Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-03-21:
Jeg vil bare komme med noen kommentarer i tillegg til det som saksordføreren har redegjort for. For Arbeiderpartiet er det svært viktig at vi holder på integriteten rundt prosessene med plan for utbygging og drift og de overordnede rammene som vi har satt for forvaltningen av petroleumsvirksomheten. Det samspillet som vi i dag har mellom politikken, som setter de overordnede rammene, forvaltningen av disse rammene fra myndighetenes side og industrien, har tjent oss godt og har gitt en utvikling på sokkelen – med både utbygginger og utslippsreduksjoner – som vi har ønsket. Det er for oss veldig viktig å presisere at vi ikke må skape politisk risiko rundt denne typen utbygginger, som er strategisk viktige for utviklingen av petroleumsvirksomheten, særlig i Barentshavet, og generelt for investeringer av den størrelsen som vi holder på med her. Dette er store penger, det er mange arbeidsplasser, og de er viktige for de regionene hvor utbyggingene skjer. Når det gjelder hva vi skal gjøre for å redusere klimagassutslippene på norsk sokkel, er det som ligger i bunnen, at dette er en sektor som ligger under ETS, European Union Emissions Trading Scheme, og som har klimakvoter. Det er et område hvor man har høye CO 2 -avgifter. Summen av de to virkemidlene skal gi en utslippspris som i sin tur generer investeringer for å redusere utslippene. Det har virket. Vi har i dag svært lave utslipp på norsk sokkel sammenlignet med andre sokler vi kan sammenligne oss med, og som det gir mening å sammenligne seg med. Vi vet også at kraft fra land kan være én måte å redusere utslippene på. Mer effektiv energibruk kan være en annen måte. Det kan komme nye måter i framtiden. Det som er avgjørende, er at vi også skal ha det innenfor fornuftige tiltakskostnader, sett ut fra hva kostnaden med CO 2 -uslipp vil være i framtiden. Næringen har også et eget veikart for utviklingen på norsk sokkel, som vi i Arbeiderpartiet mener at vi bør støtte gjennom myndighetenes deltagelse, og vi har pekt på muligheten for å opprette et eget program for å støtte det arbeidet som næringen gjør. Ringvirkninger på land fra virksomheten på sokkelen er på mange måter det som legitimerer oljevirksomheten i Norge, etter mine begreper. Vi tjener store penger på produksjon og salg av olje og gass – det gjør vi. Men den virkningen som denne næringen har for arbeidsplasser og utviklingen i regioner, er det som kanskje er det aller viktigste for nordmenn og Norge i dag. 250 000 arbeidsplasser – det er avgjørende at vi klarer å holde et høyt nivå på dette. Da er det viktig at næringen selv – oljeselskapene – også begriper at dette er viktig. Så når vi kommer til spørsmålet om ilandføring av olje til Veidnes i Nordkapp, er det kan hende for oljeselskapene en vurdering om penger og det ene med det andre. Jeg tror det er god butikk å bruke oljeterminalen på Veidnes. Det forstår jeg at også er den utbredte holdningen i industrien og blant selskapene. Men først og fremst: Sånn som saken står nå, må selskapene ha med seg at de ikke selv må skape politisk uro rundt hvordan man i Nord-Norge vurderer oljevirksomheten framover, ved å unnlate å se at terminalen på Veidnes ikke bare er viktig for å frakte olje ut og inn, men også er viktig som signaleffekt. Terminalen gir arbeidsplasser i en region og i et område som trenger det, og som forventer det, med all mulig rett. Det siste gjelder standardkontraktene: Det går mye i samme retning. Dette er kontrakter og et kontraktregime som er opprettet i samarbeid mellom norsk industri og oljeindustrien, og da forventer vi at det er det som gjelder i utviklingen – ikke at man via juridiske krumspring skal vri seg unna den typen kontrakter og dermed skape dårligere og ulike konkurransevilkår for norsk industri.