Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-07:
Jeg skal starte dette innlegget med å si noen ord om stortingsflertallet, bestående av regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, sin behandling av Statens kartverk. Et samlet kutt på 38 mill. kr på Statens kartverks bevilgninger vil få alvorlige konsekvenser og føre til vesentlige utsettelser i digitalisering av kartgrunnlaget nasjonalt. At Arbeiderpartiet prøver å gi Fremskrittspartiet skylden for kuttet på Kartverket, er rett og slett komisk. Arbeiderpartikuttet vil også medføre en betydelig svekkelse av kompetanseoppbyggingen i Statens kartverk og tap av nødvendige arbeidsplasser, noe som vil ramme hovedkontoret på Hønefoss hardt. Det er et faktum at kuttene på Kartverket er så kraftige at det krever en ny gjennomgang i forbindelse med revidert statsbudsjett. Hvorfor et flertall bestående av regjeringspartiene og Arbeiderpartiet kutter så mye nå at revidert skal brukes til en redningsaksjon for Kartverket, er for meg uforståelig, men så er jeg heller ikke medlem av de nevnte partiene, heldigvis. Statens kartverk er også en statlig forvaltningsbedrift som i en del tilfeller opptrer i konkurranse med private firmaer. Det kan derfor ikke være tvil om at dagens ordning er uheldig og uryddig, fordi private aktører møter Statens kartverk både som kunde og som konkurrent. For å oppnå like konkurransevilkår og unngå uheldige habilitetskonflikter bør etter vårt syn, og tidligere Høyres syn, den forretningsmessige delen av Kartverkets virksomhet omdannes til aksjeselskap og selges. Dessverre får ikke vårt forslag flertall, og denne gangen heller ikke støtte fra Høyre, siden Høyre er i regjering og er imot sine tidligere forslag. I går kveld hadde næringskomiteen debatt her i salen. Samtlige partier snakket da varmt om oppdrettsnæringens mange muligheter og den veksten som måtte komme innenfor denne næringen. Det ble sagt at oppdrettsnæringen er fremtiden både nasjonalt og ikke minst i distriktene. Det er jeg helt enig i, og derfor er vi i Fremskrittspartiet svært skeptiske til prinsippene om nasjonale laksevassdrag og nasjonale laksefjorder, som vil medføre at store arealer båndlegges og dermed ikke kan brukes til oppdrett. Tidligere har vi i Fremskrittspartiet tatt til orde for å få bevilgninger til villaksproblematikken på en egen post, uten å få gjennomslag. Denne gangen er det enstemmighet for forslaget, og det er vi veldig glad for. For jeg tror det vil være viktig at tiltakene blir mer oversiktlige, noe som dermed gjør det lettere å budsjettere i fremtiden, og da spesielt langsiktig. Så får jeg håpe at denne posten ikke lider samme skjebne som posten for kalking, nemlig å bli kuttet hvert eneste år. Like sikkert som kutt er det at noen vil øke bevilgningene, noe som det oftest blir flertall for. Men ikke denne gang. Det er jeg egentlig ikke så forundret over, for det virker nærmest som om kriteriene for å bli miljøvernminister er at det skal kuttes kraftig i bevilgningene til kalking. Det skulle dermed ikke være noen fare for at jeg blir miljøvernminister noen gang – og det har jeg for så vidt aldri hatt noen dagdrøm om heller! Jeg er likevel skuffet over at stortingsflertallet ikke er i nærheten av å bevilge nødvendige midler til kalking. Det burde være av politisk interesse å bøte på de skadene som forurensing medfører. Det er et beklagelig faktum at en vesentlig del av forurensingen i Norge skyldes utslipp fra andre land, og i disse tider tenker jeg på Sellafield-utslippene spesielt. Derfor er det viktig at Norge i internasjonale fora arbeider for avtaler som registrerer og begrenser en slik forurensning. Et mål må jo være at erstatningsplikten skal kunne komme til anvendelse. Derfor mener vi at det bør opprettes en egen internasjonal særdomstol for miljøsaker underlagt Den internasjonale domstolen i Haag. Dessverre får ikke forslaget flertall denne gang, men vi kommer nok til å fremme forslaget ved senere anledninger. Muligens får vi forslaget vedtatt da.