Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-06-08:
Etter å ha sittet og hørt på denne debatten er det ikke fritt for at jeg lurer på hvilket århundre jeg befinner meg i. Det hele er så surrealistisk at vi er nødt til å diskutere det i Stortinget i 2011. Slik burde det ikke vært. Jeg reagerer når jeg hører at man sier at Saudi-Arabia er en viktig samarbeidspartner, og at man må ha politisk dialog. Jeg kan være enig i at vi må ha politisk dialog, men jeg er kanskje mer skeptisk til at vi aksepterer at Saudi-Arabia er en viktig samarbeidspartner, så lenge man så til de grader bryter universelle rettigheter. Først vil jeg selvsagt takke interpellanten for å sette et svært viktig tema på dagsordenen. Jeg trodde heller ikke det jeg så da jeg leste at man hadde startet en Facebook-gruppe som anmodet om å slå en kvinnelig bilsjåfør i Saudi-Arabia. Først tenkte jeg at dette kunne umulig være riktig, men dessverre. Den 17. juni har kvinner i Saudi-Arabia valgt å demonstrere mot forbudet mot å kjøre bil, og i god shariaånd mobiliserer nå mennene, til og med på Facebook, alle til å slå en kvinnelig sjåfør. Dette overrasker meg vel ikke, når man ser hvilke holdninger man møter ikke bare i Saudi-Arabia, men i de fleste land hvor sharialovene gjelder. Kvinner blir straffet hvis de blir utsatt for voldtekt. Kvinner blir nektet av sine menn å gå ut. Kvinner betyr rett og slett mindre i noen deler av verden. Derfor kan en voldtektsmann i Pakistan tillate seg å si at kvinner er mindreverdige, og at man kan bruke dem til hva man vil. Saudi-Arabia har en rekke forbud for kvinner, bestemmelser som undertrykker 50 pst. av den saudiske befolkningen. Dette har ingenting med religion å gjøre, all den tid det finnes mange muslimske land som behandler sine kvinner likeverdig. I Saudi-Arabia sier de selv at dette er en del av kulturen deres, men det er jo heller ikke tilfellet; dette er snarere et demonisk og undertrykkende styresett. Her er noen av reglene for kvinnene i Saudi-Arabia: En kvinne kan ikke bevege seg utenfor hjemmet uten følge av enten bror, far, mann, svoger eller sønn. En kvinne kan ikke kjøre bil. En kvinne kan ikke arve. En kvinne kan ikke kreve skilsmisse. En kvinne kan ikke få foreldreretten til barna. En kvinne kan ikke omgås menn som ikke tilhører familien. For meg lyder dette som om man betrakter kvinner som en eiendel, og som for de kvinner det gjelder, må oppleves svært ufritt. Men heldigvis våkner også kvinnene i Saudi-Arabia. De skal den 17. juni kreve retten til å kjøre bil, og det kommer til å være mange modige kvinner ute på veien. Det religiøse politiet ble for bare noen dager siden angrepet av en ung kvinne og slått så kraftig at han måtte på sykehus. Så kvinnene gjør opprør – selv om vold ikke er det lureste. Det kan fort bidra til at det religiøse politiet faktisk kjører et enda strengere regime mot kvinner som er ute. Likevel ser man at det faktisk er kvinner som tør. Når kvinner i et så undertrykkende land som Saudi-Arabia gjør oppgjør, er det ikke da viktig at kvinner verden over støtter dem i denne aksjonen? Er det ikke da på sin plass at Norge er tydelig overfor Saudi-Arabia med hensyn til hva vi mener om denne undertrykkelsen? Hvordan tenker man at Saudi-Arabia skal kunne påvirke arbeidet i UN Women positivt? Joda, det er klart man kan tenke seg at det er viktig å ha dem innenfor – jeg ville sikkert også tenkt det – men dessverre har vi de senere år sett altfor mange allianser gjennom den uhellige treenighet, nemlig at kvinner får dårligere forhold fordi katolikker og muslimer allierer seg i kvinnespørsmål. Så når et så fundamentalt kvinneundertrykkende regime som Saudi-Arabia får sete i UN Women, ja, da er det grunn til å rope et varsku. For en ting er sikkert: Fundamentalister ønsker ikke at kvinner skal ses på med likeverd og respekt. Og vi må passe godt på at vi ikke med disse ulike alliansene i kvinnespørsmål går baklengs inn i framtiden og bryter med helt universelle rettigheter.