Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Først vil jeg si takk til representanten Sande, som anerkjenner at Fremskrittspartiet og for så vidt opposisjonen for øvrig har fremmet en rekke omfattende forslag på alle politikkområder innenfor Energidepartementets ansvarsområde. Det er jo verdt å ta med seg for alle de gangene en har fått kjeft fra Regjeringen for at en bare klager, og ikke leverer alternativ politikk. Erling Sande har altså opplevd at vi gjør det. Det er godt. Når Fremskrittspartiet fremmer så mange forslag – nesten 30 representantforslag i tallet i inneværende periode – er det ikke fordi vi liker byråkrati og mener at det i seg selv er et mål å ha en melding. Det er fordi vi ønsker å få avklart rammebetingelsene, slik at energibransjen kommer ned fra gjerdet og begynner å investere, istedenfor å sitte på gjerdet å kikke på de rød-grønnes energikrangel. Vi snakker altså ikke om en rød-grønn regjering som ivrer etter å være en «iverksetjar», som representanten Sande sa, men vi observerer en regjering som stort sett bruker tiden på å krangle, slik som i Politisk kvarter i dag morges. Jeg vil be statsråden viderebringe en takk til sine folk i departementet for veldig gode og omfattende svar på de spørsmål som komiteen hadde om potensialet for vannkraft. Det var fyldige svar, som viste at det er et potensial for vannkraft, selv om man verner en del områder. Som energinasjon startet Norge med vannkraften, som ble bygd ut av industrien. Vi hadde en hjemfallsdebatt i sommer, der en manglet et fullstendig industriperspektiv, vannkraftperspektiv eller energiperspektiv. Det dreide seg kun om eierskap. Vannkraften var starten for oss som energinasjon. Deretter har vi gått til olje og gass. Vi har gått til fornybar energi. Men vi må i den forbindelse ikke glemme vannkraften, som blir utelatt i stort sett alle målsettinger som en vedtar på Stortinget. En har målsettinger for vindkraft, for bioenergi og fjernvarme, men man har altså ingen målsetting for vannkraft. Det synes jeg er trist, for bransjen viser evne og vilje til å løfte fram nye, betydelige prosjekter stadig vekk – oppgradering og opprustning av eksisterende vannkraftverk, nye utbygginger, småkraftutbygginger. De viser evne til å tilpasse prosjektene til moderne miljøkrav og til friluftsinteresser. Det er en helt annen vannkraftbransje vi snakker om i dag, enn det en gjorde under Alta-utbyggingen. Men dessverre er det premissene for Alta-utbyggingen som fortsatt ligger fast når en diskuterer dette. Bransjen blir stemoderlig behandlet. Det bekrefter også NIVAs prosjektleder, Haakon Thaulow i Teknisk Ukeblad nr. 40 fra i år, der han sier at vannkraften blir stemoderlig behandlet i arbeidet med å få fram fornybar energi. Han sier også: «Men i mange tilfeller kan inngrep og verneinteressene kombineres.» Det sier en som jobber med dette, og har miljøinteressene for hånden. Han sier at med dagens teknologi er det fullt mulig å få til ting. En stortingsmelding kan gi de avklaringene en trenger. Den kan ta opp problemstillingene til debatt og bringe bransjen ned fra gjerdet ved at en sikrer at virkemiddel, mål og myndighetssystem koordineres. Det er ingen som er uenig i at NVE er blitt styrket med saksbehandlingskapasitet, slik denne regjeringen har gjort. Men det er heller ingen her som har vært imot det. Det viser at denne regjeringens fortreffelighet – gjennom å styrke NVE – ikke er et politisk poeng som sådan, for alle har vært enige, men det har ikke vært nok. Det er problemet. Det tar altså ikke Regjeringen inn over seg. Det er en leverandørindustri i Norge som kan blomstre videre i et hjemmemarked og i tillegg bli med SN Power og andre ut i verden. En stortingsmelding kan også prøve å skille på de store og små prosjektene, slik at en lettere får realisert de store og de små ved å gi dem ulike konsesjonskrav, som gjør at papirmølla blir litt ulik for de mindre prosjektene. Jeg ble veldig optimistisk i sommer da jeg kunne lese i VG at topper i Arbeiderpartiet varslet kraftkamp og ville snu på Jens Stoltenbergs vannkraft-nei. De tok til orde for mer utbygging, også i nye vassdrag. Jeg ble også imponert da jeg så at representanten Erling Sande gav full støtte til kraftentusiastene i Arbeiderpartiet og sa at vi må «ha en diskusjon om mer vannkraft». Så opplever vi at en ikke vil ha en stortingsmelding om det. En skal bare diskutere det. Behovet for en slik melding er åpenbart når en ser at representanten Tore Nordtun reiser til Jørpeland og tror at han har gode nyheter, mens Aftenbladet den 19. mai 2008 kan fortelle at han nærmest ble pepet ut fordi det ikke var det bransjen trengte. Da er det gjerne behov for å få en stortingsmelding som avklarer behovene for bransjen, og politikken som en skal levere. Jeg tar hermed opp forslaget som Fremskrittspartiet er med på.