trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-28:
Svaret på spørsmålene fra representantene Brende og Jensen står i innstillingen. Det det er forslag om lovendring for, er takseringssystemet. Det er verken foreslått at vi skal stadfeste at vi skal ha fordelsbeskatning, eller at vi ikke skal ha fordelsbeskatning, f.eks. Det er altså mulig å være for takseringssystemet selv for dem som mener at det ikke skal være fordelsbeskatning. Det som vi er invitert til å gjøre et vedtak om, er systemet for å ligningsfastsette verdien på bolig. Jeg skjønner godt at Høyres og Fremskrittspartiets representanter gjerne vil snakke om noe annet, og at de heller vil snakke om skattearter og skattenivå, men det er altså taksering som nå er til behandling, noe som går klart fram av innstillingen. Det som er klart i innstillingen, og som er sagt klart, er at det ikke skal skrives ut boligskatt på boliger opp til 110 m2. Det går fram som en forpliktende formulering i premissene for det lovgrunnlaget som ligger her. Men det vil f.eks. være mulig å være for den måten å taksere systemet på – altså stemme for det største mindretallsforslaget i innstillingen – også for dem som eventuelt måtte mene at grunnlaget skulle være 120 m2 i stedet for 110 m2, for det står nemlig ikke som en del av lovteksten. Men for dem som har lagt fram denne lovteksten, er det en premiss at det ikke skal være skatt for under 110 m2. Så til spørsmålet fra saksordføreren om hvorfor vi ikke kan stemme subsidiært for forsikringstakst. Med respekt å melde: Jeg hørte saksordførerens utlegning av ideen om forsikringstakst, der det bl.a. på spørsmål i replikkrunden ble sagt at hun tror ikke det er så mange hus som ikke har et kronebeløp som forsikringstakst. Denne saken har man holdt på med i år etter år, og man har hatt grundige utredninger som ligger til grunn for de forslag som her ligger, og det at Stortinget da i stedet skulle vedta en ny idé, som så skal sendes ut på nye høringer, til nye vurderinger og nye analyser, der en ikke engang vet hvor mange som ikke har det grunnlaget som skal ligge til grunn for skattesystemet, minner litt om at det er et forslag som er framsatt bare for å ha noe å sette fram, fordi en ikke vil ta ansvar for å lage et mer rettferdig takseringssystem enn det vi har i dag.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-05-28:
Flertallet i Odelstinget mener boligskatten bør bli mindre byrdefull for folk flest enn tilfellet er i dag. Likevel ser det ikke ut til at det samme flertallet er i stand til å oppfylle det målet. Et uverdig svarteperspill i disse valgkamptider er en vesentlig del av forklaringen på manglende samsvar mellom uttalte ønsker og evnen til å oppnå nødvendige resultater. I dag fastsettes ligningstakstene etter skjønn av de lokale ligningskontorene, som har høyst ulik og vilkårlig praksis. Det burde vært enkelt, iallfall for dem som ikke ønsker å skattlegge i hjel det norske folk, å kutte fordelsskatten først og fremst. Hvorfor holde på med slikt sludder når man har jobbet og strevd gjennom mange år for å få betalt lån og renter, utgifter til vedlikehold og i tillegg har betalt formuesskatt og kanskje eiendomsskatt, pluss alle de kommunale avgifter for øvrig? Mens politikere og byråkrater bare forhøyer ligningstaksten med 10 pst. det ene året, forhøyer man gjerne med 15 pst. det påfølgende år. Med all denne tyngende ballasten kan man bare spørre om hvilken fordel man egentlig har av egen bolig. Norge er det eneste landet i Europa som opprettholder egen fordelsskatt på bolig. Regjeringens forslag til boligskatt er grunnleggende urettferdig og vil gi minst like urettferdige utslag som dagens takster gjør, selv om Schjøtt-Pedersen og representanten Signe Øye prøver å overbevise om det motsatte. Det er svært få av Regjeringens forslag vedrørende skatter og avgifter som er til det beste for folket. Det er en grunn til at vi har nullskatteytere i dag. Etter Regjeringens modell vil eksempelvis villaer i Holmenkollåsen, eller på Bygdøy for den saks skyld, som er verdt 10 mill. kr, få samme boligskatt som et hus til 1 mill. kr i Rømskog, fordi man bl.a. ikke tar hensyn til verdien av tomten. Arbeiderpartiregjeringens forslag til ny boligskatt kan bli en gavepakke til kakser med luksuriøse boligplaner. Sammenlignet med Sverige og Danmark kan Norge bli et skatteparadis for dem med store boligdrømmer – selv om det i seg selv ikke er galt å ha. Det blir resultatet av løftene fra Regjeringens side om omfordelingspolitikken i praksis – basert på velkjente sosialdemokratiske løsninger.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-28:
Store deler av denne debatten har gått ut på å oppfordre partier til å stemme subsidiært for noe de ikke er for. Det ansvaret hviler primært på regjeringspartiet, som sist var enig med SV og Senterpartiet. Denne gangen har de ikke klart å få til en slik enighet, og det er et problem for Regjeringen. Det hører til sjeldenhetene at Regjeringens forslag faktisk ikke får flertall. Som en av dem av oss som har fulgt arbeidet i komiteen relativt tett, må jeg si at stor intensitet har det vel heller ikke vært lagt i arbeidet for å få til en slik enighet. Slik kan det iallfall observeres fra sidelinjen. Men det er ganske drøyt å be de partiene som ikke ønsker et nytt takstsystem – fordi vi ikke ønsker en skatt – om å bidra til et takstsystem som vi etter vårt syn ikke trenger, fordi vi vil avvikle skatten. Det ansvaret er et ansvar som ligger på de partiene som for evig og alltid vil beholde en fordelsskatt på bolig. Det hviler ikke på oss som vil avvikle skatten. Så sier man at det er et urettferdig takstsystem. Ja, det kan jeg på mange måter være enig i. Men det blir jo ikke noe bedre av at man prosentmessig stadig legger på systemet! Hvis det hadde vært noe vett i dette, hadde man jo nå begynt å innføre litt av de lettelser man reklamerer for. Jeg hører at finansministeren nå – det må være i anledning valget, det også – annonserer skattelettelser. Men det må jo være i anledning neste stortingsvalg, for lettelsene, la oss si i kommende fireårsperiode, vil ikke være gjennomført før i det siste året når det skal være valg, altså i 2005. Hvis det er slik at regjeringspartiet er opptatt av skattelettelser, skulle man jo begynne med det nåværende systemet – la være å heve takstgrunnlaget og heve bunnfradraget. Og jeg vil gjerne spørre representantene for regjeringspartiet om det er det man ønsker, å starte lettelsene med de 1,5 milliarder kr man har annonsert, allerede for 2002 – det har vært sagt meget om hva man ellers vil gjøre i budsjettet for 2002. Dette er et konkret spørsmål.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-28:
Finansministeren svarer – etter tredje forsøk – ikke på spørsmålet om hvorfor man ikke kan begynne å gi en skattelettelse som er lovet i 2005, i 2002. Så driver finansministeren fortsatt historieforvrengning. Det er riktig at Høyre på 1980-tallet stemte for boligtaksering. Det skyldes at partiets standpunkt i boligskatt ble vedtatt på landsmøtet i 1992. Men det er da slik at det er en del standpunkter fra 1980-tallet heller ikke Arbeiderpartiet gjentar. Jeg har f.eks. ikke registrert noe forslag om å innskrenke åpningstider igjen. Jeg kunne listet opp en hel serie forslag innenfor boligområdet fra 1980-tallet som Arbeiderpartiet ikke hadde på 1990-tallet. Det er ikke noen stor heksekunst, det! Og til historien hører med at i 1999, da vi hadde innflytelse på budsjettet, ble det ikke vedtatt noen takstøkning. Høsten 1997, på budsjettet for 1998, ble det vedtatt en takstøkning som var halvparten av den regjeringen hadde foreslått. Det var ikke godt nok, men det var et skritt i riktig retning. Og året etter viste et bedre resultat: null økning av taksten.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-28:
Det er nok en litt dristig øvelse stortingsflertallet her begir seg ut på, ikke fordi at ikke intensjonen i seg selv er den aller beste, og ikke fordi at dette kanskje kan gå bra, men samtidig bør man ha det litt in mente når Odelstinget gjør denne type vedtak uten kanskje å ha tenkt seg tilstrekkelig om. Disse advarslene fra Økokrim-sjefen som også kom i helgen, burde vel mane til en viss tilbakeholdenhet når det gjelder å gjøre denne type endringsgrep. Det er klart at vi fra SVs side støtter intensjonen i dette. Vi ønsker gjerne at de mindre virksomhetene skal få det lettere både med hensyn til årsoppgaver og andre forhold. Men det er jo klart at det ikke er alle næringsdrivende som har like rent mel i posen, og det er klart at her finnes det muligheter for skatte- eller momsunndragelse som selvfølgelig gjør dette problematisk. Det betyr altså at vi fra SVs side og også fra Arbeiderpartiets side ikke bifaller dette forslaget som i dag fremmes. Vi vil gå imot og fremmer vårt eget forslag. Men samtidig vil jeg vel si at intensjonen er god, og det betyr at jeg deler intensjonen. Med tanke på de eksemplene vi har fra i fjor vinter, da man satt på Hotel Plaza og gikk inn og gjorde en del endringer både i skatter, avgiftssatser og avskrivingssatser, som har vært debattert i dagens odelstingsmøte, synes jeg man skal være litt tilbakeholden med denne type grep. Jeg tror det som hadde vært riktig i denne saken, var at man fikk vurdert hvordan dette kunne gjøres på en måte som sikrer at man ikke legger til rette for økt kriminalitet og momsunndragelse, samtidig som man ivaretar intensjonen i forslagsstillerens ønske om å gjøre det lettere for mindre virksomheter, og på den måten gjøre livet lettere for mange virksomheter som åpenbart har bruk for litt mindre byråkrati. Det betyr at jeg tar opp forslaget fra mindretallet i innstillingen.
Rikke Lind (Arbeiderpartiet), 2001-05-28:
Det har vært interessant å følge debatten. Den har i hovedsak dreid seg om noen interessante øvelser om hvem som sa og gjorde hva for en del år tilbake. Både Jensen og Brende har vært mer opptatt av fortid og av hva som har stått i dokumenter her og der. Og det er interessant nok, kanskje, for dem av oss som følger debatten i salen. Realiteten for velgerne der ute er at man ikke får skattelettelse. For befolkningen i Akershus og Oslo i særdeleshet – men også mange andre steder i landet – er realiteten at de ikke får en skattelette på fra noen hundre kroner til flere tusen kroner i året. Det er det sentrum og Valgerd sørger for; det er det som er realiteten. Og jeg tror at det er det småbarnsforeldre – i hvert fall de jeg snakker med – er interessert i, ikke hvem som sa og gjorde hva for mange år siden. For Oslo er situasjonen at 83 pst. av dem som bor i blokk, nå betaler boligskatt. Med Regjeringens forslag vil 18 pst. gjøre det. Med det Arbeiderpartiet går inn for i innstillingen, vil 6 pst. gjøre det. Det ligger altså her betydelige skattelettelser for mange i hovedstaden. Det er det som er realiteten. Og da er det interessant å konstatere at når det kommer til stykket, er det ikke mulig å få med de partiene som snakker mest om skattelette i denne sal, til å gjøre et ikke ubetydelig løft for befolkningen særlig i Oslo og Akershus. Jeg minner også om Valgerds tidligere løfter og det hun bidrar til i denne sal.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2001-05-28:
Jeg må si at denne siste replikkvekslingen og de siste innleggene har vært ganske merkelige. Vi diskuterer et takseringssystem som vi ønsker skal være rettferdig, og det er i forbindelse med omlegging av et takseringssystem at en her snakker om at en vil kunne få 1,5 milliarder kr i lettelser i den totale boligbeskatningen. Det som flertallet her har annonsert, er at det avviser dette forslaget som kan danne grunnlaget for den type skattelette, fordi vi legger i bunnen at vi skal ha et skattesystem hvor den enkelte betaler også etter evne. Det innebærer for de største boligene en skatteskjerpelse som er en del av den profilen som vi legger til grunn for vår politikk. Jeg synes det er ganske merkelig når representanten Valgerd Svarstad Haugland inviterer til et vedtak om avvikling av fordelsbeskatningen og tar opp dette forslaget uten å sette det i en sammenheng, noe jeg går ut fra at Kristelig Folkeparti har tenkt å gjøre. For Kristelig Folkeparti har ikke tenkt å avvikle formuesbeskatningen eller eiendomsbeskatningen. Og hvordan skal forholdet mellom disse være? Vil beskatningen her øke? Hvordan skal den avtegningen være? Man sier ikke et ord omkring det. Dersom en ser på land som ikke har fordelsbeskatning, ser en at der har man heller ikke fratrekk for renter som er knyttet til boliglån. I andre sammenhenger snakkes det om symmetri i skattepolitikken – der en har inntekter, og der en har utgifter, skal det balanseres. Betyr det f.eks. at Kristelig Folkeparti også kommer til å avvikle muligheten for å trekke fra boligrenter? For fellesskapet bidrar med en diger skattesubsidiering overfor de fleste som har boliger. Vi betaler skattesubsidier med ca. 7,8 milliarder kr, mens fordelsbeskatningen utgjør mellom 1,5 og 2 milliarder kr. Det er sammenhengene som ikke blir beskrevet av Kristelig Folkeparti.
Lars Gunnar Lie (Kristelig Folkeparti), 2001-05-28:
For Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet og Venstre har arbeidet med endringane i petroleumsskatten hatt to hovudsiktemål: For det første: Endringane skal ikkje medføra at den norske sokkelen sin konkurransesituasjon vert svekt. For det andre: Endringane må vedtakast i vår med breiast mogleg politisk basis. Dette av omsyn til dei endringane som vart gjorde tidlegare i vår, med vedtaket om børsnotering av Statoil og utsal av delar av SDØE. Dette siste punktet har også vore tungt medverkande til at vi frå sentrumspartia har vore relativt lette å forhandla med, fordi vi såg det som avgjerande å skapa ro om og klårleik i kva system som skal gjelda i åra som kjem. La meg også leggja til at eg ser det som positivt for sokkelen sin konkurransesituasjon at det har gått og bør gå lang tid mellom kvar gong petroleumsskatten er til debatt. Dette gjev påreknelege rammevilkår. Eg har vore med i referansegruppa som vurderte framlegga Finansdepartementet arbeidde med, og som vart sende ut på høyring rett før påske. Endringane som det no vert gjort framlegg om, medfører at vi får ein betre struktur. Samstundes er det teke omsyn til fleire av dei innvendingane som både næringa og medlemene av referansegruppa kom med. Og det er ein stor skilnad på det framlegget Odelstinget i dag handsamar, og det opphavlege framlegget Finansdepartementet sendte ut på høyring. Det var eit framlegg som etter mi meining ville svekt den relative konkurranseevna norsk sokkel har, svært mykje. Særleg ville det vore uheldig å gjera vedtak om dette rett før nedsal i Statoil og SDØE. Framlegget vi no handsamar, tek omsyn til to av dei viktigaste innvendingane Petroleumsskatteutvalet hadde i høve til det gjeldande skattesystemet. Det gjeld fordelingsreglane for finansielle postar og trongen for å redusera dei skattemessige avgrensingane i høve til nye verksemder som vil inn på norsk sokkel. Særleg vil høvet til å framføra underskot med rente kunne medverka til at fleire nye selskap vil finna norsk sokkel interessant. Eg ser det som rett at dei nye reglane vil hindra at finanskostnader knytte til verksemd utafor norsk sokkel kjem til fråtrekk i sokkelinntekta. Det har vore diskutert om fordelinga skulle gjerast etter skattemessig nedskrivne verdiar eller etter rekneskapstal. Eg har vore med og akseptert at skattemessig nedskrivne verdiar skal leggjast til grunn når det samstundes, og eg understrekar det, vert justert ved at det ikkje er naudsynt for eit utvinningsselskap som har verksemd utafor norsk sokkel, å ha maksimal gjeld etter regelen om såkalla tynn kapitalisering for å få maksimalt rentefrådrag mot sokkelen. Komiteen sitt fleirtal sluttar seg til denne omlegginga. Eg vil til slutt kort kommentera det at ein under handsaminga i komiteen har endra framlegget frå departementet når det gjeld høvet til å trekkja frå underskot frå landverksemd. Eg vil seia meg nøgd med at Finansdepartementet i denne samanhangen har vore lydhøyr i høve til signal frå komiteen, og at vi med dette kan oppretthalda ordninga som gjeld i dag. Det vil, som saksordføraren gjorde greie for, redusera risikoen for selskapa. Med dette tilrår eg innstillinga.
Lars Gunnar Lie (Kristelig Folkeparti), 2001-05-28:
Eg vil starta med å visa til debatten i Stortinget tidlegare i dag, der eg gjorde greie for prinsippa som eg meiner ein skal leggja til grunn for fastlegginga av saldoavskrivingssatsar. I samband med budsjetthandsaminga sist haust vart satsen for saldogruppe g endra til 2 pst., og satsen for saldogruppe h vart endra til 0 pst. Regjeringa gjer i Ot.prp. nr. 50 for 2000–2001 framlegg om at saldogruppe g i landbruket vert sett til 4 pst., noko vi sluttar oss til. Dette vert gjort ved å gjera framlegg om eit tillegg til skattelova § 14–43 andre lekk, ved ein ny bokstav c, for å få ei praktikabel avgrensing. Dette er Kristeleg Folkeparti samd i. Samstundes vil eg leggja til at også saldogruppene g og h må vurderast i samband med den meldinga Regjeringa har varsla at ho skal leggja fram til hausten. Med dette vil eg tilrå innstillinga.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-28:
Stortinget behandler i dag en av flere saker som inngår i et omfattende arbeid for å få en oppdatert og mer skreddersydd politikk tilpasset utfordringene i petroleumssektoren. Gjennom behandlingen av olje- og gassmeldingen gav Stortinget sin tilslutning til viktige justeringer for å gjøre norsk sokkel mer attraktiv for både små og store aktører. Det gav mer forutsigbare og attraktive rammevilkår for næringen. Børsnoteringen av Statoil og salg av SDØE-andeler har bidratt til det samme. For Venstre var det i den forbindelse viktig å bidra til et bredt og robust kompromiss i Stortinget. Det fikk vi gjennom den løsningen Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre og Venstre forhandlet seg fram til. Kompromisset la grunnlaget for en videreutvikling av Statoil og for en mer effektiv utnyttelse av ressursene på norsk sokkel. Venstres mål har vært at vi gjennom den saken vi i dag behandler om petroleumsskatt, skal bidra til langsiktighet og gode rammevilkår for næringen. Derfor er det positivt at det også i denne saken er et bredt kompromiss bak nødvendige systemendringer. Beskatningen er ikke skjerpet på en måte som svekker konkurranseevnen, og det sikres ro rundt skattesystemet. Slik sett er det som foreligger i dag, et vesentlig bedre utgangspunkt enn det som var Regjeringens opplegg, og som var ute på høring. Det norske skattesystemet for petroleumssektoren har vært robust og stabilt i lang tid, og denne stabiliteten og langsiktigheten videreføres som et av norsk sokkels konkurransefortrinn. Det har i behandlingen vært et dilemma knyttet til spørsmålet om fradrag for finansutgifter utenfor norsk sokkel. Det har vært ønskelig å begrense fradraget, samtidig som vi ikke diskriminerer eksempelvis industrilokomotivet Hydro. Hydro er det selskapet som ville blitt mest skadelidende dersom vi skulle ha gjennomført et rendyrket prinsipp om at finansutgiftene fra landbasert virksomhet ikke skulle kunne utgiftsføres mot inntektene på norsk sokkel. I innstillingen har dette fått en god løsning. Behandlingen av olje- og gassmeldingen, delprivatisering og børsnotering av Statoil, salg av SDØE-andeler, samt endringer i petroleumsbeskatningen har til sammen bidratt til gode og forutsigbare rammevilkår som næringen kan leve godt med. Dermed er det også lagt et grunnlag for god ressursutnyttelse og for at norsk sokkel bevarer konkurransedyktigheten.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-05-28:
Jeg har votert feil, og det har jeg grunn til å tro at også flere har gjort.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-05-28:
Ved en inkurie ble mindretallsforslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet ikke tatt opp under behandlingen av saken, men jeg tillater meg å be om at det likevel blir stemt over.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Jeg vil på vegne av representanten Odd Holten og meg selv få meddele at jeg trekker tilbake Dokument nr. 8:95 om arbeidsmarkedstiltak «Varig skjermet sysselsetting».
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-04-26:
Venstre har alltid vært for en mest mulig effektiv produksjon og en konkurranse som bringer ned prisene for produsenten, så det er rett at vi har vært tilhengere av en elavgift som bidrar til at kundene får forholde seg til priser som gjør det attraktivt å spare, og som løfter opp annen alternativ produksjon. Men å drive med monopolister som presser opp prisene, har aldri vært Venstre-politikk. Den klassiske sentrumsposisjonen og Venstres posisjon er nasjonalt eierskap av disse ressursene, men at det utøves på en måte som ikke skaper monopolsituasjon i markedet. Det er akkurat den posisjonen som er Venstres klassiske posisjon, i motsetning til sosialistenes og høyrepartienes. Jeg har Tore Nordtun mistenkt for å ha laget replikken før han hørte mitt innlegg. Jeg brukte store deler av mitt innlegg til nettopp å vektlegge at Statkraft var et viktig redskap for å sikre posisjonen i markedet og utøve nasjonalt eierskap. Men det vi har vedtatt, er at de skal være en sterk aktør, ikke en dominerende aktør, og jeg tror vi får mange uheldige utslag som følge av den dominerende rollen som Statkraft nå er i ferd med å få. Det plikter vi å korrigere for. Jeg mener at nasjonalt eierskap også kan utøves ved at vi har noen få regionale aktører eid av fylkeskommuner og kommuner som supplerer Statkrafts eierskap. Det tror jeg vil være en god struktur. Sånn sett er jeg enig med partifellen til Tore Nordtun, Myhre, som er en sentral energipolitiker i Rogaland og styreleder i Lyse Energi. Jeg mener definitivt at det jeg sa i mitt innlegg, er godt i samsvar med Venstres tidligere standpunkt i disse spørsmålene, og definitivt i samsvar med det som er den klassiske sentrumsposisjonen med avveininger mellom høyrepolitikk og sosialistisk politikk.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-04-26:
SV har i innstillingen fremmet forslag som framstilles som betingelser, som forbehold. Det går på minstepris, og det går på anledning til å gi kommunene billige lån. Da skulle en tro, slik Venstre gjorde, at når forbeholdene ikke ble tatt til etterretning, tok man konsekvensen av det og stemte annerledes. SV har her viftet med disse gode målsettingene og visst at det ikke blir flertall for dem, og så stiller de lydig opp bak Arbeiderpartiet og Statkraft for en politikk som betyr at Statkraft står fritt til å bruke pengene sine til å bygge seg opp i gasskraftproduksjon, kjøpe seg inn i utenlandske selskap som driver med atomkraftproduksjon osv. Så hvis vi går ett skritt hit og ett skritt dit, går SV en lang tur hit og en lang tur dit. Jeg er opptatt av å slå fast at det vi gjør i denne saken, er godt i samsvar med Venstres politikk. Vi står fast på konsesjonspolitikken. Vi ønsker ikke å privatisere Statkraft. Det står klart å lese i innstillingen at vi ikke ønsker å privatisere Statkraft, og jeg har forsikret Langeland ved en rekke anledninger at vi også står fast ved konsesjonsloven, som er nøye koblet til Venstres historie. Vi ønsker nasjonal kontroll over disse ressursene, og det har vi bestemmelser i dag som er med på å sikre. Det som er alternativet til Statkraft, slik vi ser det, er å lage noen robuste regionale aktører med fylkeskommuner og kommuner som dominerende eiere.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-04-26:
Det er nok riktig at flertallet ikke har sett Lyse i denne saken. Det blir antydet at en del representanter, og jeg forstår også undertegnede, har en skjult agenda i denne saken. Det vil jeg bestemt avvise. Jeg legger ikke skjul på at jeg syns det er spennende planer som Agder og Lyse har, og jeg er faktisk tilhenger av at en kunne få til en løsning ved en fusjon. Men det er vel også helt utenkelig å blande en konkret sak inn i forbindelse med behandlingen her i dag. Derfor har vi ikke gjort det, og derfor står Statkraft fritt til å velge hvilke selskaper de vil by på, selv om de får en ramme for sin egen virksomhet. Da kan de selge seg ut et annet sted, f.eks. i Sverige. Mitt spørsmål til Arbeiderpartiets representant er om hun ikke ser at når en aktør blir totalt dominerende i et marked, slik Statkraft vil bli hvis de gjennomfører sine oppkjøpsplaner, kommer en i en markedsposisjon som gjør at en kan få påvirkning på prisene og holde dem oppe på en annen måte enn dersom det er konkurranse? Og når det gjelder den advarselen som er kommet fra Statistisk sentralbyrå og Konkurransetilsynet på generelt grunnlag, syns ikke Arbeiderpartiet at det er rimelig at vi som eiere og politikkskapere på dette området også har anledning til å ta dette innover oss, selv om det var spørsmålet om tilførsel av kapital til Statkraft som var temaet da vi startet behandlingen?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-04-26:
SV er bekymret for at sentrumspartiene ikke vil være med og gi miljøsignaler som skal legge føringer for Statkrafts investeringer. Jeg er mer bekymret over at SV gir Statkraft mange milliarder som gjør at de kan opptre i strid med de føringene Langeland ønsker å legge. For realiteten er at et selskap som har ambisjoner om å ekspandere òg i det europeiske markedet, vil måtte forholde seg til selskaper som både produserer kullkraft, atomkraft og gasskraft. Det verktøyet de nå har, har de fått bl.a. med hjelp fra SV. Så er det grunn til å spørre om dette er en illustrasjon på det ambisjonsnivå SV har når de skal forholde seg til Arbeiderpartiets drømmeforhold i regjering, altså at en skal ha anledning til å si hva man mener, for så lojalt å stemme med på arbeiderpartiferden med lydige stemmer. Statkraft er i ferd med å bli totalt dominerende i Norge, og en legger ikke skjul på at det er en målsetting. Det er en del av en langsiktig strategi hvor solid base i Norge skal være grunnlag for ekspansjon i Europa. Hvis en skal ha mulighet til å komme med inngrep i forhold til store europeiske aktører, enten ved oppkjøp eller ved fusjon, vil det være snakk om titalls milliarder kroner. Det er mulig at SV ønsker å bidra med titalls milliarder kroner, men det kommer ikke et flertall i denne sal til å gjøre. Det vil bli åpningen for den privatisering som sterke krefter i Statkraft ønsker. Det som skjer, er at Statkraft kasserer inn én etappe i sin strategi, og SV vil bli husket som en nyttig medspiller. Tilbake i det norske markedet står en uten andre robuste aktører.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-04-26:
Det kan sikkert diskuteres hvor viktig Konkurransetilsynets synspunkter er i forhold til den saken som vi diskuterer i dag. Men jeg har lyst til å spørre statsråden om hva som er bakgrunnen for at departementet ikke har innarbeidet i den saken som er sendt til Stortinget, en problematisering av Statkrafts posisjon i markedet. Da dette dokumentet ble laget, var departementet kjent med at Konkurransetilsynet var bekymret over at Statkraft er i ferd med – etter deres eget utsagn – «å få kontroll over en så betydelig andel av den regulerbare produksjonen at markedsmakt kan utøves i Sør-Norge». Ser statsråden at dette er informasjon som kunne være av interesse for Stortinget? Det er et brev til komiteen, med svar på spørsmål, hvor denne uttalelsen fra Konkurransetilsynet omtales, men en unnlater å ta med disse momentene som flere partier i dag har fattet interesse for og tillagt stor vekt. Hva er grunnen til at en unnlot å ta med de opplysningene som mange har opplevd som relativt viktige og til dels oppsiktsvekkende? Så har jeg lyst til å spørre litt om framtiden. Jeg hadde en prognose når det gjelder Statkraft, at strategien til Statkraft er å bli dominerende – ikke sterkt i Norge, slik som sentrumspartiene formulerer det, men å bli dominerende i Norge – for å bruke den styrken som utgangspunkt for å vokse i det europeiske markedet. Deler statsråden den prognosen? Og mener statsråden at en slik ekspansjon skal skje ved tilførsel av ytterligere et titalls milliarder kroner, eller har han en forventning om at det er privatisering som skal gjøre videre ekspansjon i det europeiske markedet mulig?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Jeg må si at det var oppsiktsvekkende uttalelser fra saksordfører i innledningen av denne debatten, og at det er saksordfører som står på i dag og vil sende saken tilbake til komiteen. Jeg trodde saksordfører ville ha tatt dette initiativet tidligere. Nå har vi stemt over det, og saken er til behandling. Videre vil jeg gjøre saksordfører oppmerksom på hva Venstre har vært med på tidligere. De har vært med på å vedta formålsparagrafen til Statkraft i dette storting. Høyre og Fremskrittspartiet har hatt og har en annen retning i dette spørsmålet, og det har jeg all respekt for. Men Venstre har vært med på å vedta, senest i forbindelse med Innst. S. nr. 66 for 1999-2000, at Statkraft skal være en sterk, norsk aktør i det norske og det europeiske kraftmarkedet, og det skal gis muskler til å være med på dette. Og Venstre har nærmest vært med på å robbe Statkraft for kapital tidligere. De har vært med på å ta et utbytte på 75 pst., og så plutselig oppdager vi at Venstre nå snakker om kraftpriser, og at nå er det tid for å gå til aksjon mot Statkraft. Da vil jeg spørre Venstre: Hvis vi ikke skal gi muskler til ett nasjonalt selskap i Norge, hvem vil da kjøpe de enkelte kraftverkene rundt omkring? Jo, da blir det utenlandske aktører i fullt monn. Jeg vil se kommunen til Kvassheim når kommunepolitikerne skal be om en lånegaranti på flerfoldige millioner for å kjøpe seg opp i et eller annet selskap. Nei, da blir det satt opp mot sykehjemmene. Stortinget, med Venstre, har gitt Statkraft føringer på at Statkraft skal være dominerende i det norske markedet, og kjøpe opp for at vi skal sikre offentlig eierskap til disse viktige ressursene i Norge. Jeg er enig med saksordfører på ett punkt, at monopol er noe herk, og det skal vi passe oss for. Men han må ikke komme med at Konkurransetilsynet skal styre Stortinget i hva de gjør – Konkurransetilsynet skal ta konkret stilling til hver enkelt sak. Og så vil jeg si: Det var jo bemerkelsesverdig at Venstre kom på kraftpriser i dag – de har jo vært aktive i markedet og sagt at kraftprisene må opp. Det har vi jo hørt hver dag fra Venstre.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Eg har ei kjensle av at Venstre går eitt steg hit og eitt steg dit, og så må dei landa ein plass, og det blir på den plassen som dei nå ser ut til å landa for tida, nemleg på høgresida blant marknadsliberalistane. I denne saka ser ein tydeleg kva Venstre står for. Venstre vil ikkje vera med i eit fleirtal som slår fast at eigarstruktur, heimfalls- og konsesjonslovgjeving skal ligga fast – det vil dei ikkje vera med på. Det vil seia at dei ønskjer seg ein annan struktur, dei ønskjer seg altså ei privatisering av kraftsektoren. Og då er det klart at det er ein riktig strategi å la Statkraft leva utan pengar, slik at dei så vidt klarer å overleva, for då kjem alle dei andre interessentane, utlendingane, for å ta over. Det er det Venstre ønskjer seg. Det må dei vera ærlege nok til å innrømma i denne saka. Det er ein politikk som SV er sterkt imot. Viss Venstre ikkje meiner dette, burde dei støtta den politikken som SV står for i sitt forslag, nemleg å gå inn for minstepris, eller gå inn for at kommunane skal kunna ta opp billege lån, slik at dei kan vera med i kampen om dei ulike selskapa. Men det vil dei heller ikkje vera med på. Og som krona på verket vil dei heller ikkje vera med på nokon miljøpolitiske føringar for korleis selskapet skal drivast. Når SV gjer framlegg om at ein skal føra ein politikk i samsvar med Kyoto-avtalen, slik at ein ikkje skal gjera oppkjøp som står i motsetnad til den, eller at ein ikkje skal kjøpa seg inn i atomkraft, seier Venstre at dei får kjøpa der dei vil. Nei, eitt skritt hit og eitt skritt dit, nå må Venstre landa. Og eg meiner dei har landa der dei høyrer heime: på høgresida i norsk politikk.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
I denne saka er det interessant å følgja sentrumsalternativet som prosjekt, vil eg seia. Ein har altså Venstre, som er i lomma på Høgre og Framstegspartiet, ein har Senterpartiet, som står saman med Arbeidarpartiet og SV, og så har ein Kristeleg Folkeparti, som er forvirra, og som ikkje heilt veit kva dei skal velja. Då vel dei å gå sin eigen veg, og det er den eg har litt vondt for å forstå. Ein kan gjerne snakka mykje om at ein ikkje ønskjer at Statkraft skal ha slik styrke i forhold til regionale selskap, og ein kan gjerne snakka om at dei ikkje treng å ha slik styrke som Arbeidarpartiet og SV og Senterpartiet går inn for i europeisk samanheng – men det blir liksom litt midt imellom alt. Så eg ønskjer ei betre forklaring på kvifor Kristeleg Folkeparti har tatt på seg denne litt merkverdige rolla – i lause lufta, for å seia det sånn. Så til det som eg trur Hilde Frafjord Johnson er førebudd på, nemleg dette med miljøvilkår. Frafjord Johnson har sjølv sete i regjering og valt ikkje å legga fram retningslinjer for bruk av oljefondet. Det har ført til at Noreg har gjort ein del investeringar som etter mi meining iallfall burde uroa Kristeleg Folkeparti, men eg må jo innrømma at det har vore rimeleg stille i forhold til den kritikken som SV har reist her. Men kvifor vil ikkje Kristeleg Folkeparti vera med og gje nokre føringar for Statkraft sine oppkjøp når det gjeld Kyoto og klimaproblematikken, eller når det gjeld forholdet til atomkraftverk? Eg forstår ikkje heilt at det ikkje skal vera mogleg å bruka den styringsretten som ein i realiteten har.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Ja, verklegheita til Bent Høie kan sjå mørk ut, og den kan sjå lys ut. I dag har ho tydelegvis eit lyst preg over seg. Iallfall gjev replikken hans uttrykk for det. Men verkelegheitsoppfatninga til Høgre tek eg med ei klype salt, og eg tek også med ei stor klype salt den omsorga ein har for forbrukaren, kjøparen av straum. Så kan ein seia at Høgre er imot alle avgifter og mot omtrent alt i forhold til å forsøka å styra ting i riktig retning. Det er nettopp det ein har høve til dersom ein vil, i forhold til statleg eigarskap og i forhold til den styringsmoglegheita som ligg i denne salen. Ein kan faktisk vedta høgare avgifter og lågare avgifter. Det kan ein gjera dersom ein vil. Ein kan òg, men det vil jo ikkje Høgre, styrkja den offentlege eigarskapen lokalt f.eks. ved at kommunane kan få ein økonomi som dei kan overleva av. Det vil ikkje Høgre. Høgre gjev kommunane dårleg økonomi. Det einaste enkelte kommunar kan gjera for å skaffa seg pengar, er å selja kraftverka sine. Det er god Høgre-politikk. Så kan ein seia at det tener forbrukaren. Ja, det kan henda at det gjer det av og til, men totalt sett tener Høgre-politikk marknadskreftene. Når marknaden går opp, går prisen opp, og då er det forbrukaren som skal betala. Då er det slik i Høgre sitt samfunn at den som har mykje pengar, kan klara seg, mens andre som ikkje har den økonomien som Høgre-folk har, får det monaleg verre og må streva for å klara kvardagen. Men dei forbrukarane som slit i kvardagen, er ikkje spesielt interessante for Høgre, heller ikkje i denne saka.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Eg prøvde i mitt innlegg å klargjera det som SV har fått gjennomslag for i forhandlingar med Arbeidarpartiet. Ei sentral sak for SV, men som ikkje er det for Høgre «light» eller for Venstre, er eigarskapsproblematikk. Det at ein kan sikra og behalda ting i offentleg eige, er eit svært sentralt punkt for ein sosialist. Det er riktig at dersom det var opp til SV, ville ein òg fått vedtatt fleire styringssignal enn det ein nå får. Eg tar til etterretning at her må me gjera ein betre jobb i neste omgang, til hausten, dersom det skulle bli ei aktuell problemstilling i forhold til regjeringsforhandlingar, som Kvassheim var inne på. Eg trur at noko av det svake ved Venstre sin argumentasjon er at ein ønskjer sterke regionale selskap, men ein ønskjer ikkje å medverka til at kommunane får ein økonomi til å ha slike selskap – altså blir Venstre sin argumentasjon hol. Det blir eigentleg ein argumentasjon for å trekka inn utanlandske aktørar, slik som ein veit Lyse skal gjera for å skaffa seg pengar. Det er riktig at SV og Venstre er to forskjellige parti. Eg synest at Venstre nå plasserer seg veldig mykje opp mot Petersen og Høgre. Det håper eg veljarane ser og tar til etterretning.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
La meg starta med å innrømma at eg er ein slett joggar, men eg er ein god lagspelar – på fotballag. Og det er mitt utgangspunkt i denne saka òg. Når det er mogleg å få til eit godt resultat og vinna ein kamp om den offentlege eigarskapen, så vil eg gjerne vera med på det laget. Og det er altså SV i denne saka. Så får det eit rart skjær når Høgre spør om kva side SV står på – forbrukarane eller Statkraft si side. Ja så menn går det an å skapa motsetningar! Men kven er forbrukarane då? Kven er Statkraft eigentleg? Det er det norske folk som eig Statkraft. Sanner kan òg gjennom sin posisjon her vera med og styra den bedrifta til forbrukarane sin fordel dersom han ønskjer det. Men det er ikkje det det er snakk om her. Interessene til Høgre og Jan Tore Sanner er først og fremst – som tidlegare i dag – å syta for at ein brukar konsulentar og rådgjevarar for 1 milliard kr for å privatisera eit statleg eigd selskap, det er å syta for at aksjemarknaden og kursen går som eit olja lyn, sånn at dei som har aksjar, får noko igjen – det er Høgre-politikk! Då synest eg at det blir søkt å snakka om kven det er SV tenkjer på – Statkraft eller forbrukaren – når ein veit at det som ligg Høgre sitt hjarte nærast, er marknaden og aksjespekulanten.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Sidan det ikkje er sett opp taletid i denne saka, har eg tenkt å halda på ei stund. Nei, eg skal berre ta opp eit forslag frå SV i denne saka, som står på side 2 i innstillinga, fordi me meiner at det nå er nødvendig å få rydda opp i dette og få plassert ansvaret der det høyrer heime, nemleg hos reiarstanden. Me synest det er unødvendig at Stortinget nok ein gong skal halda handa si over desse reiarane, slik som ein gjorde det når det gjaldt reiarskatten. Eg tar hermed opp det forslaget.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Først til dette ønsket fra noen om at andre kommunale og fylkeskommunale verk skal kunne kjøpe seg opp, og redselen for at Statkraft skal bli for dominerende i markedet. Jeg forutsetter at konkurransemyndighetene skal vurdere hvor dominerende Statkraft blir ved neste oppkjøp. Det er deres rolle. Og jeg kan jo da stille representanten Høie spørsmålet: Hvis flertallet i Stortinget hadde gjort som Høyre ville, og som Venstre gjorde, nemlig å si at vi ikke ønsker å tilføre denne kapitalen hvis ikke dette kan komme inn under 50 pst. av eierskapet – eller gått imot totalt – hvor mye konkurranse ville det da vært om salg av Agder Energi, hvis Statkraft i dette tilfellet måtte trekke sitt tilbud? Da ble det i hvert fall ikke noen konkurranse. Så til dette med rollene. Ja, derfor understreket jeg ganske sterkt at her gjelder det å holde tungen rett i munnen, og jeg tror at statsråd Akselsen svarte ganske greit på det spørsmålet da det bli stilt i Stortingets sal nå under behandlingen av Statoil-saken.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Fremskrittspartiets stillingtagen og holdning i denne saken forbauser meg overhodet ikke. Jeg har i grunnen stor respekt for et parti som klarer å holde noen linjer i politikken, og vi har jo aldri vært i tvil om hva Fremskrittspartiet vil: De vil ikke ha statlige selskaper i det hele tatt. Så til dette med hvem som så lyset eller ikke så lyset. Det kan en jo diskutere, men i så tilfelle er det mange som ikke har sett lyset, for det er et stort flertall i denne salen som ønsker å beholde Statkraft som et heleid statlig selskap. Når det gjelder strømprisene, er det mange ting som for så vidt påvirker prisene, men jeg vil ikke tro at Statkraft i et nordisk marked med den makten de har i dag, kan påvirke prisene i noen særlig grad. Til det er konkurransen både fra de andre skandinaviske landene og fra Nord-Europa altfor stor. Så jeg må si at argumentet om at Statkrafts oppkjøp og en monopolsituasjon vil påvirke prisdannelsen i Norge, det har jeg ingen tro på.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Jeg snakket ikke om å se Lyse, jeg mente lyset. Og jeg tror det er mange som har sett lyset i denne saken. Jeg har en haug med avisutklipp – fra Stavanger Aftenblad, flere fra Aftenposten og ett fra Dagens Næringsliv i dag. I Stavanger Aftenblad av 4. april, den dagen vi avgav saken, sier de: «Fritt fram for nye Statkraft-oppkjøp» Det er overskriften. Og videre: «Rogaland har seks stortingsrepresentanter i energikomiteen. Det hjelper ikke Lyse Energi.» Nei, i denne saken er det ikke Lyse Energi og dens utvikling vi skal diskutere, det er faktisk Statkraft, og at vi som eiere skal foreta oss noe. Det er det viktig for meg å understreke. Og faktisk mener jeg at det har betydning at Statkraft kan være en tilbyder i denne saken, og at ikke ett fylkeskommunalt selskap skal stå som den eneste tilbyderen.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Høyres politikk når det gjelder statlige selskaper, er godt kjent. Det har ikke forbauset meg i det hele tatt at man ønsker en delprivatisering av Statkraft. Men det jeg ikke skjønner, er at man denne gangen gjemmer seg bak Konkurransetilsynet og faren for å bli for monopolistisk. Jeg stilte i mitt innlegg spørsmålet om et delprivatisert Statkraft som ønsker å foreta ytterligere oppkjøp i Norge, ville få en mindre dominerende posisjon enn et heleid Statkraft. Jeg skulle ønske at Bent Høie kunne forklare meg dette. Så til slutt konkurransemessige forhold. Det er og må være slik at Konkurransetilsynet må gå inn når de enkelte oppkjøp er foretatt, og vurdere hvorvidt oppkjøpene fører til større monopolisering eller ikke. Det er konkurransemyndighetene som må ordne opp i dette. Men jeg skulle ønske at representanten Bent Høie kunne forklare meg hva som er forskjellen på «en dominerende rolle» enten det er et heleid statlig selskap, eller det er et delvis statlig selskap.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Representanten Bent Høie unngikk elegant å svare på det spørsmålet jeg stilte ham, og derfor gjør jeg det ganske direkte nå: I en konkurransesituasjon – hvis det er konkurransen man er redd for – hva er forskjellen på oppkjøp fra et delprivatisert Statkraft og et heleid statlig Statkraft?
Bent Høie (Høyre), 2001-04-26:
Innledningsvis vil jeg si at jeg reagerer en del på de hentydningene som representanten Blattmann kommer med. Det er nettopp det som representanten Blattmann tar opp avslutningsvis, nemlig statens ulike roller som eier, som kanskje burde ha bekymret også Arbeiderpartiet noe mer. Det som i alle fall har vært mitt utgangspunkt i denne saken, er behovet for å se at det utvikler seg alternative, større selskaper til Statkraft. Det er det muligheter for i tre områder, slik det er i dag. Det er i Stavanger-området med Lyse Energi, i Sør-Trøndelag-området, og det er i Oslo-området med Viken Energi. Disse tre områdene har selskaper som har potensial til å bli et alternativ til Statkraft. Når en da tar opp bekymringen for at Stortinget gir Statkraft så mye kapital at en kan hindre utviklingen av alternativer, mener jeg det er et redelig standpunkt som man ikke behøver å angripe med de hentydningene som Blattmann her kommer med. Jeg vil ellers peke på en sak som vi har hatt til behandling tidligere i dag, nemlig delprivatisering av Statoil, der flertallet – inkludert Blattmann – uttaler følgende: «Flertallet mener at dagens eierstruktur i Statoil er problematisk. For det første har staten en rekke oppgaver utover å være eier. Når staten både er eier, lovgiver, kontrollør og skatteinnkrever, kan det oppstå rollekonflikter. Dernest hindrer dagens eierstruktur at selskapet eksponeres for samme markedsmessige overvåking som konkurrentene.» Disse innvendingene burde også Blattmann hatt med seg i denne saken, og jeg vil spørre representanten Blattmann om hun ikke ser en del paralleller her.
Bent Høie (Høyre), 2001-04-26:
På det spørsmålet vil jeg svare at det faktisk er mulig å ha to tanker i hodet samtidig. Høyre går helt klart i saken inn for å delprivatisere selskapet. Det mener vi er riktig, og det er – som Aud Blattmann sier – ingen overraskelse for noen. Samtidig ser vi også at selskapet er i ferd med å nå en posisjon som gjør at vi får et godt tilleggsargument for også denne gangen, som heller ikke er noen overraskelse for Blattmann, å stemme imot å tilføre Statkraft ny kapital. Det har vært Høyres posisjon lenge. Dette gir gode tilleggsargumenter for den posisjonen. Vi som sitter i denne sal, har faktisk også et primæransvar for forbrukerne ute, som er i ferd med å bli rimelig lei av å betale den høye kraftprisen som nå utvikler seg. Regjeringen har selv vist at den utviklingen kommer til å fortsette hvis en viderefører denne politikken. Da er det feil nå å gjøre grep, før en har tenkt igjennom denne situasjonen, som ytterligere presser elprisene opp.
Bent Høie (Høyre), 2001-04-26:
Det er jo nettopp den situasjonen som representanten Rahm her beskriver, som gjør det nødvendig å stoppe opp. For hvis en deler Høyres og for så vidt også Venstres bekymring – en bekymring som, ettersom jeg forstår, Kristelig Folkeparti også deler – for at Statkraft kan få en for dominerende rolle, er det kanskje på tide å si nei og stoppe opp og tenke seg om. Hele hensikten da en liberaliserte energimarkedet i Norge, var nemlig å få en sunn konkurranse, som på den ene siden bidrog til lavere priser, og på den andre siden forhindret at en foretok ulønnsomme investeringer. Hvis en viderefører en politikk som går ut på å gi Statkraft den kapitalen som de vil ha, er en i ferd med å posisjonere seg tilbake igjen i den tidligere situasjonen, og det ønsker ikke Høyre.
Bent Høie (Høyre), 2001-04-26:
Som jeg har prøvd å redegjøre for et par ganger, er det helt åpenbart at hvis Statkraft i dag hadde vært et delprivatisert selskap, hadde jeg som representant for myndighetene håpet at Konkurransetilsynet hadde grepet inn for å forhindre at de skulle få en for dominerende posisjon. Nå er vi i en situasjon der vi også sitter med et annet redskap, nemlig muligheten for å stoppe en kapitaltilførsel for å hindre denne utviklingen, og for å gi noe tid i forhold til å få en omlegging også på dette området. Beskrivelsen av denne situasjonen har jo Aud Blattmann selv vært med på i forhold til innstillingen om Statoil, nemlig statens ulike roller, og det er nå på tide å få ryddet opp i dette.
Bent Høie (Høyre), 2001-04-26:
Det virker som om representanten Langeland mener at dagens vedtak skal stå som en mur rundt Statkraft og sikre dem mot privatisering. Da vil jeg minne representanten Langeland om at flertallet her også mente at det var behov for tre oljemiljøer i Norge, helt til styret i Hydro mente noe annet. Jeg vil også minne representanten Langeland om at flertallet i dette hus mente at det var nødvendig med et heleid statlig oljeselskap, helt til styret i Statoil mente noe annet. Og grunnen til at flertallet da snudde, var at virkeligheten innhentet flertallet. Jeg har ikke ambisjoner om at virkeligheten skal innhente representanten Langeland, men jeg tror ikke det er lenge før også Statkraft kommer og ber om å bli delprivatisert. Det bør de iallfall gjøre etter å ha hørt debatten i dag. Men la oss nå snu problemstillingen litt på hodet. Hva om Statkraft hadde vært et privat selskap som var i ferd med å få den markedsposisjon som de nå har? Da hadde Langeland, for å si det billedlig, ligget oppunder taket i forhold til protester på vegne av folk med bekymring for utviklingen i markedet. Nå gir han dem en gavepakke og sier: Fortsett med den utviklingen! Og det betyr at heller ikke i denne saken er SV opptatt av vanlige folks vilkår og vanlige folks strømregning, men heller opptatt av de statlige selskapenes ve og vel.