trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2021-05-27:
Osteoporose forårsaker mye lidelse og store kostnader for samfunnet. Det er mange som rammes, og særlig gjelder det kvinner. Vi blir flere eldre, og behovet for forebygging, utredning og behandling av osteoporose vil øke i årene som kommer. Osteoporose er en risikofaktor for brudd. Brudd hos eldre er forbundet med høy sykelighet og betydelig dødelighet, og mange blir pleietrengende etter brudd. Derfor er det viktig med tiltak for å redusere forekomsten av osteoporose og tiltak for å forebygge fall hos personer med osteoporose. Fysisk aktivitet og et sunt og variert kosthold er viktig for god beintetthet og kan virke forebyggende mot beinskjørhet. I tillegg vil ulike medisiner kunne redusere utviklingen av osteoporose. Fallforebyggende tiltak og trening har dokumentert effekt og reduserer utgifter til pleie og omsorg. Sykehus og kommuner må samarbeide om tiltakene. Noen sykehus har som rutine å måle beintetthet hos pasienter med brudd hvor det er mistanke om osteoporose. Fastlege må få informasjon fra sykehus og legevakt om fall og brudd, og kommunen kan gjennomføre fallforebyggende hjemmebesøk og starte fallforebyggende trening. Representantene Toppe og Mossleth tar opp viktige temaer i sitt forslag. Forslaget innebærer at regjeringen skal sørge for at alle helseforetak skal etablere en spesiell modell for bruddforebygging og sikre finansiering av dette tilbudet. Det er viktig at sykehusene iverksetter tiltak og behandling for å redusere risikoen for brudd. FLS-modellen er i bruk ved flere sykehus, og forebyggende arbeid er en lovpålagt oppgave for helseregionene. Sykehusene skal bidra til å fremme folkehelse og forebygge sykdom og skade. Forebyggende arbeid kan også inngå i ISF-grunnlaget dersom arbeidet omfatter pasientkontakt. Det er sykehusene som har ansvaret for å sikre forsvarlig behandling og oppfølging av pasienten. Hvilke prioriteringer de skal gjøre, og hvilke metoder de skal benytte for å ivareta dette ansvaret, er faglige vurderinger som skal ivaretas av sykehusene og ikke minst av fagfolkene på sykehusene. Derfor mener jeg at en ikke bør støtte representantenes forslag.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-27:
For det første mener jeg det ikke er riktig å si at regjeringen sin strategi på dette området ikke var vellykket. Det kan jo også hende at vi hadde veldig store ambisjoner, og hadde vi nådd alle målene, kunne det være fordi man ikke hadde turt å sette ambisjoner. Dette er et arbeid som går videre, og som er viktig. Utfordringen med Senterpartiets forslag – og det er ofte noe som går igjen – er at Senterpartiet, når man snakker med de store ordene, snakker om en tillitsreform i helsetjenesten, men partiet har ikke tillit til at fagfolkene faktisk har mulighet til å gjøre det som er kjerneoppgaven til fagfolkene, f.eks. å velge hvilke metoder de skal bruke. Da ønsker man at Stortinget skal gå inn og bestemme det, og det er det motsatte av en tillitsreform.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-27:
Det er faglige retningslinjer for denne pasientgruppen, og det er direktoratet, sammen med fagmiljøene, som vurderer når det er behov for å oppdatere disse. Det er kontinuerlig et arbeid med å oppdatere de faglige retningslinjene, men det er et arbeid som skjer i fagmiljøene i samarbeid med direktoratet. Akkurat nå, i det året vi har vært igjennom, har det selvfølgelig også vært begrenset kapasitet i direktoratet til å prioritere en del av det viktige arbeidet med å oppdatere ulike faglige retningslinjer.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-27:
For det første har ikke jeg noen gang registrert at helseregionene har ment at innsatsstyrt finansiering hindrer dem i å arbeide med å etablere tverrfaglig samarbeid – tvert imot. Det er i så fall nytt for meg. For det andre skal den innsatsstyrte finansieringen ikke styre den faglige praksisen i sykehusene. Det er også en av grunnene til at vi har en balanse i finansieringen av sykehusene våre mellom basisfinansiering og innsatsstyrt finansiering – nettopp fordi finansieringsformen ikke skal styre det faglige innholdet i tilbudet. Når det gjelder prioritering av hvilke faglige retningslinjer som bør oppdateres, er det et stort og viktig arbeid som foregår i direktoratet. Det er alltid et stort behov for kontinuerlig å oppdatere og gjennomgå de faglige retningslinjene.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Da er det vel slik å forstå at de forslag som Arbeiderpartiet er en del av, også er fremmet, gjennom det representanten Wilkinson nettopp sa. Arbeiderpartiet ønsker et sterkt offentlig helsevesen med fagfolkene i front, et helsevesen som tar vare på oss når vi trenger det, uavhengig av størrelsen på lommeboka eller hvor man bor, og der vi har ansatte som har nødvendig tid til å hjelpe og gi god oppfølging til dem som trenger det. Vi er uenig i at en forvaltningsmodell som kan bidra til pulverisering av det politiske ansvaret for sykehusene, er riktig vei å gå for å løse de utfordringene helsevesenet står overfor. I 2035 kommer vi til å møte en stor mangel på helsepersonell hvis vi ikke tar grep. Det haster med å gjøre noe. De ansatte er den viktigste ressursen vi har i helsevesenet. Norge må bidra til å utdanne det helsepersonellet vi kommer til å ha behov for i framtida, og det er et viktig politisk spørsmål vi må sikre en god løsning på. Et annet viktig politisk spørsmål som krever svar, handler om å utjevne forskjellene i helsevesenet. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, sammen med Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, fremmer et forslag der vi ber regjeringa legge fram en strategi for å utjevne sosiale helseforskjeller. Dette er i tråd med ønskene til både Kreftforeningen og Nasjonalforeningen for folkehelsen. Det er grunnleggende urettferdig at de med lang utdanning og god økonomi lever lenger og har færre helseproblemer. Også i helsepolitikken må vi ha som mål å redusere de økende forskjellene vi ser i Norge.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Jeg skal gjøre det kort: Er statsråden enig i at det er bekymringsfullt store helseforskjeller i Norge? Og mener statsråden at regjeringa gjør nok for å bekjempe de forskjellene?
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Det er et offentlig ansvar å sikre gode og likeverdige helsetilbud til alle, uavhengig av hvor i landet man bor. Da er det også viktig å ta i bruk alle tilgjengelige ressurser, uavhengig av om de er private, ideelle eller offentlige. Koronapandemien har vist oss hvor lett helsekøene igjen kan vokse seg store. Derfor må det, særlig når vi er tilbake i en normalsituasjon, sikres at helsekøene reduseres, og at pasientene får god behandling. Fritt behandlingsvalg er et gode for pasientene og et svært viktig tiltak for å motvirke et todelt helsevesen. Når venstresiden vil reversere ordningen med fritt behandlingsvalg, setter de ideologi foran folks helse. Det burde være en selvfølge at alle har frihet til å velge det behandlingsstedet de ønsker. Pasienten velger, staten betaler. Fremskrittspartiet mener organiseringen av sykehusgrensene må endres ved å avskaffe de regionale helseforetakene og fordele oppgavene mellom en nasjonal styringsenhet og de enkelte helseforetakene. Vi mener de regionale helseforetakene er et unødvendig mellomledd og fører til ansvarsfraskrivelse og unødvendig byråkrati. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å fordele oppgavene mellom staten og de lokale helseforetakene og på den måten sikre at alle pasienter får gode og likeverdige helsetjenester, uavhengig av bosted. Et annet viktig moment for å sikre likeverdige helsetjenester er å sørge for at vi utdanner det helsepersonellet vi har behov for. Nav publiserte forrige uke sin årlige bedriftsundersøkelse der de ser på hvilke forventninger bedriftene har når det gjelder sysselsettingsutviklingen det kommende året. Tallene viser at sykepleiermangelen har nådd rekordstore høyder det siste året. Årets undersøkelse estimerer en mangel på nesten 7 000 sykepleiere. SSBs framskrivinger viser at vi kan mangle om lag 36 000 helsefagarbeiderårsverk og 20 000 sykepleierårsverk fram mot 2035. Det er en situasjon som må tas på alvor, og som vi politikere må bidra til å løse til det beste for pasienten, helsetjenesten og landet.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
La meg først og fremst takke komiteen for et konstruktivt og godt samarbeid i denne saken. Saken handler om en forsterket innsats for å behandle benskjørhet og forebygge brudd hos eldre. Komiteen deler forslagsstillernes mål om bedre behandling for benskjørhet og å forebygge brudd hos eldre. Mellom 240 000 og 300 000 nordmenn har osteoporose, og studier viser at kvinner har nesten dobbelt så stor risiko for å utvikle sykdommen. Det er typisk norsk å være god. Vi er i verdenstoppen i langrenn. Vi er i verdenstoppen i håndball. Og dessverre er vi også i verdenstoppen i antall hoftebrudd – i alle fall i forhold til befolkningens størrelse. Fall er den tiende viktigste årsaken til dødsfall og den sjette viktigste årsaken til helsetap i Norge. Fallskader utgjør nesten halvparten av årlige ulykkesdødsfall, og 40 pst. av alle sykehjemsinnleggelser i Norge kommer i etterkant av fallskader. Så til partipolitikken: På flere norske sykehus i dag bruker man allerede metoden FLS. Det er en anerkjent og god bruddforebyggende metode. Fremskrittspartiet støtter imidlertid ikke forslaget om at denne metoden skal brukes i alle helseforetak, og at et slikt tilbud skal sikres finansiering. Forebyggende arbeid er en lovpålagt oppgave for de regionale helseforetakene. Fremskrittspartiet er uenig med forslagsstillerne i at dagens finansieringssystem er til hinder for å forebygge fallskader. Innsatsstyrt finansiering er bare en del av finansieringen til sykehusene, og sykehusene har selv ansvar for å prioritere sine ressurser. Med dette tilrår jeg komiteens innstilling.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-27:
Denne helseforetaksmodellen skulle skape mindre byråkrati og også tydelige ansvarsforhold, skal man tro det Arbeiderpartiet sa da de innførte modellen, med støtte av Høyre – og ikke minst Fremskrittspartiet. Siden har vi sett at reformen har fratatt folkevalgte makt over sykehuspolitikken og overført den makten til et oppsvulmende og – må vi si – ofte helsefaglig lite kompetent direktørsjikt i de ulike foretaksstyrene. Antall høytlønte administratorer har eksplodert, mange med årslønner milevis over det Erna Solberg tjener, og det har vært en økning i antall ledernivåer med samtidig mangel på stedlig ledelse mange steder. Er statsråden enig i at det ikke har blitt så veldig mye mindre byråkrati eller tydelige ansvarsforhold med den modellen som Arbeiderpartiet innførte?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-27:
I denne saken blir forslagene våre avvist av komiteen. Det synes vi er synd. At regjeringspartiene avviser forslaget vårt om at inntekter fra en høyere CO 2 -avgift ikke skal gå til å redusere skatt på formue, selskapsoverskudd og høye inntekter, er forståelig, for denne regjeringen gir jo flate avgiftsøkninger til folk flest og skattekutt til dem som har mest. I meldingen sier de til og med at kutt i formuesskatten er et klimatiltak, som vel er å ta grønnvasking til et nytt nivå. Det er mer overraskende, synes vi, at de rød-grønne ikke støtter forslaget vårt om at inntektene fra en høyere CO 2 -avgift ikke skal gå til skattekutt på formue, selskapsoverskudd eller høye inntekter. Jeg håper ikke det betyr at vi ved en rød-grønn valgseier til høsten, som vi alle jobber for, vil videreføre den miljøpolitikken som regjeringen fører, som er å la folk i distriktene som er mest avhengig av bil, bli hardest rammet av en økning i CO 2 -avgiften, mens de som har mer penger i sentrale strøk, fortsatt kan få subsidiert de dyreste elbilene. Alle partiene på rød-grønn side vil ha en ny klimapolitikk. Den skal være rettferdig. Det er bra at Arbeiderpartiet nå tar etter Rødt, i hvert fall i retorikken. Det er et stykke igjen på politikken før de er der, men ok. Vi burde også kunne samle oss om noen enkle prinsipper i denne saken for dette – vi har vært åpne for å diskutere, men det har vært liten interesse for det i behandlingen av denne saken. Det viktige er at en urettferdig miljøpolitikk vil gjøre det vanskelig å få med folk på de store endringene som trengs for å få stanset klimautslippene. Vi kommer med en rekke forslag som vi tror vil være med på å sikre at klimapolitikken kutter både utslipp og ulikhet samtidig – forslag som, etter hva jeg kan skjønne, blir avvist av komiteen. Vårt mål er at de som forurenser mest, som er de som har mest, tar sin del av ansvaret for å få ned klimagassutslippene. Vi vil at de som f.eks. sløser med strøm til helårs oppvarmet svømmebasseng eller oppvarmet innkjørsel til enorme hytter i fjellet, skal betale noe ekstra for det, og det håper vi er forslag som de øvrige rød-grønne partiene vil være enig i er en god idé. Det er fullt mulig, mener i hvert fall jeg, å ta en ny vurdering av om man ikke kan støtte Rødts forslag. Uansett vil valget avgjøre, og det vil bli rom, tenker jeg, for å få gjennomslag for viktige krav også fra vår side for å sikre en rettferdig miljøpolitikk i Norge for framtiden. Med det tar jeg opp våre forslag i saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Sjukehusalliansen som støtter helseforetaksloven, består av Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti. Det blir slått fast nok en gang i denne innstillinga. I en merknad sier disse partiene at en mener at en forvaltningsmodell «vil pulverisere det politiske ansvaret for sykehusene, som i dag ligger hos Stortinget og regjeringen. Det er her budsjettene og styringsdokumentene vedtas.» Ja, budsjetter og styringsdokumenter må vedtas her, det er også Senterpartiets mening. Det må være en klar ansvarsdeling mellom storting og regjering. Så kommer vi til styret for sjukehusene. Styret for sjukehusene på RHF-nivå er i dag utnevnt av statsråden. RHF-et utnevner styrene i helseforetaket. De som altså sitter i styrene, er ikke ansvarlige på den måten at de kan skiftes ut ved valg, som hvis de hadde vært fra fylkestinget. Hvorfor innebærer denne modellen en ansvarspulverisering, slik som regjeringspartiene sier?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
I veldig mye av det som ligger til grunn for velferdssamfunnet vårt, har vi ulike forvaltningsnivåer. Vi har storting, stat og departement, og vi har fylkesting og kommune. Det som er hele prinsippet, er at de store linjene trekkes opp av Stortinget, som så gir klare føringer for hva som i tilfelle fylkesting eller kommunestyrer skal gjøre. Dette fungerer på en god måte på mange områder. Det er en ledelsesform som altså innebærer at den som er satt til å lede et sjukehus etter Senterpartiets modell, sjølsagt må forholde seg til den rammen en får fra overordnet myndighet når det gjelder funksjonsfordeling og budsjett. Så det er innenfor den modellen at en skal ta sitt ansvar. Hvordan kan statsråden da hevde at en sånn modell for sjukehusene vil være ansvarspulverisering, mens det på andre områder, eksempelvis sjukehjem, ikke er ansvarspulverisering?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Velfungerende sjukehus som gir trygghet, er blant de viktigste institusjonene i vårt velferdssamfunn. Folkevalgte, som kan skiftes ut ved valg, må derfor styre sjukehusene. Det er en helt grunnleggende sammenheng her. De folkevalgte som skal styre sjukehusene, er Stortinget. Det er der de store rammene trekkes opp. Det er der en gir budsjettene. Det er der en avklarer funksjonsfordelingen og de store strategiske spørsmålene. Når det så gjelder sjukehusnivå, er vi nødt til å gi mer ansvar til sjukehusstyrene innenfor disse rammene, og vi må også ha en stedlig ledelse som har ansvar for kvalitet, for å følge budsjettet og for personalpolitikken. Styret for sjukehusene må bestå av folk som kan skiftes ut ved valg, for bare derigjennom kan vi sikre oss at styret er aktivt og følger med på hva som skjer i kommuner og frivillige organisasjoner innenfor det området sjukehuset skal betjene – akuttmedisin, f.eks. Denne vitaliteten er helt nødvendig, og den kunnskapen som det gir folkevalgte, er helt avgjørende for at ledelse og styring av sjukehus skal fungere godt. I dag har vi ikke noen slik ledelse. Vi har ikke noen slik folkevalgt ledelse av sjukehusene, for de som sitter i sjukehusstyrene, blir på RHF-nivå utnevnt av statsråden. Hvis de ikke følger statsrådens vilje, blir de skiftet ut, og de som da blir tatt godt vare på av statsråden i det regionale helseforetakets styre, er de som utnevner dem som skal sitte i styret for det helseforetaket. Det vi erfarer i en rekke saker, er at prosesser som tilsynelatende er demokratiske, er gjennomført på en slik måte at den reelle beslutningen er tatt på et tidlig tidspunkt av statsråden, mens det kanskje formelt sett er styret eller endog direktøren i foretaket som står fram og sier: Jeg har tatt beslutningen. Virkeligheten er at den reelle beslutningen er tatt av statsråden, men statsråden blir da ikke involvert – det er de der ute som må ta det ansvaret. Det trengs en grundig endring av modellen, slik at vi får folkestyre inn i sjukehusene, innenfor Stortingets vilje.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Ethvert verneområde må ha en forvaltningsplan, og forvaltningsplanen må være i henhold til verneformålet. Hvert verneområde endrer seg over tid. Det vokser, og dermed er det levende steder. Det betyr at forvaltningsplanen må ivaretas hvert år, og noen må gjøre jobben. I dette tilfellet er det Maridalens Venner som gjør jobben, som statsråden sa, i samråd med Statsforvalteren. Mitt spørsmål da er: Hvordan ser statsråden på at en ideell organisasjon står for den praktiske gjennomføringen av forvaltningsplanen i samråd med Statsforvalteren, som vi ser her, gjennom Maridalens Venner?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Det som er kjernen her, er at den såkalt eksterne aktøren er en ideell organisasjon. Den ideelle organisasjonen har hittil utført dette arbeidet, og det har blitt finansiert ikke av staten, men av Oslo kommune. Så faller bevilgningene fra Oslo kommune mer eller mindre bort, og spørsmålet er framtida. Det som er det flotte ved Maridalens Venner, saken og det prinsipielle, er at det er en ideell organisasjon som står for dette. Det er ikke anbud, det er ikke treårskontrakter, det er et langsiktig, faglig arbeid som får stor anerkjennelse, og mitt spørsmål er: Er ikke dette en forbilledlig måte å gjøre det på, altså at det i samråd med statsforvalteren er en ideell organisasjon som står for det praktiske arbeidet over tiår og har befolkningen med seg? Er ikke det noe som bør videreføres?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Først vil jeg si at det som representanten Haltbrekken sier om at organisasjonen i god tid ble klar over inntektsbortfallet, ikke er korrekt. Det er dessverre like misvisende som opptredenen til SVs representant i bystyret, som hevdet at Maridalens Venner verken hadde levert årsmelding eller regnskap for de siste årene. Det er beklagelig å høre sånne uttalelser fra SV. Når det er sagt, er det som er viktig i sånne verneområder og i forvaltningsplaner, at vi får en konsekvent praksis og en forutsigbarhet. Det er det vi i Senterpartiet ønsker med dette forslaget, å få en forutsigbarhet for ideelle organisasjoner som påtar seg den praktiske oppgaven. En kan ikke få forutsigbarhet hvis en skal måtte søke om prosjektmidler til enhver tid. Alternativet til at en ideell organisasjon står for det, er enten at det offentlige står for det, eller at et privat selskap står for det. Ser ikke statsråden det på samme måte?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Jeg kan underskrive på alt det som representanten Elvestuen sa, og jeg vil også fra denne talerstolen berømme den innsatsen som representanten over mange, mange år har gjort for dette. Det siste representanten sa, var at vi her står overfor noe som vi kan lære av, og det er nettopp derfor vi i Senterpartiet har fremmet forslaget. Her er det altså et landskapsvernområde med en forvaltningsplan. Forvaltningsplanen kom i 2002 etter en lang prosess. Det startet med brev fra Rolf Hansen i 1981. Gjennom mange faser ble denne forvaltningsplanen arbeidet fram, og forvaltningsplanen er i dette tilfellet i praksis fulgt opp av den ideelle organisasjonen Maridalens Venner. Maridalens Venner har en ledelse som er ganske unik ved at det er så kompetente folk når det gjelder verneformålet. Det er helt sjeldent. Når en greier å få tak i en slik organisasjon med en slik faglig dyktighet, og som skaper et resultat for en veldig billig penge, er det noe vi må se nærmere på, som representanten sa. I enhver vernesak må en diskutere hva som skal vernes, hvorfor det skal vernes, hvordan det skal vernes, og hvor det skal vernes, og så må alt det følges opp i en forvaltningsplan. Her er det en forvaltningsplan som skal følge opp formålet. Det blir ikke bare laget en plan som er et papir som egentlig er laget for å stoppe en annen bruk av området, og der det i praksis etterpå ikke skjer så mye med det. Her skjer det noe positivt. Her går en inn i den virkeligheten som er, og ivaretar formålet. Det skjer altså gjennom en ideell organisasjon, en organisasjon som ikke går inn i et anbud som varer en kort periode. Det som er så spesielt, er at partiet SV ikke er veldig glad for denne måten å gjøre det på. De burde jo virkelig sagt heia til dette istedenfor å stille spørsmål som viser at en ikke har noen særlig tillit til måten det er gjort på. Jeg er veldig glad for det som er sagt av en samlet komité i innstillinga, at «arbeidet til Maridalens Venner kan videreføres». En ønsker altså at det skal videreføres, og da er det oppgaven på det faglige grunnlaget som er saken. Det må bli en varig driftsbevilgning. Det er statens ansvar, ikke Oslo kommunes ansvar. Og, som statsråden også var inne på, hvis en går inn på denne ordningen og det fungerer bra, kan en se om det er andre steder rundt i landet hvor en har tilsvarende organisasjoner, med tilsvarende faglighet, som gjør en bedre jobb enn den måten som disse forvaltningsplanene i dag blir gjennomført på.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-05-27:
Jeg kan forsikre representanten Heggelund om at Senterpartiet kommer til å stemme for bevilgningen på 400 000 kr i RNB. Det burde vært et høyere beløp. Det burde vært det beløpet som Oslo kommune kuttet på basis av feilaktige opplysninger fra SVs leder i Oslo bystyre. Men vi støtter sjølsagt 400 000 kr. Det som er interessant her, er at det er en sjelden allianse mellom Senterpartiet og Venstre. Det minner meg om det gamle Folkehøyskole-Venstre, og det er derfor vi i Senterpartiet appellerer til at vi kanskje kan finne sammen også på dette vesle området, med å se på ideelle organisasjoners rolle i å gjennomføre en forvaltningsplan i tråd med statsforvalterens forståelse av det hele. Representanten Haltbrekken sier at en var klar over bortfallet på et tidlig tidspunkt. Nei, en var ikke klar over det bortfallet før rett før nyttår. Og da hadde organisasjonen forpliktet seg til bl.a. å utgi to viktige bøker, som beskriver bl.a. kulturlandskapet og ferdselsårer i dalen. Derfor kom en i en vanskelig situasjon. Det som er den reelle årsaken til at Senterpartiet har tatt opp dette, er det representanten Kjenseth var inne på, nemlig at denne saken kan være et eksempel på en måte å gjøre det på også andre steder. Jeg er veldig takknemlig for den holdningen Venstre har hatt, for her har vi et Venstre i regjering og et Senterparti utenfor regjering som har en felles forståelse i hvert fall på dette området, og kanskje kan vi da i hver vår flokk greie å få en forståelse av at det ikke er sikkert at den måten det blir gjort på i dag, er god med tanke på formålet. Jeg vil avslutte med det: Verneformålet er det viktige. Verneformålet må ivaretas av en forvaltningsplan, og det krever en aktiv handling for å få det til. I dag er det verneområde etter verneområde hvor det ikke skjer en aktiv handling. Dermed blir verneformålet ikke ivaretatt. Sånn kan vi ikke ha det. Her er Maridalen et prisverdig, godt unntak.
Erlend Larsen (Høyre), 2021-05-27:
Næringslivet gjør en viktig oppgave når de lar ungdom få prøve seg i arbeidslivet. Det er viktig at unge mennesker venner seg til arbeidslivets gleder og utfordringer. Som politikere er det vår jobb å legge til rette for at det er enkelt for næringslivet å ansette unge mennesker, og det er vår oppgave å gjøre det attraktivt for unge mennesker å søke arbeid. Representantforslaget fra Fremskrittspartiet om å la ungdom ned til 16 år få selge tobakk og alkohol vil ikke gjøre noen forandring i unge menneskers muligheter for å få arbeid. Representantforslaget er langt på vei allerede gjeldende praksis. Ungdom under 16 år kan selge tobakk dersom de er under tilsyn av andre ansatte over 18 år. Denne regelen er allerede svært liberal, for den ansatte over 18 år behøver ikke å være i salgslokalene når salget foregår. Ungdom over 16 år har også lov til å selge alkohol med dagens regler forutsatt at de er lærlinger under opplæring for å ta fagbrev i salgsfaget. 16-åringer kan med andre ord under dagens lovgivning selge alkohol så lenge de er under opplæring som lærlinger i dagligvarehandelen. Slik Høyre ser det, tilfredsstiller dagens lovverk intensjonen i representantforslaget. Derfor støtter vi ikke Fremskrittspartiet i denne saken.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Arbeidslinja står veldig sterkt hos dagens regjering. Som representanten fra Høyre før meg påpekte flere ganger, er Høyre opptatt av å få ungdom i jobb, og det er positivt: flere i jobb, færre på trygd. Der har vi samarbeidet godt med regjeringen i mange år, også da vi satt i regjering. Færre skal leve av offentlige stønader, og flere skal komme seg ut i arbeidslivet. Der må jeg si at Høyre har gjort en god jobb generelt sett, men dette virker litt spesielt i denne saken, for det kan oppfattes som om alkoholpolitikk dessverre er viktigere enn arbeidslinja, viktigere enn å få ungdommen i jobb. For det er spesielt ungdommen vi snakker om her. Det er snakk om å gi ungdommen en håndsrekning så de kan komme seg inn på arbeidsmarkedet. Vi har fått flere henvendelser fra veldig mange unge mellom 16 og 18 år som har problemer med å få seg jobb i butikk nettopp med den begrunnelsen at de ikke kan sitte i kassa og da ikke kan gjøre alle arbeidsoppgavene. Det er en utfordring. Det synes vi er synd, og derfor ønsker vi å ta tak i det. Det dreier seg jo ikke om at disse ungdommene skal sitte i kassa og drikke alkoholen, de skal bare skanne varene. De sitter der og skanner varer, om det er salat, brød eller øl – det suser forbi, og det burde være veldig uproblematisk. Vi synes det er litt synd at stortingsflertallet ikke er med og støtter denne endringen, som ville være til stor fordel for ungdommen. Så ser vi her at fagforeningene blir dratt inn som et argument mot dette. At Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV bruker det, er kanskje ikke overraskende: Handel og Kontor og faste stillinger – vi kjenner godt til retorikken der. Men alternativet her er ikke faste stillinger. Det er ingen stilling, det er ingen jobb i det hele tatt. Vi snakker her om ungdom. Vi snakker om skoleelever som absolutt ikke søker noen heltidsjobb. De trenger deltidsjobber, og de trenger å få en fot innenfor arbeidslivet. Det kunne de fått mulighet til på en bedre måte ved å få sitte i kassa på Rema og Kiwi, men det får de dessverre ikke. Her gjelder det også å ta ungdommen på alvor. Jeg synes det er litt inkonsekvent når vi vet at partiene på venstresida, særlig de langt ute på venstresida, er opptatt av at ungdom på 16 år skal få stemmerett. Så holdningen til å involvere og inkludere ungdommen mer i samfunnet er litt selektiv. Det gjelder tydeligvis ikke på alle områder. Vi i Fremskrittspartiet følger opp dette i flere saker. Når det gjelder 18-åringer i restaurant, er det den samme problemstillingen. De får lov til å servere hvitvin til forretten og rødvin til biffen, men de får ikke lov til å bære en irish coffee fra baren til kunden i restauranten. Det synes vi er helt ulogisk. Jeg tar opp våre to forslag til saken.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
En reisearrangør selger to eller flere deler av en reise, og de har etter pakkereiseloven en særskilt plikt til å stille en garanti. Det var 895 reisearrangører som hadde stilt en sånn garanti før koronaen. I starten av mai i år var det tallet nede i 709 bedrifter. Bare 18 av disse er oppgitt å ha gått konkurs. Det betyr at mange har gitt opp å være reisearrangør – og medlem av Reisegarantifondet – lenger. Reisearrangørene er viktige for salg. Ja, de selger reiser i utlandet til nordmenn, men de selger reiser i Norge også. De er en motor for salg og et salgskontor for reiselivet. Etter koronaen har det vært vanskelig å få stilt garantier til Reisegarantifondet, og prisen er blitt veldig høy. Vi er her i dag, og bakgrunnen for Prop. 107 S er at Stortinget påla regjeringen å være med og gi en statlig garanti for pakkereisearrangørene, sånn at de har en mulighet til å drive sin virksomhet når vi igjen skal begynne å reise. Jeg er glad for at vi i dag garanterer for inntil 50 pst. av den reisegarantien som pakkereiseselskapene er pålagt å stille til Reisegarantifondet. Det er utrolig vanskelig å si noe om hvor stort garantivolumet egentlig kommer til å bli, hvor mange reiser det er mulig å selge, hvor mye man vil selge reiser for, og hva tapsrisikoen er. Den er av regjeringen beregnet til 50 pst. En samlet komité har vært noe kritisk til denne, men det er en vanskelig beregning å gjøre, og som storting har vi få andre valg enn å støtte oss på regjeringens beregninger. Men jeg vil kommentere at vurderingen er gjort av GIEK, som kanskje er aller mest vant til å vurdere maritim næring, og de har funnet at lønnsomheten innenfor reiselivet i 2019 var veldig dårlig. Ja, reiselivet har en dårlig lønnsomhet, men det betyr ikke at det ikke er viktig. Vi har vurdert det sånn at de store pakkereiseselskapene som ikke er inkludert i denne ordningen, vil kunne få en garanti. Prisen vil dog være relativt høy – sannsynligvis. For Arbeiderpartiet har det vært veldig viktig at vi får på plass en støtte til reisearrangørene, og det er også veldig viktig for oss at regjeringen vurderer situasjonen for pakkereiseselskapene i løpet av september. Med det tar jeg opp forslaget som Arbeiderpartiet er en del av.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Reisearrangørene har mistet 90 pst. av sin omsetning det siste året. De har vært hardt rammet av pandemien lenge. Opposisjonen har fått vedtatt lån og tilskudd til denne delen av reiselivet i revidert nasjonalbudsjett i fjor, og nå får vi på plass en risikoavlastning av garantiene. Det har Reisegarantifondets administrasjon etterspurt i ett år. Det er helt klart at det er pandemien som gjør at prisene og markedet for risikoavlastning er blitt så vanskelig. Så vet vi at tid er viktig, og denne ordningen må notifiseres til ESA. Så mitt spørsmål blir: Når kan denne viktige risikoavlastningen være på plass?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Takk for svaret – jeg håper vi i hvert fall kan få en antydning om at vi har noe å evaluere i september. Jeg ser jo at regjeringen heldigvis går inn og støtter det forslaget. Så kan statsråden gi en antydning om vi er på plass da, slik at vi har noe å evaluere? Vi vet at Reisegarantifondet har bedt om hjelp og risikoavlastning for pakkereiseselskapene i over ett år, og denne ordningen skulle helst ha vært på plass per nå. Markedet for garantistillelsene er veldig vanskelig å forutsi – hvordan vil det forløpe, hvor store blir garantibeløpene, og hva er tilbudene? Vi forutsetter jo at ordningen har virket en stund når vi evaluerer i september – blir dette en reell avlastning? Hva tenker ministeren er viktig med behovet for å følge utviklingen av ordningen?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Arbeiderpartiet er opptatt av reiselivet, og det vet jeg at Fremskrittspartiet vet utmerket godt. Vi skal behandle et representantforslag senere i dag der vi ønsker en satsing på en strategi for å få det bærekraftige og riktige reiselivet i Norge for framtiden. Det er ingenting som tilsier at de store pakkereiseselskapene ikke klarer å stille garantier. Det er det som er poenget i denne saken. Det er ingen store pakkereiseselskaper som melder at de ikke klarer å stille garantier. Så er det selvfølgelig sånn at prisen er høy. Det er veldig beklagelig, og derfor har det vært viktig for oss å se om det utvikler seg sånn at de ikke vil klare å stille garantier hvis de ikke får en risikoavlastning. Jeg er glad for at vi får et flertall for det forslaget i dag.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Det var omtalen av selskapet TUI som gjorde at jeg valgte å ta ordet, et selskap som har fått statlige garantier fra Tyskland, og som er et av de selskapene som Njåstad ønsker at man skal ta risikoen for, med statlige penger, for å sørge for at de kan stille en reisegaranti som de selv er fint i stand til å stille. Det er sånn at de reisearrangørene som fins i Norge, er omfattet av kompensasjonsordninger. Vi hjelper dem med de tapene de har. Nå snakker vi om å sikre at alle kan stille en garanti til Reisegarantifondet. Det har en viktig forbrukerside. Arbeiderpartiet har fremmet et forslag, som behandles sammen med RNB, om at vi mener at de som er særskilt rammet av smitteverntiltakene, bør få 20 pst. av den omsetningen de brukte å ha før pandemien, i kompensasjon, fordi de er særlig rammet av den pandemien vi har vært inne i, og bør få en rettferdig kompensasjon. Men her snakker vi om å bruke statlige penger til risikoavlastning, og det er veldig få selskaper som ikke er en del av den ordningen som vi heldigvis vedtar i dag.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Jeg har lyst til å åpne med å takke Senterpartiet, som har fremmet dette gode representantforslaget. Nå har vi i over ett år stått her og bare snakket om hvordan vi skal kompensere for de følgene pandemien har hatt for reiselivet, og nå er det på tide også å rette blikket framover. Arbeiderpartiet vil alltid være opptatt av å ha en aktiv næringspolitikk. Staten skal sette seg mål, stille krav til næringslivet, og vi skal støtte opp under den utviklingen vi ønsker oss. Den 9. mai presenterte Visit Norway en reiselivsstrategi som heter Sterke inntrykk med små avtrykk – det er i hvert fall et av begrepene i den. Og det er utrolig viktig at vi lager en moderne reiselivspolitikk for Norge nå. Vi må få ned utslippene, vi må få mer penger lagt igjen for hver turist, og vi må samarbeide godt om å legge til rette for denne næringen. Jeg tror det er undervurdert at 7 av 100 i Norge var ansatt i reiselivet før pandemien. 171 000 ansatte – det er en stor næring. Eksportverdier for 59 mrd. kr – det er mer enn halvparten av det vi eksporterer sjømat for. Det er viktige tall, og de kan økes hvis man satser, og hvis man vet hvor man vil. For Arbeiderpartiet er en 21-prosess veldig viktig. Vi har derfor løftet den fram. Vi har også sagt at besøksforvaltning er viktig. Vi vet at når reiselivet øker i omfang, kan det skape utfordringer i pressperioder på noen mindre steder, og det kan være vanskelig å få lagt godt til rette for en liten kommune med små økonomiske muskler. Derfor har vi også sagt at det er viktig å satse på piloter for fellesgodefinansiering her. Jeg håper at det at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet stemmer imot dette forslaget, ikke viser det hele og fulle ønsket regjeringspartiene har om å legge til rette for reiselivet etter pandemien. Jeg håper det er sånn at man stemmer imot forslaget og heller kommer med de samme forslagene senere selv – som vi har sett noen eksempler på. Det er i alle fall viktig at vi får en aktiv næringspolitikk også for reiselivet.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Jeg kan ikke dy meg for å kommentere at de 50 mill. kr man nå legger på til Innovasjon Norge til markedsføring i utlandet, er ca. det samme og kanskje litt mindre enn det man ved inngangen til 2020 tok fra den samme internasjonale markedsføringen. Men tilbake til spørsmålet. Jeg er glad for at statsråden ser at den situasjonen vi står i, er en anledning til å ta langsiktige grep. Når det gjelder den nasjonale reiselivsstrategien, er internasjonal markedsføring mot våre kanskje nærere markeder viktig nå. I tillegg er det nå opplyst om at vi får en utredning om besøksforvaltningen og fellesgodefinansieringen. Det synes jeg er veldig viktig, men jeg tror vi har en del utredninger om det fra før. Jeg lurer litt på den piloten som er etterlyst i innstillingen, der Vestland og Møre og Romsdal og flere selskaper har ønsket å prøve ut trafikkstyring og fellesgodefinansiering – kan den være aktuell å gjennomføre?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Tilrettelegging for besøk og gjester hos oss er viktig, både for dem som skal komme til oss, og for dem som bor på stedene som får besøk. Det å kunne finansiere denne tilretteleggingen er det man ønsker å teste ut gjennom fellesgodefinansieringspiloter. Det som blir viktig å tenke på, er: Hva er alternativet? Enten må vi lage statlige finansieringsordninger, slik at vi får håndtert søppel, toalettforhold, kanskje klipping av stier, eller så må vi belaste en hardt prøvet kommuneøkonomi. Veldig ofte befinner disse reiselivsdestinasjonene seg i små kommuner. Eller vi må tørre å si at vi kan se etter måter der de som kommer og besøker oss, kan være med og finansiere det på. Kan det være mulig å tenke seg at det å ha en pilot på ti utvalgte steder, som dette prosjektet fra Vestlandet peker på, kan være en del av det som skal inngå i NOU-en statsråden har bestilt?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Det er ikke så mye forskning på reiselivsnæringen som det er innenfor mange andre felt. Det er påpekt her i dag gjennom ønsket om en Reiseliv 21-prosess, også kalt REIS21. Da er det viktig å tilrettelegge for en kunnskapsbasert politikk innenfor reiselivet, kanskje særlig nå når vi skal få ned avtrykkene. Er det gjort en vurdering av det å satse på at forskningen, de statlige aktørene og næringsaktørene bør sette seg ned sammen og se på hvordan vi kan ta ned utslippene fra norsk reiselivsnæring og for framtiden bygge en bærekraftig næring som også handler om en bedre lønnsomhet og gode arbeidsforhold?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-05-27:
Stortinget ba regjeringen om så snart som mulig å komme tilbake med en midlertidig ordning der staten bidrar til å reetablere et fungerende garantimarked for pakkereiser, og jeg er glad for at vi behandler dette nå i dag. Som vi har hørt, handler det om å overta 50 pst. av risikoen knyttet til banker eller forsikringsselskapers porteføljer av garantier stilt for små og mellomstore pakkereisearrangører – også mot at staten får en rimelig andel av disse aktørenes inntekter fra garantiene. Garantirammen er på 525 mill. kr, og avtaler om risikoavlastning mellom staten og banker og forsikringsselskaper kan inngås ut inneværende år, og avtalene gir risikoavlastning ut neste år, 2022. Som vi også vet, forutsetter en slik ordning godkjenning av ESA. Det er for tiden mange henvendelser til Stortinget og de ulike partiene fra reiselivet generelt og fra pakkereiseoperatørene spesielt. Det er kanskje den bransjen som har blitt hardest rammet over lengst tid. Det er allikevel slik at henvendelsene i all hovedsak ikke har handlet om mangel på garantier. Det har i alle fall ikke blitt meldt inn som et omfattende problem. Pakkereisearrangørene har imidlertid en veldig viktig funksjon i reiselivet. De henter inn kunder fra fjern og nær og pakker ferietilbud for disse. Det kan bestå av overnatting, servering, opplevelser, transport, med meget mer. Mange mindre aktører i reiselivet får sitt kundegrunnlag eller øker sitt kundegrunnlag gjennom pakkereiser. Derfor er det viktig at denne gruppen er klar til å markedsføre og selge reiser til Norge og i Norge når reisevirksomheten forhåpentligvis snart kommer i gang. Regjeringens forslag bidrar til at arrangørenes utfordringer knyttet til å stille garantier ikke øker, og med denne proposisjonen gjør vi situasjonen bedre for dem som i dag møter stor usikkerhet foran den nært forestående sommersesongen. Så har det vært noe debatt om hvorvidt man skulle utvide ordningen til å omfatte alle. Vi deler regjeringens vurdering av at det ikke er riktig nå, også fordi det er en betydelig økt andel av fellesskapets midler som da blir eksponert for risiko – kanskje opptil 1,5 mrd. kr. Jeg er glad for at vi vedtar denne proposisjonen i dag. Jeg tror det er viktig, og det haster med å få reiselivet i gang igjen. Jeg vil også varsle at regjeringspartiene går inn for forslag nr. 1, som representanten Lyngedal tok opp i forrige innlegg. Vi kommer altså til å støtte forslag nr. 1 under voteringen.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
For Fremskrittspartiet er det viktig å søke å finne løsninger for alle pakkereisearrangører, uavhengig av størrelse. Fremskrittspartiet vil ha rammevilkår som bidrar til at vi har en oppegående reiselivsnæring også etter at samfunnet åpnes igjen etter pandemien. Regjeringens forslag om en risikoavlastningsordning for garantier stilt til Reisegarantifondet legger opp til en ordning forbeholdt små og mellomstore bedrifter, hvor staten overtar 50 pst. av garantiansvaret. Reiselivet består av en verdikjede hvor små og store reiselivsbedrifter står i et gjensidig avhengighetsforhold. Pakkereisearrangørene opererer som distribusjons- og salgskanal slik at de mindre opplevelsesbedriftene får tilbudt og solgt sine opplevelsesprodukter. Til gjengjeld sørger små og mellomstore reiselivsbedrifter for at pakkereiseselskapene får tilgang på verdifulle opplevelser som tilbys forbruker. Får ikke de store pakkereisearrangørene stilt en garanti, vil det dermed få ringvirkninger for hele reiselivet, som er avhengig av pakkereisearrangørene for å opprettholde et kundegrunnlag og muligheten for et fast volum gjennom sesongene. Det legges til grunn i Prop. 107 S for 2020–2021 at 80 pst. av garantibeløpet for SMB-bedriftene tapsavsettes. Her vil jeg vise til innspillet fra Virke Reiseliv, som bemerker at det framstår som altfor høyt. Tallene fra deres undersøkelser viser at tapsavsetningene må være vesentlig lavere. Fremskrittspartiet mener at en utvidet ordning som også inkluder de store pakkereisearrangørene, ikke vil medføre en høyere risikoeksponering for staten. Og vi vil understreke betydningen av at samtlige pakkereisearrangører inkluderes i en ordning for garantistillelse til Reisegarantifondet, dette med bakgrunn i et ønske om å ivareta hele verdikjeden som reiselivsnæringen representerer, samt å tilrettelegge for å kunne selge Norge som et reisemål når verdenssamfunnet igjen åpner for reiseaktivitet. Vi må få på plass rammevilkår her som bidrar til at vi har en oppegående reiselivsnæring også etter at samfunnet åpnes igjen og man kan begynne å reise. Med det vil jeg ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet står inne i, og så vil jeg varsle at vi subsidiært støtter forslag nr. 1.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Stortinget ga i anmodningsvedtak 670 en bestilling til regjeringen om å komme tilbake med forslag til en midlertidig ordning for å reetablere et velfungerende garantimarked for pakkereisearrangørene. Med henvisning til Prop. 107 for 2020–2021 ble det så lagt fram en ordning forbeholdt små og mellomstore reiselivsbedrifter der 80 pst. av garantirammen på 525 mill. kr tapsavsettes. Det vil i realiteten innebære at regjeringen forventer at 80 pst. av små og mellomstore pakkereisearrangører går konkurs som følge av pandemien. Stortinget er siden blitt gjort oppmerksom på at regjeringens estimat anses for å være dramatisk overdrevet, og at et mer realistisk tapsanslag ligger nærmere størrelsesordenen 20–30 pst. Det er derfor ønskelig å få innsyn i beslutningsgrunnlaget for 80 pst.-estimatet og hvorvidt det understøttes av GIEK. Hvilke vurderinger legger statsråden til grunn når 80 pst. av garantirammen for små og mellomstore reiselivsbedrifter forventes å gå tapt, og understøttes det av GIEKs risikovurderinger?
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Det har vært ønskelig å få på plass en midlertidig garantiordning som sikrer samtlige pakkereisearrangører, uavhengig av størrelsen. Det er med bakgrunn i at også de store vil binde opp en betydelig andel av sin likviditet som følge av garantikravet fra Reisegarantifondet. Strammes likviditeten til for de store, vil det få ringvirkninger for små og mellomstore reiselivsbedrifter som selger sine tjenester gjennom de store pakkereisearrangørene. Med henvisning til Prop. 107 for 2020–2021 viser regjeringen til at det foreligger stor usikkerhet rundt næringens garantibehov, og at det er vanskelig å beregne risiko i garantimarkedet. Det har dannet opphav til ulike tapsanslag dersom samtlige pakkereisearrangører inkluderes i ordningen. Det er derimot verd å bemerke at risikoen er lavere for de større og relativt robuste reiselivsbedriftene, og at tapsavsetningen derfor må anses for å være lavere for disse bedriftene enn for de små og mellomstore. Hvor mye forventer statsråden vil måtte tapsavsettes dersom en midlertidig garantiordning utvides til også å inkludere de store pakkereisearrangørene?
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Som jeg nevnte i mitt forrige innlegg, er det viktig for Fremskrittspartiet å søke å finne løsninger for alle pakkereisearrangørene. Det er veldig viktig for reiselivsnæringen, og kanskje spesielt viktig for reiselivsnæringen i Nord-Norge. 26 av 39 kommuner i Troms og Finnmark er mer avhengig av reiselivsaktivitet sett ut fra sysselsetting enn landsgjennomsnittet. Når man ser hvordan denne saken har utviklet seg fra vi startet for en del måneder tilbake under pandemien, for å sikre at vi har et reiseliv også etter pandemien, er det veldig spesielt å se at representanter fra opposisjonen, som har vært høyt på banen med å kritisere regjeringens håndtering av garantiavlastningen – og spesielt de to nordnorske representantene, som til gangs har kritisert regjeringens håndtering av Reisegarantifondet og garantiavlastningen – er de som nå i dag fungerer som støttehjul for regjeringen. Det er realiteten, og det er skuffende. Jeg skulle gjerne sett at vi kunne ha dannet et flertall for å få på plass en risikoavlastning som hadde fungert også for de store, uavhengig av størrelse. Det som er viktig, og som Fremskrittspartiet kjemper for, er å ha rammevilkår som bidrar til at vi har en oppegående reiselivsnæring også etter at samfunnet gjenåpnes. Det ønsker dessverre ikke Arbeiderpartiet å være med på. Så vil jeg avslutningsvis si at vi i Fremskrittspartiet subsidiært vil støtte komiteens tilråding.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Vi behandler en plan for å gjenreise reiselivsnæringen etter pandemien. Fremskrittspartiet har fremmet et eget forslag om å gjenreise norsk næringsliv og derigjennom også norsk reiselivsnæring. Derfor ser vi ikke noen hensikt i å støtte dette forslaget. Men når det gjelder tiltak for å gjenreise norsk reiselivsnæring, bør absolutt Arbeiderpartiet stemme for en sak vi behandlet tidligere i dag, som er usedvanlig viktig med tanke på å gjenreise norsk reiselivsnæring.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Fremskrittspartiet er opptatt av norsk næringsliv, herunder også norsk reiselivsnæring. Derfor ønsker vi en helhetlig plan og tiltak for å styrke norsk næringsliv. Norsk næringsliv, og spesielt norsk reiseliv, har ikke behov for nye vurderinger og nye planer, som representanten Aasland snakker så varmt om. De behøver konkrete tiltak. Fremskrittspartiet ville styrke garantiavlastningen for de små og mellomstore reiselivsbedriftene, men det ville ikke Arbeiderpartiet. Det var et rent konkret tiltak. Representanten Aasland hevder at vi kun jobber for de store reiselivsaktørene – vi jobber for alle reiselivsaktørene. De store reiselivsaktørene er også viktige for de små reiselivsbedriftene rundt omkring i hele landet. At Fremskrittspartiet velger å ikke støtte disse forslagene, som innebærer en vurdering og utarbeiding av nye planer, burde ikke være vanskelig for representanten Aasland å forstå. Fremskrittspartiet ønsker konkrete tiltak, det ønsker dessverre ikke Arbeiderpartiet.