Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-12-03:
Det er en viktig og vanskelig endring i barneloven Stortinget behandler i dag. Det er argumenter som taler for og imot den foreslåtte endringen. Sist Stortinget behandlet endringer i barnelovens regler om farskap, våren 1997, stod Kristelig Folkeparti alene om å gå imot at den som påstår seg å være far, får søksmålskompetanse. Kristelig Folkeparti valgte ut fra en vanskelig avveining å ta hensyn til at det vil kunne skade barnet hvis en utenforstående mann bryter seg inn i et ekteskap der ektefellene ønsker å fortsette samlivet. Kristelig Folkeparti konkluderte i 1997 med at barnets beste i de aller fleste tilfeller vil være å få fortsette å vokse opp i trygghet og stabilitet sammen med mor og juridisk far. Hvorfor har vi snudd? I verdispørsmål er det viktig å ha noen overordnede prinsipper. Kristelig Folkeparti har det absolutte menneskeverd som en grunnleggende verdi. Retten til å ha mulighet til kunnskap om egen identitet og opprinnelse er grunnleggende. Vi konkluderer nå med at pater est-regelen i ytterste konsekvens er løgn satt i system, og det kan vi ikke forsvare. Familier er i lengden ikke tjent med å skjule så viktige familiehemmeligheter som dette er. Jeg viser her til den åpenhet vi etter hvert heldigvis har fått omkring adopsjon. For en-to generasjoner siden skulle slik kunnskap holdes skjult for omverdenen, og i alle fall for barnet. I dag er «alle» enige om at det er uheldig og i verste fall skadelig for barn å vokse opp med fortielse og løgner om sitt opphav. Vi tror i dag at åpenhet om disse tingene er og blir det beste. Forbausende nok har derfor Arbeiderpartiet inntatt den posisjon Kristelig Folkeparti tidligere hadde. De har gjort kjernefamiliens stabilitet og trygghet til sitt hovedanliggende – her basert på fortielse av faktiske forhold. Og begrunnelsen er altså barnets beste. Dette er noe overraskende kanskje, også ettersom en skulle tro at de nye teknologiske framskritt med bruk av DNA-testing ville ha endret alles oppfatning i en slik sak. Dette er spesielt underlig siden Arbeiderpartiet gjentatte ganger har sagt at de er opptatt av at adoptivbarn skal ha mulighet til å bli kjent med sitt biologiske opphav. Men Arbeiderpartiet er jo ikke like konsekvente når det gjelder barn som har blitt unnfanget ved kunstig befruktning, og altså heller ikke når det gjelder fastsetting av farskap, som vi behandler her i dag. På dette området viser Arbeiderpartiet en manglende vilje til å tenke prinsipielt. Kristelig Folkeparti mener at adoptivbarn og de som har blitt unnfanget ved hjelp av kunstig befruktning, skal ha rett til å bli kjent med sitt biologiske opphav. Men denne retten skal også gjelde barn som lever i familier der det er tvil om farskapet. Retten til å kjenne sitt biologiske opphav må gjelde alle barn. Det er rettet kritiske spørsmål til at endringsforslaget skal ha tilbakevirkende kraft. Til det vil jeg si: Det strider mot hensynet bak lovforslaget dersom forslaget bare skal gjelde for barn som er født etter at loven trådte i kraft. Det er like viktig for barn som er født før loven trådte i kraft, å få kjennskap til sitt biologiske opphav. Det at foreldrene har innrettet seg på at sannheten aldri vil komme fram, er heller ikke akkurat egnet til å skape tillitsfulle og gode relasjoner i en familie. De ovennevnte endringene er foreslått nettopp for å sikre at alle kan gå til sak om farskap uten vilkår eller frister. Det er etter Kristelig Folkepartis mening derfor ikke naturlig med overgangsregler. Samtidig er det også viktig å få fram at dette skal være en sak for domstolene, for retten. Det er ikke noe som skal overlates til den enkelte familie selv eller til et mer eller mindre tilfeldig valgt kontor å ta stilling til. Retten skal avgjøre. Barnet eller mor eller far i familien eller tredjeperson skal ikke ha en ubegrenset mulighet til å gripe inn, slik Trond Giske formulerte seg i sitt innlegg. Til slutt vil jeg understreke at Kristelig Folkeparti ser svært positivt på at lovendringsforslaget legger stor vekt på at barn så tidlig som mulig skal få anledning til å få kjennskap til sitt biologiske opphav, slik at de kan vokse opp med ro og trygghet omkring disse spørsmålene.