Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Meldingen om dyrehold og dyrevelferd er et godt grunnlag for at Norge kan ligge i tet på disse nevnte områdene. Den omtaler forslag og har fremtidsrettede vurderinger for å nå det oppsatte mål om sunne dyr i et godt miljø. De fleste former for dyrehold gir ulike grader av frihetsberøvelse eller frihetsinnskrenkning. I den forbindelse er det viktig å skille mellom ville dyr som blir holdt i fangenskap, og husdyr som har vært underlagt avl fra lang tid tilbake. Selv de mest hardføre husdyr kan ikke bli ville igjen fordi arveegenskapene gjennom avl har medført til dels betydelige endringer. For disse dyrene vil ikke frihetsinnskrenkning være negativt, fordi de har vanskelig for å klare seg uten hjelp fra menneskene. De blir spart for påkjenninger og lidelser som ville arter blir eksponert for i naturen. Det er derved ikke sagt at det er en nødvendig løsning å stenge dyrene inne med maksimal kontroll og frihetsberøvelse og helt eliminere risikomomenter i naturen. Det vil være en hindring for dyrenes naturlige atferd, og kan resultere i vantrivsel, sykdomsutvikling og lidelser. Maksimal styring, kontroll og innestengning er ingen løsning hvis det er velferd for dyrene som er målet. Dyreslagene er heller ikke like og krever derfor særskilt behandling. Hvert dyreslag har egne krav som må oppfylles hvis man skal oppnå et godt dyrehold. Eksempelvis bruker planteetere mye tid på å ete og fordøye fôret, mens rovdyr som inntar føden i mer konsentrert form, bruker langt mindre tid på denne oppgaven. Til gjengjeld bruker rovdyrene mer tid på sporing, jakt og lagring av bytte. Disse ulikheter gjør det derfor til en langt vanskeligere oppgave å innfri rovdyrenes behov for naturlig atferd, enn det det er for en del andre dyr. Det er bred politisk enighet om at det er viktig å finne frem til former for dyrehold som tar hensyn til trivsel, helse og sikkerhet både for dyrene, men også for menneskene som omgir dem. Likevel er det viktig at tiltakene som gjennomføres, baserer seg på realisme knyttet til de praktiske og økonomiske begrensninger som finnes. Man skal ikke gå på akkord med dyrevelferden. Likevel, for produksjonsdyrene i landbruket vil dyrevelferdstiltak være en del av landbrukspolitikken. Selv om vi er opptatt av best mulig velferd, må dyrevelferdsmessige forbedringer avveies mot en rekke andre forhold som produksjonsøkonomi, strukturendringer og inntektsmuligheter. På den ene siden kan god dyrevelferd være et viktig konkurransefortrinn for norsk landbruk. Høye standarder for dyrevelferd kan medføre høyere kostnader, men dermed også høyere priser som til slutt vil være avhengig av forbrukernes betalingsvillighet. Produktprisene er på den annen side alt i dag svært høye i norsk landbruk. Kostnadskrevende tiltak som forbedrer dyrevelferden, må ikke gå så langt at norsk produksjon av høy kvalitet på grunn av ytterligere standardforbedringer skal bli utkonkurrert av import fra land med lave standarder, land som legger liten vekt på dyrevelferd. Interessen for dyr og dyrs livssituasjon er stor og økende både fra organisasjoner, enkeltmennesker og ikke minst fra mediene. Selv om reaksjonene som kommer, oftest er velmenende og har en god intensjon, må eventuelle tiltak for å bedre og sikre velferden for dyr baseres på fakta og kunnskap. Vi må unngå at emosjonelle feiloppfatninger får gjennomslag om de er aldri så velmente. Hvis det skjer, kan det føre til ulemper for dyrene, risiko for mennesker som steller dem, og gi praktiske og økonomiske vanskeligheter som resultat. Skal vi ligge i fremste rekke når det gjelder dyrevelferd, er kunnskap et nøkkelord. Derfor er det viktig og fornuftig, slik det foreslås i meldingen, å utvikle en etisk plattform som legger grunnlag for våre holdninger til dyr, og hvor kravet til kunnskaper står sentralt. Ulike interessegrupperinger vil da gis mulighet til å ha innflytelse og gi innspill i forhold til det som skal bli retningsgivende for fremtidens dyrehold. Fremskrittspartiet mener Regjeringen har gjort et grundig og omfattende arbeid med meldingen, og den gir et godt grunnlag for Stortingets behandling. Alle dyrearter som omfattes av dyrevernsloven, er tatt med i gjennomgangen, både fra et etisk og velferdsmessig synspunkt. Vi sier oss enig i de aller fleste vurderingene og forslagene som fremkommer i denne meldingen. Vi registrerer at Regjeringen ikke har hatt noe lett arbeid. Mange vanskelige avveininger har vært nødvendige på områder der det er sterke fronter, motsetninger og følelser i befolkningen. For eksempel gjelder dette synet på pelsdyravl i Norge. Vi støtter Regjeringens forslag om ikke å avvikle pelsdyrholdet. Det skal stilles strengere krav til avl av rev og mink. Forbedrede driftssystemer som dekker dyrenes atferdsbehov skal gjennomføres. Målet skal være oppfylt i løpet av en tiårsperiode. Det blir akseptert av pelsdyrnæringen, som har sagt seg villig til å strekke seg langt for å innfri kravene. Helsetilstanden hos norske pelsdyr er svært god sammenlignet med andre lands – faktisk verdens beste. Dette er resultat av en utstrakt forskningsvirksomhet på pelsdyr ved Veterinærhøgskolen og landbrukshøgskolene på områdene atferd, helse, avl og fôr. Det er enighet mellom pelsdyrnæringen og forskerne om at det fortsatt knytter seg store utfordringer til å gi dyrene tilfredsstillende muligheter for naturlig atferd. Fremskrittspartiet mener det er viktig å få løst disse problemene gjennom endring av de fysiske forholdene rundt dyrene, på samme tid som en avler på dyr som viser evne til tilpasning. Pelsdyrhold er en distriktsnæring med salg i verdensmarkedet. Det bør legges til rette for å gi næringen muligheter. Vi vil alltid ha en betydelig etterspørsel etter pels. Spørsmålet er: Hvor i verden er det vi vil at pelsdyrproduksjon skal finne sted? Klarer næringen å nå oppsatte mål, bør den ha en fremtid i Norge. Da kan det ikke være noe poeng i å flytte produksjonen til land med langt lavere krav til pelsdyrhold. Det er kun på noen få områder i meldingen at Fremskrittspartiet har andre synspunkter enn Regjeringen, og jeg skal kommentere disse nærmere. Når det gjelder forslag om et forbud mot nybygging av båsfjøs fra 2004, sier vi oss enig i det. Men vi er uenig i forslaget om et påbud om løsdriftsfjøs innen 20 år. En driftsbygning har minst en levealder på 30 år. Derfor mener vi at det er et naturlig tidsperspektiv for å innføre løsdrift. Generelt sett vil nybygging av fjøs medføre betydelige investeringer hvor de økonomiske belastningene kan reduseres hvis det er politisk vilje til å gjennomføre en strukturrasjonalisering av melkeproduksjonen. Når det gjelder reindriften, har Fremskrittspartiet andre tiltaksforslag enn Regjeringen for å oppnå balanse mellom dyretall og beiteressurser. Utmagrede reinsdyr er et lett bytte ved rovdyrangrep. De siste årene har vi opplevd dyretragedier av et betydelig omfang. Ved Stortingets behandling av reindriftsavtalen i fjor, ble det informert om at departementet i samarbeid med reindriften skulle få fastsatt et tak på vel 63 000 rein tilpasset hvert enkelt reinbeitedistrikt i Vest-Finnmark reinbeiteområde innen 1. april 2005. Fremskrittspartiet anbefalte et tak på 40 000 dyr for dette området innen 1. april 2004. Vi mener det haster med tiltaksgjennomføring, ikke minst fordi det tar lang tid for lavbeitene å bygge seg opp igjen. Når det gjelder sirkusdyr, mener vi at en positiv liste over arter som det vil være tillatt å fremvise på sirkus, også skal inneholde fjerntlevende dyr, så som elefanter. Rådet for dyreetikk har uttalt at en bevisst holdning og tilrettelegging fra sirkusledelse, dyrepassere og myndigheter gjør det mulig å sikre disse dyrene en akseptabel velferd. Mange veterinærer og dyrevernsnemnder aksepterer sirkusenes transport av dyr. Det bør nevnes at veterinærer foretar hyppige og uanmeldte kontroller. Fremskrittspartiet mener det er mulig å finne løsninger som forener et hensiktsmessig regelverk for god dyrevelferd med lønnsom sirkusdrift. Da må dyrene få gode muligheter til daglig mosjon, f.eks. til å bevege seg fritt i en innhegning. Veterinærer og sirkuseiere vil finne frem til praktiske løsninger som øker elefantenes trivsel. Helt til slutt: Departementet vil vurdere ikke å tillate dispensasjon fra forbudet mot knavring på gris. I den forbindelse vil jeg minne om at Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet i Budsjett-innst. S. nr. 8 for 1999-2000 fikk til en endring i regelverket som nettopp gav mulighet til dispensasjon fra forbudet. Begrunnelsen fra flertallet var at frilandsgris var svært utbredt i Europa, og at ulempene, som for disse grisene er at de hindres i instinktet til å grave i jorda, blir mer enn oppveid av at grisene hindres i å ligge i hjel ungene sine, at de får et bedre og friere liv med mindre sykdom og mindre medisinbruk.