Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-02-04:
Det er ingen tvil om at den pågående pandemien er svært krevende for norsk økonomi. Den rammer mange næringer, arbeidsplasser og ikke minst arbeidstakere. Det siste året har vi sett verdien av privat næringsliv og norske arbeidsplasser på den ene siden og en velfungerende velferdsstat på den andre. Jeg er egentlig helt enig med interpellanten i at vi bør bruke erfaringene fra krisen til å gjennomgå og evaluere ytelser og ordninger for kontinuerlig å endre og forbedre innretningen av velferdsstaten vår. Men jeg er ikke enig i premisset om at ytelsene generelt har vært for dårlige. Forskere ved Senter for utvikling og miljø ved Universitet i Oslo har fulgt håndteringen av koronapandemien i ulike land, og de trekker fram tre grunner til at Norge har lyktes så godt som vi tross alt har, nemlig gode velferdsordninger, et sterkt offentlig helsevesen og høy tillit til myndighetene, noe regjeringen har levert på. Den norske velferdsstaten har hovedsakelig levert trygghet og forutsigbarhet til vanlige arbeidsfolk gjennom hele pandemien, kanskje med unntak av de forsinkelsene som Stortingets mange og samtidige endringer førte til i tidlig fase. Dagpengeordningen er kjempeviktig for å sikre arbeidstakere i perioder uten arbeid, uavhengig av krisen. Den kommer også med krav til aktiv arbeidssøking og tilbud om oppfølging og er både en inntektssikring og et arbeidspolitisk virkemiddel for å hjelpe folk tilbake til jobb. Under en global, dødelig pandemi, der samfunnet lukker helt ned, sier det seg selv at dagpenger fungerer mer som en inntektssikring enn som den midlertidige ordningen mellom jobber den er ment å være. Økt kompensasjonsnivå i dagpengeordningen ble innført nesten over natten av Stortinget, uten dokumentasjon på at det er et godt eller målrettet virkemiddel for å sikre folk varig jobb og inntekt, som jo må være målet. Vi må sørge for at den igjen kan fungere som en inntektssikring for arbeidsledige mellom to jobber, for det å la midlertidige endringer for å avhjelpe i en krise bli permanente når vi kommer tilbake til normalen eller er på vei ut av krisen, kan uthule og utvide ordninger slik at de ikke lenger fungerer slik de var ment. Målet må jo være å få folk raskt tilbake i arbeid. I dag morges hørte jeg Folkehelseinstituttet si at de fleste vil være vaksinert innen sommeren, og at alle over 18 år vil være vaksinert i løpet av september. Det å utvide og i denne sammenheng også uthule ordninger fram til 1. oktober eller gjøre varige endringer kan i verste fall hemme omstilling og også forlenge krisen, og det antar jeg at ingen er interessert i. Dagpenger er et veldig godt virkemiddel for dem som har hatt sterk tilknytning til arbeidslivet, de som har jobbet ganske mye og er selvgående til å komme tilbake i jobb. I et normalår er rundt 80 pst. av mottakerne tilbake i jobb innen året er gått. Det tyder på at dagpengeordningen normalt sett fungerer godt og gir trygghet og forutsigbarhet til vanlige arbeidsfolk. Men det kan som sagt være grunn til å se om det er behov for å gjøre endringer i både dagpengeordningen og andre ytelser i kjølvannet av pandemien. Det er likevel ikke sikkert at midlertidige tiltak innført i en krisetid, uten å se på hvordan de virker, og uten å se på langtidsvirkningene i en normaltid, bør bli permanente når vi skal tilbake til eller er i normalen.