trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Fagskolen er, slik jeg ser det, et undervurdert og underkommunisert skoleslag. Fagskolene er enormt viktige, og de bidrar med verdifull kompetanse som arbeidslivet både etterspør og er helt avhengig av. NOU-en som Grund-utvalget la fram om fagskolesektoren i desember 2014, stiller en ganske interessant diagnose på denne sektoren, nemlig at pasienten er oppegående, men likevel ikke helt frisk. Jeg velger å være optimist på pasientens vegne, og det tror jeg det er god grunn til. Jeg mener at fagskolesektoren representerer et uforløst potensial, men jeg opplever at bevisstheten rundt denne sektoren har blitt større de siste årene. Jeg tror det er behov for å ta noen grep, og jeg ser med forventning fram til den varslede stortingsmeldingen om fagskolene, som skal legges fram i høst. Da får Stortinget en god anledning til å gjøre et grundig arbeid med denne sektoren, og det er et arbeid som jeg tror det er mange av oss som ser fram til. Allerede nå har regjeringen lagt fram en proposisjon med foreslåtte endringer i fagskoleloven, og her er det mye bra. Det er flott at både regjeringen og en samlet utdanningskomité på Stortinget ønsker å tilpasse fagskoleloven ytterligere til universitets- og høyskoleloven og gi fagskolestudentene like rettigheter som studentene ved universiteter og høyskoler. Jeg tror at nettopp studentrettigheter er en av flere ting som må til for å løfte fagskolens omdømme og attraktivitet. Det er ingen grunn til at studenter som velger en fagskoleutdanning, skal ha svakere rettigheter enn studenter som velger å studere ved en høyskole eller ved et universitet. Så betyr ikke denne tilpasningen av fagskoleloven til universitets- og høyskoleloven at fagskolene skal bli likere universitetene og høyskolene, for det er nettopp ulikheten som gjør dem verdifulle. Men selv om de ikke skal være like, er det et viktig poeng for meg og for Kristelig Folkeparti at de skal være likeverdige. Det er en enstemmig komité som støtter forslaget om at fagskolestudentene skal ha en lovfestet rett til vitnemål ved fullført utdanning. Spørsmålet om gradsbetegnelse får vi komme tilbake til når stortingsmeldingen legges fram senere i år. Det er en enstemmig komité som synes det er positivt at regjeringen vil vurdere å innlemme fagskolene i den vitnemåls- og karakterportalen som har blitt foreslått for universiteter og høyskoler, og som vi har snakket om tidligere i dag i debatten. Det er også en enstemmig komité som støtter at studenter ved fagskoler skal ha tilsvarende rettigheter som studenter har etter universitets- og høyskoleloven, og at fagskolestudentene nå får en lovfestet rett til å klage på formelle feil ved eksamen. Og for å gjøre en lang historie kort på en fin sommerdag er det i det store og hele bred enighet i komiteen og bred tilslutning til de forslagene regjeringen legger fram i proposisjonen. Kristelig Folkeparti kommer ikke til å støtte forslaget fra Senterpartiet om at Vocational Diploma skal lovbestemmes som gradsbestemmelse. Det mener vi, som sagt, at vi får komme tilbake til når stortingsmeldingen legges fram i høst. Det er et arbeid jeg ser fram til å ta fatt på.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-09:
Vi har hatt en litt springende debatt i innleggene tidligere i dag, og jeg tror egentlig det skyldes tittelen på meldingen, for der står det «voksnes læring». Jeg tror det er mange av oss som hadde ønsket seg en breiere melding. Vi tenker på formell basiskompetanse, vi tenker på videreutdanning, og vi tenker på den ikke-formelle kompetansen – f.eks. en med ungdomsskolebakgrunn eller en innvandrer som eventuelt skal lære seg bunadssøm, for det er også kompetanse på videregående skoles nivå. Det er derfor debatten blir litt rotete. Vi har fått noen bekymringsmeldinger fra nettopp Studieforbundet, som de siste var inne på nå i stad, når det gjelder dette at det i studietilsynsforskriften kreves at 50 pst. av undervisningen må skje med institusjonens ansatte med førstekompetanse eller høyere. Mitt spørsmål er da: Vil statsråden være så snill å se på dette så raskt som mulig, sånn at vi fortsatt kan beholde studieforbundene som tilbydere og som en del av dette med voksenopplæringen?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-09:
Men statsråden vil se på det?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-09:
Statsråden sa at han var lei av å lese oppslag om at elever som bor i nærheten av én skole, må reise fem, ti, femten mil for å gå på en annen skole, og det er jeg enig i, slike oppslag skal vi ikke ha. Statsråden sier også at det skal være en begrensning her, og det er at mottaksskolen har ledig plass, men hvis det er slik at man søker med karakterer, vil det jo egentlig være karakterene som er avgjørende for om skolen har ledig plass eller ikke. Dessuten kan vi også se for oss at enkelte skoler ønsker å bygge opp sin kapasitet, nettopp for å trekke til seg elever fra andre fylker. Når vi snakker om «elevenes valgfrihet» – hvilke elever er det som har valgfriheten? Det er jo ikke de som da blir igjen, som ikke har gode nok karakterer til å kunne søke seg til den nærmeste skolen. Det fører til at vi kan bygge ned kapasiteten på enkelte distriktsskoler, som gjør at studietilbud blir nedlagt, og at de som ikke har så gode karakterer, faktisk må gå der. Da lurer jeg på: Hvorfor kan vi ikke bare stramme opp den gjesteelevordningen som vi har i dag?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-09:
Det er bra at regjeringa endelig legger fram noe som gjelder fagskolene. Vi støtter de endringene som er foreslått til fordel for fagskolelevene i proposisjonen. Regjeringa forsøker å få omverdenen til å tro at de satser på fagskolene ved å skrive merknader om at de satser på fagskolene. Det er litt vanskelig å få øye på denne satsingen, all den tid det nå er over to år siden NOU-en, Fagskolen – et attraktivt utdanningsvalg, ble lagt fram. Som representanten Sønsterud også sa, skulle det først være 2015 som var fagskolenes år, ifølge regjeringa, men det var stille om fagskolene hele det året. Så var det 2016 som skulle være fagskolenes år. Det ser ut til at det blir ganske stille i år også, men det er flott at disse lovendringene som styrker fagskoleelevenes stilling, kom nå i vår. Så har vi hørt at den varslede stortingsmeldinga om fagskolene blir lagt fram til høsten, dvs. i oktober, antageligvis. Behandlingen av den meldinga blir da neppe ferdig før på nyåret, altså i 2017. Det kaller jeg ikke en satsing. Når en ser på alt det andre regjeringa har ønsket å gjøre innenfor høyere utdanning, er det veldig tydelig at det ikke er fagskolene som har vært regjeringas sterkeste satsingsområde. Men vi er glade for at lovendringen kommer. Vi er også glade for at både representanten Bente Thorsen fra Fremskrittspartiet og representanten Kent Gudmundsen fra Høyre allerede har signalisert at de ønsker at fagskolestudentene skal ende opp med studiepoeng i stedet for de intetsigende fagskolepoengene som gis i dag. Det er bra, og vi regner da med at dette er noe som kommer i den varslede stortingsmeldinga til høsten. Senterpartiet har likevel valgt å fremme forslag om at vi ønsker at Vocational Diploma skal lovbestemmes som gradsbetegnelse for høyere yrkesfaglig utdanning nå når vi faktisk endrer fagskoleloven, slik at vi ikke venter enda ett år med dette og lar enda et kull med fagskolestudenter gå ut med fagskolepoeng. Representanten Sønsterud etterlyste hva vi mente med å se fram til en gjennomgang. Vi sier at man gjerne må se fram til en gjennomgang, men vi mener også at all fagskoleutdanning som er godkjent av NOKUT, skal ha denne betegnelsen. Jeg vil minne om at også kunstfaglige høgskoler gir studiepoeng, ikke bare ingeniørfag eller sykepleie. Mener vi at vi skal anerkjenne fagskolene, må vi anerkjenne alle, og det slår Senterpartiet fast i dag. Vi synes det er trist at ikke noen kunne tenke seg å stemme subsidiært for vårt forslag. Vi støtter for øvrig forslagene som er fremmet i proposisjonen, og jeg tar herved opp vårt eget forslag.
Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-09:
Det er betryggende å høre at statsråden vil se på det, for det er en aktuell og viktig problemstilling. En annen ting som jeg håper statsråden vil se på, er det som flere har nevnt, som går på de små og verneverdige fagene. Det som er litt spesielt med de fagene, er at de rekrutterer ikke bare ungdommer; de rekrutterer også voksne. De rekrutterer voksne som gjerne har en utdannelse, men som senere ønsker å bli f.eks. møbelsnekker. En av de sakene som vi får mange henvendelser om nå, er Østfold Møbelsnekkerskole, som opplever at det hele veien er utfordringer for dem med tanke på formalia, som gjør at de liksom ikke klarer å holde det gående. Mange opplever at det er veldig synd hvis de må legge ned, fordi de gir et verdifullt bidrag. Det handler også om voksne folk som ønsker å ta den utdanningen. Min utfordring til statsråden er: Hva kan vi gjøre, hva kan han gjøre for at vi får opprettholdt disse små, verneverdige fagene?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-09:
Jeg har stor forståelse for at Høyre ønsker å ta æren for mye av det gode som har skjedd med yrkesfagene, og det er klart at når partiet har statsråden, skal de selvfølgelig ha mye av æren også, men jeg vil komme med en liten korrigering, for det ble nemlig snakk om lærlingtilskudd her, som hadde en historisk økning. Det er for så vidt rett, men det er ikke Høyre og regjeringens fortjeneste alene, for store deler – om ikke mesteparten – av den økningen av lærlingtilskudd som har skjedd, er en følge av de budsjettforlikene som er inngått med Venstre og Kristelig Folkeparti. Jeg hadde bare litt behov for å presisere at det er flere som har stått sammen om det løftet som har vært innen yrkesfagene. Så til fagskolene, som jeg synes mange har sagt gode ord om. Jeg tror – som sikkert mange andre også har vært inne på – at en av utfordringene for fagskolene er at de ikke er kjente nok. Det er ikke nok folk som vet om det gode tilbudet og den gode utdannelsen som det går an å få gjennom fagskolene. Det som gjør dette annerledes enn akademiske utdanninger, er nettopp den yrkesrettingen, og det er jo akkurat det som blir etterspurt i arbeidslivet. Det er det elevene som går der, ønsker, og det er derfor de velger den utdanningen. Det er det vi er nødt til å fokusere på framover også, for det å gå på fagskole skal være noe annet enn å gå på et universitet. Det betyr ikke at vi ikke skal ha en god diskusjon og debatt om hvordan vi kan få de tingene til å henge bedre sammen, men det er nettopp den egenarten som er så bra med fagskolene, og vi må passe på at vi ikke tar vekk det beste ved det gode tilbudet som fagskolene er. I likhet med samtlige andre partier ser også vi i Venstre fram til å få denne stortingsmeldingen til høsten. Når vi får en sak om fagskolene nå, er det klart at det er fristende å gå inn på de sakene som vi skal diskutere til høsten, men jeg ønsker ikke å forskuttere det, for vi skal i alle fall ha en grundig prosess i Venstre på det. Jeg vet at det er mange hos oss som har en mening om fagskolene. Det er mange hos oss som har lyst å bidra i det arbeidet med hvordan vi kan utvikle fagskolene enda mer, og hvordan vi kan gjøre dem til et enda mer attraktivt tilbud. Så om ikke statsråden har følt presset før, må han i alle fall gjøre det etter denne debatten, for vi har veldig store forventninger til den stortingsmeldingen som kommer til høsten. Det gjelder partiene, men ikke minst også komiteen, som ser fram til å jobbe med den saken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-09:
Jeg vil gjerne spørre statsråden hvordan den manglende oppmerksomheten rundt folkehøyskolene skal forstås, fordi flertallet i komiteen har uttrykt bekymring for at folkehøyskolene ikke er tema. Det har vært folkehøyskoleopprør tidligere i denne perioden, og nå ser vi også at i det nye forslaget til ny studiestøtteordning legger regjeringen opp til å holde 7 500 folkehøyskoleelever utenfor opptrappingen av studiestøtten. Jeg synes det er vanskelig å se logikken i det. Det får vi anledning til å diskutere når vi skal diskutere budsjettet, men det er bekymring i Folkehøyskole-Norge for at denne regjeringen ikke ser verdien av folkehøyskolene og folkehøyskolenes viktige plass i utdanningssystemet. Derfor vil jeg egentlig gjerne utfordre statsråden på det nå. Bekymrer det statsråden at han har skapt en tvil i sektoren om hvorvidt regjeringen verdsetter folkehøyskolene?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-09:
Den er veldig enkel, denne retorikken om at elevene skal få velge det de vil ha. Jeg savner en vilje til refleksjon hos statsråden og hos Høyre knyttet til at baksiden av det systemet som Høyre ønsker seg mer av ute i fylkene – og som dette også er om ikke det største, så ett av mange bidrag til – jo også er at det er en god del elever som ikke får velge. Vi befinner oss nå i en by med et stort segregeringsproblem i skolen, og vi vet fra utdanningsforskningen at det ofte er en fordel at elever med litt ulik bakgrunn får lov til å lære sammen. Det såkalte frie skolevalget er jo ikke et fritt skolevalg, det er et karakterbasert opptak, som på sitt verste segregerer og skaper egne skoler for dem som ligger best an, og egne skoler for dem som ligger dårligere an. Kan ikke statsråden i det minste erkjenne at dette handler om karakterbasert opptak – og ikke fritt valg for alle?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-09:
Det var litt det samme, til Skei Grandes innlegg – som jeg syntes var et utmerket innlegg for den modellen som Kristelig Folkeparti, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet foreslår: Det er med vår modell vi kan si at det nettopp er disse hensynene til elever som har gode grunner for å krysse en fylkesgrense, som skal utløse at man får en skoleplass – i stedet for denne automatiske, karakterbaserte modellen som i realiteten er, mener jeg, et forsøk fra Høyre på å legge nasjonalt press på fylkene til å innføre den opptaksmodellen de ønsker seg, i flere fylker. Det er det gode grunner til ikke å gjøre, og det er fristende å gå videre inn i diskusjonen om Oslo med statsråden. Men vi ser at i mange fylker er det fullt mulig å ha et fleksibelt opptakssystem uten en rent karakterbasert ordning, som i praksis er den sterkestes rett, og som – hvis den slår ut på sitt mest uheldige – bidrar til en segregering i skolen som vi ikke trenger, fordi det er bra å ha en skole der elever med ulik bakgrunn går sammen. Da er det selvfølgelig ikke sånn at noen vil ha et system der alle som bor rundt Katedralskolen i Bergen eller «Katta» i Oslo, er de eneste som skal få lov til å komme inn der. Jeg gikk på en av sentrumsskolene i Bergen da jeg gikk på videregående skole. Der var vi elever fra hele byen, til og med fra hele fylket – elever med ulik bakgrunn, med ulike karakterer, men det var grunnleggende sunt. Høyres system skaper eliteskoler. Det som ligger under dette forslaget, er et mål om å dytte den modellen på flere fylker. Men det opposisjonspartiene – med unntak av Venstre, dessverre – har vist fram, er en alternativ modell som løser problemene fylkesgrensene skaper i dag, men uten å dytte opptakssystemet videre i retning karakterbaserte opptak, også i de fylkene som ikke har det i dag.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-09:
Som flere andre talere har vært inne på, er det mye i denne proposisjonen det er bred enighet om. Jeg skal ikke trøtte forsamlingen ved å gå gjennom alt, men det er greit å si at mye av det regjeringen har lagt fram her, har SVs støtte. Det er to ting jeg kort vil vie lite grann oppmerksomhet. Det ene er spørsmålet om beregning av tjenestetid for stipendiater. Der viser høringen at påstand står mot påstand knyttet til hvordan dette vil slå ut. Vi har valgt å vise til de bekymringene som har kommet fram, bl.a. fra Forskerforbundet og Unio. De sier at de er direkte uenig i vurderingen av hva slags konsekvenser dette vil ha for midlertidighet. Regjeringen sier at dette vil være et positivt grep i arbeidet mot midlertidighet, at det i hvert fall ikke fører til økt midlertidighet, mens Unio på sin side frykter at konsekvensene av regelendringen vil være at det blir en økt adgang til å tilsette forskerrekrutter i ulike midlertidige stillinger. Det er en hovedutfordring for oss å gjøre noe med den utbredte midlertidigheten i UH-sektoren. Statsråden og jeg var på en debatt med en rekke yngre forskere senest i forrige uke, som er sterkt bekymret for dette, og som legger sterk vekt på det ansvaret vi politikere har for å gjøre det mulig å kombinere en forskerkarriere med en viss forutsigbarhet, som mange savner i dag. Vi går rett og slett glipp av mange forskertalenter i Norge i dag fordi midlertidigheten er så høy. Vi risikerer i hvert fall at vi ikke får det beste ut av mange av talentene våre. Jeg vil be statsråden om å følge veldig nøye med på dette og ikke legge prestisje i den løsningen som her er foreslått, hvis det skulle vise seg at den ikke bidrar i den retningen som regjeringen har beskrevet i proposisjonen. Det andre spørsmålet det har vært en viss kontrovers rundt, er dette med nasjonale deleksamener i enkelte fag eller emner. Jeg kan se argumentene for noen sterkere styringsverktøy for nasjonale myndigheter inn mot sektoren, og vi skal følge nøye med på hvordan dette slår ut. Vi ser også at det har vært noen positive erfaringer. Vi er likevel kritiske til en generell hjemmel, og det knytter seg til en rekke av de innvendingene som har kommet opp i debatten, særlig frykten for en større grad av standardisering i en sektor der det også finnes veldig mange positive sider ved den friheten institusjonene har til å utvikle sine fag i ulike retninger. Vi er positive til en høy grad av autonomi. Vi er redde for at det som kartlegges, skal få forrang i studiet framfor den typen kompetanse og ferdigheter som ikke kan testes på standardisert vis. Det er den klassiske utfordringen ved for utstrakt bruk av denne typen tester. Vi mener i hvert fall at nasjonale prøver og deleksamener kun bør benyttes i et begrenset omfang, og at de derfor bør rullere mellom ulike fag og emner og ha en klar begrensning i omfang per år. Det vil være av stor betydning at departementet følger nøye med for å unngå at dette fører til en ensretting av utdanningene. Vi synes også det er viktig at tidspunkt for prøvene varsles i god tid, sånn at institusjonene kan innpasse prøvene i sine studieplaner.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-09:
Jeg har et par korte kommentarer til innholdet i denne proposisjonen, som vi er enig i og kommer til å støtte. Jeg vil slutte meg til dem som sier at det var bra at denne proposisjonen kom, men det er også veldig bra at det skal komme en ny sak om fagskolene senere, for vi trenger en mye bredere gjennomgang enn det vi har fått i denne proposisjonen, og vi har også ventet lenge på en nødvendig debatt om fagskolens plass i det norske utdanningssystemet. Det er også en sterk vilje i komiteen og i Stortinget til en sterkere satsing på fagskolen. Likevel er det i denne proposisjonen en del positive tiltak som vi støtter helhjertet: det som handler om å gi fagskolestudenter de samme rettighetene som studenter ved universiteter og høgskoler, lovhjemmelen til å etablere nasjonal klagenemnd og det å etablere en midlertidig ordning for godkjenning av utenlandske fagutdanninger. Alt det er positivt, og med det får vi ryddet opp i noen av de problemene som Grund-utvalget påpekte. Når det gjelder dette med lovfestet rett til vitnemål og dokumentasjon på utdanning, er SV veldig opptatt av at vi skal få til det. Når vi ikke stemmer for Senterpartiets forslag, er det fordi vi merker oss at det er mange viktige høringsinstanser og aktører i sektoren som mener at Vocational Diploma skal være gradsbetegnelsen her, men siden regjeringen har varslet en melding om kort tid og det er behov for å gå gjennom hvordan vi også kan få en gradsbetegnelse som vi er sikker på vil være fungerende for framtiden, så nøyer vi oss med å gå inn i de merknadene som understreker at statsråden må se på dette og komme tilbake til det i meldingen. Derfor stemmer vi mot Senterpartiets forslag i dag, men det er ikke fordi vi i utgangspunktet ikke er positive til Vocational Diploma som gradsbetegnelse.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Det er et høyst relevant spørsmål som representanten tar opp. Jeg vil allikevel si at jeg er egentlig ikke bekymret, for det er ikke noen klare tegn på at det kommer til å slå til. Grunnen er først og fremst at i de fleste deler av arbeidslivet står fagbrevet veldig sterkt. Vi har en sterk fagbrevtradisjon, godt forankret i norsk arbeidsliv, godt forankret politisk og godt forankret hos partene. Det er også et ønske i arbeidslivet om å utvikle sine ansatte. Svaret mitt vil være at vi allikevel må følge med på om det representanten problematiserer, ser ut til å skje. Men min og regjeringens vurdering har vært at med den situasjonen vi har nå, er det viktigere å få til en litt mer smidig vei til fagbrevet. Det har vært riktig prioritering nå, og så må man vurdere å justere det hvis det f.eks. ender med at mange tar moduler, men ikke tar fullt fagbrev. Men jeg er ikke i utgangspunktet veldig bekymret for det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
For det første har vi i denne meldingen også sagt noe om kompetansekartlegging av dem som kommer til Norge. Jeg mener at det er et veldig viktig utgangspunkt. Jo mer vi vet om hva de som kommer til Norge, kan – det gjelder både formell og uformell kompetanse – jo lettere vil det være å la den informasjonen følge vedkommende gjennom utdanningsløp og gjennom bosetting, f.eks. Det andre er at det er en problemstilling som også berører integreringsarbeidet. Jeg er helt enig med representanten i at vi burde forsøke så godt vi kan å ha både god dialog og god kontakt med fylkeskommunene og med nasjonale myndigheter med ansvar for bosetting, slik at det er mulig å forberede seg på hvem som blir bosatt. Det er noe som Kunnskapsdepartementet og Justis- og beredskapsdepartementet har løpende kontakt om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg merket meg i høyeste grad det flertallet sa i forbindelse med budsjettbehandlingen. Vi hadde jo også noen forslag til hvordan det kunne gjøres, som flertallet ikke var helt fornøyd med. Jeg er helt enig i at f.eks. studieforbundene og frivilligheten kan trekkes inn enda mer og rette sin virksomhet inn mot å bidra til f.eks. integrering. Den dialogen er delvis startet opp, og vi vil komme tilbake til Stortinget med det på egnet måte. Det blir selvfølgelig ikke en egen sak om dette, det vil være et av dokumentene som vi sender over. Så vil jeg nevne at vi i denne perioden har gitt et veldig viktig bidrag til å dra frivilligheten med, nemlig ved å lage en ny ordning innenfor det som før het Basiskompetanse i arbeidslivet, vi lanserte BKF, Basiskompetanse i frivilligheten. Nå heter det Kompetanset. Det er rett og slett å dra frivillige organisasjoner med i det viktige arbeidet for å ruste opp ferdigheter og kompetanse.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg må innrømme at den problemstillingen klarer jeg ikke på stående fot å svare på, rett og slett. Jeg må be representanten komme tilbake, enten i en spørretime eller gjennom et skriftlig spørsmål, så skal jeg gi et godt svar på det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Ja, det betyr i praksis at jeg vil se på det, men det er fint om det kommer et spørsmål om det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
I klagebehandlingen som vi har hatt i departementet, har vurderingen vår vært at Østfold Møbelsnekkerskole, selv om det er et godt tilbud, ikke faller inn under kategorien små og verneverdige fag. Det er fordi tilbudet de har, som har vært for 1. klasse – de har hatt et 1. klassetilbud i 13 år, ca. – også finnes i andre deler av det vanlige skolesystemet, ikke friskolesystemet. Det vi allikevel har sagt i vår behandling, er at skolen kanskje kan passe til å bli det flertallspartiene åpnet for, nemlig en yrkesfaglig friskole. De har søkt om godkjenning som profilskole, men de vil få muligheten til å endre søkegrunnlaget sitt uten å måtte søke på nytt. Når det dreier seg om problemstillingen ungdom og voksne, vil det innebære en lovendring hvis man skal gjøre noe med det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Regjeringen verdsetter folkehøyskolene. Selv om vi foreslo en liten budsjettreduksjon knyttet til kortkurs for noen år siden, innebar det allikevel en finansiering på 700 mill. kr eller 800 mill. kr – eller noe sånt, nå husker jeg ikke – av folkehøyskolene. Vi bruker mye penger på dette, og det kommer vil til å fortsette å gjøre. Det er også helt riktig at folkehøyskolene var i fremste rekke da vi inviterte til dugnad for å bosette asylsøkere og flyktninger, og de fortjener all mulig honnør for det. Nettopp fordi folkehøyskolene kan spille en viktig rolle, er vi nå i dialog med Folkehøgskolerådet om rett og slett å sette i gang et forskningsprosjekt hvor vi ser på om folkehøyskoler kan bidra til gjennomføring, mindre frafall, på videregående skole. Det mener jeg er veldig spennende – ikke bare å si at det tror vi, men også å sette i gang et konkret forsøk på det. Når det gjelder elleve måneders studiestøtte, er begrunnelsen for det at det har veldig eksplisitt vært knyttet til eksamenstidspunkt, og at mange har eksamen i en periode etter at studieutbetalingen er forbi. Selv om folkehøyskolene har samme antall dager i studietid, har de allikevel et skoleår som slutter veldig mye før. I praksis bruker de ni måneder i dag, hvis jeg ikke husker feil.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg vil si takk for en god debatt. Jeg er enig med representanten Giske i at det også er en stor utfordring. Hvis man ikke har en kompetansepolitikk – en livslang-læring-politikk – vil man heller ikke klare å hindre at man faller utenfor hvis man f.eks. må bytte jobb og trenger nye kunnskaper og ferdigheter, men det ikke er et system på plass for å få det. Det er også en ekstra dimensjon her. Det er at vi skal løse den utfordringen innenfor rammene av norsk arbeidsliv, slik det fungerer i dag. Vi skal ikke gjøre som f.eks. i USA, hvor man kanskje har større evne til å ta opp ufaglært, ikke-kvalifisert arbeidskraft, men gjør det gjennom å ha veldig lave lønnsnivåer. Med et høyt lønnsnivå trenger man kompetanse, og man trenger produktive arbeidstakere. Jeg mener vi i dag har noen virkemidler som viser vei også i denne diskusjonen. Basiskompetanse i arbeidslivet og Basiskompetanse i frivilligheten, som nå omdøpes til Kompetanse+, er jo ikke blant de mest tabloide virkemidlene vi har. Det er ikke det media skriver mest om, men det er et veldig godt eksempel på en ubyråkratisk ordning som også bygger på det norske trepartssamarbeidet. Man får rett og slett støtte for nettopp den typen kompetanseutvikling. Meldingen åpner også for forslag som vil kunne gjøre det lettere – f.eks. ved en sånn type modulisering som gjør at man ikke bare tar et kurs, men at man kan ta et kurs som gir en muligheten til å bygge opp f.eks. et fagbrev, hvis man ikke har hatt mulighet til å gjøre det. Hvis det fungerer godt, vil det kunne være en mulighet som flere bruker i fremtiden. Men det aller viktigste arbeidet for den store diskusjonen er arbeidet med en kompetansepolitisk strategi. Det er ikke til å legge skjul på at det også der er forskjellige betoninger og meninger blant partene i arbeidslivet. Det er hele tiden en utfordrende balansegang mellom formell og ikke-formell kompetanse og hvordan den skal anerkjennes i utdanningssystemet. Men det er et arbeid vi er veldig godt i gang med, som vi har fått gode tilbakemeldinger fra partene på, og som også Stortinget her sier at er et viktig og godt arbeid. Det er bra.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg synes det er en ærlig og rett frem uenighet hvis man mener at fylkeskommunens behov for å dimensjonere er viktigere enn at elevene skal få velge. Det resonnementet jeg ikke kan forstå, er at det er mer valgfrihet ved at man ber den enkelte elev søke fylkeskommunen om aller nådigst å få lov til å gå på en annen skole. Det beste bidraget til valgfrihet for alle elever ville være at alle fylker i Norge innførte fritt skolevalg. Det kan man gjøre, men der er det en uenighet. Der de rød-grønne får makten, begrenser man elevenes valgfrihet. Der Høyre og Fremskrittspartiet har hatt makten, øker man elevenes valgfrihet. Så er det selvfølgelig et åpenbart poeng at valgfrihet ikke betyr at alle elever i et fylke, hvis alle søker seg til én skole, vil komme inn der. Det betyr det selvfølgelig ikke, men det er allikevel mer rettferdig, mener jeg, at man baserer skoleinntak på karakterer, enn at man baserer det på hvor foreldrene dine har råd til å kjøpe hus eller tilfeldigvis er bosatt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Det er fordi jeg er lei av å lese saker i avisene hvor elever som bor nært en skole, blir tvunget av et rigid regelverk til å reise fem, ti, femten mil for å gå på en annen skole bare fordi den tilfeldigvis er i samme fylke. Det er derfor denne saken kommer nå. Så er det en stor diskusjon om fritt skolevalg generelt. Det er ikke noen hemmelighet at Høyre og Fremskrittspartiet ønsker fritt skolevalg også innad i fylkene. Men dette er et mye mer moderat forslag enn det. Her sier man ikke at alle elever skal konkurrere på alle skoler i hele Norge basert på karakterer, man sier at der det er overskuddsplasser, kan elevene gå i andre fylker. Og så sier man aller viktigst at fylket har en plikt til å betale. Jeg synes, for å være helt ærlig, at det er ganske rimelig, for en elev som ikke går i fylke A, men velger å gå i fylke B, blir tross alt ikke en utgiftspost i det første fylket. Det er rimelig og fornuftig, og det vil bøte på et helt konkret problem som altfor mange elever opplever.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Det er behovet for å gå på en annen skole. For å ta ett enkelt eksempel: Det kan jo hende at en elev f.eks. har sett på matematikktilbudet ved forskjellige videregående skoler, og sett at: Vet du hva, jeg mener at i Hedmark fylke har den videregående skolen et bedre matematikktilbud enn her i Oppland fylke. Det er ikke et behov som fanges opp av forslaget til flertallet i komiteen, for der må det være helsegrunner eller velferdsgrunner, og så må en ha et søknadssystem. Men hvis det rett og slett er slik at venninnen min bor der borte, jeg har mange gode venner der, jeg har lyst til å gå på den skolen, fanges det heller ikke opp. Eller skal man ha et søknadssystem hvor man må begrunne for fylkeskommunen at man har flere venner på den andre siden av fylkesgrensen, og derfor skal få rett til å utløse denne garantien som Arbeiderpartiet og SV med flere vil innføre? Jeg mener at det er et dårlig system. Jeg ønsker fritt skolevalg i alle fylker i Norge. Dette er en veldig moderat endring, som gjør at de elevene som ønsker seg over fylkesgrensene, i hvert fall vet at de pengene som fylkeskommunen sparer, må de sende med dem på den andre siden.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Med dette forslaget er ikke det en problemstilling, rett og slett fordi dette er en gjesteelevgaranti dersom skolene har ledig kapasitet. Med andre ord får man ikke en automatisk rett til å gå på en skole, men det man får, er en rett til å få med seg pengene hvis man kommer inn i det fylket man søker seg til. Det er jo egentlig det som er det nye i denne saken, at man sier til fylkeskommunen at de har en plikt til å betale. I dag er det veldig vilkårlig – noen fylker gjør det, noen fylker gjør det ikke. De får en plikt til å betale hvis en elev har valgt seg over til en skole i et annet fylke.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Dette er jo en kraftig oppstramming av gjesteelevgarantien, som en del fylker praktiserer – ikke av gjesteelevretten, den er jo ikke der i dag. Dette lovforslaget gjør at hvis en bor i et fylke og går på videregående skole der, så vil en ikke komme i en situasjon hvor det kommer en horde fra et annet fylke, som igjen tvinger en til å søke skoleplass i et annet fylke. Det innebærer ikke dette forslaget. Elevene som bor i et fylke, vil fortsatt ha rett til å gå på skole i det fylket. Og så er det noen fylker som har fritt skolevalg, og andre som ikke har det. Det som kan bli en problemstilling, er at noen fylker velger å være veldig offensive – bygge opp mye ekstra kapasitet, lage gode skoletilbud som elevene har lyst til å gå på – for å tiltrekke seg elever og finansiering fra andre fylker. Det kan jeg leve med hvis fylkeskommuner bruker tid, ressurser og penger på å bygge opp skoletilbud som elevene vil ha, og på den måten kanskje også inspirerer andre fylker – som da elevene flytter bort fra – til å tenke igjennom hva de kan gjøre bedre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Fritt skolevalg innebærer også å ha en måte å finne ut hva man gjør hvis man har oversøking, og det er karakterer, og jeg mener at karakterer er mer rettferdig enn at det er basert på hvor man bor. Jeg synes Oslo er et veldig godt eksempel. I Oslo ville det i realiteten ha innebåret – hvis man hadde kuttet alt som heter fritt skolevalg – at f.eks. skoler som Oslo katedralskole, eller sentrumsskoler som Elvebakken, kun er tilgjengelig for dem som har råd til å kjøpe seg en bolig i sentrum, eller i nærheten, i den skolekretsen. Jeg var på Oslo katedralskole for en stund siden, og da fikk jeg høre historien om hvordan det var i Oslo før man hadde fritt skolevalg. Da var det veldig, veldig mange som søkte seg inn på latinlinjen, hvis jeg ikke husker feil, for på latinlinjen var det nemlig fritt skolevalg fra hele byen, for det var det ingen andre skoler som tilbød. Jeg er veldig glad for at vi opprettholder en tradisjon med latin, men jeg synes ikke man skal måtte søke seg til latinlinjen på en skole bare fordi den ikke ligger i din skolekrets. Nettopp i en segregert by, som Oslo av og til kan virke som, er det desto viktigere med fritt skolevalg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg vil for det første gjenta det som det er bred enighet om på Stortinget, nemlig at midlertidigheten er for høy. Nettopp det at midlertidigheten i en periode gikk ned, tyder på at det ikke er en nødvendig midlertidighet, at det er mulig for institusjonene å drive godt arbeid likevel med flere faste ansettelser, færre midlertidige. Så har vi fortsatt det forrige regjering innførte, ved at vi sier i tildelingsbrevene at midlertidigheten skal ned. Vi har også mulighet til å pålegge institusjoner med høy andel midlertidighet, hvor det f.eks. går opp, å få den ned. Min vurdering er at det foreløpig er tilstrekkelige virkemidler. Men så er det, som representanten er innom, og som flere har vært innom, nå en runde på selve lovverket for sektoren, det er ute på høring. Det kan jo komme regelverksendringer som følge av det, som også vil kunne ha konsekvenser for midlertidighet i universitets- og høyskolesektoren, men det er det for tidlig å si noe om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Dette er andre gang jeg går på talerstolen i dag like etter representanten Lysbakken og han har sagt positive ting om det regjeringen har lagt frem. Jeg må innrømme at det setter meg litt ut, men det betyr vel bare at sakene er godt forankret. Vi fremmer her viktige forslag som det er stor enighet om, og det er veldig bra. Det handler om å bygge stein på stein for å heve kvaliteten på fagskolene, men også om å få fagskolenes plass i utdanningssystemet mye bedre frem enn i dag. Fagskolene har over lengre tid fått en litt stemoderlig behandling. Det har vært lite oppmerksomhet rundt dem, det har vært lite politisk oppmerksomhet rundt dem, og det er vi nå i ferd med å endre. Det er viktig, og det er bra. Forslagene følger bl.a. opp anbefalingene i NOU-en fra Fagskoleutvalget. Vi foreslår mer detaljerte lovbestemmelser rundt eksamen, sensurering, fusk, utestenging og bortvisning av studenter. Det er regelverksendringer som vil styrke fagskolestudentenes rettigheter og bidra til å skape en mer ensartet praksis ved fagskolene. Regjeringen ser også at det er behov for å etablere et nasjonalt klageorgan for fagskoleutdanning, som kan behandle klager fra studentene på vedtak fattet av fagskolenes styre eller lokal klagenemnd. En særskilt behandling i et nasjonalt klageorgan vil sikre nasjonal likebehandling og ivareta rettssikkerheten til fagskolestudentene. Forslaget som gir styrket adgang til å ilegge sanksjoner i form av å kunne annullere studentenes resultater ved uredelig opptreden som f.eks. fusk, skal bidra til å forebygge at studenter tar sjansen på å jukse. Adgangen til å bortvise eller utestenge studenten i de mer alvorlige tilfellene mener vi er nødvendig for å sikre et godt læringsmiljø. Det er videre viktig å forhindre at det uteksamineres studenter som er uskikket for yrket, til tross for at de oppfyller de faglige kravene i utdanningen. Derfor foreslår vi at det innføres krav om vurdering av skikkethet av studentene. Det betyr at man stiller de samme krav til vandel for studenter i fagskoleutdanning som til studenter ellers. Kravet om politiattest i utdanninger er også i tråd med vanlig praksis på andre studier. Mangelen på et system for å vurdere utenlandsk fagskoleutdanning kan bidra til at integreringen i norsk arbeidsliv blir vanskeligere for mange innvandrere. Derfor foreslår regjeringen å innføre en ny ordning for godkjenning av fagskoleutdanning fra utlandet. Det skal bli lettere for utenlandske arbeidere å få seg arbeid de er kvalifisert for. Det er også et viktig integreringstiltak. Samlet sett vil lovendringene bidra til at fagskoleutdanning som er av høy kvalitet og fremstår som attraktiv for studentene, blir styrket, og at studentene blir likebehandlet uavhengig av hva slags institusjon de velger å gå på. Så merker jeg meg utålmodigheten etter en fagskolemelding, og jeg ser også frem til å legge frem den i løpet av høsten.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Å velge mellom representanten Gudmundsen og sin egen statssekretær er veldig vanskelig – mellom barken og veden, mellom Skylla og Kharybdis. Vi har ikke konkludert, er svaret. Og jeg synes representanten selv hadde gode poenger i sitt innlegg. Jeg må innrømme at jeg forstår hvorfor diskusjonen om fagskolepoeng/studiepoeng er blitt en spissing av debatten om fagskolene kontra høyskoler/universiteter. Men det mest avgjørende er jo ikke den semantiske betegnelsen, men at vi får til bedre overganger. Jeg er helt klar og tydelig på at dagens system og dagens praksis også for overgangen mellom fagskole og høyere utdanning er for dårlig. Det mener jeg uavhengig av hva regjeringen velger, og uavhengig av hva stortingsflertallet måtte velge når det gjelder betegnelsen. Så må overgangsmulighetene bli flere og bedre enn i dag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-09:
Igjen har vi ikke konkludert. Dette er saker som vi vil komme tilbake til i fagskolemeldingen. Noen av disse problemstillingene vil også kunne berøres før. Det som står i regjeringserklæringen, er at vi ønsker å flytte finansieringen over til staten. Det er ikke dermed sagt at man også må flytte eierskapet over til staten. Det er gode argumenter for at fagskolene, nettopp en arbeidslivsnær, desentralisert utdanning, hvor mange voksne folk går, og som skal være tett på arbeidslivet, kanskje burde ha lokalt eierskap. Samtidig er det nå flertall på Stortinget for at man skal gå fra fylkeskommuner til regioner. Det som er helt sikkert, er at det ikke vil være aktuelt å dytte fagskolene ned til kommunene. Dersom det ikke skulle bli en statlig overtakelse, er det de nye regionene som er de mest aktuelle.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
I mai 1968 vandret det en ung irakisk geolog gatelangs i Oslo uten noe spesielt å gjøre. Han ventet på bussen og slo i hjel tida med å oppsøke et departement for å spørre om det var noen oljeselskaper som var på vei inn i Norge. Samme kveld ble han ansatt som den tredje norske oljebyråkraten, og han er blitt kalt for Norges mest lønnsomme innvandrer, for han gjorde geniale grep knyttet til norsk oljeutvinning. Han kan kanskje også karakteriseres som en av Norges mest lønnsomme innbyggere, og ikke bare innvandrere. Innvandrere blir nevnt som en del av dette såkalte utenforskapet. Det kan være at det er en god del av dagens innvandrere i Norge som har en kompetanse som overses. Jeg bruker det som inngang til saken, fordi jeg mener at tittelen – som flere har vært inne på – «Fra utenforskap til ny sjanse» gir assosiasjoner til dem og oss: Det er noen der ute som vi skal hjelpe med å komme inn i varmen, nærmest, og det er de som ikke har formalkompetanse, og som ikke har fulgt den vanlige løypa. Men det er faktisk sånn at selv de med lang utdanning – det kan sågar være folk som har jobbet som forskere – havner i dette utenforskapet. Det kan være – og har vært – folk som sitter i denne salen, som kan bli en del av dette utenforskapet. Det finnes mange gode eksempler på folk som har valgt en litt annen vei inn i voksenlivet enn å fullføre videregående opplæring og gå på universitetet eller ta videre opplæring, som har en svært suksessrik historie både i norsk offentlighet og i sitt eget yrkesliv. Det som bekymrer meg litt, er nemlig det perspektivet som flere har tatt opp, at rundt dette med voksnes læring er det såkalt marginaliserte grupper det skal handle om. Samtidig snakker statsministeren og regjeringen veldig mye om omstilling. Det det betyr, er selvfølgelig at organisasjoner skal omstille seg – det hører man med en gang. Men det er masse mennesker som skal omstille seg. Det er masse mennesker som skal jobbe på en helt annen måte enn man har gjort før, fordi vi er inne i en digital revolusjon, vi er inne i store samfunnsendringer, veldig mange må jobbe på andre måter. Da handler det om at nesten alle er nødt til å ha påfyll av kompetanse, og det nevnes knapt i denne meldingen. Da mener jeg at det å bruke begrepet «voksnes læring» knyttet opp mot denne såkalte meldingen legger opp til en fallhøyde i forhold til de svarene som kommer. Jeg synes ikke den svarer på utfordringene knyttet til voksnes læring. Jeg vet at statsråden har sagt at han kommer tilbake med dette temaet på et senere tidspunkt. Det haster, det er viktig, for det gjelder faktisk alle innbyggere i Norge, som i framtida må jobbe på en annen måte, med påfyll og kompetanse, nesten uansett type bakgrunn. Intensjonen med meldingen er god, men den er altfor knapp, og den er altfor snever.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
I løpet av denne debatten er midlertidighet nevnt, naturlig nok, fordi vi vedtar et forslag som trolig, kanskje, vil påvirke det – positivt eller negativt, det får vi se. Mitt spørsmål er som følger: Under statsråd Røe Isaksen har midlertidigheten økt i sektoren. Hva har han tenkt å gjøre med det?
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2016-06-09:
Det er flere representanter som har vist til de tre hovedsatsingsområdene i den meldingen vi debatterer: bedre opplæring for voksne med svake grunnleggende ferdigheter, bedre muligheter til videregående opplæring og bedre kvalitet i de særskilte tilbudene til innvandrere. Alle tre er viktige temaer, som fortjener vår fulle oppmerksomhet. Men det er likevel ett område som ligger mitt hjerte særlig nær. Den 13. februar 2015 sto det en artikkel i landsdelsavisen vår, Fædrelandsvennen. Artikkelen hadde tittelen: «Endelig motivert – bakerst i køen». I artikkelen sto lederen av Nav i Vennesla kommune fram og fortalte at i Vennesla var 20,6 pst. av bygdas 21-åringer, 17,4 pst. av 19-åringene og 16 pst. av 22-åringene under Nav-oppfølging. Et eget prosjekt skulle få 18–25-åringene opp om morgenen og til å møte i et jobbprogram. Hensikten med prosjektet var å unngå passivitet, og mange prosjektdeltakere lyktes med å forandre livet sitt. Men den erfaringen som ble gjort i prosjektet, var tydelig på at reglene rundt utdanning var et hovedproblem for dem som var uten fullført utdanning og var i aldersgruppa 21–25 år – de som ikke kom inn under verken ungdomsretten eller voksenretten til utdanning. Jeg er veldig glad for at regjeringa nå foreslår at ungdomsretten til videregående opplæring skal gå direkte over i voksenretten. For det handler om å gi mennesker en mulighet til å tette kunnskapshull og til å fullføre den videregående opplæringen. Det er nøkkelen inn i arbeidslivet. Likedan er det kjærkomment at regjeringa nå vil vurdere å utvide retten til videregående opplæring for søkere som har videregående opplæring i utlandet, men ikke får den anerkjent i Norge. Det er ingen tvil om at tilgangen til arbeidslivet er nøkkelen til god integrering i Norge. Det er selvfølgelig viktig for den enkelte og den enkeltes mulighet til deltakelse i arbeidslivet, men det er også viktig for fellesskapet. Det er mange enkeltting som kunne vært påpekt i denne stortingsmeldingen. For meg har det vært et viktig signal at regjeringa her ser på tvers av sektorene og utvikler en samordnet og helhetlig kompetansepolitikk for voksne med lite utdanning, med svake grunnleggende ferdigheter eller ikke godkjent kompetanse. For det å bli møtt med muligheter og ikke stengsler når behovet og motivasjonen er til stede, er alfa og omega for at flere skal lykkes i utdanning og arbeidsliv.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Dette er en viktig og stor sak på flere måter, og det er bra at det tas opp av regjeringen, og det er bra at det er et stort engasjement i komiteen. Men det er egentlig to debatter på samme tid, for tradisjonelt har denne debatten handlet om folk som har falt utenfor både skole og arbeidsliv, kanskje fått en grunnskoleutdanning som er ganske mangelfull, og ikke fått noen mulighet til å ta videre utdanning, og er de som er mest utsatt på arbeidsmarkedet. Og den handler om dette såkalte utenforskapet – hvordan bringer vi voksne med dårlig erfaring fra skole og med negativ erfaring fra opplæring inn igjen i arbeidslivet. Det er et stort og omfattende problem i seg selv. Men det denne debatten egentlig vil dreie seg om i framtiden, er at masse folk kommer til å gå ut av skolen med ganske gode kunnskaper, men kanskje ikke med den fagkompetansen eller den videre opplæringen som gjør at man er kvalifisert for et arbeidsliv. For de ufaglærte jobbene forsvinner i et enormt tempo, og ikke bare det, men de kvalifikasjonene man trenger for å få de jobbene som fins, endrer seg veldig mye fortere enn før. Det er ikke mer enn et par generasjoner siden at ungdom kunne se på foreldrenes yrker og tenke at det var det som var framtiden. Nå møter ungdommer egentlig et helt blankt ark når spørsmålet om hva de skal bli når de blir store, hvilke kvalifikasjoner de trenger, og hvilke jobber de skal ta, blir stilt. Det å klare å få denne livslange læringen til å fungere – ikke bare for dem som har slitt i skolen og kanskje kommet ut med dårlige kunnskaper og dårlige resultater eller av andre grunner blir utstøtt av arbeidsmarkedet, men faktisk for hele arbeidsstyrken – er det store spørsmålet vi egentlig burde hatt en bred debatt om. For det stiller enorme krav til arbeidslivet, det stiller enorme krav til utdanningsinstitusjonene, og det stiller enorme krav til oss for å lage systemer som er fleksible nok og gode nok til at alle får delta i dette. Når 15 000 ungdommer i hvert kull går ut av videregående skole uten å ha fullført og bestått, risikerer vi i løpet av ti år å få 150 000 mennesker som er nødt til å skaffe seg den kompetansen i ettertid. Når vi ser at det er flere hundre søkere på jobber i kassen i en dagligvareforretning, er det fordi disse jobbene, som man ikke trenger spesiell formalkompetanse til, blir færre og færre. Vi risikerer rett og slett å få enormt mange mennesker som er helt friske, og som egentlig har helt ok kunnskap og kompetanse, men som likevel ikke får jobb. Det er denne sosiale, tikkende bomben som vi er nødt til å lage et system for å møte – sørge for at folk blir kvalifisert gjennom hele livet, sørge for at folk får etter- og videreutdanning – både for å løse utenforskapet for dem som tradisjonelt har vært de mest marginaliserte, og for å sørge for at alle får delta aktivt i arbeidsmarkedet og bidra til verdiskaping og til et likeverdig Norge.