Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Kampen for et tryggere samfunn og mot kriminalitet er en felles målsetting for alle partier her i salen. Innstillingen fra justiskomiteen viser at det er bred enighet om innholdet i vår kriminalpolitikk når det gjelder innsatsen på justissektoren. Jeg mener det er et viktig signal, og jeg vil understreke dette faktum før debatt om tall og enkeltsaker fokuseres. Kanskje har noen her eller utenfor denne sal interesse av at det siste skal dominere, men jeg mener faktisk at politikerne har et ansvar for å finne løsninger som kan samle bred oppslutning. I så måte mener jeg at justiskomiteen har gjort et godt arbeid i foreliggende innstilling. I kriminalitetsbekjempelse er årsaker og virkemidler sammensatte og kompliserte og krever av oss politikere at vi beveger oss under overskrifter og symbolpolitikk. Det finnes ingen enkle løsninger. God kriminalitetspolitikk fordrer at søkelyset rettes både mot det ansvaret den enkelte har for egne handlinger, og mot de forhold i samfunnet som innvirker på kriminalitetsutviklingen. Vi skal slå ned på kriminelle handlinger, men også motvirke og forebygge ulovlige handlinger. Kampen mot kriminalitet kan derfor ikke alene føres innenfor rammene justissektoren råder over. Arbeiderpartiets strategi er derfor en helhetlig politikk der arbeid til alle, sosial trygghet og små forskjeller mellom folk er viktig. Et samfunn med rettferdighet og trygghet forebygger og demper sosiale og etniske motsetninger, kriminalitet og vold. En styrking av barns og unges oppvekstmiljø er sentralt for å forhindre en kriminell løpebane. Vi trenger her en forsterket innsats for barn og unge i risikosonen i samspill mellom hjem, skole, frivillige, barnevern, politi og andre offentlige etater. Det skal settes grenser og reageres på uakseptabel atferd. Men straffeloven kan aldri bli det eneste svar. På alle disse områder trengs ressurser. Arbeiderpartiet er for at Politiet skal sikres midler til sitt arbeid. Men når dette skal dekkes inn ved å kutte med over 100 mill. kr i skolefritidsordningen, mener jeg at den helhetlige politikken i kampen mot kriminalitet er tapt av syne i budsjettavtalen mellom sentrumspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet. Det er en nær sammenheng mellom utøvelse av vold og bruk av rusmidler. Størsteparten av volden i hovedstaden skjer fra fredag til søndag. Arbeidet med å bekjempe vold kan derfor ikke skilles fra arbeidet mot rusmisbruk og – ikke mindre viktig – tilbudet for rusmisbrukere. Vi må ta tak i problemene før samfunnet må reagere på en kriminell handling. Arbeiderpartiet mener at en helhetlig politikk også må legges til grunn innenfor justissektoren. I arbeidet for trygghet og rettssikkerhet utgjør politi, domstoler og kriminalomsorg en kjede hvor alle ledd krever oppfølging. Den enkeltes behov for trygghet, lov og orden må imøtekommes. Politiet har her en svært viktig oppgave og har derfor de senere år fått betydelige bevilgningsøkninger. I forbindelse med den økte rammen for justissektoren legger Arbeiderpartiet vekt på en styrking av politiets forebyggende arbeid. Politiet må være synlig og tilgjengelig i nærmiljøet. I forbindelse med omorganiseringer må dette vurderes nøye opp mot målsettingen om et desentralisert politi, og operative enheter må ikke legges ned slik at tilgjengeligheten for folk flest blir forverret. Arbeiderpartiet ser behovet for en total gjennomgang av Politiets arbeidsoppgaver og ressurser for å oppnå en riktigere fordeling mellom politidistriktene. Oslo politidistrikt har spesielle utfordringer med hensyn til kriminalitetsutviklingen, f.eks. voldskriminalitet og organisert kriminalitet, og vi mener Oslo-politiet må få økte midler. Vi støtter også at Follo og Romerike politidistrikt styrkes bemanningsmessig. Med hovedstadens spesielle utfordringer og distriktets riksdekkende oppgaver mener vi det er riktig at departementet vurderer å skille ut Oslo politidistrikt som egen budsjettpost. Det må imidlertid ikke bety fremtidig konkurranse mellom politidistrikter og hindring av en fleksibilitet i ressursbruk for å møte endringer i kriminalitetsutviklingen. Vi registerer at andre byer og bynære områder møter de samme utfordringene, og vi mener at samarbeid innad i og mellom politidistrikter må utnyttes. Innenfor økonomiske muligheter må departementet legge til rette for at vi kan nyttiggjøre oss ferdigutdannede politihøyskolestudenter i aktiv tjeneste. Jeg viser her til det nødvendige arbeidet som pågår for videreutvikling og effektivisering av Politi- og lensmannsetaten, og understreker målsettingen om å frigjøre ressurser til å styrke den utadrettede og direkte kriminalitetsbekjempende virksomhet. Politifolk opplever i dag en tøffere hverdag i arbeidet mot f.eks. organisert kriminalitet og voldskriminalitet. Vi er opptatt av å gi den nødvendige sikkerhet ved utførelsen av tjenesten. Komiteen har pekt på noen forhold, men det er ikke uttømmende. Organisert kriminalitet har fått fotfeste også her i Norge. Politiet må sikres metoder for å avdekke og motarbeide disse bakmennene for grov kriminalitet og som kilde til mye annen kriminell virksomhet. Vi gjentar etterlysningen i regjeringskorridorene av Metodeutvalgets innstilling. I mange sammenhenger er det internasjonale forgreninger. Internasjonalt politi- og tollsamarbeid er nødvendig. Arbeiderpartiet er derfor fornøyd med at regjeringen Bondevik arbeider med å forberede norsk politis deltakelse i Schengen-samarbeidet og går videre med målsetting om å komme med i den operative virksomheten i år 2000. For å sikre den enkeltes rett til trygghet er kampen mot vold avgjørende. De nye tendensene til ungdomskriminalitet og tilfeller av grov voldsbruk opprører oss. Jeg er overbevist om at vi kan klare å slå dette tilbake hvis vi gjør en samlet innsats, som også Regjeringens tiltaksplan mot vold på offentlig sted tar til orde for. Men her trengs bredden i de tiltak jeg nevnte innledningsvis, både forebygging og reaksjoner. Volden i gata er lett synlig og oppmerksomheten rundt dette stort. Det er samtidig et faktum at de fleste volds- og overgrepstilfeller skjer i hjemmene. Dette er skjult og anmeldes ofte ikke, og mange saker blir henlagt eller fører ikke fram til domfellelse. Dette bør oppta oss. Trygghet er imidlertid mer enn frihet fra overgrep, det er også frihet fra frykt. Vi må også bygge ut hjelpen og støtten til dem som har blitt ofre for kriminalitet. Jeg er enig med Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund i at vi nå trenger en mer samlet og systematisk gjennomgang for å styrke voldsofrenes stilling. Det er en oppfordring også til justisministeren. Politiet skal sørge for en rask etterforskning og oppklaring. Skal vi imidlertid lykkes med en rask reaksjon når det gjelder straffegjennomføring, er vi avhengig av det neste ledd i rettskjeden, domstolene. Vi vil styrke domstolene for å få ned saksbehandlingstiden og dermed få en raskere pådømmelse. Vi er kjent med rekrutteringsproblemene i domstolene, og forutsetter at departementet følger opp med ulike tiltak for å bedre situasjonen. Behandlingen av kriminalomsorgsmeldingen i Stortinget denne høsten representerte den foreløpige sluttstenen på et langvarig arbeid for en samlet gjennomgang av straffegjennomføring, rehabilitering og ettervern. En hovedutfordring er å strukturere og målrette soningsinnhold som bedre kan legge til rette for en kriminalitetsfri tilværelse, basert på den innsattes eget ansvar. Det krever mer bruk av individuelle sonings- og tilsynsplaner, påvirkningsprogrammer og bedre bemanning, likeledes investeringer i bygningsmasse. Det var bred politisk enighet om hovedlinjene i kriminalomsorgsmeldingen, og at det ville kreve økte ressurser for å følge opp ambisjonene. For å ivareta helheten i justissektoren har vi valgt å bruke en del av den økte rammen til innsats i kriminalomsorgen. Dagens rapporter om stengte avdelinger, at stillinger ikke skal fylles ved fravær og om vurdering av nødvendigheten av aktiviteter, understreker behovet. Kriminalomsorg er viktig først og fremst av hensyn til folks behov for trygghet, lov og orden, men også av hensyn til lovbryterne. De innsatte skal på et eller annet tidspunkt tilbake til samfunnet, og i dag er ny kriminalitet det sannsynlige resultat for de aller fleste. Jeg er skuffet over at budsjettavtalen mellom sentrumspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet, som gav økte rammer for justissektoren, kun fant rom for en ensidig satsing på politiet. Denne skuffelsen til tross, jeg vil vende tilbake til utgangspunktet for mitt innlegg. Arbeidet for å sikre folks trygghet og rettssikkerhet står sentralt i vårt velferdssamfunn. Ja, det er noe av grunnlaget i velferdssamfunnet. Justiskomiteens innstilling viser at det er bred enighet om hovedlinjene i kriminalitetsbekjempelsen når det gjelder innsatsen på justissektoren. Politikk består ofte i å rendyrke motsetninger, og selvsagt er det meningsforskjeller. Men jeg vil her understreke holdningene og løsningene som samler bred oppslutning. Jeg tror det bidrar til å skape trygghet på et viktig område for folk flest.