Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Først vil jeg ta opp SVs forslag, som er omdelt. SVs hovedlinje i næringspolitikken er økt satsing på forskning og utdanning, mer risikokapital, god kommuneøkonomi og god distriktspolitikk. Vi ønsker å legge om fra svart oljeavhengig økonomi til grønn miljøvennlig kunnskapsøkonomi. Når jeg ser på de generelle merknadene fra komiteen – til og med enstemmige – inneholder de ansatser til mange politikkområder som er helt i tråd med SVs politikk. Men jeg lurer på om komiteen har ment at dette skal gjennomføres, for det fins ikke sammenheng mellom de virkemidlene man vil bruke, og de målsettingene man sier man har, jf. det som har vært sagt om forskning før i dag. Og når Fremskrittspartiet og Høyre i generelle merknader er med på en enstemmig hyllest til Regjeringens økonomiske politikk og styring, er det grunn til mistanke, jf. det som har vært sagt i debatten tidligere i dag. I virkelighetens verden er det ikke slik at flertallet vil styre med naturens tålegrense som hovedrettesnor. I virkelighetens verden lar man de internasjonale kapitalgigantene, «gutteklubben Grei», trålfiskeadelen og matvarehandelens yppersteprester få lov til å styre utviklingen, helt uavhengig av fagre løfter om målsettinger om økologi og miljø. Nå har en av de aller ypperste av dem også inntatt en av landets prekestoler – har jeg sett – for å advare mot grådighetskulturen. Lenger mellom liv og lære går det vel knapt an å komme. SV fremmer derfor forslag som er helt i tråd med de generelle merknadene. Vi mener at det er nødvendig for at disse virkemidlene nå skal komme på plass. Vi gjør det fordi det ikke skal være tvil om at dette har Stortinget ment, og at dette har Regjeringen ryggdekning for å gjennomføre. Så til fisk: Fiskeriene er et av de viktigste områdene vi har, og SV fremmer forslag både når det gjelder juks, når det gjelder å få samsvar mellom flåten og det ressursgrunnlaget man har, og ikke minst når det gjelder hvordan kvotene skal fastsettes. Komiteen sier i en merknad: « Komiteen merker seg at med de fastsatte kvotene vil det være mulig å bygge opp gytebestanden for norsk-arktisk torsk til de anbefalte 500 000 tonn innen utgangen av 2003.» Det blir et fromt ønske. Jeg forutsetter at komiteen er kjent med at avtalen baserer seg på et uttak på 130 000 tonn over forskernes anbefalinger, og det i en treårig avtale, og at det ikke er tatt hensyn til svart fiske, et fiske som av Havforskningsinstituttet er kalkulert til 100 000 tonn i året. Er dette ansvarlig ressursforvaltning? Det er i hvert fall ikke å være føre var, ta et sjølstendig ansvar og ikke la seg presse på hjemmebane til å gå utover naturens tålegrenser. Her trengs det et forslag som går på dette: Mener man at grunnlaget skal baseres på forskernes tilrådinger, eller mener man det ikke? Derfor fremmer SV et slikt forslag. Vi har også – ikke i dag, men i et Dokument nr. 8-forslag tidligere – fremmet forslag om tiltak mot kugalskap og for et bedret smittevern. I tillegg fremmer vi i dag forslag som går på å bedre myndighetenes kontrollapparat. Norge er dessverre ikke lenger best når det gjelder dyrevelferd og tilsettingsstoffer. Men vi burde bli det. Det skjer ingenting her før EU eksploderer i panikk. Først da gjør vi det, hvis EU gjør det, sjøl om det er riktig. Norsk landbruk er ikke best når det gjelder renhet og trygghet. Det skal bli det. Tilliten til norsk mat er dessverre vaklende. I økologisk landbruk er som kjent sprøytemidler, kunstgjødsel og genmodifisering av innholdet ikke tillatt. Likevel er det en utbredt skepsis til dette, og man får så små bevilgninger at det ikke er noen sjanse til å nå målet om 10 pst. av dyrket areal til økologisk landbruk, som Stortinget har satt. Derfor har vi fremmet forslag også om det i dag. Myndighetene lar forskermiljøene fortsatt bruke ressurser på genforskning framfor å belyse viktige markedsbarrierer for sunn norsk mat eller å utvikle kunnskap om sammenhenger mellom mat og helse. Skal Norge fortsatt være et økologisk u-land? Eller skal Norge som framtidig kunnskapsnasjon etter oljealderen ha en matproduksjon som kan konkurrere når det gjelder miljø og kvalitet? Da er vi nødt til ikke bare å sette oss målene, men også skaffe oss virkemidlene for å gjennomføre den politikken vi sier at vi er enige om.