Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2005-04-14:
Bakgrunnen for debatten som vi har i dag, er et Dokument nr. 8-forslag innlevert av representanten Jan Simonsen om å tillate salg av vin og sterkøl i butikker i hele åpningstiden. Nå har det seg slik at Fremskrittspartiet i komiteen er de eneste som har en positiv innstilling til dette dokumentet, og som har fremmet likelydende forslag, så jeg tror at jeg vil konsentrere meg om å argumentere for Fremskrittspartiets ståsted, og så regner jeg med at alle de andre partiene som har det motsatte syn, er i stand til å argumentere for sine synspunkter. Jeg tror jeg skal overlate det til dem. Fremskrittspartiet er et parti som er sterk motstander av at samfunnet skal legge for store begrensninger på hvor og når voksne borgere skal få lov til å kjøpe lovlig omsettbare varer. Når en så i tillegg bruker en monopolist til å stå for omsetningen av f.eks. sterkøl og vin, mens en tillater at øl med en lavere alkoholstyrke enn 4,76 pst. kan selges i butikk, blir dette etter Fremskrittspartiets mening en styring av forbruksmønsteret hva gjelder alkohol, på en meget uheldig måte. Hvorfor skal det være slik at dersom en person over 18 år ønsker å kjøpe seg en flaske vin til maten og ikke drikke mineralvann eller øl med en lavere alkoholstyrke enn 4,75 volumprosent, må denne personen henvende seg til Vinmonopolet – ja, hvis det er et vinmonopol i nærheten, da, vel å merke. Flertallet i Stortinget har alltid brukt Vinmonopolet og hevdet at Vinmonopolet er et viktig alkoholpolitisk virkemiddel som selve begrunnelsen for at en ønsker å bevare dagens vinmonopolordning. Jeg vil anta at det er mange i denne salen, samt muligens også utenfor landets grenser, som fikk seg en vekker da avsløringene knyttet til Vinmonopolet og mistanker om smøring kom fram i lyset for en tid siden. Dette satte utvilsomt hele organiseringen knyttet til alkoholpolitiske virkemidler i et underlig lys, særlig når en ser at det faktisk er mulig å kjøpe seg plass i Vinmonopolets hyller. Fremskrittspartiet har den formening at landets borgere selv er i stand til å bestemme over hva en ønsker å handle med seg når en besøker en dagligvarebutikk. Dette gjelder også om en skulle vurdere å kjøpe seg en flaske vin, eller om en ønsker mineralvann eller øl. Dette er en innstilling som en skulle tro at også partiet Høyre stod for, etter det som har stått i store medieoppslag, der lederen av Høyres programkomite, som også er nestleder, Jan Tore Sanner, proklamerte stort ønsket om vinsalg i butikk i neste stortingsperiode. Overraskelsen er derfor stor over at dette partiet nå, faktisk ved første anledning, hvis det stemmer det som står i innstillingen, vil stemme imot sine egne programformuleringer. Undringen blir jo ikke akkurat mindre når en leser hva partiet skriver i sitt eget stortingsvalgprogram for inneværende periode. Jeg vil sitere fra side 72 i dette programmet: «Høyre mener det må være samme tilgjengelighet for vin som for øl, og vil tillate salg av vin og sterkøl i dagligvarebutikkene.» Det er fortsatt mulig for partiet Høyre å vise at de faktisk er til å stole på også etter at kameralampene er slått av. Men det er åpenbart at her ligger det en stor utfordring. Jeg vil til slutt fremme de forslag som Fremskrittspartiet har i innstillingen.