Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-09:
I dag er det en gledens dag. Endelig vedtar Stortinget en åpenhetslov for virksomheters forhold til grunnleggende menneskerettigheter og anstendig arbeid i sin produksjon. Dessverre vet vi at mange selskaper tjener store penger på å bryte grunnleggende menneskerettigheter og på å utnytte arbeidsfolk grovt i andre land. Klesfabrikken Rana Plaza, som også representanten Henriksen nevnte, kollapset i Bangladesh i 2013, og det står som et tragisk monument over dette. Der ble det produsert merkeklær for forbrukere i bl.a. Norge, men fabrikken var ikke trygt bygd. Den kollapset, og 1 138 mennesker ble drept. Etter hvert som fabrikkeiernes skyld for manglende sikkerhet ble avdekket, har Rana Plaza-kollapsen blitt omtalt som Rana Plaza-massakren. Denne loven handler om å forebygge sånne tragiske hendelser, for selskaper skal ikke få lov til å bryte menneskerettigheter og utnytte arbeidsfolk i mørket. Det skal fram i lyset, og vi som handler varene, skal se – når vi kjøper noe – at alt er på stell. Derfor vil jeg gratulere de sosiale bevegelsene og sivilsamfunnet som har jobbet for denne saken lenge. Nå vedtar vi endelig loven. Men det er skuffende at loven på et par områder har blitt svakere enn det vi forventet ut fra etikkinformasjonsutvalgets forslag til lov for et par år siden. For det første er det uheldig at regjeringen foreslår å gå vekk fra etikkinformasjonsutvalgets bruk av begrepet «anstendig arbeid» og erstatte det med «anstendige arbeidsforhold». ILO vedtok rammeverket for anstendig arbeid i 2008, og begrepet «anstendig arbeid» er et forankret og etablert begrep internasjonalt. «Arbeidsforhold» er et snevrere begrep som ikke inkluderer sosial sikkerhet gjennom trygdeordninger og medvirkning gjennom partssamarbeid. Derfor mener vi at ILOs begrepsbruk og agenda for «anstendig arbeid» bør legges til grunn i lovteksten, og derfor fremmer vi forslag om det. For det andre står vi midt i en global klima- og naturkrise. Klima- og naturødeleggelser utgjør en alvorlig risiko for de grunnleggende rettighetene til liv, helse, mat og en tilstrekkelig levestandard. Men aktsomhetsvurderingene som loven krever, har i forslaget inkludert natur- og miljøskade kun i forbindelse med andre rettigheter. Det er for svakt. Miljøskade er også en del av den franske aktsomhetsloven og er i tråd med FNs bærekraftsmål. Derfor fremmer SV forslag om å inkludere miljøskade i seg selv. For det tredje har lovforslaget i strid med etikkinformasjonsutvalgets forslag ikke inkludert et aktivt krav om åpenhet rundt produksjonssted. Det er en betydelig svekkelse av loven. En aktiv informasjonsplikt ville bidratt til å heve kvaliteten på aktsomhetsvurderingene fordi informasjonen ville kunne spores til de enkelte produksjonsstedene. Dette ville gitt forbrukerne, fagforeninger, myndigheter og andre mulighet til å etterprøve informasjonen som virksomheten oppgir. Den etterprøvbarheten – særlig til sivilsamfunn, vil jeg si – ville kunnet løfte denne loven betydelig. LO sier bl.a. i saken at offentliggjøring av produksjonssted også vil gjøre fagbevegelsens arbeid enklere og muliggjøre kontakten mellom fagbevegelser i land som forbruker, og fagbevegelser i land som produserer. Det hadde vært viktig. Å inkludere en sånn aktiv plikt er dessuten allerede godt utredet av utvalget. Utvalgsleder sier selv at Stortinget trygt kan endre loven i behandlingen på dette punktet, men det skjer ikke. Dessverre tåkelegger regjeringspartiene saken med å love videre utredninger og vurderinger. Det er ikke godt nok for SV. Men i sum er dette et stort skritt framover og en viktig seier for sivilsamfunnet som har kjempet den fram. Departementet har fulgt opp etikkinformasjonsutvalgets anbefalinger på en god måte i det store og hele. Så får vi se hvor lang tid regjeringen får på seg til å utrede og vurdere åpenhet om produksjonssted. Om få måneder tenker jeg at noen andre kan sette i gang jobben med å få den lovendringen på plass enda raskere. Jeg tar opp de forslagene SV har.