Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-12-01:
Vi er invitert til å diskutere en både stor og viktig sak, og en sak som sikkert vil bli diskutert mange ganger også i framtiden. Det er liten tvil om at vi har hatt en utvikling i det siste året, spesielt når det gjelder økning i sykefraværet, som er uønsket. Når vi ser på de samlede effektene og målsettingene IA-avtalen trakk opp i begynnelsen av 2000, og som ble satt i gang i 2001, har man ikke nådd målet. Jeg blir også litt undrende, og stiller i alle fall spørsmål, når man snakker om den enorme økningen vi har hatt i sykefraværet innenfor enkelte grupper. Ut fra den statistikken jeg sitter med, som er Navs, var sykefraværet i 2001 6,3 pst. Per dags dato, i 2009, er den på 6,3 pst. Men så har vi fra 2008 hatt en økning fra 6,0 pst. til 6,3 pst. Det er bekymringsfullt – der er jeg helt enig med både interpellanten og dem som har hatt ordet tidligere – at vi ikke har nådd målsettingen om 20 pst. reduksjon. Når vi også ser hvordan disse kostnadene vil øke framover, er det bekymringsfullt, og vi må sette inn både gode og riktige tiltak for å få tallene ned. Jeg synes også det er interessant å legge merke til at noen av debattantene her i dag – det var vel representanten Trettebergstuen – viser til at sykefraværet blant unge har økt. Det er riktig. Men så hører vi også mye i debattene om at vi har fått flere eldre arbeidstakere inn, og da må vi regne med økning i sykefraværet. Sannheten er at hvis vi tar aldersgruppen 50 år og fram til 69 år fra 2001 til 2009, har vi hatt en forholdsvis kraftig nedgang i sykefraværet i den gruppen. Ser vi på aldersgruppen 16 til 34 år, har vi hatt en økning. Jeg synes også man bør tørre å ta en slags moraldebatt. Jeg tror på mange måter det er slik at de eldre arbeidstakerne har en langt strengere og bedre arbeidsmoral enn den yngre gruppen. Er det slik at i min generasjon er det for enkelt å ta ut en sykmelding, at terskelen er blitt for lav? Vi ser også, slik representanten Trettebergstuen var inne på, en økning i psykiske lidelser. Da synes jeg også det er interessant å legge merke til en av de artiklene som stod i Aftenposten i begynnelsen av oktober, der unge folk med psykiske lidelser stod fram og sa at legenes sykmeldingspraksis har gjort at de har følt seg sykere, at de aldri skulle ha blitt tatt ut av jobben, og at de heller skulle ha fått delta i arbeidslivet. Den sykmeldingspraksis som ble fulgt den gangen, har ført til at mange ikke har kommet seg tilbake til arbeidslivet, men tvert imot havnet på uføretrygd. Riktignok fikk vi et par dager etterpå noen solskinnshistorier som viste at noen har kommet seg tilbake, men da gjennom arbeidslinjen. Jeg registrerer at statsråden har satt ned et utvalg, og at det utvalget har fått to måneder på seg. Jeg registrerer det lederen av utvalget sa til Dagens Næringsliv den 28. november i år: «Vi skal bringe sammen kunnskap som allerede finnes. På den korte tiden rekker vi ikke å finne ut så mye nytt.» Jeg tror man skulle ha satt i gang dette arbeidet langt tidligere. Jeg tror også man skulle ha tatt seg tid til å se på forholdene i andre land, bl.a. med tanke på hvordan sykefraværet har gått ned i Sverige, med permitteringsordningene. Også Frischsenteret og seniorforsker Røed er inne på permitteringsordningene. Kan det bringe oss ny kunnskap – at vi har en del som er på sykefraværsstatistikken, og at det blir brukt i en del bedrifter når det gjelder omstilling osv.? I så fall bør vi også sette inn tiltak for å begrense det. Til slutt: Jeg synes vi skal tørre å tenke en mye større helhet når det gjelder sykefraværet. Jeg tror kanskje det aller viktigste er å sette i gang tiltak på et tidlig tidspunkt, ved å få Nav til å fungere, noe som ikke som ikke har fungert til i dag. Vi satte i verk noen nye tiltak allerede i 2007. De tiltakene har Nav ennå ikke begynt å praktisere. I tillegg bør vi se nøye på helsevesenet. For mitt vedkommende er det helt ubegripelig at man kan være sykmeldt i seks måneder i påvente av å få utført en enkel meniskoperasjon. Det tyder også på at vi har et helsevesen som ikke er godt nok til å få ned sykefraværet.