Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Like barn leker best, sies det i ordtaket. Men i mitt og ditt Norge er det like naturlig at ulike barn leker sammen. Det er fordi det har vært ført en politikk som gjør at alle kan gå på samme skole uansett bakgrunn, alle får tilbud om barnehage, både mor og far har lik mulighet til å ta utdanning og delta i arbeidslivet. Den sterke kvinnedeltakelsen i arbeidslivet vårt løfter også samfunnets verdiskaping enormt. I Norge har vi en samfunnsmodell som står for endringsvilje, effektivitet og konkurransedyktighet både i med- og motvind. Den er framtidsrettet og byr på langsiktig økonomisk trygghet. Nettopp disse elementene har bidratt til at vi her i Norge nå ikke går i streik mot høyere pensjonsalder eller mindre penger til skole og omsorg, slik flere andre europeiske land gjør. I vårt annerledesland har vi en fagbevegelse som tar ansvar og advarer regjeringen mot å bruke for mye penger i neste års statsbudsjett. Nettopp den samstemmigheten mellom LO og Arbeiderpartiet representerer selve hjørnesteinen i den norske modellen. LO-lederen, Roar Flåthen, oppfordrer til å bevare konkurranseutsatte norske arbeidsplasser framfor å kjempe for høyere lønninger og høye tilskudd til offentlig sektor, fordi det kan ramme næringslivets konkurranseevne. Vi i Norge har en hverdag de aller fleste ute i verden misunner oss. Jeg snakket i sommer med en høyt utdannet mann fra Pakistan. Han sa: Else-May, hvordan er det å være politiker i Norge, hvor det er så mange partier med så små forskjeller og hvor alt er så tilrettelagt og trygt? Hvordan er det å stå i en valgkamp og være visjonær i et slikt eventyrland? Svaret mitt er at vi i Norge var et av verdens fattigste land for hundre år siden. På grunn av at samfunnselementer som likhet, solidaritet og frihet har stått som grunnpilarer, har vi år etter år bedret levekårene til det norske folk. Men fortsatt har vi samfunnsoppgaver vi ønsker å løfte. Fortsatt vil vi jobbe for å få dem som står utenfor arbeidslivet, til å komme inn i det. Fortsatt skal vi få flere kvinner over fra deltidsarbeid til heltidsarbeid. Fortsatt skal vi lete etter de beste teknologiske løsningene for å bygge kompetanse og utvikle produkter som kan erobre de internasjonale markedene. Fortsatt skal vi i Arbeiderpartiet kjempe mot de høyrekreftene som er troende til å sløse bort den helhetlige rammen vi har bygd opp. Om det kan høres ut som om det er små politiske forskjeller mellom partiene i Norge, vil jeg si at vi velger svært ulike løsninger, som bidrar til store forskjeller i folks hverdag. Jeg frykter Høyres forskjellspolitikk. Der de fortsatt ønsker å ha rammer i arbeidslivet som forfordeler far, og som ikke løfter en finger for likelønn, vil vi gjøre det motsatte. Jeg frykter Fremskrittspartiets egoistiske politikk. Der de vil ha kortsiktige vinninger, som kan sende hele landet tilbake på fattigkassen, vil vi ha langsiktig trygghet for folks livsinnhold og økonomi. Jeg er stolt av det ansvaret Arbeiderpartiet har tatt gjennom å lede dette landet i store deler av den over hundre år lange oppbyggingstiden. Det går bra, men vi er ikke vaksinert mot de utfordringene som ligger framfor oss. Finanskrisen har gjort sitt inntog i en hel verdensøkonomi, og det er grunn til å frykte en «double dip» fortsatt. Land etter land sliter med å komme på skinner igjen. De knallharde prioriteringene de høyrestyrte landene i Europa nå styrer etter, er lite populære blant folk. Stoltenberg-regjeringen har derimot levert tiltak etter tiltak, som har bidratt til å holde hjulene i gang både i offentlig og privat sektor. Den siste tiltakspakken regjeringen kom med, var verftspakken for maritim næring, som kom på hele 10,2 mrd. kr og økte fleksibiliteten i virkemiddelapparatet, noe som næringen har stort behov for. Nå går det bedre for den næringen, heldigvis. Den norske modellen har faktisk bidratt til folks framtidsoptimisme i mange tiår. Den har bidratt til små sosiale forskjeller, lav ledighet, lav prisstigning, god næringsutvikling, økt produktivitet og økonomisk vekst. Problemet for høyresidens forhold til denne modellen er at den er svært sammensatt og hviler på pilarer som gode velferdsordninger, betalt av et relativt høyt skattenivå og en sterk offentlig sektor. Det er fokuset på å skape for å dele som er vår essens – ikke Høyres essens: skape for så å la-oss-beholde-alt-selv-prinsippet, som de legger til grunn. Jeg er oppriktig redd for høyresidens populistshopping fra denne samfunnsmodellen, fordi de tydeligvis ikke ser helheten. Jeg ble ikke særlig beroliget, heller, etter å ha hørt representantene Solberg og Jensen i dag. Arbeiderpartiet vil jobbe for at det norske samfunnet skal gå bra også framover. Da har jeg troen på at vi tar det ansvaret.