trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Harberg (Høyre), 2021-05-20:
EOS-utvalget er et svært viktig utvalg. Det har en helt spesiell oppgave, og jeg tror jeg vil si en helt spesiell oppgave blant Stortingets eksterne kontrollorganer. Det er fordi de følger med på tjenester som i sin egenart ikke kan være kjent for alle. Det er nettopp derfor vi har dette utvalget. De vet ikke alt som skjer, men de får vite om de sakene de undersøker. Og de kan naturlig nok heller ikke dele alt. Spørsmålet her er kompetansen til gradering, eventuelt avgradering. Nå har flere presisert det tydelig: Prinsippet er at det er lagt til informasjonseier, i dette tilfellet tjenestene og departementet. Det er en grunn til at den kompetansen ikke er lagt til EOS-utvalget. Det er altså ikke EOS-utvalget som har den totale oversikten over hva elementer i denne saken kan ha å bety for Norges sikkerhet totalt. De har ikke den oversikten, de skal ikke ha den oversikten, de har aldri fått den oversikten, og kan da heller ikke gjøre den vurderingen. Da blir det underlig at en nå skal tillegge EOS-utvalget den kompetansen. Den særskilte komité ba Forsvarsdepartementet vurdere helt eller delvis å avgradere den første rapporten vi fikk tilgang på, og avgradere det sammendraget som er mye omtalt. Høyre forholder seg til den gjennomgangen som departementet har gjort. Jeg må si at vi har hatt en høring i denne saken, og da fikk vi særdeles godt begrunnet hvorfor de har tatt den avgjørelsen. At de som var i denne høringen, ikke har fått det med seg, er jeg faktisk litt overrasket over. Så til slutt: Det sies her at det at dette er et gradert dokument, hindrer Stortingets behandling, hindrer Stortingets kontroll. Nei, det gjør det ikke. EOS-utvalget kontrollerer på vegne av oss. Når vi trenger ekstra informasjon, gir vi beskjed om det. Den har vi fått. Den er tilgjengelig for alle stortingsrepresentanter. Det eneste spesielle er at vi diskuterer saken og vi leser dokumenter i saken i et sikkerhetsklarert rom. Vi skal debattere i et sikkerhetsklarert rom. Stortinget har akkurat samme tilgang til å behandle denne saken og drive kontroll med tjenestene, eventuelt rette kritikk mot tjenestene, som i enhver annen sak. Det er ikke offentlighet som er kontrollen, det er Stortingets arbeid som er kontrollen, og det er vi valgt til å gjøre.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
Med bakgrunn i statsrådens innlegg finner jeg grunn til å presisere fra det utmerkede innlegget til Eva Kristin Hansen at det er ingen som ber om at hele rapporten skal avgraderes. Argumentasjonen til forsvarsministeren hørtes sånn ut. Vi ber bare om at det sammendraget som EOS-utvalget har vurdert at kan offentliggjøres, blir offentliggjort. EOS-utvalget har gjort en solid jobb i 25 år. Vi har aldri vært i denne situasjonen med EOS-utvalget tidligere, at det har vært uenighet med dem de har kontrollert, om hva som kan være offentlig eller ikke. Det er første gang det skjer. Det er altså en helt unik situasjon. Da mener vi det er viktig å stille seg bak EOS-utvalget. Der sitter det ansvarlige mennesker. La meg si det sånn: Svein Grønnern er ikke akkurat noen ramp. Det er altså på seriøst grunnlag vurdert at det som står i sammendraget, kan offentliggjøres – ikke alt, men det som står i sammendraget. Den vurderingen delte presidentskapet 25. mars. Jeg tillater meg å legge til grunn at presidentskapet setter seg inn i de sakene de behandler. Da behandlet de sammendraget og ba Forsvarsdepartementet om å avgradere. Det var nettopp det de gjorde. Men så, når Forsvarsdepartementet som vanlig sier nei, ser vi altså at presidentskapets flertall, med presidentens dobbeltstemme, snur og ikke bruker den demokratiske adgangen Stortinget har til å gi innsyn i et dokument det etter vår vurdering blir nektet innsyn i – ikke for å skjerme hensyn til rikets sikkerhet, men for å skjerme hensynet til regjeringas bekvemmelighet. Det er nettopp derfor vi har den muligheten. Jeg er helt enig i at prinsippet er at dokumenteieren definerer om dokumentet er hemmelig eller ikke, men samtidig sier de demokratiske spillereglene at når Stortinget mener det, kan de allikevel avgradere. Det er også en del av den demokratiske retten. Særlig rystet blir jeg når jeg ser i innstillinga og hører saksordførerens og stortingspresidentens argumentasjon. Det står i innstillinga – og jeg siterer: «En eventuell overprøving av regjeringens vurderinger i spørsmål som gjelder skadefølger for nasjonale sikkerhetsinteresser, vil også kunne ha alvorlige konsekvenser for både Stortingets egen, EOS-utvalgets og andre kontrollorganer for Stortinget sin tilgang til gradert informasjon i fremtiden.» Her sier en altså at hvis Stortinget utøver sin demokratiske rett, kan regjeringa begynne å nekte kontrollorganene deres lovmessige adgang til hemmelige dokumenter. Jeg er skremt over den argumentasjonen som er lagt inn i begrunnelsen for avslaget. Hvis avslaget hadde vært begrunnet med innholdet i dokumentet, ja vel, men dette er en skremmende demokratisk praksis.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
Jeg ble veldig overrasket over stortingspresidentens siste innlegg og den partipolitiseringen som hun nå legger opp til ved å si at en ny regjering må forandre sikkerhetsloven. Jeg sa tydelig i mitt innlegg at jeg har respekt for hvem som er dokumenteier, og den retten de har til å definere hva som er hemmelig. Jeg synes det er ille at stortingspresidenten tillegger stortingsrepresentanter utsagn de ikke har vært i nærheten av å si – jeg har ikke antydet at EOS-utvalget skulle få kompetanse til å avgradere, ikke i nærheten. Det jeg prøver å løfte opp, er at i hele den strukturen finnes det en mulighet for Stortinget i plenum til å avgradere hvis Stortinget av hensyn til sine kontrollhensyn ser at hemmeligholdet blir misbrukt til ikke bare å ta vare på rikets sikkerhet, som de har full støtte fra meg til å gjøre, men også til å ta vare på regjeringas bekvemmelighet, som er tilfellet i det begrensede dokumentet vi nå snakker om. Det er da det for meg blir prinsipielt veldig alvorlig at det i merknaden, i saksordførerens innlegg og i stortingspresidentens innlegg sies at en prinsipielt – de har brukt det ordet – aldri skal bruke den adgangen. Det er da jeg mener vi er på konstitusjonelt ville veier, og det er den begrunnelsen som er alvorlig. Det går an å være uenige om hvorvidt det dokumentet vi snakker om, bør avgraderes eller ikke. Jeg kan si at i det dokumentet står det mindre enn det som allerede er offentlig kjent. Vi er brakt i en situasjon der vi ikke lenger kan diskutere det vi visste på forhånd, fordi det skal være hemmelighold rundt det vi driver med, i tillegg til at det er mye som skal holdes hemmelig, noe som vi er enige om. I denne situasjonen, når begrunnelsen er at Stortinget aldri kan bruke sin rett til å avgradere, for det skal regjeringa bestemme, da har Stortinget abdisert når det gjelder sin kontrollfunksjon, for da står Stortingets kontrollorganer, Stortingets kontrollkomité – i dette tilfellet en særskilt komité – avskåret fra å vurdere om det hemmeligholdet er rimelig eller ikke. Og med en regjering, og særlig et forsvarsdepartement, der vi har sett at det stadig oftere er strid om hemmeligholdet, ikke minst når det gjelder forholdet til Riksrevisjonen, og der vi i kontrollkomiteen stadig har opplevd et økende hemmelighold fra regjeringa og at vi ikke får innsyn i regjeringas dokumenter, mener jeg det er alvorlig at Stortinget begrunner det med at vi aldri bør bruke vår demokratiske rett, for da kan regjeringa miste tilliten til Stortinget. President, i vårt system er spørsmålet, og bør være, om regjeringa har tillit fra Stortinget – ikke om regjeringa har tillit til Stortinget.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
Dessverre måtte jeg ta ordet og bare for ordens skyld si at når det gjelder kvaliteten på den parlamentariske kontrollen, har jeg registrert at både E-tjenesten og PST har vært veldig tydelige de siste årene på at mer åpenhet gir større tillit. Det er en profil de selv markedsfører. Da er det naturlig at vi vurderer om alt som blir hemmeligholdt, bør hemmeligholdes, for de har en uttalt holdning til at i tillegg til at Stortinget kan gjøre sin kontroll, er det bra at så lite som mulig holdes hemmelig for offentligheten. Det er begrunnelsen for det. Til representanten Tetzschner – det er ikke sånn at alt skal stå i avisa, men et lite sammendrag. Til slutt når det gjelder EOS-utvalget: Ja, det er vårt organ, men vi velger ved våre handlinger om vi gir eller fratar dem autoritet. Når de for første gang på 25 år har sagt at de mener dette er noe som kan offentliggjøres, ja, så mener vi altså at vi ikke er forpliktet til å stille oss bak dem, men at vi er enig med dem og derfor også bidrar til å gi dem autoritet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2021-05-20:
Jeg vil også si at jeg er skremt over en del av innleggene, uten at jeg skal si så mye mer enn det. Jeg synes både saksordføreren Morten Wold og presidenten holdt gode, forklarende innlegg, som viser viktigheten av det vedtaket som blir fattet i dag. Men la meg få understreke, i hvert fall fra Fremskrittspartiets ståsted – og jeg er sikker på, på vegne av flertallet i salen – at det arbeidet som EOS-utvalget gjør, er utrolig viktig. Det framstilles nesten som om vi underkjenner EOS-utvalgets arbeid, og at vi ikke stiller oss bak EOS-utvalgets rapport og det generelle arbeidet, med det vedtaket vi fatter i dag. Det blir jeg skremt av. Det er viktig at vi får fram og er veldig tydelig på at EOS-utvalget har gjort et grundig arbeid i denne saken. Det vil også komme fram at vi er enig i EOS-utvalgets konklusjoner i denne saken. Men det er ikke det dette dreier seg om. Flere har vært inne på at Stortinget ikke får gjort sitt arbeid når vi ikke avgraderer denne saken. EOS-utvalget gjør den kontrollen på vegne av Stortinget, og Stortinget har fått rapporten. Som representanten Harberg var inne på, får Stortinget god mulighet til å behandle denne saken på en god måte. Som Harberg også var inne på, vil alle stortingsrepresentantene, valgt av folket, ha mulighet til å lese både rapporten og innstillingen til den særskilte komiteen. En taler var inne på hva det gjør med møtet med tjenestene i framtiden. Jeg er redd for at EOS-utvalgets mulighet til å føre kontroll av de hemmelige tjenestene i ettertid, vil vanskeliggjøres hvis Stortinget skal overprøve det departementet har gjort ved ikke å avgradere dette. Det er et viktig prinsipp, og det er prinsipielt uheldig at Stortinget overprøver de vurderingene som E-tjenesten og Forsvarsdepartementet har foretatt om behovet for hemmelighold av denne rapporten. Bakgrunnen for det er at de hemmelige tjenestene er helt avhengig av troverdighet hos de utenlandske samarbeidstjenestene for å kunne utveksle og motta informasjon. Hvis vi offentliggjør denne typen opplysninger, vil det få som konsekvens at vi kanskje ikke lenger får tilgang på opplysninger som vi er helt avhengige av. Så jeg er veldig glad for at Stortingets flertall fatter det vedtaket det skal gjøre i dag.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-05-20:
Det var særlig innleggene til representantene Andersen og Øvstegård som gjorde at jeg måtte kommentere, for en gjennomgangstone er at Stortinget nærmest skylder EOS-utvalget sin lojalitet. Jeg har stor respekt for det arbeidet EOS-utvalget har gjort gjennom mange år, men når det gjelder spørsmål om avgradering, er de av Stortinget ikke gitt noen rolle. Stortinget har bestemt hvem som har beslutningskompetanse, ved den sikkerhetsloven som Stortinget har satt til verden. Da er det for meg paradoksalt at man skal stå her og argumentere med en slags lojalitet som Stortinget skylder et utenforliggende organ, og samtidig gjennomhulle sitt eget prinsipp fra sikkerhetsloven, som i relativt ny tid har vært i salen, og som er basert på at det er rett myndighet som setter graderingen, og som også tar stilling til avgradering. Det ble sagt at Stortinget skal avgradere, gjennom det forslaget som foreligger. Det er å hoppe over en del mellomregninger. Det mindretallet i presidentskapet anbefaler oss å gjøre, er å gripe inn i en forvaltningsavgjørelse gjennom den lovgivende kompetansen Stortinget har, og man velger å ville bruke den lovgiverkompetansen til nettopp å gjennomhulle sikkerhetslovens system. Det kalles singulær lovgivning i annen sammenheng, og det skal man være veldig forsiktig med fordi det utvisker ansvarsforholdet mellom forvaltningsmyndighetene, som er lovbundet, og som Stortinget også er veldig tjent med er lovbundet. Det mindretallet legger opp til her, er altså å gi et unntak fra sikkerhetsloven for sitt eget behov, og det er en meget farlig galei. Så er det spørsmål om det virkelig er behov for dette. Det er ikke ført noen argumentasjon for det. Jeg ser at representanten Andersen har tegnet seg etterpå, og kan representanten Andersen fortelle meg hvordan Stortingets institusjonelle kontroll blir hemmet av at man ikke offentliggjør dette? Vi har nemlig systemer for å behandle fortrolig informasjon her i huset. Vi kan til og med ha hemmelige stortingsmøter. Det eneste som truer den fortroligheten, er at enkeltrepresentanter, for å gjøre seg interessante i pressen, ofte synes det er morsomt å lekke disse opplysningene. Men det er et annet problem, og det er fra det holdet – skal vi si – trusselen mot den institusjonelle kontrollen med regjeringen ligger. Jeg vil også ta avstand fra en rekke henvisninger til de såkalte kontrollutvalgene som Stortingets egne, fordi de nettopp ikke retter seg mot regjeringens embetsfølelse, men det skal jeg komme tilbake til i et lengre innlegg.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-05-20:
Jeg lyttet med forventning til innleggene fra representantene Andersen og Øvstegård, for jeg hadde forventet respons på min lille oppfordring om å redegjøre for hvorfor Stortingets konstitusjonelle kontroll med regjeringen på avgjørende vis blir hemmet av den fremgangsmåten som presidentskapet legger opp til, som respekterer rollefordelingen i forvaltningen og i sikkerhetsloven. Det er, etter mitt skjønn, ganske betegnende at det ikke har kommet noen slike argumenter. En gjennomgangstone i salen fra mindretallet har vært at Stortingets institusjonelle kontroll blir umuliggjort hvis ikke alt kan stå i avisen. Det er i så fall et utrolig nederlag for hva man tror Stortinget kan behandle av taushetsbelagte opplysninger uten å gå videre. Det er ingen her som har argumentert overbevisende for at Stortinget ikke kan gjøre sine kontrollfunksjoner gjeldende etter Grunnloven. Det som derimot reelt sett undergraver Stortingets mulighet, er at forvaltningen vil være tilbakeholdne med å sende taushetsbelagte opplysninger over til Stortinget fordi vi etter hvert har fått en kultur for lekkasjer her i salen – og også i komiteen. Det er det Stortinget som taper på, og det er det også den delen av Stortingets oppgaver som er å føre kontroll med statsrådenes embetsførsel, som taper på. Jeg synes også mindretallet burde tenke over at det ble appellert til flertallet om å utstyre EOS-utvalget med en autoritet som visstnok betyr at man kobler ut sitt eget ansvar for å vurdere dette og gjør seg til sandpåstrøingsorgan for EOS-utvalget. Men EOS-utvalget er også, i samsvar med det som har vært fremme i evalueringen, avhengig av et samspill med de hemmelige tjenestene, og det er per definisjon ikke alt de skal ha innsyn i. Deres evne til å håndtere også sine opplysninger slik graderte opplysninger skal håndteres, vil også påvirke hva de får innblikk i, og dermed hva Stortinget blir oppmerksom på. Det er også et helt annet hensyn vi skal tenke igjennom, særlig i en sak som kan involvere eventuelle utenlandsoperasjoner, og det er at Norge med denne litt naive holdningen, og fordi vi ikke klarer å behandle hemmelige opplysninger, heller ikke blir tildelt informasjon fra andre etterretningstjenester, som vi er avhengige av å samarbeide med for å gjøre landet trygt. Det bekymrer meg.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-20:
La meg begynne med å takke komiteen for godt samarbeid om en veldig grei sak. Den proposisjonen vi nå skal behandle, viser en positiv side av pandemien. Vi får ryddet opp i lovverket og modernisert noe som vi antakelig ikke hadde kommet på selv, hadde det ikke vært for korona. I fjor fikk vi en midlertidig lov om unntak fra krav til fysisk møte mv. i foretakslovgivningen for å avhjelpe konsekvenser av utbruddet av covid-19. Det er noen av disse som nå gjøres permanente. Uansett hvor lei vi er av Teams, Zoom, Skype, gamle hender og muting, er det ingen tvil om at de kan være effektive virkemidler også i næringslivet. For mange bedrifter kan det være vel så nyttig å bruke elektroniske virkemidler når man avholder møter, som møter med fysisk oppmøte. Proposisjonen omhandler også endringer i aksjeloven, allmennaksjeloven, samvirkeloven og stiftelsesloven som en følge av brexit. Disse endringene innebærer at britiske statsborgere bosatt i EØS-området eller Storbritannia samt EØS-borgere bosatt i Storbritannia omfattes av tilknytningskravet og kan velges til tillitsverv i norske foretak. Helt til slutt skal jeg på vegne av Fremskrittspartiet og regjeringspartiene melde at vi kommer til å støtte forslag nr. 1 i innstillingen. Det er ikke et revolusjonerende forslag, men for oss er det helt kurant at et flertall i styret kan ha siste ord om hvorvidt møtet skal avholdes fysisk eller elektronisk, i stedet for at den myndigheten ligger hos styrelederen, som forslaget fra regjeringen opprinnelig gikk ut på.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-05-20:
Det er vel egentlig ikke grunn til å si så veldig mye etter det som kom fra saksordføreren. Jeg vil bare ta opp det forslaget som Senterpartiet er en del av.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-05-20:
Jeg har sittet og hørt litt på denne debatten, og jeg er litt forferdet over hva som skjer. Jeg hadde jo trodd at vi skulle klare å gjøre noe bedre for dem som har scooter, og som kanskje ønsker å kjøre litt lenger og litt oftere. Men jeg ser at det er blitt en debatt hvor man henger seg opp i ulike forslag, og ikke er villige til å gi seg på noe slags vis. Selv har jeg ikke scooter, men jeg kjenner mange som har scooter, og som bruker den veldig ofte. Jeg har derimot båt, og jeg kan love at jeg ikke kommer til å fremme noe forslag som gjør at vi ikke skal kunne få bruke båt. Og det er vel der det ligger. Vi som bor sånn som vi gjør, vi har jo ikke så mange teatre og kinoer og sånne ting, men vi har mulighet til å dra til fjells, og den muligheten trodde jeg vi i dag skulle klare å gjøre litt enklere. Men det har blitt en debatt hvor man driver med litt skyggeboksing, og hvor man ikke har noen vilje til å finne løsninger, og dermed går saken tilbake til departementet, og så får vi en ny runde på det. Jeg synes egentlig at det er trist at det er blitt sånn. De 23 forslagene til Fremskrittspartiet er bra – jeg var jo med på en debatt her for ikke så veldig lenge siden hvor Senterpartiet klarte å få det til slik at vi selv kunne kjøre til hytter som var litt nærmere, en endring på de forrige målene. Det ble veldig bra, og folk var veldig glad for det. Jeg håper at Fremskrittspartiet kanskje ser på det som vi er i ferd med å gjøre nå, og ser om det er mulig å få til en ordning som gjør at man får til en enighet. Det er jo det det dette handler om. Helt til slutt: Det er litt trist at man ikke klarer å snakke i lag på ordentlig vis. For min del kjører jeg ikke scooter, men de som bruker dette middelet, må jo få lov til å gjøre det, og innenfor de vanlige reglene som vi har. Jeg tror ikke det blir noen større miljøfare om man f.eks. kjører litt mer med scooter på Finnmarksvidda.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-05-20:
Jeg har litt lyst til å høre lite grann om hva statsråden mener er forskjellen på kilenot og krokgarn. Er det noen forskjell i det hele tatt? Sånn som jeg ser det, er den eneste forskjellen for fiskerne at de må nesten være to for å få til å sette en kilenot og også røkte den. Det er mye mer komplisert enn et krokgarn. Så spørsmålet er: Hva er forskjellen? Er det noen vesentlig forskjell som gjør at man skal ha kilenot?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-05-20:
Jeg kan ikke snakke for det som har vært, jeg er her nå. Jeg har fisket litt etter laks. Jeg tror ikke laksen ser noen forskjell på om den er hunn eller hann, om den kommer til en kilenot, eller om den kommer til et krokgarn. Den går fast og blir fanget, for å si det sånn, og høstet to ganger per dag. Men det er nå for så vidt greit at statsråden sier det slik han sier det. Det tyder jo på at han ikke har kjennskap til det. Det andre som jeg har litt lyst til å høre om, er de andre artene som er kommet mye mer fram nå, i Finnmark i hvert fall. Det er oter og sel, som er en ganske betydelig stor andel i disse fjordene, som er i samme området. Vil man gjøre noe med det?
Iselin Nybø (Venstre), 2021-05-20:
Først vil jeg gjerne takke Stortinget for raskt å kunne behandle forslaget til lov om endringer i foretakslovgivningen, om gjennomføring av møter og geografiske tilknytningskrav. Lovforslaget likestiller fysiske og elektroniske møter og legger til rette for at beslutninger kan tas uten at man må møte fysisk. Elektroniske møter kan redusere reisekostnader og leie av lokaler, og legger til rette for at møtedeltakere med nedsatt funksjonsevne kan delta. Mindre reisevirksomhet er jo også positivt for klimaet. Samtidig er det ikke krav om at møter må gjennomføres elektronisk. Selskapene får fleksibilitet til selv å bestemme hvilken møteform som er hensiktsmessig for dem i det enkelte tilfellet. Gjennomføringen av årsmøte og generalforsamling skal være forsvarlig. Kjernen i kravet til forsvarlighet er at møtet må holdes i tråd med lovens saksbehandlingsregler. Selv om selskapene får større fleksibilitet, skal eierne fortsatt ha mulighet til å utøve sine eierrettigheter. Lovforslaget forenkler også saksbehandlingen for flere foretak, og gir økt mulighet til å signere dokumenter elektronisk. Lovforslaget gjør at foretak fortsatt kan ha britiske styremedlemmer, bedriftsforsamlingsmedlemmer eller daglige ledere bosatt i Storbritannia, Nord-Irland og EØS eller EØS-borgere bosatt i Storbritannia og Nord-Irland. Gjennomføring av lovforslaget forutsetter at det omfattes av en frihandelsavtale mellom Norge og Storbritannia. Jeg merker meg forslaget fra komiteens mindretall om at et flertall av styrets medlemmer skal kunne kreve fysisk eller elektronisk styremøte. Dette ble også vurdert under arbeidet med lovforslaget. Min vurdering er at styrelederen bør bestemme møteformen. Styrelederen har en spesiell rolle i styrets saksforberedelse, og det forventes at styrelederen tar hensyn til innspill fra andre styremedlemmer i beslutningen om møteform. Styret kan med vanlig flertall fastsette retningslinjer for styrets arbeid, inkludert for valg av møteform. Behandlingsmåten i styret må uansett være betryggende. Jeg merker meg også saksordførerens innlegg og forholder meg selvfølgelig til det.
Camilla Strandskog (Høyre), 2021-05-20:
Siden mars 2020 har vi levd i en form for unntakstilstand. Nå nærmer vi oss forhåpentligvis slutten av pandemien, men det er fortsatt en uforutsigbar situasjon, og det er behov for å forlenge noen av de midlertidige bestemmelsene som ble vedtatt i løpet av 2020. Covid-19 påvirker både tilgangen til og forbruket av medisinsk utstyr og personlig verneutstyr. Regjeringen fremmer i denne proposisjonen forslag til forlengelse av midlertidige hjemler om tiltak for å ivareta tilgangen til legemidler, medisinsk utstyr og personlig verneutstyr under covid-19. Hjemlene trådte første gang i kraft 26. mai 2020 og opphører å gjelde 1. juni 2021. Regjeringen foreslår at hjemlene skal vare til 10. november 2021. Komiteen har sett på Stortingets kalender til høsten, og med tanke på at det er stortingsvalg og så møte i Nordisk råd i uke 44, har komiteen landet på at det skal forlenges til 1. desember 2021. Det vil gi et nytt storting nok tid til å behandle bestemmelsene på nytt. Jeg vil takke komiteen, der alle var villige til å jobbe raskt for å få dette igjennom innen 1. juni. Det er en enstemmig komité som fremmer denne innstillingen, og som støtter regjeringens forslag om forlengelse. Koronapandemien har vist oss at vi trenger mer internasjonal solidaritet og multilateralt samarbeid, ikke mindre. Som et lite land er Norge spesielt avhengig av å samarbeide med andre land. Samarbeidet med EU har vært avgjørende for å sikre befolkningen tilgang til vaksine mot covid-19. Det har også vært viktig for Norges tilgang til annet medisinsk utstyr som har vært avgjørende under pandemien. Regjeringen har satt beredskap høyt på dagsordenen. Det er lagt fram to stortingsmeldinger om samfunnssikkerhet og beredskap. Basert på en gjennomgang av organisering, beredskapsplaner og regelverk samt koronakommisjonens sluttrapport vil regjeringen legge fram en melding for Stortinget når pandemien er over.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-20:
Denne saken er en hastesak. Det er vanskelig for oss å jobbe godt med saken. Derfor vil SV støtte forslaget om å ha dette til litt lenger utpå høsten, men vi håper at regjeringen vil sende forslag, hvis vi trenger dette igjen, mye tidligere, slik at det nye stortinget kan få god informasjon og ha mer tid til å jobbe med saken.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-20:
For over et år siden, 14. mai i fjor, fattet Stortinget et vedtak om at regjeringen snarest mulig skulle få på plass en beredskapsmodell for norsk produksjon av viktige legemidler, herunder antibiotika. Det har ikke skjedd, men jeg er stolt av hele komiteen – også regjeringspartiene, som bør få ros siden de går inn i denne saken – og av at regjeringen umiddelbart skal gå i dialog for å inngå avtaler med produksjonsmiljøer i Norge. Hele komiteen fremmer forslag om om mulig å inngå forhåndskjøpsavtaler for å produsere vaksiner i Norge. Pandemien har vist hvor sårbare vi er som land ved svikt i den globale legemiddelindustrien, og at vi er et land som er nesten 100 pst. avhengig av import. Det gjør oss svært sårbare ved kriser eller ved brudd i de globale forsyningslinjene. SV vil ha StatMed, statlig produksjon av legemidler, men vi jobber hardt for alle forslag som kan hjelpe befolkningen med å få mindre legemiddelmangel. Komiteens flertall mener det er naturlig å starte med det enkleste først, som smertestillende, bedøvelses- og anestesilegemidler, og på lengre sikt antibiotika. Så godt som alle disse legemidlene har gått ut av patent og kan dermed produseres i Norge uten at det er i strid med etablerte rettigheter. Komiteens flertall viser til at det er uheldig og fører til forsinkelse i arbeidet med å styrke norsk produksjon av legemidler når regjeringen ikke følger opp flere klare vedtak fra Stortinget. Flertallet på Stortinget sier i klartekst at regjeringen og helseministeren ikke har fulgt opp vedtak som er svært viktige under en pandemi. Regjeringen trosser vedtak fra Stortinget. Det er ikke akseptabelt. Det er tydelig at vi trenger en ny regjering, som handler for å redusere legemiddelmangel i Norge. Vi trenger en rød-grønn regjering.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-20:
Ja, jeg tar opp forslagene.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-20:
Det norske helsevesenet, det offentlige helsevesenet, har mye penger, og det er bra. Men det er vanskelig å få private selskaper i Norge til å jobbe med det offentlige helsevesenet. For eksempel produserer Curida legemidler. De eksporterer alt. Det er svært vanskelig å få gode avtaler med sykehus eller det offentlige helsevesenet i kommunene. Vi har lært veldig mye av Statoil. De har laget gode anbud, slik at norske selskaper i Norge kan vinne anbud – når vi lager gode anbud. Har regjeringen noen planer eller noe arbeid på gang for å – skal vi si – fikse noen av anbudene som skal følge EØS-regelverket for at norske produsenter kan ha en avtale med den norske offentlige helsetjenesten?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-20:
Jeg er veldig enig med Fremskrittspartiets representant – det er uvanlig, men det var et godt innlegg. Jeg har snakket med flere av dem som jobber på feltet – LMI, Curida, LO. De har prøvd å få til gode samtaler med regjeringen for å få mange av disse oppgavene i gang. Det har vært svært vanskelig. Jeg hører at Høyre sier at regjeringen har jobbet med dette i mange måneder. Det har vært litt vanskelig å forstå for de andre på feltet, så da er det to veldig forskjellige historier. Det er fint at Høyre sier at de vil stemme for forslag som de mener er i gang. I mange andre saker sier Høyre at de stemmer imot forslag hvis de er i gang. Nå håper jeg at Høyre stemmer for alle forslag som de mener er i gang i regjeringen. Når Høyre stemmer imot forslag, blir det veldig tydelig at regjeringen og Høyre ikke har arbeid i gang når det gjelder forslag i andre saker som vi har på bordet i helse- og omsorgskomiteen.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-20:
Tusen takk til Arbeiderpartiet for å fremme vårt forslag senere. Jeg skal gå og ta den andre dosen av vaksinen, så jeg må løpe etter dette innlegget. Vi bør beskytte våre barn. Det er bra at barn får vaksine mot HPV, både jenter og gutter. Men Norge har valgt en billigere vaksine som ikke beskytter barn mot kjønnsvorter når de blir voksne. Danmark har en vaksine mot HPV og kjønnsvorter. Det har også Sverige, men ikke rike Norge. SV mener vi bør prioritere å beskytte våre barn og voksne også mot kjønnsvorter. Flere norske leger betaler personlig for en bedre, bredere vaksine mot HPV enn vaksinen vi har i barnevaksinasjonsprogrammet. Det blir et todelt helsevesen når noen som har kunnskap og penger, kan få en bredere vaksine enn andre barn. Det vil SV endre på. SV vil at barnevaksinasjonsprogrammet skal bli enda bedre og ha en vaksine som beskytter bredere. SV fremmer med Arbeiderpartiet på laget forslag om å få en vaksine som beskytter mot HPV og kjønnsvorter. Forslaget sier ikke at vi skal kutte avtaler i morgen, men at nye vaksiner som beskytter bredere, må komme inn i programmet når det er mulig. SV vil stemme sekundært for Senterpartiets forslag. Det er litt svakere, men bedre enn ingenting.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Det er stor usikkerhet knyttet til utviklingen av pandemien framover, og en endring i smittesituasjonen vil kunne oppstå raskt. Jeg er også redd for at vi det neste halve året må leve med smitte i samfunnet, med fare for oppblomstring av smitte. Det er derfor behov for å forlenge de midlertidige hjemlene i helseberedskapsloven fram til høsten 2021. Utbruddet av covid-19 har ført til at Norge er i en krisesituasjon som regelverket ikke fullt ut tar høyde for, og det har vært nødvendig å gjøre tilpasninger og unntak fra gjeldende regelverk. Pandemien påvirker både tilgangen til og forbruket av medisinsk utstyr og personlig verneutstyr. Markedet for slike produkter er globalt, og det samme gjelder forsyningskjedene. Tilgangen til medisinsk utstyr og personlig verneutstyr har vist seg å være svært krevende som følge av covid-19. Særlig har man opplevd mangel på smittevernutstyr. Per i dag ser man at behovet for prøvetakingsutstyr og hurtigtester er økende. Norge er avhengig av import for å dekke behovet for slike produkter. I tillegg har vi opplevd utfordringer knyttet til hamstring av medisinsk utstyr og personlig verneutstyr. Forslaget er en forlengelse av hjemler som vi har hatt siden i fjor vår. Selv om det har vært en nedgang i både antall smittede og sykehusinnleggelser, er situasjonen fortsatt ustabil, da det foreløpig fortsatt er en stor andel av befolkningen som er uvaksinert. Det er også noe usikkerhet rundt hvordan nye mutasjoner vil kunne påvirke utviklingen. Det er derfor fortsatt viktig at man har tilstrekkelige hjemler tilgjengelig. Medisinsk utstyr og personlig verneutstyr og tilgangen til dette er helt avgjørende for at den nasjonale helsetjenesten skal være i stand til å håndtere covid-19-pandemien på en god nok måte. Jeg anser det som sannsynlig at tiltakene som er iverksatt for å ivareta tilgangen til medisinsk utstyr og personlig verneutstyr, med hjemmel i de midlertidige bestemmelsene i helseberedskapsloven, vil være nødvendige også etter 1. juni 2021. Jeg er derfor glad for at komiteen slutter seg til lovforslaget som regjeringen har fremmet, og har snudd seg rundt og behandlet denne saken raskt.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Koronakommisjonens rapport viser at det ikke har oppstått reell mangel på legemidler under pandemien. Vi har sett at vanlige omsetningskanaler for legemidler, kombinert med målrettede tiltak som f.eks. beredskapslagring og omsetningsrestriksjoner, har vært tilstrekkelige for å ivareta tilgangen på kritiske legemidler. Under lageroppbyggingen har vi som et ytterligere beredskapstiltak kjøpt inn råstoff for å kunne produsere enkelte kritiske intensivlegemidler. Det har ikke vært nødvendig å iverksette kriseproduksjon fordi andre tiltak har vist seg å være tilstrekkelige. I den videre vurderingen av framtidig organisering av beredskapslagre skal Helsedirektoratet vurdere om det i særskilte tilfeller bør lagerføres enkelte virkestoff. Dersom enkelte virkestoff skal lagerføres, vil det bli utarbeidet rutiner for dette samt kriterier for når og hvordan kriseproduksjon bør iverksettes. Når helsetjenesten kjøper inn legemidler og vaksiner, er regelverket for statsstøtte og offentlige anskaffelser i hovedsak gjeldende. Det er krevende å favorisere en tilbyder basert på nasjonalitet gitt det juridiske rammeverket det offentlige må operere innenfor. Nettopp det at andre tiltak har fungert godt for å ivareta Norges tilgang til legemidler i en krisesituasjon som covid-19, innebærer at finansiering av tiltak for å styrke og samordne en kommersiell tilbudsside begrunnet i beredskapshensyn er usikker. Jeg ber selvsagt Stortinget forankre eventuelle vedtak innenfor det regelverket som Stortinget selv har vedtatt. Samarbeidet med EU er av stor betydning for håndteringen av pandemien – ikke minst på vaksineområdet. Koronakommisjonen er tydelig på at internasjonalt samarbeid om legemiddelberedskap bør styrkes. EU har klare ambisjoner for å styrke helseberedskapssamarbeidet i Europa med konkrete forslag til felles tiltak. Dette inkluderer bl.a. utvikling, produksjon og innkjøp av legemidler. Markedet og forsyningskjedene for både legemidler, råstoff og produksjon er globale, og Norge er et lite land. Det er derfor ikke et alternativ å stå alene med nasjonale løsninger for å ivareta denne tilgangen. Både næringsministeren og jeg er også godt kjent med bl.a. diskusjonen som foregår i Danmark om å se på muligheten for nærmere offentlig-privat samarbeid for å bygge opp produksjonskapasitet på vaksineområdet. Man ser også at det i etterkant av den danske regjeringens utspill har kommet flere spørsmål, bl.a. knyttet til det juridiske rammeverket. Regjeringen vil igangsette et arbeid for å se på muligheten for å etablere også beredskap for vaksineproduksjon i Norge og vil nettopp sette i gang et arbeid for å se på både det juridiske rammeverket rundt en slik etablering og muligheten for et kommersielt grunnlag for en beredskap i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Det som er gjort spesielt konkret, er å følge opp det arbeidet som vi hadde igangsatt. Noe av utfordringen i den politiske diskusjonen om dette er at regjeringen iverksetter mye arbeid på dette området, og så kommer Stortinget og gjør vedtak underveis, mens arbeidet er i gang. Det er jo denne diskusjonen jeg har hatt med representanten i flere omganger. Den saken som ble faglig prioritert i utredningsarbeidet som regjeringen igangsatte på dette området, var å få opp beredskapen knyttet til mer bredspektret antibiotika – beredskap og produksjon. Det arbeidet er det godt samarbeid med næringslivet om. Mulighetsstudiene er i gang, og man har gått over til neste fase i det arbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Jeg oppfatter ikke de vedtakene som ligger til behandling i dag, og som flertallet står bak, som problematiske. Det var heller ikke de forslagene som var fremmet i representantforslaget, og som svaret mitt var relatert til. Det er nettopp det å ta hensyn til rammene som dette arbeidet må foregå innenfor, som er viktig. Det å ha forhåndskjøpsavtaler har vært hovedløsningen når det gjelder vår tilgang til vaksiner mot covid-19. Så det er ikke noe nytt. Det er den måten Team Europa har håndtert dette på. Det er den måten vi har bidratt til økt produksjonskapasitet på også i Europa. Vi har ikke gjort det ut fra et nasjonalt perspektiv, men ut fra et felles europeisk perspektiv. Derfor er arbeidet med en europeisk helseunion så viktig i denne sammenheng – og også for muligheten for det norske næringslivet til å kunne bidra til en felles europeisk beredskap på dette området. Man må ta inn over seg at Norge som et lite land bør søke internasjonalt samarbeid også når vi bygger opp en beredskapskapasitet i Norge på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Ja, det framkommer også av den helsenæringsmeldingen som Stortinget har behandlet, der det bl.a. vises til det arbeidet som Sykehusinnkjøp gjør for å ha dialog med den norske leverandørindustrien for å se på hvilke muligheter som foreligger, nettopp for at også den norske leverandørindustrien kan levere løsninger til norske sykehus som sykehusene kanskje ikke etterspør selv, rett og slett fordi de ikke er klar over løsningene. Så det gjøres, etter min oppfatning, godt arbeid i Sykehusinnkjøp også på dette området. Da er det en stor fordel at man har en stor felles innkjøper på dette området. Men man må jo da tåle å konkurrere på like vilkår. Norsk industri er ikke bygd opp gjennom at den har vært skjermet mot konkurranse, spesielt ikke norsk oljeindustri. Den er bygd opp ved at den har tålt internasjonal konkurranse, og dermed vunnet fram ved å være best, og ikke nødvendigvis alltid billigst.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Det er ikke slik at regjeringen ikke har fulgt opp vedtaket av 14. mai 2020. Poenget er at regjeringen hadde startet det arbeidet lenge før vedtaket av 14. mai 2020. I den sammenheng er det kanskje riktig å bruke ordet resistent, for jeg tror at flertallet i Stortinget har utviklet en resistens mot å ta inn over seg informasjon som de får av regjeringen i denne saken, for dette er Stortinget informert om i veldig mange omganger. Hvis noen stortingsrepresentanter har behov for å ettergå det jeg nå sier, vil jeg anbefale å gå inn og se på oppdraget som ble gitt til Helsedirektoratet 6. mars 2020 – og jeg vil da bare opplyse Stortinget om at 6. mars 2020 er før 14. mai 2020 – som en oppfølging av et oppdrag som var gitt i betydelig tid før det. Helsedirektoratets rapport om antibiotikaproduksjon i Norge ble levert departementet 29. mai 2020. Det er veldig merkelig hvis den rapporten skulle ha kommet til departementet som en oppfølging av et vedtak som ble gjort i Stortinget 14. mai. Dette arbeidet var altså godt i gang lenge før Stortinget gjorde sitt vedtak, men flertallet insisterer fortsatt på og hevder at regjeringen ikke har fulgt opp dette vedtaket. Jeg må be om at en leser den informasjonen som en får av regjeringen, og tar den inn over seg, hvis en skal komme med så alvorlige beskyldninger om at regjeringen ikke følger opp Stortingets vedtak.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
HPV-vaksinen ble inkludert i barnevaksinasjonsprogrammet for å gi beskyttelse mot HPV-relatert kreft. Vaksinen ble innført for jenter i vaksinasjonsprogrammet i 2009, og denne regjeringen utvidet programmet sånn at også gutter i syvende klassetrinn fra høsten 2018 fikk tilbud om HPV-vaksine. Smitten med HPV er svært vanlig. Over 70 pst. av befolkningen får en genital HPV-infeksjon i løpet av sitt seksuelt aktive liv. Til enhver tid er rundt 10 pst. av befolkningen smittet. For de fleste gir HPV ingen symptomer, og infeksjonen går over av seg selv. Noen får imidlertid vedvarende infeksjon som kan utvikles til kreft. I Norge er det vaksinen Cervarix som gis i vaksinasjonsprogrammet. Denne vaksinen gir like god beskyttelse som Gardasil 9, altså opp mot 90 pst., mot forstadiet til livmorhalskreft. Den gir direkte beskyttelse mot de to HPV-typene som forårsaker mer enn 70–75 pst. av livmorhalskrefttilfellene i Norge, og ytterligere indirekte beskyttelse mot andre kreftfremkallende HPV-typer. Det er derfor vurdert at Cervarix gir like god beskyttelse mot HPV-relatert kreft som den andre HPV-vaksinen, Gardasil 9. Målet med vaksinasjonsprogrammet er å forebygge HPV-relatert kreft. Cervarix fikk tilslag i vaksineanbudet i 2016. De to vaksinene ble vurdert som like gode målt opp mot kriteriene som var satt for vurdering av kvalitet, dvs. beskyttelse mot HPV-relatert kreft uavhengig av HPV-type. Beskyttelse mot kjønnsvorter ble også vurdert, men var ikke avgjørende for hvilken vaksine som vant anbudet. Det finnes ingen andre vaksiner enn Cervarix og Gardasil 9 tilgjengelig på det norske markedet. I anbudet som ble gjennomført i 2020, fikk Norge bare inn tilbud fra produsenter av Cervarix. Følgelig var ingen andre vaksiner aktuelle for denne anskaffelsen. Norge er blant landene i verden med aller høyest vaksinasjonsdekning for HPV-vaksinen. En ny studie fra Folkehelseinstituttet, Universitetet i Oslo, Kreftregisteret og Harvard University anslår at livmorhalskreft kan være nesten utryddet i Norge innen 2039. Dette er svært gledelig og viser at vaksinasjonsprogrammet fungerer etter hensikten. Studien viser at et bytte til Gardasil 9 ikke vil føre til raskere utryddelse av livmorhalskreft i Norge. HPV-vaksinen vil spare mange liv i årene framover og er derfor et viktig folkehelsetiltak.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Ferdigheter i norsk muntlig og skriftlig har stor betydning for gode og forsvarlige helse- og omsorgstjenester til pasientene. I representantforslaget er det fremmet flere omfattende forslag for å bedre norskkunnskapene i tjenesten. Jeg er enig med forslagsstillerne når det gjelder viktigheten av både språkkunnskaper og kommunikasjon, men jeg er uenig i virkemidlene de foreslår. Jeg viser til at ansvaret som er pålagt arbeidsgiver og det enkelte helsepersonell for helse- og omsorgstjenesten som tilbys, er forsvarlig, og for å yte forsvarlige helse-og omsorgstjenester er det nødvendig å ha tilfredsstillende norskkunnskaper. Det ble 1. januar 2017 innført språkkrav for dem som søker om autorisasjon og har yrkeskvalifikasjoner fra land utenfor EØS og Sveits. Det foreligger ikke planer om å utvide kravet til andre grupper. Som bidrag til arbeidsgiver ved ansettelse er det utarbeidet en nasjonal veileder om ansettelser av helsepersonell, som bl.a. omhandler arbeidsgivers plikt til å sørge for nødvendige språkferdigheter. I tillegg skal Helsedirektoratet utarbeide en nasjonal veileder med eksempler på nødvendige språkkunnskaper i ulike typer jobber og for forskjellige typer helsepersonell. Dette er et omfattende arbeid som foreløpig er utsatt på grunn av Helsedirektoratets store arbeidsbelastning knyttet til pandemien. Det er utarbeidet ulike former for språkopplæring og norskkurs, inkludert nettbaserte tilbud, som kan være gode verktøy for å tilegne seg og forbedre norskkunnskapene, og som arbeidsgiver og ansatte kan benytte. Jeg viser også til tilbudet ved Nasjonal kompetansetjeneste for aldring og helse, om opplæring av ufaglærte helsearbeidere. Det er gjort endringer i fagplanene for å styrke oppfølgingen og deltakelsen for deltakere som har norsk som andrespråk. Jeg mener at arbeidsgivers ansvar for å tilby forsvarlige helse- og omsorgstjenester er helt avgjørende for kvaliteten på pasientbehandlingen. Å skulle innføre en lovendring med generelle språkkrav, som foreslått, kan etter min vurdering bidra til at dette ansvaret svekkes, og at vi dermed også svekker pasientsikkerheten og kvaliteten.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Jeg mener det er helt grunnleggende at arbeidsgiver vurderer ferdighetene til de personene som de ansetter. Jo flere områder vi går inn og statlig regulerer dette og tar vekk det ansvaret, men også svekker den tilliten som vi har til disse tjenestene, desto mindre vurderinger blir det hos arbeidsgiver når en ansetter folk, og i desto større grad lener en seg på skjematiske tilbakemeldinger på om en tilfredsstiller det ene eller det andre nasjonale kravet. Det er en helt feil vei å gå. Dette er en utvikling som etter min vurdering vil svekke pasientsikkerheten og kvaliteten i tjenesten. Vi er helt avhengig av at arbeidsgiverne i den norske helsetjenesten tar et større ansvar for å avklare om de personene som de ansetter, har de nødvendige kvalifikasjonene, inkludert språkkrav, men ikke minst også egnethet. Det er det som gjør at jeg er veldig tydelig på at dette er en feil retning å gå – og ikke minst stikk i strid med den retningen som alle som snakker om en tillitsreform, ønsker å gå i.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Når det gjelder det å gi autorisasjon innenfor EØS-området, er det regulert i yrkeskvalifikasjonsdirektivet, og der har en ikke mulighet til å stille den type krav. Men det betyr ikke at arbeidsgiver ikke skal stille krav til språk når en ansetter personer. Dette har mer å gjøre med at en gjensidig anerkjenner hverandres autorisasjon, altså det faglige innholdet i utdanningene, og det er uavhengig av språk. Når det gjelder egnethet til å utøve jobben, mener jeg at det bør vurderes av arbeidsgiver. Jeg er helt enig i at dette ikke fungerer optimalt i dag, men det er jo grunn til å stille seg spørsmålet: Hva er årsaken til det? Er det sånn at vi allerede har svekket ansvar og tillit til arbeidsgiver når det gjelder ansettelse av helsepersonell, og i for stor grad allerede baserer dette på statlige vurderinger, knyttet til om en person er kvalifisert eller ei, og i for liten grad har overlatt det ansvaret til arbeidsgiver – at det er årsaken til at dette ikke fungerer godt nok i dag?.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-20:
Jeg vil først få gratulere representanten Lerbrekk med å ha fått barn, det var veldig kjekt å høre. Forslaget som behandles i dag, er en oppfølging av endringene som ble gjort i bioteknologiloven i juni i fjor, og som trådte i kraft 1. januar i år. Dette er endringer som regjeringen ikke støtter. Det har imidlertid selvfølgelig ikke hatt betydning for departementets tolkning av lovendringene. Vår vurdering har vært at lovteksten og teksten i innstillingen ikke har gitt rom for å tolke loven i tråd med flertallets intensjon. Jeg er derfor glad for at Stortinget nå behandler et lovforslag som rydder opp i dette, og som også er et lovforslag som Stortingets flertall har fått lovteknisk bistand fra departementet til å utforme. Det er viktig at både lovteksten og forarbeidene til lovteksten gir klart uttrykk for det som er Stortingets mening.