trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Petersen (Høyre), 2003-01-29:
Jeg er tilfreds med at spørreren ikke fulgte opp sitt tidligere spørsmål. Til dette spørsmålet vil jeg si at jeg tror det er svært viktig at vi nå ikke foregriper at denne konflikten blir løst med militære midler. Jeg tror det er svært viktig at vi sørger for å sende det signalet at vi nå skal unngå å bruke militære virkemidler hvis vi får en løsning i fred. Hvis allikevel det verste skulle skje, kan spørreren være sikker på at Norge også vil bidra, men vi må nå sørge for å få denne konflikten løst uten bruk av militære virkemidler. Det var derfor jeg også appellerte til SV når det gjelder måten man håndterer dette på i den offentlige debatten. Det er også et meget betydelig ansvar som ligger der.
Jan Petersen (Høyre), 2003-01-29:
Regjeringen vil fortsette å gjøre det den kan for å bidra til en fredelig utvikling i Midtøsten. For at en slik utvikling skal kunne finne sted, må vi gjøre vårt ytterste for å finne varige løsninger både på Irak-konflikten og på striden mellom Israel og palestinerne. Det er tragisk at volden og lidelsene i konflikten mellom Israel og palestinerne fortsetter, og at partenes holdning har gjort at arbeidet med å komme frem til politiske løsninger stort sett har stått på stedet hvil i over to år. I denne vanskelige situasjonen har Regjeringen gjort det den har kunnet for å bidra til en varig fredsløsning. Vi har vært og er aktive langs flere spor: Vi deltar i den internasjonale arbeidsgruppen for palestinske reformer. Vi leder giverlandsgruppen AHLC og lokale komiteer. Norge har tatt til orde for å få til et snarlig AHLC-møte for å diskutere hvordan den voksende humanitære og økonomiske krisen på palestinsk side kan håndteres. Vi har også løpende kontakt med den såkalte kvartetten, bestående av USA, EU, FN og Russland, som leder de internasjonale bestrebelsene for fred i Midtøsten. Vi håper at kvartetten snarest vedtar og begynner å iverksette sitt omfattende veikart for fred, hvor målet er to stater som lever i fred side ved side. Det er som sagt dessverre liten eller ingen fremgang å spore. Men til tross for det og mange andre utfordringer er det viktig at det internasjonale samfunn fortsatt fokuserer på den israelsk-palestinske konflikten.
Jan Petersen (Høyre), 2003-01-29:
La meg først si at jeg deler helt ut Leknes" oppfatning av at det kan bli alvorlige ringvirkninger av en krig i Midtøsten. Det er jo derfor Regjeringen har et slikt trykk for å forsøke å løse den konflikten uten bruk av militære virkemidler, og det er derfor jeg håper at alle sammen nå kan være med og legge et trykk på Saddam Hussein. Det er noe av nøkkelen her, og det legger et press på alle parter. Når det så gjelder hvordan man skal gå videre i Midtøsten, har nok mye stått rolig i forbindelse med valget. Valget er nå avholdt, og vi må om en tid forholde oss til en ny regjering i Israel. Det er helt på det rene at vi mange ganger tidligere har sagt, og sikkert også må være nødt til å gjenta, at vi oppfordrer USA til å legge et tydeligere og klarere press på Israel. Jeg vil benytte denne anledningen til å gjenta det jeg har sagt ved tidligere anledninger, at det har vært gjennomgående fra vår side. Når det gjelder hva Norge skal gjøre, vil jeg minne om at en av grunnene til at Norge har hatt en nyttig rolle i konflikten også for palestinerne, er nettopp at vi har greid å håndtere vår situasjon slik at vi er i dialog med alle parter. Jeg tror på mange måter at den rollen er det viktig å bevare fremover. Ellers vil man miste mulighetene for å være med på å bidra til en fredelig løsning, som jeg tror er noe vi alle sammen ønsker, og ikke minst til to-statsløsningen, som jeg er helt sikker på at vi er enige om.
Jan Petersen (Høyre), 2003-01-29:
Det som er målet her, og som viser hvor vanskelig denne konflikten her er, er at omverdenen må få to folkegrupper til å leve side om side i sikkerhet. Målet er altså to stater. Så kan det sikkert være forskjellige meninger om veien frem dit, men jeg må si at jeg tror den veien som er staket opp av flere regjeringer før denne, også bør føres av denne regjering. Det betyr ikke at vi ikke er tydelige i en del av de sakene hvor vi må være tydelige og si klart ifra. Spørreren nevnte nettopp den episoden som skjedde denne weekenden. Han har sikkert sett at jeg har tatt klart til orde i den saken, og det regner jeg også med at spørreren setter pris på.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg vil stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «En eventuell krig mot Irak kan komme til å få ringvirkninger for hele Midtøsten, og vil kunne påvirke den allerede svært spente konflikten mellom Israel og palestinske myndigheter. Det haster nå med internasjonale initiativ for å finne veier til fred i Midtøsten, og for å komme videre med etableringen av en palestinsk stat. Hvilken rolle ser utenriksministeren at Norge nå kan spille i Midtøsten?»
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg vil gjøre utenriksministeren oppmerksom på at en eventuell krig mot Irak utvilsomt vil føre til et enda større skille mellom vestlige og ikke-vestlige land. Det skillet ser man også veldig klart mellom Israel og palestinere. Hvis Norge blir en aktiv part i en eventuell krig mot Irak, vil dette føre til at vi distanserer oss enda mer fra palestinerne. Nettopp derfor vil det i dag være riktig av Norge å innta en mer kritisk holdning overfor okkupasjonsmakten Israel. Ariel Sharon sa faktisk nylig at han ikke var interessert i å forhandle med andre enn USA om fred i Midtøsten, og derfor blir det nærliggende å spørre utenriksministeren om han er fornøyd med den amerikanske Midtøsten-politikken.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg vil følge opp. I natt vant Ariel Sharon og hans Likud-parti parlamentsvalget i Israel, og vi kan regne med at Sharon fortsetter som president. Søndag morgen ble tolv palestinere drept og 51 skadet i et stort israelsk angrep på Gaza. Israel er den staten i verden som har brutt flest FN-resolusjoner, og Israel er fortsatt en okkupasjonspakt. Det er derfor ingen grunn til å behandle Israel og Palestina likt. Vi må presse Israel hardere hvis ønsket er en fredelig løsning på konflikten. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Er det ikke på tide med økonomiske eller diplomatiske sanksjoner mot staten Israel?
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-29:
Minerva videregående skole meldte 7. november 2002 at skolen ville permittere lærere og administrasjon fra og med 13. november 2002. For å hindre at elevene skulle stå helt uten utdanningstilbud de siste ukene før eksamen, bad departementet Oslo kommune overta ansvaret for undervisningen av elevene ved Minerva. Jeg vil understreke at verken departementet eller Oslo kommune var rettslig forpliktet til dette. For ordens skyld vil jeg også presisere at langt fra alle de elevene som gikk på Minerva høsten 2002, fulgte kurs som Minerva hadde rett til statsstøtte for. Nettopp innrapporteringen av elever på kurs som ikke var støtteberettiget, var en av årsakene til at departementet trakk godkjenningen av Minerva videregående skole tilbake. At departementet og Oslo kommune overtok ansvaret for elevene, innebærer ikke, slik det heter i spørsmålet, at «UFD også har overført arbeidsgiveransvaret for lærere som tidligere underviste ved Minerva». Departementet har bedt Oslo kommune om å overta gjennomføringen av undervisningen av elevene av hensyn til disse. Verken departementet eller Oslo kommune har imidlertid overtatt Minerva AS. Tidligere lærere ved Minerva som etter permitteringen ble midlertidig engasjert av Oslo kommune, står i et nytt og selvstendig arbeidsforhold til kommunen. Lønnskrav som lærerne ved Minerva måtte ha mot skolen fra tiden før permitteringen, vil være en sak mellom lærerne og Minerva AS.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-29:
Det er riktig som representanten Sortevik var inne på, at departementet i to brev har trukket tilbake skolens godkjenning og krevd tilbakebetaling av 21,5 mill. kr i statsstøtte. Begge disse sakene er påklagd, og de ligger til behandling i departementet. Vi tar naturligvis sikte på en rask behandling av disse klagesakene. Men jeg finner det ikke korrekt å kommentere innholdet i de to sakene før de er ferdigbehandlet. Det må ses litt isolert fra at skolen gikk til permittering, og at undervisningen opphørte. Da var departementet ikke rettslig forpliktet til å sørge for et annet tilbud til elevene, men vi tok likevel initiativ til at de kunne få et slikt tilbud fra Oslo kommune. Det innebærer imidlertid ikke at man dermed også har overtatt arbeidsgiveransvaret for lærerne, med mindre man har inngått en selvstendig avtale om det. Et eventuelt konkursspørsmål finner jeg ikke riktig å kommentere. Jeg er ikke kjent med at Minerva AS er konkurs.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-01-29:
Jeg er enig med representanten Sortevik i at vi skal være veldig glad for at slike saker er sjeldne. På den andre siden er det slik at når man mottar støtte fra staten, er det som regel, og spesielt i dette tilfellet, ledsaget av et regelverk og visse kriterier som skal være oppfylt for at man skal kunne motta støtte. Da kan vi, når disse kriteriene ikke er fulgt, heller ikke yte støtte. Det er nødvendig, som i dette tilfellet, for at privatskoler som mottar betydelige offentlig støtte, skal opprettholde legitimitet. Det er vi sikkert enige om. Jeg har naturligvis vært svært nøye med at alle saksbehandlingsregler, forvaltningsregler, osv. har blitt fulgt til punkt og prikke. Etter min vurdering har departementet foretatt en meget grundig behandling av saken, hvilket vi også vil ha av de omtalte klagesaker. Det forhindrer jo aldri at en slik sak kan bli omstridt og bringes videre f.eks. til rettsapparatet. Slik vil det alltid kunne være.
Ragna Flotve (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Eg vil gjerne stilla eit spørsmål til landbruksministeren: «Produksjon av eple er ei viktig næring for mange distrikt. Spesielt er denne delen av fruktdyrkinga viktig for Hardanger, Sogn og delar av Telemark. I eit vanleg avlingsår vert det omsett 8 000–9 000 tonn klasse 1-eple. Resultatet av EU/EØS-tingingane føre jul 2002 syner at EU får ein auke i tollfri kvote på 2 000 tonn frå 1. mai til 30. juli. Dette vil gje eit sterkt press på norsk produksjon. Kva vil statsråden gjera for å hindra uheldige utslag for norsk fruktproduksjon som følgje av denne avtalen?»
Ragna Flotve (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Eg takkar statsråden for svaret. Men eg er nok ikkje heilt roa. Det er sant at dette kjem på eit tidspunkt då den norske produksjonen ikkje har kome lenger enn til den tidlegaste fasen, men eg trur nok at dette vil ramma sal av norske tidlegeple. Me veit at desse tidlegepla har den beste prisen og er ein suksessfaktor for eplenæringa. Eg trur difor dessverre at dette vil vera ein avtale som vil ramma fruktdistrikta, og dette er distrikt som på førehand i stor grad er ramma av pessimisme og fråflytting. Oppfølgingsspørsmålet blir: Tenkjer statsråden konkret på at ein kan styrkja desse sårbare distrikta på spesielle måtar?
Ragna Flotve (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Eg opplever svaret som ei bagatellisering av eit problem. Då vert sluttreplikken min meir ei oppfordring enn eit spørsmål. Når eg tek opp spesielt denne næringa og desse distrikta, er det fordi eg ser dei som særleg sårbare. Desse distrikta var på dagsordenen for ikkje så mange dagar sidan her i Stortinget – då tenkjer eg på indre Hardanger. Det er så sårbart, det er så små marginar her. Eg trur at det difor skal veldig lite til før ein skaper større pessimisme og det vert større verknader på andre område i desse distrikta. Eg trur me skal vera spesielt merksame på denne næringa og desse distrikta no i desse tider.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-01-29:
Rett før jul i fjor kom Norge og EU-kommisjonen til enighet om en avtale etter artikkel 19 i EØS-avtalen om utvidet handel med landbruksvarer. Avtalen er ennå ikke formelt godkjent av partene, men vil, hvis den blir vedtatt, innebære at EU får en tollfri importkvote på 2 000 tonn epler i tidsrommet 1. mai–31. juli. Fra før har Norge en global tollfri importkvote på 7 000 tonn epler i dette tidsrommet. Den tollfrie kvoten er gitt for et tidsrom utenfor produksjonssesongen for norske epler og der det norske eplemarkedet dekkes av import. I tidsrommet fram til 1. august har importen av epler vært høyere enn summen av tidligere kvote og den nye EU-kvoten. Avtalen med EU innebærer således at EU får et fortrinn framfor andre land for eksport av epler til det norske markedet fram mot 1. august. EU-importen vil imidlertid ikke komme til erstatning for norsk produksjon som kommer på markedet senere på høsten. Jeg registrerte med glede at den norske eplehøsten var usedvanlig god i fjor, med store avlinger og førsteklasses kvalitetsfrukt. Salgsstatistikken for 2002 viser også en betydelig økning av forbruket av norske epler til konsum sammenlignet med foregående år. Dette har selvsagt sammenheng med naturgitte forhold, men viser også at det arbeides godt blant norske fruktdyrkere for tiden. Det gjelder ikke bare kvalitetsarbeidet, men også utvikling av nye produkter basert på norsk frukt. I Landbruksdepartementet prøver vi også å stimulere til en slik utvikling, bl.a. gjennom Verdiskapingsprogrammet for matproduksjon, hvor det er iverksatt flere prosjekter som går på både videreforedling og omsetning av frukt.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-01-29:
Det svaret kunne fange mange områder, men hvis vi skal holde oss til fruktområdet, var jeg innom det i mitt første svar. Vi er opptatt av hvordan vi skal kunne klare å styrke markedssituasjonen også for norsk frukt. Vi arbeider bl.a. gjennom verdiskapingsprogrammet for å finne nye markeder og muligheter. Bare se på den suksess som fersk Hardangerjuice har fått gjennom meieriselskapene. Den har blitt en voldsom suksess. Den selges bare i sesongen. Det betyr at den ble avsluttet for få dager siden, og det har blitt et spennende, nytt produkt fra den samme typen frukt i Hardanger. Jeg har likevel lyst til å understreke at jeg tror det bygger på feil resonnement når det sies at dette vil få store konsekvenser. Vi har en import fram til 1. august på om lag 10 000 tonn. 7 000 tonn er importfri. Så er det 3 000 tonn over det som er der i dag, som det er blitt administrative tollnedsettelser på. Det er de 3 000 tonn som allerede er der, som blir erstattet av en mye enklere måte å importere på gjennom denne avtalen med EU. Det representerer ikke nye importepler som vil være i konkurranse med norske epler som er på markedet noen uker senere.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-01-29:
Jeg vet ikke hvilket problem jeg skulle bagatellisere. Jeg føler meg forpliktet til å bidra til at norske forbrukere får tilgang til epler i den sesongen hvor norske fruktdyrkere ikke kan produsere epler. Det har norske forbrukere krav på. Det er ikke åpnet for nye volumer til det norske markedet gjennom det som her er gjort, men en enklere måte å ta epler inn på i en periode hvor det ikke er norske epler. Så er det alltid en viss overgang, for epler kan lagres noen uker. Men vi kan jo glede oss over at vi har bak oss en sesong hvor det er solgt veldig mye norske epler, og hvor norske epleprodusenter, ikke minst fra Hardanger, har klart å frambringe en fantastisk kvalitet. Da synes jeg ikke en bør bruke enhver anledning til å klage over at dette er vondt og vanskelig, det går gale veien, og alt er liksom sånn innenfor denne sektoren. Tvert imot, det er grunnlag for mye optimisme, det er dyktige produsenter som produserer topp kvalitet. Stadig flere nordmenn bør få øynene opp for at norske epler er de beste som er i verden. Det kunne kanskje også være et budskap fra Stortingets spørretime.
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-01-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Et viktig rettssikkerhetsprinsipp er at tiltalte skal få sine saker raskt behandlet ved domstolene. Det er vedtatt raskere behandling av straffesaker, f.eks. ved hurtigdomstol eller tidsfrister i saker for personer under 18 år. Vi opplever at saker utsettes på grunn av fravær hos forsvarere og/eller aktoratet. Hva vil statsråden gjøre for at saker i rettsapparatet skal bli raskere ekspedert, da særskilt i å innføre klare tidsfrister fra tingrettens behandling til ankebehandling ved høyere domstoler?»
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret, og vil si det om rettssikkerhet at vi opplever at vi har litt løse rammer i Norge når det gjelder tidsfrister. Det deler jeg ministerens syn på. Men både for tiltalte og for folks vanlige rettsoppfatning er det veldig viktig at man får en rask behandling ved domstolene. Da er det også veldig viktig at politiet leverer sakene raskt. Hvis man sammenligner Norge med Sverige i forhold til to saker – den ene var Fadime-saken i Sverige, og den andre var Azarnia-saken i Norge – tok det 44 dager i Sverige før man tok ut tiltale etter at den kriminelle handlingen var begått, mens det i Norge tok 180 dager. Dette var altså etter at den loven som justisministeren nevnte, var trådt i kraft. I Sverige tar det åtte uker fra førsteinstans har behandlet saken, til anneninstans skal være ferdig med saken hvis det blir en anke. Men i Norge ble den nevnte saken i anneninstans påbegynt etter 370 dager, altså over ett år etterpå. Dette synes jeg er dårlig rettssikkerhet. Vil justisministeren påse at man får strengere tidsfrister i fremtiden?
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-01-29:
Jeg takker igjen for svaret. Ved Frostating lagmannsrett har man innført egne interne rutiner som gjør at man skal få en raskere behandling ved domstolene. Man har innført såkalt overbooking av saker, og man har satt klare frister og mål for hvordan man skal gjennomføre de enkelte sakene ved domstolen. Dette har medført at man ikke lenger har restanser ved domstolen, og den er forbilledlig når det gjelder behandling av saker. Det viser at å sette klare tidsfrister, sette klare mål, er meget hensiktsmessig og er med på å trygge rettssikkerheten for den enkelte. Representanter for domstolen påpeker at man vil få enda raskere saksbehandling hvis man kunne utvide muligheten for politiet til å ta ut tiltale i sakene. Ryssdal-utvalget fra 1988, altså for 15 år siden, påpekte dette i en rapport til Det norske storting. Vil Dørum, justisministeren, påse at man også i fremtiden kan se nærmere på det og ta den saken og den hansken opp igjen?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Arbeidet med å sikre en raskere straffesaksbehandling har vært en prioritert oppgave i flere år. På bakgrunn av arbeidet til to arbeidsgrupper, som ble nedsatt i 1999, er det blitt gjennomført en rekke endringer i lov, instrukser og rutiner. Ved lovendring av 28. juni 2002, satt i kraft 1. oktober 2002, er det fastsatt frister for å avholde hovedforhandling og ankeforhandling i saker med unge lovbrytere og i saker hvor den siktede er varetektsfengslet. Hovedforhandling i slike saker skal nå som hovedregel være påbegynt innen seks uker etter at saken kom inn til tingretten, og innen åtte uker etter at anke til lagmannsretten er henvist til ankeforhandling. Fristene er ikke absolutte, slik at hovedforhandlingen kan påbegynnes senere dersom særlige forhold er til hinder for at saken påbegynnes innenfor fristen. I flere saker ønsker forsvareren saken utsatt på grunn av eget tett berammelsesprogram. Tidsfristene i loven kan derfor føre til at siktede får oppnevnt en ny forsvarer som kan ta saken innen tidsfristen. Selv i de saker hvor det ikke er fastsatt en slik tidsfrist, kan forsvarerskifte bli nødvendig for å unngå vesentlig forsinkelse av saken. Fristene innebærer også at statsadvokatembetene må organiseres slik at det til enhver tid er en statsadvokat disponibel for å behandle eller aktorere sakene innen fristen, og at domstolene må være mer fleksible i sin berammingspraksis. Loven åpner også for at politijurister kan aktorere saker for lagmannsretten, selv i de alvorligste sakene. I noen tilfelle kan det være nødvendig for å unngå en utsettelse av saken. På bakgrunn av en anmodning fra Stortinget har Justisdepartementet nylig sendt på høring et forslag om utvidet påtalekompetanse for politijuristene. Departementet foreslår bl.a. å gi politiet økt påtalekompetanse i saker om forbrytelser. Slik vil man kunne spare tid bl.a. på ekspedisjoner mellom politiet og statsadvokaten, og statsadvokatene vil få færre saker til påtaleavgjørelse. De foreslåtte endringene vil legge til rette for mer effektiv behandling av straffesaker. Etter mitt syn bør vi imidlertid se effekten av lovendringene som trådte i kraft høsten 2002, og av de økte bevilgningene til domstolene samt vurdere forslagene om utvidet påtalekompetanse for politijuristene før vi vurderer å lovfeste nye fristregler. Domstolene, påtalemyndigheten og forsvarerne har alle et ansvar for at straffesaker ikke unødig blir utsatt. Jeg kommer til å følge situasjonen nøye og initiere et bedre samarbeid mellom Domstoladministrasjonen, riksadvokaten, Politidirektoratet og Advokatforeningen for å sikre et større tempo i straffesaksavviklingen. Hvis dette ikke lykkes, kan en ytterligere innstramming i loven bli nødvendig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Jeg har tidligere vært med på å følge de utredningsgruppene fra 1999 som det er snakk om. Dette er delvis gjennomført under den forrige regjering, men også under den nåværende. Stortinget har selv fastsatt lovgivning som trådte i kraft i fjor, som går på frister. Jeg har sagt at jeg vil initiere et samarbeid mellom de ulike deler av rettsvesenet – la oss kalle det for det – for å sørge for at man har god flyt i straffesakskjeden, og jeg har også sagt at jeg vil følge det nøye. Men jeg vil nok avvente den praktiske situasjonen før jeg kommer tilbake med andre forslag. Jeg er ikke uvillig til det dersom det skulle være nødvendig. Når det gjelder enkeltsaker, kan man også i vårt land finne gode eksempler, så vel som man kan finne eksempler på enkeltsaker som tar lang tid. Hele idealet er imidlertid at vi skal gjøre prosessen – av rettssikkerhetsmessige grunner, slik representanten tok opp – så effektiv som overhodet mulig. Det har vært siktemålet både med lovendringer, med det samarbeidet jeg snakker om, og det at jeg akter å følge denne prosessen nøye.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Det er ikke noen tvil om at bl.a. erfaringene fra Frostating og andre domstoler har vært nyttige for de utredningene som har foregått om effektiviteten i straffesakskjeden. Nå er det jo slik at domstolenes organisering, og her peker jo representanten på domstolsledelse bl.a., nå hører under Domstoladministrasjonen. Den er selvstendig, men derfor er det også viktig at det blir god kontakt og dialog mellom Domstoladministrasjonen og andre som har ansvaret for straffesakskjeden. Det var derfor jeg sa at jeg vil initiere det samarbeidet, og jeg gav også uttrykk for å få til det da Domstoladministrasjonen ble høytidelig åpnet i Trondheim. Når det gjelder den siste delen av spørsmålet, har vi bl.a. etter anmodning fra Stortinget sendt på høring et forslag om utvidet påtalekompetanse for politijuristene, nettopp for å bidra til at jobbene kommer raskere av gårde, og til å få en bedre saksavvikling når det gjelder tidsbruken. Så representantens anliggende føler jeg at vi har fulgt over lengre tid, men representanten har helt rett i at dette må man følge med på hele tiden. Her er det alltid noe nytt å lære.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Det er innhentet opplysninger om denne hendelsen fra Politidirektoratet. Operasjonssentralen i Telemark politidistrikt fikk den 23. desember 2002 kl. 23.43 melding om at et lys kom på for så å bli slått av igjen etter ca. to minutter på Rjukan barneskole. Det var ikke sett personer på stedet. Det ble deretter rettet spørsmål til brannvesenet om de hadde en bil i området og hadde en mulighet til å undersøke forholdet. Brannvakten meldte tilbake at de ikke hadde noen i området og derfor ikke kunne sjekke stedet. Etter samtale med reservetjenesten i Rjukan besluttet politiet at det ikke var nødvendig å foreta egen utrykning. Det var, som det framgår, ingen melding om innbrudd, og ingen personer var observert på stedet. Heller ikke i ettertid er det konstatert at det er forøvet innbrudd på skolen. På bakgrunn av at skolen er kommunal eiendom, fant politiet å kunne rette en henvendelse til en kommunal beredskapsvakt om å foreta en slik undersøkelse i stedet for å varsle skolens rektor eller andre ansatte i kommunen på denne tiden av døgnet. Henvendelsen har således ingen sammenheng med politidistriktets økonomi eller den generelle omorganisering av politiet. Operasjonssentralen styrer den operative tjeneste i politidistriktet og vil i de fleste tilfeller videreformidle melding til politi som er på vakt på stedet. Det lokale politi kjenner best til forholdene i eget distrikt og vil i hvert enkelt tilfelle vurdere om patrulje kjører til stedet eller om utrykning skal foretas. Politiet vil i de fleste tilfeller rykke ut ved melding om brann, men også for denne type hendelser vil politiet foreta en vurdering ut fra meldingens karakter. Brannvesenet og politiet i Telemark har som nødetater et meget godt samarbeid. Jeg oppfatter politiets henvendelse til brannvakten som en forespørsel om å undersøke forholdet hvis brannvakten hadde operativt personell ute, ikke å foreta utrykning i stedet for politiet. Dette må etter min mening aksepteres i den konkrete situasjon.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Dette var en todelt kommentar. For det første gikk det på den konkrete hendelsen. Den fant jeg grunn til å gå inn i, og som jeg sa, hadde den hendelsen ikke noe å gjøre med politidistriktets økonomi eller den generelle omorganiseringen av politiet. Man hadde altså valget mellom å snakke med noen som kunne være til stede, og som var på jobb, og å varsle skolens rektor eller andre ansatte. Når det gjelder det generelle, som var den andre delen av spørsmålet/kommentaren, går det på politireformen. Den er under evaluering i år, 2003, og vil endelig bli vurdert i 2004. Det er for tidlig å trekke konklusjoner av det. Stortingets hensikt har vært at man skal få mer operativt politi ut av reformen, og det er helt klart at politidistriktet følger med i dette. Det gjør også jeg som statsråd, og det har også Stortinget gjort gjennom alle de forutsetninger som er knyttet til budsjettet for 2003. Her deler vi den oppfatning at reformen skal ende med et sluttresultat som gir god valuta for pengene, og det er min oppgave å påse det. Jeg mener det selv, og Stortinget har gitt meg et klart oppdrag når det gjelder det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Når det gjelder politireformen, har det hele tiden vært et tett og godt samarbeid mellom politiledelsen og dem som har sitt arbeid i politiet, så det tar jeg for gitt vil fortsette med denne reformen. Det er noe av nøkkelen til reformen at de som deltar, skal føle at dette er de med på, og at de gjennom reformen, som ikke bare går ut på å omorganisere, men også å heve kompetansen, skal føle at de får valuta for det. Når det gjelder selve den praktiske måten å gjennomføre evalueringen på, har jeg ennå ikke vært inne i det, men jeg skal helt klart ta med meg de synspunkter representanten har formulert til meg i sine kommentarer.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Jeg er klar over situasjonen, og det arbeides intensivt med både strakstiltak og mer langsiktige tiltak. Det er et mål at varetektsfengslede overføres til fengsel samme dag som kjennelsen avsies. Inntak av varetekt har førsteprioritet ved fengslene, deretter lange dommer og volds- og voldsrelaterte dommer. Behovet for varetektsplasser varierer imidlertid fra uke til uke. I løpet av det siste året har etterspørselen etter varetektsplasser økt, samtidig som fengslene har hatt meget høy kapasitetsutnyttelse. Dette har tidvis ført til at varetektsfengslede har blitt værende i politiarrest utover et døgn, og, som eksempelet fra Hamar viser, at varetektsfengslede løslates fordi det er mangel på fengselsplasser. Regjeringen har imidlertid i budsjettet for inneværende år lagt fram en strategi for utbygging av fengselsplasser fram til 2007, som Stortinget har sluttet seg til. Allerede i løpet av året vil nye Kongsvinger fengsel nå opp til en kapasitet på 110 plasser, inkludert noe dublering og avdelingen i gamle Kongsvinger fengsel. Trondheim fengsel er utvidet med 11 plasser, Skien fengsel har økt sin kapasitet med 6 plasser, og i løpet av året vil Ålesund fengsel gjenåpne 3 plasser. Videre vil Ullersmo fengsel i løpet av året øke sin kapasitet med 10 plasser. I tillegg vil 40 plasser i Oslo fengsel, som har vært disponert av politiet, bli tilbakeført til Oslo fengsel. Dette vil bidra til at situasjonen bedres. I tillegg vurderes det løpende ulike tiltak som kan bidra til økt fengselskapasitet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Nå er det slik at alle de plasser vi har til disposisjon og planlegger å ha til disposisjon i 2003, ligger innenfor de budsjettrammer som Stortinget har vedtatt, og innenfor de rammene er siktemålet å øke kapasiteten betydelig i løpet av dette året, slik som jeg har gjort rede for. Men fordi vi har fått den utviklingen med hensyn til varetektsplasser som representanten har tatt opp, og som jeg har vært oppmerksom på i noen tid, kan jeg gi som et eksempel at vi fikk stilt til disposisjon seks fengselsceller tidligere enn vi hadde planlagt å få det i Skien fengsel rett før jul. Jeg gjennomgår nå den praktiske situasjonen i andre institusjoner. Og jeg må selvfølgelig ha en egen saksbehandling på det, som Stortinget selvfølgelig vil få orientering om på egnet måte når vi kommer så langt. Blant de spørsmål som jeg vurderer, er å se om dubleringer innenfor de rammer vi har for helse, miljø og sikkerhet, kan økes. Til slutt vil jeg bare kommentere at den fengselscellen som var ledig 231 mil fra Hamar, faktisk ble benyttet, for det var all mulig grunn til at den skulle brukes, selv om det ble en lang reise ut av det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-29:
Soningskøen ved siste offentlige telling, tredje kvartal i fjor, er på ca. 2 500, som representanten sa. Det er veldig mange korte dommer her. Da er det viktig å være klar over ulike tiltak som kan gjøre at soningskøen ikke vokser. For det første er det aktiv bruk av samfunnsstraff, som har vært drøftet i Stortinget flere ganger. For det andre er det å stille til disposisjon nye plasser, både lukkede celler og åpne plasser. Det som var utgangspunktet for representantens spørsmål, er jo varetekt, og varetekt er lukkede celler. Når vi da kjører så høy kapasitet som vi gjør, og vi får en utvikling når det gjelder varetekt som er en følge av lovgivningen, er det min plikt å gå inn i det og finne fram til praktiske løsninger. Som jeg har vist til i tidligere svar, vil vi bl.a. se på dubleringer innenfor det systemet vi har, og vi vil fremme tiltak. Ett av de tiltakene som jeg vil se på, er om det er mulig tidsmessig å framskynde frigivelsen av de 40 cellene som har vært utlånt i Oslo fengsel til Oslo Politidistrikt. Det vil kunne bety en del, ikke minst her på Østlandet – som representanten tok opp i sitt spørsmål og sine kommentarer til meg.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg vil stille følgende spørsmål til justisministeren: «Ifølge NRK Telemark den 16. januar d.å. er brannvesenet på Rjukan blitt bedt om å foreta utrykning for å sjekke et mulig innbrudd. Årsaken er at politiet skal omorganiseres og spare penger. Politiet på Rjukan rykker heller ikke lenger ut ved brannmeldinger nattetid. Mener statsråden det er riktig at politiet i Telemark kan be brannvesenet om å påta seg ordinært politiarbeid for å gjennomføre omorganiseringer og innsparinger i politiet?»
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Uansett hva som er den konkrete bakgrunnen for denne hendelsen, er det slik at man på Rjukan har fått en betydelig dårligere polititjeneste enn det man hadde. Det er én polititjenestemann som har hjemmevakt på natta, og det er denne politimannen som sjøl må vurdere om en oppringing er viktig nok til at det er økonomisk og budsjettmessig forsvarlig å rykke ut. Befolkningen er bekymret over dette, og det skaper økt utrygghet i lokalsamfunnet. Representanter for de politiansatte er også bekymret over at omorganiseringer og innsparinger reduserer politiets mulighet til å være en synlig og integrert del av lokalsamfunnet og en viktig medspiller i det forebyggende arbeidet som foregår i lokalsamfunnet, ikke minst blant barn og ungdom. Spørsmålet blir da: Deler statsråden denne bekymringen, og hva vil statsråden gjøre for å forhindre at omorganiseringer i politietaten gir en dårligere polititjeneste rundt om i landet?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg takker igjen for svaret, og er glad for at statsråden vil følge med i utviklinga. Nå er det slik at det skal foregå en evaluering. Den foregår allerede, forstår jeg, og skal avsluttes i 2004, som statsråden sa. Jeg regner det da som sjølsagt at både politimestrene og polititjenestemennenes organisasjoner blir trukket med i denne evalueringa. Men minst like viktig er det, slik jeg ser det, at kommuner, lokalsamfunn, organisasjoner som arbeider med barn og unge, og befolkningen generelt får anledning til å gi uttrykk for sine opplevelser av den omorganiseringa som nå finner sted. Vil statsråden sørge for at brukerne, for å bruke et slikt uttrykk, av politiets tjenester får en bred plass i denne evalueringa?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg har følgende spørsmål til helseministeren: «Tannhelsen er i ferd med å forverres hos førskolebarn. Likevel stiller flere fylkeskommuner krav til den offentlige tannhelsetjenesten om å prioritere voksne betalende pasienter som kan betale for seg, fremfor barn, pga. økonomien. Når barn nå nedprioriteres til fordel for voksne som kan betale for seg, vil dette føre til dårligere tannhelse for neste voksengenerasjon. Hva vil statsråden foreta seg for å rette på forholdene?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Som han informerer om, kan det selvfølgelig være flere årsaker til at tannhelsen forverres, spesielt hos førskolebarn. Men jeg har fått inntrykk av, ved kontakt med tannleger og Tannlegeforeningen, at det er riktig at man nå opprioriterer voksenbehandling, og at det da gir reduserte ressurser til det frie klientellet. Dette er meget bekymringsfullt, fordi det er en gammeldags måte å drive tannbehandling på. Det er forebyggende arbeid som er viktig på dette området, som når det gjelder helsen ellers. I kommentarene til statsbudsjettet for 2003 blir det slått fast at 5-åringenes tannpleie har hatt en negativ utvikling. Og ikke nok med det: Helsemyndighetene er bekymret og vil gjøre noe med det, og de viser til Statens helsetilsyns veileder for 1999 i sine kommentarer. Det gjelder den veilederen som heter «Tenner for livet». Vi har også fått en ny stortingsmelding, nr. 16, Resept for et sunnere Norge. Det er Sosial- og helsedirektoratet som skal følge opp dette. I lys av den situasjonen vi nå opplever, og at barna får dårligere tannhelse, er det viktig at man fra Helsedepartementets side nå konsentrerer seg om å få gjort noe med dette og følger opp dette.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. I det arbeidet han nå skal følge opp, er det viktig å se på de fylker og kommuner hvor man virkelig lykkes. Jeg viser til Øksnes kommune i Nordland, der man hadde et akkumulert behandlingsbehov, men der man prioriterte dette området, involverte helsestasjoner og satte tannhelsen på dagsordenen. Der har man nå kommet à jour. Man har fått frigjort tannhelseressurser til det frie klientell. Man begynner altså på rett side med forebyggende arbeid og kommer à jour, så kan man siden gjøre noe med det voksne klientellet. Dette blir riktig profylaktisk og økonomisk for den enkelte fylkeskommune. Så dette er vel noe som jeg regner med statsråden mener er en farbar vei å se videre på i det arbeidet som skal gjøres.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Representanten Hedstrøm hevder at fylkeskommunene nedprioriterer tilbudet til barn til fordel for voksne som kan betale for seg, og at det går ut over barnas tannhelse. Det er riktig, som representanten Hedstrøm påpeker, at småbarns tannhelse er blitt dårligere i de siste to–tre årene. Det er ikke klarlagt hva som kan være årsakene til denne endringen. Det er nødvendigvis ikke slik at fylkeskommunens inntjeningskrav har en direkte sammenheng med forverringen av småbarns tannhelse. Barn og unge opp til 18 år har etter tannhelsetjenesteloven rett til nødvendig tannhelsehjelp. Hvert år rapporterer fylkeskommunene tall for deres tilbud. Pr. i dag har vi statistikk som gjelder til og med 2001. Den viser bl.a. at antall barn og unge som fikk et regelmessig tilbud, økte fra 970 000 i 2000 til 990 000 i 2001. Rundt påsketider vil det foreligge tall for 2002. Fylkeskommunen skal gi barn en nødvendig og forsvarlig tannhelsehjelp. Hva som ligger i et nødvendighets- og forsvarlighetsbegrep blir det i første omgang opp til tannhelsetjenesten i fylkeskommunene å definere. Gjennom flere år har bedringen i barn og unges tannhelse ført til at fylkeskommunene har kunnet bruke mindre ressurser til disse gruppene. Eksemplet her er at mange barn og unge innkalles sjeldnere enn hvert kalenderår for undersøkelse og kontroll. Dermed er ressurser blitt frigitt slik at eldre, langtidssyke og uføre har fått et bedre tilbud. Det er tilsynsmyndighetene lokalt som vurderer om fylkeskommunale omprioriteringer resulterer i et tilbud som ikke ligger innenfor lovkravene, og som så tar dette opp med fylkeskommunen. Eventuelt behov for ekstra tilsyn med fylkeskommunenes tannhelsetjeneste vil bli tatt opp fra departementets side med Statens helsetilsyn når nyere data foreligger. Årsakene til forverringen av småbarns tannhelse kan være knyttet til forhold utenfor tannhelsetjenesten. Det kan bl.a. ha sammenheng med kostvaner, forbruk av sukkerholdig drikke, foreldrenes rutiner for hygiene og tannpuss med fluortannkrem mv. Det spesielle er at denne forverringen ikke registreres i våre naboland. Helsedepartementet har derfor bedt Sosial- og helsedirektoratet om å videreføre et påbegynt fellesnordisk utredningsarbeid innenfor dette feltet. Jeg har også foreslått en rekke tiltak i den nylig fremlagte St.meld. nr. 16 om folkehelsen. Min største bekymring er knyttet til de deler av den offentlige tannhelsetjenesten hvor det er betydelig ledighet i tannlegestillingene. Jeg har derfor nedsatt en arbeidsgruppe som har fått i oppdrag å drøfte og foreslå ulike virkemidler for å oppnå en mer hensiktsmessig fordeling av tannpleiere og tannleger i så vel offentlig som privat sektor. En mer hensiktsmessig oppgavefordeling mellom tannleger og tannpleiere og et hensiktsmessig samarbeid mellom offentlig og privat sektor er også en del av denne arbeidsgruppens mandat. Forslag til virkemidler kan være av både rettslig og utenomrettslig karakter. Arbeidsgruppen har frist til 1. juni i år. Etter en høringsrunde vil jeg ta stilling til forslagene og til kommentarene fra høringsinstansene, og fremme de nødvendige forslag for Stortinget.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Som representanten Hedstrøm refererte til, er det i flere av de dokumentene jeg har lagt fram for Stortinget i den senere tid, henvist til en del av de tiltakene som vi er i gang med i forhold til dette arbeidet. Jeg nevnte i tillegg den arbeidsgruppen som skal se på selve dekningen av fagfolk. Jeg vil, med utgangspunkt i de tallene som vi får for 2002 til våren, ta en drøfting med Statens helsetilsyn om hvorvidt det er grunnlag for å foreta et særskilt tilsyn for å se om det faktisk er slik som enkelte hevder, også representanten Hedstrøm her i dag, at det har skjedd en nedprioritering av tilbudet til barn, til skade for barns tannhelse. Det er i så fall en nedprioritering som ikke er i tråd med gode prinsipper for folkehelse og forebygging, som denne regjeringen står for.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
La meg kort bekrefte at jeg mener at det skal satses forebyggende. Det er også viktig at de svake gruppene i samfunnet får den tannhelsetjenesten de har krav på. Det eksemplet som representanten Hedstrøm her nevner, vil jeg studere nærmere. Det høres ut som et eksempel til etterfølgelse. I så fall skal vi sørge for å spre de gode erfaringer.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Luftambulansens primære målgruppe skal være alvorlig syke eller skadde pasienter som trenger akuttmedisinsk behandling. Luftambulansetjenesten har som en sekundæroppgave å bidra med hjelp til Hovedredningssentralen ved lettere søk- og redningsoppdrag. På grunn av kortere reaksjonstid enn for redningstjenesten, kan luftambulansehelikoptret starte søket mens de venter på bistand fra redningstjenesten. Ambulansehelikoptrene benytter i dag fast tau ved operasjoner i forbindelse med overflateredning i ulendt terreng og i sjø og vann. Mer avansert redning krever imidlertid spesielt utstyr eller kompetanse, og bør fortsatt drives av redningstjenesten. I forbindelse med oppfølging av St.meld. nr. 44 for 2000-2001 Redningshelikoptertjenesten i fremtiden arbeider Justisdepartementet nå med innføring av tilstedevakt for personell i redningshelikoptertjenesten. Innføring av tilstedevakt innebærer at kravet til reaksjonstid for redningshelikoptrene reduseres fra 60 til 15 minutter og at redningstjenesten vil være i luften langt raskere enn i dag. Luftambulansetjenesten opererer i dag med 11 helikoptre og to backup-helikoptre. Flere av dagens ambulansehelikoptre er ikke dimensjonert eller tilrettelagt for montering av heis, slik at kostnadene for innføring av heis i luftambulansetjenesten vil være betydelige. Vi har i dag tre helikoptre som kan oppgraderes med heis, og investeringskostnadene utgjør ca. 1 mill. kr pr. helikopter. De resterende helikoptrene må eventuelt byttes ut eller oppgraderes betydelig. Innføring av heis vil også medføre merutgifter ved at besetningskonseptet må utvides fra tre til fire personer. I dag har luftambulansehelikoptrene en besetning på tre – pilot, redningsmann og lege. I henhold til luftfartsregelverket kreves det en sertifisert systemoperatør for å kunne håndtere heisoperasjoner. Jeg har på denne bakgrunn ikke planer om å stille krav om heis på ambulansehelikoptrene på det nåværende tidspunkt.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
I mitt første svar redegjorde jeg for de relativt omfattende grep som må gjøres dersom luftambulansehelikoptrene skal gis en utvidet oppgave i forhold til den oppgaven de har i dag. Jeg viste også til at Stortinget har bestemt i Innst. S. nr. 156 for 2001-2002 at det skal innføres en tilstedevakt for personell i redningshelikoptertjenesten som vil gjøre redningshelikoptrene, som er tilrettelagt for denne type tjenester, i stand til å ha en reaksjonstid på ned til 15 minutter. Jeg mener at det grepet nettopp svarer på det behovet som representanten Bastesen har påpekt, og som vil svare på det på en bedre og mer hensiktsmessig måte enn om man skulle gi luftambulansen en utvidet oppgave.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Det vil uansett være slik at man må ha faste baser for luftambulansehelikoptrene, som man har det for redningshelikoptrene. Den basestrukturen som vi nå har for luftambulansen, har Stortinget nylig tatt stilling til i forbindelse med akuttmeldingen, og det er den jeg legger til grunn. Det vil hele tiden være snakk om et samspill mellom disse tjenestene, og som jeg redegjorde for, har luftambulansehelikoptrene en sekundæroppgave med å hjelpe til ved lettere søk- og redningsoppdrag. Det skal de fortsatt ha. Den forbedringen i forhold til redningstjenesten som er prioritert, og som det nå arbeides med, er tilstedevakt for personell i redningshelikoptertjenesten, som vil føre til en vesentlig forbedring i forhold til slik det er i dag. Jeg kan derfor ikke være enig i at man ikke prioriterer disse redningsoppdragene fra Regjeringens og stortingsflertallets side.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Jeg tror det er viktig å ha klart for seg at luftambulansetjenesten er en kostbar tjeneste. Eventuelle beslutninger om opprettelse av baser må bygge på en bred vurdering der flere forhold inngår. Det er viktig å ha både et ressursperspektiv og en vurdering av nytten av den tjenesten i forhold til alternative tjenestetilbud for samlet sett å kunne gi et best mulig tilbud til befolkningen. Når det er sagt, har jeg allerede i mitt første svar varslet at det med bakgrunn i forsøket med et ekstra helikopter ved basen på Lørenskog vil bli foretatt en evaluering. Jeg vil avvente Sosial- og helsedirektoratets tilråding når det gjelder det spørsmålet, før jeg går videre med saken. Men jeg vil minne om at det å etablere en ny base, er et mye større spørsmål enn det å anskaffe et nytt helikopter, for det er mye som skal til i forhold til en base. Og jeg har ikke noe grunnlag for etter den behandling Stortinget nylig har hatt av akuttmeldingen, å gå inn for en annen basestruktur enn det som da ble avklart.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Nei, det mente ikke statsråden. Det var representanten Nistad som formulerte seg på den måten. Og han kan gå tilbake i Stortingstidende og undersøke hva jeg virkelig sa. Jeg mener absolutt at vi skal ha en meget god og optimal luftambulansetjeneste og ambulansetjeneste i Norge. Og vi skal ha en god akuttmedisinsk tjeneste for å redde liv i de viktige minuttene hvor det faktisk er mulig å redde flest liv. Men det fritar oss ikke fra også på dette området å vurdere de ressursmessige prioriteringer som vi alltid står overfor i helsetjenesten. Det er ikke noe som bare gjelder på dette området. På alle områder i helsetjenesten står vi overfor den type valg og dilemmaer i prioriteringssammenheng.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Det finnes regelverk for legemiddelassistert rehabilitering i Norge i egne rundskriv fra departementet. Ved behandling av Innst. S. nr. 325 for 2000-2001 sluttet Stortinget seg til de nye retningslinjene slik de var presentert i revidert nasjonalbudsjett. Rekvirering og utlevering av legemidler til bruk ved legemiddelassistert rehabilitering reguleres i forskrift 27. april 1998 nr. 455 om rekvirering og utlevering av legemidler fra apotek § 2-1 jf. § 8-4 andre ledd. Legemidler kan bare rekvireres til den enkelte pasient som ledd i legemiddelassistert rehabilitering når vedkommende er med i godkjente tiltak. Behandlingsopplegget, organisering og ansvar reguleres i egne rundskriv fra departementet, de har referansene I-35/2000 og I-33/2001. Når det gjelder spørsmålet om kontroll av de som er inne til LAR-tiltak, kan jeg vise til rundskriv I-35/2000, hvor det under pkt. 8 Utskrivningskriterier, står skrevet: «Ved omsetting av illegal narkotika og/eller vanedannende legemidler eller begrunnet mistanke om dette, og ved bruk av vold og/eller trusler om vold, skal klienten skrives ut, med mindre det vil fremstå som en uforholdsmessig reaksjon.Vedvarende alkohol- og/eller narkotikamisbruk ved siden av behandlingen, fusk med urinprøver eller legemiddelinntak, manglende oppmøte til avtaler/henting av legemiddel og samarbeidsvegring i forhold til avtaler, regelverk og/eller tiltaksplan kan gi utilstrekkelig behandlingseffekt. Slike forhold kan derfor gi grunnlag for utskriving.» Utskrivningskriteriene åpner med andre ord for et visst skjønn, og praksisen når det gjelder reaksjoner på oppfølgingen av kontrolltiltak kan derfor variere både mellom de godkjente tiltakene, regionsentrene, og i forhold til de ulike pasienter. Legemiddelassistert rehabilitering er et område departementet følger nøye. I dette ligger det også at tilpasning av regelverket må ses i lys av de erfaringer som er gjort med legemiddelassistert rehabilitering, både nasjonalt og internasjonalt. Som varslet i St.prp. nr. 1, for inneværende budsjettår, vil jeg iverksette en uavhengig evaluering av legemiddelassistert rehabilitering. En slik evaluering vil kunne gi viktig informasjon som grunnlag for eventuelle tilpasninger og endringer i det regelverket vi har på dette området i dag.