Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-09:
Den presisering som finansministeren gav av hva han har tenkt å komme tilbake til Stortinget med, synes jeg var tilfredsstillende. Hvis dette er en opprydding av paragrafer som ikke er virksomme, og hvis dette er en opprydding mer for å se hvordan dette lovverket faktisk er, synes jeg dette er helt på sin plass. Jeg oppfatter det også dit hen at finansministeren ikke har tenkt å komme tilbake til Stortinget med forslag i den retning som representanten Siv Jensen har foreslått for Stortinget. Det må jeg også si at jeg finner tilfredsstillende. Jeg har et par kommentarer til representanten Jensen, som ikke klarer å se at det her er et demokratisk underskudd. Hun bruker den engelske sentralbanken som eksempel. Nå er den engelske sentralbankens regelverk noe forskjellig fra Den europeiske sentralbankens regelverk, også dens praksis. Finanskomiteen har ved to anledninger vært i London og sett på hvordan bankens regelverk praktiseres, og det praktiseres i full åpenhet. Man har bl.a. også fullt referat fra hva de ulike representantene i hovedstyret mener, og alle dissenser legges umiddelbart fram. Hvis man ønsker å skape – skal vi si – usikkerhet om pengepolitikken i Norge, må jeg si at det systemet man har valgt i England, i så måte er helt åpent og faktisk også praktikabelt, hvis man ønsker det slik. Men der finnes det allikevel en politisk binding som man ikke har i EUs sentralbank. Det som skjer, er ikke slik som Siv Jensen presenterer det. Det er slik at når Det europeiske råd utnevner sentralbanksjef, sitter han – så vidt jeg husker – i seks eller sju år. Sentralbankens styre oppnevnes også, men etter innstilling fra de ulike medlemsstater. Den finske representanten heter Sirkka Hämäläinen – hvordan det er mulig å sitte i en sentralbank og hete Sirkka, har jeg bestandig lurt på, men det heter hun altså – og hun sitter der også i en periode på seks eller sju år. Det betyr at vedkommende ikke er utskiftbar. Det nasjonale parlamentet eller den nasjonale regjering har altså overhodet ikke anledning til å instruere eller avsette vedkommende. Det betyr at denne sentralbanken – og det er jo det hele denne ideen med en uavhengig sentralbank er tuftet på – i alle sine ledd og komposisjoner er uavhengig av de politiske styrene. Dette systemet er jeg imot. Dette innebærer et betydelig demokratisk underskudd, og jeg klarer ikke, slik som representanten Jensen, å få begrepet «politisk styring» til å høres ille ut. Tvert imot må jeg si at jeg synes begrepet «politisk styring» er et honnørord. Det at man ønsker å bli kvitt f.eks. arbeidsledighet, og at man derved bruker både finanspolitikk og pengepolitikk for å sette inn virkemidler for å få stimulert aktivitet, mener jeg er positivt. Dette har det europeiske kontinentet ikke fått til, rett og slett fordi de ulike virkemidler fungerer mot hverandre og også nøytraliserende, og dermed har man ikke et virkemiddelapparat som vårt til rådighet. Jeg synes at politisk styring over både penge- og finanspolitikk er klokt, og jeg synes at Stortinget i en gitt situasjon skal ha anledning til å bruke disse virkemidler. Det betyr at det er mulig for finansministeren – med dagens regelverk – å si til sentralbanksjefen at han er uenig. Da skal det gå et brev til Stortinget riktignok, men allikevel har man etter dagens regelverk en mulighet til å overprøve sentralbanken. Dette synes SV er positivt, men det skal selvfølgelig ikke misbrukes, og det gjøres da heller ikke.