Unni Hennum Lie (Kristelig Folkeparti), 2004-06-04:
I Ot.prp. nr. 38 for 2003-2004 foreslår Regjeringen i hovedsak fire endringer i eksisterende lovverk. Det foreslås for det første at foreldelsesfristen avbrytes når krav mot forvaltningen blir fremmet for Sivilombudsmannen. Foreldelsesfristen forlenges med fra 1 til 3 år, avhengig av om ombudsmannen uttaler kritikk mot forvaltningen eller ikke. Dette vil gi den enkelte rimelig tid til å forholde seg til avgjørelsen uten å måtte foreta unødvendige og muligens parallelle prosesser. Denne utsettelsen gjelder imidlertid ikke dersom saken omhandler et forhold mellom to private parter. Det er viktig at Sivilombudsmannen framstår som en hensiktsmessig instans for personer som mener seg utsatt for kritikkverdige forhold fra forvaltningen. I dag stanser ikke foreldelsesfristen ved at en sak bringes inn for ombudsmannen. Man kan derfor risikere at et krav mot forvaltningen blir foreldet mens Sivilombudsmannen har det til vurdering. En konsekvens av dagens foreldelsesregel kan være at en sak må bringes inn for domstolen mens den ennå er til behandling hos ombudsmannen, for å stoppe foreldelsesfristen. Dette er uheldig. Kristelig Folkeparti synes det er gledelig at foreldelsesfristen suspenderes når en sak er til behandling hos Stortingets ombudsmann for forvaltningen. Regjeringen foreslår for det andre at man skal kunne avbryte foreldelsesfristen ved å sette fram krav om tvangsfullbyrding mot riktig myndighet i fremmed stat. En forutsetning for dette er at Norge har en avtale med denne staten om godkjenning og fullbyrding av slike krav. I dag er regelen slik at en må gå til særskilt søksmål i den stat der kravet skal fullbyrdes, for å avbryte foreldelsesfristen. I de tilfeller hvor vi ikke har en godkjennings- og fullbyrdelsesavtale, foreslår Regjeringen en regel om tilleggsfrist som et alternativ til å måtte gå til søksmål i vedkommende stat. Formålet med dette er å bedre dekningsutsiktene for fordringshavere som har sitt tilgodehavende i utlandet. Regjeringen foreslår videre et unntak fra den absolutte foreldelsesfristen på 20 år. Unntaket skal gjelde for personskade som ble påført mens personen var mindreårig. Formålet er å hindre at slike krav er foreldet når skadelidte blir klar over skaden og muligheten til å kreve erstatning. Unntaket fra den absolutte foreldelsesfristen på 20 år er en styrking av den erstatningsrettslige stillingen til personer som har senskader etter overgrep som de har vært utsatt for i barndommen. Flere av dem som har vært utsatt for alvorlige overgrep, eller som har lidt urimelig overlast i unge år, kan trenge lang tid før de makter å stille den eller de ansvarlige til ansvar. Et viktig hensyn bak foreldelsesregelen er at den ansvarlige på et gitt tidspunkt skal kunne anse seg ferdig med saken. Men overgrep mot barn og unge er så alvorlig at hensynet til disse etter min klare oppfatning må veie tyngre når foreldelsesfristens lengde skal fastsettes. Kristelig Folkeparti synes derfor det er riktig og meget viktig at foreldelsesfristen i foreldelsesloven § 9 endres for bedre å ivareta den gruppen. Det foreslås dessuten i proposisjonen at finansavtaleloven kapittel 3 om låneavtaler og kapittel 4 om kausjon skal gjelde fullt ut når en kommune eller en fylkeskommune er långiver eller konkurskreditor. For den enkelte forbruker er behovet for å bli ivaretatt på en god måte like viktig uavhengig av hvem som er ens kreditor. Det er derfor ingen grunn til å operere med ulikt regelverk avhengig av om lån er gitt gjennom en kommune, som formidlingslån gjennom en kommune eller direkte fra en kredittinstitusjon som gir mulighet for formidlingslån gjennom en kommune. På vegne av Kristelig Folkeparti vil jeg råde Odelstinget til å støtte justiskomiteens innstilling slik den foreligger.