Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-06-01:
Lite er så fortvilende som vissheten om at unger blir utsatt for overgrep, og at vi ikke klarer å se dem, ikke klarer å hjelpe dem, ikke klarer å gripe inn og gi dem trygghet og redde dem. Det er fortvilende og frustrerende. Spørsmålet er hvordan vi skal finne disse ungene, og hvilke virkemidler myndighetene skal bruke for å redde dem. Jeg er villig til å gå langt. I dag er kommunene pålagt gjennom helse- og omsorgstjenesteloven å gi helse- og omsorgstjenester til alle som oppholder seg i kommunen, uansett alder. Barns rett til helsekontroll er presisert i pasient- og brukerrettighetsloven, og foreldrene plikter å medvirke til at barnet deltar i helsekontrollene. Noen unger kommer likevel ikke til helsekontroll og blir ikke fulgt opp. Justiskomiteen var opptatt av den samme problemstillingen under arbeidet med opptrappingsplanen mot vold mot barn. Stortingsflertallet vedtok da: «Stortinget ber regjeringen legge til rette for at i tilfeller der foresatte ikke deltar på kontroll/hjemmebesøk av barn, og der helsestasjonen aktivt har forsøkt å få kontakt med familien, skal helsestasjonene melde bekymring til barnevernstjenesten.» Justiskomiteen understreker at helsestasjonene må ha rutiner for å følge opp unger og foresatte som ikke møter til kontroll eller legger til rette for hjemmebesøk. Pasient- og brukerrettighetsloven innebærer at helse og omsorgstjenesten kan pålegge foreldrene å medvirke til at barnet kommer på helsekontroll. Helse- og omsorgstjenesten har i dag ingen sanksjonsmuligheter dersom foreldrene ikke følger opp denne bistandsplikten, men må da vurdere om barnevernstjenesten skal underrettes dersom det er grunnlag for det. Her har vi masse lovverk: helsepersonelloven § 33 om opplysningsplikt til barnevernstjenesten og barnevernlovens kapittel 4 om særlige tiltak og kapittel 6 om opplysningsrett. Dette er viktige lovformuleringer som må følges opp i praksis. Derfor fattet Stortinget vedtak der vi ba regjeringen om å sikre at dette skjer. Justiskomiteen viste også til nye nasjonale retningslinjer for helsestasjons- og skolehelsetjenesten og at disse bl.a. tar opp hvordan tjenesten bør følges opp for familier som ikke møter til konsultasjoner med sine unger. Dersom et barn gjentatte ganger ikke møter til helseundersøkelser, kan det i noen tilfeller gi grunn til bekymring. Helsedirektoratet gir i retningslinjene veiledning om hvordan tjenesten bør gå fram i slike saker. Vi i helsekomiteens flertall understreker i innstillingen retningslinjenes sterke anbefaling om å spørre barn og foreldre om vold og retningslinjenes generelle fokus på å avdekke og avverge vold, overgrep og omsorgssvikt. Vi understreker også at det er nødvendig at helsestasjonen styrkes med flere ansatte. Kristelig Folkeparti har villet, og vil i framtiden, øremerke midler til det. Ytterligere ressurser og mer kompetanse om vold og overgrep må på plass for å sikre at flere familier i risikosonen og flere barn og unge som er utsatt for vold og overgrep, fanges opp. Det er også viktig med styrket samarbeid mellom helsestasjonene og andre instanser, og som Kjenseth sa, kan både barnehage- og annet personell være med og se de ungene som møter. Helsekomiteens flertall understreker at det er avgjørende at de nye faglige retningslinjene bidrar til at flere barn som blir utsatt for vold og overgrep, fanges opp. Vi mener regjeringen må følge nøye med på hvorvidt de nye retningslinjene endrer dagens praksis, og om flere barn faktisk fanges opp som en konsekvens av de nye retningslinjene. Flertallet fremmer på denne bakgrunn dette forslaget. Kristelig Folkeparti støtter ikke i dag forslaget fra Fremskrittspartiet i Stortinget om å lovfeste krav til at undersøkelser på helsestasjonene av de minste skjer uten klær. Kristelig Folkeparti mener det er å gå for langt. De fleste unger har, heldigvis, vil jeg si, et naturlig forhold til kropp og nakenhet. Men ikke alle har det, og det varierer med barnets alder om de opplever at det er vanskelig å kle av seg eller ei. Den individuelle vurderingen mener jeg fagfolk på helsestasjonene, med utdannelse og erfaring med å jobbe med barn, må foreta. De faglige retningslinjene gir god veiledning og rom for veldig godt faglig skjønn.