Eldbjørg Løwer (Venstre), 1999-12-06:
I St.meld. nr. 22 for 1997-98 trakk Regjeringen opp sine hovedretningslinjer for Forsvarets virksomhet og utvikling i tiden 1999-2002. Den sikkerhetspolitiske situasjonen i våre nærområder i dag må kunne betegnes som positiv, og det foreligger ingen militær trussel mot Norge. Den sikkerhetspolitiske utviklingen er imidlertid usikker, og norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk må derfor også ta hensyn til de utfordringer som kan oppstå på sikt. Av flere initiativ som fikk tilslutning under toppmøtet i Washington, er «Defence Capabilities Initiative», DCI, av særlig betydning. DCI er på mange måter «kjøreplanen» for å omforme NATOs kapasiteter til det nye strategiske konsept. I en tid med rask teknologisk endring må utviklingen av det norske Forsvaret ses i nær sammenheng med utviklingen i alliansen. Dette er i tråd med komiteens merknader om at nasjonal og alliert sikkerhet er nært sammenknyttet. DCI vil øke evnen til samvirke mellom allierte styrker, noe som er viktig både når det gjelder allierte forsterkninger til Norge og ved norsk deltakelse i internasjonale operasjoner. En tidlig norsk respons på mye av det DCI omfatter, ble gitt fra Regjeringen ved fremleggelse av St.meld. nr. 38 for 1998-99, Tilpasning av Forsvaret til deltagelse i internasjonale operasjoner. Når det gjelder å bedømme i hvilken grad norske interesser er blitt ivaretatt i den reviderte CFE-avtalen, er det viktig å framheve utgangspunktet forut for forhandlingene denne gang. For å muliggjøre en videreføring av flankeregimet i den tilpassede CFE-avtalen var det nødvendig å finne fram til et kompromiss. Da Tyrkia og Russland oppnådde enighet om flankeregimets fortsatte gyldighet som en juridisk bindende del av avtalen, ble Russland tilstått en økning i sine flanketak for pansrede kampvogner. Ordningen med overvåkede verifiserbare lagre falt også bort i kompromissløsningen. Norge var i utgangspunktet skeptisk til en slik løsning, men sluttet seg til konsensus i saken etter en forsikring fra russiske myndigheter om at antallet avtaleregulerte våpen i den nordlige delen av den russiske flanken ikke ville gå utover faktisk styrkebeholdning pr. 1. januar 1999. Denne ensidige russiske forpliktelsen er nedfelt i en bilateral brevveksling mellom våre to lands utenriksministre. I forbindelse med forhandlingene om den reviderte avtalen har Norge fått økt sin kvote for pansrede kampvogner, samt at vi i tillegg fikk en kvote på 24 kamphelikoptre. Til sammenlikning har NATO fått kutt i sine tak på ca. 15 pst. Til sist bør nevnes at den reviderte avtalen sikrer fortsatt fleksibilitet med hensyn til mottak av allierte forsterkninger til Norge, samt et forbedret verifikasjonsregime. Fra norsk side har vi arbeidet aktivt sammen med andre assosierte medlemmer av dagens VEU for at NATO-medlemskapet og derigjennom våre nåværende rettigheter i Vestunionen kan legges til grunn for best mulig medvirkning også i forbindelse med det framtidige EU-tilknyttede europeiske sikkerhets- og forsvarssamarbeid. Vår posisjon er at denne medvirkning og innflytelse må gjelde både i forhold til de bredere sikkerhets- og forsvarspolitiske spørsmål i Europa og i forbindelse med konkret planlegging og gjennomføring av europeisk-ledet krisehåndteringsinnsats. Norges utgangspunkt er at vi stiller oss positive til å delta i forbindelse med europeisk-ledede operasjoner i framtiden. Styrker som Norge i dag har øremerket for mulig innsats i regi av Vestunionen, vil også kunne inngå i en EU-ledet struktur. Imidlertid har vi fra norsk side en klar forventning om at norske styrkebidrag til EU-ledet europeisk krisehåndtering må samsvare både med behovet for norsk medvirkning i de planleggings- og beslutningsprosesser som leder opp til en bestemt operasjon, og med behovet for tilknytning til de relevante europeiske samarbeidsorganer for drøftelse av europeisk sikkerhet og forsvar mer generelt. Vi må forutsette reell medinnflytelse, både for at EU skal kunne trekke på NATOs fellesressurser, og for at Norge skal kunne stille egne styrker og ressurser til disposisjon. Regjeringen har ved utarbeidelse av sitt forslag til statsbudsjett for 2000 lagt vekt på at veksten i samlet etterspørsel etter varer og tjenester ikke må bli for sterk. Dette er nødvendig dersom vi i årene framover skal klare å opprettholde høy sysselsetting og lav arbeidsledighet og unngå et særnorsk høyt rentenivå. Det har derfor vært nødvendig å begrense den reelle utgiftsveksten, som innebærer at alle samfunnssektorer må bidra slik at statens samlede utgifter neste år holdes innenfor en akseptabel totalramme. Dette innebærer at også forsvarssektoren må ta sin del av denne utfordringen og tilpasse seg en justering av rammen i 2000. Som følge av de rammer som lå til grunn for Regjeringens budsjettforslag i høst, og at vi gjennomfører førstegangstjenesten i tråd med gjeldende fullmakter og Stortingets føringer i forbindelse med behandling av 1999-budsjettet, har det vært gjennomført stramme prioriteringer på resten av driftsbudsjettet. Reduksjon av driftsutgiftene krever en helhetlig innsats. Videreføring av arbeidet med endringer i Forsvarets øverste militære ledelse er et eksempel på betydningen av å sikre at omstillingen koordineres med tilgrensende utviklingstrekk. Ledelses- og kommandostrukturen må ta utgangspunkt i de oppgaver Forsvaret er forutsatt å løse, og skal fungere tilfredsstillende effektivt i både fred, krise og krig. Innføring av ny kommandoorganisasjon i NATO vil måtte tillegges stor betydning. Målet må være å få en organisasjon med klare ansvars- og myndighetsforhold som er i tråd med Forsvarets styringskonsept. Forandring og utvikling av den nasjonale ledelses- og kommandostrukturen vil være et sentralt og prioritert element i den fortsatte innsats for å oppnå intensjonene i langtidsmeldingen. Hovedretningslinjene i langtidsmeldingen har vært styrende for utformingen og innretningen av budsjettforslaget, og målsettingene i St.meld. nr. 22 for 1997-98 er på ingen måte skrinlagt. Budsjettrammen totalt er imidlertid bare én viktig faktor som påvirker mulighetene for å realisere langtidsmeldingens mål. Utviklingen av og størrelsen på driftsutgiftene er en annen meget viktig faktor. Den utviklingstrend som vi nå ser for de to første årene i langtidsperioden, er bekymringsfull. Det har vist seg å være nødvendig å tilføre mer midler til drift på bekostning av vårt investeringsbudsjett. Den økende ubalansen mellom drift og investeringer i forhold til ressursforutsetningene gjør det nødvendig for meg å legge økt vekt på først å stabilisere og deretter redusere dagens driftsnivå. Dette vil være en av de største utfordringer vi står overfor i tiden framover. I lys av det betydelige omstillingsbehov som forefinnes i Forsvarets virksomhet, vil jeg legge stor vekt på å styre den framtidige utviklingen i tråd med de premisser som er lagt til grunn i langtidsmeldingen, St. meld. nr. 22 for 1997-98. Det samlede budsjettforlik mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet har medført at den planlagte prioriteringen av bygge- og anleggsinvesteringene tones noe ned i 2000. Som følge av det allerede sterkt pressede driftsbudsjettet vil i tillegg nivået på materiellinvesteringene måtte reduseres. Vi vil som følge av dette foreta endringer i investeringsporteføljen som gir minst mulig konsekvenser for framtidig struktur. Jeg har merket meg at flertallet legger til grunn at det arbeides for at de økonomiske rammer for langtidsmeldingsperioden innfris gjennom justerte bevilgninger for budsjettårene 2001 og 2002, noe som jeg vil ta med meg inn i første budsjettkonferanse på nyåret. Hva gjelder investeringene for neste budsjettermin, har innpassingen av store og viktige materiellprosjekt preget våre prioriteringer for å få investeringsbudsjettet i balanse. Oppstart av anskaffelse av nye fregatter går etter planen, men kontraktsinngåelse vil sannsynligvis skje til neste år. Regjeringen har på bakgrunn av prosjektets størrelse og viktighet funnet det hensiktsmessig å nedsette et statssekretærutvalg ledet av Forsvarsdepartementet for å følge prosjektets fremdrift. Det vil i tillegg bli foretatt en fornyet gjennomgang av prosjektets driftsøkonomiske konsekvenser. Videre er det iverksatt en ekstern risikoanalyse i regi av HolteProsjekt, hvor formålet er å foreta en uavhengig vurdering av de aktuelle risikioelementene i prosjektet. Resultatet av ovennevnte arbeider vil forelegges Regjeringen i forkant av en kontraktsinngåelse. Jeg tar også sikte på inngåelse av kontrakt om nye kampfly i 2000. Etter en fornyet vurdering av den planlagte anskaffelse av nytt kystvaktfartøy foreslås det at prosjektet starter opp i 2000, innenfor en økt kostnadsramme, med den opprinnelige ambisjonen om et isforsterket skip. I forbindelse med utbyggingen av Regionfelt Østlandet er det for 2000 i utgangspunktet budsjettert med midler til forberedende undersøkelser, planlegging og eventuelt erverv av eiendommer som planlegges å inngå i et større makeskifte med berørte grunneiere. Jeg har notert meg at et flertall i komiteen forutsetter at de budsjetterte driftsmidlene til dette prosjektet opprettholdes, og at det i tillegg tilgodeses med 25 mill. kr. Det er vanskelig å nå investeringsrammen som St. meld. nr. 23 for 1998-99, om Forsvarets investeringsprofil, legger opp til for 2000, i hovedsak som følge av utviklingen på driftsbudsjettet. I tillegg står vi overfor økte investerings- og driftsutgifter i tilknytning til internasjonale fredsoperasjoner i tiden som kommer. Dette har jeg nærmere redegjort for i St. meld. nr. 38 for 1998-99, som nettopp tar for seg en tilpasning av Forsvaret i forbindelse med deltakelse i slike operasjoner. I tillegg har Stortinget bedt Regjeringen finne rom for å starte opp anskaffelse av nye MTB-er tidligere enn planlagt, gitt en vellykket gjennomført utprøving, og at investeringsprofilen justeres tilsvarende. Dette vil innebære betydelige omprioriteringer på investeringssiden som vil få betydelige konsekvenser for andre anskaffelser som er viktige for å nå strukturmålene. Som følge av de forholdene jeg nå har pekt på, ser jeg det som helt nødvendig å foreta en fornyet gjennomgang av investeringsprofilen, for å være helt sikker på at vi foretar de riktige investeringer for å realisere den struktur som vårt fremtidige forsvar krever. Det er for tidlig å si noe om konsekvensene for de enkelte prosjekt. Jeg tar sikte på å legge fram en revidert investeringsprofil for Stortinget i løpet av våren 2000. Regjeringen har i tillegg til den ordinære forsvarsrammen avsatt 860 mill. kr til vår deltakelse i internasjonale fredsoperasjoner. Forsvarets største bidrag vil være i forbindelse med den NATO-ledede internasjonale fredsstyrken i Kosovo. Det er usikkerhet knyttet til kostnadene på grunn av oppdragets karakter og videre omfang, og Regjeringen vil komme tilbake til spørsmålet om eventuelle ytterligere bevilgninger i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 2000.