Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2014-06-16:
Det har vært en lang kamp for å få på plass lovendringen vi i dag diskuterer. Mange har lenge kjempet iherdig for å fjerne foreldelsesreglene for grove kriminelle handlinger. Mange har opplevd at foreldelsesfristen har medført at gjerningsmenn har sluppet unna straff, og mange av oss har ikke skjønt hvorfor slike avskyelige, kriminelle handlinger skulle foreldes. Som sagt: Dette har vært en kamp mange har kjempet i mange år, og mange som har blitt utsatt for overgrep, og mange pårørende har stått i første rekke i kampen for å fjerne foreldelsesfristen. Det er med glede jeg konstaterer at i dag blir denne kampen kronet med seier. Som representant for Fremskrittspartiet kan jeg heller ikke unnlate å nevne at Fremskrittspartiet sto helt alene da vi første gang fremmet forslag om det i 2003, og vi sto alene i kampen for å få dette inn i straffeloven av 2005. Men i dag vil jeg aller først glede meg over at regjeringen, komiteen og Stortinget sørget for rask behandling av loven, og at denne kampen nå kan krones med seier. Jeg vil også benytte anledningen til å rose Kristelig Folkeparti for å ha satt problemstillingen på dagsordenen raskt etter valget gjennom et representantforslag tidligere i vår. Selv om regjeringsplattformen er klar på at dette er endringer som vil komme på plass i denne perioden, er det særdeles hyggelig at samtlige partier representert i justiskomiteen nå ser viktigheten av denne lovendringen for ofrene. Justiskomiteen har derfor tatt ansvar som kollegium, og sørget for at denne saken blir behandlet før sommeren. Det er vektige grunner til at det haster å få på plass denne endringen. Både regjeringen og justiskomiteen har gått så langt som Grunnloven § 97 tillater i spørsmålet om å gi loven tilbakevirkende kraft. Resultatet er at alle grove overgrep og drap som ikke ennå er foreldet, heller ikke vil foreldes etter at loven trer i kraft 1. juli. Grunnloven setter allikevel grensen slik at saker som allerede er foreldet etter gjeldende regelverk, ikke kan gjenopplives. Jo lenger vi venter med dette lovvedtaket, desto flere saker vil bli foreldet, og da vil ofrene og de pårørende miste muligheten til å få saken oppklart og overgriperen straffet. Det er en rekke alvorlige lovbrudd som vil omfattes av denne endringen. Saker om drap, voldtekt og seksuell omgang med barn under 14 og16 år unntas etter endringen fullstendig fra reglene om foreldelse. Disse lovbruddene vil med andre ord alltid kunne straffeforfølges, uansett hvor lang tid som er gått fra ugjerningen fant sted. Lovendringen vil også sørge for at foreldelsesfristen ikke begynner å løpe før ofrene fyller 18 år i saker om vold i nære relasjoner, tvangsekteskap og menneskehandel. Utskutt foreldelse for menneskehandel er for øvrig allerede vedtatt i denne salen, i den nye straffeloven av 2005. Vi må ta innover oss som samfunn, at tiden ikke alltid leger alle sår. Enkelte lovbrudd er så brutale, så grunnleggende umenneskelige, at vi som samfunn ikke skal tillate at straff faller bort på grunn av saksbehandlingsregler. Voldsofferet som har mistet sin trygghet, den sørgende og ensomme enken uten svar, moren til et misbrukt barn: Dette er mennesker som har gått gjennom det verst tenkelige. Vi kan ikke gi disse menneskene tilbake det de har mistet, men vi har en plikt som samfunn til å gjøre det vi kan for å stille opp. Disse ofrene og pårørende fortjener svar, de fortjener respekt, og de fortjener ikke minst å bli tatt på alvor. Jeg er derfor glad for at vi gjennom vedtaket her i dag tar et skritt i riktig retning for å bedre ofrenes situasjon her i landet. Det er virkelig på tide at ofrene blir tatt på alvor. Norge har vært veldig gode på å bygge opp en kriminalomsorg for å rehabilitere og ivareta de kriminelles rettigheter, men ofrenes rettigheter har ikke fått den oppmerksomheten de fortjener. Det er selvsagt viktig å sørge for rehabilitering i kriminalomsorgen, men etisk sett er det enda viktigere å ivareta ofrene. Jeg må påpeke at i motsetning til den kriminelle er et offer helt uskyldig i den situasjonen som har oppstått. Samfunnet har et grunnleggende ansvar for å ivareta innbyggernes sikkerhet, og når innbyggerne utsettes for overgrep, bør samfunnet derfor ta et større ansvar for ofrene enn man gjør i dag. Vedtaket vi gjør her i dag, er første skritt på veien, men Fremskrittspartiet vil framover arbeide for å lansere en rekke tiltak for å bedre ofrenes situasjon. Dette er en så åpenbart nødvendig lovendring at det egentlig er nesten skammelig at vi har ventet helt til 2014 med å få den på plass. Stortinget burde tatt ansvar på et mye tidligere tidspunkt. Fremskrittspartiet har god samvittighet. I dag kommer flere til å få det, men jeg synes de burde fått det tidligere. Denne salen hadde en bred debatt rundt disse endringene i forbindelse med behandlingen av 2005-straffeloven, og spørsmålet har også blitt tatt opp i en rekke spørsmål, forslag og representantforslag fra Fremskrittspartiet. Hadde de andre partiene ønsket det, kunne vi hindret ti år med foreldelse av grov kriminalitet. Jeg vil likevel avslutte med å berømme justiskomiteen for et godt samarbeid i denne saken, slik at vi får på plass viktige og nødvendige lovendringer.