Marit Arnstad (Senterpartiet), 2021-04-26:
Det er god grunn til, som interpellanten var inne på, å være bekymret for hva det siste året har gjort med barn og unge. Jeg tror mange barn og unge føler at de blir hengende etter på skolen, de har mindre sosialt nettverk, lite fritidsaktiviteter å gå til. Jeg tror mange av dem kjenner på en ensomhet etter det året vi har vært igjennom. Det har vært lange perioder med hjemmeskole, karantene og digital undervisning, sjøl om en fra norsk side har klart å holde skolene mer åpne enn mange andre land. Men når barn og unge henger etter, øker også forskjellene innad i gruppen barn og unge. De som har det vanskelig fra før, får det ofte enda vanskeligere. De som har det vanskelig hjemme, får en enda tøffere hverdag. Det viser f.eks. at i mange kommuner har antallet bekymringsmeldinger til barnevernet økt kraftig. De som kanskje ikke var så sosialt aktive i utgangspunktet, blir enda mindre sosialt aktive. Jeg tror det blir mye gaming helt fra ungdomsskolen og oppover, og så er det lite å gjøre på fritida. Jeg tror mange føler en oppgitthet over sin egen situasjon. Dette gjelder sjølsagt barneskole, ungdomsskole og videregående, men jeg tror det gjelder hele skoleløpet fra barneskolen og fram til studentene. Den undersøkelsen som kom om studentenes situasjon nå nylig, er også et alvorlig bekymringssignal om hvordan det står til blant norske studenter, og jeg tror vi kommer til å oppleve at mange av dem som var førsteårsstudenter i fjor høst, nå vil komme til å falle fra i løpet av våren. Jeg synes det er viktig, som interpellanten også var inne på, at en tar opp forholdene for barn med spesielle behov og også for ungdommer som går i yrkesfag, og lærlingenes situasjon. Jeg tror det er tre grupper som er særlig utsatt. Det å få muligheten til ikke å miste utdanningsrett og samtidig også mulighet til raskt å ta igjen tapt læring er veldig viktig. Så er det lett å peke på at en har bevilget penger, og så er en usikker på om kommunene har fulgt opp. Da skal en også huske på at kommunene under denne perioden har hatt formidable oppgaver og tatt på seg enormt stort ansvar på veldig mange områder, og bygd opp et apparat på mange områder. Jeg tror de aller, aller fleste kommunene har gjort det de kan for å ivareta skolene og elevenes situasjon, og også for å prøve å styrke laget rundt eleven. Så er det også store forskjeller mellom kommunene, sjølsagt, fordi det er noen kommuner som har hatt en mye tøffere situasjon enn mange andre kommuner. Sjøl om en skal være flink til å prøve å sette i verk tiltak som gjør at en kan ta igjen tapt læring, tror jeg også vi må akseptere at noen kommer til å bruke lengre tid på å fullføre det utdanningsløpet som de er inne i, enten det gjelder en som kanskje blir nødt til å bruke et år ekstra på ungdomsskolen, eller på å fullføre videregående. Jeg synes også det er viktig i denne perioden å registrere fravær, slik at en har en best mulig oversikt over hvem som risikerer å ha et stort gap i undervisningen og dermed risikerer å falle ut, men jeg tror også det er viktig at en holder seg unna strenge fraværsregler i denne perioden. Det vil ikke gjøre det enklere for dem som allerede strever. Så vil jeg understreke til slutt at det aller, aller viktigste vi kan gjøre, iallfall i resten av den perioden vi har pandemi, er å holde skolene mest mulig åpne. Da er det interessant at det kom en rapport fra FHI så sent som i dag som viser at hjemmeskole ikke gir noen bedre effekt på smittesituasjonen enn det såkalt rødt nivå gir. Rødt nivå bør jo da også utformes på en slik måte at mest mulig av undervisningen foregår fysisk på skolen. Da ville rødt nivå være et mer forholdsmessig tiltak for barn og ungdom enn det hjemmeskole ville være, samtidig som det ikke gir noe dårligere utslag på smittesituasjonen i de kommunene det gjelder.