trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-03:
I statsbudsjettet blir det gitt tilskudd til private toppidrettsgymnas på kap. 228 post 79 Toppidrett. Målet med ordningen er å bidra til at de skolene som er omfattet av ordningen, kan legge bedre til rette for at toppidrettsutøvere kan kombinere trening med videregående opplæring. Inntil 2010 ble det i tråd med et budsjettvedtak i Stortinget i 1999 gitt toppidrettstilskudd til to navngitte skoler – Wang og NTG. Det var da satt et tak på 810 elever som kunne utløse toppidrettstilskuddet. Det har imidlertid skjedd betydelige endringer med dette etter den tid. Fra 2010 er ordningen med toppidrettstilskudd lagt om. Nå gis det ikke lenger tilskudd pr. elev, men pr. skole. Det er således ikke lenger aktuelt med et tak på antall elever som utløser toppidrettstilskudd. Ordningen gjelder de skolene som er godkjent etter privatskoleloven og gir tilbud om særskilt tilrettelagt videregående opplæring i kombinasjon med toppidrett, og som i tillegg er godkjent som toppidrettsgymnas av Norges idrettsforbund. Dersom flere skoler som er godkjent etter privatskoleloven og gir tilbud om særskilt tilrettelagt videregående opplæring i kombinasjon med toppidrett, blir godkjent av Norges idrettsforbund som toppidrettsgymnas, vil disse skolene i utgangspunktet ikke omfattes av ordningen på kap. 228 post 79, som er en budsjettstyrt post. En eventuell innlemming av nye skoler i ordningen må behandles etter de ordinære budsjettprosessene. Samtidig som ordningen ble lagt om i budsjettet for 2010, ble rammen på posten økt med 10 mill. kr. Haugesund Toppidrettsgymnas er godkjent etter privatskoleloven, men er ikke godkjent som toppidrettsgymas etter Norges idrettsforbund.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-03:
Det er to ting som skal til for at Haugesund Toppidrettsgymnas skal kunne få statlig støtte. Det ene er at de godkjennes av Norges idrettsforbund, og det andre er en budsjettsak. Det er altså ikke en regelstyrt ordning på kap. 228 som automatisk utløser et tilskudd, men en budsjettsak som tar utgangspunkt i de rammene som Stortinget vedtar for dette kapitlet og denne posten. Det betyr at hvis man er godkjent, har man mulighet til å søke. Men det er altså en budsjettsak som til sjuende og sist kommer til å avgjøre om det er flere skoler som får tilskudd etter dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-03:
Representanten Kambe har et meget sterkt engasjement for Haugesund Toppidrettsgymnas. Det er veldig bra, men framgangsmåten er altså slik som jeg sa: Først godkjenning av Norges idrettsforbund, og deretter er dette en sak som dreier seg om hva slags bevilgninger Stortinget gjør når det gjelder dette kapitlet og denne post. Jeg tror vi må ta det i riktig rekkefølge her. Vi får komme tilbake til dette når vi skal vedta et budsjett for 2011.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-03:
La oss ha én ting som utgangspunkt, og det er at Kunnskapsdepartementet ikke går god for alt det rare som måtte stå i avisene, selv om saken ikke er kommentert, for da ville jeg ha fått det ekstremt travelt. Det er ikke slik at hvis det står noen rariteter i en avis som ikke motsies av meg eller noen andre i Kunnskapsdepartementet, så er det lov. Når det er sagt, er det selvfølgelig slik at på samme måte som det som gjelder for elevene, har også lærerne krav på ikke å bli utsatt for sjikanering i sin arbeidssituasjon. Rent arbeidsrettslig er lærernes arbeidssituasjon i så måte beskyttet av arbeidsmiljøloven og Arbeidstilsynet, på linje med andre arbeidstakere. Ut fra et elevperspektiv er det en del av skolens mandat i formålsparagrafen at respekten for menneskeverdet skal utvikles hos elevene. Det er også relevant i den sammenheng vi her står overfor. Lærere skal ikke finne seg i å bli sjikanert av elever og må vite hvordan elever som sjikanerer, skal håndteres. Likevel er det viktig at lærerne er oppmerksomme på at for den enkelte elev kan det selvsagt være bakenforliggende årsaker til bøllete oppførsel. God og tydelig klasseledelse bidrar til gode forhold mellom elever og lærere og gir konsentrasjon om skolearbeidet. Dette fører også til at elevene opplever å bli tatt på alvor og vist respekt. Verdien av lederskap kommer til å stå sentralt i den nye lærerutdanningen gjennom det nye faget pedagogikk og elevkunnskap. Faget vil være obligatorisk for alle studentene. Skolene må ha klare regler for akseptabel atferd, og disse må følges opp på en konsekvent måte. I den forbindelse er det viktig at skolens ordensreglement er godt gjennomtenkt. Reglene må være kjent for skolens personal, elever og foreldre. Lærerens autoritet i klasserommet bør styrkes for å hindre at støy og uro forstyrrer undervisningen, og forslag om at også lærere, ikke bare rektorer, skal ha mulighet til å bortvise elever fra timer, vil bli framlagt. Dette står ikke i motsetning til den betydningen det også har at lærere etablerer gode relasjoner til elevene. Arbeidet med gode læringsmiljøer, uten bråk og negativ atferd, må forankres bredt blant lærere, skoleledere, elever og foreldre. Her har skoleledelsen en sentral rolle å spille. Satsing på god skoleledelse er viktig i denne sammenhengen, og i den forbindelse vises det til den nye skolelederutdanningen – rektorutdanningen – som nå er under oppbygging. Det vises dessuten til den nye bestemmelsen i opplæringsloven, der skoleeierne er forpliktet til å utarbeide en årlig kvalitetsrapport om sentrale sider ved skolens virksomhet, herunder læringsmiljøet. Rapporten skal drøftes i kommunestyret.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-03:
For første tror jeg at de lærerutdanningsinstitusjonene som eventuelt inviterer denne personen til å innlede for dem, gjør det fordi de er oppegående og tenkende mennesker, ikke fordi de aksepterer den typen oppførsel. Jeg har full tillit til at både lærerstudenter og de som underviser på lærerhøyskoler, kan tenke selv og vet hva som er akseptabelt og ikke akseptabelt. Dessuten er jeg alltid litt forsiktig med å kommentere det som står i avisene, før jeg er sikker på om folk er riktig sitert, og om sakene gir en dekning som er i tråd med det vedkommende har ment. Vi som har litt erfaring fra pressen selv, vet jo at det ofte kan være litt divergens. Når det gjelder samarbeid med foreldrene og Foreldreutvalget for grunnskolen om dette, er det et spørsmål som hele veien står på dagsordenen. Vi har utfordringer når det gjelder hva som er akseptabel og ikke akseptabel oppførsel i skolen. Det er mange lærere som har betydelige utfordringer hver eneste dag. De trenger drahjelp, respekt og støtte fra oss til å sette de grensene som det helt opplagt er nødvendig å sette i mange sammenhenger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-03:
Jeg tror ikke det er noen skoler, noen lærere, noen foreldre eller noen elever som mener at den typen uttrykk som det sto om i Dagbladet, eller den typen oppførsel som er beskrevet, er akseptabel. Det arbeidet som skjer i forbindelse med et godt læringsmiljø, som også er viktig for å bekjempe mobbing, handler jo om dette. Hva er en akseptabel omgangsform mellom elever og mellom lærere og elever? Det er noe vi har høyt fokus på både i 2010 og i 2011. Jeg tror ikke at norsk skoleverk trenger noen veiledning fra meg om hva som er akseptabelt eller ikke akseptabelt, for å se at denne typen oppførsel ikke er akseptabel. Det jobbes veldig godt med det hele veien. Vi legger vekt på det i lærerutdanningen, og vi legger vekt på det i rektorskolen. Det er veldig viktig å støtte opp om lærernes autoritet. Den oppfordringen jeg kan komme med til foreldre, er at de gjør det selv rundt middagsbordet og i alle uformelle sammenhenger når de snakker med barna sine. Jeg tror dessverre altfor mange foreldre er med på litt negativ omtale av læreren, hvis barna deres kommer hjem og rapporterer om det.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-03-03:
Jeg har tillatt meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «I Dagbladet 5. februar 2010 uttaler tidligere lærer og forfatter Terje Forsberg at lærere må tåle å bli spyttet på og sjikanert. Denne uttalelsen har fått stå uimotsagt av Kunnskapsdepartementet, og heller ikke KS, som representerer landets skoleeiere, har tatt til motmæle. Mener statsråden at norske lærere skal finne seg i å bli behandlet på en annen måte enn andre yrkesgrupper, og har statsråden gjort seg noen tanker om hvordan skolen kan sette standard for hva som er akseptabel omgangstone mellom lærer og elev?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg reagerer heller ikke på alt som står i avisen. Men sannheten er jo at dette er en mann som er engasjert og faktisk foreleser ved flere av landets lærerutdanningsinstitusjoner. Derfor tenkte jeg at dette oppslaget i Dagbladet skiller seg fra en del andre saker som står der. Jeg tror det er svært viktig for landets lærere at de har ryggdekning, at de har landets kunnskapsminister i ryggen, for å ha den nødvendige autoritet i møte med elevene sine. Det er nok slik i mange av landets klasserom at det ikke står så bra til som vi skulle ønske oss. I møte med 25–30 elever, som har hver sin vilje, er det ikke alltid like lett å være lærer. Foreldrene er uhyre viktige som allierte for skolen for å få til et godt læringsmiljø. Ser statsråden noen muligheter for å involvere Foreldreutvalget for grunnskolen for å få en bedre dialog om hvordan man kan sette opp klarere kjøreregler, og markere hva som er god oppførsel i skolen?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-03-03:
Man skal ikke gi oppmerksomhet til folk som har så sære ytringer, sier statsråden. Men jeg mener jo at det er nettopp det man gjør når man tar vedkommende inn i lærerutdanningsinstitusjonene. Det rapporteres fra elevene selv om veldig mye uro i norske klasserom. Det vet vi fra elevundersøkelser og også fra andre internasjonale undersøkelser. Både elevene selv og lærerne etterlyser mer ro og orden. Jeg savner vel kanskje at man får en like stor dialog om det å bekjempe denne trusselen mot et godt læringsmiljø i skolen som det man har når det gjelder mobbing. Jeg mener dette også er en svært viktig del for å sikre at elevene får maksimalt læringsutbytte. Motiverte lærere er viktig, og da må de også føle at de blir tatt på alvor og har tid og mulighet til å utføre jobben sin. Ser statsråden behov for å stramme inn når det gjelder regler og retningslinjer for orden og oppførsel? Ser hun behovet for eventuelt å gå videre med tanke på å vurdere nye sanksjoner for å slå ned på den mest uakseptable oppførselen?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Etter brannen i Terningmoen militærleir i Hedmark fylke viser det seg at kun ett av de tre byggene som brant, hadde varslingsanlegg. Dette kan synes urovekkende da det ikke bare lagres vanlig militært utstyr i tilsvarende bygninger, men også våpen og ammunisjon. Hva vil statsråden bidra med for å sikre flest mulig bygg bl.a. mot brann?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Jeg takker statsråden for et utfyllende og godt svar. Men jeg er ikke helt fornøyd med svaret allikevel, for det sier liksom ikke noe om hva som skjer i framtiden. Det er klart at hadde ikke denne brannen kommet nå, hadde heller ikke dette spørsmålet kommet, og det hadde heller ikke kommet fram at det var kun ett av disse tre byggene som var brannsikret. At bygninger er sikre mot innbrudd, er vel og bra, men enkelte ganger kan det skje andre uforutsette ting – som i dette tilfellet en brann. At man da ikke har et sikringsanlegg som varsler at nå brenner det, synes jeg er urovekkende, spesielt når det er våpen og ammunisjon i den bygningen. Selv om våpnene og ammunisjonen ble lagret i et spesielt rom, så brant det. Det er det jeg finner veldig beklagelig. Så jeg ønsker at Forsvaret går i seg selv og ser over alle de typer bygg man har, og om det finnes en bedre måte å sikre dette på enn det man gjør i dag.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil si at med mindre penger til Forsvaret, færre soldater i Forsvaret og færre befal er det kanskje et ekstra stort ansvar både for statsråden og andre som driver med denne saken, å sikre bygg. Jeg har tidligere vært yrkesoffiser i 15 år. Jeg husker at én av de oppgavene jeg hadde som daværende offiser, var å kjøre rundt bygg og sjekke at det verken var innbrudd eller noe annet der. Men som sagt, med mindre penger til Forsvaret, færre soldater og færre befal ser dette litt mer urovekkende ut enn det gjorde tidligere. Det må vel være Forsvarets hensikt å kjøpe de varslingssystemer som trengs, enten man kjøper en tjeneste fysisk hvis man ikke klarer å gjøre dette selv, eller man kjøper varslingssystemer som varsler både om innbrudd, som statsråden snakker mye om, og om brann eller andre skader.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Forsvaret er svært opptatt av å sikre sine eiendommer, ikke minst mot brann og innbrudd. Forsvarssektoren forholder seg til offentlige krav til brannsikring nedfelt i plan- og bygningsloven og i brann- og eksplosjonsvernloven, med tilhørende forskrifter. For særskilte brannobjekter stilles det, i forskrift om brannforebyggende tiltak, krav til sikring i form av brannvarslingsanlegg. Særskilte brannobjekter omfatter bl.a. bygninger som, ved sin virksomhet eller beskaffenhet, ved brann kan utgjøre risiko for tap av mange liv eller store verdier, eller gi store samfunnsmessige konsekvenser. Eksempler på bygninger hvor det stilles krav til varslingsanlegg, er skoler over en viss størrelse, forsamlingslokaler og overnattingssteder. Forsvarsbygg er ansvarlig for at den tekniske brannsikringen i forsvarssektorens bygninger og anlegg blir ivaretatt i overensstemmelse med offentlige krav. Forsvarsbygg sikrer bygningsmassen brannteknisk i henhold til regelverket og gjennomfører tiltak der dette er nødvendig, f.eks. som følge av endret bruk eller endrede offentlige krav. Forsvarssektoren har hatt få branner de senere år. Bygninger hvor det lagres våpen og ammunisjon, er sikret spesielt, i første rekke mot innbrudd. Forsvarsbygg opplyser at det ikke forelå særskilte krav til brannvarslingsanlegg i de tre lagerbygningene som brant på Terningmoen. Byggene var ikke definert som særskilte brannobjekter. Våpen og ammunisjon var lagret i et eget rom i ett av byggene. Dette rommet var sikret spesielt mot innbrudd. Jeg anser at de offentlige kravene til brannsikring er tilstrekkelige også for forsvarssektoren. Lagring av våpen og ammunisjon er underlagt særskilte regler, og Forsvaret er spesielt opptatt av å forhindre at denne typen materiell kommer på avveie.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Det må ikke herske noen tvil om at Forsvaret er svært opptatt av å sikre sine bygg, ikke minst lager av våpen og ammunisjon, og at det også her var lagret på forskriftsmessig måte. Det er derfor også gledelig å kunne konstatere at det har vært få branner i Forsvaret i den senere tid. Det er investert mye i sikring av lagre, ikke minst av våpen og ammunisjon, og det er også på gang et større program for dette i Forsvaret. Denne tiltaksrammen omfatter tiltak for hele 90 mill. kr og skal løpe fram mot utgangen av 2012. Som sagt er det maktpåliggende for Forsvaret å sikre ikke minst våpen og ammunisjon på best mulig måte.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Dette er, som jeg nevnte, svært viktig for Forsvaret, og det tas på alvor både i Forsvaret og i Forsvarsbygg, som har det spesielle ansvaret knyttet til sikring av bygninger. Det er jo noe av bakgrunnen for at vi både har større investering i å sikre bygninger, og at vi også kan konstatere et gledelig lavt nivå i antall branner. Hvis vi ser på situasjonen – ikke minst tilbake på 1990-tallet – skjedde det innbrudd i lagre, som det var nødvendig å gjøre noe med. Det er også noe av bakgrunnen for at vi fortsatt er i investeringsprogrammet for å sikre bygningene best mulig, og som jeg nevnte nå, i en plan med en tiltaksramme på ca. 90 mill. kr som vil løpe fram mot utgangen av 2012.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Spørsmålet lyder: «Regjeringen jakter på bilistene. Gjennom klimapolitikken og samferdselspolitikken er det biltransport, bilbruk og bilister i de største byene som skal utsettes for mer skatt, mer avgift og transportrestriksjoner. Samtidig øker Regjeringen omfanget av bompengefinansiering og utvider bruken av bominntekter til andre områder enn veibygging til erstatning for statlig finansiering av infrastruktur og statlig kjøp av transporttjenester. Hvordan vil Regjeringen sikre finansiering av nødvendig transportsystem i storbyene?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Takk for svaret, som inneholdt en lekse man har hørt før. La meg gjenta og forenkle og tydeliggjøre problemstillingen. Når Regjeringen på den ene siden gjør sitt beste for å dempe biltrafikken på veiene og samtidig finansierer mer av veiene og kollektivtransporten med inntekter fra bilene som bruker veiene: Hvordan skal da finansieringen gå opp? Jeg er glad for at statsråden brukte et eksempel fra Bergen. Jeg kan bruke et annet. Færre biler passerer bomstasjonene. I januar 2010 ligger trafikken 12,5 pst. lavere enn januar 2008 – på to år er månedstrafikken 12,5 pst. lavere. I rene kroner innebærer januartallet en inntektsreduksjon på over 2,5 mill. kr. Vi vet også fra andre opplegg med bompengefinansiering at inntektene svikter. Hva er statsrådens finansieringsoppskrift når mindre trafikk gir mindre inntekt?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Takk for svaret. Med all respekt for statsråden føler jeg fortsatt at vi er et stykke unna det som er kjernen i spørsmålet, nemlig at det blir stadig mer bompengefinansiering samtidig som Regjeringen gjør sitt beste for at det skal bli mindre trafikk. Inntektene fra bompengefinansiering henger nødvendigvis sammen med det trafikkgrunnlaget man har forbi de ulike bommene og gjennom de ulike ringene. Det er det jeg forsøker å sette et fokus på. Når man da opplever at man med trafikkavvisende tiltak, som Regjeringen er veldig opptatt av å få til, oppnår en viss effekt, er resultatet av den effekten at det blir mindre inntekter. Da kan man altså enten utsette prosjekter, man kan øke bompengekostnaden pr. passering, man kan forlenge bompengeperioden, eller man kan gå inn med økte statlige midler. Det er i hvert fall én dør for et mulig svar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-03:
Regjeringa legg vekt på ein differensiert verkemiddelbruk mellom by og land. I byane og i pendlingsomlandet rundt satsar Regjeringa på auka kollektivdel gjennom gode kollektivløysingar, mens betre vegar, gode ferjesamband og rassikring er viktige satsingsområde i distrikta. Utfordringane i byane er samansette, og tiltaka som blir nytta i byane, må difor ta omsyn til dette. Regjeringa vil m.a. gjera det attraktivt å nytta miljøvenlege transportformer og stimulera til tiltak som reduserer bruken av personbil. Samtidig vil Regjeringa styrkja satsinga på stamnettet for veg og jernbane i byane for å auka framkomsten og redusera forseinkingane i rushtida for næringslivet og kollektivtransporten. Staten vil bruka betydelege midlar til veg- og jernbaneinvesteringar i storbyområda i åra som kjem. I alle dei fire storbyområda blir utbygginga av transportsystemet finansiert av staten, fylkeskommunane eller kommunane og av trafikantane gjennom bompengar. Bruk av bompengar er alltid basert på lokale initiativ. I Oslo og Akershus har staten gått inn i eit samarbeid med Oslo og Akershus for å møta utfordringane i hovudstadsregionen gjennom Oslopakke 3. Finansieringa av Oslopakke 3 skjer i hovudsak gjennom bompengar, men det er òg føresett betydelege midlar til jernbane- og riksvegnettet frå staten og midlar frå fylkeskommunane og kommunane til kollektivtrafikk og utvikling av det regionale vegnettet. Framstegspartiet har støtta dette opplegget lokalt. Handlingsprogrammet for riksvegar og for Oslopakke 3 viser at det er lagt opp til å nytta om lag 2,3 milliardar kr i statlege midlar til riksvegnettet i perioden 2010–2013. I same perioden er det gjort framlegg i handlingsprogrammet til Jernbaneverket om statlege jernbaneinvesteringar i Oslopakke 3-området på om lag 7,1 milliardar kr. I Bergen blir det arbeidd med vidareføring av Bergensprogrammet, som omfattar bybana og regionale vegar, og som etter forvaltningsreforma i hovudsak vil bli finansiert av bompengar og av fylkeskommunale midlar. I bergensområdet legg staten i tiårsperioden opp til riksveginvesteringar på E39 Svegatjørn–Rådal og Sotrasambandet og jernbaneinvesteringar ved Ulriken og Arna. I Trondheim vil ein stor del av finansieringa av transportsystemet skje gjennom bompengar i Miljøpakke Trondheim, men med statlege bidrag til riksvegprosjekt, inklusiv tiltak innanfor programområda. I Stavanger-regionen vil finansieringa av det regionale transportsystemet skje gjennom Nord-Jærenpakke 2. Staten bidreg med vesentlege midlar til fullføring av nytt dobbeltspor mellom Stavanger og Sandnes og med riksveginvesteringar på E39.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-03:
Til eksempelet Bergen: Representanten Sortevik vil få moglegheit til å engasjera seg ytterlegare i det når vi legg fram vårt framlegg til proposisjon som handlar om vidareføring av Bergensprogrammet. Så må eg elles seia at eg registrerer ein litt spesiell ordbruk her. Det blir sagt at «Regjeringen jakter på bilistene». Det blir sagt at mitt svar er ei lekse som representanten Sortevik «har hørt før». Eg meiner at eg på ein ryddig og grei måte har gjort greie for det som var spørsmålet: «Hvordan vil regjeringen sikre finansiering av nødvendig transportsystem i storbyene?» Så kan det bli endra føresetnader her. Det betyr at det tek vi i tilfelle opp, men vi kan ikkje basera oss på rekneskap frå éin månad.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-03:
Representanten Sortevik stiller eit godt spørsmål når han ber om ei nærare vurdering av kva slags avvegingar som må gjerast. På den eine sida er det slik at i byområde er det av omsyn til helse, miljø og framkomst behov for å redusera trafikken. Så er det rett at då kan òg føresetnadene i høve til bompengefinansiering bli reduserte. Bompengefinansiering: Dei gongene Regjeringa følgjer opp det, er det etter lokale initiativ. Svaret må vera at det framleis er eit spleiselag, òg med endra føresetnader.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-03:
Eg deler det synet representanten Tenden her målber. Befolkninga i Akershus veks, og vi må ha eit kollektivsystem som kan ta seg av denne veksten. I tillegg må ein større del av trafikken gå med kollektive transportmiddel av omsyn til miljø og trafikktryggleik. Utbygginga av nytt dobbeltspor i Vestregionen er eit særs viktig tiltak for å få fleire til å ta toget. For mange av dei reisande vil det å setja frå seg bilen på stasjonen vera ein stor fordel. I Asker og Bærum kommunar rår Jernbaneverket i dag over til saman 998 plassar for innfartsparkering. I tillegg kjem kommunale og private plassar. Ved Lysaker stasjon skal det i haust opparbeidast 50 plassar. I tillegg arbeider Jernbaneverket og Bærum kommune med reguleringsplan for ytterlegare 70 plassar på tomta ved sida av, som Jernbaneverket òg eig. Ein tek sikte på finansiering gjennom Oslopakke 2. Det skal byggjast eit anlegg for samtidig vending av tre tog ved Høvik stasjon. Stasjonen må byggjast heilt om, og det ligg inne i planane å opparbeida om lag 100 innfartsparkeringsplassar ved stasjonen. Utover dette søkjer Jernbaneverket å gjera om 80 plassar som Rom Eiendom eig under bussterminalen i Sandvika, til innfartsparkering. Alt i alt skulle dette gje 300 nye plassar til pendlarane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-03:
Dette er informasjon som eg ikkje har hatt moglegheit til å gå nøye inn i på dette tidspunktet, men som vil vera viktig i dei avvegingar som blir gjorde lokalt i dei byområda der dei no drøftar avgrensingar i biltrafikken. Det som vi veit frå før, er at ein føresetnad for avgrensing av biltrafikken er eit godt kollektivtilbod. Då har eg så langt vore oppteken av å utrusta byområda med ulike verktøy som dei kan velja mellom lokalt. Eg ser at det som gjeld parkeringsplassar, òg der er eit godt tips, og eg vil understreka at Jernbaneverket har eit engasjement på dette feltet, som eg viste til i mitt første svar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-03:
Eg vil vera einig med representanten Tenden i at 300 nye plassar høyrast lite ut om 20 år, gjeve den veksten som ein no forventar. I dag rår Jernbaneverket over 998, og så kjem det i tillegg kommunale og private plassar. Det er Jernbaneverket som har ansvaret for at det finst passeleg mange parkeringsplassar ved stasjonane. Dei har kartlagt alle stasjonane i Asker og Bærum, og dei har kartlagt behovet for utvida parkeringskapasitet. Jernbaneverket kan eiga plassane sjølv eller leiga frå andre, som oftast NSB sitt dotterselskap Rom Eigedom AS. Opparbeiding av plassane er gjerne eit spleiselag med kommune, fylkeskommune og Vegvesenet. Eg ser at det er grunn til å ha auka merksemd på dette feltet framover.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
«Helse Nord går i sin strukturplan inn for å rive sykehuset i Hammerfest og Kirkenes og deretter bygge nye sykehus. Det har over mange år foregått en stor endring av bosettingsmønsteret i Finnmark. I en slik sykehusstrukturprosess hvor det skal investeres anslagsvis opp mot 2,5 milliarder kr, burde det være naturlig at Helse Nord gjør en utredning og strukturvurdering for å være sikker på at innbyggerne i Finnmark får et best mulig helsetilbud, og at Helse Nord sikres økonomisk drift. Hva vil statsråden foreta seg for å ivareta dette?»
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Jeg takker for svaret som jeg fikk. Det er jo slik at demografien i Finnmark er blitt vesentlig forandret i løpet av de siste 30 årene. Vi opplever fraflytting på kysten, og vi opplever også at det er noen byer som er i vekst. Alta er den byen som har vært desidert størst i vekst, og har også den yngste befolkningssammensetningen. Sannsynligvis vil det som skjer i dag, også fortsette inn i framtiden. Samtidig ser vi også at flere og flere operasjoner foregår utenfor fylket, for helsetjenesten blir mer og mer spesialisert. Dette tilsier at vi i Finnmark må få på plass akuttberedskap, fødeavdeling og rehabilitering som ivaretar størst mulig del av befolkningen. Spørsmålet mitt til statsråden var: Hva vil hun foreta seg for å ivareta dette?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Relatert egentlig til både Hammerfest, Alta og Kirkenes er det sett med mine øyne helt klart at det er et stort behov for å få på plass et akuttsykehus med bakenforliggende beredskap, fødeavdeling og ikke minst rehabilitering. Det statsråden her sier, at det er styret i Helse Nord som skal foreta denne vurderingen, står i skarp kontrast til hva hennes egen statssekretær uttaler når han sier at sykehusstrukturen i Finnmark ligger låst. Det man er ute etter i forbindelse med en utredning, er å få på plass både kunnskap og forståelse for situasjonen. Jeg vil minne om at statsministeren her for 14 dager siden nettopp understreket behovet for å få på plass kunnskap og kompetanse for å foreta de viktigste samfunnsutviklende grep. Er det slik at vi skal forholde oss til statsministerens ønske, eller skal vi forholde oss til statssekretærens ønske om at sykehusstrukturen ligger låst?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
I Soria Moria-erklæringen legger Regjeringen til grunn at dagens desentraliserte sykehustilbud skal opprettholdes. Samtidig åpnes det for at enkelte sykehus skal kunne gjøre andre arbeidsoppgaver enn i dag, bl.a. som følge av Samhandlingsreformen. Jeg har varslet Stortinget om at Nasjonal helse- og omsorgsplan skal legges frem i 2011. Planen skal være et viktig virkemiddel for å realisere og videreutvikle nasjonal helse- og omsorgspolitikk, og der Samhandlingsreformen skal konkretiseres. Lokalsykehusenes fremtidige rolle vil ha en naturlig plass i planen. Videre har jeg i oppdragsdokumentene til de regionale helseforetakene for 2010 pekt på at det er nødvendig med fortsatt utvikling og omstilling av tilbudet i spesialisthelsetjenesten. Jeg er kjent med at flere regionale helseforetak har satt i gang slike prosesser for å utvikle og omstille spesialisthelsetjenesten. Dette gjelder også for Helse Nord som nå har forslag til strategi for å videreutvikle lokalsykehusfunksjonene ute til høring. Helse Nord vil deretter legge frem sak for sitt styre med forslag til strategi for fremtidige lokalsykehusfunksjoner – og lokalisering av desentraliserte spesialisthelsetjenester. I denne sammenheng er det viktig å fremheve at spesialisthelsetjenester ikke nødvendigvis må lokaliseres til tradisjonelle sykehusbygninger. Alta kommune har – gjennom den såkalte Alta-modellen – i mange år vært et godt eksempel på hvordan det er mulig å tilby gode spesialisthelsetjenester uten at dette skjer i ordinære sykehusbygg. Lokalisering av fremtidige tjenester vil ikke bare baseres på endring i bosettingsmønsteret – som representanten Fredriksen er opptatt av. Alderssammensetning i befolkningen, teknologisk utvikling, kommunikasjon og samferdsel vil stå sentralt. Kommunikasjon og samferdsel er ikke minst viktig i et vidstrakt fylke som Finnmark. Enkelte områder i Finnmark har krevende kommunikasjonsutfordringer, og det er svært dårlig med alternative transportmuligheter for å reise til et annet helsetilbud utenfor fylket – hvis situasjonen skulle kreve det. Dette vil være tema i den fremtidige strategien for lokalsykehusfunksjoner i Finnmark. Jeg har stor tillit til at strategiarbeidet som nå gjøres i Helse Nord, blir gjennomført på en måte som vil sikre innbyggerne i Finnmark et godt helsetilbud også i fremtiden.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Det er slik at det er det regionale helseforetaket som har et sørge for-ansvar i sin region for å skaffe befolkningen et tilstrekkelig, forsvarlig og godt helsetilbud. Jeg er veldig opptatt av at man også skal ha det i Finnmark. Finnmark var et av de første stedene jeg reiste til som statsråd, og jeg var veldig imponert over hvordan man, til tross for lange avstander og en krevende bosettingsstruktur, har klart å ha et godt helsetilbud til befolkningen. Så jeg er helt overbevist om at Helse Nord vil ta med i betraktningen de endringene som har kommet i Alta-regionen, og vurdere om det er behov for forsterkninger. Men jeg vil også understreke at når vi snakker om akuttilbud, er det alt fra ambulanse eller helikopter til det mest spesialiserte sykehus.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Når vi sier at sykehusstrukturen i Finnmark ligger fast, er det også ut fra at det har vært spekulasjoner om vi skal gjøre endringer i Finnmark. Det synes ikke jeg det er grunnlag for. Det er lang avstand mellom Hammerfest og Kirkenes, som representanten veldig godt vet. Derfor er det behov for å beholde to lokalsykehus i Finnmark, selv om befolkningsantallet ikke er så stort som andre steder. Så det er viktig at vi ser på geografien i den sammenheng. Jeg er veldig opptatt av å lære og å skaffe meg kunnskap ved å reise rundt. Det har jeg også gjort i Finnmark. Og som jeg sa, var Finnmark det første stedet jeg reiste til. Men jeg har jo også tillit til at Helse Nord har en god dialog med befolkningen i Finnmark og Helse Finnmark for å se hvilken struktur som er den beste. Hvis det er viktig å bygge opp funksjoner i Alta, vil det bli gjort vurdering av det. Situasjonen i Alta vil helt sikkert være en del av den totale vurderingen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Dette er jo et aktuelt spørsmål. Men det er likevel slik at det er de regionale helseforetakene som har ansvar for reiser til og fra undersøkelse og behandling i kommune- og spesialisthelsetjenesten. Den siste delen av forvaltningsoppgaven med å håndtere refusjon av reiseutgifter ble overført fra Nav til de regionale helseforetakene fra 1. januar i år. Grunnlaget er nå lagt for en helhetlig, likeverdig og god håndtering av spesialisthelsetjenestens tilbud til befolkningen. Overføringen av forvaltningsansvaret ble planlagt og forberedt i god tid før 1. januar i år. Det ble etablert et godt samarbeid med Nav, og både brukerutvalg og brukerorganisasjoner var involvert. I den nye forvaltningsordningen er det etablert nye organisasjonsenheter og utviklet IT-systemer og løsninger for informasjon og veiledning for publikum. Dette er gjort med sikte på å etablere effektive løsninger som sikrer rask saksbehandling, lett tilgjengelige tjenester og at publikum opplever god service. Det er sendt ut informasjonsmateriell, og det er opprettet et eget telefonnummer og en egen Internett-side. Søknadsskjemaet for refusjon bygger på skjemaet som Nav tidligere benyttet. Pasienten skal selv sende inn skjemaet, og det vil for de fleste være en enklere løsning å sende det inn enn å måtte møte opp på Nav-kontoret. I startfasen har søknadsbehandlingen dessverre vært sterkt preget av at det kom inn langt flere søknader enn man hadde planlagt for. I gjennomsnitt kom det inn 54 pst. flere søknader i perioden fra oppstart 1. september 2009 og ut året enn det gjorde i samme periode året før, og i desember 2009 var søknadsbunken nesten dobbelt så stor som i desember 2008. De regionale helseforetakene har tatt denne situasjonen meget alvorlig: Bemanningen er styrket, de ansatte arbeider skift, det er gjort endringer i saksbehandlingssystemet, rutiner er forenklet, telefonservicen og andre kommunikasjonstiltak er styrket. Jeg har imidlertid forståelse for at det kan ta noe tid å få full effekt av tiltakene, slik at dette etterslepet blir hentet inn. Målet er at saksbehandlingstiden skal ned i to–tre uker, at søknadsskjemaet blir mer brukervennlig, og at pasientene får en mer tilpasset og individuell behandling.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Jeg kan ikke se at det skal være aktuelt å bruke Nav nå, men jeg er veldig opptatt av disse andre virkemidlene, det at vi har satt på fulldøgns bemanning – at det jobbes skift, og at en har intensivert informasjonen og servicen overfor befolkningen og for publikum. Men jeg har stor forståelse for at det oppleves som veldig vanskelig å måtte vente så mange uker på å få refundert penger som man har lagt ut. Departementet har tett oppfølging med det prosjektkontoret som jobber med dette. Man trodde at dette skulle være forutberegnelig, fordi man hadde erfaring med refusjon for pasientreiser fra tidligere, men den store utfordringen her var at søknadsbunken viste seg å bli så mye større, den økte med 54 pst. Det er noe av det som gjør at vi nå har en situasjon med noe kø.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Jeg har stor forståelse for at når vi snakker om Internett, kan det være krevende for veldig mange. Men når vi snakker om telefon, er det noe de fleste kan forholde seg til, og vi har prøvd å forenkle dette ved å opprette et eget telefonnummer, slik at de som trenger det, kan få hjelp og veiledning. Det er ett skjema som skal benyttes, det har vi prøvd å forenkle, det skal sendes inn, og så skal man få tilbake pengene. Men det som jeg har veldig stor forståelse for, og det er egentlig det jeg forstår er grunnlaget for hele spørsmålet, er nettopp det problemet at folk må vente lenge på penger som de skulle ha hatt tilbake. Dette ser vi alvorlig på, og vi gjør det vi kan for å forbedre situasjonen, slik at folk skal få det tilbudet som de har krav på.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Det er grunn til å være svært fornøyd med Regjeringas satsing på politiet. Regjeringa har både i denne og i forrige periode økt politiets budsjetter betydelig. Vi arbeider hele tida for at politiet skal få ressurser og rammevilkår som setter etaten i stand til å ivareta sine oppgaver på en god måte. Siden regjeringsskiftet har budsjettet for politiet økt fra 8,7 milliarder kr i 2006 – vi overtok jo etter at de borgerlige lagde budsjetter sammen med Fremskrittspartiet – til 11,6 milliarder kr i 2010. Dette er en vekst på 2,9 milliarder kr – 32,8 pst. I 2010, altså inneværende år, ble budsjettet økt med hele 1,3 milliarder kr. Trekker man fra pris- og lønnsjustering, er veksten nærmere 1,2 milliarder kr. Jeg har sjekket historisk – dette er tidenes største satsing på norsk politi. I tiltakspakken i fjor ble det opprettet 460 sivile årsverk i politi- og lensmannsetaten. Det er om lag 280 polititjenestemenn som frigjøres til operativt arbeid, og som er fordelt utover distriktene. Som en del av den nye særavtalen om arbeidstidsbestemmelser i politiet, som trådte i kraft 1. oktober 2009, ble det dessuten gjort avtale om å øke arbeidstida for mange politiansatte med en time. Dette gir en ressursøkning på anslagsvis 230 årsverk. Til sammen gir dette – bare disse to tiltakene – et betydelig løft for politiet, henimot 700 årsverk. Politibudsjettet fordeles etter en fordelingsmodell som benytter en rekke kriterier for å få en mest mulig riktig fordeling mellom politidistriktene. Når politidistriktet får sin årlige rammetildeling, er det distriktets ledelse som har ansvaret for at ressursene fordeles slik at innbyggerne får en best mulig polititjeneste. Telemark politidistrikt bruker ca. 84 pst. av tildelt budsjett til lønn. Beregninger i forbindelse med Politireform 2000, som ble iverksatt fra 1. januar 2002, viste at politidistriktet hadde ca. 23 årsverk mer enn ressursfordelingsmodellen tilsa. Telemark politidistrikt har også en utfordring i at distriktet har prioritert å anskaffe nye lokaler og fortsatt betaler leie for sine tidligere lokaler. Jeg er kjent med at distriktet er i ferd med å se på mulighetene for omprioriteringer som gir en bedre balanse mellom lønnsutgifter og de øvrige driftsutgifter. Telemark politidistrikt har fått sin forholdsmessige andel av totalbudsjettet, og distriktets budsjett er økt med 21,6 pst., 48 mill. kr, fra 2006 til 2010. Fra 2009 til 2010 er budsjettet økt fra 253,3 mill. kr til 272,4 mill. kr, en økning på 7,9 pst. Dette er noe av den største veksten i antall millioner noensinne, også for Telemark. Telemark politidistrikt fikk 7,3 mill. kr, tilsvarende 14 årsverk, i forbindelse med tiltakspakken som ble lagt fram i 2009. Dette er videreført i 2010 med helårsvirkning. Politidistriktets kompensasjon i forbindelse med særavtalen om arbeidstidsbestemmelser utgjør dessuten 11 mill. kr, omkring sju årsverk, for 2010.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Svaret er ja. Vi utdanner utrolig mange politifolk. Vi har jo tredoblet opptaket i forhold til hva som var tilfellet da Fremskrittspartiet laget sine budsjetter sammen med Bondevik-regjeringa, fra 240 i året til nå over 700. Det er helt klart vår ambisjon at disse politifolkene skal ut i arbeid. Alt annet ville jo være helt meningsløst. Vi vil derfor fra departementets side nå følge situasjonen i politidistriktene svært nøye, slik at disse får seg jobb. Det er punkt én. Det andre – og som jeg finner grunn til å understreke – er at de tallene som nå har kommet fram i pressen, syns jeg også Stortinget skal bruke med en viss varsomhet. Vi ettergår mye av disse tallene nå, og det kan synes som om de anslag som kommer fra politidistriktene, er betydelig for høye. Jeg har sagt i dag, bl.a. i debatt i media, at når disse tallene er klare, skal selvfølgelig Stortinget også få dem fra oss.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Jeg tror det er nyttig å ha ambisjoner på dette feltet. Men samtidig er jo den rød-grønne regjeringa den regjeringa som har tredoblet politihøyskoleopptaket, i motsetning til da Fremskrittspartiet lagde budsjetter med Bondevik-regjeringa. Den rød-grønne regjeringa er også den som har sørget for de største politibudsjettene noensinne. Man legger penger på bordet, både i forhold til det å få flere årsverk gjennom arbeidstidsavtalen og å kunne få flere sivile inn, og til drift – man skal f.eks. rekruttere over 45 polititjenestemenn som skal jobbe med organisert kriminalitet – man har vinningskriminaliteten, Kripos, utrykningspolitiet osv. Det er åpenbart at vi har behov for mye politikraft framover. Så vil jeg nok vente noe og se hvordan det går med de kullene som nå kommer ut fra Politihøgskolen. Jeg er ganske overbevist om at det vil være arbeid for dem. Men man må regne med at man ikke nødvendigvis kan få jobb på det første og primære stedet man ønsker seg. Politifolk trenger vi over hele landet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Jeg har en prinsipiell tilnærming til politiske garantier – ofte er de lite verdt når man kommer langt inn i framtiden. Men man skal garantere at man skal gjøre hva man kan, og sikre nettopp at den flåten som vi nå har, fungerer godt framover. Representanten vet jo, bl.a. gjennom siste års budsjettbehandlinger og budsjettframlegg – som Høyre har vært med på å støtte – at det går betydelige beløp til vedlikehold på Sea King. Mange av oss er særdeles glad i Sea King-maskinen, og mener at det er noe av det fineste vi har i redningstjenesten. Jeg står fortsatt ved det, men ser helt klart behovet for å kunne fornye flåten. Samtidig er det, som jeg sa i mitt innlegg, det å finne krysningspunktet – når skal vi begynne å nedjustere vedlikeholdet med sikte på at det kommer nytt på plass? Vi har store ambisjoner og forhåpninger om å finne nettopp det punktet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Dette er et viktig spørsmål, for en av forutsetningene for at vi skal få dette til, er at flere aktører klarer å samhandle, både når det gjelder kravspesifikasjonen som er gitt, økonomisk situasjon osv. – og praktisk gjennomføring. Men jeg vil sterkt understreke at vår oppfatning i Justisdepartementet er at samarbeidet med Forsvarsdepartementet på dette feltet har vært særdeles godt i løpet av de siste fire årene, særlig hen imot den utvidelsen vi har hatt av basestruktur, ny base i Florø – hvor Forsvaret stiller godt – utvikling av nye lokaliteter for redningstjenesten, og nå sist så vi det også når det gjelder å anskaffe varmesøkende kameraer. Vi har også et godt og tett samarbeid på alle nivåer – fra embetsnivå og helt opp til statsrådsnivå – med Forsvarsdepartementet særlig, men det er også andre aktører inne i dette, Helsedepartementet og andre, så jeg må si at det er jeg særs fornøyd med.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Aller først må jeg få lov til å gi uttrykk for at jeg er veldig glad for at det er representanten Anders Werp som stiller dette spørsmålet, for jeg vet at representanten som ordfører i Øvre Eiker nettopp gjorde det vi ønsker å motivere andre kommuner og ordførere til å gjøre for å bekjempe organisert kriminalitet – særlig det som er knyttet til MC-kriminalitet. Derfor vet vi at her spørres jeg av en som er ekspert på området. Mye av svaret for å bekjempe også denne type kriminalitet ligger i det arbeidet som man bl.a. gjorde i Øvre Eiker. Vi kan ikke stirre oss blinde på – når det gjelder det å bekjempe organisert kriminalitet – at man teller antall politihoder og gjør den kriminalpolitiske debatten kun til en debatt om det. Det er helt avgjørende at vi bl.a. tar i bruk de politirådene som er etablert nå, slik at flere kommuner enn Øvre Eiker faktisk får et blikk for at her har man lokalpolitiske virkemidler som man kan bruke, enten det er plan- og bygningsloven, spørsmål om alkohollovgivning osv., og som kan brukes og må brukes for å kunne forebygge kriminalitet. Så er det helt avgjørende, særlig opp mot den organiserte kriminaliteten vi ser, og som nå i de siste månedene, har vært mest synlig i form av mobil vinningskriminalitet, at politiet også rustes opp til å ta dette. Derfor er det her iverksatt flere tiltak. Jeg lanserte i august 2009 en tipunkts tiltaksliste for å styrke bekjempelsen av slik kriminalitet og styrke samordningen innad i politiet. Det er bakgrunnen for at vi styrker Utrykningspolitiet, Kripos og enkelte utvalgte politidistrikter med så mye som 45 stillinger, som skal være på plass i løpet av dette året, helst innen sommeren. Jeg mener også det er helt avgjørende at vi får på plass den «grensepakke» som er vedtatt i statsbudsjettet, der man altså styrker den grensenære politikontrollen. DNA-reformen, som vi i løpet av de siste årene har brukt over 100 mill. kr på hvert år, er også helt avgjørende for å kunne fange opp denne type kriminalitet, sammenholdt med den avtalen som vi nå har inngått med Den europeiske union om norsk deltagelse i Prüm-avtalen, hvor vi altså gis mulighet til å søke på DNA i andre lands databaser, noe som er helt avgjørende for å møte organisert internasjonal kriminalitet når vi har spor. Og det har vi jo heldigvis i mange av sakene. Så vil jeg også peke på at det er helt avgjørende at vi får på plass flere bilaterale avtaler med aktuelle land. Der jobber vi jo med Romania. Jeg hadde møte med den serbiske justisministeren i går og diskuterte bl.a. spørsmålet om soningsoverføring, slik at de utenlandske borgere som tas her, kan sone i hjemlandet. Det er veldig vanskelig, det tar tid, men det er en veldig viktig del av dette. Men jeg vil igjen avslutte med å si at den kriminalpolitiske debatten ofte er konsentrert rundt politi og fengsler, og vi trenger å sette søkelyset på å få liv inn i politirådene, slik at vi får virkemidler lokalt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Ved siden av at man har en jobb å gjøre lokalt, er jeg helt enig i at man også må engasjere flere statlige sentrale aktører. Det har vi jo fora for å kunne gjøre, og jeg vil nevne to spesielt. Det første er at samarbeidet med tolletaten er helt avgjørende hvis man skal kunne gjøre noe med tanke på den grensenære kriminaliteten og kunne komme med inngrep i forhold til organisert kriminalitet, særlig knyttet opp mot narkotikatransport. Der vil jeg ikke anbefale Stortinget å gå i den retning som Fremskrittspartiet har gjort, ved å foreslå betydelige kutt når det gjelder dette. Det andre er at vi må gå etter pengene, så den innsatsen som nå gjøres mellom hvitvaskingsteamet i Økokrim og skatteetaten, er helt avgjørende. Det å kunne få bedre informasjonsflyt mellom disse etatene, jobbes det jo med. Det er gjort mye, og vi ser at antall inndragninger nå øker for å ramme pengene i systemet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-03:
Jeg oppfatter det ikke slik at det er særlig begrensninger i å ta initiativ overfor andre statlige etater. Initiativene er tatt og må også i framtida tas, særlig i forbindelse med de hovedprosjektene som vi nå har satt inn mot organisert og særlig mobil vinningskriminalitet – den innsatsstyrken som er i ferd med å bli etablert. Det er helt åpenbart at de fora der man har samarbeid mellom skatteetat, tolletat og andre offentlige etater, er helt avgjørende. Bare det å gå et dypdykk inn i situasjonen rundt drosjekriminaliteten i Oslo viser jo nødvendigheten av at disse etatene samarbeider. Så de initiativ som der er tatt – der finnes det jo flere koordineringsgrupper – og den innsats som gjøres i hvitvaskingsteamet osv., og som er nevnt i mitt forrige innlegg, er jo helt avgjørende. Regjeringa tar sikte på å presentere en samlet plan om dette, som jeg har varslet overfor representanten Werp tidligere, og det er helt åpenbart at her må flere andre statlige aktører være med. Hvis ikke, vil en innsatsstyrke bare basert på politiære virkemidler, bli virkningsløs.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-03:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Organisert kriminalitet blir stadig bedre organisert, den øker i omfang, og den blir mer grenseoverskridende. For å møte denne negative utviklingen er det avgjørende med et bredt og velfungerende samarbeid fra myndighetenes side. På hvilke måter mener statsråden vi best kan sikre et effektivt samarbeid mellom politi, andre statlige etater og kommuner, slik at informasjon, tiltak og oppfølging skjer systematisk mellom disse i bekjempelsen av organisert kriminalitet og annen samfunnstruende virksomhet?»