Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-02-13:
Den saken som vi har til behandling i dag, er et viktig skritt i retning av en mer fornuftig behandling av avfall. Forurensningslovens avfallsdefinisjoner med tilhørende bestemmelser blir endret, og dagens begreper «forbruks- og produksjonsavfall» foreslås endret til «nærings- og husholdningsavfall». Endringene i forurensningsloven innebærer også at kommunenes ansvar på avfallsfeltet blir noe redusert, samtidig som offentlige og private virksomheter gis økt handlefrihet med hensyn til håndtering av eget avfall. Dette innebærer derimot ikke at kontrollen med avfallet blir dårligere. For å sikre fortsatt kontroll med den delen av forbruksavfallet som etter lovendringen vil være unntatt fra tvungen kommunal renovasjon, vil flertallet på Stortinget delegere myndighet til kommunene til å føre tilsyn med besitter av næringsavfall etter forurensningsloven § 48. På den måten vil man hindre en eventuell risiko for økt forsøpling som følge av lovendringen. Den foreslåtte endringen skal også gjøre grensen mellom de ulike avfallstypene klarere. Dagens grensedragning mellom forbruks- og produksjonsavfall er i mange tilfeller uklar, og begrepene blir praktisert ulikt i landets kommuner. Ettersom grensen har betydning for hvilket avfall som er undergitt tvungen kommunal renovasjon eller kan håndteres av private renovatører uten kommunens samtykke, skaper dette liten forutsigbarhet for avfallsbesitter. Videre vil ulike rammevilkår i ulike deler av landet og potensial for konflikter mellom avfallsbesitter, private renovatører og kommunene være farer som vi nå kan styre unna. Flertallet i komiteen viser til at lovendringen gir næringslivet økt frihet til å velge mellom ulike avfallshåndteringsløsninger for eget avfall, med de muligheter det gir for effektivisering og reduserte kostnader. Kristelig Folkeparti mener at en slik endring generelt vil stimulere til økt bevissthet i næringslivet om avfallsreduksjon. Vi mener også dette vil gjøre det mer interessant å utarbeide bedriftsinterne avfallsplaner, bl.a. for å redusere avfallsmengdene og å sortere avfall for gjenvinning. Skjerpede krav til avfallsbehandling og innføring av en avgift på sluttbehandling av avfall har forsterket næringslivets behov for å kunne velge sorterings-, innsamlings- og behandlingsløsninger. Lovendringen vil legge til rette for en slik utvikling og dermed bidra til økt kildesortering og gjenvinning ved at prisene næringslivet vil stå overfor ved avfallsdisponering, i større grad forventes å reflektere kostnadene knyttet til behandling av avfallet de leverer. Fra opposisjonen har det blitt hevdet at denne lovendringen vil føre til at kommunenes renovasjonsetater blir satt under økt konkurranse. Kristelig Folkeparti er ikke særlig bekymret for dette. Flertallet, som Kristelig Folkeparti er en del av, vil påpeke at reduserte mengder avfall som kommer inn under dagens kommunale avfallsmonopol, ikke nødvendigvis vil gi redusert aktivitet for de kommunale innsamlingsordningene og behandlingsanleggene. Det avgjørende er om kommunene vil kunne drive sin virksomhet på en konkurransedyktig måte i et fritt marked. Flertallet vil i denne sammenheng understreke at kommunene allerede har etablert en betydelig infrastruktur for innsamling og behandling av avfall, og de bør derfor ha gode forutsetninger for å kunne være konkurransedyktige. Det er viktig for Kristelig Folkeparti å påpeke betydningen av at de private renovatørene stilles overfor de samme regler og rammebetingelser med hensyn til krav til avfallshåndtering. Det er kvaliteten på renovatørene som er viktig, ikke hvilket navn det står på bilen som kjører rundt og samler inn avfallet. De endringene som blir vedtatt av Stortinget i dag, vil være riktige for å få større fokusering på riktig avfallsbehandling i næringslivet og i husholdningene. At næringslivet handler miljøriktig, er et konkurransefortrinn i et marked med flere og flere kritiske kunder. Avfallsbehandling hører med i dette bildet.