Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2021-06-15:
Nok en gang er et av norsk politikks viktigste dokumenter loset gjennom behandling, og kommunene får sine styringssignaler om hva de kan forvente seg fra statens side. Dette er faktisk det dokumentet som legger grunnlaget for hverdagsvelferden i landet vårt. Det besøkes i det alt vesentlige av kommunene og fylkeskommunene. Denne gamle ordføreren husker at det mest frustrerende for kommunene var uforutsigbarhet og plutselig svekkelse av rammebetingelser. Noe av det jeg er mest glad for å kunne stå her og si, er at vår regjering har levert forutsigbare rammer for kommunesektoren gjennom disse årene. Det vil alltid være behov for mer, men vi har faktisk hatt en jevn vekst i kommunenes frie inntekter gjennom hele Solberg-regjeringens periode, og antall ROBEK-kommuner er nå redusert til svært få. 13 tror jeg det siste tallet er, muligens 14, for det kom en i dag. Vi er i ferd med å se lyset i enden av pandemitunnelen. For et år siden var det viktig å understreke herfra at kommunene skulle få dekket sine merutgifter og inntektsbortfall. Det har de fått. Jeg er glad for at samhandlingsutvalget med KS-representasjon fremdeles følger dette nøye, og at det gjennom behandlingen av denne proposisjonen har blitt understreket at de må få sitt mandat forlenget. Selv om vi ser lyset i pandemitunnelen, vil vi merke ettervirkninger av den lenge. Globalt vil det ta lang tid før vi kan erklære pandemien for over. Kommunene har gjort en kjempejobb i koronahåndteringen. Smittevernteam, ledelse og vilje og evne til å snu på hælen i en situasjon ingen av oss hadde erfaring med, fortjener stor anerkjennelse. Ikke minst fortjener de yrkesgruppene som har stått til tjeneste med fare for selv å bli smittet, å bli trukket fram. Helsepersonellet har jobbet dag og natt, og renholdet ble enda viktigere. Jeg håper renholdere faktisk beholder den statusen de reelt har, også etter pandemien. Jeg har likevel lyst til å trekke fram spesielt våre lærere og barnehagelærere, som har vist både evne og vilje til å kunne snu seg rundt og lage alternative undervisningsformer, men også fordi de har stått i en situasjon der det har vært nesten umulig å tenke konsekvent smittevern. Man kan ikke holde meteren til et barn som gråter. Lærere og barnehagelærere har stått i dette, gått inn og ut av karantene, inn og ut av hjemmeundervisning, og gjort en kjempeinnsats. Også deres familier har blitt påvirket av dette. Det har blitt lagt merke til og må bli husket, også i hvordan vi tenker om status og vilkår for disse arbeidsgruppene. Så til inntektssystemutvalget. Jeg er glad for at det er nedsatt et utvalg som skal se på kommunenes inntektssystem som helhet, det har Kristelig Folkeparti kjempet hardt for. Denne runden av kommunereformen er gjennomført. Da er det en naturlig tid for å se om inntektssystemet treffer riktig. Denne øvelsen må vi gjøre med jevne mellomrom. Utvalget som skal levere innstillingen om ett år, har en viktig oppgave, og det påtroppende storting har en essensiell sak å bryne seg på. I denne innstillingen ber vi regjeringen i oppfølgingen om å vurdere lovverket knyttet til behovet for helse- og pleietjenester i andre kommuner enn den man selv bor i og skatter til. Det er blitt mer vanlig at pleietrengende eldre blir med på hytta enn før. Det er bra i et familie- og menneskeverdperspektiv, men reiser noen spørsmål om kommuneøkonomi. Samfunnet endrer seg hele tiden, og derfor må inntektssystemet justeres i takt med dette. Selv om jeg mener rammen er god, og at forutsigbarhet har blitt levert, liker jeg ikke at man i budsjettene hvert år har hevet innslaget for toppfinansieringsordningen for ressurskrevende tjenester. Dette må vi slutte med. Dette er mitt siste innlegg som representant i denne sal. Jeg er av dem som ikke stiller til gjenvalg, selv om jeg gjerne skulle hatt en finger med i spillet rundt inntektssystemet. Jeg vil også benytte anledningen til å takke gode kolleger for et fantastisk arbeidsfellesskap, også når vi er uenige. Det er en umåtelig viktig styrke ved det norske demokratiet og er ikke selvsagt. Demokratiet vårt må skjøttes vel, og de som har sitt virke her, er sentrale demokratiskjøttere. For en tid siden skrev jeg en kronikk om behovet for en demokratikommisjon. Demokratiet vårt er i stadig utvikling. Det er i seg selv sunt, men når vi ser tendenser til utviklingstrekk som utfordrer demokratiet slik vi kjenner det, er det på tide å få en bred gjennomgang og en bred samfunnsdebatt, dette bare for å nevne noe. Vi trenger en bred samfunnssamtale, og derfor håper jeg en demokratikommisjon blir realisert. Jeg skal følge med fra sofakroken og kanskje gi innspill i ny og ne. Takk for meg! Jeg fremmer de forslag Kristelig Folkeparti er en del av.