Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-03-27:
Jeg vil også takke for en veldig god redegjørelse, og la meg også – i likhet med andre talere – få gi ros og full støtte til utenriksministeren for hans håndtering av Ukraina-krisen. Det er viktig at vi viser solidaritet med våre allierte i NATO, og at vi koordinerer oss med våre partnere i EU når det gjelder tiltak og sanksjoner. Det er også viktig, som utenriksministeren sa, at han har tatt opp minoritetenes situasjon i Ukraina med landets fungerende president. Det er også riktig, som utenriksministeren sa, at krisen angår oss alle. Jeg merket meg samtidig at han gjorde det klart at det ikke er et bilateralt forhold mellom Norge og Russland. La meg da legge til at vi aksepterer ikke Russlands brudd på folkeretten, men konflikten må løses politisk. Jeg vil støtte utenriksministeren i at vårt NATO-medlemskap har vært og er basisen for både vårt gode forhold til Russland og det økende nordiske samarbeidet om utenriks- og forsvarssamarbeid. Det er et nordisk samarbeid som skjer med basis i – og jeg hadde nær sagt «på tross av» – de enkelte landenes sikkerhetspolitiske forankring og alliansetilknytning. Jeg vil også understreke at Norges forhold til Russland har vært og er stabilt og godt om enn krevende, men det er viktig når det gjelder de utfordringer vi har i nordområdene. Alle de arktiske landene er nødvendige samarbeidspartnere i å sikre at vi har en bærekraftig forvaltning av miljøet og ressursene i nordområdene. Det er også viktig å trekke USA sterkere inn i samarbeidet, og som utenriksministeren understreket, er USAs kommende formannskap i Arktisk råd en god anledning til det. I utviklingspolitikken har Norge gjennom mange år tatt et globalt lederskap når det gjelder tusenårsmål nr. 4 og 5 om bedre mødrehelse og kampen mot spedbarnsdødelighet. Jeg vil også vise til det som komiteens leder sa. Å sikre kvinners rett til seksuell og reproduktiv helse er viktig. Det er også avgjørende for om et barn overlever de første to leveår. Gjennom bl.a. vaksinealliansen GAVI, ofte i samarbeid med UNICEF, har Norge bidratt til å hindre småbarnsdødelighet og reddet millioner av barn. Men så er det et tankekors. I mellominntektslandet India er det fortsatt UNICEF som vaksinerer 40 pst. av alle barn. Hva forteller det oss? Det forteller oss noe om de utfordringene vi faktisk har når det gjelder de store fattige gruppene i store mellominntektsland, bl.a. i de framvoksende økonomiene. Jeg merket meg nå at utenriksministeren snakket om at det er viktig å få flere land opp i mellominntektslandgruppen. Ja, det er det, men det er like viktig å få de gruppene som ligger på bunnen i de samfunnene, opp på et høyere nivå. Kanskje må en del av vår utenriks- og utviklingspolitikk være å stille krav til mellominntektslandene om fordelingspolitikk internt. Vi har fått mindre forskjeller mellom land i verden, men vi har fått økte forskjeller, økte ulikheter, i bl.a. mellominntektsland. Når middelklassen øker, blir de fattige bare liggende der de er. Det er for øvrig viktig at Norge opprettholder eller øker kjernestøtten til FN-organisasjonene som jobber med både helse og ikke minst utdanning, som nå er et norsk satsingsområde. Når Norge skal ta et globalt ansvar for utdanning, bør også midler til jenters utdanning styrkes. Men for å sikre jenter utdanning, jeg hadde nær sagt fra førskolestadiet til ungdomstrinnet, er det mye infrastruktur og mange sosiale forhold som må sees på. Skolene må være tilrettelagt for jenter. Det gjelder også sanitære forhold. Når jenter tas ut av skolen for å passe på mindre søsken og bruker dagen til å sanke ved for å koke familiens middagsmåltid, er det andre strukturer enn skoletilbudet som det må gjøres noe med, for å sikre at de får nettopp den skolegangen. Jeg vil for øvrig vise til en tidligere interpellasjonsdebatt. Det var representanten Trine Skei Grande som hadde en interpellasjon om akkurat disse forholdene. Barne- og jentevennlige skoler må være et grunnlag for norsk utdanningsbistand. Barnevennlige skoler må ha som et hovedmål å gi universell adgang til alle barn. Det må være drikkevann og toalettanlegg, og det bør helst ikke være så mange kilometer skolevei. Barna må ha skolemateriell, og de må ha lærere nok til å kunne lære effektivt. Barnevennlige skoler må også være jentevennlige. Det som kanskje er den neste store helsekampen når det gjelder kvinner og barn i verdenssamfunnet, dreier seg om ernæring. Ernæring, faktisk helt fra livet i mors mage, er helt avgjørende for barns utvikling og derved en viktig del av tusenårsmålene nr. 4 og 5. Det å sikre små barn riktig ernæring er et av de fremste og mest kostnadseffektive tiltakene som finnes for å fremme økonomisk vekst og utvikling. Vi har hatt stor suksess med vaksinealliansen GAVI på vaksineområdet. Kanskje vi også burde hatt et globalt ernæringsfond, der både private og offentlige midler kan brukes i arbeidet med å sikre både mødre og barn riktig ernæring. Jeg tror i alle fall at når vi snakker om både reproduktiv og seksuell helse for kvinner, når vi snakker om å sikre at unger vokser opp, at de overlever det første og andre leveåret, vil også ernæring i økende grad måtte være en del av den utviklingspolitikken som vi fører. Det betyr at vi må jobbe for bevilgninger innen global helse spesifikt, også på ernæringsområdet. Jeg vil gjenta det som jeg stilte spørsmål om i min replikk, for jeg opplever at jeg ikke fikk noe svar. Vi har forstått at utenriksministeren mener at 112 land er for mange, og at resultatorientert bistand krever færre land, men spørsmålet mitt var om det også inkluderer støtte til FN-organisasjoner, støtte til menneskerettighetsgrupper, støtte til det sivile samfunn, bare i de landene som man skal konsentrere seg om. Jeg synes det er viktig at vi får et svar på det, for det er ikke nødvendigvis det samme å ha et bilateralt budsjettsamarbeid med et land og det å gi støtte til andre grupper i land som ikke er noe samarbeidsland for norsk utviklingsbistand i den forstand. Til slutt: Utenriksministeren nevnte i sin redegjørelse at Afghanistan står overfor en avgjørende fase i landets utvikling foran valget 5. april. La meg understreke det utenriksministeren sa om at Norge må stå fast på sine forpliktelser når det gjelder sivil bistand, og at vi må stille klare krav til mottakerne. Jeg imøteser for øvrig den redegjørelsen om Afghanistan, fra utenriksministeren og fra forsvarsministeren, som er bebudet i juni.