trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-11:
Mitt hovedspørsmål tar utgangspunkt i stortingspresidentens kloke ord til oss alle under trontaleseremonien, der han la vekt på Stortingets rolle i demokratiets saksbehandling, forholdet mellom Stortinget og Regjeringen, og viktigheten av å få reelle debatter i det offentlige rom når Stortinget får saker til behandling, nødvendigheten av ulike gruppers adgang til å kunne gi uttrykk for sitt syn og ha en reell påvirkning. Statsministeren hadde også noe av den samme kloke tilnærming i sin regjeringserklæring for et år siden. Om jeg kan få sitere noen få setninger, sa Regjeringen i sin tiltredelseserklæring: «Vi vil endre politikkens innhold» – det er nå så – «og vil endre politikkens form.» Statsministeren sa også: «Vi inviterer til et stort samarbeid om å gjøre Norge bedre».«Regjeringen har et flertall i Stortinget bak seg. Det betyr ikke at den skal gjøre som den vil.» I oppfølgingsdebatten senere sa statsministeren: «I regjeringserklæringen i går inviterte jeg Stortinget til samarbeid. Det er alvorlig ment. Vi er opptatt av å sikre samarbeid og nær kontakt med regjeringspartienes stortingsgrupper, men vi er som regjering i tillegg opptatt av å ha et samarbeid med opposisjonen.» Jeg skal ikke si at Regjeringen sa én ting og gjorde noe annet i denne saken, men jeg tror det er grunnlag for å si at det nok er en alminnelig oppfatning – selvsagt i opposisjonen, men jeg tror nok at det også ikke er så rent få innenfor hans eget parlamentariske grunnlag her i huset, og definitivt blant dem som følger med i norsk politikk, som mener at Regjeringen og Stortinget – la meg si det slik – har et forbedringspotensial når det gjelder å få dette samarbeidet til å bli bedre og viktigere enn det man har lyktes med så langt. Statsministeren sa ikke noe i innlegget sitt i trontaledebatten om dette, men jeg vil gi ham en anledning nå til å fortelle om hvordan han tenker seg at dette er et område som kan bli bedre de neste tre årene.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-11:
Jeg takker for svaret. Jeg synes dette tegner bra, og det er jo også mange vitner til stede som kan bekrefte at statsministeren igjen gir uttrykk for en reell vilje til å bedre samarbeidsforholdet mellom regjering og storting, inkludert opposisjonen, for han sa faktisk i tiltredelsesdebatten at «det i denne sal» – det var raust, det – «er personer med mye kompetanse og kunnskap som Regjeringen vil ha nytte av». Det håper jeg han vil trekke veksler på. Da er det ikke grunnlag for å be noen i opposisjonen om å «jekke seg ned» og oppføre seg ordentlig når man utfører sine opposisjonsverv, som vi har hørt i denne spontanspørretimen. Jeg vil likevel minne om at Regjeringen helt til det siste ikke har forbedret seg mye. Arbeids- og inkluderingsminister Bjarne Håkon Hanssen sa kategorisk i begynnelsen av september om sykelønnsforslaget: Vi har flertall i Stortinget for forslaget! Så gikk det noen dager, og så kom det fram at det flertallet ikke var der. Da gav han uttrykk for at det ikke var hans jobb å kommunisere med stortingsgruppene. Vedtaket var fattet med forankring i regjeringsapparatet og regjeringspartiene. Regjeringen hadde fremmet et forslag, og han var trygg på at det ville bli vedtatt. Ingen av oss er trygg på det i dag. Det bare vitner om at vi sliter med manglende samarbeid mellom regjering og storting langt inn i budsjettbehandlingen utover denne høsten.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-10-11:
Det var her snakk om samlivskursa som Regjeringa føreslår å fjerne støtte til heilt, dei lokale samlivskursa i regi av frivillige organisasjonar, og utviklingsarbeid. Eg ser at samlivskursa faktisk har blitt veldig populære. Mange bedrifter har spandert samlivskurs på sine tilsette, fordi dei ser at når dei tilsette har det bra på heimefronten, har dei det også bra på jobb. Undersøkingar viser at det er samanheng mellom samlivsbrot og sjukefråvær. Samlivet kan vere krevjande. Derfor er Kristeleg Folkeparti oppteke av å ha eit lågterskeltilbod, som desse tilboda er. Reaksjonane har blitt mange ut frå det som Regjeringa har kome med når det gjeld å kutte det frivillige arbeidet knytt til samlivskurs. Eg veit at det at folk kan få hjelp i ein tidleg fase og førebyggje som service på samleiet(munterhet i salen) (munterhet i salen)
Inge Lønning (Høyre), 2006-10-11:
Hvis statsministeren i stille stunder skulle komme til å tenke tilbake på denne spørretimen uten spesiell begeistring, vil jeg minne ham om at neste gang han skal møte Stortinget i muntlig spørretime, har han et betydelig forbedringspotensial når det gjelder presisjonsnivå. Det må jo være oppmuntrende. Det statsministeren overser i sine svar i denne runden, er at i Soria Moria-erklæringen har man skrevet inn en helt generell målsetting om at man på helsesektoren og når det gjelder rehabilitering, skal trappe ned bruken av private tilbydere. Det er et prinsipielt, ideologisk betinget standpunkt. Nå melder de private sykehusene i dette land om at stadig flere betaler nødvendig helsehjelp selv, og at det har vært en dramatisk økning i salg av private helseforsikringer. Vi er, som resultat av dette, på vei mot et klassedelt helsevesen. Når det gjelder rehabilitering, har en av de største og tyngste pasientorganisasjonene, Landsforeningen for Hjerte- og Lungesyke, sagt at dette budsjettet er en dramatisk kalddusj for alle dem som hadde håpet på en virkelig sterkere satsing på rehabilitering. Hvordan forklarer statsministeren dette?
Inge Lønning (Høyre), 2006-10-11:
Det må være tillatt å peke på at nødvendigheten av disse oppklaringsrundene dreier seg nettopp om forståelsen av rollefordelingen mellom parlamentet og regjeringen. Det er parlamentets oppgave å holde regjeringen ansvarlig, og det er regjeringens ansvar å stå til ansvar overfor parlamentet – ikke omvendt. Derfor vil jeg kanskje antyde et lite råd til statsministeren, at ordtaket om at angrep er den beste form for forsvar, ikke gjelder samspillet mellom regjering og storting. Men til de formelle spilleregler. Uformell kontakt er vel og bra, men bare dersom de formelle spillereglene blir respektert. I trontaledebatten var det en samlet opposisjon som mot slutten av debatten beklaget at man førte hele trontaledebatten på et meget ufullstendig informasjonsgrunnlag fordi den ene delen av Stortinget kjente til store deler av budsjettet på forhånd, den andre kjente bare det som var lekket systematisk gjennom pressen. Da svarte statsministeren på en måte som la det nær å tolke ham slik at han mener at disse lekkasjene var helt OK, og at det er helt greit at Regjeringen sørger for massiv informasjon om budsjettet før Stortinget har fått kjennskap til det. Det er i tilfelle et dramatisk brudd på de konstitusjonelle reglene. Er det riktig forstått, eller vil statsministeren korrigere den oppfatningen?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-11:
Lars Sponheim siterte fra tidligere uttalelser fra Regjeringen om at det var mye kunnskap i denne forsamling som en kunne ha god bruk for. Det minner meg om Bent Røiselands ord om at Venstre ikke er et parti, men en samling av de beste folkene vi har her i landet. Om ikke det er et aktuelt sitat fra denne perioden, er det en illustrasjon på at det kan være kompetanse i dette hus som det er vel verd å gjøre seg bruk av. Regjeringen lovte større forutsigbarhet, og på ett punkt holdt det. Så langt har en neglisjert egne partigrupper, opposisjonen og alle de organisasjonene som kommer med innspill til Stortinget i den tro at deres argumenter kan ha påvirkning på det endelige resultatet. Mitt spørsmål er helt konkret knyttet til den forestående budsjettbehandlingen. Kan alle de grupperinger og organisasjoner som kommer til Stortinget, påregne at når de påpeker dårlig begrunnede forslag, feilaktig begrunnede forslag, vil det være handlingsrom i Stortinget for å foreta forbedringer slik at budsjettet blir mer i samsvar med de prioriteringene som disse aktørene ønsker?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-10-11:
Jeg la også merke til at statsministeren bad enkelte stortingsrepresentanter om å jekke seg ned og oppføre seg ordentlig. Da kunne det være fristende å spørre om statsministeren har gitt samme formaning til enkelte av sine regjeringsmedlemmer i det siste, f. eks. kulturministeren – men det skal jeg la være. Jeg er opptatt av det statsministeren var inne på om samspill storting–regjering og også muligheten for organisasjoner som representerer mange i dette landet, til å komme til orde. Det kan være de som representerer de private barnehagene, de som representerer pensjonistene, ulike pasientgrupper og andre frivillige organisasjoner. Finanskomiteens leder, Schjøtt-Pedersen, sier i dag at de i revidert bare endret på 700 000 kr. Det ligger kanskje som en mal. Mitt spørsmål er: Er det virkelig rom for justeringer, eller har regjeringspartiene lukket døren for alle disse gruppene?
Audun Blegen (Høyre), 2006-10-11:
«Det offentlige på ulike nivåer kjøper bygg- og anleggstjenester for ca. 80 mrd. kr i år. Byggenæringen sliter med at det er mange useriøse aktører i næringen. Byggenæringen ønsker ikke at useriøse bedrifter skal ha oppdrag for offentlige oppdragsgivere. Det offentlige må som oppdragsgiver opptre på en måte som fremmer seriøse bedrifter. Hva kan det offentlige gjøre for å stimulere til en mer seriøs næring gjennom sin anskaffelses- og kontraheringspraksis?»
Audun Blegen (Høyre), 2006-10-11:
Først vil jeg få takke statsråden for svaret. Jeg er veldig glad for at statsråden øver så sterkt press og øker bevisstheten i det offentlige rundt viktigheten og verdien av seriøse aktører. Jeg er imidlertid av den oppfatning at næringen selv ikke blir mer seriøs enn det byggherrer, enten det er private eller offentlige, legger opp til at den skal være. Den forrige regjeringen samarbeidet tett med byggenæringen rundt spørsmålet om seriøsitet. Et av de konkrete tiltakene som ble etablert, var en kvalifikasjonsordning som heter StartBANK. Dette er en prekvalifiseringsordning som oppfyller alle krav det offentlige har til dokumentasjonsplikt til bedrifter, samtidig som StartBANK inneholder en rekke tilleggsopplysninger som bekrefter om bedriften er seriøs. Systemet kan byggherre bruke for å sjekke om bedrifter og entreprenører er seriøse, på en enkel og kostnadsbesparende måte, slik statsråden også var opptatt av. Innenfor lovverket er det mulig for det offentlige å benytte formuleringer der en åpner for at medlemskap i StartBANK eller tilsvarende ordninger kan benyttes, istedenfor at en må sende inn alle standarddokumenter som er nødvendige, i hver bidige anbudsrunde. Og oppfølgingsspørsmålet er da: Vil statsråden nå ta et direkte initiativ overfor departementene og ikke minst kommunene for å få dem til å bruke formuleringer som åpner for at det benyttes denne typen kvalitetssikringsordninger?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Fyrst må eg få starte med å takke representanten for spørsmålet, eit veldig godt spørsmål, som eg har gledd meg til å svare på fordi det er viktig at vi er opptekne av dette, både i storting og regjering. Eg er einig med representanten Blegen i at det er viktig at staten berre bruker seriøse firma til oppdrag. Det er likevel sånn at det er den einskilde verksemda sjølv som innanfor visse gitte rammer har ansvaret for at det skjer. Men Regjeringa har ein del verkemiddel som skal sikre at nettopp verksemdene gjer dette innanfor desse rammene. For det fyrste har vi regelverk for offentlege innkjøp, som gjeld både den statlege og den kommunale sektoren. Det krev at dei som vil delta i konkurransar om offentlege kontraktar, skal dokumentere at skattar og avgifter er innbetalte, og at reglar for helse, miljø og sikkerheit er overhaldne. I det gjeldande regelverket tek den plikta til å gjelde når kontrakten sin verdi overstig den nasjonale terskelverdien. Då den førre regjeringa heva terskelverdien i fjor haust, fall jo skatteattestplikta og HMS-attestplikta vekk for innkjøp mellom 200 000 og 500 000 kr. Det er positivt sett i lys av at ein får eit redusert dokumentkrav til næringslivet og dermed innsparingar av ein del administrative arbeidstimar i næringslivet, men det er uheldig i form av at det kan vere med og byggje opp under useriøse aktørar, som dermed har eit spelerom i forhold til dokumentasjonskravet. Difor innførte Regjeringa eit vedtak om at alle ved innkjøp over 100 000 kr skal innlevere nettopp skatteattest og HMS-attest. Statlege etatar er vidare pålagde å følgje ILO-konvensjon nr. 94 om lønns- og arbeidsvilkår i offentlege kontraktar. Reint praktisk betyr det at når statlege etatar inngår kontraktar om tenester og byggje- og anleggsarbeid over EØS-terskelverdien, skal kontraktane innehalde klausular som sikrar arbeidstakarane lønns- og arbeidsvilkår som ikkje er dårlegare enn dei som gjeld for same type arbeid innanfor same distrikt. Så vil eg òg orientere representanten om eit sjølvstendig inititativ som eg tok i forhold til mine kollegaer så seint som den 25. september i år. Eg skreiv eit brev til dei andre regjeringsmedlemene og understreka at statlege leiarar har eit ansvar for at staten ikkje nyttar useriøse firma, og at dette ansvaret òg gjeld avtalar som ligg under grenseverdiane for innkjøp, og ikkje minst var det ei påminning om ILO-konvensjon nr. 94. Eg bad dei eksplisitt ta det opp med leiarane i dei underliggjande statsetatane, slik at vi er trygge på at staten gjer dette på ein skikkeleg måte.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Eg er langt på veg einig i det representanten Blegen seier, men eg har berre lyst til å kommentere ein ting: Eg meiner at næringa sjølv har teke eit stort ansvar for å rydde i eigne rekkjer, nettopp, som representanten viser til, gjennom det samarbeidet som ein har hatt med myndigheitene no overalt, og spesielt innan byggjenæringa, som har fått veldig orden på spesielt det med svart økonomi. Tilsvarande har ein i reinhaldsbransjen spesielt hatt ei opprydding, der ein opererer med ei tilsvarande ordning for bedriftene som heiter «Ren Utvikling». Eg meiner vi har gjort veldig mykje i høve til det regelverket vi har. Det gjeld innkjøpsregelverket, ILO-konvensjonen er teken opp, og det gjeld det arbeidet eg no har gjort i forhold til statsrådskollegaene mine med å innskjerpe dette forholdet. Men vi skal òg vere klåre over at det kan finnast heilt ordentlege, skikkelege selskap både i byggjenæringa og for så vidt i reinhaldsbransjen som ikkje er med i dei organisasjonane som representanten peiker på. Vi skal passe på at dei ikkje vert ekskluderte fordi vi oppfordrar til spesiell bruk av nokon som har valt seg ei organisasjonstilknyting.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Bakgrunnen for at eg får dette spørsmålet, er knytt til mitt overordna ansvar for staten sin løns- og personalpolitikk. Eg kjem likevel ikkje til å diskutere innhaldet i representanten sitt spørsmål knytt til namn og statleg verksemd, men vil svare på spørsmålet reint generelt. Enkelte permisjonar er lovbestemte. Fødsels-, omsorgs- og foreldrepermisjon er av den typen. Vi har andre permisjonar som er regulerte i avtaleverket mellom partane i den statlege sektoren av arbeidslivet. Då tenkjer eg t.d. på retten til permisjon for tillitsvalde, som er regulert i hovudavtalen i staten. Permisjon for å arbeide i anna verksemd er ikkje nærare regulert, korkje i avtaleverket eller som administrative retningsliner som går ut frå mitt departement. Det er ganske vanleg at ein gir permisjon utan løn når ein arbeidstakar går over til ei anna verksemd, og som eit ledd i å løyse ei personalsak har det òg vore tilfelle der det har vore nødvendig å gi ei form for økonomisk kompensasjon, anten når arbeidstakaren går av, eller som permisjon med løn for ein kortare eller lengre periode. Dette er likevel på ingen måte noka omfattande ordning. Det er eit fåtal gonger det har skjedd, og det har då vore til det beste både for verksemda og for den tilsette sjølv når ein har valt den løysinga lokalt i den statlege verksemda.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Eg kjem ikkje til å gå inn og svare konkret på spørsmål som gjeld UDI. Det ligg under arbeids- og inkluderingsministeren sitt ansvarsområde. Eg kan svare generelt at det er ingen grunn til å hevde at dette er av eit stort omfang. Hadde det vore av eit stort omfang, hadde vi måtta gå inn og sjå på om dette var eit forhold som vi skulle regulere nærare, t.d. i det generelle permisjonsregelverket. Men som eg seier: Når ein lagar slike ordningar, er det som regel i samband med eit ynske om eit personskifte, men utan at det ligg føre eit tenestemisforhold eller ein annan grunn som skulle leie til oppseiing eller avskil. Årsakene til at leiinga ynskjer eit personskifte, kan vere forskjellige. Det kan vere frå at arbeidstakaren utgjer eit arbeidsmiljøproblem som må løysast raskt, til meir utanforliggjande årsaker der det er opplevd som ei belastning at vedkommande vert verande i ei stilling. I andre høve kan det vere arbeidstakaren som sjølv ynskjer eit skifte for kortare eller lengre tid, kombinert med at arbeidsgivaren ser seg tent med det for den statlege verksemda. Men hovudpoenget er at dette er ei løysing som ein finn på arbeidsplassen i ei foreining mellom arbeidsgivar og arbeidstakar. Det er ein fleksibilitet som vi meiner må liggje i regelverket, og når det ikkje har noko stort omfang, er det liten grunn til å begynne å regulere dette nærare fordi om ein f.eks. ikkje liker den eine avgjerda som her har vore omtalt.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Det kan eg ikkje svare på, for, som eg har vore inne på, dette har skjedd i nokre få enkelttilfelle, der arbeidsgivar og arbeidstakar har vore einige om at dette var ei god løysing for den statlege etaten. Hadde det hatt eit større omfang enn det det har hatt, ville vi ha sett på om det var mogleg å regulere det. Men eg vil jo tru at nettopp representanten Høie frå Høgre vil vere oppteken av nettopp å støtte at ein har ein stor grad av desentralisert forvaltning knytt òg til personalansvaret rundt om i statsetatane, og at vi ikkje skal begynne å regulere det og dermed få eit stivbeint og firkanta regelverk som hindrar at ein finn lokale løysingar på utfordringar der og då i den lokale statlege etaten. Firkanta løysingar brukar sjeldan å gagne nokon som helst, og det gagnar iallfall ikkje ei effektiv forvaltning å ha ein type svar på alle typar utfordringar. Så inntil dette eventuelt får eit omfang som gjer at vi ser grunn til å gripe inn, føler eg meg vel med at statsetatane har eit fleksibelt regelverk som gjer at dei når det er nødvendig, tek denne typen avgjerder, fordi det var det beste for statsetaten, og det var det beste for arbeidstakaren.
Bent Høie (Høyre), 2006-10-11:
«1. oktober hadde VG en artikkel om at avdelingsdirektør Paula Tolonen fratrådte sin stilling i Utlendingsdirektoratet(UDI) og gikk over til Norsk Organisasjon for Asylsøkere(NOAS) (UDI) (NOAS) Er dette en alminnelig ordning innenfor statens lønns- og personalpolitikk, eller er dette en nyetablert praksis?»
Bent Høie (Høyre), 2006-10-11:
Jeg skal også forholde meg til saken helt generelt, men eksemplet er trukket fram nettopp fordi det illustrerer en ordning som jeg tror for de fleste var en stor overraskelse at i det hele tatt ble praktisert. Jeg vil også spørre statsråden mer presist fordi hun nevner at dette har vært tilfellet: Omfatter denne ordningen flere? Er det personer i fortid som har fått tilsvarende ordning i så lang tid med så høy lønn? Og omfatter den flere i UDI-systemet i nyere tid? Staten er jo en betydningsfull, stor arbeidsgiver som har en mangslungen virksomhet. Det overrasker meg veldig at det ikke var mulig å finne andre jobber i staten som disse personene kunne bekle når staten altså allikevel betaler topplønn til disse personene.
Bent Høie (Høyre), 2006-10-11:
At dette har et lite omfang, gjør det ikke mindre prinsipielt vanskelig at staten i det hele tatt, når den sannsynligvis er landets største arbeidsgiver, åpner for at en som ansatt får lov til å ta med seg lønn til private virksomheter og organisasjoner i en så lang periode for å løse en personalsak. Det burde vært mulig for alle innenfor en omfattende statlig virksomhet å finne annen virksomhet innenfor staten. Dette innebærer også i realiteten en form for skjult støtte til en organisasjon, på 1,4 mill. kr, og alle som driver frivillig arbeid, vet at det er en betydelig støtte økonomisk. Her er det faktisk også, ikke minst, snakk om en betydelig støtte i forhold til kompetanse hos en organisasjon som oppfattes som motpart i denne sammenheng. Så jeg vil igjen spørre statsråden: Er det slik at vi vil se flere eksempler på at denne ordningen benyttes av statlig virksomhet, nemlig å gi ansatte permisjon med lønn i så lang tid for å begynne å jobbe i privat virksomhet?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
«Ifølge NTB 13.10.05 fastslo finansminister Halvorsen at 15 års strid om bruken av gasskraftverk nå var avklart. Den 12.05.06 fulgte energiminister Enoksen og miljøvernministeren opp med en pressemelding hvor man fastslo at det var enighet om gasskraftpolitikken. Slike «avklaringer» burde medført forutsigbare rammebetingelser rundt f.eks. CO2 for gasskraftprosjektet på Mongstad og det reviderte prosjektet på Skogn. Det har det ikke. Hvilke forutsigbare rammevilkår har gasskraftaktørene egentlig fått fra Regjeringen?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Jeg synes svaret her illustrerer veldig godt problemstillingen som jeg tar opp, for det statsråden sier, viser at det er ingen forutsigbarhet for aktører som ønsker å bygge gasskraftverk. Alt holdes hemmelig, en må inn i hemmelige forhandlinger med Regjeringen for å vite hva slags rammebetingelser rundt CO2 som skal gjelde. Det er ingen forutsigbar og åpen næringspolitikk, slik som Regjeringen lovte. Det er interessant å høre at statsråden mener at endelig har CO2-håndtering kommet på kartet. Allerede da Stortinget behandlet klimameldingen i mai 2002, slo et stort flertall fast at alle nye konsesjoner for gasskraftverk skal være basert på CO2-rensing, så dette er ingen ny revolusjon fra Regjeringen. Det som er det nye med denne regjeringen, er at det ikke er noen forutsigbarhet i hvilke krav som bedriftene faktisk vil møte hvis de ønsker å bygge dette. Da er spørsmålet igjen: Hvilken forutsigbarhet har aktørene, f.eks. Statoil på Mongstad, som har brukt mange, mange år og mange titalls, om ikke hundretalls millioner kroner for å få frem et prosjekt, for hvordan Regjeringen håndterer slike søknader?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Det er snart et år siden Statoil sendte søknaden. Regjeringen har hatt denne søknaden inne siden i hvert fall januar – så langt jeg er kjent med saken. Den har ligget til behandling. Ingen ting har kommet ut før nå, de siste månedene. Regjeringen har visst om at 20.–22. september måtte Statoil ha et svar; vi er nå godt på overtid. Til den klimadebatten som statsråd Bjørnøy nevner. Det bygges og åpnes ett kullkraftverk uten CO2-rensing i Kina hver uke, og statens eget selskap, Statkraft, bygger to gasskraftverk uten CO2-rensing i Tyskland. Men på Mongstad skal en altså ikke kunne bygge et gasskraftverk med forutsigbare rammevilkår. Istedenfor skal en ende opp med en evigvarende diskusjon i Regjeringen. Det ligger ingen penger til CO2-rensing på Mongstad i budsjettet for 2007. Det betyr at Regjeringen tidligst har tenkt å bevilge penger til CO2-rensing i 2008. Hvordan henger det sammen når vi vet at Statoil ønsker å begynne å bygge et gasskraftverk på Mongstad høsten 2006, og Regjeringen – i hvert fall statsrådens eget parti – ønsker at dette skal skje parallelt?
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Menneskeskapte klimaendringer er en av de største miljøutfordringene verden står overfor. Det er derfor viktig å unngå nye store utslippskilder og stimulere til at ny teknologi for CO2-håndtering blir videreutviklet og tatt i bruk. Denne regjeringen har sørget for at CO2-håndtering ikke lenger bare er en luftig visjon, men et mål det arbeides systematisk for å nå. Satsingen i statsbudsjettet på 860 mill. kr til forskning, teknologiutvikling og arbeidet med CO2-fangst på gasskraftverk er et synlig bevis på dette. Jeg har notert meg at industrien har tatt Regjeringens ambisiøse politikk for CO2-håndtering til etterretning. Statoil og Shell har lansert planer for en verdikjede på Tjeldbergodden. Også Industrikraft Midt-Norge kopler sitt reviderte prosjekt på Skogn opp mot arbeidet med å få på plass verdikjeder for CO2. Jeg kan ikke forskuttere hvilke krav som vil bli stilt i utslippstillatelsen til gasskraftverket på Mongstad. Saken er fortsatt under behandling, men jeg kan si så mye som at den nå er i sluttfasen. Jeg ønsker å påpeke at Soria Moria-erklæringen om at alle nye konsesjoner til gasskraftverk skal basere seg på CO2-håndtering, ligger til grunn for Regjeringens vurderinger. Når det gjelder Skogn, har Regjeringen i Soria Moria-erklæringen lovet at den skal bidra til CO2-håndtering ved Skogn dersom det blir aktuelt å bygge dette gasskraftverket. Dersom selskapet nå ønsker å bygge gasskraftverk på andre vilkår enn det som framgår av den eksisterende utslippstillatelsen, vil det være opp til selskapet å søke om en endring. Hvilke vilkår som i så fall vil kunne bli stilt, må vurderes når det foreligger en søknad fra selskapet.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Det er riktig, som representanten Solvik-Olsen sier, at det er stor enighet i Stortinget om CO2-håndtering og nødvendigheten av å ta et av verdens viktigste miljøspørsmål på alvor. Jeg er glad for at Stortinget har en felles forståelse av det. Når det gjelder rammevilkår for selskapene og industrien, er det en viktig betingelse at de er opptatt av CO2-håndtering, fordi vi skal være en industri som er framtidsrettet. Med hensyn til de konkrete søknadene må de behandles slik det er vanlig når vi behandler søknader om utslippstillatelser.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Statoil har, når de skal bygge gasskraftverk, mange søknader inne. Noen er behandlet av NVE og i Olje- og energidepartementet, noen sendes til Miljøverndepartementet. Det ble i juni 2005 sendt en søknad til SFT om utslippstillatelse. SFT gav sin innstilling til Miljøverndepartementet i august i år, og vi har brukt tiden fra august og fram til nå til forhandlinger og samtaler med Statoil. Jeg kan ikke, av forståelige grunner, komme inn på innholdet av den dialogen. Men jeg kan forsikre om at beslutningen vil bli tatt ganske raskt.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Lavutslippsutvalgets innstilling ble, som også nevnt av representanten Hareide, levert til meg den 4. oktober. Det er ingen tvil om at denne rapporten vil bli et særdeles viktig innspill til Regjeringens langsiktige klimapolitikk. Vi er allerede godt i gang med å få utløst en rekke av de tiltakene som foreslås. Det gjelder bl.a. CO2-fangst og –lagring ved produksjon av gasskraft, sektorvise klimahandlingsplaner, ny klimakvotelov, bilavgifter og innfasing av biodrivstoff. Lavutslippsutvalgets innstilling vil tjene som et underlag for en beslutning om en generasjonsmålsetting i klimapolitikken. Utvalgets anbefalinger om tiltak strekker seg framover mot 2050 og går således utover den kortsiktige klimapolitikken, rettet mot oppfyllelse av Kyotoprotokollens første forpliktelsesperiode fra 2008–2012. Likevel er det i stor grad samsvar mellom de langsiktige tiltakene utvalget anbefaler, og den virkemiddelbruk Regjeringen arbeider med. Oppfølgingen av Lavutslippsutvalgets innstilling vil være et viktig grunnlag for tilretteleggingen av en mer ambisiøs klimapolitikk etter 2012, altså etter Kyotoprotokollens første forpliktelsesperiode. Regjeringen vurderer i disse dager hvordan Lavutslippsutvalgets innstilling skal følges opp, og jeg vil komme tilbake til Stortinget når det gjelder hvordan vi konkret skal gjøre det.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Jeg har lyst til å understreke at jeg tar rådet som jeg nå har fått fra representanten Hareide, om å komme tilbake med en stortingsmelding, veldig alvorlig. Det er en vurdering vi er i gang med, og jeg vil absolutt legge stor vekt på de anbefalinger som stortingsrepresentanter gir meg. Når det gjelder en generasjonsmålsetting, er det blant sakene vi i Soria Moria-erklæringen har sagt at vi skal få til, så det er også en del av den vurderingen vi nå gjør.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Jeg skal som sagt vurdere det – og vi gjør det i disse dager – og jeg vil komme tilbake til Stortinget når vi har foretatt den vurderingen. Jeg har lyst til å understreke at klimaspørsmålet – klimautfordringene – er et av verdens aller viktigste spørsmål innenfor miljøsektoren, og derfor har Regjeringen veldig store ambisjoner på dette området. Jeg kan forsikre Stortinget om at dette er et arbeid som har veldig høy prioritet i Regjeringen.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Vernesaken for Trillemarka–Rollagsfjell inngår i arbeidet for økt skogvern. I mars 2003 iverksatte Miljøverndepartementet ved daværende statsråd Børge Brende en saksbehandling for å vurdere vern av et større skogområde i Trillemarka–Rollagsfjell. Skogarealet som ble utredet for nytt vern, var på ca. 161 km2. Høsten 2003 voterte Stortinget over følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen om ikke å opprette nytt naturreservat i stort omfang i Trillemarka – Rollag Østfjell i tillegg til den delen av Trillemarka som ble vernet i 2002.» Forslaget falt med 77 mot 21 stemmer, og arbeidet med å vurdere vern av et større skogområde i Trillemarka–Rollagsfjell er dermed videreført. Miljøverndepartementet har nylig mottatt tilrådingen fra Direktoratet for naturforvaltning om vern av Trillemarka–Rollagsfjell. Saken vil bli underlagt grundig behandling i departementet. Jeg legger stor vekt på å få innspill og synspunkter fra de ulike partene i saken, som jeg jobber tett og mye med. Regjeringen vil ta stilling til verneomfanget for området mot slutten av året. Behovet for finansiering knyttet til vernet vil først kunne anslås når spørsmålet om verneomfang er avklart. Det vil derfor tidlig i 2007 bli lagt fram en sak for Stortinget om finansiering. Når det gjelder Hyllingsdalen, er et forslag til vern av området, inkludert fire naturreservater i Røros kommune, sendt på høring i vår med høringsfrist 16. juni. Planarbeidet er et ledd i oppfølgingen av St.meld. nr. 62 for 1991-92 Ny landsplan for nasjonalparker og andre større verneområder i Norge. Det samlede arealet for verneforslaget er på ca. 345 km2. Ulike forslag til arealomfang og -avgrensing ble omtalt i nasjonalparkmeldingen. Under behandlingen av meldingen i 1993 tok ikke Stortinget konkret standpunkt verken til verneform eller arealomfang for de noe over 50 verneforslagene i landsplanen. Dette skulle avklares senere gjennom den ordinære verneplanprosessen etter saksbehandlingsregler fastsatt med hjemmel i naturvernloven. For Skardsfjella–Hyllingsdalen ble det under det senere dokumentasjonsarbeidet avdekket betydelige vernekvaliteter også videre nordover og vestover. Dette er verdier man ikke kjente til da stortingsmeldingen ble utarbeidet. Fylkesmannen i Sør-Trøndelag har derfor fremmet et verneforslag som i areal er større enn det som fremgår av St.meld. nr. 62. Gjennom møter og høringer har Fylkesmannen innhentet nyttige opplysninger som grunnlag for å vurdere konsekvensene i forhold til ulike brukerinteresser. Fylkesmannen vil i nær framtid komme med sin tilrådning, som videre skal behandles av Direktoratet for naturforvaltning. Deretter går saken til Miljøverndepartementet, som klargjør vernesaken for avgjørelse av Kongen i statsråd. En slik saksprosedyre og myndighetsutøvelse er i samsvar med naturvernlovens bestemmelser og vanlig praksis.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Det er viktig i alle verneprosesser at det etableres god dialog med alle involverte og alle ulike interessenter. Det gjøres gjennom møter og høringer som Fylkesmannen holder, og det gjøres i kontakt med direktoratet og med departementet. Jeg legger stor vekt på å innhente alle ulike synspunkt i sakene. Derfor er også lokale interesser, det som befolkningen er opptatt av i ulike bygder og lokalsamfunn, av stor interesse. Det tillegges stor vekt fra Miljøverndepartementets og Regjeringens side.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Jeg har lyst til å slå fast veldig tydelig at for Regjeringen er det ikke aktuelt å innføre en vernepause. Vi følger de planer vi legger. Men jeg tror det er fullt mulig å kombinere en tydelig strategi for vernearbeidet med gode prosesser som ivaretar lokale interesser, som sørger for at alle synspunkter i en sak blir hørt, og at man får muligheten til å komme med innspill. Derfor er det viktig at vi tar den tiden vi trenger på nødvendige prosesser. For når prosessene er gode, er det også, med stor sannsynlighet, større sjanse for at man lykkes med et godt vernearbeid og en god forvaltning i arbeidet etterpå.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Det var jo en rørende enighet vi nå var vitne til. La meg begynne med å si at jeg håper statsråden hadde en fin tur til Trillemarka i går. Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Verneprosessen i både Hyllingsdalen og Trillemarka–Rollag har skapt stor debatt lokalt. Regjeringen har sagt at de vil legge vekt på gode verneprosesser basert på debatt med lokale krefter og god dialog med Stortinget for å skape bredest mulig flertall for sin politikk. Den 15. juli uttalte representanten Ola Borten Moe til Nationen at han så det som naturlig at vern som var klart større enn Stortinget hadde gitt sin tilslutning til, skulle behandles i Stortinget. Vil Stortinget få disse sakene til behandling?»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Jeg er for så vidt kjent med det statsråden sier om naturvernloven. Da konstaterer jeg nok en gang at utspillene til Ola Borten Moe er utspill han må ta på egen kappe, ikke på bakgrunn av Regjeringen og det flertall han representerer. Når det gjelder Hyllingsdalen, er det verdt å si at verneområdet er dramatisk økt i forhold til det som noensinne har vært nevnt under stortingsbehandlingen. Det er mulig at det er fornuftig, men da synes jeg at Stortinget burde få muligheten til å si sin mening om størrelsen på vernet. Når det er sagt, er det lokalsamfunn som blir hardt rammet. Brekken i Sør-Trøndelag vil etter min oppfatning bli fraflyttet og folketomt hvis dette vernet blir gjennomført. Stortingspolitiker Sigrun Eng sier at dersom det største alternativet med hensyn til vern i Rollag blir gjennomført, vil det bety begynnelsen på slutten for Sigdal og Rollag. Da vil lysene i husene på tunene om 10–20 år være tent bare i påsken. Er dette bekymringer som statsråden deler?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Jeg hører hva som blir sagt. Å innhente synspunkter er en interessant måte å jobbe på, men det blir jo lite fruktbart hvis disse synspunktene ikke blir hørt. Jeg har lyst til å peke på at i forhold til Trillemarka–Rollag er det vist til i media og fra Regjeringen at det er tre alternativer – 100, 150 og 200 km2. Slik jeg ser det, er ingen utvidelse av vernet også et alternativ som man må ta med i dette bildet. Regjeringen har sagt at den ønsker et lavere konfliktnivå. Samtidig vet vi at miljøvernministeren i den senere tid har blitt kritisert bl.a. av Skogeierforbundet fordi frivillige vernesaker ikke blir gjennomført. Vi vet også at naturmangfoldloven er i ferd med å bli ferdig utredet i departementet og kommer til Stortinget om ikke lenge. Vi vet også at Samerettsutvalget snart legger ut sin innstilling, som òg vil få betydning for utmarkspolitikken i Norge. Da synes jeg det vil være betimelig med en pause nå, til disse sakene har landet i Stortinget, slik at Stortinget får være med på å si sin mening om norsk utmarkspolitikk i framtiden.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-10-11:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Forskningsrådets adm. dir. Arvid Hallén har på Forskningsrådets hjemmesider 21.9. en omtale av en diskusjon med NHO som krever oppmerksomhet. Det er Nordområdestrategien som er tema, og i innledningen refereres Hallén på at «Forskningsrådet er ingen næringspolitisk aktør». Dette er oppsiktsvekkende i lys av flere strategiske forskningsprosjekter som Forskningsrådet har iverksatt, og av de mange prioriteringer Forskningsrådet må gjøre blant forskningsprosjekt. Deler statsråden Halléns oppfatning av Forskningsrådets rolle?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-10-11:
Jeg setter pris på svaret – jeg hadde i og for seg ikke forventet noe annet svar enn at Forskningsrådet er seg dette bevisst. Men uttalelsen var ganske lett å lese ute av sin sammenheng, for det var veldig få som kjente til diskusjonen med NHO i etterkant. Jeg vet at uttalelsen ble lagt merke til i ganske brede miljøer. Den ble fjernet fra hjemmesiden til Forskningsrådet rett etter at jeg stilte mitt spørsmål, så de som eventuelt prøvde å finne den igjen etterpå, fant den ikke. Jeg tolket det dit hen at Forskningsrådet her var klar over at man hadde kommet med en uttalelse som ikke var særlig heldig. Jeg tror det er viktig at en så viktig aktør som Forskningsrådet er seg akkurat dette ansvaret bevisst – hvor sterkt signalene og de prioriteringene de gjør, virker ute i samfunnet. Derfor ønsket jeg å ta opp uttalelsen, uten å gå altfor mye inn i diskusjonen med NHO.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-10-11:
Vi er vel i og for seg ganske enige om at her har det samme Forskningsrådet en jobb å gjøre i forhold til å være veldig bevisst. Også Forskningsrådet har strategiske satsingsområder. Det er ingen tvil om at det dermed gjøres en prioritering når det gjelder hva Norge som nasjon satser på innen forskning og utvikling. Det er det vel ingen som er uenig i, men da må man også være klar over at det på mange måter fungerer som næringspolitiske signaler ut i det brede samfunnslag. Jeg stilte mitt spørsmål rett og slett for å rette oppmerksomheten mot akkurat den rollen som Forskningsrådet her har. Det er ingen uenighet om at de er nødt til å gjøre prioriteringer, bare man er seg veldig bevisst at de valgene faktisk er ganske viktige. Derfor ville jeg trekke fram denne uttalelsen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Forskningsrådet er et forvaltingsorgan med særskilte fullmakter som er forvaltningsmessig underlagt Kunnskapsdepartementet. Derfor er dette et spørsmål som ligger under min portefølje. Forskningsrådets nåværende vedtekter ble fastsatt ved kgl. res. 20. desember 2002. I vedtektene heter det bl.a.: «Norges forskningsråd har ansvar for å øke kunnskapsgrunnlaget og bidra til å dekke samfunnets behov for forskning ved å fremme grunnleggende og anvendt forskning og innovasjon.» Videre heter det: «Norges forskningsråd skal(…) arbeide for å fremme innovasjon i næringsliv og offentlig sektor i hele landet» og «arbeide for sammenheng mellom grunnleggende og anvendt forskning og innovasjon.» (…) Å synliggjøre Forskningsrådets ansvar for innovasjon har vært et viktig element i den omorganiseringsprosessen rådet har vært gjennom. I vedtektene slås det fast at den faglige virksomheten i rådet skal organiseres i tre enheter der den ene skal ha ansvar for innovasjon og brukerinitiert forskning. Stortinget ble orientert om status for omorganiseringen, de ulike rollene Forskningsrådet har og forventinger til rådet framover, senest gjennom behandling av St.meld. nr. 20 for 2004-2005, Vilje til forskning, våren 2005. Jeg har selv god kontakt med Forskningsrådet og dets administrerende direktør, og jeg har aldri vært i tvil om at rådet og administrerende direktør Hallén er seg bevisst den rollen rådet har for å fremme forskningsbasert nyskaping og innovasjon. I sitt spørsmål trekker representanten Gundersen fram et sitat fra en diskusjon mellom Næringslivets Hovedorganisasjon og Norges forskningsråd. Bakgrunnen for diskusjonen er at NHO har sendt brev til fire departementer om at Forskningsrådets nordområdestrategi i for stor grad fokuserer på de negative konsekvenser økt petroleumsvirksomhet i nord vil kunne ha. Forskningsrådets administrerende direktør har overfor departementet understreket at utsagnet som representanten Gundersen viser til, kunne vært mer presist, og at det kan misforstås dersom det leses ute av sin sammenheng. Forskningsrådets direktør sier at det han ønsket å formidle, var at Forskningsrådet, i motsetning til NHO, ikke er en næringspolitisk interesseorganisasjon, men har en bredere rolle. Det hersker ingen uenighet om at Forskningsrådet har vært og fortsatt skal være en viktig aktør for å oppnå innovasjon og nyskaping i norsk næringsliv.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Det er selvfølgelig hyggelig å kunne oppklare misforståelser knyttet til en diskusjon mellom NHO og Forskningsrådet. La meg bare understreke at Forskningsrådet forvalter en portefølje innen petroleumsrelatert forskning på hele 900 mill. kr, og så sent som i juni bevilget man 160 mill. kr til oljeteknologiske prosjekter. Forskningsrådet har et bredere mandat – i likhet med Regjeringens nordområdestrategi, som dreier seg om mange ulike og viktige felt, der petroleumsfeltet er ett. Samarbeidet med Russland er selvfølgelig viktig, men det har et bredere mandat og er et bredere felt. Vi satser tungt på petroleumsforskning i nord. Forskningsrådet forvalter veldig mange av de pengene Stortinget stiller til rådighet for dette – og gjør det på en utmerket måte. Den uttalelsen som avstedkom litt interesse, er en uttalelse som ikke skal leses ute av sin sammenheng, men nettopp på den måten at det er et bredere mandat både Forskningsrådet og Regjeringen i sin nordområdestrategi skal legge til grunn.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-11:
Jeg takker nok en gang for at jeg kunne oppklare det som eventuelt måtte være en misforståelse. Forskningsrådet og dets administrerende direktør er selvfølgelig fullt klar over det mandatet som er gitt dem, og følger det lojalt. Vår regjering har en bred satsing på nordområdene, hvorav petroleumsforskning er en veldig viktig pilar, noe jeg akkurat har understreket. Det stilles betydelige midler til rådighet når det gjelder dette, midler som selvfølgelig kommer ulike norske forskningsmiljøer til gode. I neste runde er det også andre som nyter godt av den betydelige aktiviteten som er innenfor dette feltet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Staten bevilger hvert år store summer til offentlige innovasjonsordninger, men det kan virke som det er en ulik praksis i fylkene når det gjelder praktiseringen av etableringsordninger. Gründere med nye og gode prosjekter opplever at søknadsprosessen er så omfattende og komplisert at de får avslag. Vil statsråden ta et initiativ til å se på regelverket knyttet til etableringsordningen, slik at praktiseringen av reglene blir mer forutsigbare og mindre byråkratiske?»
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Jeg takker for svaret. Som nevnt blir en rekke innovasjonsmidler tildelt etter fylkesvis vedtatte planer. Dette medfører at selv om en søker kan ha et godt prosjekt, som kan utvikle arbeidsplasser i en annen del av landet enn der søkeren bor, avslås søknaden – med referanse til satsingsområdet i fylket. Det bør jo ikke være adressen som avgjør resultatet av søknaden. Når det gjelder søknadsprosessen, kan det være opp til 10–15 ulike skjemaer som skal fylles ut. Det kan for så vidt være greit – hvis søknadsskjemaene er konkrete nok. For etablerere koster dette kolossalt, både i penger og i tid. I mange tilfeller er gründerne/etablererne mer opptatt av selve prosjektet enn av søknadsprosedyrene. Derfor håper jeg at statsråden vil ta initiativ til å forenkle skjemaveldet, som for mange oppleves som det største hinderet for å komme i gang. Vi i Fremskrittspartiet er helt klart også for at prosjektene når de blir støttet, skal være trygge, både når det gjelder de bedriftsøkonomisk og de samfunnsøkonomisk lønnsomme prosessene. Det må komme klart fram.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-11:
Jeg takker for svaret. En viss bedring i tilgjengeligheten med tanke på avsending av søknad er positivt. Men vi i Fremskrittspartiet er også opptatt av at søknadsskjemaene skal være minst mulig byråkratiske. De bør være av standard type, med konkrete spørsmål og med klar beskjed om hvilke vedlegg som ønskes, og ikke slik som de er i dag. I dag kan en søker i samarbeid med næringsrådgiver i kommunen oppleve det som helt umulig å få svar på hvilken informasjon som ønskes. Dette kan ta mange dager. Det har også som resultat at det blir brukt masse kommunale ressurser, med påfølgende økonomiske og personalmessige konsekvenser. Jeg håper at statsråden tar en gjennomgang av regelverk og søknadsskjemaer for etablerernes del og ikke minst for å redusere kommunal og regional ressursbruk. Jeg forstår at det har vært en endring i forhold til Innovasjon Norge. Jeg håper det er en kontinuerlig prosess for å forenkle dette systemet. Det må skje i nært samarbeid med etablererne ute i distriktene, slik at en får høre hvor flaskehalsene som stopper enkelte prosjekter, er.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-10-11:
Ved etableringen av Innovasjon Norge ble det lagt vekt på at de næringsrettede virkemidlene skulle tilpasses regionale utfordringer. Fylkeskommunens rolle som utviklingsaktør har økt fylkeskommunenes handlefrihet. Rammene til fylkeskommunene varierer ut fra næringsmessige og distriktspolitiske mål. Alt i alt innebærer dette forskjellige prioriteringer fra fylke til fylke, bl.a. ut fra lokalpolitiske mål for næringsutvikling. En konsekvens av dette er at resultatet av behandlingen av enkeltsøknader kan variere noe fra fylke til fylke. Bevilgningen til etablererstipendordningen under Innovasjon Norge gis av Kommunal- og regionaldepartementet. Den enkelte fylkeskommune velger selv å prioritere bruken av ordningen og kan gi føringer. Kommunal- og regionaldepartementet gjennomgår nå samtlige ordninger opp mot det nye regionalstøtteregelverket som kommer fra 2007. I tillegg har de bedt Innovasjon Norge om å vurdere hvordan en ny ordning med støtte til ulike driftsutgifter i nyetablerte virksomheter kan innrettes. Nylig ble Innovasjon Norges stipendordninger for etablerere evaluert, og konklusjonene fra evalueringen var svært positive. For å sikre at prosjektene som støttes, er bedrifts- og samfunnsøkonomisk lønnsomme, er søknadsprosessen viktig. Innovasjon Norge skal utfordre etablerere og bedrifter før prosjekter igangsettes. Bevilgningene skal gi etablerere og bedrifter muligheter til å realisere nye ideer og prosjekter, utvikle og internasjonalisere virksomheten og finne samarbeidspartnere. Det er en krevende prosess, som stiller store krav til både søkerne og Innovasjon Norge. Jeg mener det er viktig med en slik grundig behandling ved fordeling av offentlige midler. Innovasjon Norge ivaretar en viktig balanse mellom overordnede nasjonale målsettinger og fylkeskommunale føringer. Dette er et system jeg mener etablerere og etablert næringsliv er godt tjent med, og som vi derfor bør videreutvikle.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-10-11:
Jeg er enig med representanten Thorsen i at det skal være en ambisjon om at tilgjengeligheten til Innovasjon Norges virkemiddel – for så vidt alle offentlige virkemidler – skal være så god som mulig. Det at Innovasjon Norge ble etablert som ett selskap, var jo mye med utgangspunkt i at det ville være en fordel for næringslivet å ha én dør å henvende seg til. Jeg har selv som ordfører prøvd å hjelpe bedrifter i etableringsfasen da vi hadde det gamle systemet, da mye av jobben bestod i å finne ut hvilken dør en egentlig skulle banke på først. Dette er i seg selv et stort framskritt. Det blir nå utviklet bedre muligheter for elektroniske søknader, f.eks. i forbindelse med etablererstipend. Innovasjon Norge, SIVA og Forskningsrådet vil i fellesskap bedre den teknologiske muligheten til å finne fram i systemene via nettløsninger. Innovasjon Norge gjennomfører stadig kundeundersøkelser som fører til at de justerer sine arbeidsmåter for å få mest mulig tilfredse kunder, men – som representanten også sier – innenfor den sikringen som ligger i kvalitetssikring av søknader. Min ambisjon er at vi skal ha så lite byråkrati som mulig, men vi skal ha så mye kvalitetssikring som nødvendig.