Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Først ser jeg veldig fram til skikkelige og tøffe diskusjoner om Fremskrittspartiets gode løsninger når det gjelder både kollektivsatsing og jernbane, og ikke minst veiutbygging uten bruk av bompenger. Jeg gleder meg til debatten med representanten Bjørnflaten i senere diskusjoner rundt dette temaet. Regjeringspartiene – Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet – har nå lagt fram sin nye regjeringserklæring – Soria Moria II. Jeg har lest den, og én ting er veldig påfallende: Den nye regjeringserklæringen har langt rundere og mer uforpliktende formuleringer enn den gamle Soria Moria I-erklæringen hadde. Jeg er derfor overbevist om at mange rød-grønne velgere faktisk får seg en skikkelig nesestyver når de ser hvor lite som er igjen av de luftige rød-grønne valgløftene som regjeringsrepresentantene løp rundt med i valgkampen. Jeg har lyst til å starte med å peke på ett område hvor Soria Moria I faktisk var mye bedre enn Soria Moria II. I den forrige regjeringserklæringen sa de rød-grønne bl.a. at digital allemannsrett er viktig, og at Norge skal være et av de landene i verden som er først når det gjelder å ta i bruk og utvikle ny elektronisk kommunikasjon. I Soria Moria II er dessverre de konkrete målsettingene blitt redusert til en vag formulering om at man skal fortsette arbeidet for å tilrettelegge for bredbånd med tilstrekkelig kapasitet. Dette er svært ullent, og jeg må si langt unne de målene som lå i Soria Moria I. Feilskjæret på IKT-området stopper ikke der, for SV og Senterpartiet har nå akseptert at Arbeiderpartiet skal få mulighet til å forverre den enkeltes personvern gjennom å innføre datalagringsdirektivet i Norges lover. Jeg synes det er skummelt at Norge kan komme til å stemme for å innføre datalagringsdirektivet, eller overvåkingsdirektivet, som det burde hete. Direktivet legger opp til at all telekommunikasjon og Internettbruk skal lagres i fra seks til 24 måneder. Dette er et så kraftig inngrep i den enkeltes personvern at de som drev med overvåkning i tidligere DDR og Sovjet, ville vært misunnelige på de nye overvåkningstiltakene som direktivet åpner opp for i Norge. Jeg håper derfor virkelig at dette direktivet aldri vil bli vedtatt her i Stortinget. Soria Moria II er også svært skuffende når det gjelder samferdsel, og regjeringserklæringen lover ikke noe mer enn å følge opp Nasjonal transportplan. Det betyr at det vil være enorme utfordringer på samferdselsområdet også når Regjeringens NTP-periode er ferdig. Når vi hører regjeringsrepresentanter skryte av 100 milliarder kr mer til samferdsel de neste ti årene, må man ha med seg at det ikke er mer enn 67 milliarder kr i forhold til 2009-budsjettet. Statens vegvesen har derimot i stamnettutredningen dokumentert at det er et behov på 230 milliarder kr for å få et moderne og effektivt stamveinett. Det er i tillegg behov for 80–100 milliarder kr på det øvrige veinettet, og forfallet passerer snart 50 milliarder kr. Soria Moria II oppfyller derfor ikke på langt nær de behovene som er der ute for investeringer på vei og samferdsel. Når det gjelder motorveier, vil man på tross av Regjeringens såkalte historiske satsing være langt unna Trygve Brattelis motorveiplan fra 1962 om 800 km motorvei innen 1980. I 2019 vil vi fortsatt mangle over 300 km på å være der vi skulle vært i 1980. Ja, da blir satsingen verken historisk eller stor, den blir for små museskritt å regne. Fremskrittspartiet lagde en egen nasjonal transportplan med 2 300 km ny norsk motorvei og en kraftig økning i bevilgningene til samferdsel for å sikre næringslivet gode rammebetingelser og redusere antall dødsulykker og andre ulykker på veiene. De andre partiene stemte imot. Dette handler om å ta nullvisjonen på alvor når det gjelder både IKT og vei. Fremskrittspartiet vil i sitt alternative statsbudsjett gå inn for en kraftig økning i investeringene på infrastruktur for å sikre at intensjonene om en nullvisjon faktisk blir noe mer enn intensjoner, at det blir en realitet, og at det skal synes i budsjettene og i utviklingen i veisektoren. Det handler om å gjøre ord om til handling, og det vil Fremskrittspartiet.