Bent Høie (Høyre), 2012-10-04:
Norge har et godt helsevesen for mange. Samtidig er det også mange av dem som har størst behov for hjelp, som ikke får det de har krav på. Dette er alvorlig. Det er over 300 000 personer som nå har tegnet private helseforsikringer, og stadig flere betaler direkte selv for private helsetjenester. Dette er et tegn på at tilliten til den norske modellen svekkes. Klassedelingen av det norske helsevesenet har slått rot på rød-grønn vakt. Ved inngangen til 2012 sto over 280 000 personer i helsekø. Det er 80 000 flere enn da regjeringen overtok. Sist Høyre var i regjering reduserte vi helsekøene med 70 000 pasienter på fire år. Rusavhengige og psykisk syke får ikke god nok hjelp. Helsevesenet redder mange liv, men svikter ofte når det er behov for rehabilitering og habilitering for å få livet tilbake. Kreftpasienter opplever at det tar for lang tid å få diagnose og mangler tilgang på nye behandlingsmetoder. Mange venter lenge på enkle inngrep, selv om det er ledig kapasitet hos private. Altfor mange blir skadet og dør som følge av feil og mangler i helsevesenet. Det er behov for nye ideer og bedre løsninger for å gi pasientene et bedre tilbud. Den viktigste ideen er ideen om mangfold som en sterk kraft for endring. For en liten stund siden ringte en fortvilet bestemor meg fra Sørlandet. Hennes barnebarn er 15 år, og foreldrene og legen tror at han har Asbergers syndrom. Dette er en tilstand som man kan få god hjelp for, men det krever en diagnose. De ble henvist til utredning – ventetiden var halvannet år. Når man er 15 år, snart skal begynne på videregående skole og står på terskelen til voksenlivet, er halvannet år ikke ventetid – det er faktisk resten av livet. De fikk informasjon om at det fantes et privat tilbud i Stavanger. Der kunne de komme inn umiddelbart, men da måtte de betale 20 000 kr selv. Hadde vi hatt et åpent helsevesen i Norge, hvor det var mangfold, hvor private og ideelle kunne sagt at her har vi et tilbud, pasientene kan få lov til å velge oss, så hadde denne familien ikke måttet betale for å få en rask diagnose – det offentlige hadde tatt regningen. Men jeg er også overbevist om at det ikke hadde vært halvannet års ventetid i det offentlige hvis de visste at de risikerte å miste pasienten til et privat eller et ideelt sykehus. Pasientene må tas mer på alvor. Det første brevet pasienten får fra sykehuset, må inneholde både dato og klokkeslett for når behandling eller utredning skal starte, og ikke som i dag, bare en antydning om når neste brev kommer. Kan ikke det lokale sykehuset innfri fristen, skal det være deres ansvar å gi beskjed til Helfo, slik at de kan finne ledig kapasitet – offentlig eller privat – i Norge eller i utlandet. Nå er det pasienten selv som må finne fram i helsebyråkratiet. Derfor er det heller nesten ingen pasienter som benytter seg av de rettighetene de har etter dagens lov. Vi foreslår en opptrappingsplan for rus og rehabilitering, utbygging av et allmennpsykologtilbud i kommunene, diagnosesenter for kreft og en egen havarikommisjon for helsevesenet. Det viktigste er uansett fritt behandlingsvalg. Fritt behandlingsvalg betyr at vi setter pasienten foran systemet. Da vil vi få et mangfold av behandlingstilbud som tar i bruk innovative behandlingsmetoder, organiserer arbeidet på nye måter, og som vet at pasienten kan velge dem bort hvis de ikke er gode nok. Mangfold har derfor kraft til å endre livet for en 15-åring som venter på en diagnose og på hjelp for Asbergers syndrom, men det har også kraft til å endre det offentlige helsevesenet. Denne regjeringen har vært opptatt av å øke bevilgningene, men den har også levert økte helsekøer. Spørsmålet blir: Hva skal den klare å levere i løpet av de neste fire årene som den ikke har klart i løpet av de første åtte årene – i en tid hvor helsekøene har økt med 80 000 pasienter? Dette valget handler om hvorvidt vi skal ha tolv år med fortsatt rød-grønn regjering, eller om vi skal få en ny regjering med nye ideer og bedre løsninger, som setter pasienten foran systemet. Arbeiderpartiets parlamentariske leder sa i sitt innlegg i dag at fritt behandlingsvalg vil kunne ødelegge helsevesenet. Ja, hvis man tar som utgangspunkt at man skal forsvare systemet, så bør man være imot fritt behandlingsvalg, fordi fritt behandlingsvalg setter pasienten i sentrum, foran systemet. Det vil gi mange raskere og bedre behandling, men det vil også utvikle det offentlige helsevesenet. Det blir et bedre helsevesen, fordi pasienten kommer i sentrum.