Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Meldingen som vi diskuterer i dag, om Statens pensjonsfond Norge og Statens pensjonsfond utland, handler om de langsiktige valgene og hvordan vi skal forvalte våre felles sparepenger. Debatten og meldingen er også ment å bidra til åpenhet og en bred debatt om forvaltningen av fondet, med andre ord: samhandling med og forankring i Stortinget av de viktige veiene framover for begge fond. Ser vi på både SPU og SPN, oppnådde de gode resultater i fjor. Det var lave kostnader. Jeg finner grunn til å berømme begge fondene for den jobben man har gjort, og måten man forvalter våre felles sparepenger på. Hvis en ser på SPU, er utgangspunktet for investeringsstrategien å prøve å oppnå høyest mulig avkastning innenfor det som kalles moderat risiko. Derfor har jeg nå utvidet investeringene gradvis til å omfatte både nye land og nye typer investeringer og selskaper. Ved årsskiftet hadde vi investert i 72 land. I meldingen for 2011 la vi bl.a. fram flere endringer i referanseindeksen for fondet, og formålet var å få en enda bredere geografisk fordeling av investeringen. I årets melding drøfter vi flere sider ved strategien og følger opp beslutninger som er tatt de siste årene, men det er ikke lagt opp til endringer i referanseindeksen eller i mandatene til Norges Bank og Folketrygdfondet. Det er slik at investeringsstrategien er utviklet gradvis og over tid. Vi har lagt fram brede, faglige vurderinger av de valg som ligger bak. Det er en styrke. De siste årene har vi behandlet flere store temaer om investeringsstrategien, og i noen tilfeller har vi gjort store endringer. I andre tilfeller har konklusjonen vært at vi ikke gjør noen endring. Hvis vi ser på behandlingen av meldingene de siste årene, viser de tydelig at det er et bredt flertall som støtter den nåværende investeringsstrategien i Pensjonsfondet. Det er, som andre talere har vært inne på, slik at vi forvalter disse to fondene på vegne av det norske folk, og i rollen som ansvarlig investor skal vi ivareta verdier i videste forstand. Vi skal sikre langsiktig avkastning, og det henger etter mitt syn tett i hop med rollen som ansvarlig investor. Vi har høstet bred erfaring med arbeidet med ansvarlige investeringer. Norges Bank forvalter SPU og har ansvaret for eierskapsutøvelsen. Etikkrådet overvåker porteføljen og gir råd om utelukkelse eller observasjon av selskapet. Finansdepartementet, som eier SPU, har ansvaret for å fastsette den overordnede strategien og ta beslutninger om utelukkelse etter råd fra Etikkrådet. Helt siden vi fikk etiske retningslinjer i 2004, har vi sammenhengende jobbet med å styrke arbeidet med ansvarlige investeringer. Dette er et arbeid som er under utvikling hele tiden, og det er også bakgrunnen for at vi har gitt Strategirådet for SPU et oppdrag om å legge fram en rapport om fondets overordnede strategi på dette feltet. Den rapporten vil bli lagt fram til høsten, og konklusjonene fra Strategirådet og departementets vurdering vil bli tatt inn i meldingen for 2013 og lagt fram for Stortinget for diskusjon. Vi skal sørge for at Etikkrådet har tilstrekkelige ressurser til å gjennomføre arbeidet sitt. Samtidig er det ikke slik at økningen i fondets størrelse automatisk innebærer behov for en direkte økning i Etikkfondets ressursbehov. Rådet skal vurdere selskapers virksomhet, og antallet selskaper i porteføljen øker ikke med porteføljens størrelse. Vi har heller ikke basert systemet på at Etikkrådet skal ha inngående kjennskap til alle selskapene, men de skal fange opp tilfeller der andre kontroll- og overvåkingsmekanismer ikke strekker til. Slik er det, egentlig: Oljeformuen har gitt oss et utgangspunkt som er få andre land forunt. Men det å ha en stor naturressurs er i seg selv ikke nok. Det har mange land med store naturressurser erfart. For å nyttiggjøre seg en slik gave som petroleumsformuen er, må den forvaltes til beste for befolkningen på en god og langsiktig måte, og jeg mener at det har vi klart.