Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Dette er et ganske vanskelig tema, for på dette området bærer mange voksne på egen smerte. Allikevel må vi voksne klare å se forbi vår egen smerte og se barna. Barn som opplever sterk konflikt mellom foreldrene, bærer den største smerten. Det gjelder konflikter både før og etter samlivsbrudd. Barn med foreldre som lever sammen, og som har et høyt konfliktnivå, lider under det, og barn med skilte foreldre som har et høyt konfliktnivå, står i samme vanskelige situasjon. Kristelig Folkeparti mener det er behov for en handlingsplan for å redusere konflikter og bedre foreldresamarbeid etter brudd. Vi registrerer at de øvrige partiene mener det ikke er behov for en sånn handlingsplan. Over 20 000 barn opplever hvert eneste år at foreldrene blir skilt eller separert. Drøyt 20 800 meklinger ble avsluttet i 2011, og som flere har sagt, mange av disse klarer man å finne gode løsninger på sammen. 2 632 barnetvistsaker ble avgjort i retten. Omtrent ett av ti norske barn mellom 6 og 15 år bor ifølge Folkehelseinstituttet i husholdninger der foreldrene er i konflikt med hverandre. For et par uker siden presenterte NRK tall som viste at nesten 3 000 par nå slåss årlig i retten om hvor barna skal bo, og om omfanget av samvær etter brudd. I løpet av de siste 15 årene har det vært mer enn en dobling i antallet såkalte barnefordelingssaker, og disse utgjør nå nesten en femtedel av alle tvistesakene i norske tingretter. Dette er ganske alvorlige tall, for dette er historien om tusenvis av barn i krise som lider under foreldrenes konflikt. Hvis ikke vi ser at disse barna og familiene trenger hjelp i denne situasjonen, hvis ikke vi ser at vi må forebygge at foreldre og familier kommer i slike konfliktsituasjoner, hva sier det da om oss som samfunn? Domstoladministrasjonen har vist til at ca. 80 pst. av barnelovsakene forlikes i retten, og de mener at mange av sakene burde og kunne vært forlikt tidligere, slik at konflikten ikke hadde blitt så tilspisset – til skade for barna. Domstoladministrasjonen mener den viktigste måten dette kan skje på, er å styrke meklingsfunksjonen ved familievernkontorene og å skjerpe kravet til obligatorisk mekling før man slipper til i domstolene. Det har vært hevdet at «en stor del» av barnelovsakene har sin årsak i vold, seksuelle overgrep og psykiatri. Noen mener det er best at foreldrekonfliktsaker kommer til retten av slike grunner. Domstoladministrasjonen mener imidlertid at dette bildet ikke helt stemmer. Familievernkontoret i Trondheim mener at slike forhold kun gjelder i ca. 10 pst. av sakene. Poenget er at det er et potensial for å redusere antallet saker som kommer til tingretten. I Adresseavisen uttaler direktør for Domstoladministrasjonen, Tor Langbach, følgende: «Domstolene bruker 70 millioner kroner i året på barnefordelingssaker. Det ville vært en bedre ressursbruk å styrke familievernkontorene». Det er litt av hovedpoenget til Kristelig Folkeparti. Vi mener i likhet med dommere at flere saker bør sendes tilbake til familievernkontorene, som kan ta disse sakene raskt og sette inn erfarne og særlig egnede meklere. Dette krever god kontakt og samhandling mellom tingrettene og familievernkontorene og ikke minst, som representanten fra Høyre understreket, mer ressurser til familievernkontorene. Det er Domstoladministrasjonens syn, og det er Kristelig Folkepartis syn. Også Barneombudet anbefaler i sin rapport, Barnas stemme stilner i stormen, at det innføres flere timer obligatorisk mekling. Det samme gjør SINTEF i sin omfattende rapport om meklingssystemet. Vi er glad for at regjeringen i vår har lagt fram en stortingsmelding om vold i nære relasjoner. Vi er også glad for at barneministeren i vår har lagt fram en proposisjon om barnevernet. Og vi er glad for at barneministeren har lagt fram en proposisjon om lovendringer for å beskytte barn ved fare for vold og overgrep. Det er også viktig for en barneminister å lytte til barn, og ikke bare se behovet og hindre at kriser oppstår, men også å sette inn tiltak før katastrofen er et faktum. Regjeringens politikk for familievernet – eller kanskje mangel på sådan – kan ligne på at man øser båten i stedet for å tette hullet. Vi ønsker barnets beste. Det heter familiepolitikk, og det heter forebygging. Jeg tar opp forslaget fra Kristelig Folkeparti.