trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Jeg vil takke for en god debatt, og ikke minst vil jeg takke statsråden for at hun nå skal se grundigere på noen av de utfordringene hun i dag har fått, kanskje spesielt dette om voksenopplæringen. Jeg vil også si meg enig med representanten Tybring-Gjedde, som tydelig sier at en forventer at de ansatte skal få overtidsbetaling og bli kompensert for det ekstraarbeidet de er blitt påført. Det synes jeg er et bra signal fra regjeringspartiet Høyre. Det er ikke det vi har sett fram til nå. Det var ikke det vi så da Høyre var med og innførte rødt nivå i ungdomsskoler og videregående skoler. Da forventet en gratisarbeid. Det er ingenting som ligger i avtalene til lærerne nå om at de skal bli kompensert for dette, så jeg håper dette betyr at Høyre sammen med statsråden fra Venstre nå vil sette seg ned med partene og ikke minst fra regjeringens side legge penger på bordet, slik at en blir kompensert for det ekstraarbeidet en har hatt. Det må regjeringen være en del av om det skal skje. Jeg er også veldig enig med representanten Arnstad, som kaller det uredelig, slik regjeringspartiene diskuterer, og ikke minst den måten de setter kommuner, skoler og lærere opp mot hverandre på i diskusjonen om ressurser. Siden manglende foreldrebetaling ble brukt som eksempel, synes jeg egentlig det er sjokkerende om regjeringspartiene er fornøyd med egen innsats på det området. Her er det snakk om inntekter som en ikke fikk i mars, i april, i mai. Noen av de pengene fikk en altså til slutt, på slutten av året, i desember, og det er regjeringen strålende fornøyd med, den sneglefarten i framdriften og måten å jobbe med kommunene på. Det sier seg selv at det blir umulig for en rektor eller for en rådmann å planlegge når regjeringen er mer opptatt av å krangle på regningen og kutte ned på regnestykkene. Jeg er veldig enig med representanten Arnstad, og håper at statsråden nå framover er mer på offensiven – raskt vil ha på plass nye estimater, kan si at hun vil gå i dialog med KS for å få regnestykkene på bordet – ikke bare sitte på kontoret og vente på at andre skal regne for henne, og at en får en mer samlende diskusjon, der en ikke setter kommuner, skoler og lærere opp mot hverandre, og i hvert fall ikke skylder på opposisjonen. Det er ikke noe annet enn søkt. En må kunne forvente en litt annen diskusjon om vi skal klare å komme i mål.
Guri Melby (Venstre), 2021-01-21:
Da jeg brukte begrepet diskrepans, handlet det først og fremst om ulikheten i det jeg opplever blir beskrevet fra klasserommet kontra fra kommunene – altså ikke mellom den virkeligheten vi beskriver, og den lærerne beskriver, men mellom den kommunene beskriver for oss, og den lærere, rektorer og andre beskriver. Vi har hele veien vært bekymret for om de beregningene vi har kommet fram til sammen med KS, har vært gode nok på området skole og barnehage. I hele høst var jeg veldig redd for at mange holdt igjen i bruken av ekstramidler, fordi opposisjonen hele tiden sådde tvil om de pengene ville komme fram. Derfor er jeg også bekymret for om det har vært underrapportert hvor stort behovet i skole og barnehage faktisk er. Så da regjeringen skulle legge fram sin tilleggsproposisjon for kommunene i november, la vi på én milliard kroner ekstra oppå det som arbeidsgruppa der KS er med, hadde sagt var behovet for første halvår, hovedsakelig begrunnet i behovet i skole, barnehage og helse. Vi har hele veien også vært tydelige på at hvis det skulle vise seg at behovene blir større enn det vi beregnet i høst, vil vi selvsagt stille opp med mer penger. Men det er jo ikke sånn at da vi beregnet behovet i høst, så vi bort fra at det kunne bli rødt nivå. Det var blant de faktorene vi regnet med, og som er en av grunnene til at vi satte av 8,6 mrd. kr ekstra. Jeg er helt enig i at det ikke er noe behov for å late som om ting er normalt, så det har jeg heller ikke prøvd å gjøre. Jeg har vel opptil flere ganger brukt begrepet krise. Vi står i en pandemi. Noen ganger tenker jeg at vi skal være stolte over at vi i det hele tatt greier å holde skoler og barnehager åpne, og vi kan ikke forvente at vi skal få til alt. For eksempel når det gjelder innføringen av fagfornyelsen, som lærerorganisasjonene var veldig opptatt av at vi skulle gjøre på tross av pandemien, har vi også sagt at vi selvsagt ikke forventer at alt skal innføres til punkt og prikke og på en ny måte dette året. Den typen slakk må vi faktisk gi dem som står i klasserommet. Når det gjelder avklaringer i løpet av våren, skal vi komme raskt tilbake med avklaringen angående eksamen. Der har vi gitt et tydelig oppdrag til Utdanningsdirektoratet, som vurderer sårbarheten ved systemet og hva som er mulig å gjennomføre. Når det gjelder voksenopplæringen, er det definitivt et tema som jeg synes vi bør bruke mer tid på. Grunnen til at det ikke er blitt laget en egen veileder, er at voksenopplæringen er organisert svært ulikt i ulike kommuner. Derfor er heller ikke voksenopplæringen knyttet til ungdomsskoleveilederen. Det er opp til kommunene å bestemme hvordan de skal behandle voksenopplæringen, ut fra hvordan den er i kommunen. Om det er behov for en egen veileder, mener jeg vi kan komme tilbake til.
Guri Melby (Venstre), 2021-01-21:
Jeg må innrømme at jeg er litt skuffet over hva slags debatt vi nå fikk. Jeg hadde håpet at vi kanskje kunne greid å løfte blikket litt og diskutere noen av de langsiktige konsekvensene som jeg frykter at denne koronaskolen får. For det er ingen tvil om at selv om vi nå har de aller, aller fleste skolene åpne, og selv om de fleste også kan drive på gult nivå, er det fortsatt mange barn og unge som ikke får like god undervisning og oppfølging som det de får til vanlig, og som ikke får like tett oppfølging fra lærerne sine. Jeg er redd for hva det fører til både av læringstap og av sosialt utenforskap. Jeg er redd for at det fører til økt frafall og en rekke andre ting, og jeg skulle ønske at vi kunne ha løftet blikket litt over på det. Men så har det nok en gang blitt en krangel om penger. Jeg må bare understreke det nok en gang: Regjeringen har fra dag én sagt at vi skal stille opp for kommunene. Vi startet ganske tidlig med å bevilge ekstra midler. For eksempel det med å dekke foreldrebetaling: Det gikk ikke mange dagene fra barnehagene stengte, til regjeringen sa at vi skulle ordne opp i det. Og kommunene har jo ikke de samme likviditetsutfordringene som f.eks. private bedrifter, så det er ikke slik at kommunene må få pengene inn på konto den dagen foreldrebetalingen forsvinner. Så lenge de vet at pengene kommer fra staten, kan de budsjettere med det. Og hvis vi nå kommer i en situasjon der kommunene faktisk ikke stoler på staten, da har vi virkelig store problemer. Jeg mener at det 2020 viste, var at staten stiller opp med penger. Alle beregninger vi har så langt, viser at vi faktisk stilte opp med mer enn det kommunene hadde av utgifter. Når det gjelder de tiltakene som representanten etterlyser, f.eks. kontinuerlig dialog med KS: Ja, det har vi. Vi har en egen arbeidsgruppe der KS er med, som sitter og gjør disse beregningene, og som tar inn de nye tallene, de nye faktaene, og som selvsagt kommer med veldig klare tilbakemeldinger til oss i regjering dersom det er behov for mer penger. For å understreke det nok en gang: Vi har bevilget 8,6 mrd. kr ekstra for dette halvåret, men hvis det skulle vise seg at behovet er større, vil vi selvsagt stille opp med de pengene. Så det er viktig nå – og det handler ikke om skyld, men det handler om å være tydelig overfor dem som nå faktisk kan gjøre en endring – at verken rådmenn, ordførere eller andre lar være å ta i bruk de pengene de har fått, på vikarer, på økt renhold, på støttefunksjoner som gjør at det er mulig å drive et best mulig opplæringstilbud uten å slite ut de ansatte. For hvis pengene skulle bli brukt opp, hvis det skulle bli tomt, og hvis behovet overstiger det de har fått til nå, så kommer de til å få mer.
Guri Melby (Venstre), 2021-01-21:
Jeg har stor respekt for representantens utålmodighet, det vil jeg bare si. Jeg tror også at lærere som selv har stått i uakseptable situasjoner, kjenner på den samme utålmodigheten. Så at det å vise til et arbeid som pågår, som skal være ferdig i 2021, og at vi da skal få noen resultater som vi kanskje kan spre videre, ikke er et tilfredsstillende svar, forstår jeg veldig godt. Når det gjelder veldig konkrete tiltak, som representanten framhever, er det ingenting i lovverket i dag som forhindrer at man tar i bruk flere konkrete tiltak. I Oslo ble det jo for en to, tre eller fire år siden en ganske stor debatt knyttet til en skole sør i byen som opprettet noen fysiske hindre for å komme inn på skolen. Jeg var selv og besøkte den skolen, og jeg må innrømme at jeg gikk fra å være veldig kritisk til de tiltakene til å ha veldig stor forståelse for behovet for dem etter at jeg hadde vært der på besøk. Jeg opplevde også at det var en skole som slett ikke hovedsakelig satset på den typen virkemidler for å få ned vold og utrygghet, men som var veldig flinke til å jobbe med elevene, være tett på dem og følge dem opp, og som også hadde stor forståelse for at mange elever var i en veldig vanskelig livssituasjon. Når det er sagt, tror jeg at den typen tiltak som den skolen var nødt til å innføre, ikke vil være relevante på så veldig mange skoler ellers i landet. Det er i hvert fall ikke noe som tyder på det per nå. Men som sagt er det ingenting i lovverket som er til hinder for ta i bruk den typen virkemidler. Jeg mener også at det i Oslo tidligere har vært en del gode, positive satsinger der man har hatt team sentralt i Oslo kommune som har kunnet bidra i skoler som har hatt store utfordringer. Nå tror jeg at en del av det arbeidet er blitt satt litt tilbake i Oslo. Det tror jeg er veldig synd for både lærernes og elevenes del, og jeg håper man kan få tilbake noe av systematikken i det arbeidet. Det tror jeg er viktig også for å forebygge vold og utrygghet i Oslo-skolen. Det er ingen tvil om at vi her har en alvorlig utfordring. Det finnes åpenbart noen tiltak som kan trygge situasjonen der og da, men dette er ofte ganske komplekse utfordringer. Vi får på en måte ikke løst det reelle problemet før vi faktisk får kommet enda litt bedre i inngripen med elevene og jobbet mye mer systematisk og forebyggende.
Guri Melby (Venstre), 2021-01-21:
Jeg vil også gjerne takke for en god og opplysende debatt, selv om jeg nok mener at noen innlegg kanskje har vært i overkant forenklende om hva som er årsakene til voldsbruk. Jeg synes også at representanten Tybring-Gjedde var inne på noe viktig, nemlig det å se på rett og slett sammenhengen mellom kvaliteten i opplæringstilbudet og den måten elever oppfører seg på på skolen. Det er klart at elever som har det bra, som trives, og som opplever mestring, i veldig liten grad har utagerende atferd. Men det er heller ikke sånn at det er skolens skyld hver gang en elev er utagerende, det kan være veldig sammensatte årsaker, så for å forebygge denne utfordringen må vi også jobbe veldig bredt, og vi må jobbe med mange tiltak samtidig. Når det gjelder det lovmessige, som representanten Tetzschner også tok opp nå i sitt siste innlegg, og som for så vidt er hovedformålet for denne forsamlingen, er det helt riktig at en rekke forhold her er regulert gjennom mange lovverk, men det er nok ingen tvil om at det også er et lite lovtomt rom her som handler om bruk av tvang og makt overfor elever, som er noe som vi helst vil unngå, men vi vet jo at det vil oppstå situasjoner der ansatte opplever at de er nødt til å bruke tvang mot elever i skolen. Sånn som situasjonen er i dag, er ikke dette lovregulert, og det er et av temaene som vi må debattere nå når vi skal diskutere forslag til ny opplæringslov, for der er det foreslått å innføre lovregler om bruk av tvang i skolen. Formålet med det forslaget er å kunne avverge skade, men også det å bedre rettssikkerheten, bidra til økt åpenhet og dermed også øke bevisstheten om bruk av tvang i skolen. Departementet tar sikte på å sende forslag til ny opplæringslov på høring i løpet av våren og inviterer da alle representanter som har engasjert seg i denne debatten, til også å delta i debatten om den loven, for å sikre at den dekker de behovene vi faktisk har for å lovregulere dette området.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-01-21:
Lærere opplever at de er overarbeidet, smitteutsatt og underbetalt for merarbeidet i pandemiskolen. 53 pst. av dem har enten søkt seg bort eller vurderer en jobb utenfor skolen. Dette er tall ifølge VG. Dette er svært oppsiktsvekkende, og jeg forventer at dette tas på høyeste alvor av landets kunnskapsminister. Vi kan ikke miste flere lærere nå. SV har sammen med Senterpartiet og Arbeiderpartiet nå lagt inn et representantforslag med 16 konkrete forslag til hvordan vi kan få inn flere lærere i norsk skole. Alle disse forslagene har regjeringspartiene tidligere stemt imot. Vi har allerede altfor få utdannede lærere i norsk skole, og en lærerkrise i norsk skole er høyst reell. Det må også landets skoleminister snart innse. Så er det på tide at også posisjonen i dette landet lytter til sektoren, som er samstemt om at noe må gjøres. Vi trenger at flere søker seg til lærerutdanningene. Vi trenger å beholde de lærerne vi allerede har. Vi trenger å få seniorene til å være villige til å stå lenger i jobben. Norske lærere trenger nå mer enn et klapp på skulderen. De trenger å se at pengene kommer fram til dem de var ment for. Da handler det om å tro på de beskrivelsene som skolen kommer med, som lærerne har, sånn som representanten Marit Arnstad var inne på i sitt innlegg. Det er åpenbart at pengene som er ment å gå til skole, bør gå til skole, og det er ministerens ansvar å sette inn tiltak som virker. Det er ministeren som må komme med tydeligere instrukser til kommunene enn det ministeren så langt har prestert, om å styrke skolebudsjettene, om å få inn vikarer som kan avlaste slitne lærere, og ikke minst at pengene kommer elevene til gode. Vi vet at de elevene som mest av alt trenger å være på skolen, er de som sliter mest akkurat nå. Det nytter ikke å skylde på kommunene. Det presset skolene har vært igjennom i snart ett år, er enormt, og en kan bare beundre de ansatte i barnehagene og skolene etter det de har stått i. Skolene trenger penger på bordet nå, og de trenger ikke flere bekymringer rundt økonomi i tillegg til alt annet. Så kan det godt hende at denne representanten av og til skyter over mål, slik som ministeren var inne på i VG forleden. Det ligger i gamet om å være med og ta ansvar for laget, men dette er jo et ansvar for laget som ministeren burde tatt. Det er et ansvar hun burde tatt for norske skoler i den alvorlige situasjonen vi er i nå, og ikke be andre om å gjøre jobben. Løsningen for å sikre at skoler og barnehager får dekket sine utgifter i forbindelse med korona, er ikke moralske pekefingre overfor norske kommuner. Løsningen er en kompensasjon som dekker de faktiske utgiftene den enkelte kommune har hatt. Det har ikke dagens løsning gjort så langt, og jeg skulle ønske ministeren var villig til å se det. For dagens løsning dekker bare et gjennomsnitt, og det betyr at noen kommuner får mer, mens andre kommuner får mye mindre. Først og fremst handler dette om kommuneøkonomi, en kommuneøkonomi som gjør det mulig å satse på barn og unge, slik at en ikke er nødt til å kutte i tilbud til barn og unge, sånn som realiteten er i mange norske kommuner akkurat nå.
Solveig Schytz (Venstre), 2021-01-21:
Lærere, barnehageansatte, elever, skoler og barnehager har gjort en enorm innsats det siste året, og det vil jeg takke særskilt for. Det er mange som har strukket seg veldig langt. Lærernes og elevenes situasjon er det viktigste for oss i Venstre. Derfor er det helt sentralt at de ressursene regjeringen har satt av til å dekke kommunenes og fylkenes utgifter innen utdanningsområdet, faktisk blir brukt i skolen. Derfor er jeg og Venstre glad for den tette kontakten som har vært mellom departementet, KS og organisasjonene, om hvilke midler som trengs i kommuner og fylker for å sikre at merkostnader og inntektsbortfall blir dekket. Det er bra at regjeringen har gitt fylkene og kommunene de midlene som er meldt inn som nødvendige, og at de i høst la på en milliard ekstra for å sikre at tilstrekkelige midler skulle være tilgjengelig. Jeg er glad for statsrådens klare tale og signaler gjennom hele pandemien om at barna, barnehagen og skolen er det viktigste, og at disse må komme først. Venstre er også glad for at vi som land har greid å holde skolene åpne i mye høyere grad enn andre land som vi kan sammenligne oss med. At interpellanten tar opp vikartilbudet i kommuner og fylker, er helt på sin plass. Selv om regjeringen har gitt kommunene og fylkene ekstra midler, virker det dessverre ikke som alle disse midlene er kommet fram til skoler og barnehager. Utdanningsforbundet dokumenterte i sin egen undersøkelse hos sine medlemmer nå i høst at det ikke virket som at de pengene staten og regjeringen gir, kommer inn til skolene. Man hører også om enkelte kommuner som har satt koronastøtten i fond heller enn å bruke den på tiltak i kommunen, og slik kan vi ikke ha det. Dersom kommunene og fylkene ikke bruker pengene de får, til det de skal, går det tvert imot det regjeringen har bedt om. Her må lokale politikere og administrasjoner i fylker og kommuner levere det som regjeringen har lagt grunnlag for i sine bevilgninger og med sine tydelige signaler. Barn og unge skal ha et like godt og best mulig tilbud under pandemien. Det skal ikke være slik at det kuttes i dette. Lærere og rektorer skal være trygge på at de kan gjøre jobben sin på en god måte. Venstre forutsetter at fylkene og kommunene leverer i henhold til det ansvaret de har for barn og unges framtid, og ikke bruker pandemien for å spare penger i budsjettene. Jeg er glad for at statsråd Melby er tydelig på at det ikke står på pengene, og at pengene skal fram til skolene, til lærerne og til elevene.
Solveig Schytz (Venstre), 2021-01-21:
Jeg vil takke representanten Tetzschner for at han tar opp denne viktige saken. La meg slå fast: Norge har en god skole. Mobbing går nedover, flere fullfører videregående skole, og flere tar høyere utdanning. Men vold har ingen plass i skolen. Arbeidsplasser skal være trygge. Arbeidsmiljøet i skolene skal være godt og trygt for både lærere og elever. Skoleeiere har ansvaret for arbeidsmiljøet i skolene og skal ta hånd om dette. Vi er i tett kontakt med skoler, med skoleeiere og ikke minst med fagforeninger. Men vi må ha høye mål for et best mulig arbeidsmiljø i skolen, og det krever mye av skoleeiere. Det må jobbes med forebygging, elevene må ses, det må jobbes med å bygge relasjoner med ungdommen, men det må også være et trygt miljø for alle lærere i skolen. Et trygt og best mulig arbeidsmiljø krever en langsiktig innsats. Det krever også gode rutiner og dedikert arbeid for alle som er en del av skolen. Venstre ønsker å være med og arbeide for at vi skal gjøre en ytterligere innsats for arbeidsmiljøet i skolen – gjennom forskrifter, gjennom lover, gjennom læring og gode felles rutiner – for dette krever en stor felles innsats.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-01-21:
Jeg vil takke statsråden for svaret, og jeg forstår på tonen i det hun sier, at hun også er bekymret for utviklingen, og at hun anerkjenner dette som et problem, og et voksende problem. Nettopp derfor kunne jeg kanskje ha ønsket meg en nærmere beskrivelse av hva statsråden ser for seg skal bringe oss fra en uakseptabel voldsutvikling til i første omgang å få den under kontroll, for så å bringe den ned. Her var det både en påminning om alt staten ikke har førstelinjeansvaret for, det skjønner jeg kan være bekvemt, og så var det en henvisning til samarbeidet som skal iverksettes. Da kan man jo si om mitt trette øre at når jeg hører prosesshenvisninger, settes det ikke i gang forventningsfulle vibrasjoner i mitt indre forestillingsbilde. For jeg har ikke hørt at det er fremmet en eneste idé eller et eneste forslag til hvordan vi kan gjøre dette bedre. Man peker på at det er komplekse årsaker, men det var vel komplekse årsaker i samfunnet også for tre år siden. For meg fremstår det ikke fullt så komplisert. Det er snakk om å håndheve den voksenautoriteten som vi må ha institusjonelt. Det er snakk om så enkle ting – men det er kanskje litt dyrere – som å avgrense skolen rent fysisk, og at det finnes voksne som spør: Unnskyld, har du noe her å gjøre? Er det narkotika du bærer med deg her? Hva gjør den kniven i ranselen? Når slike spørsmål ikke stilles, og alle kryper ned i hver sin trygge, faglige posisjon og håper at noen andre ordner opp, går det galt. For meg må man begynne å akseptere eller begynne å se på skolen som en institusjon som klarer å avgrense seg fysisk på en troverdig måte. Vi skal ikke ha flyplasskontroller eller narkohunder inn, men vi skal ha en daglig oppfølging og interesse for hvem som er der. Er de der virkelig for å lære noe, eller er de der for å utbrede den kriminelle aktivitet man alltid finner i et samfunn, inn på dette området? Det synes jeg man skylder elevene. Man skylder deres foresatte det. Man skylder det også til det samfunnsoppdraget lærerne står i førstelinjen for å forsvare og utbre. Da skulle jeg ønske at vi sammen diskuterer hva som kan være effektive tiltak. Jeg har nevnt noen her.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-01-21:
Jeg vil takke mine medrepresentanter for både engasjement og interesse for saken, uansett partitilhørighet, det synes jeg er lovende. Det bringer meg over til neste poeng, nemlig domstolene. Jeg la merke til at statsråden i sitt første innlegg ikke ville kommentere utfallet i retten nærmere fordi det er det domstolene som har sagt, og det skal man respektere. Men det er prosessen som skal respekteres. Jeg var ikke ute etter å kritisere håndverket som dommerne har gjort, det er i så fall lovgivningen de har gått ut fra, som har vært mangelfull. Da begynner det å bli interessant, for det er tre talere her som har sagt at vi må se på de reglene, fordi dette er den lovgivende forsamling, og da kan vi gi domstolene noe mer å arbeide med som vil produsere rimeligere resultater. Og det vil alltid være politikk å ta opp det man synes er utilstrekkelig domstolbeskyttelse, hvis man ser at det er et problem – så hvis vi kan være sammen om det i fortsettelsen. Jeg tror også det var forklaringen da Torstein Tvedt Solberg i 2019 tok opp saken, for da verserte den jo fortsatt. Så kan man si at det bare var en utsettelse, men jeg synes ikke helt det fortjener karakteristikken «velkommen etter» når man så snart domstolen har sagt sitt, begynner å se på dette fra systemsiden. Jeg er for øvrig veldig enig i det den yngre Tybring-Gjedde sa, at vi må passe på ikke å ha et systemperspektiv i disse sakene, men forestille oss hvordan hverdagen er ute i den enkelte skole. Da må jeg også minne om at straffeloven gjelder jo på skolene. Vi må passe på at dette ikke blir lovtomme rom, og at vi har voksenautoritet som er i stand til å håndheve de reglene vi allerede har, i tillegg til at vi skal få noen regler som er bedre. Det handler rett og slett om at man må – som inngangsbillett – kreve at folk oppfører seg sivilisert, og dette er krav man må stille lenge før det kommer til voldsepisoder og før det blir slåsskamper, uansett hvem det måtte være imellom. Så jeg tror fortsatt – og det var en fin påminning vi fikk fra statsråden – at skolene kan gjøre mer nettopp når det gjelder å følge med på hvem som kommer, hvem som har noe på en skole å gjøre, og at man griper inn når man ser at ting utvikler seg på en ugrei måte, og da behøver man ikke vente til den ideelle bevilgning er bevilget herfra.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2021-01-21:
Tusen takk til interpellanten for at han tar opp en viktig sak på et viktig område. Jeg tenker at selv om dommen er blitt som den er, tror jeg at det at det løftes opp på Stortingets talerstol og blir drøftet skikkelig, gjør det litt bedre for lektoren. Vi kan diskutere hva som er årsaken til vold fra elever mot lærere, og se på hva man kan gjøre med årsakene. Men vi vet også på den andre siden at vi har problemer med å rekruttere lærere til skolen i dag. Jeg tror at hvis lærerne hadde visst at de hadde arbeidsgiverne bak seg hvis de kom i en så forferdelig situasjon som dette eksemplet viser, kunne det kanskje fremme rekruttering. Hvis man ikke tror at man har arbeidsgiverne bak seg når man kommer ut for noe så alvorlig, tror jeg heller ikke at vi kan fremme skolen som en trygg og god arbeidsplass. Det handler om å forsikre lærerne om at de er trygge på jobb. Og dersom de ikke er det, skulle arbeidsgiverne stå bak lærerne. Utrygghet i skolen er selvfølgelig helt uakseptabelt, både for lærerne og for andre ansatte. Men utrygghet gjør også undervisningen og læringsmiljøet for elevene uakseptabelt og dårlig. Vi har sett eksempler på voksne, både folk som jobber i skolen og foreldre, som rett og slett har abdisert overfor barn som premissgivere. Det er en alvorlig utfordring og kan være noe av årsaken til dette. Dersom vi skal rekruttere unge mennesker til læreryrket, må yrket være attraktivt også med hensyn til trygt arbeidsmiljø. Som tidligere lærer reagerer jeg sterkt på dommen mot nevnte lektor i Osloskolen. Domstolen har talt, men for meg og for mange av mine tidligere kollegaer framstår dette som en urimelig dom. Sånn skal ikke ansatte i skoleverket behandles. Vi er nødt til å gjøre noe med det så det ikke fortsetter, fordi dette er uakseptabelt.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-11:
På vegne av representantene Torgeir Knag Fylkesnes, Mona Fagerås, Lars Haltbrekken, Karin Andersen, Nicholas Wilkinson og meg selv vil jeg sette fram et representantforslag om å hindre skattekonkurranse mellom kommunene.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
På vegne av representantene Bård Hoksrud, Morten Stordalen, Tor André Johnsen og meg selv vil jeg fremme forslag om nedskalering av Gartnerløkka og helhetlig samferdselsplanlegging i Kristiansand.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
På vegne av meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om å sikre at alle personer som utsettes for en ulykke, også får dekket sine kostnader til nødvendig behandling av tannskader.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
Det er behov for å forebygge hørselstap, forbedre tjenestetilbudet til hørselshemmede og ta i bruk nye hjelpemidler og ny teknologi for å sikre et godt tilbud til alle brukere. Derfor har Fremskrittspartiet støttet at dette skal ses nærmere på, i samarbeid med brukerorganisasjonen og fagmiljøet. Helseministeren har opplyst komiteen om at det er gjennomført en slik utredning, og at tiltakene nå er til vurdering i departementet. Dette er bl.a. tiltak for å øke kompetansen i kommunene, gi brukerne økt mestring gjennom bedre opplæring, en gjennomgang av regelverk og veiledere, og så fort koronapandemien er over, vil helseministeren gjennomføre dette. Når helseministeren slår fast at en rekke av disse tiltakene blir gjennomført i løpet av 2021, og dette er i samarbeid med brukerorganisasjonene, ser vi i Fremskrittspartiet ingen grunn til å forhindre videre framdrift. En ny utredning kan medføre dobbeltarbeid og forsinkelse. Vi i Fremskrittspartiet er mer opptatt av handling enn av handlingsplaner, og derfor støtter vi regjeringspartiene i denne saken og stemmer for å gjennomføre tiltak framfor å utrede nye.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
Norske drikkevareprodusenter leverer kvalitetsprodukter i verdensklassen. Det er dessverre en godt bevart hemmelighet, for produsentene får ikke lov å fortelle om det. Etter at staten avviklet sitt monopol på spritproduksjon i 2005, har flere norske gründere etablert destillerier i Norge. Det er i dag rundt 20 håndverksdestillerier som hver og en produserer unike norske produkter vi i Fremskrittspartiet mener vi skal være stolte av. Det Norske Brenneri i Grimstad får ikke lov til å selge sider ved sitt produksjonslokale fordi eplene er høstet fra lokale hageeiere og ikke bønder. Det gir ingen mening. Det er tradisjon tilbake til 1936 at lokale hageeiere i Grimstad leverer epler hit, og en tradisjon som Det Norske Brenneri ikke har lyst til å gi slipp på. Fremskrittspartiet foreslår derfor å rydde opp i regelverket slik at de også får lov til å selge sider fra sitt produksjonslokale. En næringsvennlig og fornuftig alkoholpolitikk bør legge til rette for at flere norske gründere får lov til å selge produktene sine i Norge, og får lov til å gi produktinformasjon til sine kunder om utmerkelser og kvalitetsstempel. Det gjelder f.eks. Vidda fra Oslo Håndverksdestilleri, som har fått utmerkelse som verdens beste gin, men ikke får lov til å merke det – eller Aurora Spirit i Lyngen, verdens nordligste destilleri, som har begrenset mulighet til å ta imot turister på grunn av et rigid regelverk som definerer hvilke tidspunkt på dagen de får lov til å tilby smaksopplevelser for sine produkter. De får heller ikke lov til å selge miniatyrflasker som suvenir til sine besøkende. Fremskrittspartiet har i denne saken fremmet 26 forslag, som alle er svært gode. Jeg må innse at vi ikke klarer å flytte fjell i alkoholsaken denne gangen, men jeg tipper at de andre partiene vil se det logiske og fornuftige i dette etter hvert. Vi får ta de seirene vi får. I dag vil forhåpentligvis alle partiene støtte forslaget om at Vinmonopolet i Norge må ta inn lokalproduserte drikkevarer. Norsk gin, whisky, akevitt og sterkøl produsert på lokale råvarer med lokal arbeidskraft, som skaper arbeidsplasser i distriktene og har vunnet masse internasjonal anerkjennelse, får nå endelig sikret seg hylleplass og et marked å selge produktene sine i, også her i Norge. Utgangspunktet for en sånn modell kan man se ved Systembolaget i Sverige, som har definert at et systembolag har en plikt til å ta inn lokale produkter innenfor en gitt geografisk radius. Dette må tilpasses norske forhold. Kriteriene må selvfølgelig være objektive. Det vil bety at Oslo Håndverksdestilleri, som i dag har fått sin gin definert som lokalprodusert produkt i Sverige, også kan få definisjonen som lokalprodukt her i Oslo. Med det vil jeg ta opp alle de gode forslagene Fremskrittspartiet har framsatt i saken.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
Jeg merker meg at helseministeren i sitt innlegg legger stor vekt på at forslagene fra Fremskrittspartiet enten vil true monopolet eller øke tilgangen, men det er med respekt å melde feil. Mange av disse forslagene er rent fornuftige og praktiske for å tilrettelegge for norske gründere. Når det gjelder f.eks. produktinformasjon, får norske drikkevareprodusenter som oppnår internasjonal anerkjennelse, ikke lov til å informere om det. Det gjelder Aurora Spirit i Lyngen, Myken Destilleri på Helgelandskysten, Oslo Håndverksdestilleri og andre. Dette er jo ren produktinformasjon, og jeg ønsker et svar fra Bent Høie om hvorfor han nekter å informere om det. Når en kunde først kommer inn på Vinmonopolet og har bestemt seg for å kjøpe en gin, hvorfor skal vedkommende da ikke få informasjon om hvilke norske produsenter som har levert kvalitetsvarer i verdensklasse på det? Jeg merket meg at Bent Høie i fjor mente at det var greit å opplyse om nyheter, noe som førte til en justering i fjor, så hvorfor ikke tillate informasjon om produktene også i Norge?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
Statsråden svarer jo ikke på hvorfor regjeringspartiene stemmer imot å tillate norske drikkevareprodusenter å sette et merke på flaskene sine til kundene som likevel er inne på Vinmonopolet. De har jo ingen andre steder å utstille disse flaskene. Det forstår jeg rett og slett ikke. Jeg vil gå videre til det vi faktisk får gjennomført her i dag, et forslag om at Vinmonopolet må ta inn lokalproduserte varer. I Sverige, som er medlem av EU, har de hatt en ordning der Systembolaget er nødt til å ta inn lokalproduserte varer innenfor en gitt geografisk radius. Hvordan ser helseministeren på oppfølgingen av dette vedtaket? Hvilken framdrift kan vi forvente? Når kan norske drikkevareprodusenter være sikre på at de får produktene sine på lokale vinmonopol rundt om i dette landet, og når kan norske forbrukere få tilgang til disse produktene?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
Denne saken handler om å sikre eldre godt smittevern og verdig omsorg under koronapandemien. Seks av ti som har dødd av covid-19 i Norge, har bodd på helseinstitusjoner, og Norsk koronamonitor, en undersøkelse som Opinion har utført for Røde Kors under pandemien, viser at 31 pst. av de spurte over 80 år følte seg mer ensomme på grunn av pandemien. Det er stadig eksempler på eldre som må dø alene på grunn av strenge smitteverntiltak i kommuner og på institusjon. Det er ikke greit, og det er viktig at vi tar det på alvor. Bergens Tidende har tidligere i år fortalt historien om Aud og Kjell, som hadde vært gift i 66 år. Besøksforbudet på Løvåsen sykehjem i Bergen førte til at Kjell ikke fikk være sammen med sin Aud de siste timene, dagene og ukene av hennes liv. Det er på ingen måte greit. Eldre mennesker skal verken dø av eller i ensomhet. Det er derfor så viktig at forslaget som Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV står bak, hvor Stortinget ber regjeringen sikre at ingen eldre på helseinstitusjoner skal måtte dø alene under pandemien, faktisk blir vedtatt i dag. Nære pårørende skal få lov til å være til stede i deres kjæres siste fase av livet. Noe annet er hjerterått. Fremskrittspartiet mener også det er viktig at vi får vite hvor mange eldre som dør alene, og hvorfor pårørende ikke var til stede. Det samme flertallet foreslår derfor at kommuner og sykehus må rapportere om tilfeller der eldre dør alene. På denne måten vil vi raskere få en bedre oversikt over hvilke kommuner som ikke klarer å følge opp dette på en god nok måte, og derfor også sette inn effektive tiltak for å sikre at dette ryddes opp i. Bare slik kan vi forhindre at den neste Kjell får være sammen med sin Aud den siste tiden av livet. Med dette vil jeg legge fram komiteens innstilling og ta opp Fremskrittspartiets forslag.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-11:
For kort tid siden skrev 59 kommuneoverleger en kronikk hvor de altså kaller regjeringens informasjonsstrategi for Joker Nord. Leger som er satt til å håndheve koronatiltak og beredskapsarbeid i kommunene, er særdeles misfornøyde med måten informasjonen til dem kommer på. De er helt avhengige av å følge med på pressekonferanser for å vite hvilke tiltak de må forholde seg til, og de må gjøre egne tolkninger av det som blir sagt. Det holder ikke. Nå vedtar flertallet i Stortinget her i dag et forslag om at kommuner og kommuneoverleger skal få direkte varsel om nasjonale endringer og tiltak. Mitt spørsmål til helseministeren er: Hvordan ser han på den kronikken som er skrevet, og hvordan stiller han seg til at Stortinget nå ser behov for å gjøre nettopp et slikt vedtak?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-11:
Dette blir mest som en liten stemmeforklaring å regne. Det er ganske kjent for stortingsflertallet at SV er skeptisk til at Stortinget og staten skal være med og påvirke til store lønnsforskjeller i samfunnet, og vi har jo gått i den retning de siste årene. Så vil kanskje noen si: Ja, hva med dere sjøl? Da må jeg si at SV vel har en ganske klar historikk på hva vi mener også om stortingslønningene. Jeg synes at vi akkurat i år skulle tenkt litt på måtehold for de statlig ansatte. Vi vet at store grupper i samfunnet, i år spesielt, har hatt problemer. De har gått betydelig ned i lønn, og kanskje er det nettopp nå at det er umusikalsk med den lønnsøkningen som her foreslås. Så jeg vil bare si: Vi vil gå imot denne innstillinga.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-11:
Vitenskapen har aldri vært tydeligere om tap av natur, arter og bestander enn det som kom fram i rapporten fra Det internasjonale naturpanelet i 2019. De har dokumentert tungt på et vitenskapelig vis at vi har en akselererende naturkrise hengende over oss. Det har også WWFs Living Planet Report– sist gang i 2020 – og kom med katastrofale tall for reduksjon av dyrebestanden i verden. Den globale bestanden av virveldyr har altså i løpet av min voksne levetid blitt redusert med rundt to tredeler – på 40–50 år. På toppen av dette er det mye som tyder på at framveksten av sykdommer som covid-19 skyldes miljøødeleggelser. I mitt tidligere yrke gjorde jeg filmopptak av regnskoghogst på Borneo, hvor jeg sjøl satt med en morløs orangutangunge på fanget. Det hadde jeg kanskje ikke gjort i dag, men leveområdet var hogd ned, og moren var drept. Verden er nå til en viss grad klar over klimatrusselen vi står overfor. Naturkrisen, derimot, er langt færre klar over. Naturpanelet slår fast at denne trusselen er like stor som trusselen fra klimaendringer. Folk flest har hørt om insektdøden, og folk flest merker den om de tenker etter. Det er ikke en positiv ting at vi nå omtrent ikke lenger trenger å vaske frontruta på bilen for døde insekter etter en biltur sommerstid. For bare noen tiår siden var det helt nødvendig. Det var ett eksempel. Sjøl om klimaendringene er årsak til at mange arter og naturtyper trues, er det først og fremst arealendringer med oppdyrking, utbygging, nedbygging og oppdeling som er årsaken til tapet av naturmangfold. Det slår Naturpanelet tydelig fast. Det er sjølsagt flott at Norge var aktivt med på FNs toppmøte om biomangfold i september i fjor, og at flere enn 80 statsledere nå er blitt enige om å reversere tapet av biologisk mangfold innen 2030, men som med klimamålene: Hva vil landene sjøl ta av grep for å få det til? Det er det store spørsmålet. Hva vil Norge gjøre i eget land? Her er jeg oppriktig bekymret. Når feil arealforvaltning er hovedpoenget, har regjeringa gått fullstendig i feil retning. De har uomtvistelig gjort det lettere å bygge ned arealer gjennom mange grep, bl.a. ved å vingeklippe innsigelsesinstituttet. Så får jeg håpe at representanten Westgaard-Halles dårlige samvittighet og ærlige oppvåkning i dette smitter i Høyre. Vi er rett og slett nødt til å tenke annerledes, i både retorikk og handling. På samme måte som vi har klimamål, klimabudsjetter og klimaregnskap på alle nivåer, som er avgjørende viktig, må vi få på plass det samme på naturmangfoldsmål, arealbudsjetter og arealregnskap på alle nivåer.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-11:
Å bevare natur er verdens kanskje beste klimatiltak fordi den fanger og lagrer over halvparten av alle karbonutslipp. Naturlig karbonlagring i jorda, i skogbunnen, i kulturlandskapet er altså vårt viktigste verktøy for å redusere innholdet av klimagasser i atmosfæren. Dette må vi ha med oss, og sånn sett spiller naturpanelets og klimapanelets konklusjoner på lag. Det er derfor beklagelig å registrere på nært hold, der jeg sitter i transportkomiteen, hvordan det ene utbyggingsprosjektet etter det andre så lemfeldig og ufullstendig behandler de såkalt ikke-prissatte konsekvensene i sine vurderinger. NRK har i gode reportasjer vist hvordan store veiprosjekter som E39 krysser myr etter myr, med store klimagassutslipp og nedbygging av natur som konsekvens. At regjeringa i det hele tatt i 2021 vil godta forslag om å la en unødvendig firefelts vei krysse et naturreservat i et av våre viktigste innlandsdeltaområder i Gudbrandsdalen, er et annet eksempel. Dette må vi endre på. Det er vel nesten unødvendig å peke på de utrolig mangelfulle biologiske undersøkelsene som er gjort ved vindkraftutbyggingene i Norge. Det har også kommet fram. At det enormt tette skogsbilveinettet stadig blir mer finmasket, attpåtil subsidiert og bygd fram til de siste kroker av vanskelig tilgjengelig gammel skog, er nok et eksempel. Ukritisk hyttebygging er enda ett. Vi kan ikke lenger lene oss kun på disse glatte matematiske modellene for såkalt samfunnsøkonomisk nytte ved samferdselsutbygginger heller. Hva med naturverdiene? Det er i stor grad subjektive vurderinger. Det er avgjørende i en sånn situasjon at vi har gode biologiske undersøkelser i bunnen – selvsagt er det en forutsetning – og at vi har saksbehandlere med naturfaglig bakgrunn, lokalt og i etatene nasjonalt. Vi må gå i en retning av arealnøytralitet på samme måte som med klimanøytralitet. Dette må alle partier innarbeide både i vokabularet sitt og i programmene før landsmøtene sine nå på våren. Der påhviler det alle medlemmer av den komiteen, som stort sett er representert her i salen, et ansvar. Så må den til enhver tid sittende regjering innarbeide dette i planene sine. Jeg vil avslutningsvis komme med en takk til miljøorganisasjonene som har kommet med gode innspill til dette saksfeltet. De har kommet med konstruktive notater med punkter for mål og handling. Det gjelder bl.a. WWF gjennom sitt omfattende diskusjonsnotat, Kunming-planen for natur og mennesker, og innspillet til Stortinget.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-11:
Presidentskapet legg i dag fram innstilling om regulering av løna for medlemene av Høgsterett. Presidentskapet fremjar eit samrøystes forslag om at Stortinget fastset løna for medlemer av Høgsterett som i innstillinga. Dei siste ti åra har det ved handsaminga i Stortinget vore lagt til grunn at lønsutviklinga for høgsterettsdomarar bør følgja nivået og lønsutviklinga i det øvre sjiktet av statlege leiarløner. Ved regulering av løna til domarane i Høgsterett har presidentskapet difor særleg lagt vekt på den faktiske lønsutviklinga for leiarane i statens leiarlønssystem året før og utviklinga for domarane i første og andre instans. Samstundes meiner presidentskapet at det også vil vera rett å leggja vekt på den alminnelege lønsutviklinga. Koronapandemien har ført med seg store utfordringar for samfunnet. Presidentskapet meiner at lønsauken for domarar i Høgsterett ikkje bør vera større enn lønsauken for grupper ein kan samanlikna med i 2020. Den økonomiske situasjonen i landet gjer at det vert vurdert som rimeleg å gje ein lønsauke som er lik prosentsatsen for frontfagsramma. Dette svarar til lønsauken for domarar i ting- og lagmannsrettar per 1. oktober 2020. På denne bakgrunn tilrår me innstillinga frå presidentskapet. Med verknad frå 1. oktober 2020 vert løna for domarane i Høgsterett fastsett slik: høgsterettsjustituarius 2 220 624 kr, høgsterettsdomarar 1 915 352 kr.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-11:
Eg vil starta med å takka saksordføraren for ei god framlegging og eit godt innlegg, og for at me har hatt ei god handsaming i komiteen. FNs berekraftsmål har overordna formuleringar som syner at verda har ei felles semje om m.a. å sikra vatn og mattryggleik for befolkninga, redusera ulikskapen, skapa berekraftige lokalsamfunn og kjempa mot klimaendringane. Om me skal få dette til, må me ha politisk debatt. Me må ha styring og prioritering mellom mål og verkemiddel. Då er det ikkje sikkert at alle her i salen er einige, men me må våga å ta debatten, for at måla skal verta meir enn ord på papir. Rapporten frå Riksrevisjonen syner at Noreg har gått høgt på banen og fremja berekraftsmåla internasjonalt, men regjeringa har ikkje gjort heimeleksa si og teke måla i bruk her i landet. Dette gjev oss ikkje internasjonal truverd. Det syner òg at me ikkje er gode nok til å gjera prioriteringar når ulike omsyn på ulike samfunnsområde må vegast opp mot kvarandre. Eg vil trekkja fram at Riksrevisjonen konkluderer med at rapporteringa frå regjeringa ikkje har gjeve Stortinget god nok informasjon om korkje statusen eller framdrifta i den nasjonale oppfølginga av berekraftsmåla. Regjeringa har lagt fram ei oversikt over utfordringane nasjonalt for FN, men ikkje for Stortinget. Slik skal det ikkje vera. Debatten og prioriteringane skal skje i denne salen når globale mål skal verta til nasjonal politikk. Eg vonar at regjeringa no les innstillinga frå komiteen og kjem tilbake til Stortinget med ein god og konkret handlingsplan denne våren. Poenget med planen må ikkje vera at det skal vera eit fint dokument å syna fram. Planen må gje oss nok fakta og gode analysar som syner konfliktane mellom dei ulike måla. Berre slik kan me ta debatten og gjera dei vala som skal til for at berekraftsmåla vert ein del av kvardagen til alle her i landet. Me skal gå igjennom 17 ulike mål og 169 delmål. Då er det viktig at me har eit opplegg som viser korleis me kan gå fram, og at me får gode diskusjonar. Eg vil seia at det er viktig med følgjande: Det er mykje snakk om å få nye indikatorar og nye måleinstrument. Eg trur kanskje det aller viktigaste er at me faktisk våger å sjå på alle ulike statistikkar og mål me har, og korleis me kan nytta dei, utan stadig å utvikla nye. Det kan faktisk verta eit problem dersom me lagar oss så mange mål og ulike indikatorar at ein ikkje klarar å følgja dei opp – dersom ein ikkje kan klara å samordna dette. Me har ufatteleg mykje statistikk i Noreg i dag, om ymse, og det burde vera mogleg å sy dette saman til eit felles prosjekt, slik at ein slepp å få altfor mange. Det som er viktig, er at me klarar å få fram målkonfliktane og få gode debattar om korleis me kan nå desse måla.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-11:
Eg vil fylgja opp komitéleiaren litt når det gjeld statistikk og registrering. Komiteens fleirtal, medlemene frå Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV, viser til Riksrevisjonens påpeiking av at det var SSB som konkluderte med at det var hòl i indikatorsetta, og at det var dei som måtte varsla om at ein kunne bruka eksisterande indikatorar for dei nasjonale måla. Fleirtalet understrekar veldig at ei målretta og effektiv rapportering er avhengig av at ein prøver å bruka så mykje av dei eksisteranda tala at ein slepp å byggja opp nye og dyre system for å få dette til å verka. Eg vil gjerne høyra statsrådens syn på det.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-11:
Ja, difor overraskar det meg litt at ein ikkje tok tak i det med ein gong ein sette i gang dette arbeidet og var så tydeleg internasjonalt på at dette var eit utruleg viktig arbeid. Eg er glad for det statsråden seier om at ein må tilpassa det til lokale forhold, for det er heilt klart at skal ein nå desse måla, nyttar det ikkje å ha heilt like målsetjingar i Brasil og Noreg, for å seia det forsiktig. Utan å gå for langt inn i det vil eg seia at me jo har ein avtale med Latin-Amerika om ein del import av kjøt og andre ting, som vel går imot desse berekraftsmåla for berekraftig produksjon. Korleis vil ein sjå på og samanlikna desse tinga, som heilt klart klaffar dårleg med utfordringane framover?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-11:
Det er behov for noen korte bemerkninger til innlegget nå fra Stortingets presidentskap. Det at man legger den faktiske lønnsutviklingen i det øvre sjiktet av lederne i staten til grunn, er jo akkurat midt i den problemstillingen som Stortinget har diskutert veldig mange ganger, nemlig at det er akkurat det lønnssjiktet i staten som har tatt av. De har opplevd en mye større lønnsøkning enn vanlige lønnstakere, for ikke å snakke om dem som har det vanskelig. Det betyr at dette man gjør her, er i strid med det flere partier har vært med på og stemt over i andre saker der vi har behandlet dette på et generelt og prinsipielt grunnlag. Dessuten er det prosentregning av et stort tall, og hvis man sammenligner det med å legge samme prosent på et lite tall, vet alle at det blir veldig stor forskjell i kroner og øre. Og til å si at det er likt: Å gi f.eks. 3 pst. økning på en lønn som begynner å nærme seg 2 mill. kr, og legge samme prosent på en vanlig lønnstakers lønn, som nå vel er et sted mellom 400 000 kr og 500 000 kr, gjør selvfølgelig at de som har mest, får utrolig mange flere kroner i lønnsøkning. Vi lever ikke av prosenter, vi lever av kroner og øre. Det er det man betaler husleia, strømregningen og sitt livsopphold med. Derfor betyr den måten å regne på at man øker forskjellene enormt, og det er det stortingsflertallet og presidentskapet nå tilrår oss å gjøre.