Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2007-03-06:
Representantforslaget fra representantene Nesvik, Giltun og Fredriksen omhandler tiltak som skal øke organdonorkapasiteten i Norge, ved bl.a. registrering, kompetanseheving og DRG-koding. Det er tverrpolitisk enighet i komiteen om at det er et viktig område å satse på, og at det er nødvendig å fokusere på hvordan dette best kan gjøres. Komiteen viser til at det er iverksatt en god del tiltak som skal bedre situasjonen, som f.eks. at det fra 1. januar 2006 er opprettet en registrering av alle dødsfall i intensivavdelinger for å avdekke potensielle donorer, og at det er ansatt en nasjonal koordinator som skal følge dette opp. Det er også etablert en arbeidsgruppe som skal styrke kompetanseutviklingen og kommunikasjonsprosesser hos helsepersonell, der et nytt opplæringsprogram skal utvikles. Temaet er vanskelig å ta opp for de involverte, og personell må sikres en god kompetanse for å møte de pårørende i de vanskelige situasjonene som dette er. Det er i statsbudsjettet for 2007 øremerket 10,4 mill. kr til organdonasjon, og alle RHF-ene har fått sin del. Dette er også fulgt opp i oppdragsdokumentet, der tiltak som er relevante, skal følges opp. Det er viktig at det ved våre 28 donorsykehus blir avsatt ressurser til de donoransvarlige legene, og det er nå viktig at vi også følger dette videre opp og ser hva slags effekt de pengene som er bevilget, har fått. Komiteen nevner også dette med menneskehandel, som avisene spesielt har fokusert på når det gjelder salg av organer på det illegale markedet. Dette må følges spesielt opp gjennom Regjeringens handlingsplan, som også er lagt fram i tråd med dette. De konkrete tiltakene som er igangsatt, er nødvendige for å øke oppmerksomheten mot organtransplantasjon. Det å alminneliggjøre dette og få folk til å ta standpunkt før krisesituasjoner oppstår, er det beste. Hvordan det best kan løses, vet vi ikke helt. Det har vært mange gode ideer om hvordan dette kan gjøres, men komiteen avventer EUs forsøk med bl.a. elektroniske helsekort, for å se på om dette er en ting vi i Norge kan gjøre for å øke tilgangen. Spørsmålet om donasjon av organer er et vanskelig spørsmål, som pårørende får i en allerede presset og vanskelig tid. At donor selv har tatt dette opp på forhånd, kan være til god hjelp, men ofte er det de pårørende som må ta avgjørelsen. Det er derfor viktig at personell har kompetanse til å ta samtalen, både for at de pårørende skal følges opp i etterkant, og for at vi skal få flere organer tilgjengelig. Komiteen er derfor enig om at Regjeringen må sørge for at helsepersonell har denne kompetansen, jf. forslag nr. 1 i innstillingen. Når det gjelder organer fra levende donor, som nyre, er det bekymringsfullt at køene vokser. Dette hørte vi også da vi hadde høring om saken. Det står, etter det vi får opplyst fra Stiftelsen Organdonasjon, rundt 200 på venteliste, noe som er en stor utfordring. Flesteparten lever med dialyse og en hverdag hvor det er lagt opp til hyppig behandling, og fokuset bør også rettes mot hvordan vi skal få levende donorer av nyre. Helse- og omsorgsdepartementet har nå til vurdering en rapport om temaet, om antallet dialysepasienter, og denne må følges opp for å se på hvordan vi best kan møte dette i årene som kommer. Det komiteen er noe uenig om, er kostnader knyttet til transplantasjon. Det er i dag en egen DRG-kode for uttak av organer, og statsråden har i brev til komiteen 16. november 2006 opplyst at Sosial- og helsedirektoratet har fått i oppdrag å gå igjennom det finansielle rundt dette. Mindretallet i komiteen, som består av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, avventer denne rapporten, som kommer snart, og vil se om det der avdekkes avvik. Jeg regner med at flertallet i komiteen, som består av Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti, vil begrunne sitt forslag i den konkrete saken om DRG-kode. Uenigheten er ikke så stor. Det er tidsaspektet det her gjelder. I høringene var det flere organisasjoner. Alle var like opptatt av å øke tilgangen på organer. Organisasjoner som Stiftelsen Organdonasjon gjør en veldig viktig jobb for å alminneliggjøre og allmenngjøre transplantasjon. For det vi vet, er at jo mer folk vet, og jo mer folk tør å snakke om vanskelige saker, jo lettere er det å få til tiltak. Holdningskampanjer og økt bevissthet er viktige ting å ta med videre, noe stiftelsen og også komiteen er opptatt av. Siden dette er en sak vi er ganske enige om, og forslaget fra komiteen for Stortinget har ganske mange sider som vi kan ta med i det videre arbeidet for å øke tilgangen på organer, ønsker vi å vedlegge forslaget protokollen.