Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-05-28:
En godt utbygd digital infrastruktur er en sentral forutsetning for å sikre tilgang til både private og offentlige tjenester og mulighet til å delta fullt ut i dagens og framtidas samfunn. Derfor er det også regjeringens ambisjon at alle husstander skal ha tilgang til bredbånd av grunnleggende god kvalitet. Utbyggingen av bredbånd i Norge har i stor grad vært markedsbasert, men det har også gitt gode resultater. Bredbåndsdekningen er blant de beste i Europa. Samtidig skal vi erkjenne at det finnes områder som enten ikke har et godt nok tilbud om bredbånd eller der det er mulighet for store forbedringer. Det er bl.a. store geografiske forskjeller. Et av de viktigste tiltakene framover for å forbedre tilgangen til digital infrastruktur er tildeling av ledige frekvenser til mobilt bredbånd. Her har regjeringen satt et dekningskrav på 98 pst. for en blokk i 800 MHz-båndet, og man regner med at en auksjon om det vil foregå i løpet av neste halvår. Et annet viktig tiltak er de tilskuddene som eksisterer under Kommunaldepartementets område til utbygging av bredbånd, som siden 2007 har ligget på 100 mill. kr, og som fra inneværende år blir økt og videreført til 150 mill. kr i året. Tilskuddene vil være rettet mot de områdene der de kommersielle aktørene ikke finner det lønnsomt å bygge ut uten tilskudd. Både tildelingen av ledige frekvenser på mobilt bredbånd og tilskudd til utbygging av bredbånd vil være viktig for hele landet, fordi det bl.a. finnes områder utenfor det distriktspolitiske virkeområdet, som Kommunal- og regionaldepartementet har ansvaret for, som også har store vanskeligheter med å få bredbånd av god nok kvalitet. Jeg har merket meg komiteens merknader når det gjelder tilgangen til rask og enkel utbygging av bredbåndskapasitet over hele landet. Det er også et faktum at når vegen blir benyttet som framføringstrasé for bredbånd, har regjeringen også ansvaret for å ta hensyn til at gravearbeidet ikke forringer kvaliteten og sikkerheten på vegen. Både hensyn til bredbåndsutbygging, framkommelighet og trafikksikkerhet må altså ivaretas på én og samme tid, og det har ikke bestandig vist seg å være like enkelt. Som det er redegjort for i svaret mitt til Stortinget av 24. april, er man nødt til å skille litt gjennom hva som er forskrift og utkast til veileder i denne sammenhengen. Den såkalte ledningsforskriften med veileder gjelder ikke bare for bredbånd, men gjelder for alle kabler og rør som er knyttet til telefoni, vann, kloakk, kraft fjernvarme, gass etc. Forskriften i seg sjøl gjelder for all infrastruktur i all offentlig veggrunn, nærmere offentlig veg enn tre meter fra vegkanten. De tekniske bestemmelsene derimot når det gjelder gravedybde, omhandles ikke i forskriften, men i veilederen, og veilederen gjelder som sådan bare for riksvegene. En samlet komité understreker at det er viktig at utbyggingsselskapene nå får tilgang til veggrunn, uten at det legges for mange hindringer i vegen. Komiteen uttrykker samtidig stor forståelse for at vegeier også må forsikre seg om at vegbanen ikke blir forringet, etter graving for å legge trekkrør. Gravedybde og krav til overdekking, som det var formulert i tidligere utkast til veileder ville gitt veldig kostbare løsninger. Jeg deler komiteens oppfatning om at det er viktig med noenlunde likt regelverk over hele landet. Det har vært betydelig uenighet mellom Statens vegvesen og ledningsbransjen om de tekniske bestemmelsene. På den bakgrunn har også departementet sett det som hensiktsmessig å få en ekstern vurdering, og SINTEF har i så måte gjennomført et prosjekt på departementets vegne. Rapporten har nå vært på høring, og departementet vil om kort tid motta det endelige materialet fra SINTEF. Jeg har forståelse for at enkelte representanter for ledningsbransjen helst vil at veilederen også skal gjelde for hele vegnettet. Det er slik at innholdet i veilederen er såpass generelt at det også er egnet for andre veger enn riksvegnettet, men man må ta det forbeholdet at det kan være andre bestemmelser knyttet til den delen av vegnettet som staten ikke er eier av, som man også er nødt til å ta hensyn til. Under henvisning til regjeringspartienes formulering om at den mest hensiktsmessige teknologien benyttes, mener jeg også at vilkårene til tekniske krav må kunne variere litt fra ledningstyper, vegtyper og graveteknikker. Det er ikke vanskelig å erkjenne at denne saken har tatt lang tid. Det er ikke vanskelig å erkjenne at det er viktig at man nå kommer videre i forhold til aktørene i bransjen, og for vegmyndighetenes del, slik at man får større grad av forutsigbarhet på dette området, også med tanke på de nye teknologiene som er på markedet. Departementet har derfor som mål å få fastsatt forskriften med veileder før sommerferien. Dette er en sak med høy prioritet.