Trine Skei Grande (Venstre), 2016-03-11:
Jeg vil også begynne med å takke utenriksministeren for en god og veldig bredt anlagt redegjørelse, sjøl om den nok hadde en dyster undertone. Vi som da har blitt bedt om å kommentere den på fem minutter, med en så stor bredde, har en krevende oppgave – spesielt når innlegg før meg presenterer proteksjonisme som det store middelet for å oppnå fred, frihet, likhet og vekst, noe jeg ikke tror funker på noen av de viktige indikatorene. Men la meg begynne: Ustabilitet i Midtøsten tror jeg kanskje har vært snakket om herfra de siste tiårene som en av hovedutfordringene våre for fred, men det kaoset, den katastrofen og de vanskelige forholdene vi ser nå, er det lenge siden vi har sett noen konturer av. Og nøkkelen til å oppnå stabilitet – mange steder – er å begynne å jobbe med stabilitet og fred i denne regionen. Mye av nøkkelen også til verdensfred ligger nettopp i dette området, men det har kanskje aldri vært så krevende som det er akkurat nå. Verden har blitt mindre; en krig i et land forholdsvis langt borte fra oss får innvirkning på Norge. Verden har blitt mindre, og flyktningkatastrofer fra en krig påvirker også Norge. Det som jeg syns er skremmende utviklingstrekk, er de holdningene som vekkes til live i Europa, både i ekstreme bevegelser og i at vi ser land som kikker tilbake i historien til egen storhet, for å dyrke den i sjølbildet inn i en ny tid. Vi ser det i Ungarn, vi ser det i Polen, vi ser det i Russland, og vi ser det i Tyrkia. Dette mener jeg er skremmende utviklingstrekk. Det er viktig å holde på den humaniteten og den fokuseringa på individets rettigheter som Europa har bygd sine verdier på siden annen verdenskrig. Det er viktig at de verdiene holdes i hevd, at det holdes trykk på dem, og at de fortsatt overlever – også når de settes under press fra nasjonalistiske bevegelser, som vi ser opptrer i mange land. Noe annet som er viktig for å oppnå stabilitet, gjør vi gjennom bærekraftsmålene, og jeg er uenig med representanten Tybring-Gjedde: Bærekraftsmålene er akkurat de sakene som angår folk på gata i deres hverdag – vekst, velstand, likestilling, klima og miljø. Det er snakk om hverdagen til folk. Jeg er veldig glad for at utenriksministeren påpeker at fattigdom, menneskerettigheter og klima gjennom bærekraftsmålene bør være viktige prosesser inn i programmet, og vi i Venstre skal prøve å løfte dem inn i arbeidet med vårt stortingsvalgprogram framover. Jeg tror at bærekraftsmålene er en god leveregel å følge hvis vi skal klare å stå for de verdiene som det er viktig å bygge samfunnet vårt på. Klima er kanskje den mest krevende utfordringa som vi som verdenssamfunn står overfor akkurat nå. Verden trenger grønn økonomisk vekst, både for å løfte folk ut av fattigdom og for å lage et samfunn som ikke ødelegger miljøet rundt oss. Da er arbeidet med fattigdomsbekjempelse, matvaresikkerhet, viktig å se også i et klimaperspektiv. Så til det eneste som jeg syns var lite nevnt i utenriksministerens redegjørelse, nemlig kvinners situasjon og likestilling. Dette går i feil retning i en rekke land. Også i Europa ser vi at likestilling og kvinners situasjon går i feil retning. Jeg mener det er viktigere å løfte kvinners situasjon, likestilling og kvinnerettigheter høyere opp på agendaen. Det er de som kommer først under press i de nasjonalistiske bevegelsene som vi nå ser vokse fram, og vi ser at kvinnerettighetene er viktige å holde på, for utfordringa er at mange land, både i Europa og andre steder, går i direkte feil retning. Så det er min utfordring til utenriksministeren, å løfte kvinners situasjon høyere, for jeg tror det er en av nøklene til også å klare å løse de andre utfordringene. Det er klart at i kampen mot fattigdom er det det å hjelpe kvinner ut av fattigdom som er nøkkelen til å klare å løfte hele samfunn ut av fattigdom.