trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg er litt usikker på om eg skal svara på dette spørsmålet. Fyrste delen er eigenleg ansvarsområdet til sosialministeren og andre delen er ansvaret til undervisningsministeren. Ingen av desse problemstillingane ligg under mitt departement direkte. Det eg kan seia på vegner av Regjeringa, er at vi for det fyrste har fokusert på å få bukt med fattigdom. Vi har starta, og vi skal jobba vidare med det, for det har vore gjort altfor lite i dei åra som ligg bak oss. Og for det andre er vi opptatt både av kulturskulane sitt ve og vel og av at vi skal ha kulturformidling og tilbod til born og unge. Generelt sett kan eg svara slik, men eg trur ikkje det er rett av meg å gå inn på detaljar som det er to andre ministrar som har hovudansvaret for.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg vil fyrst understreka at vi ikkje har kutta 6 mill. kr på kulturbudsjettet. Vi har heller ikkje kutta over 50 mill. kr på kulturbudsjettet, som representanten Giske har hevda både i artiklar i aviser og på radioen. Vi kutta i støtta til presse, men kulturen har fått akkurat dei same kronene som Ellen Horn og den førre regjeringa la inn. Desse 6 millionane vart omprioriterte til andre kulturelle aktivitetar. Så kulturen generelt sett har ikkje tapt på dette. Elles er saka om kulturlov noko som det er naturleg for meg å vurdera i samband med kulturmeldinga, som kjem i 2003. Eg har sans for det. Samtidig veit vi at å innføra nye lover òg krev ganske store løyvingar. I dag er det slik at det er ein del kommunale oppgåver som er lovfesta. Dermed blir dei prioriterte framfor kulturen. Dette er eit dilemma. Samtidig har det noko med lokaldemokratiets ynske og vilje til å styra å gjera. Desse tinga må vegast opp mot kvarandre. Vi får koma tilbake til det når kulturmeldinga blir lagd fram.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Den dialogen har eg allereie starta. Eg møtte fylkeskultursjefane i går og heldt eit foredrag og hadde ein dialog med dei. Når det gjeld opptrappingsplan, er det eit budsjettspørsmål som vi må koma tilbake til – eg kan ikkje svara på det i dag. Men eg har gitt eit signal til fylkeskultursjefane om at den kulturelle skulesekken skal bestå.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Nei, eg kan ikkje gi det svaret i dag, og eg trur ærleg talt ikkje representanten hadde venta det heller. Vi får ei innstilling frå Bakkevig-utvalet i mars. Den innstillinga har ein tenkt å senda ut på høyring. Det er altså ikkje vår innstilling, det er Kyrkja sjølv som står bak, og Kyrkja kjem til å senda den på høyring i sine organ, til sine sokneråd rundt omkring i heile landet. Så kjem dei til å ha ein fyrste diskusjon på Kyrkjemøtet til hausten. Så ser eg for meg at vi må oppretta eit statleg utval som skal vurdera forholdet mellom stat og kyrkje. Vi har forholdsvis god tid til å ta standpunkt i denne saka. På mange måtar føler eg nok at mitt parti er eit nøkkelparti her. Regjeringa har sagt at den vil venta på innstillinga. Regjeringa har såleis heller ikkje tatt eit endeleg standpunkt, men som representanten seier, er det kjent kva både Kristeleg Folkeparti, Høgre og Venstre meiner om denne saka – det er ei av dei sakene der vi ikkje er heilt samde. Så her må vi ha prosessar både i Regjeringa og ikkje minst i Kyrkja sjølv.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Det kan det nok henda at vi kan få på ein slik måte. Her er det fleire omsyn som må tas. Det som står i Sem-erklæringa, er eg sjølvsagt heilt samd i, og eg ynskjer å gi Kyrkja meir sjølvstyre enn den har i dag, m.a. i forhold til utnemningar osv. Men samtidig ber eg om respekt for den prosessen som må gå i Regjeringa og også i Kyrkja sjølv, og så får vi på sikt ta eit endeleg standpunkt. Det som likevel er heilt klart frå Regjeringa si side, er at det resultatet vi endar opp med, skal gi Kyrkja meir sjølvstende enn det den har i dag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg sa i eit tidlegare svar at eg ønskjer å gjera det, og sjå over kyrkjemøtet i haust. Eg trur debatten i Kyrkja kjem til å gå lenger enn som så. Det er likevel heilt klart at ansvaret til sist er Stortinget sitt med omsyn til å ta standpunkt, men eg synest det er viktig at ein har eit så godt grunnlag som mogleg før ein skal ta standpunkt også i Stortinget. Difor ynskjer vi å gi Kyrkja noko meir tid, og så etter kyrkjemøtet i haust setja ned eit offentleg utval. I neste omgang er det jo Regjeringa som legg fram forslag for Stortinget, og Stortinget som til slutt tar eit standpunkt.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Saka om oppregulering av festeavgift som representanten viser til, gjeld tomter som Opplysningsvesenets fond er eigar av. I høve til dei festekontraktane som gjeld for fondet sine eigedommar, er det Statskog som står for regulering av festeavgifta. Dette gjer Statskog på vegner av fondet. Opplysningsvesenets fond, som er å likna med ein stiftelse, femner om pengekapital og eigedommar, medrekna om lag 12 000 festetomter. Fram til 1. januar 2001 vart fondet forvalta i departementet. Frå 1. januar 2001 vart det oppretta eit særskilt forvaltingsorgan, med eit eige styre, med oppgåve å forvalta fondet etter dei overordna retningslinjene som gjeld. Eg nemner dette fordi det følgjer av den forvaltingsordninga som nyleg er etablert for fondet, at styringsrolla til departementet går ut på å fastsetja dei prinsippa og overordna retningslinjene som styret skal forvalta fondet etter. Desse retningslinjene vart seinast drøfta i Stortinget for eit år sidan, i samband med handsaminga av stortingsmeldinga om økonomien i Kyrkja, som Stoltenberg-regjeringa la fram. I meldinga var det med ein grundig omtale av Opplysningsvesenets fond og av dei prinsippa som gjeld for forvaltinga av fondet. Ei viktig side ved dette er at fondet skal forvaltast etter forretningsmessige prinsipp, dvs. at bygningar, skog- og landbrukseigedommar og tomter som er festa bort, skal forvaltast på ein forretningsmessig forsvarleg måte. I dei fleste tilfella vil det dermed vera marknadsverdien av eigedommane som avgjer pris- eller avgiftsnivå, noko departementet, styret for fondet og Statskog må leggja til grunn. Generelt meiner eg at fondet ved sal eller ved regulering av festeavgifter ikkje skal vera leiande i marknaden. Eg kjenner ikkje den konkrete saka frå Lande i Sarpsborg. Eg kan difor ikkje uttala meg om om den auken i festeavgifta som representanten viser til, er i utakt med prisutviklinga eller marknadsverdien i området. Kva som er korrekt marknadsverdi, vil dessutan kunna vera gjenstand for diskusjon. Dersom den einskilde festar meiner at festeavgifta er for høg i høve til marknadsverdien av tomta, kan festaren krevja eit rettsleg skjøn. Det kan òg vera aktuelt at det blir gjennomført ny taksering av tomta eller tomteområdet. Eg har ikkje grunnlag for å instruera styret for fondet om å gjera noko konkret i den saka som representanten viser til, men eg vil likevel orientera styret om saka og om det eg har sagt i svaret her i dag. Styret må då vurdera om det er grunn til på ny å vurdera festeavgifta i det aktuelle området.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg har ikkje noko anna å leggja til enn at eg vil ta det opp med styret. Men eg understrekar at nokon instruksjonsrett overfor styret har eg ikkje. Det er opp til aktørane her eventuelt å anka eller til styret sjølv å ta opp saka på nytt.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Eg vil stille oppfølgingsspørsmål til fiskeriministeren. Når han seier at ein i hovudsak skal basere seg på fiskareigd flåte, vil eg stille dette oppfølgingsspørsmålet: Korleis blir det mogleg, når ein veit at ein fiskebåt i dag kostar 50–150 mill. kr, og når ein har dei skatte- og avgiftsreglane som ein i dag har i fiskerinæringa, med avskrivingsreglar som er håplause? Når ein ikkje har moglegheiter til å setje av på skattefrie fond, korleis vil fiskeriministeren då halde på det fromme ønsket om å ha ein fiskareigd fiskeflåte? Det ser eg på som ganske håplaust.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Eg vil stille eit spørsmål til fiskeriministeren. Høgre-statsråden skal no innføre ei ny avgift, den såkalla strukturavgifta. Eg synest vi høyrer ekkoet av partileiar Jan Petersen: ikkje ei krone i skatte- og avgiftsauke! Men nok om det. Eg har forstått at strukturavgifta skal vere for å byggje ned kapasiteten i fiskeflåten. Det er vel og bra. Men det som undrar meg, er at ein i denne omgangen gjer noko som ein ikkje gjorde i førre omgangen, då ein i pelagisk sektor bygde ned einheitskvoteordninga, der det var den sektoren åleine som for så vidt betalte gildet med kapasitetsnedbygging. Det ein no opplever, er at ein får ei strukturavgift som skal vere for alle, slik at her skal alle betale for ei teneste dei faktisk ikkje får. Då er spørsmålet mitt: Synest statsråden at dette er rettferdig?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Eg er fullstendig klar over at Norges Fiskarlag har bede om ei sånn ordning, men eg er ikkje så sikker på om dei bad om at dette skulle gjelde heile flåten, at dei som faktisk allereie har betalt ein del for å få ei struktur- og kapasitetsnedbygging, bl.a. av ringnotflåten, skulle vere med på det. Ein annan ting som Norges Fiskarlag sa i sitt vedtak, var at dette skulle vere eit spleiselag der fiskaren på den eine sida og staten på den andre sida skulle vere med og gi eit bidrag. Det høyringsnotatet som no er ute, legg ikkje, slik eg har forstått det, opp til eit statleg bidrag, men berre til at denne avgifta skal vere på fiskeflåten åleine – og dermed også så stor som 1 pst. Synest statsråden at det er rimeleg? Då har ein jo gått vekk frå Fiskarlaget sitt opphavlege ønske om å dele, og at dette skulle vere eit spleiselag.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Eg vil tillate meg å stille følgjande spørsmål til fiskeriministeren: «Det er no om lag eitt år sidan Regjeringa oppheva det sjølvpålagde forbodet mot eksport av kvalprodukt. Kvifor har ikkje eksporten kome i gang?»
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Eg takkar for eit kort og greitt svar. Problemet er også at det hastar med å få eksporten i gang. Det ligg no mange tonn med kvalprodukt på lager, og det er jo avgrensa kor lenge dette kan liggje på lager før kvaliteten blir så dårleg at produkta ikkje har nokon marknadverdi i det heile. Oppfølgingsspørsmålet blir difor: Dersom Island og Japan ikkje har eit slikt system, medan Noreg har det – for vi må jo kunne ta nokre prøver for at ein skal kunne kjenne det att på nye prøver – er det ikkje då mogleg at Noreg kan tilby Japan og Island eit slikt utstyr, om det er manglande utstyr det står på? Dersom det er regelverket det står på, kan vi kanskje sende over vårt eige regelverk, som eg reknar med er såpass bra at det kan la seg gjere for desse landa å kunne opne for import, for det hastar.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Ja, vi får berre setje inn kreftene. Eg reknar med at statsråden, som også er samarbeidsminister i Nordisk Råd, har moglegheit til å drive påverknad, kanskje spesielt overfor Island. Eg har opplevd sjølv i Nordisk Råd at kanskje spesielt Sverige ikkje var så oppsett på at Island skulle starte med kvalfangst. Men eg reknar med at ein frå Island si side blir meir interessert, for dei skal jo også eksportere og selje sine kvalprodukt, at dei blir meir aktive når det no også blir opna for kvalfangst for Island, og at ein på den måten kan få til eit nordisk samarbeid om å få opna ein marknad, og då spesielt i Japan. Det er også ein del andre land som kan bli aktuelle og kanskje kan ein her få oppleve eit nordisk samarbeid som kan gi eit resultat som er positivt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-02-06:
Nettopp dette med kapitaldannelse synes jeg er interessant å følge opp, for det innføres jo nå enhetskvoter i stadig større deler også av kystflåten. Vi ser at deler av fisket lukkes, som det er gjort for gruppe II, med reduserte kvoter og lukking – en adgangsbegrensning for gruppe II. Fiskeriministeren tar til orde for å lempe på leveringsplikten. Store deler av norsk fiskeripolitikk er under endring med den nye regjeringen, noe som vil føre til større enheter, færre fiskere, mer sentralisering innenfor næringen og også behov for kapital. I en situasjon hvor fiskeriministeren bedyrer at vi skal ha en fiskereid flåte, kutter Regjeringen på den andre siden i bevilgningene til SND, som skal være med og finansiere dette. Man gir generelle skattelettelser. Og så ser vi at det i større og større deler av fisket blir fiktive ordninger, hvor det tilsynelatende kan se ut som vi har en fiskereid flåte, men hvor det står bakmenn med kapital bakom. Dette er en uheldig utvikling, for det knytter dem som går inn i næringen, til enkelte fiskebruk og gjør dem mer eller mindre til husmenn. Hva har fiskeriministeren tenkt å gjøre for å motvirke en slik utvikling?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «I aktivitetsplanen for Forsvaret fra høsten 2001 legges det opp til at inntil 800–2 400 mann skal øve i «Det regionale skyte- og øvingsfeltet for Forsvarets avdelinger på Østlandet» i de ni månedene med aktivitet i feltet. Hva er reelt påregnelig øvingsvolum i regionfeltet, og hvor skal disse styrkene komme fra?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker statsråden for svaret, som for så vidt langt på vei er bekreftende i forhold til det som Stortinget har vedtatt, og de forutsetningene som er lagt til grunn. Bakgrunnen for mitt spørsmål er selvsagt at de avdelinger som i dag er lokalisert i østlandsområdet, bl.a. Østerdal garnison, har et langt lavere antall personell enn det nivået man legger opp til skal øve i dette skytefeltet. Samtidig har Stortinget vedtatt at den øvrige styrkeproduksjonen i Hæren skal foregå ved 6. Divisjon i Troms. Mitt oppfølgingsspørsmål blir da: Kan statsråden bekrefte at Stortingets forutsetning om at førstegangstjenesten i Hæren skal avtjenes i Nord-Norge, ligger fast?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg er enig med forsvarsministeren i at det for tiden er betydelig usikkerhet omkring Forsvarets framtid. Desto viktigere er det at verken statsråden eller Stortinget bidrar til å skape større usikkerhet enn nødvendig. Vi har jo nå også i de siste dagene sett spekulasjoner om hvorvidt det kan være aktuelt å overføre avdelingen i Nord-Norge til Østlandet. Så jeg takker statsråden for svaret, der jeg oppfatter at statsråden bekrefter at det er uaktuelt, de vedtak Stortinget har gjort med hensyn til plassering i Nord-Norge og utdanning i 6. Divisjon, vil ligge fast også i den framtidige forsvarsstruktur.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Vi ser nå en krise i kystsamfunnet Hasvik i Finnmark, nettopp som en konsekvens av at man mangler lokalt eierskap, og at man sikrer lokale leveranser. Det er i kombinasjon med at trålerflåten blir stadig større, og at kystfiskeflåten ligger tilbake med brukket rygg. Hva har fiskeriministeren tenkt å gjøre i sin fiskeripolitikk for at kystsamfunn som Hasvik skal ha muligheten til å overleve også i framtida, med den avhengigheten de har av fisken som ressurs?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg har følgende spørsmål til landbruksministeren: Da Stortinget behandlet St.meld. nr. 19(1999-2000) Om norsk landbruk og matproduksjon, ble det fra flertallet understreket at (1999-2000) «grensehandelen bør bremses for å opprettholde stor nok varestrøm og verdiskaping i hele landet». Det ble pekt på en undersøkelse offentliggjort i Landbruksdepartementet i 1999, som viste at prisforskjellene på en representativ matkurv ganske nøyaktig var forskjellen mellom Norges og Sveriges matmoms. Under Arbeiderpartiets ledelse i Landbruksdepartementet ble prisforskjellene redusert. Nå øker de. Mitt spørsmål blir: Hva har statsråden tenkt å foreta seg?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret. Et annet problem som til fulle kom fram i nyhetene i går kveld, var at i tre av ti butikker i Oslo finner tollerne ulovlig import av kjøtt. Og det gjelder ikke bare ulovlig import av kjøtt, men disse varene får svært lite tilfredsstillende behandling og lagringsforhold. I en tid da både produsentene og industrien for øvrig håndterer maten ut fra at det skal være høy matvaresikkerhet i Norge, er det som blir avdekket i varehandelen, svært bekymringsfullt. Hva vil statsråden foreta seg? Vi må ikke i Norge komme i den situasjonen at det er rimelig kjøtt i butikkene, uten garanti for hvor maten kommer fra, der det i tillegg kan settes spørsmålstegn ved matvaresikkerheten.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Fra enkelte unge kvinner blant våre nye landsmenn ble det påpekt at den muslimske skolen ikke var noe godt tiltak. Det var daværende statsråd Lilletun som godkjente den skolen. Spørsmålet mitt er om statsråden fortsatt mener at den avgjørelsen var riktig, og hva slags tiltak hun kan iverksette i forhold til at det tross alt er en godkjent skole. Hvorledes kan en komme inn med et annet kvinnesyn og en annen opplysning? Så er det også kommet fram at vi mangler rutiner bl.a. når det gjelder fødende kvinner, når det har skjedd kjønnslemlestelse. Ser statsråden et behov for at også helsepersonell i sterkere grad blir tatt med når det gjelder å håndtere problematikken på dette området?
Lars Sponheim (Venstre), 2002-02-06:
Det viktigste bidraget det siste halve året til å utjevne prisforskjeller mellom Norge og Sverige når det gjelder matvarer, var reduksjonen i halv matmoms fra 1. juli i fjor som, som kjent, bl.a. Arbeiderpartiet og sentrumspartiene stod bak. Det vi kan se i ettertid, er at den prisreduksjonen på knappe 10 pst. som var ventet som en del av den momsreduksjonen, har blitt videreført. Nøyaktige prisundersøkelser hver måned etterpå viser at vi nå har fått et nivå som er ca. 10 pst. lavere, og det har holdt seg til og med undersøkelsen i desember. Det har vært et viktig bidrag. Når det gjelder prisspennet og utviklingen i grensehandelen framover, er nok det et relativt sammensatt spørsmål som handler om mer enn prisene på mat. Vi vet at det også handler om prisen på veldig mange andre produkter. Det gjelder alkohol, det gjelder tobakk, det gjelder mange forhold. Det er klart at det er Regjeringens mål, slik det også er nedfelt i Sem-erklæringen, å holde fast ved en politikk som skjerper kostnadseffektiviteten, og så holde prisene så lave som mulig i hele matvarekjeden på norsk side, fra primærproduksjon gjennom industri, for å kunne opprettholde størst mulig konkurransekraft for norske matvarer.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-02-06:
Ja, jeg deler representantens syn, dette er veldig bekymringsfullt. Vi kan ha grunn til å tro, bl.a. på bakgrunn av de tallene som tollmyndighetene la fram i TV 2-oppslaget i går, at her er det store mørketall. Kjøttomsetningen i både butikker og restauranter i hovedstadsområdet er uoversiktlig. Derfor er det behov for et skjerpet tilsyn, sikkert både fra tollmyndighetenes side og fra politimyndighetenes side, i den grad det her handler om straffbare forhold, men også fra mattilsynene, som i dag er delt – Næringsmiddeltilsynet osv. – som i løpet av dette året omorganiseres til et samlet mattilsyn hvor staten driver alt, og hvor målet er å skjerpe og øke kvaliteten på mattilsynet. Vi må kontrollere mer. Det farefulle når det avdekkes smuglerkjøtt, som vi nå ser, er ikke bare de tap av inntekter som den norske stat har, men at det omsettes kjøtt som vi ikke kan garantere kvaliteten på og helsevirkningen av. Så i tillegg til å ha god kontroll fra norske myndigheters side må forbrukerne spørre hvor dette kjøttet kommer fra, og være kritiske når de handler.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-02-06:
For det første, når det gjelder den delen som handler om tilsyn med næringsmidlene, sa jeg i mitt første svar til Gaundal at her må det nye mattilsynet øke innsatsen for å kontrollere at omsetningen foregår innenfor lovens rammer, og at det er trygg mat som omsettes. Da vil det også i økende grad kunne avdekkes om det selges kjøtt som er ulovlig tatt inn til Norge. I tillegg er det tollmyndighetenes oppgave å bli enda flinkere og dyktigere på å avsløre det som er ulovlig import til Norge – og vi har dessverre grunn til å tro at her er en betydelig smugling. Fra en landbruksministers synspunkt er det vel ikke minst frykten for at det omsettes slike matvarer, hvor vi ikke kan garantere tryggheten for folks helse når de spiser den, som er mest bekymringsfull. I tillegg til at tilsynet blir bedre fra myndighetenes side, er det viktig å ha våkne forbrukere som er kritiske. Spiser man på restaurant og har mistanke til kjøttet – og det kan man kanskje ha – bør man være kritisk og spørre hvor det kommer fra. Det er det lov til; det er lov å spørre både kokk og restaurant hvor kjøttet kommer fra.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-02-06:
Jeg kan gjenta at vi i arbeidet vårt for å få ned kostnadene har oppmerksomheten rettet mot alle ledd i den norske matvarekjeden. Jeg registrerer med glede at mellomleddene, grossistleddene, ikke minst på kjøttsiden, nå gjennomfører store strukturrasjonaliseringer. Vi vet det er med smerte at det i mange distrikter legges ned slakterier, og det rasjonaliseres, utelukkende for å klare å øke kostnadseffektiviteten, altså for at mellomleddet skal kunne gjøre sine oppgaver på en billigere måte. Denne regjeringen retter den samme oppmerksomheten mot sisteleddet som den forrige regjeringen hadde. Vi gjennomfører jevnlige prisundersøkelser. Selv om det primært egentlig ikke er Landbruksdepartementets oppgave, synes jeg dette er så viktig at vi gjennomfører løpende prisundersøkelser for å holde tritt med og holde presset på kjedene, slik at kostnadene blir så lave som overhodet mulig. Målet er rett pris til rett kvalitet. Jeg må også få si, som en liten parentes, at grensehandel har det alltid vært, og den har gått litt begge veier. Men det er viktig at den ikke tar helt overhånd.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-02-06:
Jeg tror det er mulig å ha flere tanker i hodet samtidig. Jeg tror det hele tiden er viktig å ha press på alle ledd i en næringskjede som dette for at de skal være så effektive som mulig. Men jeg tror også det er mulig å fokusere på at svært mange – en økende del av markedet – ønsker å etterspørre kvalitet til en høyere pris. Det synes jeg er helt sentralt. Jeg hørte nylig et foredrag holdt av en direktør for en av de aller største matvarehandlerne i Europa. Han fortalte at det fokuseres veldig lite på pris når det gjelder den matevareomsetningen de nå planlegger for 5–6 år framover, i forhold til forbrukernes krav til dyrevelferd i produksjonen, til etikk i produksjonen og til helseaspektet, som vi vet hele Europa er opptatt av etter de store krisene. Så matvaremarkedet vil alltid være sammensatt. Noen er veldig opptatt av pris, og vi må ha kostnadseffektive leveranser til dem. Men det er også et økende marked for kvalitet, hvor pris ikke er viktig. Det er faktisk MMI-undersøkelser som viser at knappe 50 pst. av forbrukerne ikke ser på priser i matvarebutikkene i det hele tatt.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-02-06:
Som kjent er det nok på dette området som på de fleste andre områder begrensede ressurser, begrensede budsjettrammer, og etatene må gjøre maksimalt innenfor dem. Jeg føler meg trygg på at etatene gjør alt de kan innenfor de budsjettrammene de har. Det vil være i den løpende budsjettbehandlingen, dersom nye opplysninger kommer fram når Regjeringen arbeider med sine budsjetter, at man ser på grunnlaget for om en må øke ressursinnsatsen på noen områder. Jeg synes at det avdekkes tall som gjør at det vil være en naturlig vurdering når nye budsjetter skal lages framover. Når det gjelder selve mattilsynet, som ikke går på toll og den ulovlige importen og politioppgavene, men som går på kontroll av matsikkerheten, vet vi at vi skal gjennom om stor omorganisering. Det er mange ulike direktorater som skal samles til ett stort mattilsyn. Det er store ressurser – en knapp milliard kr og 1 500 mennesker – og hele poenget med den omorganiseringen er å administrere mindre og kontrollere mer, være mer ute. Jeg kan love at når vi nå får gjennomført den omorganiseringen vi gjør i år, så skal vi ha mye større kontroll med maten som omsettes, og forbrukerne skal bli enda tryggere.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Det står i Sem-erklæringen at prisforskjellene på matvarer mellom Norge og våre naboland skal reduseres. I Sverige og Danmark har man en helt annen debatt enn vi har i Norge, fordi de gjennomsnittlige matvareprisene ligger 25 pst. høyere enn i resten av Europa. Når vi snakker om svenskehandel, er det faktisk så billig nå at en del østfoldinger reiser til Sverige, til «Little Norway», og kjøper svineribbe så billig at de bruker den til å mate bikkja med! Hvilke virkemidler skal Regjeringen ta i bruk for å få ned matvareprisene og redusere prisforskjellene? Vi må røke ut reven i matvarekjedene. NILF, ECON og andre institutter har sett på dette og sett på hvem som har økt sine marginer i matvarekjeden. Tidligere landbruksminister Bjarne Håkon Hanssen fokuserte mye på sisteleddet(presidenten klubber)(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Det fokuseres voldsomt på pris – pris, pris, pris. Det virker som om landbruksministeren nå fokuserer veldig mye på pris. Tidligere var landbruksministeren i langt større grad opptatt av kvalitet. Jeg synes han skal holde fast på det. Vi vet at Norge er en sinke når det gjelder økologisk matproduksjon, en kvalitetsmat som mange etterspør. Vi vet at produsentene i dag ikke klarer å produsere i samsvar med etterspørselen. Hva gjøres fra landbruksmyndighetenes side for å få matkvaliteten, som folk er villig til å betale for, mer i fokus, slik at man kommer bort fra den hysteriske prisdiskusjonen som foregår i media og andre steder?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Spørsmålet som jeg nå stiller, er jeg for så vidt klar over at jeg fikk svar på i går gjennom at Regjeringa ved statsråden gjorde et vedtak. Men jeg stiller likevel spørsmålet for eventuelt å få mulighet til oppfølging. Spørsmålet er som følger: «Det foregår for tida ei omfattende omorganisering innen veietaten. En stor del av omstillinga består av ei regionalisering av dagens fylkesveikontor. Regjeringa har ved flere anledninger pekt på behovet for desentralisering av statlige arbeidsplasser for å få stoppet noe av dagens sentralisering. Noen frykter at de nye regionkontora vil bli lagt til den største byen i regionen. Vil statsråden ta distriktspolitiske hensyn og legge de nye regionkontora til en av de mindre byene/tettstedene i den aktuelle region?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret, og jeg vil uttrykke glede over at man har valgt å desentralisere en del av disse arbeidsplassene. Det syns jeg er veldig positivt. Jeg håper at det også blir en del av politikken videre når man skal regionalisere statlige arbeidsplasser. Men jeg vil peke på at i min region, som er Midt-Norge, er vi meget skuffet over at Steinkjer ikke nådde opp. Etter vår vurdering fins det et langt sterkere distriktspolitisk argument for Steinkjer enn for Molde. Steinkjer har mistet et stort antall arbeidsplasser i de siste årene, bl.a. fra Forsvaret, men også andre typer arbeidsplasser. Og distriktspolitisk er det etter vår vurdering ingen tvil om at Steinkjer hadde trengt regionkontoret mer enn Molde. Sjøl om vi vet at både statsministeren og lederen i samferdselskomiteen kommer fra det fylket, beklager vi at man ikke fant plass for Steinkjer denne gangen. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Vil Regjeringa tilgodese Steinkjer i neste runde når man skal tildele denne typen arbeidsplasser?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Avslutningsvis vil jeg bare henstille til ministeren å bringe videre ønsket i hvert fall. Det skal jo opprettes eller beholdes 30 såkalt mindre kontor innenfor veietaten, og jeg vil sterkt anmode om at Steinkjer, som har et meget godt kompetansemiljø, og der veikontoret betyr veldig mye, i hvert fall får beholde en del av de arbeidsplassene som de har i dag. Jeg håper at statsråden kan svare bekreftende på det.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Kontroll av ulovlig import av kjøtt både i varebransjen og i restaurantbransjen, som vi så på TV i går, viser at det skjer veldig mye ulovlig. Men samtidig er ressursene som er satt inn for å ta den ulovlige importen, veldig små i forhold til det som nå avdekkes. Når man bare får gjort sju kontroller i uken – var det vel – er det klart at det i Oslo, med alle de restaurantene og alle de varestedene som er her, vil gå mange år før man får tatt en gjennomgang hos de fleste. Det viser også at det er veldig små muligheter for å bli tatt. Vil statsråden ta initiativ til å få gjort noe, slik at vi kan få en mye bedre og raskere kontroll, og at det også følger ressurser med?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Stiftelsen Halden Friskole ønsker å etablere en ny skole på Idd. Deres søknad ligger nå i departementet. Ifølge Utdanningsforbundet i Halden vil skolen ha et inntaksreglement som utelukker elever som trenger spesialundervisning. Hva mener statsråden om dette?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker statsråden for svaret. Ut fra det statsråden nå sier om at Halden Friskole ikke ønsker å stryke det punktet som vi bl.a. snakker om her, om å ekskludere de som trenger spesialundervisning, skjønner jeg på en måte at hun vil være veldig skeptisk til å godkjenne en slik søknad. Det står bl.a. i søknaden at med i vurderingen av inntak vil være «om eleven krever ressurser som skolen ikke er i stand til å gi» – det er klart at det kan være veldig mye – og «om miljøet er i stand til å ta imot eleven» – og hva betyr egentlig det? Arbeiderpartiet mener at dette vil være et brudd på privatskoleloven, og at man dermed ikke kan godkjenne en slik søknad. Nå hører vi her at Halden Friskole ikke vil trekke tilbake det punktet i søknaden som vi her snakker om. Er statsråden enig i at søknaden da ikke kan godkjennes?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, og jeg oppfatter at statsråden også mener at dette er et brudd på privatskoleloven. Nå er det også slik at Halden Friskole krever at en fjerdedel av lærerlønnen skal gå tilbake til skolen, som en slags dugnad. Det kan være ideologiske grunner for det, og det er en frivillig ordning. Arbeiderpartiet mener at det må være betenkelig å ha en slik ordning som trekk i lønn. Det er jo helt klart at slike systemer ekskluderer store grupper lærere, f.eks. enslige forsørgere. Ellers må man helst være gift med en som tjener mye, eller være i spesielle faser av livet osv. som gjør at man kan tillate seg å ta en jobb i en slik skole. Kristin Clemet har tidligere uttalt at privatskolen skal bidra til mer mangfold. Synes statsråden at disse begrensningene som her kommer fram, bidrar til mer mangfold?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg har registrert at Fiskebåtredernes Forbund har uttalt at innføring av denne strukturavgiften kan medføre at dette blir en sovepute for det strukturendringsarbeidet som må skje i flåten, og man går så langt som å si at man frykter at dette kan stoppe opp. Deler fiskeriministeren den frykten? Hva slags argumenter har fiskeriministeren når det gjelder dette?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Kravet om økt beskatning av sjøpattedyr reises nå med stadig større tyngde i fiskerinæringen i lys av den vanskelige situasjonen når det gjelder fiskeriressursene. Fiskerne innenfor alle fartøygrupper er samstemt om at sel og hval nå tar levebrødet fra fiskerne, at det er fiskerne som må betale regningen for at myndighetene ikke ser alvoret i situasjonen, og de hevder at bestanden er ute av kontroll. Beregninger gjort ved Fiskeriforskning i Tromsø indikerer at hval og sel årlig konsumerer 5,6 millioner tonn fisk og skalldyr, og det er over det dobbelte av hva norske fiskere tar opp av havet. Oppfatter fiskeriministeren denne situasjonen som faretruende for fiskeressursene, for næringen og for kysten, og hva gjøres nå i denne sammenheng?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret. Jeg tror vel at det må kraftigere lut og kraftigere engasjement til for å rette på denne dramatiske situasjonen. Og til det trengs det bred politisk enighet, og det skal Arbeiderpartiet være med på å få til. Er ikke tiden nå inne for å komme med en egen stortingsmelding om sjøpattedyr, for å få satt fokus på dette viktige spørsmålet, og for å skape en bred enighet om nødvendige tiltak som må komme rimelig fort?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg stiller følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Harstad Skipsindustri planlegger bygging av en større tørrdokk og har i den forbindelse tilbudt Forsvaret å delta. I Budsjett-innst. S. nr. 7 for 2001-2002 sier forsvarskomiteen enstemmig at den har merket seg at Regjeringa tar sikte på å komme tilbake til Stortinget våren d.å. med forslag om statlig oppfølging av tørrdokkprosjektet. Næringskomiteen har en lignende formulering. I brev 22. januar 2002 fra NHD framgår det at Sjøforsvaret allikevel ikke vil delta. Vil statsråden følge opp Stortingets enstemmige oppfordring?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker statsråden for svaret. Som statsråden selv var inne på, har jo dette stått nedfelt i de to budsjettinnstillingene, både fra forsvarskomiteen og fra næringskomiteen, og det er heller ikke sagt noe annet i tilleggsproposisjonen som den nye regjeringen kom med. Begge komiteene har bedt om at dette følges opp i revidert, så jeg er glad for at det kommer. Jeg vil samtidig minne statsråden om at statsministeren og finansministeren og tidligere forsvarspolitisk talsmann for Høyre har vært i Harstad og lovt at dette skal man få på plass, og da forventer jeg meg kanskje en mer positiv holdning enn det som brevet fra embetsverket i Næringsdepartementet vitner om. Jeg har lyst til å spørre: Det gikk en henvendelse fra verftet til forsvarsministeren om å få et møte for å drøfte de nærmere enkeltheter. Er det da svaret fra embetsverket i Næringsdepartementet som er svaret fra statsråden?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Spørsmålet står fortsatt ubesvart av den grunn at man her altså har bedt om et møte med departementet for å klargjøre saken, for å drøfte tall og for å drøfte enkeltheter foran behandlingen av revidert, og jeg oppfatter det brevet som har kommet fra Nærings- og handelsdepartementet, som et avslag på å få et slikt møte. Jeg spør igjen: Vil statsråden eller statsråden i næringsdepartementet ta imot verftet for å planlegge de nærmere enkeltheter fram mot revidert?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Jeg har et spørsmål til kultur- og kirkeminister Svarstad Haugland. Vi grøsser alle på ryggen av det kvinnesynet som enkelte imamer og deler av innvandrermiljøet står for – men det er på en måte kjent logikk fra patriarkalske strukturer. Det er sprengkraft i likestilling og kvinnefrigjøring også i norske trossamfunn; det er ikke alltid at likestilling blir akseptert der heller. Jeg har oppfattet det slik at Regjeringen står for en holdning der likestilling er en menneskerett og ikke skal være relativ i forhold til tro eller kultur. Hvordan skal vi kunne kreve likestilling i innvandrermiljøene og trossamfunnene, når vi sjøl ikke har likestilling som premiss og likestillingsloven ikke gjelder i Den norske kirke og i andre trossamfunn?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Da må jeg få lov til å følge opp statsråden og si at det nå er et utrolig stort behov for å være tydelig – entydig og ubøyelig – når vi snakker om disse grunnleggende verdiene som likestilling er i det norske samfunn. Så sier statsråden at hun mener at Den norske kirke skal få velge fritt. Ja vel. Andre trossamfunn skal vel da også få lov til å velge fritt. Men samtidig er viktig å påvirke. Hvordan har Regjeringen tenkt å være tydelig og ubøyelig og kunne påvirke slik at man ikke kan velge bort en av de viktigste premissene for det norske samfunn? Regjeringen har sjøl uttalt at likestillingsprinsippet ikke skal være kultur- eller religionsrelativistisk. Det er viktig at statsråden er mer konkret enn å si at vi skal jobbe for dette. Jeg tror statsråden også må erkjenne at det er miljøer innenfor ulike typer trossamfunn, enten de er tradisjonelle norske eller utenlandske, som motsetter seg disse ideene på det aller kraftigste.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Kirkeministeren har bl.a. på Holmgang vært befriende klar i sin understreking av at det i Norge er en selvfølgelig rett å kunne velge å gifte seg av kjærlighet. Siden ministeren nå viser slik stor tro på dialog, er mitt spørsmål til kirkeministeren om dette synet i Norge også omfatter homofile og lesbiske, og hvordan hun som kirkeminister ønsker å fremme dette synspunktet eventuelt i en dialog med Den norske kirke, som hun er spesielt ansvarlig for.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til kulturministeren. I budsjettet for 2002 hadde regjeringen Stoltenberg lagt inn 18 mill. kr til den kulturelle skolesekken. I Bondevik II-regjeringens opplegg ble det altså et kutt på 6 mill. kr, som nå gjør at tilbudet om kulturskole for barn i alle fylker er svekket betraktelig. Mitt spørsmål til kulturministeren blir derfor: Hva vil statsråden gjøre for at alle barn får et kulturskoletilbud gjennom den kulturelle skolesekken?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Det er godt å høre at tankene og planene er gode, men en opptrappingsplan kan vi ikke få noe særlig ut av hvis det ikke følger penger med. For Arbeiderpartiet er det viktig å sikre at barn og unge får gode kulturtilbud. Jeg føler faktisk at det er noe av det viktigste vi politikere kan drive med for tiden. Det at barn og unge får et forhold til kultur tidlig, gjør at de utvikler identitet og blir hele mennesker. Når penger forsvinner og blir lagt over på noe annet, er det faktisk en prioritering det også. Når Regjeringen valgte bort barn og unge gjennom den kulturelle skolesekken, blir det vanskelig å forstå hvordan vi skal få mer kultur ut til skolene. Jeg tror ikke svaret på det er bedre kulturbygg, men et skoletilbud som gjelder alle.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Vi har snakket varmt og lenge om barna i Norge som vokser opp i fattigdom. Flere partier var ute i valgkampen og lovet tiltak for å bekjempe fattigdom blant disse barna, og spesielt var man opptatt av alle de mulighetene disse barna ikke kan ta del i. De kan ikke være med på en masse fritidsaktiviteter, klasseturer og kulturaktiviteter som foregår på arenaen utenfor skolen. Ser statsråden at et tilbud om kulturskole knyttet til den ordinære skoledagen kan gi disse barna en arena på lik linje med andre barn, og at et godt kulturskoletilbud bygger ned forskjeller mellom de barna som har rike foreldre, og de barna som har foreldre med noe dårligere økonomi?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Jeg skal være enig med kulturministeren i at det for så vidt er relativt likegyldig om man har 18 mill. kr eller 12 mill. kr til den kulturelle skolesekken. Småpenger er det uansett. Men jeg blir litt bekymret når hun bagatelliserer kutt på 6 mill. kr, og enda mer, på kulturbudsjettet, som jo trenger et løft når det nå taper, ser vi ut fra kulturstatistikkene. Men la nå det ligge. Den kulturelle skolesekken handler om formidling av kunst og kultur til unger i hele landet. Det krever også et oppegående apparat på kommunenivå. Nå ser vi at kulturen og den kulturelle kompetansen forvitrer rundt omkring i kommunene. Det er et resultat bl.a. av at kulturen er lovløs, og den er pengeløs i en dårlig kommuneøkonomi. Da kommer jeg tilbake til et spørsmål som er fryktelig viktig for oss i SV, nemlig: Vil kulturministeren gå inn for en kulturlov som kan sikre alle tilgjengelighet til kunst og kultur?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-02-06:
Først vil eg minne om at kuttet på 6 mill. kr av den kulturelle skulesekken, som utgjorde om lag 30 pst. av det totale opplegget som kom frå departementet, fekk støtte av Arbeidarpartiet då det vart behandla i Stortinget. Det har vore uttalt at den kulturelle skulesekken skal vere eit nasjonalt satsingsområde. Det som skjedde i Stortinget, har skapt veldig stor usikkerheit rundt om i fylka med omsyn til planar, med omsyn til om Stortinget verkeleg har vilje til å satse på dette området. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden nå gå inn i ein dialog med fylkeskommunane med informasjon, samtale om ein eventuell plan for opptrapping, om tidsaspektet og korleis ein ser for seg at ein kan få den kulturelle skulesekken opp å stå igjen?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Jeg har et spørsmål til kirkeministeren. Etter fire års arbeid er Kirkerådets kirke-stat-utvalg, det såkalte Bakkevig-utvalget, i ferd med å avslutte sitt arbeid. Det kom en løypemelding i november i fjor, og i går kom det en ny løypemelding. Signalene tyder på at man ønsker betydelig endring i kirkestrukturen. I likhet med Fremskrittspartiet vil regjeringspartiene Høyre og Venstre ha et skille mellom stat og kirke. Så vidt jeg kjenner til, går Kristelig Folkeparti inn for «en nyordning i forholdet mellom staten og Den norske kirke». Sem-erklæringen viser til den omtalte Bakkevig-innstillingen. Når den foreligger, er det «naturlig at hele forholdet mellom kirke og stat tas opp til bred gjennomgang». Kan statsråden på denne bakgrunn og allerede nå gi en varsling på vegne av regjeringen? Vil denne regjering gå inn for skille mellom stat og kirke, som det ser ut til å bli anbefaling om, og som det ser ut til at det kan være politisk flertall for om man vil?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret. Jeg vil i tilleggsspørsmålet igjen henvise til Sem-erklæringen, der det står: Kirkens «uavhengighet i åndelige spørsmål må respekteres og reformarbeidet med overføring av større ansvar til kirkelige organer bør fortsette». Kan det i det hele tatt tenkes noen bedre måte å sikre full uavhengighet i åndelige, organisatoriske og økonomiske spørsmål enn nettopp gjennom et fullt skille mellom stat og kirke? Vil man ikke nettopp gjennom et slikt skille få en aktiv og uavhengig kirke?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
Statskirkeordningen er en anakronisme. Jeg tror nesten ingen hadde kommet på å lage en statskirkeordning hvis man skulle begynt på nytt i dag, så at den står for fall over tid, tror jeg er hevet over tvil. Bakkevig-utvalget, som Den norske kirke har satt ned, har nå drevet og vurdert dette. Det som forbauser meg, og som er min utfordring til kirkeministeren, er følgende: Hvorfor skal vi la det kirkelige samfunn få lov til å legge premissene for hvordan dette skal skje? At Kirken har opprettet et organ, Bakkevig-utvalget, er på en måte helt greit – en skal ha ansvaret for trosspørsmål og en masse annet som ikke jeg skal legge meg opp i. Men bør ikke det sivile samfunn, altså det samfunnet som vi representerer, ta et initiativ i forhold til hvordan vi skal ivareta kirkegodset, hvordan vi skal ivareta verdiene som ligger i Den norske kirke, hvordan man skal organisere medlemskapet og de mange tusen små og store praktiske spørsmål som det sivile samfunn, altså storting og regjering – vi – skal ta ansvar for? Vi må nedsette et utvalg så ikke Bakkevig-utvalget alene får legge disse premissene. Min utfordring til kirkeministeren er da som følger: Bør man ikke ganske snart fra Regjeringens side ta et initiativ for å sette ned et slikt utvalg, helt uavhengig av hvilken tidsfrist Bakkevig-utvalget, Kirkerådet og Bispemøtet har for sitt arbeid?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kultur- og kirkeministeren: «Etter at den nye lov om tomtefeste trådte i kraft fra nyttår, har huseiere som fester tomt av Statskog på Lande i Sarpsborg, fått økt sin festeavgift fra 484 kroner til 8 459 kroner året. Det er i alt 340 huseiere som fester tomt av Statskog på Lande. Synes statsråden det er en forbilledlig behandling av tomtefesterne at Statskog utnytter de muligheter den nye loven gir til å øke festeavgiften 17 ganger fra ett år til det neste og derved legger en føring som også private tomteeiere kan henvise til?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret og tolker det positivt, nemlig slik at statsråden vil følge opp overfor styret og se om det er grunnlag for å gjøre en endring. Den forrige regjeringen tok et initiativ og sendte forslag til en ny tomtefestelov ut på høring. Jeg er kjent med at det ble tatt kontakt med de daværende statsrådene, både for Statskog og Opplysningsvesenets fond, med sikte på om de kunne være tilbakeholdne med å foreta justeringene inntil den nye loven eventuelt var vurdert. Så vet vi at det ble et regjeringsskifte, og også at et forslag fra Arbeiderpartiet her i salen om å utsette iverksettelsen falt. Men jeg er glad for at statsråden vil følge opp overfor styret, og håper at det også kan gi signaler om at statlige grunneiere, selv om de har i oppgave å forvalte kapitalen på best mulig måte, kan være noe tilbakeholdne med å gjøre så spenstige hopp. Jeg vil tro at mange private grunneiere vil bruke det som et argument for at de også skal gjøre det samme.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Eg har følgjande spørsmål til finansministeren: «De sakene som behandles i likningsnemndene, er til dels kompliserte og krever mye skjønn. Dersom likningsnemnda skal overprøve likningskontorets vedtak, må endringen begrunnes juridisk. Hva kan statsråden gjøre for å sikre at folkevalgte medlemmer i likningsnemndene får den opplæring som er nødvendig for å skjøtte sine verv?»
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Eg takkar for svaret. Eg synest det er positivt at statsråden og Skattedirektoratet nå fokuserer på dette problemet. Det er rett, som statsråden seier, at fagetaten så klart har sin funksjon i dette, men skal det demokratiske innslaget som nemnda representerer, ha noka meining, må medlemmene i nemnda ta avgjerdene ut frå det materialet som ligg føre. Utfordringa her er at ein har folkevalde likningsnemnder av lekfolk som rett nok skal utøve eit skjønn, men det skjønnet skal vere basert på eit nokså komplisert lovverk. Medlemmene av denne nemnda må uvilkårleg føle seg nokså ukomfortable med å måtte ta viktige avgjerder for folk utan nødvendig opplæring og skolering. Varamedlem i likningsnemnda i Lørenskog, Aslam Ahsan, har gjennom oppslag i media fått aktualisert og synleggjort den situasjonen som nemndmedlemmene er i. Han nekta å vere med og realitetsbehandle 28 likningssaker på eit møte i likningsnemnda utan noka opplæring og innsikt i lover og reglar som gjeld på området. Så vidt eg hugsar, dreidde det seg om 266 tekstsider som måtte lesast gjennom på tre virkedagar. Eg reknar med at statsråden er einig i at det er ein uhaldbar situasjon.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-02-06:
Eg takkar for at statsråden er imøtekommande når det gjeld dette. Det eg er kjend med, er at det ligg føre eit informasjonshefte som består av 29 sider som skal gi ei slags grunninnføring. Men ut frå det ansvaret som ligg til denne nemnda, er det neppe nok. Dei skal jo ivareta skattebetalaranes interesser og vere ein rettssikkerheitsgaranti, som òg statsråden var inne på. Samstundes skal dei sjølvsagt òg vere skattemyndigheitenes representantar og sikre at skattar blir utlikna etter lova. Det er sikkert mange nemndmedlemmer som føler at det nærmast er umoralsk og uforsvarleg å realitetsbehandle saker av ein så alvorleg karakter utan meir omfattande opplæring som gir basisinnsikt i saksfeltet. Eg håpar derfor at statsråden, som han nå signaliserer, vil følgje dette opp.