Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
La meg aller først få lov til å takke utenriksministeren for denne redegjørelsen. Det var en mer nyansert og presis beskrivelse av problemstillingen enn de uttalelsene som utenriksministeren ble sitert på under sitt besøk i Firenze. Derfor var dette en nyttig og god avklaring og en presisering av de aktuelle problemstillingene. Uten tvil er det europeiske sikkerhets- og forsvarssamarbeidet et av de mest brennaktuelle temaene i den utenrikspolitiske debatten for tiden. Jeg er for min del enig i det utenriksministeren understreket, at Norge bør ha en positiv holdning til det britisk-franske initiativet om et sterkere europeisk ansvar i forsvars- og sikkerhetspolitisk henseende. I Kosovo-aksjonen var det 90 pst. amerikansk militærkapasitet til stede, og det sier seg selv at dette ikke bør være bildet i fremtiden. Vår status som fullverdig medlem i NATO tilsier en tett oppfølging av ESDP fra Norges side for en best mulig tilkopling til det forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeidet i EU. Det byr selvsagt på betydelige utfordringer. Men jeg er fornøyd med de signalene som utenriksministeren i dag har gitt uttrykk for, både hans mer optimistiske offensive holdning gitt Norges posisjon i dette bildet – som medlem i NATO, men som ikke-medlem i EU – og også at han så sterkt understreket at dette initiativet på ingen måte skal svekke det transatlantiske samarbeidet. Norge vil gå inn med aktive bidrag når det skal bygges opp et militært beredskap for krisehåndtering i Europa på 60 000 personell innen 2003. Det betyr at vi melder oss på og ønsker å ha en aktiv medvirkning når beslutning fattes. På den annen side er vi ikke medlemmer av EU og må derfor ha realistiske forventninger til hvor langt det er mulig å komme når det gjelder innflytelse og medvirkning. Vi sitter ikke i EUs egne organer, som fatter beslutningene. Dette er selvvalgt, det er folkets valg, og det vil vi selvsagt forholde oss til. Det må respekteres, uansett regjering. Det betyr at så lenge det er tale om at det er EUs egne ressurser som skal nyttes i slike operasjoner, må vi gjøre vårt syn gjeldende gjennom best mulige konsultasjonsordninger. Vi må uansett sikre oss reell innflytelse på de beslutningene som fører til at norske styrker blir satt inn i fredsbevarende operasjoner. Men i de tilfeller hvor det er snakk om å involvere NATO-ressurser, må vi selvfølgelig ikke nøye oss med konsultasjoner. Da må vi kunne forlange full medvirkning, helt fra et mulig initiativ blir drøftet, til en beslutning fattes. På dette punktet synes jeg ikke utenriksministeren var særlig utfyllende eller presis. Jeg vil gjerne utfordre ham til å gi en beskrivelse av de problemstillinger vi møter i dette henseende, og av hva som er Regjeringens posisjon. I utgangspunktet vil de foreslåtte arbeidsgruppene innen 15+15-strukturen og 15+6-strukturen kunne ivareta våre behov for oppfølging. Men det hele vil selvfølgelig avhenge av innholdet i det som disse arbeidsgruppene skal drøfte, og at det er vilje til å legge både substans og konkrete problemstillinger inn til drøfting i arbeidsgruppene i tilstrekkelig god tid før beslutning fattes. Det er også viktig at Norge aktivt følger opp gjennom NATO, slik at NATO utvikler sine egne relasjoner og sine egne initiativ parallelt med utviklingen i ESDP, og ikke bare passivt følger dette. Jeg synes det er grunn til å understreke at ESDP verken kan erstatte eller overta de viktige artikkel 5-operasjonene i NATO, som utløser en gjensidig forpliktelse til militær assistanse. Dette synes jeg utenriksministeren på en god måte fikk understreket i dag. NATO vil forbli hovedsøylen i den norske sikkerhets- og forsvarspolitikken. Gjennom en norsk tilkopling til ESDP viser vi imidlertid vilje til å ta et større medansvar for den sikkerhetspolitiske situasjonen i Europa. Norge har allerede gjort forpliktende vedtak i så måte. Det er faktisk mer enn hva mange EU-land har gjort.