Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-01-09:
Aller først vil jeg si at jeg synes interpellanten hadde en konstruktiv inngang til debatten, når han ønsket å finne en plattform og en felles inngang til et tema som jeg fullt og helt er enig i er viktig. Det er et tema som det er helt naturlig å ha politisk fokus på. Jeg er selvsagt også helt enig i at forutsigbarhet er en nøkkel her. Veldig mye av det som gjelder å kunne planlegge for stor industrivirksomhet, handler om å vite hvilke rammer man har å forholde seg til. Jeg skal ha som en del av min inngang at jeg skal gå gjennom det som jeg mener er rammene for virksomheten for industrien framover. Det er slik at vi i Regjeringa er opptatt av vilkårene for den kraftintensive industrien i Norge. Vårt mål er at det skal være grunnlag for fortsatt industriutvikling og nye investeringer i landet vårt. Arbeidsplassene i den kraftintensive industrien er ikke bare viktige for lokalsamfunn, men også for landet som helhet. Derfor har Regjeringa hatt stor oppmerksomhet på nettopp rammevilkårene for denne industrien. Den kraftintensive industrien, som i stor grad er eksportrettet, blir i disse dagene også spesielt rammet av den økonomiske situasjonen, og Regjeringa er opptatt av at denne industrien skal komme seg gjennom de økonomisk vanskelige tidene vi nå ser. Det er samtidig viktig for oss å legge til rette for de langsiktige, gode rammevilkårene for den kraftintensive industrien. Regjeringa har gjort et betydelig arbeid for å kartlegge tiltak rettet mot den kraftintensive industrien. Vi har besøkt andre europeiske land for å se på løsningene de har valgt, og som er gjennomført der. Vi har også selv gjennomført grundige utredninger om mulige tiltak vi kan iverksette her hjemme. På bakgrunn av dette omfattende og grundige arbeidet la Regjeringa fram sine tiltak for industrien i statsbudsjettet i høst. Fundamentet for tiltakene er god kraftbalanse, muligheter til å inngå langsiktige, kommersielle kontrakter og de gode vilkårene industrien har ved nettleie, ved fritak for eller reduksjon av elavgift og gjennom støtteordninger fra Enova. Regjeringas konsolideringsmodell, inkludert forslaget om utleie som nå er på høring, etter at det ble sendt ut for to dager siden, gir også industrielle muligheter og nettopp forutsigbarhet. Regjeringas tiltak vil i sum gi den kraftintensive industrien i Norge gode rammevilkår. Som en stor forbruker av kraft er det spesielt viktig for industrien å ha god kraftbalanse. Denne regjeringa har gitt høy prioritet til arbeidet med å gjøre den norske kraftforsyninga mindre sårbar. Enovas virksomhet knyttet til å utvikle markedet for nye energiløsninger gir et betydelig positivt bidrag til energisituasjonen. Enova har til nå inngått kontrakter som gir om lag 10,1 TWh pr. år i økt energiproduksjon eller energisparing. Vi har i sommer satt et nytt mål om 18 TWh innen utgangen av 2011. Konsesjonsbehandling er et sentralt virkemiddel i energipolitikken. Samlet plan og Verneplan for vassdrag legger rammer for hva som kan konsesjonssøkes innen vannkraft. En grundig konsesjonsbehandling, med god kvalitet, er sentralt for å sikre forsvarlig ressursutnyttelse og miljøvennlig utbygging av vannkraft og annen fornybar energi. Vi har derfor styrket NVEs kapasitet innen konsesjonsbehandling i statsbudsjettet for 2009. Den vil bli fordoblet fra 2005 fram til 2009. Vannkraft er særlig prioritert i konsesjonsbehandlinga, særlig prosjekter med reguleringsevne. Det betyr muligheter for den kraftintensive industrien i forhold til spørsmålet om tilgang på kraft. I 2007 fastsatte departementet retningslinjer for småkraft. Retningslinjene skal styrke grunnlaget for en helhetlig vurdering av konsesjonssøknader og bidra til forutsigbarhet. Det er også fastsatt lignende retningslinjer for vindkraft. Det arbeides nå med retningslinjer for behandling av saker om miljørevisjon av eldre vassdragskonsesjoner. Jeg kom med et første svar i den forbindelse for kort tid tilbake, etter at sakene har ligget relativt lenge. Fra og med 2005 er det idriftsatt økt vannkraftproduksjon tilsvarende om lag 2,4 TWh pr. år. Av dette utgjør småkraftverk om lag 1 TWh pr. år. Det resterende er knyttet til oppussing og utvidelse av eksisterende anlegg og nye anlegg over 10 MW. I 2007 ble det gitt tillatelse til vannkraftprosjekter tilsvarende en årlig produksjon på om lag 1,2 TWh. Av dette er knapt 0,8 TWh pr. år småkraft, resten er oppussing og utvidelser og nye anlegg over 10 MW. Videre er det meldt og omsøkt vannkraftprosjekter med en årlig total produksjon på om lag 7,5 TWh. Av dette utgjør oppussing, utvidelser og nye anlegg drøyt 2,5 TWh pr. år. Resten er småkraftprosjekter. Så vi snakker faktisk om volumer som har betydning. Til sammen utgjør dette et betydelig og verdifullt bidrag til økt fornybar energiproduksjon i Norge. Det er et viktig bidrag til en god kraftbalanse, som også kraftintensiv industri har nytte av. I Enovas arbeid med omlegging av energibruk og energiproduksjon er industrien viktig. Enova har et eget støtteprogram for industrisektoren og tilbyr delvis finansiering gjennom investeringsstøtte for å utløse gjennomføring av energieffektive arbeidsprosesser, energigjenvinning og konvertering til bruk av fornybare energikilder. Norsk industri og Enova har nylig inngått en samarbeidsavtale for å gjøre industrien ytterligere energieffektiv og å øke bruken av fornybare energikilder. For perioden 2001–2007 har Enova rapportert om et kontraktfestet resultat på 2,8 TWh pr. år, og det er gitt en total støtte til industrien på om lag 0,5 milliard kr. Store deler av industrien har sikret seg forutsigbar og langsiktig tilgang på kraft gjennom kommersielle avtaler og egenproduksjon. Fram til 2020 har bedrifter innenfor kraftintensiv industri dekning for over 85 pst. av kraftforbruket sitt gjennom kommersielle kraftavtaler, kraft på myndighetsbestemte vilkår og egen kraftproduksjon. Industriens mulighet til å kunne inngå langsiktige, kommersielle avtaler er helt grunnleggende for industriutvikling i Norge. Regjeringa ser svært positivt på at det er inngått et stort omfang av slike kraftavtaler. Bare i høst har det blitt inngått to kommersielle kraftavtaler med et samlet volum på om lag 38 TWh, fordelt over 10–20 år, som også interpellanten berørte. Langsiktige avtaler gir industrien forutsigbare rammer. Slike avtaler kan spesialtilpasses individuelt, slik at de passer for den enkelte bedrift. For eksempel kan det inngås avtaler hvor kraftprisen avhenger av produktpriser eller andre bedrifts- eller bransjespesifikke forhold. Regjeringen har i stortingsmeldinga om eierskap presentert klare mål og forventninger til statens eget kraftselskap, Statkraft. I stortingsmeldinga står det bl.a. at «Statkraft skal innenfor EØS-regelverket arbeide for å møte industriens behov for stabil og langsiktig kraftforsyning. Nærings- og handelsdepartementet forutsetter at Statkraft blant annet utviser høy grad av fleksibilitet ved å sette sammen bilaterale avtaler bestående av flere elementer som produktpris, valuta, indekser, fleksibilitet med hensyn til uttak og energipris(…) (…) Samtidig vil jeg peke på at det er positivt og viktig at også andre kraftselskap inngår langsiktige kraftkontrakter med industrien. Vi har flere eksempler på det – sist da Hydro og Vattenfall inngikk en avtale på nesten 18 TWh over åtte år i september i fjor. Dette bygger opp under markedet for langsiktige kraftkontrakter og synliggjør de ulike måtene som industrien kan dekke sitt kraftbehov på. Industrien og fagbevegelsen har lagt vekt på å kunne danne et innkjøpskonsortium, hvor flere bedrifter kan gå sammen for å dekke sitt kraftbehov. Utgangspunktet er et konsortium i Frankrike. Regjeringa har hatt en åpen dialog med industrien og fagbevegelsen og mottatt innspill fra dem om dette. Regjeringa er positiv til at det opprettes et innkjøpskonsortium for kraftintensiv industri i Norge. Vi har derfor sagt at vi aktivt vil tilrettelegge for konsortiet ved at det gis tilskudd til de kraftintensive bedriftene som deltar. Tilskuddet skal ha en tilsvarende funksjon som skattefordelene som er gitt til bedriftene som deltar i innkjøpskonsortiet i Frankrike. Det vil bl.a. si at støtten skal være innenfor EØS-regelverket om bagatellmessig støtte. Industrien må stå for etablering av konsortiet og alle kommersielle forhold. Regjeringas konsolideringsmodell gir også muligheter for industriell utvikling. Samtidig som vi har sikret og styrket at vannkraften blir på offentlige hender, gir vår løsning også mulighet for at private kan eie inntil en tredjedel i kraftselskapene. Vi har, som sagt, også gått inn for et opplegg med utleie av kraftproduksjon for inntil 15 år. Regjeringa mottok i tillegg et innspill fra Norsk Industri i fjor høst. Norsk Industri har bl.a. foreslått endringer i konsesjonssystemet. Endringene går ut på at langsiktige kraftkontrakter med kraftintensiv industri, f.eks. gjennom et konsortium, skal telle positivt eller være et krav for å få konsesjon til å bygge vannkraftverk. Dessuten har det blitt foreslått endringer i skattesystemet. Regjeringa har nøye vurdert forslaget og kommet til at det ikke kan gjennomføres. Jeg har sendt et svarbrev til Norsk Industri om dette i dag.