Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-09:
I denne debatten synes jeg det er verdt å minne om at vi i Norge har en høy yrkesdeltagelse, og det er høy kompetanse i befolkningen. Vi vet at det er sammenheng mellom ferdigheter og deltagelse i arbeidslivet. Derfor er det godt at vi har en høyt utdannet befolkning, og ikke minst er det bra fordi det yrkeslivet vi har, og det vi skal se framover, krever høy kompetanse, det krever evne til å omstille seg og til å lære nye ting gjennom hele yrkeslivet. Derfor synes jeg, i likhet med flere andre, at det var litt synd at denne meldingen hadde et såpass snevert utgangspunkt at den ikke tok for seg voksnes læring i et større perspektiv. Ikke minst kan vi se det nå, i den situasjonen vi står overfor, med økende arbeidsledighet flere steder i landet, der folk med høy kompetanse og for så vidt lang utdannelse er nødt til å omskolere seg, lære nye ting, se på nye muligheter i yrkeslivet. Så læring handler ikke bare om de som har lav formell utdannelse; det handler om læring for hele den voksne befolkningen gjennom hele livet. Jeg har også lyst til å trekke fram disse grensesnittene mellom den formelle utdannelsen og den litt mer uformelle utdannelsen. Det som skjer i frivillig sektor, og det som skjer i offentlig sektor, kan det ikke være en statisk grense for, for disse tingene henger sammen. Derfor mener jeg at studieforbundene burde ha vært løftet mye høyere. Det er et veldig verdifullt bidrag i kampen mot utenforskap og i arbeidet med sosialisering og kompetanseheving blant voksne. Det som skjer av opplæring i regi av frivilligheten, og det som skjer av formell utdanning, kan ikke stå i motsetning til hverandre, for det ene har betydning for det andre. I behandlingen av statsbudsjettet for 2016 ble regjeringen pålagt å gå i dialog med studieforbundene, med tanke på å jobbe sammen med dem for å se hvordan studieforbundene kan nå nye grupper, og hvordan de kan øke aktiviteten blant innvandrere for å fremme integrering. Jeg håper vi får høre mer om det framover. Vi ser veldig fram til det arbeidet som skal gjøres der, for vi har tro på at frivillig sektor og studieforbundene kan bidra her. Så synes jeg også det er viktig at vi ser på kompetanse som noe mer enn bare studiepoeng – og den formelle kompetansen. Det å kunne noe er verdt noe i seg selv, enten det er brodering, eller det er den mer formelle kompetansen som en får på universiteter og høyskoler. Det samme gjelder folkehøyskolene, som ikke omtales i det hele tatt i meldingen. Jeg har ennå til gode å møte noen som har gått på folkehøyskole, som sier at det var et fullstendig bortkastet år – de aller fleste sitter igjen, etter et år på folkehøyskole, med mye verdifullt. Én ting er modningsprosessen, det at man trenger et år for å finne ut hvem man er, og hva man vil gjøre, men det at vi har et helt spekter av folkehøyskoler – noen fokuserer på at de skal motivere til videre utdanning, noen fokuserer på kompetanse på ett spesielt område, enten det måtte være kreativitet eller hva det måtte være – gjør at det er store muligheter til å utnytte den delen av utdanningssektoren som folkehøyskolene utgjør, ikke minst med tanke på integrering. De sto kanskje først i køen da Norge opplevde en kraftig økning i antallet flyktninger som kom, og sa: Vi er her, vi kan bidra, bruk oss! Vi kan ikke la være å bruke det gode tilbudet som ligger der. I likhet med mange andre er vi veldig glad for at ungdomsretten skal gå direkte over i voksenretten – et viktig bidrag til å få en litt mer smidig overgang og ikke stoppe opp utdanningen til folk når de er motivert for det. Litt om dem som kommer fra utlandet og har tatt en utdannelse der: Vi kan heller ikke gå glipp av verdifull kompetanse fordi vi ikke klarer å godkjenne den utdannelsen; vi er nødt til å ta inn over oss at også andre land kan utdanne godt, og at disse skal kunne fortsette på den utdannelsen i Norge. Helt til slutt vil jeg, i likhet med Anne Tingelstad Wøien, ta opp dette med de små og verneverdige fagene. Vi har en utfordring der. Vi ser at flere av dem som tilbyr de fagene, føler at de ikke har nok elevgrunnlag, og at de er nødt til å legge ned. Ett viktig bidrag kan være å gjøre det som komiteen enstemmig foreslår: å likestille voksne søkere og søkere med ungdomsrett.