trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det er en måte å skape forvirring om norsk svalbardpolitikk på, og det er den som Carl I. Hagen nå anbefaler oss. Jeg kjenner ikke til noe tilfelle der vi har konsultert en gruppe blant land som har signert denne traktaten. Jeg kjenner til at vi i forbindelse med bergverksdriften i 1925 konsulterte alle land som er signatarmakter, og de godkjente den. Men jeg kjenner ikke til at vi har konsultert noen land, eller en gruppe land, i forhold til dette. Det ville være å bringe oss inn i en situasjon som vi ikke bør bringes inn i. Det er én måte å sikre at det ikke blir forvirring og problemer rundt Svalbard på. Det er at Norge har en fast linje, en forutsigbar linje, og at en ikke diskriminerer noen i forhold til det som er norsk lovgivning. Men vi må holde fast ved at det er norsk suverenitet som gjelder helt og holdent på Svalbard.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Jeg er litt forundret over hva som har skjedd her i salen i dag. Først tar man opp en formell debatt om retten for det absolutt største land i verden til å sitte i FNs sikkerhetsråd, dersom det skulle bli utvidet, nemlig India – kanskje med henblikk på å sikre noen marginale stemmer ved valget, hva vet jeg. Så begynner man å reise tvil om norsk Svalbard-politikk, som er forutsigbar, som er fast. Og så kommer man med en direkte gal opplysning om hva vi har gjort i Midtøsten, og hva vi står for der – det var jo det forrige spørsmålet, fra Kristian Halvorsen. Jeg er litt forundret over det. For øvrig ønsker jeg debatt om norsk Midtøsten-politikk. Jeg forstår veldig godt de holdningene som er i deler av det norske folk, og som er i Arbeiderpartiet. Jeg skrev i en artikkel i Dagsavisen søndag at det at man nå retter sine øyne mot Israel, er naturlig, fordi de har det største maktapparatet, og palestinerne mangler sin frihet. Det er i tråd med arbeiderbevegelsens solidaritetsinstinkt å ta parti mot den som har det største maktapparatet, når man ser hva som foregår. Men det betyr ikke at man skal beskrive norsk utenrikspolitikk på en helt feilaktig måte, som jeg føler foregår i mange kretser nå. Det er en helt feilaktig fremstilling å si at vi ikke har tatt avstand fra Israels voldsbruk. Men vi har, som det internasjonale samfunn for øvrig – i hvert fall de vi må koordinere oss med, som i hovedsak er EU, Russland og USA – også pekt på at det er to parter, og at det foregår vold også fra den andre parten, som fører til at situasjonen blir nesten håpløs for dem i Israel som ønsker å gjenoppta fredsforhandlingene. Det må man også peke på. Man må ha et balansert bilde i denne konflikten.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Når det gjelder India, synes jeg at man må løfte dette spørsmålet opp fra et slikt nivå som hva man eventuelt kan tjene på i en valgkamp her i Norge. Det dreier seg om verdens største demokrati, og det representerer 1/6 av jordas befolkning. Da må man se på det, istedenfor å ha et helt annet perspektiv når man skal drøfte det. Det var det jeg pekte på. For øvrig har norsk utenrikspolitikk og Midtøsten-politikk tatt utgangspunkt i det som Kristin Halvorsen sier. Det er tre viktige pilarer i norsk Midtøsten-politikk: Det er delingsplanen av 1947, som slår fast opprettelsen av staten Israel, og som gav palestinerne rett til en egen stat. Det er resolusjonene i Sikkerhetsrådet – 242 og 338 – som slår fast at de okkuperte områdene det er snakk om, er okkuperte, og at Israel er en okkupant, og som for øvrig også slår fast, indirekte, at palestinerne har en rett til en palestinsk stat. Og det tredje er Oslo-avtalen, som slår fast at de to partene skal forhandle om dette spørsmålet. Det er på det grunnlaget vi har ført norsk Midtøsten-politikk.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det må jeg svare nei på. Jeg tror ikke en slik boikott vil være mulig å gjennomføre uten at man i så fall måtte boikotte israelske varer mer i sin alminnelighet. Hvis SV går inn på det, må jeg minne om at det, etter det jeg trodde i hvert fall, har vært bred enighet i Stortinget, iallfall mellom Arbeiderpartiet og SV og flere andre partier, om at ensidige boikotter fra ett land ikke er særlig hensiktsmessig. Det er jo det USA har drevet med, og som vi har kritisert USA veldig sterkt for. Jeg trodde SV stod for at boikottaksjoner skulle forankres i FNs sikkerhetsråd. Nå går man ikke bare til å skulle boikotte et bestemt land, men deler av et lands handel. Jeg tror man da slår inn på en linje som det ikke er mulig å håndtere, og som også står i motstrid til det som er formulert av politikk på dette området gjennom mange, mange år. Vi var glade for at Colin Powell kom og sa at man nå måtte redusere de ensidige boikottene fra USAs side. Og så skal man da gå den motsatte vei fra norsk side!
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Jeg bare konstaterer at det er trukket inn i valgkampen på en svært uheldig måte, som vil innebære at man fjerner seg fra det som er perspektivet i denne saken, nemlig at det dreier seg om verdens største demokrati. Norge har i lang tid tatt til orde for at de fattige landene skal bli bedre representert i Sikkerhetsrådet. Når det kommer til det spørsmålet at man faktisk får den muligheten, reiser man en stor debatt, til tross for at tidligere utenriksminister Knut Vollebæk sa seg enig ved å uttrykke: Jeg er ikke uenig, og jeg ser positivt på at man reiser det spørsmålet. Da blir det et spørsmål om en mangel på kontinuitet som jeg vil påpeke her, og som det må finnes en grunn til. For øvrig mener jeg at det er feilaktig å påstå at Norge reagerte etter USA og EU når det gjelder Israels maktbruk i Gaza for kort tid siden. Det er direkte feil å fortsette å påstå det, og det må det være mulig for en norsk utenriksminister også å påpeke. Jeg synes at debatten må føres ut fra de faktiske forhold, og ikke ut fra hva som det påstås at vi gjør.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-04-25:
Det er absolutt gode grunner for at India bør bli et nytt medlem av Sikkerhetsrådet når det blir utvidet. Men dette spørsmålet har også en relevans i forhold til en pågående konflikt mellom India og Pakistan når det gjelder Kashmir. Som kjent har India ennå ikke fulgt opp en mangeårig resolusjon fra FN om bl.a. avholdelse av folkeavstemning for å søke en løsning på den pågående Kashmir-konflikten. Mitt spørsmål til utenriksministeren er derfor om dette spørsmålet er tatt opp med India, og også om en vurderer spørsmålet om en støtte til Indias medlemskap i Sikkerhetsrådet i lys av dette, slik at ikke det blir en uforbeholden støtte, men at en også kan bruke prosessen i forbindelse med en utvidelse av Sikkerhetsrådet til om mulig å fremme en løsning på den ulykksalige Kashmir-konflikten.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren. Jeg har registrert at utenriksministeren har fått kraftig motbør fra kretser innenfor Arbeiderpartiet og fagbevegelsen for sin Midtøsten-politikk. Etter min mening er mye av denne kritikken dypt urettferdig. Hvis en skulle følge den, ville det bl.a. ødelegge mye av Norges rolle i fredsarbeidet. Så mitt spørsmål er i korthet følgende: Vil utenriksministeren holde fast på sin linje i Midtøsten-politikken?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-04-25:
Jeg takker for svaret. Hvorvidt det ikke er «kraftig motbør» det som bl.a. er kom- met fram i Dagsavisen, er vel et forsøk på å redusere kritikken. Hvis en leser ord og uttrykk som her er brukt, har jeg litt vanskelig for å forstå at dette ikke kvalifiserer til et såpass beskjedent uttrykk som «kraftig motbør». Men det er ikke det viktigste her. Det viktige er, og det er jeg tilfreds med, at utenriksministeren på tross av denne kraftige kritikken fastholder sin linje i Midtøsten-politikken, og det vil han ha vår støtte for her i Stortinget. Problemene er flere, bl.a. at palestinernes leder, Yasir Arafat, ikke offentlig har villet ta avstand fra all voldsbruk. Det har provosert israelerne. Og problemet på den annen side er selvsagt bl.a. at Israel har hatt overreaksjoner mot den voldsbruk som har funnet sted fra palestinernes side. Ellers trengs det etter mitt syn også en regional tilnærming til denne konflikten, hvor en også må trekke inn forholdene til de omkringliggende land. Jeg tror jeg avslutter med dette. Jeg har egentlig ikke behov for noe tilleggsspørsmål, for jeg var godt tilfreds med utenriksministerens svar og håper han føler at det er en støtte.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-04-25:
Når det gjelder akkurat den siste runden om Midtøsten, har jeg tidligere gitt uttrykk for at Regjeringen i hovedsak har vår støtte, så det skal jeg ikke forfølge. Det som gjorde at jeg bad om ordet, var at jeg reagerte ganske sterkt på måten utenriksministeren karakteriserte tidligere spørsmål i denne spontanspørretimen på, at dette var spørsmål om en forestående norsk valgkamp og velgergrupper i Norge. Etter mitt syn er spørsmålet om Indias plass i Sikkerhetsrådet og forholdet til Kashmir-konflikten og også Midtøsten-konflikten i seg selv så viktige utenrikspolitiske spørsmål at det må kunne reises i en spontanspørretime uten å møte en slik holdning fra utenriksministeren. Derfor er mitt spørsmål: Mener ikke utenriksministeren at spørsmålet om Indias plass i Sikkerhetsrådet og forholdet til Kashmir-konflikten og også Midtøsten-konflikten i seg selv er så viktige utenrikspolitiske saker at de må kunne drøftes uten å møte den holdning at dette har med en forestående norsk valgkamp å gjøre?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Jeg merker meg at utenriksministeren refererer til forrige utenriksminister, Vollebæk, at han så positivt på Indias kandidatur. Det er vel slik at man ofte kan si at man ser positivt på et eller flere kandidaturer uten at man derigjennom endelig har slått fast at det er det kandidaturet man vil støtte. Jeg synes det er stor forskjell fra den forrige regjeringen, som så positivt på det, til at statsministeren nå på besøk i India slår fast at Norge vil støtte kandidaturet til India. Jeg vil gjerne spørre utenriksministeren om han er enig i at det er en distinkt forskjell på disse to tingene. Så vil jeg spørre: Hvis det viser seg at det f.eks. er et flertall i Stortinget – nå har det vært kritiske merknader fra Høyres leder og fra Kristelig Folkepartis parlamentariske leder, og jeg kan slutte meg til de to – som eventuelt ikke vil støtte Indias kandidatur, er da utenriksministeren enig i at det er flertallet i Stortinget som bestemmer dette, og ikke Regjeringen alene?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren som gjelder den måte Norge ivaretar sine forpliktelser på Svalbard på etter Svalbardtraktaten. Ifølge avismeldinger er det en gryende, muligens voksende, uenighet med hensyn til Norges syn på verneinteressene og Russlands synspunkter når det gjelder å utøve sine rettigheter til næringsvirksomhet – altså den klassiske konflikten: verneinteresser mot næringsvirksomhet. Det jeg gjerne vil spørre utenriksministeren om, er om han kan forsikre Stortinget om at Norge, hvis vi skal ha en veldig tøff holdning overfor Russland, sikrer seg støtte fra Svalbardtraktatens andre signatarmakter, slik at vi ikke risikerer at vi går så høyt på banen at vi også kan støte fra oss andre viktige land i en slik eventuell konflikt – som kan komme.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Jeg er ikke enig i den framstillingen av mitt spørsmål som utenriksministeren nå gir. Opp gjennom årene har det vært flere saker når det gjelder den rettighet til suverenitetshevdelse som Norge har etter Svalbardtraktaten. Det jeg vil forsikre meg om at Regjeringen har til hensikt å følge, er at man ikke skal bidra til at det blir en voksende konflikt i forbindelse med Norges suverenitetshevdelse og utøvelse av de myndigheter som vi er tillagt etter traktaten, og at man har det formål med å hevde suvereniteten at det ikke skal kunne vokse fram noen store konflikter. Det har vært nok konflikter allerede rundt Svalbard. Jeg går ut fra at utenriksministeren er enig i at formålet er at vi utøver suvereniteten i henhold til traktaten, til full tilfredsstillelse for de andre signatarmaktene.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til næringsministeren. Det halvstatlige investeringsfondet på 5 milliarder kr er kommet et skritt nærmere. Regjeringen foreslår et statlig investeringsselskap som skal plassere statens penger i et antall regionale fond sammen med private, et selskap som skal være uavhengig av Nærings- og handelsdepartementet. Regjeringen har ved flere anledninger sagt at nye statlige arbeidsplasser ikke skal opprettes i Oslo-området. Senest da regionalmeldingen ble presentert ble dette sagt, men det står også i langtidsprogrammet. Hovedselskapet, altså det rent statlige, kommer til å bli svært viktig. Der kommer strategien for denne investeringsvirksomheten til å bli lagt, der blir det bestemt hvor mye som skal investeres i de ulike fondene, og sannsynligvis i hvilke byer de skal plasseres. Det vil også bli bestemt hvem som skal sitte som styremedlemmer i de ulike regionale fond. Kan statsråden love at hovedbasen for det statlige investeringsselskapet ikke skal ligge i det sentrale østlandsområdet?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-04-25:
Mitt spørsmål dreide seg om det rent statlige investeringsselskapet som skal forvalte 2,5 milliarder kr, og som skal få med private investorer. Det må selvfølgelig komme i gang før man får de private med. Vi har en sterk sentralisering, og det trengs en ny tankegang for å stoppe den. Da er det noen arbeidsplasser som er viktigere enn andre med hensyn til hvor de ligger, og jeg mener at hvor dette Grete Knudsen-fondet blir plassert, vil gi et kraftig signal. Det er viktig at plasseringen ikke blir slik at den forsterker sentraliseringen og de distriktsopprørene som vi har. Jeg mener at plasseringen av fondet er så viktig at Stortinget faktisk må avklare den. Jeg mener også at det av andre årsaker enn sentraliseringen er sunt å spre fondsforvalterne i dette landet. Den forrige regjeringen arbeidet for at Trondheim skulle styrkes som finanssenter. Ikke minst fins det der et godt og sterkt miljø for innovasjon og kommersialisering, og SIVA er en landsdekkende innovasjonsaktør som har lyktes godt. Vil statsråden legge vekt på det jeg her nevner, ved valg av lokalisering?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Forrige fredag la Regjeringen frem stortingsmeldingen for Stortinget, så den ligger nå i Stortinget til behandling. Regjeringen har ikke gått inn i lokaliseringsdiskusjonen, fordi det har vært meget viktigere å sørge for å få nok investorer til dette fondet som er villige til å gå inn på de forretningsområdene, som faktisk Stortingets flertall har lagt til grunn, som dreier seg om bioteknologi, det marine området, IKT, miljø og energi. Det som har vært vår hensikt, er at de fondene som eventuelt blir fylt opp i forhold til forretningsideen, de vil komme på de stedene som virksomhetene er. Men vi må ta én ting av gangen. Det aller viktigste nå er å få tak i de investorene som skal være med sammen med staten.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det som er det aller viktigste nå, det er at vi får med oss private investorer i forhold til forretningsideene som Stortingets flertall har lagt opp til, inkludert også Senterpartiets Morten Lund. Så det første og viktigste ansvaret for den statlige delens virksomhet vil være å fremskaffe pengene. Det er det aller, aller viktigste! Så må man i neste omgang se hvor det kommer fondsinvestorer nok og virksomhet nok til at de forskjellige fondene eventuelt vil plassere seg, for som Regjeringen har lagt opp til, vil det antakelig bli flere fond. Det vil ikke bare være ett fond. Og hvis det er investeringsvilje fra Trondheim, Bergen, Stavanger, Tromsø – fra alle dem som har vært aktive og utviklet denne modellen –vil også de ulike fondene kunne bli plassert der. Men å bestemme seg på forhånd, lenge før man har fått inn de pengene, synes å være fullstendig galt.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Fra Nærings- og handelsdepartementets side har en fulgt opp dette initiativet. Vi har hatt en rekke samråd og møter – og internasjonale møter om entreprenørskap, også når det gjelder den yngre garde. Vi har også lagt opp til å få vedtatt direktivet som gjelder entreprenørskap, og vi har hatt et godt samarbeid med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet, som har vært med i de praktiske forberedelsene når vi har gjennomført de helt konkrete debattene og arbeidet sammen med dem som er i konkret virke.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det har vi faktisk gjort. Det er vi som konkret har fulgt dette opp i praksis, og jeg føler på en måte at jeg må få frem hva det helt konkret dreier seg om, for å vite på hvilke områder dette ikke måtte være fulgt opp. Når det gjelder Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementets holdning, er den nettopp at entreprenørskap skal være en integrert del av skolehverdagen – det skal ikke være noe som skal komme utenpå.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Når det gjelder den NHO-rapporten som representanten Hedstrøm viser til, viste den samtidig at det var en god del av tiltakene som faktisk var gjennomført. Videre har Regjeringen lagt opp til et mye bredere fornyelsesarbeid, som «Et enklere Norge» inngår som en del av. For svært kort tid siden avgav Næringslovutvalget en innstilling når det gjelder å se konsekvenser både av lover og forskrifter, og det har nå skissert en ordning som det mener vil være langt bedre for å sikre en enklere saksgang. Rapporten deres vil på vanlig måte bli sendt på høring. Så Regjeringen har en bred tilnærming, samtidig som vi søker å følge opp de tiltakene som kom fra den forrige regjeringen.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Nå ble det gjort en undersøkelse av hvor meget tidligere statsråd Sponheim i praksis maktet å forenkle, og han nådde nok på langt nær det målet som han selv hadde satt seg på dette området. Jeg husker ikke nøyaktig, men det var i hvert fall langt under de 25 pst. som var satt opp. Jeg tror det er fornuftig ikke å gi noen garantier, men å ha en offensiv holdning til hva som skal gjøres. Blant annet det med døgnåpen forvaltning, som man nå arbeider med, vil gjøre sitt til at næringslivet kan gå inn og få informasjon hele døgnet på områder de er tjent med. Hele byggesaksområdet, som er et tilbakevendende område, vil også bli forenklet ved at man kan bruke en døgnåpen forvaltning. Og ikke minst har man dette med forskrifter som følger av lover, som nå da Næringslovutvalget har lagt frem et forslag om.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det er jeg helt enig i, og det er også under oppfølging. I tillegg har vi i prosjektet som den tidligere regjeringen satte i gang og fulgte opp etter Jagland-regjeringen, nemlig næringsvennlige kommuner, også vist til at det er andre problemer i hverdagen som man må løse lokalt, der hvor både næringslivet og den kommuneansatte møtes. Det er mange områder vi må gå inn på, på bred front, men det store grepet i tillegg til dette med det elektroniske, som representanten Sponheim nevner, er jo å se på forskrifter som følger av lovene, å kunne gå inn og se på konsekvensene av de lovene som dette huset faktisk vedtar.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Representanten Bastesen nevnte en vedlikeholdsbase, en tørrdokk, i Harstad, men understreket at dette dreier seg om et forsvarsmessig vedlikehold av fregatter og kystvaktfartøy. I tillegg til dette har både LO, NHO og de lokale instansene i Nord-Norge sagt at dette skal være en tørrdokk som også skal drive på ren kommersiell basis. Det vil altså si at det vil være en stor andel som skal bygges for private midler og drives med private midler. Ut fra at dette er en todeling, har Forsvarsdepartementet og Nærings- og handelsdepartementet invitert de involverte grupperingene til møte i departementet den 2. mai, ikke bare for å få klarlagt hva staten skal bidra med i forbindelse med det forsvars- og beredskapsmessige, men også hvordan den private delen skal finansieres.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Nå er ikke jeg forsvarsminister, og det er jo forsvarsministeren som håndterer de beredskapsmessige forholdene. Når det gjelder SND, er det automatikk i forhold til hva man går inn i og kan være med og bidra til på den private siden. Det er viktig at vi ikke nå fortsetter å gå rundt grøten. Vi må få klarhet i hva den private delen skal delta i, og så får man diskutere samfunnets del samtidig. Man kan ikke skyve alt dette over på samfunnet alene. Det er en umulighet, for samfunnet skal ikke bygge private tørrdokker. Det skal gjøres av de private.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Om Kjell Magne Bondevik er fornøyd med at norsk utenrikspolitikk når det gjelder Midtøsten, står fast så er ikke vi fornøyd med at norsk Midtøsten-politikk står fast når alt annet forandrer seg i forverret retning. Det er rett og slett slik at det etter siste valg i Israel har oppstått en forverret situasjon. Sharon er valgt på en krigserklæring mot palestinerne. Norge var blant de siste som sa klart fra om at det er forskjell på en makt som okkuperer et land, og de som blir okkupert. Vi syntes det var pinlig at da Israel rykket inn i Gaza og Powell, den amerikanske utenriksministeren, tok avstand fra dette, EU kom på banen og Israel trakk seg ut, først da syntes Norge at det var på sin plass å protestere, når alle de andre hadde protestert. Er det ikke rett og slett på tide at Norge skjerper tonen overfor Israel?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Jeg vil gjerne stille utenriksministeren et spørsmål: Er det slik at utenriksministeren gjerne ønsker debatt om utenrikspolitiske spørsmål? Jeg må si det har forundret meg ved flere korsveier at utenriksministeren når det kommer fram kritikk – særlig når det gjelder diskusjonen om Norges holdning til situasjonen i Midtøsten og det som mange oppfatter å være en for servil holdning i forhold til Israels overgrep – gjør så godt han kan for å underkjenne hvor mange det er som reiser slik kritikk, og sier at vi som diskuterer utenrikspolitikk i Norge, egentlig driver en innenrikspolitisk debatt, av helt andre hensyn enn det som er situasjonen i Midtøsten. Dette toppet seg sist ved at Jagland mente at folk som kritiserte Norges rolle i Midtøsten, satt hjemme og kokte! Er dette en måte å oppmuntre til en skolert debatt om norsk utenrikspolitikk på?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Det er ikke slik at SVs leder deltar i noe slags forfølgelsesraid på utenriksministeren på ulike utenrikspolitiske felt, og ønsker å misforstå. Jeg tror neppe det er klokt – riktignok av utenriksministe- ren – å kalle enkelte velgergrupper, særlig i Oslo-området, for «marginale stemmer» og koble det til spørsmålet rundt en eventuell indisk deltakelse i Sikkerhetsrådet. Men det er ganske slitsomt å delta i en utenrikspolitisk debatt hvis den holdningen som utenriksministeren har hver gang det kommer fram kritikk, er at den er feilaktig – hver gang kritikken blir ganske sterk når det gjelder hvilken rolle Norge skal ha når Oslo-prosessen er død, når det ikke lenger er mulig å være en nøytral brobygger mellom to parter, og når det faktisk er sånn at det trengs et vestlig land som sier at det er forskjell på en okkupant og en som blir okkupert. At man utfordrer utenriksministeren på det, må da være en legitim, høyst nødvendig og svært viktig politisk debatt for Det norske storting – og ellers – å ta.
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Jeg vil gjerne følge opp kritikken av Midtøsten-politikken. Mange føler altså behov for klarere reaksjoner mot Israel, og Dagsavisen skriver i dag at EU varsler at Israels opptreden kan få konsekvenser for handelen med Israel. Noen generell boikott av Israels varer ønsker ikke SV å gå inn på, men å la være å importere varer fra israelske bosettinger i palestinske områder virker fornuftig, slik SV ser det. Er utenriksministeren enig i at vi bør innføre restriksjoner mot import av varer fra israelske bosettinger i palestinske områder?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-04-25:
Mitt spørsmål går til kulturministeren. Det er kjent at både den sittende regjering og også veldig mange i Norge er veldig opptatt av når vi går inn i IT-tidsalderen, at vi skal ha kritisk kompetanse og en kulturbasert kompetanse. Jeg er av dem som mener at den norske konversasjonsleksikontradisjonen har bygd opp det i en årrekke og gitt oss noe unikt kunnskapsmessig og kulturpolitisk. Vi har nå på mange måter fått klare meldinger om at databasen til Store Norske leksikon er i fare. Det er fra dem som driver med det, før de eventuelt skulle gjøre noe som er til skade for denne basen, tatt kontakt overfor den sittende regjering for å finne praktiske løsninger. Ser kulturministeren nå praktiske løsninger som gjør at vi kan beholde denne unike databasen som grunnlag for norsk kultur, men også som grunnlag for å drive – skal vi si – kritisk kompetanseopplæring på nettet? For det er jo slik at når sannheten er et tastetrykk unna, må det også være databaser som er et tastetrykk unna, som holder god kvalitet, og som vi kan stole på 100 pst.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-04-25:
Jeg takker statsråden for at hun gir uttrykk for en aktiv og positiv holdning. Jeg tror det er svært avgjørende at man finner en praktisk løsning, fordi jeg opplever i møte med mye av det som vi kan kalle for det moderne IT-landskapet, at folk faktisk får en kunnskap som er så fragmentarisk at de ikke skjønner hva de ser. I land utenfor vårt eget, f.eks. andre nordiske land, satser man i dag mange penger – titalls millioner – på å bygge opp en slik database som vi nå har hatt i nesten 100 år. Jeg vil bare med dette på det sterkeste oppfordre statsråden til at det blir funnet en løsning, og at vi sørger for at denne unike skatten nettopp i IT-tidsalderen blir i behold, slik at den generasjonen som nå bruker tastetrykkene, også får nok kompetanse med seg på veien til at man på Internett klarer å skjelne mellom søppel og det som er av høy kvalitet. Jeg oppfatter statsråden slik at det vil hun. Dette er da et sterkt oppmuntrende tilrop til henne om å holde trykket.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Fra statens side er det en klar intensjon å finne fram til en løsning når det gjelder den nasjonale kunnskapsbasen. Vi har hatt drøftelser, og vi har i dag innkalt Kunnskapsforlaget til drøftelser om hvordan forhandlingene omkring fremtiden til den nasjonale kunnskapsbasen skal kunne se ut. Det er en rekke spørsmål som må avklares. For oss er det ikke forlaget i seg selv som skal reddes, men denne unike nasjonale kunnskapsbasen, som vil være av stor betydning også for folks forhold til teknologi og for Norge som kulturnasjon.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Informasjonssektoren er i stor endring, og gammelt innhold etterspørres i mange nye sammenhenger. Det er en rekke spørsmål som må avklares for å sikre denne unike kunnskapen, som vil være av stor betydning for Norge som kulturnasjon. Regjeringen er veldig opptatt av å finne en løsning. Vi må avklare en rekke forhold både når det gjelder andre aktører, og når det gjelder den kommersielle delen av dette. Dette skal vi komme tilbake til, og vi setter stort trykk på å finne fram til en løsning, eventuelt gå inn på en prøveordning over to–tre år for å se hvordan basen vil kunne nyttiggjøres av skolebarn, biblioteker osv.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Jeg vil først kort si noe om tilbudene som finnes i dag. Alle som kan motta Tekst-TV, kan også få tekst til om lag halvparten av NRKs sendinger. Det er stort sett bare direktesendte innslag i nyhets- og aktualitetsprogrammer som ikke tekstes via Tekst-TV i NRK. Teknologien Sverige og Storbritannia bruker, gjør det heller ikke mulig med fullstendig teksting av direktesendte innslag. I fjor høst startet NRK dessuten med simultan døvetolking av fjernsynsprogram. Så vidt jeg vet, er det ingen andre kringkastere som har et slikt tilbud. Gjennom satellittmottakerutstyr kan man se tolking av NRK-sendingene mellom kl. 18 og kl. 20, bl.a. Dagsrevyen. Også enkelte kabelselskap har begynt å formidle denne tolkekanalen. Det er uttrykkelig tatt hensyn til hørselshemmede også i utlysingen av konsesjonen til riksdekkende reklamefinansiert fjernsyn. Her stilles det krav om at konsesjonæren skal gjøre sendingene tilgjengelige for hørselshemmede. Departementet har flere ganger påpekt manglende teksting overfor TV 2. SINTEF-prosjektet som representanten viser til, er en ny metode for teksting som vil kunne gjøre om tale til tekst og dermed tekste fjernsynsprogram på direkten. NRK er involvert i prosjektet. NRK har nylig informert departementet om at dette nye tekstesystemet vil bli forsinket med ett til to år på grunn av tekniske problemer. Jeg hadde håpet og ønsket at det nye tekstesystemet raskt skulle gjøre det mulig for hørselshemmede å følge direktesendte begivenheter på lik linje med den øvrige befolkningen. Om ikke allmennkringkasterne bedrer sitt tilbud for hørselshemmede, kan lovfesting av en slik plikt vurderes. Men en slik lovfesting må være siste utvei og knyttes an til hva som er teknisk mulig av f.eks. teksting.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Jeg har i forbindelse med utlysingen av den nye TV-konsesjonen sagt at det er et klart konsesjonskrav at det skal tekstes for hørselshemmede. Jeg tror vi må konsentrere oss om å få NRK operativ, dvs. skikkelig på banen, i denne sammenheng. Det vil få konsekvenser også for andre fjernsynskanaler. Jeg vil så sterkt jeg kan, uttrykke overfor NRK at hvis det ikke skjer en betydelig bedring innen årets utgang, vil et lovpålegg bli et faktum.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Fordelen med en lovfestet plikt for allmennkringkasterne til å tekste og tolke fjernsynsprogrammer for hørselshemmede er at det nedfeller en norm for hvilke forventninger som stilles til allmennkringkasterne. Dette mener jeg vil være til stor fordel for hørselshemmede, og det er all grunn til å være bekymret over at en så stor gruppe av befolkningen har et begrenset tilbud gjennom allmennkringkasterne. Så jeg skal gjøre hva jeg kan for å bidra til en hurtig bedring på dette feltet.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til næringsministeren. Under Bondevik-regjeringen tok seks departementer et felles initiativ for å fremme entreprenørskap og næringskompetanse hos barn og unge. Landbruksdepartementet, Fiskeridepartementet, Kommunaldepartementet, Miljøverndepartementet, Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet og Næringsdepartementet tok dette tverrfaglige initiativet, og Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet skulle være en samordner. Mange næringsorganisasjoner var veldig glade for at dette initiativet ble tatt. Det er nå kommet mange signaler fra miljøet om at de savner Regjeringens engasjement. Hva vil næringsministeren gjøre med dette?
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-04-25:
For å få dette til å bli en ordinær virksomhet i skolehverdagen er finansieringen et kjernespørsmål. Jeg har erfaring fra det fra den jobben jeg hadde tidligere også. Varige ordninger må til for å få dette på plass. Vil Næringsdepartementet ta et tyngre ansvar for dette?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren. For nesten to år siden etablerte Bondevik-regjeringen et program for «Et enklere Norge», som skulle innlemmes i den nye regjeringens program om en fornyelse av offentlig sektor. En forutsetning var at det skulle komme rapporter hvert halvår om fremdriften i dette. Nå har ikke det skjedd. NHO har i en rapport konstatert at en del av disse prosjektene har stoppet opp, blitt forsinket eller ikke gjennomført, og vi har fortsatt 649 skjemaer og registreringsplikter som selvstendige næringsdrivende skal forholde seg til. Når kan våre gründere og industrialister i dette landet regne med å se konkrete resultater av Regjeringens arbeid, noe som virkelig betyr noe når det gjelder å redusere og forenkle skjemaveldet i Norge?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Det er riktig som statsråden sier, at det er ni prosjekter som har fulgt fremdriftsplanen eller som har blitt gjennomført av de 46 prosjektene som NHO har gått inn i. Men dette har vært enklere prosjekter og prosjekter som ikke har betydd svært mye, slik at det norske næringsliv er i ferd med å miste troen på at det vil skje noe i praksis som kan underlette deres hverdag. Den tidligere nærings- og handelsminister gav et løfte om å redusere skjemaveldet med 25 pst. i løpet av to år. Kan statsråden gi noen signaler om det samme, slik at næringslivet kan få troen tilbake på at dette ikke bare blir prek, men at man gjennomfører noe som betyr noe i praksis for norsk næringsliv?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren: «Vansjø, som er drikkevannskilde for 50 000 mennesker i Mosseregionen, har dårlig vannkvalitet grunnet utslipp fra blant annet landbruket og husstander uten kloakkanlegg. Nordsjødeklarasjonene tilsier at Norge skal redusere menneskeskapte utslipp av nitrogen og fosfor med 50 pst. i perioden 1985-1995. Likevel er bøndene fortsatt store forurensere, og kloakkrensing mangler. Hva vil statsråden foreta seg slik at Vansjø fortsatt kan fungere som drikkevannskilde?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er veldig positivt at hun ønsker å besøke MORSA-prosjektet, men det må ikke stikkes under stol at det- te i mange år har vært et tema hos fylkesmannen i Østfold, og dette med fangdammer og det å få tilskudd for ikke å pløye osv., som har ligget i bøndenes hender, har ikke gitt resultater. Og Vansjø holder på å ødelegges som drikkevannskilde. Det legger ikke ekspertene skjul på, så det bør jo foretas noe relativt raskt. Når statsråden besøker regionen og går gjennom dette, regner jeg med at hun er realistisk. Hvis hun ser at det bare blir mye preik og kosmetikk, og at det ikke betyr noe særlig i praksis, bør hun vurdere andre virkemidler enn dette. Og hvis hun får materialisert at det som gjøres, på langt nær er tilstrekkelig, hva kan hun ut fra den erfaringen hun har, bl.a. med andre drikkevannskilder, tenke seg å igangsette for at Mosseregionen skal få skikkelig vann?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-04-25:
Det høres greit ut, men det haster nå med å få gjort noe med Vansjø, fordi det er i ferd med å etableres en irreversibel situasjon hvor en intern gjødslingsmekanisme sørger for at det blir økte mengder nitrogen og fosfor i innsjøen. Derfor kan vi ikke la det gå 10–15 år til før man får konkrete og betydelige bedringer i forhold til nitrogen og fosfor. Bøndene har jo hatt tilskuddsordninger, som statsråden nevnte, for å bygge fangdammer, tilskudd for ikke å pløye og andre ting. Og hvis dette som nå ligger i landbrukets og kommunenes egne hender, ikke virker, vil hun ikke ha et ris bak speilet for å se til at noe nå kan bli gjennomført i praksis, noe som virkelig betyr noe for over 50 000 mennesker i denne regionen?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-04-25:
Det er bra at Regjeringen har satt i gang en bred og omfattende forenkling når det gjelder systemer og avbyråkratisering på mange områder, men det er også viktig å få en forenkling som oppleves som en enklere hverdag på områder hvor bedrifter og borgere sliter, og det handler «Et enklere Norge» om. Derfor er det urovekkende at det som er gjennomført av disse prosjektene, slik NHO-rapporten viser, i all hovedsak ble gjennomført før regjeringsskiftet. I rapporten sier man at en stor del av prosjektene er sterkt forsinket eller skrinlagt, og det handler om den enkelte hverdagen for disse bedriftene. En ambisjon om 25 pst. reduksjon av skjemaveldet vil bli nådd hvis det store prosjektet med Skattedirektoratet og Finansdepartementet og Næringsdepartementet gjennomføres, hvor næringsoppgavene kan leveres elektronisk. Da kommer det store raset når det gjelder skjemaforenkling. Den ambisjonen synes jeg min etterfølger også bør ha. For det er en konsekvens av dette prosjektet som nå pågår.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-04-25:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren. Vi holder på å bygge nye fregatter, og vi bygger også et nytt kystvaktfartøy, som har en bredde som tilsier at man må langt av gårde før det kan tas i dokk. Næringsministeren er kjent med at det i lang tid har vært arbeidet for å få en vedlikeholdsbase i Harstad-området. Og mitt spørsmål blir da: Når kan man forvente at Regjeringen tar stilling til hvorvidt det skal etableres en vedlikeholds- og servicebase for de nye fregattene i Harstad-området?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-04-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var ikke noe svar på spørsmålet mitt, som gjaldt når det var forventet at man tok et standpunkt. Det har vært jobbet med denne saken i et par år i alle fall. Og det er greit nok å skyve det over på de private, men tross alt må statens andel og ikke minst SNDs andel av lånekapitalen klargjøres. Jeg forstår godt ut fra statsrådens dialekt at det er en viss beslutningsvegring når det gjelder denne saken. Hun hadde vel helst sett at det var i hennes hjemområde det hadde blitt jobbet mest, men nå er spørsmålet: Når kan man forvente at Regjeringen tar et standpunkt i denne saken? Selv om det skal være et møte 2. mai, er spørsmålet altså om når dette vil skje.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Jeg vil stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «Revita er et sjølhjelpsprosjekt for uføretrygdede, arbeidsledige og etablerere; primært ufrivillig yrkespassive. De lykkes i både å få folk tilbake til arbeid, i utdanning og i å etablere egen bedrift. Forskriften til jobbskapingsprosjekter hindrer at Revita kan få tilskudd til sitt brukerfokuserte konsept. Vil statsråden ta initiativ til å endre dette rigide og uhensiktsmessige regelverket, slik at dette nødvendige og vellykkede tiltaket kan fortsette?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Jeg takker for svaret, men jeg må nok innrømme at jeg er langt mer skuffet enn jeg hadde forventet å være. Statsråd Kosmo har tatt til orde for fornyelse av offentlig sektor, for å kunne se på tvers av sektorgrenser og ha et brukerperspektiv, og til og med sa han i Dagbladet for noen dager siden: «Systemet er for rigid, og skjemaene bestemmer der sunt bondevett ville vært langt bedre.» Denne saken dreier seg om det, og det dreier seg om å se på en sammensatt gruppe av mennesker som nå ikke har mulighet til deltakelse i arbeidslivet. Spørsmålet er om man da skal holde på et regelverk og en sektortenkning som gjør at slike tiltak som faktisk fungerer og lykkes, ikke kan fortsette, om regelverket er viktigere enn målgruppa og de menneskene vi er satt til å hjelpe. Statsråden signaliserer i svaret sitt at en eller annen gang i framtida, når man har fått evaluert noen forsøksordninger, kan regelendringer komme. Jeg vil spørre når det i så fall skulle kunne være.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-25:
Nå er det sånn at flertallet på Stortinget er fornøyd med det tiltaket som er brukt som et eksempel her, fordi man faktisk har lyktes i forhold til målgruppene med et mye breiere og et mye mer sektorovergripende syn enn det statsråden nå legger til grunn. Jeg kan kanskje ikke stille et nytt spørsmål, men vil bare gjøre oppmerksom på at det er et flertall i Stortinget som kommer til å fremme et forslag og be statsråden om å foreta en slik regelendring. Mens alle disse nye tiltakene og nye forsøkene, som er veldig bra, utprøves, dør kanskje noen av de gamle som det hadde vært veldig riktig og viktig å beholde. Noe av det politiske problemet er at det faktisk er et flertall i Stortinget som har ønsket å opprettholde slike tiltak, og det kommer dette flertallet til å stå på.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Tilskudd til jobbskapingsprosjekter går av midler til arbeidsmarkedstiltak. Med det som utgangspunkt er ordningen rettet inn mot de grupper av arbeidssøkende som arbeidsmarkedsetaten har ansvaret for, etter bl.a. vedtak i Stortinget. Formålet med ordningen er å gi et tilbud til de registrerte arbeidsledige og yrkeshemmede som har en idé, og som ønsker å etablere egen virksomhet. Jeg synes ikke det er urimelig at vi stiller et minimumskrav om deltakelse fra de arbeidssøkende Aetat skal bistå, i prosjekter som får støtte av arbeidsmarkedsmidler. Kravet er ikke satt høyere enn 50 pst., dvs. at minst halvparten av deltakerne må være registrert arbeidsledige eller yrkeshemmede for at det kan ytes tilskudd. Jobbskapingsprosjektene må gjerne ha og har også andre målgrupper i tillegg til de som kommer fra Aetat. Jeg finner det derfor rimelig at det kreves at en del av finansieringen av driften av prosjektene kommer fra andre kilder enn Aetat. Det kan være andre offentlige myndigheter som ønsker å kjøpe tjenester fra prosjektene, f.eks. kommuner som slik vil aktivisere grupper som de skal bistå, eller det kan være privatpersoner som ikke er arbeidsledige, men som ønsker å prøve ut en forretningsidé og derfor vil delta i et jobbskapingsprosjekt og betaler for dette selv. At andre finner tilbud fra jobbskapingsprosjekter interessante og er villige til å betale for tjenester fra disse, sikrer kvaliteten på prosjektene. Representanten Karin Andersen mener at regelverket for jobbskapingsprosjekter som sådant er rigid og uhensiktsmessig. Jeg kan ikke, som det går fram av svaret mitt, være enig i en slik vurdering. Jeg mener dagens forskrift for tilskudd til jobbskapingsprosjekter er hensiktsmessig sett fra målsettingene og prioriteringene i arbeidsmarkedspolitikken. Den legger også opp til samarbeid med andre. Videre minner jeg om at det er mange andre jobbskapingsprosjekter enn Revita. Disse klarer å tilpasse virksomheten innenfor rammene av dagens regelverk. Jeg ønsker derfor ikke å foreta endringer i forskriften basert på søknaden fra Revita Drammen alene. Derimot ser jeg ikke bort fra at resultatet av ulike forsøksordninger som bl.a. Stortinget har tatt initiativ til, for alternativ bruk av tiltaksmidlene kan føre til forskriftsendringer dersom forsøkene viser seg vellykket. Uansett må imidlertid forutsetningen for tilskudd relatere seg til de målgruppene Aetat skal følge opp.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Først må vi få kjørt i gang og prøvd ut forsøksordningene etter avtale mellom arbeidsmarkedsetaten og eventuelt private eller andre interessegrupper som har interesse av å delta i disse forsøkene. Forutsetningen er da at det foreligger avtaler. Så skal man evaluere disse og eventuelt se om dette kan være nye tiltak for å rekke de målgruppene som arbeidsmarkedsetaten skal ta seg av, se om de kan være vellykkede, og om man dermed må lage åpning i regelverket for alternative finansieringer. Jeg mener faktisk at vi opererer på tvers av sektorgrensene. For å få tilskudd stiller vi ikke høyere krav enn at minst 50 pst. av de som skal være i jobbskapingstilbudet, skal være registrert i arbeidsmarkedsetaten. Det betyr at den øvre 50 pst. kan komme utenfra. Jeg mener faktisk at dette er sektorovergripende, men jeg må jo stille som krav når jeg skal bruke de pengene Stortinget har stilt til disposisjon for Regjeringen til arbeidsmarkedstiltak og til formål for å løse oppgavene for de målgruppene arbeidsmarkedsetaten skal ta seg av, at jeg når disse målgruppene gjennom bruken av tiltaksmidlene.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det må jeg i så fall bare ta til etterretning. Jeg håper da at man når Stortinget eventuelt foretar en slik regelendring, sørger for å avstemme tiltaksmidlene til et slikt nivå at det er mulig å realisere dette, og ikke gir statsråden i oppdrag å operere innenfor de godkjente budsjettrammer som foreligger. Jeg forutsetter at man har oversikt over den totale kostnaden av det man foretar seg.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
En sterk velferdsstat er grunnlaget for Regjeringens satsing på fornyelse av offentlig sektor. Skal velferdsstatens verdier overleve, må vi begrense veksten i offentlige utgifter og greie å få mer ut av de ressurser vi har tilgjengelig, både menneskelig og økonomisk. Brukerne må også oppleve at deres behov blir prioritert og ivaretatt. Utfordringene berører hele offentlig sektor og forutsetter et felles løft på tvers av sektorgrenser og forvaltningsnivåer, noe som er en stor utfordring og tas svært alvorlig av Regjeringen. Ni sentrale reformer samt en rekke tiltak rettet mot indre anliggender skal til sammen bidra til at målene i fornyelsesarbeidet nås. Gjennomføringen av flere av reformene i fornyelsesarbeidet, f.eks. arbeidskraftreformen, forutsetter aktivt samarbeid mellom flere departementer og ulike sektorer. Andre reformer skjer innenfor den enkelte sektor. Økende bruk av IKT gjør gjensidig informasjon mellom etater enklere enn før og bidrar dermed til bedre samordning. En stor konferanse i begynnelsen av januar med ledelsen i alle departementene satte fokus på hvordan forene felles krefter i fornyelsesarbeidet. Arbeids- og administrasjonsdepartementet samler ellers jevnlig departementene og statsetatene for gjensidig informasjon og erfaringsutveksling for å følge med og følge opp den nødvendige samordning. Det overordnede samordningsbehovet i fornyelsesprosessen ivaretas av et eget regjerings-utvalg og selvsagt av Regjeringen selv i alle viktige saker. Et eget samarbeidsorgan mellom Arbeids- og administrasjonsdepartementet, Kommunal- og regionaldepartementet og Kommunenes Sentralforbund på høyt administrativt nivå ivaretar den løpende samordning og samarbeidet mellom staten og kommunal sektor. Kommunesektoren står for den største andelen av den offentlige tjenesteytingen, og det er derfor viktig at dette samarbeidet fungerer godt. Departementene har pålagt sentrale, statlige etater å samarbeide med kommunene om etablering av offentlige servicekontorer. Pilotprosjektet, med innføring av offentlige servicekontor i alle Akershus-kommunene, har allerede vist at dette følges opp. Det vurderes for øvrig å styrke fylkesmannens samordningsrolle i fornyelsesarbeidet regionalt. Jeg er klar over at behovet for bedre samordning mellom forvaltningsnivåene og sektorene er betydelig, også når det gjelder å ivareta utilsiktede konsekvenser i kommunene av fornyelsesarbeidet. Dette vil stå sentralt i det videre arbeid.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Det må gjøres på den måten som vi nå legger opp til. Vi vedtar statlige retningslinjer for hvordan de ytre etatene i staten plikter å forholde seg til de initiativ som tas i kommunene. Når disse retningslinjene er vedtatt og distribuert, skal det ikke være mulig for den enkelte ytre statlige etat bare å se på seg selv og sin egen navle, men de skal være nødt til å ta hensyn til de overordnede samordningsbehov som dette samfunnet har. Jeg vet at det har vært problemer med dette i startfasene, men jeg er like overbevist om at etter hvert som de ulike etatene også ser sitt eget behov for å få til denne samordningen, vil det gå bedre.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Jeg må bare si at jeg tror at det som er nødvendig for å få dette til, er at man faktisk lager sentrale retningslinjer som bestemmes av Regjeringen, og at alle etatene bare har å forholde seg til disse sentrale retningslinjene. Men de må da være så åpne at vi har den nødvendige grad av fleksibilitet, alt etter hvilken kommune en skal gjennomføre dette i.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Selvsagt er vi her åpen for debatt, dialog og diskusjon med de enkelte bedrifter, der de enkelte bedrifter kan få informasjon om både statens nåværende og fremtidige politikk på dette området, slik at de kan foreta de nødvendige markedstilpasninger til fremtiden. Det vi imidlertid ikke kan gjøre, er å inngå leveringsavtaler med de enkelte bedrifter som vil være i strid med statens anskaffelsesreglement, som forutsetter at det skal være konkurranse basert på de krav til produktet som staten stiller. Derfor er min innfallsvinkel at vi skal jobbe videre med å stille de miljøkrav som er nødvendige for at vi i staten fortsatt skal kunne være ledende på å utvikle den grønne stat, men ved siden av dette også sørge for at vi har en åpen, frisk og god dialog med næringslivet, samtidig som vi sørger for å ivareta de konkurransemessige hensyn.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2001-04-25:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «Skal fornyelses- og effektiviseringsprosessen av offentlig sektor bli vellykket, er det bl.a. nødvendig med et sterkt samarbeid på tvers av etatsgrenser og på tvers av forvaltningsnivå. Hvordan vil statsråden sørge for at dette virkelig vil skje i praksis?»