Olemic Thommessen (Høyre), 2005-12-13:
Regjeringens forslag til budsjett for Kulturdepartementet gir betydelige økninger i tilskuddene til en rekke utmerkede poster. Sånn sett følger man opp en god trend fra Bondevik-regjeringens periode, for det er nok ikke slik som representanten Gjul gav uttrykk for, at det var en trist og mørk periode. Fra 2001 har faktisk kulturbudsjettet hatt en realvekst på 26,2 pst. Når det gjelder de øvrige delene av statsbudsjettet, ser det nok ikke like lystig ut for kulturområdet, for også kulturlivet er avhengig av en politikk som gir god kjøpekraft for husholdningene. En god næringspolitikk for bedriftene, som ivaretar kanskje det viktigste av alt, nemlig rettighetsgrunnlaget, er også viktig for kulturlivet. Stoltenberg-regjeringens opplegg, der økte skatter, innstramninger i arbeidsmiljøloven og sterkere fokusering på statlig styring er gjennomgangsmelodien, er ikke hva kulturlivet tjener på. Der tror jeg det kan være grunnlag for en ideologisk forskjell, ettersom det er blitt nevnt. Vi ser at de økte midlene som nå tilføres, fordeles utover en rekke tiltak. Det er vanskelig å lese dette på noen annen måte enn at det er en oppfølging av de lange hovedlinjene i kulturpolitikken, noe Høyre støtter. Imidlertid er det nok et faremoment knyttet til en ensidig statlig finansiering, og det å bruke betydelige midler gjennom et lite antall organer kan fort skape maktstrukturer, som kan være uheldig. Dette er et tema vi vil følge opp i årene som kommer – et tema som etter min oppfatning tydelig går på det ideologiske. Høyre vil fortsatt arbeide for å ivareta kulturarven. Dette kommer til syne i vårt budsjettforslag, der vi ønsker ytterligere å styrke ABM-området, og dessuten opprette en egen post for kompetanseutvikling på folkekulturområdet – hver på 5 mill. kr. Den tradisjonsbårne kunnskapsformidlingen har særlige utfordringer innenfor folkemusikk, folkedans, og, ikke minst, innenfor husflid og de små og verneverdige håndverkene. Disse områdene har vært på vikende front, og Høyre mener man nå bør ta en gjennomgang, der man ser nærmere på hvordan voksenopplæringsmidlene fungerer. Mye taler for at disse områdene over tid vil komme bedre ut dersom de slipper å kjempe om midlene innenfor en ramme der de utdanningspolitiske argumentene er rådende. Jeg håper kulturstatsråden vil se nærmere på denne problemstillingen og se om det kanskje kunne være hensiktsmessig å gå gjennom voksenopplæringssystemet og eventuelt ta opp i Regjeringen om man kunne flytte disse midlene over til Kulturdepartementet og kanskje lettere kalle en spade for en spade, når man kommer til det å skulle lage en helhetlig politikk på området. Når det gjelder det frivillige feltet, har Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti merket seg det som er gjort innenfor norsk teater når det gjelder tildelingskriterier. Vi mener at Norsk teaterråd har svart på det som har vært etterspurt fra Stortinget, og at de fortjener noen ekstra midler for å smøre de nye ordningene de nå skal gjennomføre. Vi har i vårt budsjettforslag lagt inn 2 mill. kr til Teaterrådet. Jeg håper Regjeringen vil se positivt på arbeidet man der gjør, i året som kommer. Offensive kunstnere som vil bruke de mulighetene som krysningspunktet mellom kultur og næring gir, bør oppmuntres til videre innsats. Her vil vi vise til Skuespillersenteret som gjennom sitt arbeid viser hvordan skuespillerne kan bruke sin kompetanse innenfor nye områder og skape flere og interessante arbeidsplasser for skuespillerne. Vi har også lagt noen midler i potten for dem. Når det gjelder Kirken, slutter jeg meg til det representanten Molvær Grimstad snakket om – og jeg hopper over det for egen del. Vi har også merket oss i Høyre at det nå har kommet nye koster i mediepolitikken. Innstramninger i eierskapslovgivningen og økt produksjonstilskudd gjennom pressestøtten bebuder en politikk som Høyre åpenbart ikke kommer til å støtte. Medieområdet er et av de mest dynamiske og ekspansive områder i økonomien. Det er et felt som lever tett på internasjonale trender, et felt med godt utviklede internasjonale eierskap, og ikke minst et felt tett på en teknologisk utvikling vi ennå ikke har sett hele rekkevidden av. Den teknologiske konvergensen gjør at mediefeltet må utvikle nye produkter og ikke minst innrette seg på krevende omstillinger i forhold til publikums brukervaner. Dette er et krevende politisk utgangspunkt. Våre mål er klare, nemlig å videreutvikle gode arenaer for den offentlige samtale, debatt og meningsutveksling, altså den tradisjonelle hensyntagen ytringsfriheten og til ytringsfrihetens rammer. I tillegg til dette mener jeg at medieområdet er omfattet av en del kulturpolitiske hensyn som handler om at vi i vårt land trenger en kulturell hjemmebane. Det er her vi kan yte vårt beste, og det er her i vårt land vi kan ta ut det kreative potensialet. Her kommer også språkpolitiske hensyn inn i bildet. I dette bildet trenger vi vitale mediebedrifter, bedrifter som har rygg til å formidle nye uttrykk og teknologi til lokale miljøer, som har mulighet til ny finansiering gjennom dynamisk eierskap, og bedrifter som tør ta belastning med å satse på nye områder. Da trenger vi ikke en mer restriktiv eierskapslov som vil forhindre økt lønnsomhet og mer fleksible norske eierskap. Vi trenger heller ikke mer pressestøtte, som bidrar til ytterligere å fryse avisstrukturen og bremse konkurransen fra nye medier. Pressestøtten lokalt virker jo slik, f.eks. i forhold til lokal radio, at den lokale avisen har offentlig subsidiering for sin virksomhet, mens den lokale radioen ikke har noe. Pressestøtten fungerer slik at det er tungt å komme seg frem når man er ny, eller rettere sagt – det er vel kanskje umulig. Dersom vi skal ha støtteordninger på medieområdet – det regner jeg jo med at Regjeringen kommer til å mene at vi skal ha – må det være ordninger som i hvert fall fungerer bedre på tvers av mediale uttrykk, og ordninger som gjør at vi får en tilvekst til og en fornyelse av mediebedriftene. I samarbeidets ånd har Høyre blitt med partnerne i den gamle regjeringen på en liten regulering av pressestøtten for i år. Vi kommer nok til å stille spørsmål ved denne og ikke minst ved innretningen av den fremover. Derimot er det med vesentlig større entusiasme vi nå legger inn 1 mill. kr ekstra til Fond for lyd og bilde. Dette er en viktig ordning, som nettopp fungerer på tvers, og som nettopp gir muligheter i en større bredde. Viktige radioproduksjoner også for mindre bedrifter er produsert med betydelig støtte derifra. Høyre tror at den perioden vi nå går inn i, vil reise mange prinsipielle kulturpolitiske spørsmål. For egen del må jeg si at den nokså ensidige fokuseringen på hvor mye eller hvem som har vært flinkest til å tildele penger, har vært opplevd som litt frustrerende, for den diskusjonen har overskygget nesten alle andre prinsipielle diskusjoner. Nå har vi fått en regjering som har som ambisjon å være flinkest i klassen til å bruke penger. Da kan vi ha litt mindre press på akkurat den diskusjonen. Jeg håper at det nå vil bli bedre rom for de andre sakene. Da vil spørsmål rundt statlig styring, rundt fondsfinansiering, rundt ensretting, rundt globalisering og et større mangfold i finansieringsformer være temaer som jeg håper vi skal kunne nærme oss på prinsipielt grunnlag. Jeg ser frem til en spennende periode, der Høyre har som ambisjon å være en kreativ opposisjon som kommer med forslag, og bidrar til en god debatt.