Siri A. Meling (Høyre), 2003-12-08:
Nettvirksomhet, i form av transport av elektrisk kraft fra produsent til forbruker, er et naturlig monopol, hvor det i motsetning til produksjon og salg av kraft er vanskelig å se for seg et marked med effektiv konkurranse mellom ulike aktører. Enhver strømabonnent er avhengig av ett bestemt nettselskap for å få strømmen levert gjennom ledningsnettet, og har ingen alternativer, bortsett fra eventuelt andre energikilder. Enhver form for monopolvirksomhet representerer en spesiell utfordring, både når det gjelder optimal drift, og når det gjelder en markedsorientering mot kundene. Nettopp fordi det her dreier seg om monopolvirksomhet, pålegges det myndighetene et ekstra ansvar for å kontrollere at nettselskapene ikke benytter seg av sin posisjon som monopolister til skade for forbrukerne. Det samme ansvaret påhviler selvfølgelig også nettselskapene. I dagens system får selskapene sin inntektsramme lagt av NVE, og den samme instansen stiller også krav og utøver kontroll med selskapene. Vår nasjonale energiforsyning er nesten utelukkende basert på vannkraft. I et tørrår som fjoråret medførte lav kraftproduksjon, som følge av lite vann i magasinene, høye priser på strøm, som igjen gav redusert forbruk. På denne måten kan vi si at markedet viste seg å fungere. En av konsekvensene av vårt reduserte strømforbruk er at en del nettselskaper har økt nettleien for å dekke sine faste kostnader, enkelte med til dels svært høye påslag. For kundene oppleves dette som svært urimelig. Flere føler at de blir straffet for å følge myndighetenes oppfordring om å spare strøm. Det er ikke noe som tyder på at ikke nettselskapene har holdt seg innenfor gjeldende regelverk, men det kan allikevel stilles spørsmålstegn ved klokskapen i å øke nettleien såpass dramatisk som enkelte har gjort, i en periode hvor dette kommer på toppen av generelt høye strømpriser. Inntektsrammene til nettselskapene definerer selskapenes maksimumsinntekter pr. år over en femårsperiode, og dette bør bidra til at selskapene allerede innenfor dagens system har mulighet for å foreta utjevninger over flere år. Høyre mener at det må være et mål for nettselskapene å ha en mest mulig stabil prisutvikling. Dette stiller selvfølgelig store krav til nettselskapene i forhold til både planlegging, vedlikehold, nyinvesteringer og drift. Et moderne samfunn som det norske er helt avhengig av en sikker og kontinuerlig levering av elektrisk kraft. Vi har bl.a. i de siste døgnene sett hva uvær kan medføre av strømbrudd over relativt lang tid for mange abonnenter. Derfor er det viktig at selskapene har en inntektsramme som tar høyde for nødvendige vedlikeholdsoppgaver både på nettet og i forhold til å rydde langs linjene, slik at trefall unngås i uværsperioder. Høyre stiller seg bak flertallet som ønsker å få en gjennomgang av NVEs regelverk med hensyn til godkjenning av nettselskapenes årlige inntektsrammer, for å gjøre systemet enda mer treffsikkert og å kunne utjevne kostnadene på en bedre måte. Tariffene for distribusjon av elektrisk strøm bør være utformet slik at disse i størst mulig grad gir signal om effektiv utnyttelse og utvikling av nettet. Høyre mener at tariffene fortsatt bør bestå av to elementer: et fastledd og et energiledd som varierer med forbruket. Størrelsesforholdet mellom disse har blitt diskutert. På den ene siden er kostnadene forbundet med strømnettet hovedsakelig faste kostnader som ikke varierer med kundens forbruk. Tapet ved å transportere kraft gjennom nettet som følge av den enkelte kundes energiforbruk er marginalt. Fordelingen mellom fastledd og det varierende energileddet som kundene får på sine regninger, avspeiler ikke dette. Hensynet til en samfunnsøkonomisk riktig fordeling mellom fastleddet og det variable leddet skulle derfor tilsi et høyere fastledd. Et høyere fastledd ville avspeile det reelle kostnadsbildet. Et slikt alternativ ville dessuten ikke medføre slik variasjon i nettleien som mange opplever i dag. Andre igjen tar til orde for å ha et lavere fastledd enn i dag, for på denne måten å oppmuntre kundene til å bruke mindre strøm. I meldingen diskuteres disse problemstillingene, og Høyre er i likhet med flertallet av de andre partiene av den oppfatning at et høyere fastledd vil få uønskede fordelingsvirkninger, slik det også pekes på i meldingen. Et variabelt energiledd gjør det i tillegg mulig å foreta sammenlikninger mellom selskapene, slik at vi får en slags gapestokkeffekt. Dette er et ikke uvesentlig moment innenfor en monopolistisk bransje. Vi har i dag en utjevningsordning som kompenserer for store ulikheter i overføringstariffer her i landet. Dette tilskuddet gis for å redusere forskjeller i overføringskostnader som følge av naturgitte forhold. Tilskuddet gis over statsbudsjettet og vil for neste år være på 40 mill. kr. Høyre støtter denne utjevningsordningen. Den er treffsikker ved at den gir direkte utslag i lavere kraftpris til kundene i de områdene som faller inn under ordningen, og den er enkel å administrere. Høyre understreker imidlertid at tilskuddet må gis for å jevne ut forskjellen i faste kostnader basert på naturgitte forhold, og ikke bidra til å redusere nettselskapenes incentiv til å drive kostnadseffektivt.