Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-12-05:
Når det gjelder det representanten Solberg etterlyser, er jeg helt enig. La oss få en debatt om utenrikspolitisk innretning og globaliseringens betydning for den. Jeg har forsøkt i et innlegg i Dagbladet i dag å trekke opp noen linjer rundt det. Vi skal ha en debatt senere i ettermiddag oppe på Litteraturhuset omkring disse spørsmålene. Erik Solheim og jeg har tatt initiativ til åpenhet, diskusjon, belysning, kritikk, nye ideer over hele fjøla fra dag én siden vi kom til departementet. Jeg må få si til representanten Korsberg at 100 mill. kr på 02 – dette blir stammespråk, men vi er jo en del av den samme stammen som leser budsjetter – har i realiteten ikke noe med bistand å gjøre, med unntak av at jeg på mitt budsjett faktisk har bistand i Serbia, bistand i Sentral-Asia. Men å kutte 100 mill. kr på 02 er noe som vil bety – uavhengig av hva som skjer på ODA-godkjent bistand, og alt det som kan finansieres over det budsjettet – dype kutt i norsk nærvær i Europa eller i Asia, Kina, de områdene, eller om det måtte være USA. Det er inne på kjerneområdene av den tradisjonelle utenrikspolitikken. Så skal vi gjøre det vi kan, som jeg sa, for å gjøre dem som er urolige, rolige når det gjelder Midtvesten. Sverige la ned i 1989, og hele Sverige tapte på det. Hvilken kilde er det for det? Jeg har sett det denne ene representanten har skrevet om det. Jeg har konsultert den svenske utenriksminister og det svenske utenrikssystemet for å høre nærmere om det. Da svenskene bestemte seg, etter grundige overveielser, for å oppgradere sitt nærvær i USA, landet de på et handelskammer i Chicago. Der så de sine interesser best tjent. Så jeg tror ikke det bildet er så tydelig. Norge har større diplomatisk nærvær i Nord-Amerika, i USA, enn alle våre nordiske naboland. De er også utvandrernasjoner. Vi har nå generalkonsulat i Houston, New York, San Francisco, og vi kommer til å ha et nærvær i Minneapolis. Så må jeg bare si: Jeg tar sterkt avstand fra betegnelsen «tidligere, avdanket politiker». Jeg tror vi vil få med en helt annen type person å gjøre med Walter Mondale. Når det gjelder Skottland, sier representanten Korsberg at vi ikke vil være til stede i et av de viktigste landene som driver med oppdrettsfisk. Det vil nok en del politikere i Skottland like å høre, men Skottland er altså ennå ikke et land. Skulle Skottland bli et land, kan jeg love at Norge vil være tilbake med diplomatisk representasjon. Skulle vi erfare – og jeg skal være nøktern her – at vi taper langs forskjellige dimensjoner på ikke å være der, må vi vurdere det meget grundig. Men vi er meget tungt i Storbritannia. Når jeg ser på tallene over vårt nærvær i Storbritannia og de ressursene vi bruker der, mener jeg det er grunn til å stille spørsmål. Vel, det er betydelig i forhold til hvordan verden har endret seg. Så vi kommer til å ha evne til å følge opp dette meget grundig fra London, og vi kommer også til å være til stede på ulikt vis i Edinburgh. Så tror jeg representanten Solberg tar opp et viktig spørsmål som vi godt kan komme tilbake til ved en diskusjon på egnet vis i Stortinget – selv om det, som det ble sagt her, er Regjeringens prerogativ – dette med minimumsbemanning. Jeg ser også, jeg observerer også, at små stasjoner, kanskje bare med to utsendte, ofte bruker mye tid på egenadministrasjon, og spørsmålet er da: Skal man organisere seg noe mer i sånne hub-er, hvor man kan dekke mer? Det er et relevant tema i Europa. Til nå har vår oppfatning vært at vi bør være i alle EU-land og alle NATO-land, men jeg mener det er et realistisk spørsmål man kan stille seg fordomsfritt. Bør man heller organisere dette noe mer i klynger med kraftsamling? La meg bare si noe om konsentrasjon av bistanden. Dette vil utviklingsministeren kunne svare mer detaljert på. Jeg tror at selv om vi er en stor bistandsaktør per capita – og noe av dette er på mitt område også – er vi små. Det er aldri slik at det norske bidraget har avgjørende betydning for om det blir sånn eller slik. Da er det heller ikke sånn at om vi går fra å samarbeide med 100 land til å samarbeide med 30, kommer det til å bety natt eller dag for de 30. Ofte kan den ulike støtten vi setter inn på ulikt vis, ha en avgjørende betydning politisk eller på et område hvor vi velger å prioritere, der selve summen ikke er det avgjørende. Jeg har observert f.eks. det vi får til i Serbia, hvor vi bruker om lag 70 mill. kr. Det har stor politisk betydning. Det er andre steder vi kan bruke mer, og det har mindre betydning. Dette er en løpende vurdering vi må gjøre hele veien.