det også, men det er ikke bare å styrke med økte midler innenfor kommunal sektor. Det handler også om å se på hvordan man organiserer og hvordan man anvender de midlene som blir stilt til rådighet. Kort sagt: et skikkelig grep for å effektivisere kommunal sektor.
Ingjerd Schou (Høyre), 2016-06-15:
Jeg kan også være sannhetsvitne fra lokalpolitikken på 1980-tallet, men de virkemidlene man hadde til rådighet på 1980-tallet, er annerledes i dag. Det handler bl.a. om digitalisering og mulighetene som foreligger for å effektivisere i både statlig og kommunal sektor for å frigjøre midler til andre viktige oppgaver som innbyggerne trenger. Digitalisering legger til rette for økt verdiskaping og innovasjon og bidrar også til at produktiviteten i både privat og offentlig sektor, og i næringslivet, blir bedre. I statsbudsjettet for i år er det en betydelig økt satsing nettopp på dette, og det er viktig for å kunne effektivisere også kommunal sektor. Det har betydning at vi tar grep sentralt som også virker lokalt. Arbeidet med forenkling av plan- og bygningsloven er nettopp det. Vi ønsker å styrke lokaldemokratiet – som jeg hører en del andre partier, også i rød-grønn leir, er opptatt av – og fjerne unødvendig byråkrati. Det håper jeg alle er opptatt av. Derfor pågår det nå forsøk med at fylkesmennene samordner og kan avskjære innsigelser fra statlige virksomheter. Enklere byggesaksregler ble iverksatt 1. juli i fjor, og de nye reglene gjør det enklere for folk å gjennomføre små byggesaker på egen eiendom uten å måtte søke, og kommunen slipper å bruke ressurser på mindre byggesaker. Hva betyr det? Det betyr at man kan bruke ressurser på andre ting. Det handler om effektivisering, det handler om en helt annen type opptatthet av innbyggerne. Denne type byggetiltak utgjør til sammen en femtedel av alle byggesaker i norske kommuner. Det betyr noe for folks hverdag. Forenklinger for næringslivet er viktig, og regjeringen har hatt og har som mål å redusere næringslivets årlige kostnader for å oppfylle lover og regler med 15 mrd. kr innen utløpet av 2017 – sett i forhold til kostnadsnivået vi hadde i 2011. Arbeidet er i rute, og per i dag er de årlige besparelsene fra arbeidet oppe i 9 mrd. kr. Det kan vel tenkes at noen av dem som har hatt ordet før meg, mener at man har gjort alt dette effektiviseringsarbeidet før, og at man ikke har det samme behovet – i hvert fall at regjeringen ikke kommer med noe nytt nå. Da er det bare å si: Jo, det gjør faktisk regjeringen, man kommer med nye ting, man bruker nye virkemidler. Tiden har altså gått siden vi var lokalpolitikere på 1980-tallet og fram til i dag. Det tror jeg at lokalpolitikere og mange ordførere ser og vet å sette pris på, at effektivisering i staten har oppmerksomhet og fokus på det som betyr noe for innbyggerne i den enkelte kommune.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
I denne debatten er det blitt framsatt en rekke påstander bl.a. om Arbeiderpartiets budsjettering. Vi har jo nylig inngått et forlik om bedriftsbeskatning. Det er interessant at Høyre og Fremskrittspartiet gjør et poeng av ideologisk baserte skattekutt, nærmere 50 mill. kr hver eneste dag. Og hva har det resultert i? Har det resultert i at arbeidsledigheten går ned? Nei, den går ikke ned. Arbeidsledigheten har gått opp, så det har ikke noen korttidsvarende effekt, og økonomer sier at det heller ikke har noen langtidsvarende effekt. Det det har langtidseffekt på, er private, store formuer og stor kapital. En av de mer interessante debattene i dag, der jeg tror Stortinget faktisk kan enes om noen fornuftige prinsipper, er debatten om kvalitet i eldreomsorgen. Tidligere har statsråden i kommuneproposisjonsdebattene vist fornuft og lyttet, bl.a. da man skulle plassere kommuner under Fylkesmannen, nesten under tvang, ved å ta opp lån. Da lyttet statsråden og snudde. Derfor prøver vi igjen. Det gjelder tilskudd til rehabilitering av sykehjemsplasser. I Trondheim er det bygd og pusset opp over 700 sykehjemsplasser de siste 13 årene – 700 sykehjemsplasser! Det resulterte i nesten 350 nye sykehjemsplasser for eldre mennesker som trenger beskyttelse, som trenger hjelp, og som har krav på det. Det denne fjerningen resulterer i, er over 100 mill. kr mindre i tilskudd til å pusse opp sykehjemsplasser. Går ikke det ut over kvaliteten – det å ikke kunne få ny ventilasjon og få friskere luft, det å ikke få båreheiser som sørger for lavere sykefravær ved å lette løftene, det å ikke sørge for moderne løsninger for eldre, så man kan bestille mat, så man får den velferdsteknologien man trenger? Fortjener de ikke det? Er de ikke gode nok? Selvfølgelig er de det. Selvfølgelig fortjener de den hjelpen. Det er denne rausheten eldreomsorgen handler om. Kvalitet i eldreomsorgen er å se hver enkelt, gi alle som trenger det, enkeltrom, gi dem som ønsker det med sine kjære, et dobbeltrom – et oppusset dobbeltrom. Da kan man ikke si til dem som har bygd ut sykehjemsplasser, som har stått på og tatt et lokalt ansvar, at nei, de eldre som ikke har fått flytte inn i et nytt sykehjem, fortjener ikke den kvaliteten, de fortjener ikke den verdigheten. Det er et reelt kutt på flere milliarder kroner i eldreomsorgen, som vi skal snu den dagen vi kommer inn i regjeringskontorene i 2017. For Arbeiderpartiet er mer opptatt av kvaliteten i eldreomsorgen og kvaliteten på undervisningen til ungene våre enn av ideologisk baserte skattekutt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Det er vel ikkje berre denne representanten som blir litt skeptisk når kommunalminister Sanner tar fram kalkulatoren sin og presenterer reknestykke. Vi har hatt ein runde med folkerøystingar rundt om i landet, der vi ser korleis folk har trudd på dei. Statsråd Sanner presenterte her eit reknestykke, som eg lurer på kva gjorde i denne debatten. Han hadde kome fram til at nordnorske fylke har for god økonomi. Det er kanskje mitt einaste spørsmål til statsråd Sanner: Meiner Sanner etter å ha kome fram til det reknestykket at dei nordnorske fylka har ein for god økonomi? Og ved å varsle dette – kva har Sanner tenkt å gjere vidare og ytterlegare? Vi har vore gjennom eit ras av kutt i nord. Og klagene kjem i nord – det kjem ingen klager frå hans eigen heimkommune. Dei har kutta i næringsutvikling, og alle snakkar om det grøne skiftet, så kven skal stå for dette? I alle fall er det ikkje dei i fylka som skal gjere det, for her har ein kutta massivt. Samanliknar ein med den fylkesvegsatsinga som dei blå-blå politikarane reiser land og strand rundt og skal fortelje om, utgjer ho berre to tredjedelar av dei kutta dei har gjennomført når det gjeld næringsutvikling. Anten har ikkje dei blå politikarane i nord sjølve klart å rekne seg fram til at det dei no reiser rundt omkring og presenterer, er ei ganske dårleg pakke, eller så er dei med på at dette er riktig å gjere: å kutte i nord og late som om det ikkje skjer. Så er det dette poenget, som nokon påstår, at ein skal ikkje snakke ned Nord-Norge. Nei, det skal vi sanneleg ikkje gjere! For å seie det slik: Det er det ingen grunn til. Men her må regjeringa bestemme seg for kva dei faktisk kan ta heider for. Er det det fantastiske fisket? Kanskje dei blå faktisk kan ta heider for at det er fantastiske gytemoglegheiter i Lofoten, og at det er fantastiske oppvekstvilkår for fisken i Barentshavet? – Det er det dei seier. Når det gjeld industrimoglegheitene på land i nord, er den industrien vi har i nord, i stor grad knytt til land og ikkje råka av petroleumsøkonomien. Dei blå går omkring og tar æra for det også! Situasjonen i oljenæringa er så dårleg at ein får ei dårleg utvikling for norsk krone. Det tar ein òg æra for. Ein reiser rundt og seier: Sjå kor bra det går i nord! Og så tar ein æra for det på det grunnlaget. Ein må faktisk bestemme seg for kva ein kan ta heider for. Det einaste ein kan ta heider for, er det ein faktisk gjer. Det blir ikkje fleire lærarar i norsk skule, og det blir ikkje meir tilpassa undervisning med mindre pengar. Om ein verkeleg skal få det til, treng ein fleire tilsette, og ein treng midlar inn i norsk skule. Det blir ikkje fleire kompetente og varme hender i eldreomsorga om ein ikkje kjem med betre økonomi. Det skjer berre ikkje – ein kan ha eit så tårevått innlegg ein berre vil. Difor har SV også 7 mrd. kr i ramma utover det som er regjeringa sitt opplegg. Eg håper dei fleste partia til og med kan støtte det når det kjem til stykket i avstemminga.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Eg har lyst til å komme med ei lita innrømming. Det er at eg er tilhengjar av kommunesamanslåing. Eg har trua på at Noreg kan ha godt av ei større kommunereform, men ikkje den reforma som vi observerer no. Eg trur kanskje det er det som har skjedd – folk har gjennomskoda kva dette faktisk er. Dei har klart å slå saman to ulike størrelsar, som grenser og kommuneøkonomi. Eg trur at dette set tilbake arbeidet med ei ordentleg kommunereform – ei skikkeleg, god kommunereform – antakeleg med 20–30 år, fordi ein har gått inn i prosessen her slik ein har gjort. Ein har brukt kommunereforma som ei moglegheit til å drive igjennom andre ting – sentralisering, ideologiske prosjekt. Hadde kommunane og folk rundt omkring i kommunane hatt trua på at dette var eit ektefølt ønske om å organisere Noreg betre, skape betre tenester, er eg heilt sikker på at folk hadde blitt med på det. Da hadde eg blitt med på det. Men det er ikkje det som skjer. Ein gjer dette til ein trojansk hest av eit slag. Det er veldig synd, for da har vi gått glipp av ei historisk, fantastisk moglegheit på grunn av at det er handtert på denne måten. Det synest eg er veldig beklageleg. Så til Nord-Noreg: Ja, Sanner gjer som hans partifeller i nord også har gjort. Ein reduserer Nord-Noreg til eit spørsmål om asfalt. Så lenge dei kan peike på at det er bygd litt meir veg, må jo nordlendingane vere fornøyde. Ærleg tala! Jaja, vi har kutta mykje meir i næringsutvikling. Jaja, vi har kutta meir i kommuneøkonomien. Men dei har jo fått asfalt! Eg er ikkje redd for Sanner sine tal, og det fell meg ikkje tungt for brystet å høyre hans tolking av offentlege data, men det eg spør meg om, er: Kva vil Sanner med sine tal? Kvifor har han dette framføre seg akkurat no? Kvifor kikar han på dei tala frå nord? Det bør bekymre ikkje berre folk på venstresida, slik som eg, eller folk frå Nord-Noreg, slik som eg. Det må absolutt bekymre folk som er valde inn på Stortinget frå Sanner sitt parti, å sjå denne utviklinga og sjå korleis deira eigen landsdel blir behandla. Eg trur også det går fantastisk bra i Nord-Noreg, men som eg prøvde å seie i det førre innlegget, er det jo ikkje på grunn av, det er trass i den politikken som denne regjeringa fører. For å ta gyteområda og kronekursen: Sanner kan ha kontroll over mykje i dette landet, men akkurat det trur eg ikkje han styrer.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Innanfor den parlamentariske språkbruken: Eg lurer på kva representanten Bakke-Jensen ville sagt på gata, viss han hadde snakka der. Det kan vi berre førestille oss. La meg berre stille to enkle spørsmål til representanten Bakke-Jensen. Omprioriteringa, som Bakke-Jensen nemner, frå regionale utviklingsmidlar til veg: Har det vore eit éin-til-éin-forhold der? Har Nord-Noreg fått like mykje pengar som det som er blitt tatt frå næringsutvikling når det er blitt overført til veg? Svar ja aller nei på det. Det andre spørsmålet gjeld etter- og vidareutdanning: Det er eit einstemmig storting som står bak etter- og vidareutdanningsreforma. Uansett kor akademisk henslengd eg er i denne salen, er det eit faktum. Eit einstemmig storting står bak dette, og det var SV, da vi var i regjering, som starta det prosjektet. Det er det inga ueinigheit om. Men når det kjem til dei andre kutta i landsdelen, som Bakke-Jensen ikkje nemner, er det heilt i det blå kva han tenkjer om det. Det verkar som om han rett og slett ikkje har lært å bruke den berømte kalkulatoren til kalkulatorpartiet Høgre.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Det forslaget som ein samrøystes komité no løfter, som komiteen meiner er ei betre løysing enn den fiskeriministeren har landa på, er eit forslag som er svært, svært likt det opphavlege utgangspunktet til departementet sjølv, som då blei lufta med Fiskarlaget. Så klarte Fiskarlaget å rote det litt til for seg sjølv, men landa til slutt på det same standpunktet som departementet opphavleg hadde hatt. Dette kjem fram av e-postutvekslinga som vi har fått tilgang til. Det betyr at dette eigentleg er ferdigvurdert; det var på ein måte det standpunktet som departementet i utgangspunktet hadde. Korleis vil ministeren stille seg til dette no? Det er jo rett og slett på mange måtar det opphavlege forslaget til ministeren sjølv.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Eg har ikkje behov for å hovere. Eg bryr meg ikkje om Per, eg bryr meg om norsk fiskeripolitikk. Eg trur Per er opptatt av Per, eg er opptatt av norsk fiskeripolitikk. I denne saka har vi rett og slett klart å få sett ein bom for det som kunne bli, på sikt, ei stor overflytting av fiskerettar frå båtar frå 11 m og oppover, heilt til dei aller største båtane på opptil 500 kbm lasteromsvolum. Det kunne blitt realiteten. Det ville kunne få veldig fatale konsekvensar for Noreg og for kystkulturen. Vi veit at det er 28 søknader inne i det nye systemet som byggjer på dette. Det er allereie få deltakartilgangar i fisket. Små endringar vil kunne få store utfall. Så spørsmålet mitt til ministeren er: Såg ministeren at dette ville kunne få konsekvensar for strukturen for fiskeria?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Eg trur denne saka viser oss det gamle britiske uttrykket om at «the devil is in the details». Av og til må ein djupdykke ned i kompliserte reglar for å finne dei store prinsipielle diskusjonane. Kvifor flytter fiskarane på kvoter? Frank Bakke-Jensen stilte det spørsmålet, men la inn ein feil – eg veit ikkje om det var tilsikta eller utilsikta. Vi snakkar no om det systemet, eller instruksen, der du kan flytte kvote som er i f.eks. heimelsgruppe 11–15 meter. Det er spørsmål om kva for faktisk lengde av båten ein kan flytte den til. Her begynner det for dei aller fleste å bli vanskeleg å følgje med. Da ein fann eit skjeringstidspunkt på slutten av 1990-talet, bestemte ein seg for at: «OK, de som no er i fiske, de får rett til å fiske.» Ein såg på kva lengda på båtane deira var da og grupperte dei inn etter det. Men tida har gått. Folk har bytta ut båtane sine, og folk har gått ut av fisket. Nokon har fått samla fleire kvoter etter at strukturkvotesystemet kom på plass. Det betyr at du kan ha ein båt eller ein kvote som er i 11–15-metersgruppa, men den faktiske storleiken på båten din kan vere over 20 meter, og du fiskar framleis i 11–15-metersgruppa. Det betyr at det vi behandlar i dag, handlar ikkje om at folk bytter ut båtane sine for å få sikrare båtar osv., eller at ein tar grunnkvoten din og berre bytter båt. Det er ikkje det vi behandlar her i dag. Det vi behandlar, er når folk strukturerer, når folk flytter frå sin eigen båt, f.eks. ein del av kvota og splittar til andre båtar. Det vi behandlar, er når deltakaråtgangar går ned, når ein legg inn årene, når ein blir gammal eller har lyst til å kome seg ut av yrket, eller prisen har blitt så høg at ein blir freista til å selje kvoten sin. Da kjem dette regelverket inn. Eg var på det ekstraordinære årsmøtet til Fiskarlaget Nord den 3. juni i Tromsø. Det var eine og aleine kome i stand på grunn av denne instruksen. Raseriet og sinnet hadde berre vokse og vokse. Nordland Fylkes Fiskarlag var også til stades og sa akkurat det same. Eg har også vore på årsmøtet saman med fiskeriministeren til kystfiskarlaget. Den same beskjeden fekk vi der. På meg blei det berre slik at no må vi få gjort noko, for når fiskarane, som faktisk sjølv kan tene personleg på at det blir mogleg å flytte på kvoter – når dei reagerer på det på vegner av kystsamfunna – da meiner eg at vi som stortingsrepresentantar må lytte og agere.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-15:
Eg skal prøve ikkje å seie noko som kan lokke talarar på lista her. Ja, det stemmer, SV fekk ikkje nøyaktig vilja vår. Eg må ærleg talt innrømme at eg trudde det vel heller ikkje heilt. Vi ønskte å gjere det sånn at det berre var mogleg å flytte innanfor desse heimelsgruppene. Der situasjonen no i dag med instruksen til fiskeriministeren er at ein kan flytte heilt fritt mellom gruppene, vil vi berre låse dette til innanfor i gruppene. Så blei resultatet at ein kan berre flytte innanfor den nærmaste gruppa – det er det, ikkje meir enn det. For å seie det sånn: For meg er det akseptabelt. Det har stansa dei store utslaga dette kunne få. Ja, vi skal høyre på fiskarane, men dette er også i allmenta si interesse, for det er fellesskapets ressurs. Det er ikkje sånn at det berre er fiskaranes meiningar i denne saka som er viktige. Det er faktisk i allmenta si interesse korleis vi skal fordele fiskeressursar i dette landet, og det meiner eg vi har funne ein god balanse på med dette vedtaket.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
Jeg hadde ikke tenkt å engasjere meg så veldig i debatten, men etter å ha sittet og hørt på den siste sekvensen, må jeg si det føles utrolig forstemmende å høre at det blir påstått at Arbeiderpartiet snakker kommunereformen ned, og at vi er imot kommunereformen. Arbeiderpartiet har vært for en kommunereform. Våre ordførere rundt om i det ganske land har vært ganske aktive i den sammenheng. Men vi er ikke for en reform der en skal bruke pisk og trusler. Da sier det seg selv hvor dette ender. Det som hele tiden har vært et problem, er jo at spillereglene har blitt endret underveis. Det siste som kom rett før det skulle være avstemminger i mange kommuner, var det nye inntektssystemet der en skiller på frivillighet og ufrivillighet. Som gammel ordfører må jeg si at jeg skjønner folk veldig godt, og jeg skjønner veldig godt folk i Kvinesdal. De forhandlet fram en intensjonsavtale, men 92 pst. av våre innbyggere sa nei i denne sammenheng, og det kommer av den måten som denne prosessen er kjørt på. Når en har spurt folket om et råd, må en også forholde seg til det rådet – det er min mening. Det er Sanners måte å kjøre reformen på jeg mener er årsaken til at denne reformen kollapser.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
Noe av det første Per Sandberg gjorde da han ble fiskeriminister, var at han 12. januar i år innførte en ny instruks. Instruksen dreier seg om hvordan søknader om utskiftning til større fartøy i kystfiskeflåten skal behandles i forvaltningen. Situasjonen før instruksen kom, var at søknader ble avgjort av en skjønnsmessig vurdering i fiskeriforvaltningen. Dette førte til et stort sprik i de skjønnsmessige vurderingene ved de ulike regionskontorene, og relativt like søknader ble behandlet ulikt. Det er ikke bra. Derfor var det riktig at det ble innført en instruks med mer entydige retningslinjer, som kunne sikre likebehandling. Instruksen går imidlertid for langt etter vår mening, og åpner for at kvoter kan flyttes fra små til større båter uten at de blir gjenstand for noen vurdering i forvaltningen. Det ble derfor mye debatt da den kom, og mange tok til orde for at den måtte stoppes og endres. I innspill til departementet tidlig i februar var Fiskarlaget tydelig på at saken er av en så stor fiskeripolitisk karakter at departementet burde ha foretatt en høringsrunde i næringen før instruksen ble fastsatt. Fiskarlaget ba om at departementet snarest måtte justere merknaden på flere punkter, uten at det ble gjort. Også fra Arbeiderpartiets side har vi flere ganger tatt opp denne saken med fiskeriministeren uten at det har vært vilje til å gjøre noe, først i spørretimen 2. mars. Nå er det heldigvis en samlet komité – alle partiene står bak, også regjeringspartiene – som gir statsråden beskjed om at dette må vurderes på nytt. Da instruksen kom, sendte regjeringen ut en pressemelding der instruksen ble begrunnet med forenkling og større valgfrihet for fiskerne. Etter min mening er det nok et eksempel på at regjeringen gjør endringer som begrunnes med forenkling, men i realiteten innfører ny politikk. Når en ikke har støtte i Stortinget, prøver en seg på den måten. Selv om denne instruksen først og fremst dreier seg om hvilke båter man skal kunne bruke, er det ingen tvil om at den påvirker flåten, og dermed også strukturen i kystflåten. Vi er derfor enig med Fiskarlaget i at denne saken burde vært underlagt en helt annen behandling, og er derfor glad for at komiteen har fattet det vedtaket som fremmes her i dag. For at det ikke skal være noen tvil: Arbeiderpartiet er enig i innføring av et skott for fartøy på under 11 meter, og komiteen har også påpekt at den innstrammingen støttes. Det er en liberalisering overfor dem som er 11 meter, som må endres for å sikre at vi fortsatt har en differensiert flåte. Det er også veldig gledelig at en samlet komité slår fast viktigheten av både en differensiert flåte og den såkalte Finnmarksmodellen. Til slutt vil jeg takke både saksordfører og komité for et godt samarbeid og et godt utført arbeid.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
Jeg tror at hvis vi hadde målt hvilke debatter i Stortinget som angår folk mest, så tror jeg denne debatten kommer veldig høyt på listen. Den går rett på hverdagslivet til folk – får ungene våre god nok skole, får de eldre god nok omsorg, er det et godt barnevern, blir folk tatt vare på, klarer vi å hjelpe folk tilbake til et godt og ordentlig liv hvis de har havnet utpå på et eller annet vis? Jeg er helt enig med kommunalministeren i at vi må ha en ansvarlig pengebruk, det er noe som Arbeiderpartiet alltid har stått for. Derfor var vi veldig overrasket da den nye regjeringen, som nå har sittet i tre år, ved hver eneste korsvei gikk til oljefondet og hentet ut mer penger. Man har faktisk nesten doblet oljepengebruken siden Solberg overtok i 2013, og man har brukt like mye oljepenger på tre år som den rød-grønne brukte på åtte. Det var vel ikke det man hadde forventet da Erna Solberg i valgkampen 2013 kritiserte oljepengebruken. I en situasjon med 130 000 arbeidsløse er det riktig å bruke penger. Men når man skal bruke så mye penger, må man spørre seg kritisk: Hva bruker vi pengene til? Hvordan setter vi flest mulig i arbeid samtidig som vi løser viktige samfunnsoppgaver? Regjeringen har gjort sitt valg: 20 mrd. kr i skattekutt. Det er et ærlig valg, man tror at det virker stimulerende på økonomien, og at det bidrar til investeringer og flere arbeidsplasser. Fair enough. Men etter tre år må vi kanskje begynne å spørre: Når kommer denne virkningen? Vi spurte Statistisk sentralbyrå, og de fortalte at deres beregninger viser at 200 mill. kr i skattekutt gir tre arbeidsplasser. Hva kan man innenfor kommunalbudsjettet få for 200 mill. kr? Jo, man kan få en svær skole, man kan få et par sykehjem, man kan få investeringer i veier, man kan få investeringer i bygningsmasse – som jo er private arbeidsplasser, ikke offentlige. Det er aktivitet i økonomien – det er entreprenørfirmaer, byggefirmaer, elektrikere og andre, som kommer i virksomhet. Og de ruster oss for framtiden. Hvordan ruster vi oss for framtiden – for vi vet at vi får en stor eldrebølge som kommer til å trenge omsorg? La oss nå bruke den ledige kapasiteten til å gjøre de investeringene vi vet vi kommer til å måtte gjøre. Det er beregnet at vi taper 35 mrd. kr i året på at vi har den ekstraordinære høye ledigheten. La oss bruke den kapasiteten til å gjøre nødvendige investeringer. Én ting er Høyre og Fremskrittspartiet, men spørsmålet går jo til Kristelig Folkeparti og Venstre også. Terje Breivik og Knut Arild Hareide fra Hordaland, Iselin Nybø og Olaug Bollestad fra Rogaland – hva har disse skattekuttene gjort for deres fylker? Hvordan bidrar den politikken – med store skatteletter istedenfor å investere i kommuneøkonomien, i skole, eldreomsorg, infrastruktur og oppbygging – til å få ned ledigheten? Det spørsmålet må dere ikke besvare bare til Arbeiderpartiet, men til deres velgere, og jeg tror svaret kommer til å være klart: Man ønsker en annen kurs.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
Jeg synes innlegget fra Elvenes var ganske beskrivende for hvordan Høyre forholder seg til at 135 000 mennesker i Norge nå går uten jobb, at 42 000 ungdommer under 25 år er uten arbeid, at 70 000 unge mennesker under 30 verken er i utdanning eller jobb, at mennesker mister livsgrunnlaget sitt, at mennesker må ta ungene ut av skolen, kanskje flytte et annet sted, kanskje oppleve at de ikke får noen jobb. Det eneste han har å komme med, er at diskusjonen om hvordan vi bruker pengene best for å hjelpe disse menneskene, er skattepjatt. 20 mrd. kr – jeg respekterer det fullt ut. Nå sier Elvenes at det ikke er ment at dette skal virke stimulerende på næringsvirksomheten på kort sikt. Det er mulig det skal virke på lang sikt. Hva er lang sikt for disse menneskene? Er det tre år, er det fem år, er det ti år? Hvor mange år skal de gå ledig før disse tiltakene virker? Vi må kunne ha en alvorlig diskusjon om en rekordhøy pengebruk fra oljefondet brukes på den ene eller andre måten. Vårt alternativ er å bruke oljepengene – ikke fullt ut så mye som Høyre bruker på skattekutt – litt mer til å ruste opp skoler, bygge sykehjem, investere i barn og unges utdanning, sørge for god omsorg, sørge for at både private og offentlige arbeidsplasser rundt omkring faktisk etableres. Stavanger er en kommune Arbeiderpartiet ikke er i nærheten av å styre. Det er en kommune som har trange budsjetter, som har barbert skolebudsjettene sine og har hatt det tøft for å få endene til å møtes. Tromsø og Bergen er også kommuner som har vært Høyre-styrt, og som nå opplever trange kommunebudsjetter. Jeg tror ikke vi kommer dit at kommunene kommer til å være fornøyd med ethvert budsjett, men finnes det mening i at man sier opp lærere, kutter i bemanningen på sykehjem og utsetter oppussingsprosjekter når altså 135 000 går ledig, og i at disse menneskene skal slutte seg til en kø som er altfor lang? Er det ikke bedre at vi gjør de tingene vi vet at samfunnet vårt trenger? Jeg vet at Erna Solberg på Høyres landsmøte sa at regjeringens økonomiske politikk nå virker kraftfullt mot ledigheten. La ingen fortelle dere noe annet, sa hun. Vel, 135 000 mennesker kan fortelle noe annet. Hvis ikke disse stemmene når inn til Høyres landsmøte, hvis ikke disse stemmene når inn til Akershus Høyres kontorer, hvis ikke disse stemmene når inn til regjeringskontorene, skal de i hvert fall bli hørt her. I denne sal skal de 135 000 menneskene bli hørt. Vi ser dem, vi hører dem, og vi har en bedre politikk for å hjelpe dem. La oss slutte sløsingen med oljepenger, la oss slutte sløsingen med arbeidskraften. La oss heller koble de pengene vi har, med de menneskene vi har, og gjøre fornuftige oppgaver, løse problemer i samfunnet og bygge Norge videre. Det ville vært et mye bedre alternativ enn løsninger som på en eller annen sikt muligens kan virke et eller annet sted. Konkrete svar er det de arbeidsløse krever. Konkrete penger er det kommunene trenger.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-06-15:
Jeg må få svare representanten Knag Fylkesnes, som har en rørende omsorg for landsdelen vår. Nei, det er jo ikke sånn at nordnorske politikere tygger asfalt og tar til takke med det. Det er ganske enkelt sånn at Nord-Norge fikk tredd nedover seg en regionveireform av den forrige regjeringen, der man overlot ansvaret for en stor mengde vei til fylkene uten at man sendte med penger. Den omprioriteringen vi har gjort fra det som heter RUP-midler og over til vei, vedlikeholdsmidler, er en helt nødvendig omprioritering som næringslivet takker for, i og med at vi er en landsdel som særlig i disse tider er avhengig av å ha infrastrukturen på plass og logistikken på plass sånn at vi kan pleie de markedene vi har ute. Det er smålig, etter min mening, å saldere en debatt på den måten. Det er ganske enkelt sånn at representanten Knag Fylkesnes kan reise nordover, kan ta kontakt med næringslivsorganisasjonene, ta kontakt med bedriftene der nord og spørre om de vil tilbake til dårligere veier, om de vil tilbake til de veibudsjettene de hadde tidligere. De vil ikke det. Hva har man ellers gjort? Man har en etter- og videreutdanningsreform for lærere, som kommer til å løfte denne landsdelen. Endelig. Den viktigste satsingen vår landsdel står foran nå, er at vi får så gode lærere i skolen at ungdommen vår kan ta den utdannelsen de trenger, sånn at de kan realisere sine muligheter. Det skal ikke være som et tidligere halvmaoistisk samfunn, der politikerne skal bestemme hvilke muligheter ungdommen skal få lov å ha. Vi skal ha så gode skoler at ungdommen fra Nord-Norge skal kunne utnytte sitt potensial, ta de mulighetene som byr seg, hvis de vil ta dem. Det er den skolesatsinga vi gjør nå. Det brukes milliarder på at vi skal få gode lærere i skolen, og det er en skam at representanten Knag Fylkesnes ikke kan ta det med når han skal nevne satsingen i nord – rett og slett. Med sin filosofiske betraktning ellers og sin lettere akademiske tilnærming til ting, burde dette temaet føre til at han gikk opp hit og sa takk, og ikke harselerte med satsinga. Så er det sånn når det gjelder næringsutvikling, at det er ikke det offentlige og politikerne som plukker vinnerne, det er næringslivutøverne som skaper verdier og blir vinnere selv. De flinkeste skaper gode bedrifter, skaper verdier og lykkes. Det er ikke sånn at det er et offentlig apparat som automatisk plukker de rette. Det er rammevilkårene og skattelette som gjør at vi får et robust næringsliv som skaper verdier, som skaper lønnsomme arbeidsplasser, som skaper trygge arbeidsplasser – det gjelder også i Nord-Norge.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-06-15:
Det er sikkert mulig å gå i budsjettene og si at her er ikke én krone fra RUP-midler byttet ut med én krone til veivedlikehold. Men det er ganske enkelt sånn at i budsjettene vi har levert de siste årene, har vi altså økt satsingen på veiinvesteringer og økt satsingen på veivedlikehold så mye at vi nå reverserer. Veiene blir bedre og bedre, det er langt unna det som ble levert av den forrige regjeringen. Til etter- og videreutdanning for lærere: Nei, det er ikke sånn at det var den rød-grønne regjeringen som startet det. Med SV i statsrådsstolen startet man en ordning der man plukket ut én, to og tre lærere, kanskje to fra en kommune. Ordningen var så dyr at kommunene ikke kunne benytte seg av den. Det var ikke noe faglig løft for lærerkolleger rundt om i kommunene. Tvert imot hadde vi en kø av ordførere som sa at dette er en ordning som er så dyr at vi ikke har mulighet til å benytte oss av den. Vi har levert et lærerløft av dimensjoner, som løfter kolleger, med flere tusen lærere som hvert år tar etter- og videreutdanning. Det gir en bedre skole. Det tar hensyn til at vi har elever som er avhengig av gode lærere i skolen for å kunne ta den utdannelsen de trenger, for å ha de basisferdighetene de trenger når de går ut av grunnskolen, sånn at de skal kunne gå på videregående skole, og sånn at de skal kunne utnytte det potensialet hvert enkelt individ har. Det er meningen med etter- og videreutdanningsreformen til denne regjeringen. Det er langt unna det som var levert av de rød-grønne. De tenkte ikke en tanke så bra, engang. Det er en debatt om kommuneøkonomien vi har nå. Derfor er det et poeng at man fra venstresida så enkelt kan reise rundt og smykke seg med det som virker, og si at dette var vi jo alle enige om, da har vi også tenkt det. Nei, det lå ikke til SV å tenke tanken om en sånn etter- og videreutdanningsreform da de satt med makta og statsråden.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-06-15:
Hvorfor flytter man kvoter? En viser til en rekke søknader der bedriftseiere eller båteiere har lyst til kanskje å modernisere fartøyet, eller kanskje kjøpe seg et litt større, tryggere fartøy. Vi vet at sjarkfiskerne med de minste båtene har Norges farligste yrke. Der har vi de største ulykkene, der har vi de fleste dødsfall. Veldig mange unge mennesker i dag vil både av hensyn til sikkerhet og for å skape seg en moderne arbeidsplass kanskje ha en større båt. Man samler rettigheter på et fartøy, og så vil man ha en større båt, en moderne arbeidsplass. Kanskje vil man gjøre plassen så trygg fordi man vil ansette en som kan være med? Er man to mann om bord i båten, er det en helt annen og mye tryggere arbeidsplass enn når man er enmannsfisker på en enmannssjark. De store fortellingene om at dette er redere med supertankere som kommer ned og glefser i seg kvoten, er ikke hele sannheten. Det var viktig for oss å få likebehandling. Det er for at det skal være forutsigbarhet, det skal ikke være sånn at man føler at hvor man bor eller hvem man kjenner på et kontor, skal være bestemmende for om man kan utvikle bedriften sin, båten sin. Derfor var det viktig for oss å få gjort noe med denne instruksen. Det har vært hevdet i denne debatten at vi i sjømatindustrimeldingen stoppet instruksen. Nei, det er ikke sånn. Ingenting i sjømatindustrimeldingen har tilbakevirkende kraft. Instruksen var signert lenge før det, så det er også tom politisk retorikk. Så til hastebehandlingen. Representanten Knag Fylkesnes hevder her at jeg sa nei til saksordførerskapet fordi jeg ikke kunne, jeg var nordpå. Nei, det er feil. Ja, det er riktig at jeg var nordpå. Ja, det er riktig at jeg ble spurt om å ta saksordførerskapet. Jeg pratet med komitélederen om det og fikk også svar på spørsmål om hvorvidt det var lagt føringer fra presidentskapet om at den skulle hastebehandles, for jeg lurte på hva som var så viktig med denne at vi var nødt til å ta den nå. Jeg har bare syv år i komiteen, og mange kan mer enn meg om disse tingene. Men det har bestandig vært sånn at i de sakene vi har hastebehandlet, har komitélederen tatt saksordførerskapet. Derfor sa jeg at hvis presidentskapet har sagt at denne skal hastebehandles, mener jeg komitélederen skal ta saksordførerskapet. Så viser det seg i ettertid at det er ikke riktig, det var ikke sånn det var. Det mener jeg er en uverdig behandling. Det gjør ingenting positivt for politikkens anseelse at vi får sånne hendelser. Nå er saken behandlet, vi debatterer den nå. Det er veldig mange, inkludert meg, som har lært mye, mye mer om kvoter, deltakeradganger og flytting av kvote opp og ned. Veldig mange har lært veldig mye mer enn meg om hva Fiskarlaget mente i januar, og hva de så mente i februar. Min betenkelighet er at det skal ikke være for enkelt for interesseorganisasjoner å spille inn et kjapt forslag og så få det hastebehandlet på litt ugne betingelser i Stortinget, og det synes jeg dessverre har skjedd her.
Hårek Elvenes (Høyre), 2016-06-15:
Jeg må si at representanten Giskes innlegg var preget av mye skattepjatt. Denne regjeringen har aldri ment at skattelettelser er egnet til å få fram nye arbeidsplasser raskt. Men Arbeiderpartiet var faktisk enig da Statens pensjonsfond ble opprettet, om at oljeinntektene skulle brukes bl.a. til vekstfremmende skattelettelser, dvs. å skape arbeidsplasser på sikt. Arbeiderpartiet var også enig i at man skulle bruke oljeinntektene til å styrke infrastrukturen og bygge ut samferdsel. Arbeiderpartiet var også enig i at man skulle bruke oljepenger til å styrke forskningen. Overalt der staten kan utgjøre en forskjell, og kun staten kan utgjøre en forskjell, setter Høyre og regjeringen inn virkemidler. I tillegg har regjeringen lagt på bordet 5 mrd. kr til en tiltakspakke. Det er klassisk motkonjunkturpolitikk, som Arbeiderpartiet burde applaudere. Det fortoner seg merkelig at skattenivået Arbeiderpartiet legger seg på, er det skattenivået som etter alle solemerker skal være det riktige. Skatteøkonomi og skattepolitikk er ingen eksakt vitenskap. Jeg vil henstille Arbeiderpartiet og representanten Giske til kanskje å være litt mer ydmyk for andres innfallsvinkler til skattepolitikken og se seg selv i speilet og minne seg på at Stortinget nylig har inngått et bredt skatteforlik, der Arbeiderpartiet og Høyre ble enig i hovedtrekkene i norsk skattepolitikk, og der skattelettelser er et vesentlig element. Personskatten skal nå reduseres fra 27 pst. til 23 pst., formuesskatten er redusert, og selskapsskatten skal reduseres til 23 pst. Det er å bruke skattepolitikken aktivt til å sørge for at vi får flere arbeidsplasser og høyere sysselsetting i norsk konkurranseutsatt industri og virksomhet. Det er nemlig eksporten vi lever av, og ikke importen.
Hårek Elvenes (Høyre), 2016-06-15:
Jeg klarer ikke å finne et annet svar på representanten Giskes oppsiktsvekkende omtrentlighet enn at han har lest stortingsdokumentene svært dårlig – dvs. revidert nasjonalbudsjett. Jeg tillater meg en liten repetisjon, et sammendrag som kanskje kan bidra litt til å løfte informasjonsnivået hos representanten Giske. Regjeringen har satt av 5 mrd. kr til en tiltakspakke. 250 mill. kr er øremerket vedlikeholdstiltak ved kommunale bygg på Sør- og Vestlandet. 257 mill. kr er øremerket vedlikehold av jernbanen og innføring av nye styringssystemer. Perioden for å motta dagpenger er utvidet fra 30 til 49 uker. Det er opprettet 1 000 nye tiltaksplasser. Det var en kort gjennomgang. Tiden tillater ikke en lengre gjennomgang. Hvordan representanten Giske kunne tolke mitt innlegg som en manglende respekt for de 135 000 som i dag mangler arbeid, kan bare representanten Giske selv svare på. Regjeringens politikk virker. Vi ser allerede resultat. I dag la Manpower fram sitt barometer for næringstemperaturen i Norge, og det er gryende optimisme på Sør- og Vestlandet. Ting har snudd, og regjeringens politikk virker.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-15:
Det med mest innhald i Fiskarlagets innspel er punkt 1, om at dei med heimelslengd mellom 11 og 15 meter kan plasserast på fartøy, og om at ein skal ha eit lengdeskott på 21 meter. Det innspelet har fiskeriministeren hatt i fleire månader og har sikkert vurdert det. Mitt spørsmål er: Når ein samla næringskomité skriv at ein meiner at Fiskarlagets innspel på ein betre måte «fanger opp hensynet til de mindre fiskefartøyene samtidig som det gis en viss åpning for bevegelse mellom de ulike størrelsesgruppene», og når komiteen og Stortinget gjev si støtte til det, vil det ha betyding for den vurderinga som statsråden skal gjere?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-15:
Som statsråden sa i innlegget sitt, har det vore relativt få saker så langt. Det ein fryktar, er at dette over tid vil føra til ei endring. Mitt spørsmål er då: For å sikra at det er føreseieleg, og at færrast mogleg har føretatt forskjellige grep for å tilpassa seg regelverket, ser statsråden behovet for å endra instruksen raskt, dersom han skal endrast, slik at ein raskast mogleg får klarheit i kva regelverk som gjeld?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-15:
Eg føler behov for å gje nokre kommentarar til kritikken frå Trellevik og Grimstad. Eg meiner at kritikken er grovt urimeleg og feilaktig. Eg er svært glad for at Kristeleg Folkeparti, Venstre, Arbeidarpartiet og – reknar eg med – SV gjev støtte til den prosessen som har vore. Berre for å ta litt om prosessen som har vore: Det er sånn at komiteen hadde møte 9. juni, og det går fram av protokollen at neste komitémøte ikkje var bestemt, men at det antakeleg skulle vera 15. juni for å leggja fram denne saka, så alt på det tidspunktet var det klargjort at denne saka skulle behandlast raskt. Så er det sånn, som eg har oppfatta det – og her skal eg ikkje vera skråsikker – at når det vart akseptert at saka ikkje skulle behandlast etter § 39 c, så skulle ho behandlast etter § 39 b, men verta avgjord før sommaren. Det var bakgrunnen for at SV heller ikkje gjekk imot den saksbehandlinga som var. Det er uansett sånn at eg oppfatta det slik at det var eit fleirtal i komiteen som ønskte å behandla denne saka, og det var eit fleirtal i komiteen som på møtet 9. juni sa at i denne saka skulle me ha eitt møte, og det var då me skulle leggja fram saka. Eg skal ta sjølvkritikk på eit punkt, og det er at eg ikkje i møtet 9. juni føreslo meg sjølv som saksordførar. Hadde eg vore kjend med at Frank Bakke-Jensen var i Nord-Noreg og ikkje i stand til å ta på seg jobben på så kort varsel, ville eg ha gjort det. Så seier representanten Grimstad at det var sendt ut ei pressemelding frå Pollestad. Nei, det er ikkje sendt ut noka pressemelding frå Pollestad i saka. Det står om saka frå NTB at Stortinget fortel statsråden at «det bør være større begrensninger på muligheten til å flytte kvoter fra små til store båter», og at me gjev «statsråden en mulighet til å justere kursen». Det meiner eg det er fullt mogleg å lesa ut frå den innstillinga som ligg her, der me seier at me ikkje er einige i det materielle innhaldet, at me har større sans for Fiskarlaget sitt innspel, og dermed ber regjeringa vurdera å endra instruksen, altså gje ei moglegheit til å justera kursen. Det er sånn denne saka er. At andre ønskjer å halda seg til andre sanningar, får me leva med.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-15:
Eg føler berre behov for etter den runden som har vore, å retta merksemda på det som faktisk har skjedd, nemleg at det har kome eit initiativ frå SV som sannsynlegvis ikkje hadde fleirtal i Stortinget. Det har vore ein politisk prosess der partia har strekt seg langt, og komiteen har kome fram til ei samrøystes innstilling. Det er den me diskuterer i dag. Sjølv om eg har forståing for både at rosen nokre gonger kan sitja litt langt inne, og at det er freistande å raljera over at SV sitt forslag har vorte endra på underveis, trur eg me skal gleda oss over at me har hatt ein god prosess. Eg har sjølv snakka med både leiaren i Fiskarlaget og generalsekretæren i Fiskarlaget, som eg veit har lese komiteens innstilling. Dei har ikkje basert seg på noko rykte, dei har lese innstillinga frå komiteen. Dei er oppegåande menneske, og dei set pris på det som komiteen hadde gjort. Til slutt vil eg seia at eg har aldri ønskt å meina at representanten Grimstad har kritisert prosessen. Det som eg tok opp der, var spørsmålet om det var sendt ei pressemelding eller ikkje. Det har då ikkje skjedd. Men lat oss tenkja at det snart er sommarferie. Kanskje debatten her har vist at fleire av oss kan trenga den!
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-15:
Eg registrerer i debatten at representanten Hjemdal ikkje likar ordbruken min om at representantforslaget «blei akseptert» behandla. No er det slik at komitéleiar Pollestad også brukte ordet «akseptert». Det handla om ein skulle behandle dette etter § 39 c, eller var det 39 b. Viss representanten Hjemdal framleis meiner at vi bør endre på det, skal eg ta den kritikken, men eg må innrømme at eg forstår henne ikkje heilt. Eg registrerer også at Kristeleg Folkeparti og Venstre synest det er greitt at ein går ut i media med ei framstilling som er fullstendig feil. Ikkje med eitt ord kritiserer han opposisjonen eller dei som gjekk ut og presenterte saka fullstendig feil og på feil premiss. Det er altså greitt, men å kritisere det i harde ordelag, det må han spare Stortinget for. Eg blir litt forundra over det. Kritikken min gjekk på at det var urett og usant det som blei presentert. Det kjem eg til å fortsetje med viss det skjer seinare. «Like it or not,» på godt nynorsk. Så nokre ord om saksbehandlinga. Eg har ikkje sagt eitt ord, eg, men blir kritisert for at eg tar til motmæle mot saksbehandlinga. Eg har ikkje sagt eitt ord om saksbehandlinga. Eg har ikkje sagt eitt ord om saksordførar. Det betyr ikkje at eg ikkje har ei meining om det, men eg har ikkje ytra eit einaste ord om det. Men ein ting skal eg seie: Eg er glad for at ein samla komité fann å kunne einast om eit vedtak som høver for alle parter, for det er mange som har interesse i denne saka. Det er ikkje slik at det er eit eintydig fiskarmiljø som står bak det, den balansen var nødvendig. I tillegg fanst det ein urettferd der før instruksen kom på plass. At ein fekk fjerna denne urettferda som låg i den vilkårlege behandlinga frå desse fem kontora, er eg glad for.