Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-02-21:
Først takk til saksordføreren for et godt innlegg og for et bra arbeid med saken. Dette er en sak som har ligget i Stortinget i snart et års tid, så det er bra at vi endelig får behandlet den. Arbeiderpartiet var blant forslagsstillerne til det som er dagens sak. Vi står også bak alle forslagene til vedtak i innstillingen, selv om de dessverre ikke ser ut til å få flertall når vi skal votere senere i dag. Den store nasjonalparkplanen ble lagt fram av Thorbjørn Berntsen i Gro-regjeringen på starten av 1990-tallet. Det har gitt landet vårt en rekke nasjonalparker som vi alle er stolte av. Også da disse parkene kom, ble det reist motforestillinger, men i dag, snart 30 år senere, er de fleste av oss veldig fornøyd med det som er blitt resultatet. Viktige naturområder er blitt vernet for evigheten, og det har hatt mye å si for Norge som land. Vi mener, i likhet med det vi mente da vi behandlet naturmangfoldmeldingen for om lag et års tid siden, at det hadde vært riktig å starte et arbeid med en supplerende nasjonalparkplan. Det er i dag flere steder hvor det er en lokal prosess for opprettelse av nasjonalpark. Et av stedene er Lofotodden. Jeg er enig med saksordføreren, det vil være interessant å høre hva statsråden mener om det, for her har vi nettopp en sak hvor alle de berørte kommunene er positive. Vi mener derfor det bør være mulig for regjeringen raskt å kunne fatte vedtak i denne saken. Vi har også to konkrete forslag til nasjonalpark som vi behandler i dag. Det første gjelder Østmarka. Opprettelse av Østmarka som nasjonalpark ville vært et unikt bidrag til norsk naturarv. Som i kanskje den eneste hovedstaden i hele verden vil man kunne stå midt i sentrum her ved Stortinget og bare ved en kort busstur unna komme seg ut i en nasjonalpark. Oslo og Akershus er av de få fylkene i landet som i dag ikke har en nasjonalpark. Dette vil kunne gi dem det. I Oslo er det tverrpolitisk støtte til dette, med unntak av Fremskrittspartiet. Både det nye og det gamle byrådet har støttet forslaget. Det må derfor være skuffende for Oslo Høyre at deres egne partifeller på Stortinget i dag ikke støtter deres forslag. Også i Akershus-kommunene har vi sett stor bevegelse etter kommunevalget i 2015. Man har fattet positive vedtak i Ski, i Rælingen og i Lørenskog. Som saksordføreren sa, har Enebakk kommune fortsatt motforestillinger. Jeg vil si til dem at dem er det viktig å høre på, for det er ingen endelig avgjørelse vi i mindretallet foreslår at vi skal fatte i dag. Vi ber om en utredning av det. Da må selvsagt også de kommunene som er kritiske, være en del av den videre diskusjonen, og deres endelige mening må selvsagt tillegges vekt. Men jeg har stor tro på at man om man hadde satt i gang en slik prosess, kunne funnet fram til enighet om gode løsninger som alle kunne stilt seg bak. Området som er foreslått som nasjonalpark, er skog eid av Oslo kommune. Vi er derfor i den litt paradoksale situasjonen at når Stortinget sier nei, kan Oslo kommune isteden gå videre under ordningen frivillig skogvern. Det ville gi skogen et like sterkt vern – om ikke sterkere – men uten noen av de positive ringvirkningene for kommunen eller for oss alle som nasjon. Det andre området som vi i mindretallet i salen i dag foreslår å gå videre med, er Preikestolen. Preikestolen har utviklet seg til å bli et av de mest populære turistmålene å nå til fots. Fylkesmannen i Rogaland sier at det er grunnlag for å gjøre Preikestolen til nasjonalpark. Også her ser vi at det er uenighet blant kommunene. Vi mener også i denne saken at det hadde vært riktig å gå videre med en utredning og en vurdering. Også her skal selvsagt kommunene tas med i en dialog. Deres endelige vurdering må tillegges vekt når man til slutt skal foreta en vurdering av om en nasjonalpark skal opprettes. Jeg vil avslutte med å si at jeg synes egentlig det er litt synd at vi ikke har klart å komme til enighet i dag. Jeg mener at det hadde i utgangspunktet vært grunnlag for en enighet om å se videre på en prosess knyttet til Østmarka og Preikestolen, som jeg hadde trodd det kunne være mulig å samle et flertall bak, istedenfor at vi er et relativt stort mindretall.