Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-05-06:
Det er en kjent sak at språk er makt. Dess mer innfløkt og vanskelig språket er skrevet, dess større makt utøver den som behersker språket, i forhold til den som ikke behersker det så godt. Spesielt gjør dette seg gjeldende i den juridiske språklitteraturen. Det bør ikke være slik at det er forståelsen av selve språket som avgjør maktforholdet mellom mennesker og institusjoner. Det viktigste juridiske dokument i vårt land er Grunnloven, da den regulerer forholdet mellom den lovgivende, den utøvende og den dømmende makt. Dette er således den høyeste rettskilden i Norge. Da denne ble skrevet for 200 år siden, var den nok knapt tilgjengelig for andre enn dem som befattet seg med juridiske problemstillinger, og dokumentet var nok heller ikke skrevet med tanke på bruk av «folk flest», for å bruke det uttrykket. I 1903 ble språket i Grunnloven justert, slik at det var noe mer i tråd med skrivemåten i den siste tredjedel av 1800-tallet. Den versjonen vår grunnlov er skrevet på, er altså en 1903-versjon. Den er ikke fra 1814, som mange faktisk tror. Helt siden 1814, og i særdeleshet etter 1903, har vårt språk hatt en utvikling og modernisering i tråd med slik det har skjedd i mange andre land som vi kan sammenligne oss med. Av den grunn er det stadig blitt en større og større avstand mellom skrivemåten i Grunnloven og det språket som blir ført i det daglige, selv også innen den alminnelige juridiske litteraturen. For en del år tilbake tok Carl I. Hagen, mens han var visepresident, initiativ til en språklig oppdatering av Grunnloven. Han åpnet her for en helt nødvendig debatt. I utgangspunktet var skepsisen stor i de fleste partiene til å gjøre en fullstendig revisjon av språket. Men etter omfattende høringer og ulike ekspertuttalelser på bakgrunn av språkprofessor Finn-Erik Vinjes utkast modnet det politiske Norge til å ta fatt på dette. Da Stortinget i forrige periode diskuterte Hagens og Vinjes forslag, ga representanter fra flere partier ros og honnør til Hagens initiativ. Dette førte til at mange så behov for å modernisere språket. Stortingsflertallet ønsket imidlertid også en nynorsk versjon av Grunnloven. Derfor ble presidentskapet bedt om å sette ned et utvalg som skulle komme med et nytt forslag, både på bokmål og nynorsk. Utvalget ble ledet av professor Hans Petter Graver. Resultatet ble at vi fikk to språkvarianter på bokmål, altså én utarbeidet av Vinje og én utarbeidet av Graver-utvalget. I tillegg fikk vi en variant på nynorsk. I stortingsperioden 2009–2013 fremmet Anders Anundsen, Per-Kristian Foss, Carl I. Hagen og Michael Tetzschner forslag om språklig fornyelse av Grunnloven med en versjon utarbeidet av professor Finn-Erik Vinje. I tillegg fremmet Anders Anundsen og Per-Kristian Foss en nynorsk versjon utarbeidet av Graver-utvalget. Representanter for de rød-grønne partiene fremmet forslag om en versjon av Grunnloven på tidsmessig bokmål og nynorsk, begge språkene utarbeidet av Graver-utvalget. Fremskrittspartiet har sett at det er et stort ønske om å grunnlovfeste også en nynorsk versjon parallelt med grunnlovfesting av en bokmålsversjon. Nynorsk er således tatt med for å få et bredest mulig flertall for å modernisere grunnlovsspråket. Det er også viktig at begge målformene i det norske språket nå blir grunnlovfestet. Grunnloven er, som tidligere påpekt, den høyeste rettskilden vi har i Norge. Det skal også være en høytidelighet over Grunnloven, og dette skal være reflektert i språket. Fremskrittspartiet mener at språket som er utarbeidet av professor Vinje, har en noe mer forsiktig tilnærming til moderniseringen enn Graver-utvalget har i sin bokmålsversjon, og Vinjes versjon fremstår som noe mer høytidelig i språkføringen. Fremskrittspartiet mener at slik språket fremstår, både i bokmåls- og nynorskversjonen, bør det være lett forståelig for folk flest. Under kontroll- og konstitusjonskomiteens arbeid med denne saken har vi hatt både interne og eksterne høringer med deltakelse av høyere juridisk og språkmessig ekspertise. Et sentralt tema på høringene har vært å få avklart hvorvidt det kan oppstå tolkningsproblemer ved at Grunnloven foreligger på begge målformene i det norske språket. Alle som har deltatt, har bekreftet at dette ikke byr på tolkningsproblemer. Presidentskapet har markedsført grunnlovsjubileet på en utmerket måte og inspirert lokalbefolkningen til å komme med forslag til tiltak som markerer jubileet. Dette har medført stor oppmerksomhet rundt temaet, og det er Fremskrittspartiets ønske at Grunnloven nå får en revitalisering som rettskilde. En kan således håpe på at Grunnloven skal komme på skoleveggen igjen. En annen positiv effekt ved at Grunnloven får en språklig fornying og revitalisering, er at det i fremtiden vil bli vesentlig lettere å fremme nye grunnlovsforslag, da disse kan formuleres i tilnærmet dagens språkdrakt. Jeg vil rette en stor takk til saksordførerens beskrivelse av senere års arbeid for fornyelse av Grunnloven, der han spesielt trekker frem professor Finn-Erik Vinjes omfangsrike og mangeårige arbeid for språklig modernisering av Grunnloven. Saksordføreren viser videre til den store og iherdige innsatsen som er lagt ned av Carl I. Hagen sammen med Finn-Erik Vinje for å utarbeide et fullstendig forslag til forsiktig endring av Grunnlovens språk. Komiteen understreker at arbeidet til Finn-Erik Vinje og Carl I. Hagen har vært sterk medvirkende til, om ikke avgjørende, for at Stortinget i vår kan vedta skriftlig fornyelse av Grunnloven, og vi vil takke Hagen og Vinje for deres høyt verdsatte innsats i dette arbeidet. Carl I. Hagen er til stede i diplomatlosjen i dag. Tilfeldighetene ville det slik at han fyller 70 år i dag, og jeg vil ta meg den frihet å rette en stor gratulasjon til Hagen på hans store dag – i dobbel forstand. Etter at det en stund så ut til at det ikke ville bli nødvendig flertall for en modernisering av språket, tok vi i komiteen på nytt opp spørsmålet om partiene kunne samle seg om å få til en flertallskonstellasjon i Stortinget for dette. Jeg vil her rette en stor takk til Kristelig Folkeparti som tok initiativ til likevel å vurdere å slutte seg til en endring av Grunnlovens språk. Jeg er videre glad for at også Høyre og Venstre nå har sluttet opp om endringene, slik at et meget stort flertall i Stortinget viser vilje til endring, slik Stortinget i forrige stortingsperiode hadde et ønske om. Nå har hendelsesforløpet blitt tatt opp her i dag. Jeg har ikke tenkt å gå dypt inn i det, jeg skal kun begrense meg til å bekrefte den versjonen som Martin Kolberg fremførte i dag. Det er i dag en gledens dag, da det norske folk får en grunnlov på et språk som er forståelig. Fremskrittspartiet vil stemme for endringer i Grunnlovens språk i samsvar med Vinjes bokmålsversjon og Gravers nynorskversjon.