Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2001-06-05:
Etter å fulgt debatten her i dag og for så vidt også forut, ved de ulike utvalg og kommisjoner, må jeg få lov til å komme med et lite hjertesukk om at en av og til skulle ønske at denne forsamlinga – og i særdeleshet enkelte representanter i denne forsamlinga – var like opptatt av framtida og det som skal skje, som de er opptatt av fortida og det som har skjedd mange år tilbake i tid. Jeg er glad for at et stort flertall, unntatt Fremskrittspartiet med flere, nå endelig setter sluttstrek for utbygginga av den nye hovedflyplassen. Og det må jeg legge til: Det er virkelig på tide, snart ni år etter at det endelige vedtaket om utbygging av Gardermoen ble fattet, og snart tre år etter at den nye hovedflyplassen ble tatt i bruk. I fjor tilhørte jeg dem som mente at det var aldeles unødvendig å oppnevne Smith-kommisjonen. For så vidt mener jeg vel egentlig det også i dag, men jeg må innrømme at da kommisjonen la fram rapporten sin, og jeg med glede leste rapporten, og i særdeleshet kapittel 11, syntes jeg at det kanskje var like greit at Stortinget vedtok det en vedtok i fjor, og opprettet Smith-kommisjonen. Dette var virkelig god lesning. Jeg er ikke sikker på at de ivrigste tilhengerne av kommisjonen i fjor er like glad for det som står å lese i rapporten. Jeg syns jeg hører et litt annet volum på bl.a. representanten Odd Holtens innlegg i dag i forhold til det vi var vitne til i debatten i Stortinget i fjor. Saksordfører Svein Ludvigsen stilte i dag spørsmål til Arbeiderpartiets talskvinne i saka om Arbeiderpartiet mener det var viktig og riktig at Smith-kommisjonen ble utnevnt. Jeg skal ikke begi meg ut på det, men jeg må i alle fall si at det var godt å lese innholdet i rapporten fra Smith-kommisjonen. Riksrevisjonen vier Gardermobanens bedriftsøkonomiske lønnsomhet relativt stor oppmerksomhet i sine rapporter. Jeg har da lyst til, lang tid etter at St.prp. nr. 90 for 1991-92 ble lagt fram, å begi meg litt inn på anbefalingene og konklusjonene i stortingsproposisjonen. Regjeringa anbefalte ikke i 1992 jernbane og tog av bedriftsøkonomiske grunner. Nei, det står til og med i St.prp. nr. 90 at et tilbringersystem basert på buss var mer bedriftsøkonomisk lønnsomt, men at tog og jernbane ble valgt ut fra samfunnsøkonomiske og politiske grunner. Det legges i stortingsproposisjonen vekt på at den regionale utviklinga og miljømessige forhold er av stor betydning. Og jeg går ut fra at det også var det Stortinget la til grunn da en vedtok at tilbringersystemet skulle være jernbane. I ettertid skal vi kanskje innrømme at begrepet «bedriftsøkonomisk lønnsomhet» kanskje ikke burde vært blandet inn, ettersom både regjering og storting jo konkluderte med at det var den samfunnsøkonomiske lønnsomheten som var det avgjørende. Hovedflyplassaka er en av etterkrigstidas mest politisk betente saker i Norge, kanskje den aller mest betente. Alt er de siste åra, i flere tiår faktisk, gjort til politikk i diskusjonen rundt hovedflyplassaka. Vi setter i dag sluttstrek for bortimot 40 års intens politisk debatt i flyplasssaka. Gardermoen figurerer til stadighet som en av flyplassene i Europa med best punktlighet. Gardermoen er en av flyplassene i verden med aller høgest kollektivandel, antakeligvis den med aller høgest – bortimot 60 pst., fordelt med omkring 40 pst. på tog og 20 pst. på buss. Dette er det grunn til å være stolt av. Vi har fått en flyplass med et tilbringersystem som fungerer på en meget god måte. Jeg er glad for, som tidligere sagt, at det store flertallet i Stortinget i dag setter endelig sluttstrek i flyplassaka. Og til slutt, i disse tider med eksamener og med semesterslutt både her i huset og i skoleverket, kan det være fristende å gi karakterer. Jeg for egen del vil i alle fall gi M+ for utbygginga av flyplassen og M for utbygginga av Gardermobanen.