trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-11-07:
Spørsmålet om å forby offentliggjøring av skattelistene har, som saksordføreren sa, vært oppe til debatt tidligere, og det var et solid flertall ved forrige behandling for at vi skal følge den praksisen som har vært til nå. Det sluttet også vi fra Arbeiderpartiet oss til. Vi vil derfor, som det fremgår av innstillingen, avvise forslaget om å forby offentliggjøring av skattelister. Dette har lang tradisjon, og det er et meget viktig prinsipp, bl.a. for å hindre maktmisbruk, urettferdighet og feilbehandling. Når det gjelder feilbehandling, vil jeg legge til at offentliggjøringen av skattelistene klart inneholder feil som kan påklages. De er jo ikke alltid riktige når de legges ut. Men det er også andre forhold som er viktige for oss. Åpenhet omkring skattelistene bidrar til å sette søkelyset på viktige utviklingstrekk i samfunnet som kan være uheldige, og som vi som politikere og samfunnet generelt må ha et blikk på, nemlig den økende forskjellen i materiell levestandard i Norge. Det er det viktig å få innblikk i for å foreta de nødvendige reguleringer. Vi innser helt klart at det kan være ubehagelig for enkelte når skattelistene legges ut, men dette ubehaget må veies opp mot de samfunnsmessige verdiene av åpenhet på dette området. Pressen har behandlet dette på forskjellig måte, og det er klart at i det såkalt nye samfunnet med de nye mediene og alt det som legges ut osv., er adgangen og spredningen mye større enn tidligere. Men her må man vektlegge det ene eller det andre, og ut fra vårt synspunkt legges det vekt på prinsippet om åpenhet i forhold til offentlighetens adgang til skattelistene. Kommersialiseringen av skattelistene er en uheldig side, det er helt klart, og vi ser også at i kjølvannet av det kan dette misbrukes. Det nye som i stor grad er kommet til nå, er dette med økonomisk kriminalitet. Vi ser også at offentliggjøring av skattelistene kan bidra til å forebygge økonomisk kriminalitet. Svarbrevet fra finansministeren til finanskomiteen synes jeg gir en god beskrivelse av situasjonen og de ulike avveiningene her i forhold til kravet om offentlighet eller ikke, innsyn osv., og ikke minst i forhold til Menneskerettighetskonvensjonen. Finansministeren skriver også i brevet at «Departementet vil gjennomføre en bred evaluering av gjeldende regelverk». Fra Arbeiderpartiets side må vi si oss tilfreds med det. Vi synes det er riktig at finansministeren setter i gang en slik evaluering og antakelig kommer tilbake til Stortinget i et egnet dokument for å omtale denne evalueringen og hvilke åtgjerder man skal ta i forhold til den nye tid. La det imidlertid være helt klart fra vår side at vi vil ikke gå inn for å forby offentliggjøring, men vi ser at det kan være uheldige sider ved dagens offentliggjøringssystem, og vi vil ikke stille oss avvisende til å se på visse reguleringer i så tilfelle. Men det får finansministeren komme tilbake til Stortinget med etter den store gjennomgangen. Jeg tar på vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti opp forslaget i innstillingen.
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-11-07:
Denne saka stiller oss overfor eit dilemma mellom to omsyn som Venstre er oppteke av: openheit kontra personvern. Det viser også dei innlegga som har vore i debatten til no. Det er inga enkel avveging, og det finst gode argument for begge omsyna, slik det også går fram av innstillinga. Venstre vil framleis konkludera med at openheit må råda i utgangspunktet, men det betyr ikkje at vi er ukritiske til den utviklinga som skjer ved at skattelistene blir tilgjengelege på nye og betre måtar. Eg synest at mindretalet, Arbeidarpartiet og SV, ser for lett på dette, og at dei har ei overdriven tru på at opplysningane som kjem fram, kan fortelje mykje om «utviklingstrekk i samfunnet som er svært uheldige». Det er mange opplysningar som ikkje kjem fram i skattelistene, og det kan vera feil i dei. Som det går fram av innstillinga, er Venstre med i fleirtalet som ber Regjeringa sjå nærare på behovet for eventuelle endringar i regelverket. Vi er ikkje klare til å gå på noko forslag om forbod mot offentleggjering, men vi vil sjå på forslag som kan ta omsyn til personvernet på ein mykje betre måte enn i dag, og eg synest representanten Hagesæter hadde veldig mange gode argument i sitt innlegg. Eg minner om sentrumspartia sitt forslag då saka var oppe i Stortinget sist, hausten 2000. Det gjekk ut på at skattelistene, som i dag, blir lagde ut til offentleg gjennomsyn i tre veker, og at pressa, kredittopplysningsselskap og andre med saklege behov kan få online-tilgang til eit register hos Skattedirektoratet som inneheld dei same opplysningane. Dette vil kontrollera spreiing av opplysningane, som alltid vil vera oppdaterte. Openheita vil bli teken omsyn til ved at publikum kan sjå listene når dei blir lagde ut, og pressa kan søkja når ein har behov for det. Dette kan vi koma tilbake til når saka er nærare utgreidd, men Venstre ønskjer ikkje å ta eit standpunkt som lèt det eine eller det andre omsynet vinna eller tapa. Vi vil ha ei løysing som tek omsyn til både openheit og personvern på ein best mogleg måte. Derfor er det positivt at Regjeringa ved finansministeren vil ta ein ny gjennomgang av heile dette kompliserte sakskomplekset.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-05-08:
Jeg foreslår Øyvind Halleraker.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
På vegne av representantene Bjørn Jacobsen, Ågot Valle og meg selv vil jeg legge fram forslag om tiltak for å følge opp SAPRIN-nettverkets rapport om konsekvensene av Verdensbankens strukturtilpasningsprogrammer.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
På vegne av Kristin Halvorsen, Bjørn Jacobsen og meg selv vil jeg sette fram forslag om innføring av restriksjoner for kjøp av forsvarsmateriell fra land som er i krig, eller hvor krig truer.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg vil på vegne av Per Sandberg, Øystein Djupedal og meg selv fremme et forslag om fondsavsetning til Forskningsfondet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til statsråden: «Å sikre dagens og fremtidens toppidrettsutøvere muligheten til å kunne kombinere toppidrettsutvikling/karriere med utdanning og studier ved høgskoler og universiteter har vært et tverrpolitisk mål. Det er grunn til å tro at vi ikke har nådd målsettingen som var nedfelt i St.meld. nr. 41 for 1991-92 om å kunne kombinere idrettskarrieren med utdanning rettet mot fremtidig yrke. Hvordan kan statsråden, i samarbeid med idretten, bidra med tilrettelegging for at målet kan oppnås?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er helt riktig som statsråden sier, at det er en del læresteder som er fleksible og gir et tilpasset opplegg for våre toppidrettsutøvere. Ett eksempel er Høgskolen i Lillehammer, som har gjort en utmerket jobb i så måte. Men tilbakemeldingene jeg har fått fra ulike miljøer, også fra Olympiatoppen, er at dette er veldig tilfeldig og ikke godt nok ivaretatt, og at det er helt avhengig av ledelsen ved den enkelte utdanningsinstitusjon. Mitt håp er at statsråden kunne bruke en del av sitt pågangsmot til å ta et initiativ overfor utdanningsorganisasjonene, gjerne i samarbeid med Olympiatoppen, for å sette dette på dagsordenen, og at vi fikk en helhetlig nasjonal politikk på det, for jeg føler at dette er et område som vi ikke har tatt nok tak i. Kvalitetsreformen har jo helt klart mulighet til individuell tilpasning, men jeg synes at de tilbakemeldingene jeg har fått i disse månedene, tilsier at vi bør løfte dette feltet på en litt annen måte enn hva vi har gjort de siste årene.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Det er ingen tvil om at mer individuelt tilpassede muligheter ved den enkelte institusjon vil kunne medføre at toppidrettsutøvere får hjelp til å komme gjennom et utdanningsløp. Men samtidig vil det være ganske tilfeldig. Og når vi vet at en del av våre toppidrettsutøvere bruker så mye som 50 timer på hard fysisk trening i løpet av en uke, sier det seg selv at behovet for et fleksibelt studieløp er helt avgjørende for å kunne lykkes med både utdanning og det å være en toppidrettsutøver. Jeg hadde ønsket at statsråden også kunne vurdere om det var mulig å se på studiefinansieringen og mer fleksibilitet på det området. Jeg vet jo, som statsråden sier i sitt svar, at det også vil måtte omfatte andre grupper, men jeg synes ikke at det er en forklaring god nok til at vi ikke skal gå inn i og se på dette problemet. For det er vel ingenting som klarer å få fram mer engasjement og entusiasme i de tusen norske hjem enn hva nettopp sporten og idretten gjør. Jeg hadde ønsket at vi som politikere hadde hatt en mer klar politikk på dette feltet enn det vi har hatt. Den kritikken går selvfølgelig også til tidligere regjeringer.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-08:
Jeg vil på vegne av meg selv fremme to forslag. Det første er et forslag om øremerket transportstøtte for å gi norsk transportnæring like gode rammebetingelser som EUs transportstøtteordning gir næringen i Finland og Sverige. Det andre er et forslag om en ordning som skal danne grunnlag for finansiering av arbeidet med å stoppe radioaktive utslipp fra Sellafield. Ordningen bør gis en ramme på minimum 50 mill. kr for 2002–2003.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-08:
Mitt spørsmål vil gå til miljøvernministeren. Jeg vil først og fremst rose miljøvernministeren og Regjeringen for den innsats som de har gjort, og som de utøver, i forbindelse med å få stoppet utslippene fra Sellafield-anlegget i Storbritannia. Men etter hvert er det vel rimelig klart at britiske myndigheter vil gi grønt lys for ny utslippstillatelse i vår. Det har kommet ganske klare signal om at den vil komme i nær fremtid. Mitt spørsmål til miljøvernministeren er: Hva vil miljøvernministerens reaksjon på en eventuell utslippstillatelse fra britiske myndigheter være?
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-08:
Jeg er veldig glad for den klare og tydelige holdningen og fastheten som Regjeringen har hatt i denne saken, og jeg er i likhet med miljøvernministeren overbevist om at dette bl.a. har vært med og bidratt til at utslippstillatelsen har blitt utsatt og utsatt. Hvorvidt jeg er optimistisk eller pessimistisk i forhold til det, så ser jeg at dette er en lang kamp, og at her er det om å gjøre å sette inn nødvendige ressurser for å få stoppet disse utslippene fra Sellafield-anlegget. Men jeg er også klar over at de grepene som man kanskje ønsker å gjøre fra Regjeringens side fremover, kanskje kan være med på å legge et ytterligere press på behandlingen av disse problemene. Man skal være oppmerksom på at de radioaktive utslippene fra Sellafield-anlegget ikke er reversible, og at de blir værende i våre havområder og i naturen i all overskuelig fremtid. Jeg vil derfor bare rose Regjeringen og oppfordre dem til å stå på videre for å få stoppet disse utslippene.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-08:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I den siste uken er det skapt betydelig usikkerhet med tanke på framtida til Nordlandsbanen. Det foreligger et behov på flere hundre millioner kroner på vedlikeholdssiden, og det er videre på det rene at det må investeres om lag 300 mill. kr for å få en moderne jernbane som tilfredsstiller publikums behov. Kan statsråden bekrefte at det vil bli gitt nødvendige midler til det helt påkrevde vedlikeholdet og investeringer, og til tilfredsstillende drift på Nordlandsbanen i fremtiden?»
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-08:
Elendighetsbeskrivelsen av Nordlandsbanen kunne vi ha brukt mye tid på, for banen er i elendig forfatning. Jeg synes egentlig ikke jeg fikk noe svar på det spørsmålet jeg stilte. Det har jo vært vist en veldig liten investeringsvilje og -evne med hensyn til å satse på Nordlandsbanen for å få opp kvaliteten og kapasiteten som er påkrevd for å utvikle den. Det er nå sågar også sådd tvil om dens fremtidige eksistens. Man ser også at en større og større del av godset overføres til vei, med de ulemper som det innebærer. Og en fersk meningsmåling i Nordland i dag viser at det er behov for en effektiv og god nordlandsbane. 82 pst. har sluttet seg til det. I St.meld. nr. 26 for 2001–2002 fra Samferdselsdepartementet sier man at «bevilgningene til investeringer i jernbanestruktur skal kanaliseres mot hovedstrekningene». Hvilken status har Nordlandsbanen – eller har Nordlandsbanen status som hovedstrekning?
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-05-08:
Det var overraskende og hyggelig at Nordlandsbanen er definert som hovedstrekning. Det var ikke jeg klar over. Da ligger det jo føringer for at man skal satse videre på denne framover. Etter hva jeg har forstått, har man stoppet byggingen av en terminal til nærmere en halv milliard kroner i Trondheim. Jernbaneverket, ved Steinar Killi, har i Bodø uttalt at man helst så at disse midlene ble brukt til å utbedre Nordlandsbanen med hensyn til bl.a. vedlikehold, krysningsspor og investeringer. Vil samferdselsministeren vurdere å sørge for at midlene til terminalen i Trondheim blir omdisponert og kanalisert til bl.a. opprustning av Nordlandsbanen, for nå å få den i en slik stand at man ikke over tid bygger ned banen, som man faktisk gjør i dag på grunn av disse problemene?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Mitt spørsmål går til helseministeren. TV 2-kanalen avslørte søndag kveld skandaløse og uverdige forhold ved psykiatrisk avdeling ved Haukeland sykehus. Det gikk frem av innslaget at tvangsinnlagte psykotiske pasienter blir plassert på korridor eller på flersengsrom hvor sengene står meget tett. Mangel på akuttplasser i psykiatrien er ikke noe ukjent fenomen, verken for meg eller vel heller ikke for helseministeren. Slik har situasjonen vært de siste fem–ti år. Helseministeren ble intervjuet i nevnte TV-innslag og opplyste at han ville øke i betydelig grad byggingen av omsorgsboliger for psykiatriske pasienter i kommunene. Det er vel og bra, men det hjelper ingenting for akuttpsykiatrien og de forholdene som blir avdekket ved Haukeland sykehus, og som finnes ved flere psykiatriske avdelinger. I psykiatriplanen er det vedtatt å bygge et betydelig antall distriktspsykiatriske sentre som åpenbart vil dempe presset på akuttpsykiatrien. Vil helseministeren ta initiativ til å forsere utbyggingen av de planlagte distriktspsykiatriske sentrene, slik at disse står ferdige i 2004, to år før den egentlige planen tilsier?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker helseministeren for svaret. Jeg har på vegne av Fremskrittspartiet de seneste par år flere ganger tatt til orde for en revurdering av psykiatriplanen, da jeg ikke tror at kart og terreng lenger stemmer. Ventelistene øker, særlig for barn og unge. Vil helseministeren vurdere å omorganisere den psykiatriske spesialisthelsetjeneste og inkorporere denne i den vanlige sykehusstrukturen på linje med geriatriske avdelinger, nevrologiske avdelinger osv.? En slik inkorporering mener jeg vil virke mindre stigmatiserende på psykiske lidelser, og samlet gi en bedre effekt med større konsensus i behandlingsoppleggene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
La meg først få si meg enig med representanten Alvheim i at de forhold som ble beskrevet i den nevnte reportasje, ikke er holdbare. De blir grepet fatt i av Helse Bergen, og blir også fulgt opp av tilsynsmyndighetene, Fylkeslegen i Hordaland. Jeg har forutsatt at Helsetilsynet vil rapportere til meg om resultatet av dette tilsynsarbeidet. Som representanten Alvheim påpeker, har problemet med overbelegg på en del av akuttavdelingene innen psykiatrien nær sammenheng med mangelen på utbygging av lokale tilbud på et lavere nivå. SINTEF har påvist i en rapport at om lag halvparten av pasientene faktisk hadde behov for tilbud på et annet og lavere nivå enn de som var innlagt på psykiatriske spesialistavdelinger på det tidspunktet. Det viser at det er nødvendig å bygge ut distriktspsykiatriske sentre. Det skjer nå i stor utstrekning. Det er planlagt ca. 80 slike distriktspsykiatriske sentre. 29 av dem er ferdigstilt. 32 av dem er i funksjon, men skal bygges ut ytterligere, og det er planer for ytterligere 17 distriktspsykiatriske sentre. I forbindelse med den gjennomgangen som departementet og Sosial- og helsedirektoratet nå gjør av opptrappingsplanens status og gjennomføring, vil vi også vurdere det spørsmålet som representanten Alvheim stiller, og vi vil komme tilbake til Stortinget i budsjettopplegget for 2003 med en ajourføring av opptrappingsplanen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Det foregår allerede en omfattende omstilling og omstrukturering innenfor det psykiske helsevernet. Noe av utfordringen er å tenke nytt i forhold til behandling. Behandling må gis på et tidligere stadium. Den må gis nærmere der hvor folk bor, og det er noe av hensikten med utbyggingen både av boliger, som er en viktig del av kjeden, og også av distriktspsykiatriske sentre. Jeg er enig i at det er et mål å redusere det stigma som tradisjonelt og historisk sett har vært knyttet til psykiatrien, og synes derfor at spørsmålet om en sterkere integrering i den totale helsetjenesten er viktig. Det er spørsmål som helseforetakene arbeider med. Jeg vil ikke pålegge dem spesielle løsninger, men jeg vet at mange arbeider i retning av en sterkere integrasjon, og det synes jeg er en fornuftig utvikling.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Uten å gå inn i den konkrete personalsaken ved Helse Bergen, vil jeg si at hele opptrappingsplanen og satsingen som Stortinget har vedtatt på dette området, allerede har virket rekrutterende. Vi har i dag langt mindre problemer med å rekruttere til psykiatrien på ulike fagområder enn det det så ut til at vi skulle ha da planen ble vedtatt. Når det er sagt, vil jeg gjenta at det er svært viktig at sykehusavdelingene får den avlastning som utbyggingen av de lokale tilbudene, distriktspsykiatriske sentre og bolig- og tjenestetilbud i kommunene, representerer, når det faktisk er slik at SINTEF kan påvise at over halvparten av pasientene ved de spesialiserte sykehusavdelingene faktisk ikke burde vært der, men burde fått et tilbud på et lavere nivå. Den utbyggingen vil avhjelpe situasjonen. I tillegg vil jeg si at det er en ledelsesmessig og organisatorisk utfordring knyttet til dette korridorpasientproblemet som Helse Bergen må gripe fatt i.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Det ligger i opptrappingsplanens mål også en viss utbygging av sykehusavdelingene. Men jeg tror at hovedfokuseringen må være på å bygge ut tjenestetilbudet lokalt gjennom distriktspsykiatriske sentre og tjenestetilbudet i kommunene. Og her skjer det svært mye. Jeg nevnte at vi er godt i gang med utbyggingen av distriktspsykiatriske sentre. I kommunene er det nå 1 700 nye stillinger av øremerkede midler innenfor tjenestetilbudet for mennesker med psykiske lidelser, og alle kommuner har innarbeidet psykiske helsetiltak i sine planer. Så jeg tror at selv om det nok må skje en viss utvikling også på sykehusavdelingene, er sykehusavdelingenes utfordring først og fremst en omstilling til å tenke nytt. Det er ikke slik at alle pasienter skal inn til sykehuset og være der lenge. Det er den gamle psykiatriens tenkning.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg må minne representanten Kristoffersen om at den tilstandsbeskrivelse som ble lagt fram for Stortinget som grunnlag for opptrappingsplanen, var: svikt i alle ledd. Opptrappingsplanen gav et klart budskap om at det vil ta tid å rette opp svikt i alle ledd. Og forslaget var åtte år, og det sluttet et enstemmig storting seg til. Vi har talt sant om at dette ikke er forhold som lar seg forandre over natten. Men når det er sagt, vil jeg i et svar til Kristoffersen og til andre som spør, peke på at vi faktisk er godt i gang. Behandlingskapasiteten er økt betraktelig både innenfor voksenpsykiatrien og innenfor barne- og ungdomspsykiatrien. Innenfor voksenpsykiatrien økte antall behandlede pasienter med 10 pst. fra 1998 til 2000 og innenfor barne- og ungdomspsykiatrien med 28 pst. i samme periode. Vi er godt i gang med utbyggingen av tjenestetilbudet. Men vi er ikke framme, og det er utfordringen som vi som ansvarlig må stå i i den opptrappingsperioden vi nå er inne i.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Det er riktig som representanten Nesvik påpeker, at det fortsatt er en for liten kapasitet når det gjelder kontaktsmitteisolater i norske sykehus. Det har dog vært en positiv utvikling, idet andelen av senger til dette formål i 1997 var på 2,8 pst. og en oppfølgende kartlegging i 2001 viste at den var på 4,2 pst. Jeg er klar over at den anbefalte målsetting ennå ikke er nådd, men i forhold til de utbyggingssaker på sykehusene som vil komme i tiden framover, vil det være et viktig element å ivareta behovene på dette området. Samtidig vil jeg si at hele Dent-O-Sept-saken har vært en vekker for alt helsepersonell. Jeg tror knapt det er noe helsepersonell i Norge som ikke har samtalt om hva man kan lære av denne saken. Jeg tror det i seg selv vil være med på å skjerpe både kunnskapsgrunnlaget og holdningene på dette området. Og det er viktig.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg vil foreta meg flere ting som jeg har vært innom i mine tidligere svar. For det første arbeides det nå med nye reviderte retningslinjer for bruk av isolering for å forebygge smittespredning i sykehus. Det vil bli fulgt opp overfor foretakene. For det andre, som jeg også har redegjort for i en sak som nå ligger til behandling i Stortinget, foreligger det store utbyggingsplaner for sykehussektoren for årene framover, og en viktig del av analysen av disse planene vil være å identifisere hva som er viktigst for å realisere helsepolitiske mål. Og det å sikre nødvendig isolatkapasitet er et viktig helsepolitisk mål.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Takk for det. Jeg er kjent med forslaget om rullerende sommerstenging ved fødeavdelingene i Hålogalandssykehuset. Jeg er også, som spørreren, kjent med at styret først vedtok dette forslaget, men at det senere ble omgjort. Vedtaket, slik det står nå, betyr at fødeavdelingene i Narvik, Stokmarknes og Harstad holder åpent i hele sommer. De enkelte foretak og deres styrer har gjennom sykehusreformen fått et stort ansvar for å sørge for forsvarlige tjenester til befolkningen, og å sørge for egen økonomi. Det er en kjensgjerning at rammene så langt i år har vært meget stramme. Foretakene har derfor lett etter tiltak for å drive mer rasjonelt og effektivt. Samtidig er det gjennom lovverket, og da særlig i § 2-1 i spesialisthelsetjenesteloven, klart at man har et ansvar og en plikt til å sørge for at det ytes spesialiserte helsetjenester til befolkningen. Lovens tekst slår også fast at dette tilbudet skal være forsvarlig. Jeg viser for øvrig til at Regjeringen i St.prp. nr. 59 har lagt fram sitt forslag til nye drifts- og investeringsrammer for helseforetakene i 2002, som foretakene vil tilpasse seg etter at Stortinget har gjort sine vedtak knyttet til denne proposisjonen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
La meg først si meg helt enig i merknaden fra sosialkomiteen under behandlingen av akuttmeldingen, om at tilbudet skal være desentralisert og forsvarlig, og det må hele tiden være en avveining. Jeg kan ikke fra min side utstede noe dekret om at den struktur man i dag har når det gjelder akuttmedisinsk beredskap og fødselsomsorg, skal konserveres slik den er i dag for all framtid. Det ville være å legge helt utidige bånd på utøvelsen av det ansvar som foretakene har. Men Regjeringen og departementet vil aktivt følge opp de føringene for akuttmedisinsk beredskap og fødselsomsorg som er gitt av Stortinget gjennom behandlingen av akuttmeldingen. Vi har i dokumentene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett redegjort i detalj for hvordan vi vil følge opp dette. Blant annet har vi oppnevnt et råd for fødselsomsorgen som skal være med på å gi de regionale foretakene og helseforetakene råd i deres utvikling av disse tjenestene. Målet skal være gode tjenester for mor og barn og de familiene som trenger disse tjenestene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg vil klart slå fast at vi ikke generelt ønsker noen sentralisering verken av dette tilbudet eller andre helsetilbud. I vårt forslag i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett går vi faktisk inn for en desentralisering av spesialisthelsetjenesten på en del viktige områder. Men derfra til å si at strukturen skal være akkurat slik som den er i dag, for all framtid, slik jeg ble invitert til, er et drøyt stykke. Jeg tror verken helsetjenesten eller pasientene er tjent med at vi konserverer alle elementer i en slik struktur. Det kan faktisk være avveininger mellom kravet til kvalitet og forsvarlighet og et veldig desentralisert tilbud som tilsier at man gjør endringer i den retningen som representanten spør om, uten at det blir en svekkelse av tilbudet, men kanskje snarere en styrking av det. Derfor er jeg nødt til å vurdere det i tiden som kommer, men noen generell sentralisering er jeg ikke tilhenger av.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg kan svare for mitt arbeid med dette nå. Jeg er blitt orientert om at Helsetilsynets arbeid med disse retningslinjene vil bli sluttført i nær fremtid i samarbeid med det nye Sosial- og helsedirektoratet. De vil da uten opphold bli vedtatt. Når det gjelder forklaring på hvorfor dette har tatt tid, kan jeg ikke gå nærmere inn på det, for det kjenner jeg ikke til. Men jeg vil i hvert fall sørge for at dette arbeidet nå blir sluttført og de nye retningslinjene implementert.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Det initiativet har statsråden allerede tatt, for han la på fredag fram en proposisjon som foreslår å bevilge ytterligere 300 mill. kr i investeringsmidler, og at det vedtas en låneramme på 1 milliard kr til investeringsformål i helseforetakene. Saken ligger til behandling i Stortinget. På grunnlag av Stortingets behandling vil helseforetakene bli meddelt de nye rammene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Erkjennelsen lå allerede i mitt første svar, da jeg sa at arealet på denne avdelingen er lite, antall plasser er for få, og det gjelder også bemanningen. Erkjennelsen har videre ført til at jeg har gjort meg kjent med at Helse Vest vil samarbeide med Helse Bergen for å vurdere strakstiltak for å bedre forholdene og styrke driften ved nyfødtposten. Generelt er det slik at endringene i ISF-systemet faktisk kommer denne type tjenester til gode med 100 mill. kr ekstra i inneværende år i forhold til fjoråret. Det vil gi grunnlag for en styrking, ikke bare ved denne avdelingen, men i nyfødtomsorgen i sin alminnelighet. Jeg kan forsikre, slik det også er uttrykt i den stortingsproposisjonen om sykehusøkonomien som vi nettopp har lagt fram, at dette er et område som har stor bevågenhet fra min side.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg har altså redegjort for at det regionale helseforetaket i samarbeid med Helse Bergen vil vurdere strakstiltak rettet spesielt inn mot denne avdelingen, og det er spesielle tiltak, ikke generelle. I tillegg kommer at driftsøkonomien for denne delen av sykehustjenestene faktisk er bedret gjennom omlegging av ISF-systemet i år. Når det gjelder spørsmålet om investeringsprosjekter, må jeg be om representanten Valles forståelse for at de ikke kan vedtas gjennom spørretimesvar i Stortinget, men må være forankret i de regionale foretakenes ansvar for å gjøre de rette investeringene. Men helseministeren og Regjeringen har lagt fram et forslag for Stortinget om å styrke investeringsrammene for inneværende år når det gjelder både bevilgning og også en låneramme. Stortinget skal nå ta stilling til det, og i oppfølgingen av det vil da foretakene bli meddelt de nye investeringsrammene og kan på det grunnlaget ta stilling til hvordan de vil prioritere sine investeringsprosjekter, herunder dette.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Regjeringen er godt i gang med dette arbeidet. Det er etablert en politisk styringsgruppe som ledes av statssekretæren i Helsedepartementet, og der også Sosialdepartementet deltar med sin statssekretær. Sosial- og helsedirektoratet og departementene utarbeider nå en situasjonsanalyse som skal danne grunnlaget for valg av tiltak i planen. En hovedkonklusjon fra den nå avsluttede handlingsplanen for helse- og sosialpersonell er at rekrutteringen av hjelpepleiere og annet fagpersonell med utdanning fra videregående skole er for svak i forhold til forventet etterspørsel. Rekruttering av personell med denne type utdanning fremstår som en stor utfordring for helse- og sosialsektoren. Vi har derfor valgt å konsentrere vår fokusering og spisse våre tiltak mot disse gruppene. I tillegg er sykepleierne en sentral målgruppe for rekrutteringsplanen. Sosial- og helsedirektoratet har i samarbeid med yrkesorganisasjonene og arbeidsgiverne fått i oppdrag å utrede forslag til en tiltaksstrategi for rekrutteringsplanen. De er bedt om å utarbeide et program for kliniske spesialiteter for pleie- og omsorgsfagene. En slik faglig utviklingsmulighet anser både yrkesorganisasjonene og helseministeren som et viktig rekrutterende tiltak. Andre tiltak som vurderes, er muligheter for videreutdanning for hjelpepleiere, hjelpepleierutdanning for voksne, ny struktur for helse- og sosialfagene i videregående opplæring, rekruttering av innvandrere til pleie- og omsorgsyrkene, mv. Flere at disse tiltakene må følges opp i samarbeid med Utdannings- og forskningsdepartementet. Arbeidsgivers rolle når det gjelder rekruttering og stabilisering av personellsituasjonen, er avgjørende viktig. Staten er nå eier av spesialisthelsetjenesten. Gjennom styringen av de regionale helseforetakene har jeg understreket foretakenes ansvar for utdanning, forskning og annen kompetanseheving av sitt personell. I budsjettet for 2003 vil jeg presentere mål og tiltak for den nye rekrutteringsplanen for helse- og sosialpersonell.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg er av den oppfatning at lønn er et viktig virkemiddel i rekrutteringsøyemed. Men jeg har den respekt for spillereglene i arbeidslivet at jeg ikke – og i særdeleshet ikke midt under et lønnsoppgjør – kommer med erklæringer av lønnspolitisk karakter. Derfor vil jeg avstå fra den invitasjonen som ligger i representanten Molviks oppfølgingsspørsmål.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg er enig i at hvordan man organiserer arbeidsdagen og arbeidstiden, er en viktig del av det å legge til rette for at disse stillingene er attraktive og dermed rekrutterende. Vi vil fra Regjeringens side utrede det spørsmålet som representanten Molvik her stiller, nemlig spørsmålet om tredelt turnus, og komme tilbake til det i forbindelse med vårt arbeid med rekrutteringsplanen. Det er det jeg vil si i denne omgang.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Den midlertidige ordningen med pasientskadeerstatning trådte i kraft i 1988. Hensikten med ordningen var å sikre pasientene et bedre erstatningsrettslig vern enn det den tradisjonelle erstatningsretten gav. Den midlertidige erstatningsordningen gjør det lettere for pasienter å få tilkjent erstatning enn de alminnelige erstatningsrettslige regler. Reglene for den midlertidige ordningen bygger på et «objektivisert» ansvarsgrunnlag, mens hovedregelen etter alminnelige erstatningsrettslige regler er at det må foreligge skyldansvar. Norsk Pasientskadeerstatning – NPE – har siden organet ble opprettet i 1988 ferdigbehandlet 17 500 av i alt 21 000 mottatte saker. Av disse har ca. 5 250 pasienter fått medhold, dvs. at rundt 30 pst. har fått erstatning. Det er totalt utbetalt 1,5 milliarder kr. 80 pst. av sakene ferdigbehandles i løpet av to år. Når det gjelder årsaken til at de siste 20 pst. tar lengre tid, opplyser NPE at dette ikke skyldes manglende ressurser, men viser bl.a. til at det dreier seg om kompliserte saker, saker hvor en må avvente utviklingen med hensyn til pasientens situasjon for å kunne ferdigbehandle kravet, saker hvor pasienten klager, og saker hvor det blir reist søksmål. Det er viktig å være oppmerksom på at det ikke må bli et så stort press på saksbehandlingstiden at dette går ut over kvaliteten i saksbehandlingen. Enkelte av sakene tar imidlertid altfor lang tid. NPE arbeider kontinuerlig med å bedre kvaliteten i sine saksbehandlingsrutiner og overvåker også saksbehandlingstiden. Jeg mener at den midlertidige erstatningsordningen har fungert bra, selv om det er rom for forbedringer når det gjelder saksbehandlingstiden i enkelte saker. Dette har jeg tidligere tatt opp med NPE, og jeg vil også i fremtiden følge med på dette. Jeg tar sikte på at den nye pasientskadeloven skal tre i kraft fra 1. januar 2003. Bestemmelsene i loven bygger i stor utstrekning på regelverket etter den midlertidige erstatningsordningen. For å sikre gode saksbehandlingsrutiner er regler om saksbehandlingen nå fastsatt i loven. Det følger av reglene for den midlertidige erstatningsordningen at bestemmelsene om klage og omgjøring i forvaltningsloven kapittel VI gjelder tilsvarende så langt det passer. I pasientskadeloven er det fastsatt at forvaltningsloven og offentlighetsloven gjelder for virksomheten til NPE og Pasientskadenemnda. Videre følger det av loven at avgjørelse om hvorvidt erstatning skal ytes, avgjørelse om erstatningens størrelse, avgjørelse om delutbetaling samt avgjørelse om advokatbistand er å anse som enkeltvedtak. For å sikre en reell klagebehandling følger det av loven at Pasientskadenemnda skal ha et eget sekretariat. Loven fastsetter videre en utvidet plikt til begrunnelse for Pasientskadenemnda i forhold til det som følger av forvaltningsloven. I sum er min vurdering at ordningen fungerer bra, men at saksbehandlingstiden i enkelte saker er altfor lang. Jeg har den tillit til NPE at de kontinuerlig ser på hvordan de kan forbedre både sin saksbehandlingstid og sin servicegrad, og vil følge opp det også etter at den nye ordningen trer i kraft.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg er sterkt opptatt av at pasientene lettere skal kunne finne fram i helsetjenesten generelt, og av at de skal ha mulighet for å klage og ta opp sine saker, enten det gjelder klager overfor tilsynsmyndighetene som går på forsvarlighet og helsepersonellets utøvelse av sitt fag, eller det gjelder erstatningskrav mot Pasientskadeerstatningen, enn si klager av mer generell art i forhold til pasientombudene. Jeg mener at pasientombudene har en viktig rolle i forhold til å veilede og informere pasientene om dette, men også sykehusene og helsetjenesten selv har et soleklart informasjonsansvar som nok ikke alltid ivaretas på beste måte. Vi fikk den nye pasientrettighetsloven, som innebar en opprydding i og en klargjøring og sammenstilling av pasientenes rettigheter, og jeg vil i den sammenheng legge vekt på at informasjonen om dette må bli enda bedre overfor pasienten.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg har ikke noe problem med å se at det kan være vanskelig å forstå hvilken rolle NPE har i en slik situasjon. Jeg kjenner ikke saken, og tør ikke gå inn på den uten å ha satt meg nærmere inn i den. Men generelt vil jeg si at det er viktig at vi har forskjellige klageordninger, at vi har tilsynsorganer som følger opp forsvarligheten i helsetjenesten og følger opp helsepersonellets utøvelse av sine plikter, slik at det ikke blandes sammen med erstatningsordningene, hvor man på et såkalt objektivisert grunnlag skal kunne få erstatning uten å måtte bevise at det foreligger skyld eller ansvar. Jeg tror at pasientombudene fortsatt vil ha en viktig rolle i forhold til å binde dette sammen, og være et lavterskel tilbud til pasientene når det gjelder deres behov for veiledning i systemet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Den situasjonen som nå bl.a. har blitt avdekket ved Haukeland sykehus, tror jeg nok alle kan være enige om må være en rimelig uverdig situasjon for bl.a. også psykiatriske pasienter som nå ligger i korridorene på sykehuset, både når det gjelder det menneskelige aspektet og ikke minst når det gjelder det behandlingsmessige aspektet. I henhold til et oppslag i Bergens Tidende i dag har avdelingslegen ved denne psykiatriske avdelingen sagt opp sin stilling i protest mot de forholdene som rår der borte. Ser ikke helseministeren sammenhengen her, at i den situasjonen vi har innenfor psykiatrien, der vi skal få tak i nytt personell til å jobbe ved disse institusjonene og ved sykehusene, er det også et problem når det gjelder å kunne rekruttere og kunne tilby forsvarlig helsehjelp?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg skal få lov å stille helseministeren følgende spørsmål: «I en artikkel i Dagbladet av 18. april i år blir det «slått alarm» om et smittevern ute av kontroll ved Ullevål sykehus. Ifølge smittevernansvarlig er dødsfall og unødige lidelser dagligdags på grunn av for dårlig smittevern. Det er videre grunn til å tro at denne situasjonen ikke bare gjelder dette sykehuset. Hva vil statsråden foreta seg for å bedre smittevernet ved norske sykehus?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg vil få lov til å takke statsråden for svaret. I likhet med i den redegjørelsen som helseministeren holdt i denne salen om Dent-O-Sept-saken, viser helseministeren helt klart at dette er et område som han ønsker å satse på og få gjort noe med. Det synes jeg er veldig positivt. Men et av de største problemene vi har i norske sykehus når det gjelder akkurat det med å forhindre smitte, går på kontaktisolat ved de norske sykehusene. Helsetilsynet har anbefalt at ca. 10 pst. av sykesengene skal være kontaktsmitteisolat, mens det som var tilfellet i 2001, var at dette tallet ikke var høyere enn 4,2 pst. Da begynner dette å bli vel lite i henhold til det som Helsetilsynet har anbefalt. Når vi i tillegg ser på problematikken korridorpasienter, problemet med renhold som følge av korridorpasienter, og det som går på stress blant de ansatte ved sykehusene, ser vi at disse tingene henger nøye sammen med det som også går på det smittevernmessige. Vil statsråden ta kontakt med de enkelte helseregionene for å sørge for at antall kontaktsmitteisolatsenger blir økt?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg må si meg enig med helseministeren i det aller meste av det som han sa, men han svarte ikke på spørsmålet som jeg stilte om helseministeren vil ta et initiativ overfor de enkelte regionale helseforetakene nettopp for å pushe på, slik at vi får økt antallet kontaktsmitteisolatsenger ved norske sykehus. Jeg tror nok at det trengs et lite puff i den saken for å få en ytterligere økning av de så sårt trengte sengene som vi ønsker på disse avdelingene. Når det gjelder selve isolatet, kan jeg bare vise til en tidligere sak fra mitt eget hjemfylke. På barneavdelingen på sykehuset i Ålesund hadde man et bitte lite rom hvor man plasserte et barn i massevis av dager, fordi det var eneste alternativet til isolat. Det er klart at disse tingene henger sammen. Har vi ikke nok isolatsenger, klarer vi heller ikke å få stoppet en eventuell spredning av bakterier osv., slik som vi ønsker. Så jeg håper at helseministeren kan gi et positivt svar på at han vil ta kontakt med de regionale helseforetakene for å forbedre denne situasjonen raskt.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Statsrådens beskrivelse av behovet for å satse ute i kommunene for å styrke psykiatrien der, slik at flere pasienter vil kunne bli behandlet i kommunene og ikke vil trenge mer spesialiserte tilbud, er en betraktning som SV er helt enig i. Men vi ser jo at det er rent akutte situasjoner hvor pasienter er i en så dårlig tilstand – det er mange som skal henvises til spesialavdeling eller psykiatriske sykehus – at de ikke får plass, kanskje ikke før de må innlegges ut fra lov om psykisk helsevern, på et tidspunkt da de ikke lenger frivillig aksepterer en innleggelse. Det er på mange måter en svært dramatisk situasjon, for det betyr at den behandlingsalliansen man innledningsvis hadde med pasienten, ikke lenger er til stede. Og dermed ser det ut som om det er behov for to parallelle løp her – kortsiktig å ha flere plasser tilgjengelig ved psykiatrisk avdeling og sykehus parallelt med at man over tid utvikler plasser ute i kommunene. Har statsråden noen tanker omkring hvordan man kan få til den typen doble grep for å bedre situasjonen også på kort sikt for de psykiatriske pasientene?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
«I helsemagasinet Puls på NRK har enkeltsaker der det har vært søkt om erstatning fra Norsk Pasientskadeerstatning blitt tatt opp. Felles for sakene har vært en svært lang saksbehandlingstid, med omfattende krav til dokumentasjon, og der ordningen framstår som byråkratisk og lite servicerettet overfor søker. Mener statsråden at ordningen fungerer etter hensikten, eller ser statsråden behov for forbedringer?»
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Det som slår en, er at det er et konglomerat av ordninger som pasienter og befolkningen har å forholde seg til når det gjelder klagesaker. Man har pasientombudsordningen, der det er klageadgang til fylkeslegen, eventuelt videre til Statens helsetilsyn. Man kan foreta et sivilrettslig søksmål. Noen saker havner hos Sivilombudsmannen. Og så har vi Pasientskadeerstatningen. Det slår meg også – med min bakgrunn fra helsevesenet – at det ikke alltid er enkelt å vite hva som egentlig er systemet her. Hva slags kvalifisert råd skal man gi en pasient eller dens pårørende i forhold til klageadgang? Og hvilken rolle spiller Pasientskadeerstatningen i et hele i forhold til de andre ordningene som eksisterer? Ser statsråden noen behov for en noe mer overordnet opprydning med hensyn til slike ordninger, slik at befolkningen i større grad føler seg veiledet gjennom de mange ordningene som eksisterer i dag?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg registrerer at når det kommer en klage til fylkeslegen, vil det åpenbart vært to parter her: Det vil være helsepersonell, som kanskje i utgangspunktet føler seg utsatt i den forstand at man kan ha begått en feil, og det vil være pasienter som har en opplevelse av at helsepersonellet har begått en feil – og så får man en balansegang hvor fylkeslegen må finne fram til en vurdering som begge parter kan akseptere som rimelig. Pasientskadeerstatningen får på sett og vis en annen rolle her, fordi det i utgangspunktet ikke nødvendigvis må foreligge feil fra helsepersonellets side. Men resultatet skal likevel ha vært en belastning for den som er blitt rammet – og så vil det være en erstatningsordning i kjølvannet av det. Når det gjelder en konkret sak, som bl.a. var oppe i helsemagasinet «Puls» – jeg forventer ikke at statsråden skal gå inn i enkeltsaker – ble den altså sivilrettslig behandlet, med en dom som innebar en erstatning for vedkommende. Men så anker Norsk Pasientskadeerstatning dommen. Og jeg oppfatter det ikke som helt uproblematisk at Pasientskadeerstatningen da, hvis man uten å måtte bevise skyld, har fått støtte i et sivilrettslig apparat, på sett og vis blir en motpart. Ser statsråden at den rollen kan være vanskelig ut fra folks forståelse av dette organet?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Mange spør seg nå hvordan det er mulig med de milliardbevilgninger som vi har til psykiatrien i Norge, at vi faktisk har slike tilstander som blir beskrevet i media fra tid til annen. Selv om det ikke alltid gir det fulle, hele og sanne bildet, så betyr det at det er vesentlige mangler fortsatt i dag. Paradokset er jo da at hvis en tenker seg å skulle bevilge mer penger, må en se resultat av de midlene en bevilger. Og for ikke bare å ha referanse til avisene, vil jeg spørre helseministeren: Hvilke tilbakemeldinger får helseministeren om slike forhold som nylig ble beskrevet, bl.a. i Bergens Tidende, og hvilke svar vil helseministeren kunne gi på slike tilbakemeldinger?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg har dette spørsmålet til sosialministeren: «Flere organisasjoner, f.eks. Stiftelsen Landsforeningen Rettferd for Taperne, som er helt avhengig av støtte for å kunne opprettholde sine organisasjoner og fortsette å hjelpe sine interessegrupper, har nå kommet i økonomiske vanskeligheter fordi de ikke får svar på sine søknader om støtte for 2002 før tidligst i mai. Kan statsråden legge om prinsippene for saksbehandling til neste år, slik at søknadene kan behandles raskere og noe mer fleksibelt enn årets praksis?»
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret, og jeg håper at det blir en positiv utgang på denne søknaden. Men jeg må oppriktig si at det må være meget frustrerende for de organisasjonene dette gjelder, som kan forvente å få statsstøtte, at det tar så lang tid før denne støtten gis. Kanskje er vi kommet midt ut i deres eget budsjettår. Eksempelet Rettferd for Taperne er bare ett av flere. Disse organisasjonene skal gjennomføre en ansvarlig drift for sin organisasjon og sine interessegrupper, og de har også et ansvar for sine ansatte. Selv om det gis et forskudd, er det en ganske vanskelig situasjon disse organisasjonene blir satt i, når en ikke vet hva som er driftsgrunnlaget for budsjettåret. På en måte sitter staten på organisasjonenes penger veldig lenge. Tilleggsspørsmålet er: Vil det hjelpe om organisasjonene er tidligere ute med sine søknader, dvs. at man setter en tidligere frist for søknad? Eller er situasjonen i år bare knyttet til omorganiseringsproblemene?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
I tillit til at den nye praksisen blir slik som statsråden nå klart understreker, vil jeg la mitt siste tilleggsspørsmål ligge og tro at det vil bli en ordning neste år som setter organisasjonene i en langt bedre situasjon enn de er i i år. For det er ikke verdig det vi nå ser.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg må først få lov å sitere fra det som var Regjeringens tillegg til statsbudsjettet som ble presentert i høst: «Regjeringen legger vekt på at budsjettet skal gi rom for lavere rente framover.» Dette var altså før jul. I slutten av januar i år stod det i en kommentar finansminister Foss gav til Aftenposten: «Det er rom for å kutte renten allerede i vår, mener finansminister Per-Kristian Foss.» De ambisjonene som Regjeringen hadde for den økonomiske politikken, og som altså kom til uttrykk i klare formuleringer i tillegget til statsbudsjettet for i år, er vanskelige å finne igjen i det reviderte nasjonalbudsjettet som ble lagt fram for Stortinget i går. Mitt spørsmål til finansministeren er da: Er det slik at Regjeringen og finansministeren har justert sine ambisjoner? Er det ikke lenger et mål at statsbudsjettet skal bidra til å gi rom for lavere rente framover, slik det var formulert før jul?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Vi må da kunne konstatere her i salen at finansminister Foss nå presenterer en betydelig justert og endret ambisjon for hva budsjettet skal bidra til når det gjelder renteutviklingen. Nå er finansministeren fornøyd hvis budsjettet ikke bidrar til økende rente, slik han formulerer seg i dag. Men mitt spørsmål vil være helt konkret: Mener finansministeren at det reviderte budsjettet som ble lagt fram i går, er et positivt bidrag i den forstand at det fortsatt kan skape dette rommet for mulige rentesenkninger, som finansministeren har uttrykt så klart tidligere i år?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-05-08:
Tillat meg å si at rentevurderinger i Stortinget og fra en regjering alltid må basere seg på den situasjonen vi økonomisk ellers står i. Det er riktig å si at presset fra annet hold i forhold til norsk rentenivå har endret seg noe fra Stortinget behandlet budsjettet i fjor høst og til i dag. Oljeprisen har styrket seg, vekst- og pressimpulsene fra internasjonal økonomi er dermed sterkere. Vi er midt inne i et lønnsoppgjør som synes å bli relativt kostbart. Jeg får kanskje uttalte meg litt forsiktig. Den budsjettendring og revisjon som nå er lagt frem, gir etter Regjeringens oppfatning grunnlag for at rentepresset i alle fall ikke øker. Andre forhold vil nok muligens påvirke dette ytterligere, kanskje i retning av at rentepresset går ned. Jeg noterer markedets reaksjoner i går. Som det heter: Det har ikke vært vesentlige reaksjoner i markedet. I den grad det har vært, har det vært i retning av redusert pengemarkedsrente, og faktisk redusert valutakurs.