trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-30:
Først har eg lyst til å gje litt skryt til departementet, som skriv lovproposisjonen på nynorsk. Det legg eg alltid merke til. I denne proposisjonen føreslår departementet å gi høve til å gjennomføra rutinekontrollar av person og eigedelar når pasientar kjem til institusjonar i psykisk helsevern. Ein føreslår òg å «utvide høvet til kontroll basert på grunngjeven mistanke til alle institusjonar i psykisk helsevern». I dag kan slik kontroll berre gjennomførast under døgnopphald ved institusjonar. Senterpartiet støttar den framlagde lovproposisjonen. Vi har ein merknad til saka. Det er jo slik at lovendringane som vert vedtatte her, berre kan forsvarast dersom dei faktisk bidrar til færre uønskte hendingar og reduserer faren for farlege situasjonar – og dermed kan gi pasientane som er i psykisk helsevern, eit betre helsetilbod. Så har vi merka oss at støtta til lovforslaget er sterk ute i fagmiljøa, med nokre unntak, samtidig som det er til dels betydeleg motstand frå brukarorganisasjonane. Det var jo òg motstand til stades – men ikkje like stor – da liknande lovgiving vart innført for rusinstitusjonar, gjennom Prop. 40 L for 2015–2016, som vi nyleg vedtok. Når bekymringa til brukarorganisasjonane om auka tvangsbruk og stigmatisering av personar med psykiske lidingar her kjem fram, meiner vi at det må ein ta på alvor. Lova og praksisen bør difor, etter Senterpartiets syn, verta evaluerte etter nokre års virke. Utan samanlikning – men det har nyleg kome fram gjennom media at bruken av tvang generelt har vore større enn det som er vorte rapport. Eit samla storting er – slik eg oppfattar det – opptatt av å redusera talet på feil og òg unødvendig tvangsbruk. Senterpartiet fremjar, når vi no utvidar høvet til å bruka tvang og vi får desse tilbakemeldingane frå brukarorganisasjonar som er bekymra, eit forslag som lyder slik: «Stortinget ber regjeringen vurdere en evaluering av endringene i lov om psykisk helsevern og eventuelle andre endringer i helselovgivningen som regulerer bruk av tvang, for å synliggjøre hvordan omfanget av tvangstiltak er og hvordan tjenestene/tiltakene oppleves av brukerne.»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-30:
Det er ein merknad i innstillinga som berre Senterpartiet står bak, om at «det må være et klart mål for Norge å sikre et internasjonalt legemiddelmarked med åpenhet om avtaler for pris og refusjon». Eg høyrer det statsråden seier om at dette kan han ikkje sikra dersom – og det er eit dilemma i saka – det går ut over legemiddelprisane. Men sett at ein får til dette utan at det går ut over legemiddelprisane: Kan statsråden iallfall seia – om ikkje dei andre partia seier det her i salen – om han og regjeringa meiner det er eit mål å sikra ein legemiddelmarknad med openheit om pris og refusjon?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-30:
Når det gjeld Beslutningsforum, har det vorte kritisert for at ein bruker for lang tid før avgjerdene vert gjorde. Eg forstår at ein av grunnane til det nettopp er forhandling av pris. Som folkevald opplever iallfall eg at vi får spørsmål, og vi må visa til noko vi ikkje veit. Så ser statsråden at systemet òg kan føra til at folk har manglande tillit til dei prioriteringane og avgjerdene som vi gjer i helsevesenet, når prisargumenta er vekk frå det offentlege rommet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-30:
Eg refererte i innlegget mitt til det som vart opplyst på heimesidene til Vik kommune, om at innbyggjarane ikkje lenger kunne forventa å få tatt blodprøve på fredagar – det same også frå Drangedal kommune i Telemark. Det finst òg mange andre kommunar som har det same problemet. Eg les svaret frå statsråden og høyrer på innlegget, men eg vil gjerne vita konkret kor lang tid – kor mange månader, år – statsråden meiner det kan gå før ein er sikra at alle legekontor i Noreg har tilbod om å ta blodprøve på fredagar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-30:
Det vert vist til at helseføretaka innfører henteordningar, men statsråden sjølv seier i svaret at her er det regionale forskjellar, bl.a. i Finnmark er det henteordning på berre 7 av 23 legekontor. Vil statsråden akseptera at det er så store regionale forskjellar, og vil statsråden akseptera at ei henteordning berre gjeld nokre av legekontora og ikkje alle?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-05-30:
Eg forstår at statsråden viser til anten henteordninga eller Ekspresspakke ved Posten. Men spørsmålet er kven som skal betala for dette. Henteordning er det vel føretaka som skal betala, i alle fall har Helse Nord betalt 20 000 kr i veka for å innføra ei ordning i Troms. Det vil verta betydelege midlar for helseføretaka. Viss kommunane skal bruka A-post, er det kommunane som skal betala det. Det er heilt sikkert betydelege midlar, eg har ikkje sett noka utrekning av det. Korleis vil statsråden forsikra det enkelte legekontor om at dei kan setja i gang tiltak eller krevja noko frå helseføretaket utan at kommunen eller legekontora skal verta økonomisk belasta for det, og utan at dei f.eks. må kutta i opningstida og pasientbehandlinga?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-05-30:
I høringen og i samtaler med enkelte av dem det gjelder, har vi fått høre: Vi har en nasjonal behandlingstjeneste for dem som fysisk vil bekrefte sitt kjønn. Nasjonal behandlingstjeneste på Rikshospitalet har opplevd ikke å føle seg like godt ivaretatt underveis. Vi har et lite fagmiljø i Norge i disse spørsmålene. Spørsmålet går på: Vi kan nå være i en situasjon der vi får en liberal politikk, men har et konservativt fagmiljø. Det er satt litt på spissen. Men hvordan vil statsråden legge til rette for at de som ikke nødvendigvis ønsker å gjennomføre det å bekrefte sitt kjønnsuttrykk fysisk, kan få mer støtte underveis, og for at vi gir hele landet et bedre og større fagmiljø på dette området?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-05-30:
I saken vi behandler i dag, er jo alle enige, men diskusjonen om åpenhet kommer her, og også diskusjonen om virkemidler for å skape åpenhet og få fram nye medisiner, og hvilke virkemidler og tiltak vi kan benytte oss av. Når det gjelder åpenhet, er Venstre av den oppfatning at det er viktig. Det er store beløp vi snakker om. Som statsråden sier, snakker en om et europeisk samarbeid fra politisk hold. Det er sånn at legemiddelindustrien i dag i stor grad forholder seg til EU for å få godkjenning, så vi er nødt til å samarbeide mer på tvers av landene, samarbeide mer politisk og også ta i bruk flere virkemidler. I Danmark har de en mellomløsning der det offentlige ikke får se legemiddelprisene, mens helsepersonell og leverandører via et innloggingssystem kan se prisene. Det er et eksempel på hvordan noen tenker og gjør det. Jeg har også tidligere tatt til orde for en mellomfinansieringsmodell basert på fond der flere får delta, som bl.a. Kreftforeningen og andre private bidragsytere. Det er ikke for å toppe finansieringen og skaffe fram medisiner som ikke nødvendigvis er dokumentert, og heller ikke som toppfinansiering, men for at vi på den måten kan samarbeide med andre land, som Danmark, og andre aktører mindre byråkratisk og mer dynamisk. Slike typer løsninger må vi lete etter. Selvfølgelig skal vi evaluere dem underveis, men i det krevende, internasjonale arbeidet dette er, må vi være åpne for også politiske samarbeidsmodeller på andre måter enn den vi tradisjonelt har vært vant til å regulere veldig byråkratisk og veldig rigid, slik at vi skaffer oss flere arenaer og flere erfaringer å vurdere underveis.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-05-30:
Mens vi debatterer her, presenterer fire partier en enighet om revidert nasjonalbudsjett, og der framgår det at utdanningskapasiteten innenfor IKT og helsefag skal styrkes med 200 nye studieplasser, som et eksempel på nettopp den kompetansen vi nå snakker om skal styrkes. Det er også en av grunnene til at Venstre ikke støtter forslaget fra Arbeiderpartiet – det skjer mye. Statsråden skal ha ros for at han har tatt mange viktige grep – Direktoratet for e-helse, bl.a., som skal sette fart på tilpasning, standardisering – og også knyttet mer til den helhetlige infrastrukturen. Det er krevende når 428 kommuner skal prøve å gå bitte litt mer i takt, og svært få av dem ønsker å samarbeide mer forpliktende ved å bli noe færre kommuner. Telenor skal avvikle det analoge telefonnettet. Med det er det også mange analoge vaktsentraler som vil måtte bygges om de neste årene og bli digitale. Debatten her i dag har gjenspeilet at det er mange store utfordringer, og derfor er det krevende også å lage en strategi som møter alle disse utfordringene. Venstre har også vært pådriver for å få fram det nasjonale prosjektet om velferdsteknologi. Noe av det viktige med det er at det er så mange pasienter som deltar i det prosjektet at vi kan gjøre underveisevalueringer og følgeforskning, og vi trenger også mer av det. Derfor var jeg i mitt hovedinnlegg inne på at dette må vi ta steg for steg, og ikke gå for raskt fram. Vi er nødt til å lære underveis, også å samarbeide mer med andre – og andre land. Derfor er det også viktig det treårige prosjektet som Nordisk ministerråd har hatt for å se på hvordan vi kan samarbeide i Norden. Det er også et lignende prosjekt mellom de nordiske landene og de baltiske landene, som ligger langt framme i å ta i bruk ny teknologi. Så er det også debatten om hvem som skal komme først og sist, som vi ikke har vært så mye inne på her i dag – om det er de eldre som skal dra nytte av teknologien først, eller om det er ungdom, som jo er raske til å ta i bruk ny teknologi. En ungdomshelsestrategi er under arbeid, og det er også et eksempel på at her skjer det noe. Derfor er det også viktig at vi snakker om den psykiske helsen, hvor ungdom er nysgjerrig på å ta i bruk ny teknologi til å lære mer om sine egne psykiske helseutfordringer. Så jeg ser fram til en spennende fortsettelse og tror at de tiltakene som vi har gjort nå, er riktige på denne tida.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
I flere av innleggene trakk man fram barneperspektivet, og det gjør også komiteen i sine merknader i behandlingen av saken. I Norge i dag har en tolvåring rett til å bli hørt og til å avgjøre mange viktige spørsmål i sitt eget liv. Jeg oppfattet også at statsråden var veldig tydelig på at man må se på nettopp selvbestemmelse og ivaretakelse av gruppen barn fra 12 til 16 år. Nå vet vi at veldig mange unge opplever utstøting, sanksjoner og krenkelser, nettopp på bakgrunn av hvem man er, og hvem man blir glad i, fra sine nærmeste. Det er en spesiell type krenkelse, som er svært alvorlig, og som kan hindre barnets utfoldelse. Derfor lurer jeg på hvordan statsråden vil ivareta nettopp de ungene, med det lovverket som vedtas i dag, med tanke på aldersgruppen 12–16 år.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
Støttende foreldre er en av de viktigste ressursene et barn kan ha, men vi vet jo at slett ikke alle er så heldige, og at lovverket må utformes for alle situasjoner, også for dem som dessverre er i motsatt situasjon. Men jeg er veldig glad for svaret fra statsråden, og jeg lurer på om jeg kan oppsummere at jeg forstår statsråden slik at hvis man opplever tilfeller der barn mellom 12 og 16 år ikke blir hørt, og opplever at foreldre legger ned veto mot at man skal kunne bli den man er, så ønsker statsråden å gjennomgå lovverket på nytt, i den hensikt å styrke barns rett til å bestemme over seg selv.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Nei, det vet jeg ikke noe om. Noen av disse landene er jo heller ikke kjent for å være særlig progressive politisk i denne typen spørsmål, så det vil jeg tro er en av grunnene. Det er land som ofte har ligget bak Norge også i denne type spørsmål. Vi har i Norge vært heldige og hatt enkeltpersoner som har vært villige til å ta denne kampen og stå fram, sammen med organisasjoner, og løfte temaet. Det at vi også har en god utredning som ligger til grunn for denne saken, er også viktig.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Som det står i proposisjonen, er vi nå i en fase der vi snart skal legge fram en omfattende evaluering av bioteknologiloven, og vi syntes det var naturlig at det spørsmålet ble adressert i den sammenhengen. Jeg hører i debatten at det er enkelte som stiller spørsmål om konsekvensene av at personer som juridisk er menn, kan føde barn. Til det er det å si: Den situasjonen er vi allerede i, og denne loven gjør ingen endringer knyttet til at mennesker som har en identitet som menn, kan bli både gravide og føde barn. Den eneste forskjellen denne loven gjør, er at den gjør møtet med det offentlige Norge lettere for menneskene. Her kommer en til det punkt at dette ikke er noe som Stortinget kan bestemme, for den enkelte kan faktisk leve ut det kjønnsuttrykket en selv ønsker, helt uavhengig av vårt lovverk.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Jeg mener at barneperspektivet har blitt styrket gjennom høringsrunden og de endringene som regjeringen valgte å gjøre i forbindelse med høringsrunden, spesielt med aldergrensen på 6 år. En legger opp til at hvis en av foreldrene eller en av de nærmeste støtter en endring i alderen 12–16 år, vil en kunne få det. Hvis eventuelt begge foreldrene motsetter seg, vil det ikke være noen mulighet slik loven blir nå, men jeg mener – som jeg også sa i mitt innlegg – at det er forhold som en er nødt til å følge med på. Men mitt utgangspunkt er selvfølgelig at foreldrene stort sett ønsker det aller beste for sine barn, og vi ser også at mange foreldre virkelig har støttet opp om barna sine fra disse var svært små, i denne typen spørsmål. Det er selvfølgelig også den beste løsningen, men dette er noe vi må følge med på.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Jeg opplever at flertallet i komiteen påpeker dette i merknadene og er veldig tydelig på at dette er en problemstilling som vi er nødt til å følge med på, nettopp for å sikre at barn og unges rettigheter blir godt nok ivaretatt i praktiseringen av loven i etterkant.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Det er en del av den parallelle prosessen som foregår i forbindelse med ekspertgruppens arbeid. Det har vært viktig for meg å ha fortgang i dette arbeidet, der en flytter spørsmålet om juridisk kjønn vekk fra det medisinske og gjør det til den enkeltes eget valg. Det tror jeg i seg selv vil dempe konfliktene rundt det fagmiljøet som vi har innen det medisinske, for da vil det ikke være noe som er bestemmende for de menneskene som har et ønske om å skifte kjønn uten å gjennomgå medisinsk behandling. Det har kommet anbefalinger, også fra ekspertgruppen, om det medisinske tilbudet, med litt ulike syn. Det er også noe som vi nå arbeider med, og som vi kommer til å følge opp videre, og også jobbe med å forbedre tilbudet på den medisinske siden for dem som ønsker ulike grader av kjønnsidentitetsbekreftende behandling.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Jeg tror at det at alle på en gjeldende institusjon vil bli kontrollert – den type kontroller som f.eks. alle opplever når vi skal ut og reise – vil kunne oppleves som mindre krenkende enn i dagens situasjon, der en plukkes ut individuelt. Dette vil oppleves av den enkelte på ulike måter, det må vi ha stor respekt for. Men jeg er også opptatt av at vi er nødt til å ivareta sikkerheten til pasienter og ansatte i denne tjenesten, og dette har over lengre tid blitt framhevet som et problem. Så er vi også nødt til å jobbe på et bredt felt for å redusere stigmatiseringen innenfor psykisk helse.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
For det første ville jeg nok vært veldig forsiktig med å være så skråsikker som representanten er her, på hvordan dette ville oppleves av den enkelte. Det tror jeg vil variere veldig mye. For det andre er det også viktig at en ikke framstiller dette som noe annet enn det det er. Og jeg er litt overrasket over at representanten nå i replikkrunden ikke oppklarer den misforståelsen som han selv sto for i sitt innlegg. Det bidrar i hvert fall ikke til å redusere opplevelsen av dette. Vi jobber med en rekke tiltak innenfor psykisk helse som bidrar til å gjøre dette til en erkjennelse av at vi alle har en psykisk helse, og at vi alle kan få psykiske helseutfordringer. Det gjør vi på et bredt felt, fra folkehelsemeldingen til Nasjonal helse- og sykehusplan, primærhelsemeldingen, men også med det arbeidet som vi nå gjør for å redusere den tvangsbruken innenfor psykisk helse som jeg tror de fleste pasientene opplever som den tyngste, nemlig tvangen knyttet til behandling.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Vi har jo iverksatt et arbeid for å sikre oss at registreringen av bruk av tvang blir bedre enn det den har vært i lang tid. Men vi vil jo også snart fremme et lovforslag for Stortinget som styrker den enkeltes rettigheter veldig tydelig i møte med psykisk helsevern, bl.a. at en ikke lenger vil få muligheten til å tvangsmedisinere pasienter som har beslutningskompetanse, noe som vil være en betydelig forbedring, og at vi regulerer at pasienten – hver gang det brukes tvang innenfor psykisk helse – sammen med behandler skal få lov til å reflektere over og diskutere dette. Det skal også journalføres, slik at den type erfaringer og pasientens opplevelse ved bruk av tvang også skal kunne brukes og vektlegges hvis en kommer i en situasjon der helsepersonell også senere vurderer bruk av tvang. Også en rekke andre av Paulsrud-utvalgets forslag vil bli fulgt opp.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Regjeringen har fremmet forslag til endringer i legemiddelloven § 6. Lovendringen vil legge til rette for rabattavtaler mellom legemiddelindustrien og staten for legemidler som finansieres over blå resept-ordningen. Lovproposisjonen er en oppfølging av legemiddelmeldingen, Riktig bruk – bedre helse, som Stortinget behandlet i februar. Her foreslår regjeringen å utrede hvilke endringer i regelverket som er nødvendig for å legge til rette for prisrabatter for legemidler som finansieres over folketrygden. Formålet med tiltaket er å oppnå lavest mulig pris på legemidler og dermed sikre befolkningen likeverdig og rask tilgang til effektive legemidler. Jeg er veldig glad for at en samlet komité stiller seg bak regjeringens forslag til lovendringer. Ny kunnskap og innovative teknologier fører til stadig nye legemidler som kan behandle alvorlige sykdommer på en mer effektiv måte. Utviklingen går raskt, og den vil fortsette framover. Dette er godt nytt for pasientene. Men utviklingen gir oss også noen nye utfordringer, bl.a. hvordan vi skal sikre finansiering dersom alle som vil kunne ha god nytte av behandlingen, skal gis tilgang til de nye legemidlene. Lovforslaget legger til rette for å bruke nye virkemidler for å møte denne utfordringen. Jeg registrerer at flere medlemmer i komiteen er bekymret for at økt bruk av rabattavtaler og refusjonskontrakter kan bidra til å redusere åpenheten rundt kostnader for legemiddelbehandling som finansieres av det offentlige. Jeg ønsker åpenhet om legemiddelpriser, men hvis åpenheten fører til at norske pasienter ikke får tilgang til legemidler, kan vi ikke forsvare å kreve full åpenhet. Jeg har diskutert legemiddelpriser og utveksling av informasjon med mine europeiske kolleger. Jeg opplever at de europeiske helseministerne har en felles erkjennelse av at de høye legemiddelprisene er et problem som vi i større grad må møte sammen, og at landene er positive til å samarbeide mer om dette. Samtidig er vi ikke kommet så langt at det er realistisk at de europeiske landene kan bli enige om å ha åpenhet om forhandlinger og priser. Norge kan derfor ikke alene kreve åpenhet om priser dersom konsekvensen er at det går ut over de norske pasientene. Dette hindrer imidlertid ikke at premissene for vurderinger og beslutninger skal være både klare og forutsigbare. Regjeringen vil snart fremme en stortingsmelding om prioritering i helsetjenesten. Meldingen legger grunnlaget for å etablere klare og forutsigbare prinsipper for prioritering som skal sikre likebehandling på tvers av pasientgrupper og nivåer der beslutninger tas i helsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Jeg er enig i at åpenhet er et ideal. Det tror jeg også flertallet gir uttrykk for. Men til tanken om at vi skulle stå overfor en situasjon der vi i nærmere framtid skulle ha en regulering på dette området som gjør at hele eller store deler av verden har en enighet om at en skal ha åpenhet om priser: Det er jeg ikke i stand til nå å se at vi står overfor, nettopp fordi dette er et spørsmål som jeg har luftet med kolleger både på nordisk, europeisk og internasjonalt nivå. Da er jeg opptatt av at vi også må ha en realistisk tilnærming til dette, og en veldig framheving av prinsippet om åpenhet hadde i nåværende situasjon gått på bekostning av pasientenes muligheter for tilgang til nødvendig behandling.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Jeg ser at det, også for meg, av og til er krevende å svare på den typen spørsmål, for jeg har heller ikke mulighet til å kjenne til de avtalene som inngås i Beslutningsforum. Men jeg har tillit til de menneskene som sitter der, og det at vi også har f.eks. brukerrepresentanter inne i Beslutningsforum, sikrer en større transparens rundt denne typen beslutninger. Så ville det vært sånn at hvis vi stilte krav om vilkår og pris – og det er viktig for meg å understreke at dette ofte handler om mer enn pris, det handler også om andre vilkår – ville det ha gjort at en del av de behandlingene som vi har tatt i bruk i Norge i dag, sannsynligvis ikke kunne vært tatt i bruk, fordi vi ikke kunne inngått den type avtaler som andre land har inngått, men som vi nå også har inngått her i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
For det første er det ikke slik at regjeringen og regjeringspartiene er fornøyd med situasjonen. Om vi hadde vært fornøyd med situasjonen, hadde vi ikke igangsatt alle de tiltakene som nå er iverksatt for å bedre situasjonen. Men vi er opptatt av at vi nå gjennomfører mye av det som ligger i handlingsplanen, og som gjelder det som i lang tid har vært etterlyst som mangler: manglende nasjonal styring, manglende standardisering, manglende oppdatering av det juridiske grunnlaget og behovet for endringer i bl.a. finansieringssystemet. Det er gjort endringer når det gjelder finansieringssystemet, som i mye større grad gjør det mulig med e-konsultasjoner. Så det er stadig forbedringer på dette området. Det er ikke slik at man her skyver disse problemstillingene foran seg. Man jobber systematisk med å endre dette og å implementere det så fort det lar seg gjøre.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Det som er noe av utfordringen på dette området, for Norge og veldig mange andre land, er at vi er i en situasjon der vi er nødt til å gjøre ganske store investeringer i selve kjernen av systemet, og må bygge det sånn at det henger sammen som et nasjonalt system. Det er jo det konseptet «én innbygger, én journal» handler om, og som nå er en hovedoppgave for Direktoratet for e-helse, der vi håper innen relativt kort tid å ta viktige, nye beslutninger om de neste stegene. Det er jo sånn at den typen investeringer og den typen beslutninger ikke nødvendigvis er det som gir de raskeste resultatene ut mot publikum, men hvis vi hele tiden har oppmerksomheten rettet bare mot de raske resultatene, risikerer vi at de bygges på sandgrunn. Men det skjer også forbedringer kontinuerlig når det gjelder det som gir resultater ut til publikum. For eksempel har nå innbyggerne i både Helse Vest og Helse Nord tilgang til egen journal over helsenorge.no, når det gjelder spesialisthelsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Vi jobber nå med vurderingen av e-helsedirektoratets konsept for «én innbygger, én journal», og jeg er helt enig i at det nå samles inn mye informasjon av den enkelte gjennom mobilteknologien. Det som vi er opptatt av, og som jeg oppfatter at også representanten er enig i, er at det er veldig viktig at vi tar de rette stegene på rett tidspunkt. Derfor har vi også et eget e-helsestyre, der alle aktørene er representert, nettopp for å få en vurdering av hvilke tiltak som skal iverksettes når, sånn at vi ikke risikerer å bruke store ressurser på noe som kan virke som en riktig og spennende løsning, men som bygges på et system som ikke er i stand til å ivareta det framtidige målbildet.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Jeg oppfattet, med de undersøkelsene som er gjort, at det nå jobbes godt med kompenserende tiltak i alle helseregioner, og Bedriftspakke Ekspress Lørdag er tilgjengelig og dekker tilnærmet alle strekninger fra Post i Butikk til nærmeste brevterminal. Jeg forventer også at de ulike legekontorene tar i bruk de alternativene som er tilgjengelige, enten fra Posten eller fra de ulike henteordningene som allerede er etablert på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
Det vil variere hvilke ordninger som brukes. Det er viktigst at det etableres og er ordninger som kan brukes for å sikre at en også kan ta laboratorieprøver på fredag. Noen steder vil det være henteordning som er alternativet, andre steder kan en bruke Postens tilbud om Bedriftspakke Ekspress Lørdag. Det er summen av ordninger som er viktig, eventuelt andre avtaler med andre leverandører av transporttjenester som kan stå for å sikre pasientene muligheten til å få et godt tilbud.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-30:
For 2016 må de ulike aktørene håndtere dette innenfor de budsjettene de har fått tildelt, og de budsjettmessige konsekvensene for 2017 kommer vi tilbake til i budsjettet for 2017.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
I § 4-6 andre ledd i innstillinga står det at ein kan innføre rutinekontroll for alle pasientar ved starten av ei behandling. Vil dette auke eller senke stigmaet rundt psykiske lidingar?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
Eg trur det blir ganske vanskeleg på den eine sida å seie at ein vil kjempe mot stigmaet og samtidig ha ei sånn form for ordning som er beskrive i lovproposisjonen – ei samanlikning med sikkerheitskontrollen på flyplassar – som noko som alle må gjennom, og difor er dette noko som ein ikkje skal føle som eit stigma. Den forklaringsmodellen synest eg er veldig underleg. Når menneske som er i ein så sårbar situasjon kjem og ber om hjelp, og dei kjem til ein institusjon som har innført ein slik rutinekontroll, så er eg ganske sikker på at det vil bli oppfatta som krenkande og dermed bidrar til stigmatiseringa. Da lurer eg på: Viss ein skal jobbe med å redusere stigmaet på anna vis, kva for tiltak skal ein da innføre som skal veie opp for denne følelsen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
Til akkurat det siste: Det kunne vore interessant å høyre litt om kva for vurderingar ministeren gjer. For ja, det ville redusere den registrerte tvangen, men den nye tvangen vil jo vere skjult. Korleis vil ministeren jobbe for å få opp informasjonen om dette arbeidet, slik at ein kan ta gode politiske avgjerder?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
I denne saka er eg opptatt av å ta masse sjølvkritikk også frå raud-grøn side. Sjølv om ein gjorde ting, var ikkje det nok. Eg tenkjer at det bør også vere utgangspunktet for alle her, at dette er eit felt som kjem i ein enorm fart, og vi strevar framleis med å etablere éin journal i Noreg, og eitt system som kan snakke saman. Vi er på ein måte på steg éin i IKT-revolusjonen, mens resten av verda – eller iallfall moglegheitene i verda – er på steg tre og fire. Det som er mi bekymring, er at viss vi er for treige med å utvikle noko på dette, vil dette skape helseforskjellar, fordi dei som har ressursar og kompetanse, vil nytte desse private moglegheitene, mens andre ikkje vil gjere det. Mitt spørsmål, som eg forsøkte å reise i innlegget mitt, var om ein f.eks. kunne gjere noko med oppdraget til e-helsedirektoratet, at dei skal sjå på moglegheiter for korleis mobil teknologi, lagring av data derifrå, kan brukast i journalsystema. Har ministeren vurdert dei tinga?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-30:
Eg trur at det å handtere den mengda – lat oss kalle det helsedata – som blir samla av det offentlege, til éin journal, eitt system som både folkehelsetenesta og pasienten kan halde seg til, er veldig, veldig viktig, og det er ein slags grunnmur i dette arbeidet, noko ein aldri kjem forbi, noko som vi må ha. Mitt inntrykk er at mange tenkjer at da er vi komne i mål, mens eg tenkjer at det som er den store moglegheita for helsetenesta no framover, og som også er det store problemet, er alle dei dataa som folk samlar inn på privaten, som det berre blir meir og meir og meir av, og som faktisk også kan vere relevante for helsetenesta, for fastlegen eller for spesialisthelsetenesta, å ta i bruk. Det vil kunne gi store helsegevinstar for alle, og da bør det så tidleg som mogleg i designet av journalsystemet bli opna opp for at ein også trygt kan plassere sine data der. Er dette noko som kan vere ein del av eit neste steg for regjeringa?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-05-30:
Jeg klarte ikke å dy meg etter foregående taler. Jeg synes det er veldig bra at Freddy de Ruiter valgte å si at dette er en gledens dag. Det er kjempebra for alle dem som bruker E18, både for dem som kjører på denne veien daglig, og for dem som bruker den innimellom. Det er det ikke tvil om. Jeg er veldig glad for det. Men det er litt spesielt når representanten de Ruiter er opptatt av hva som har skjedd, og at dette har tatt tid, osv., for det er bare å gå inn på et lite Google-søk, så ser man at i NRK i 2007 lovde representanten de Ruiter at han skulle kjempe mer for E18 Arendal–Tvedestrand. Men det tok nesten ti år før veien nå endelig begynner å bygges, og den gangen var heller ikke den lille ekstra strekningen med. Det var den faktisk heller ikke i den nasjonale transportplanen som ble lagt fram av de rød-grønne. Det viser at denne regjeringen satser i et helt annet tempo, og man ser på nye muligheter og nye måter å gjøre ting på med det nye veiselskapet. Det er jeg veldig glad for kom på plass. Jeg tror man kommer til å se en helt annen utbyggingstakt enn det man har sett så langt. Under åtte år med rød-grønn regjering skjedde det altså ingenting med å reformere eller se på andre måter å gjøre ting på innenfor samferdselssektoren. Det har denne regjeringen gjort, og det ligger her nå. Jeg tror også at man kommer til å se at når man følger opp det stortingsflertallet nå sier, at man faktisk skal se på rentenivået, så vil sannsynligvis rentenivået bli mye lavere. Det er i hvert fall Fremskrittspartiet opptatt av. Det har vi kjempet for i åtte år under de rød-grønne. Da var det umulig å senke rentesatsen noe som helst. Men den er faktisk senket etter at det ble en ny regjering, som ser på ting på en annen måte. Så med Fremskrittspartiet og Høyre i regjering og de to samarbeidspartiene ser man nå at det kommer forslag om å gjennomføre prosjektet, og så er det en gledens dag fordi trafikksikkerhetsmessig, framkommelighetsmessig og miljømessig er dette et kjempebra prosjekt. Det er flere som ligger i kjømda og som skal behandles i denne salen. Det viser altså at man virkelig satser på samferdsel. Det er jeg glad for. Og så er det et skår i gleden rundt finansieringen med bompenger, men en tidligere kollega av meg har vært oppe og redegjort godt for hva Fremskrittspartiet mener om det.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Jeg hører at regjeringspartiene er såre fornøyd med situasjonen, og at vi slår inn åpne dører med dette forslaget. Da må jeg si, i likhet med Abelia og Teknologirådet, at vi ikke er fornøyd med situasjonen så langt, sånn som den er etter to år med en handlingsplan. Vi ser gjerne at de forslagene vi kommer med her, blir innbakt i en ny handlingsplan. Da er vi såre fornøyd. Men jeg vil spørre statsråden om den omleggingen som går på takstsystemet. Han sier at det skal være ferdig i 2017, og det synes jeg er fint. Jeg har stilt spørsmål om det til statsråden før i Stortinget. Jeg får daglig henvendelser fra folk som er fortvilet over at dette ikke er på plass. Da spør jeg statsråden: Kan det tenkes at han kan legge opp til at vi får beslutninger underveis som kan avhjelpe en situasjon som for mange er uholdbar?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Grunnen til at jeg tar ordet i denne saken, er at Posten ligger under transportkomiteen. Jeg har bare lyst til å orientere statsråden – og for så vidt også Stortinget – om det, for jeg forstår det sånn at her er man kanskje tatt litt på senga. Det kan i hvert fall høres sånn ut, ut fra innstillingen og ut fra debatten. Så kan jeg allerede nå varsle om at det ligger en stortingsmelding ute, Meld. St. 31 for 2015–2016, om postsektoren i endring. De som synes det er dramatisk, det som har skjedd nå som gjelder å ta bort lørdagsposten, kan vente seg nye, store utfordringer. For i dette dokumentet ligger det forslag om også å ta bort A-posten så snart som mulig, på grunn av kostnader. Det ligger også inne forslag om at Posten skal ha fullmakt til å øke omfanget av unntak for dem som står igjen med fem dagers omdeling. I dag er det 318 som har unntak for postomdeling fem dager i uka. Med den føringen som ligger her, kan det bli åpning for at faktisk opptil 10 pst. kan få unntak fra fem dager. Det vil utgjøre så mye som 240 000 personer. Nå står det riktignok at det ikke skal innføres fra dag én, men det er en fullmakt som ligger til Posten. Det står også at merkostnadene for ombæring med hensyn til at man kutter ut A-posten, for helsesektoren anslagsvis vil dreie seg om 25 mill. kr. Så grunnen til at jeg tok ordet, var at vi kanskje kunne slippe å ha en interpellasjonsdebatt om et år, men at de partene som blir berørt av denne meldingen, allerede nå så på om det var naturlig å spille inn ting som vi kunne ta med oss. Meldingen blir for øvrig behandlet til høsten.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Vi er for så vidt vant med at statsråden ikke vil lytte til Arbeiderpartiet og påstandene deres, men jeg prøver igjen. Jeg var til stede på frokostmøte 12. april med NHO Sjøfart, og der viste de til NTP-en der man skryter av at det er satt av 300 friske millioner årlig – støtte til infrastrukturinvestering i utpekte havner, støtte til godsknutepunkt i havneregioner, incitamentordninger for flytting av gods fra vei til sjø, midler til kartlegging av gods som kan overføres til sjøtransport. Og karakteristikken deres var at regjeringen ikke følger opp. Det burde faktisk være en sak for Riksrevisjonen, var ordene som NHO brukte. På høringen gjentok de det samme. Så kan man for så vidt prøve å ignorere det. Men spørsmålet mitt til statsråden er: Han har vist at han ikke vil følge opp NTP-en som de rød-grønne framla. Kan vi nå stole på at statsråden vil følge opp det dokumentet som vedtas i kveld?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Det var jo ikke jeg som siterte Riksrevisjonen. Det var NHO – bare for å presisere det. Man føler det litt mer betryggende at det blir fulgt opp nå når det ligger et forslag med bred oppslutning i Stortinget bak. Vi kan iallfall konstatere at man ikke har gjort det ut fra den ellers godt oppfulgte NTP-en. Jeg vil utfordre statsråden på et annet moment, det å få mer gods over fra veg til sjø. Så vet vi at båttilbudet som var en forlengelse av Nordlandsbanen, ble lagt ned, og at det nå jobbes for å finne en løsning. Hvordan vil statsråden stille seg til et samarbeid om en løsning for å få til den ruta som tidligere gikk nordover i enden av Nordlandsbanen?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Det er for så vidt ganske utrolig hva man skal få høre fra denne talerstolen. Det er greit at man blir engasjert, men jeg tror kanskje man skulle ha googlet litt kortere tilbake i tid før man begynte å kritisere de rød-grønne. Da kunne man ha googlet til siste stortingsvalg og sett hva man selv sa, før man går høy og mørk ut på banen når det gjelder både denne strekningen og bompenger. Det er ikke noen tvil om at selv om man prøver så godt man kan, så nytter det ikke å stå på denne talerstolen og legge fram prosjekt etter prosjekt med skyhøye bompenger og si at man mener noe annet. Fremskrittspartiet kommer ikke unna den. De har ikke klart å levere i forhold til bompenger. Når det gjelder rentekompensasjon, hvis man får en oppfatning av at vi plutselig er for den, ja, da tror jeg man har lest noen innlegg på en helt annen måte. Vi ønsker å bruke pengene på vei. Jeg vet det selv, jeg har selv sittet som ordfører ute i kommunen og skal bygge vei. Da er det ikke først og fremst for at man skal ha mest mulig bompenger. Nei, det er for at man skal bygge vei for dem, og ikke sende dem som rentekompensasjon til banker eller til andre. Men vi ønsker at vi skal bygge billigst mulig vei. Og vi skal ikke ha mer renter på prosjektene enn det det skal være. Og når det da blir frigjort renter, så har vi lyst til at det skal stå fast et klart prinsipp om at man kan gjøre valget: enten mer vei, som det gjerne kan være mer av, kortere innkrevingstid, sånn som det har vært helt fram til i dag – det er ikke noe nytt at det har gått fortere å betale prosjekt – eller lavere satser. Og det er Fremskrittspartiet som ikke har villet bruke pengene på mer vei, men de er der også tvunget i kne av de andre partiene, og det er jeg veldig glad for. For det kan være fornuftig i noen prosjekter, sånn som dette, å utvide prosjektet eller ta med et prosjekt som ikke kom med. Det er fornuftig, og det er rett. Man må vurdere fra tilfelle til tilfelle hva man gjør. Det er ikke noen tvil om at det prosjektet vi behandler i dag, kunne ha vært gjort minst like kjapt om vi ikke hadde hatt Nye Veier. Det er jo noen som forherliger det nye selskapet, at det er det som er løsningen. Tvert imot – det øker byråkratisering, det er dublisering av utgifter. Det er ikke noen grunn til at ikke dette prosjektet kunne blitt organisert på en annen måte. Å prøve å tegne en annen historie kan man gjerne gjøre, men sannheten er som regel ikke helt sånn som noen ønsker å fortelle den.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Det er bra at vi har en statsråd som gleder seg til fortsettelsen, så får vi nå se hvordan den blir etter hvert. Transportetatens grunnlagsmateriale trekker opp en rekke utfordringer i transportpolitikken. En av de viktigste er at den ønskede veksten i bruk av kollektivtransport på sikt ville ført til store økonomiske utfordringer for fylkene og storbyene. Som transportetatene peker på, vil fylkene og storbyene ikke ha rygg til å bære verken de framtidige økte driftskostnadene eller de kommende store investeringene. Derfor innførte regjeringen Stoltenberg i NTP 2014–2023 en ordning med bymiljøavtaler og satte av midler til de forhandlingene som Samferdselsdepartementet nå er i gang med i de store byene. Regjeringen har lagt seg på et prinsipp om investeringskostnader for aktuelle større investeringsprosjekter på 50 pst. Arbeiderpartiet har vurdert det slik at flere av disse store investeringene kan bli gjennomført, men med større bidrag fra staten. Mitt spørsmål er: Vil statsråden fram mot neste NTP vurdere om det ikke er klokt at staten i enkelte tilfeller tar på seg et større ansvar enn det regjeringen i sin plattform har lagt til grunn?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Jeg registrerer at man er fornøyd med de 50 prosentene og i hvert fall ikke vil si at man vil gå utover det. Nå er det slik at tida går, og ting endrer seg, selv om noen forsøker å fortelle historien om hvordan ting var tidligere. Ett eksempel på det er jo elbilen. Det er klart at når man har få elbiler, er det lite behov for ladestasjoner. Heldigvis har vi ført en politikk som har gitt flere elbiler. Det er jo ikke slik at det kun er den nye regjeringen som har gjort at det er bygd ut ladestasjoner. Oppbyggingen av Transnova og satsingen der, og det som etter hvert ble Enova, var det tverrpolitisk enighet om. Derfor må man jo tilpasse politikken til den tida man til enhver tid er i. Jeg forstår godt at statsråden vil snakke om tida før den rød-grønne tida, men man kommer ikke unna det at det er de rød-grønne som har løftet bymiljøavtalene. Men tilbake til Enova og Transnova: Føler statsråden seg trygg på at de oppgavene som Transnova tidligere hadde, nå blir godt ivaretatt av Enova?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Nå skal vi ikke ha noe norgesmesterskap i populisme her. Jeg er ikke helt sikker på hvordan det ville ha slått ut til slutt. Men jeg vil bare nevne at det ikke er et populistisk tiltak når et landsmøte i et stort parti som Arbeiderpartiet gjør et vedtak, og det er jo det vi snakker om her i dag. Det er det vi fremmer på nytt her i dag, når det gjelder forpliktelsene, og når det gjelder 70 pst. Jeg kan jo forstå at statsråden synes det høres stort ut og er et hårete mål å nå, og jeg registrerer at man er overfornøyd med å skulle nå 50 pst., men det er jo ikke slik at det er populisme når man har forankret det på den måten. Spørsmålet mitt blir på nytt – bare for å sjekke om statsråden føler at han har svart tydelig nok: Er det slik at man også i neste NTP vil legge seg på en makslinje på 50 pst., eller vil man være med på å vurdere en høyere andel i enkelte store prosjekter?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Det er flott at komitélederen og saksordføreren er fornøyd med sitt påtrykk med tanke på det grønne skiftet. De får det til å framstå som noe som har skjedd etter regjeringsskiftet. Det vet både representanten Astrup og jeg ikke er tilfellet. Grunnen til at jeg dro det fram i mitt innlegg, er at man konsekvent utsetter alle gode forslag og heller ikke kommer med mangfoldet av forslag til Stortinget. Det er faktisk Stortinget selv som har levert representantforslag på representantforslag for å få fart i det grønne skiftet. Så er det nå slik, og det får man bare godta at man har vanskelig for å forstå, at Arbeiderpartiet foreslår opptil 70 pst., for man ser at det ikke er tilstrekkelig og man er ikke fornøyd med 50 pst. Det er etter klare tilbakemeldinger – ikke minst fra byen vi sitter i nå, men også fra andre. Så prøver man å framstille det slik at Arbeiderpartiet ikke er for satsing på sykkel. Da har man i hvert fall ikke fått med seg de budsjettene som har vært i denne transportplanen, som jeg kan gå god for. Og så kan man bare fortsette med å se bakover i tid – langt tilbake i tid. Vi har en statsråd som ønsker å se helt tilbake til 1963, før både han og jeg ble født. Det kan man gjerne gjøre for å raljere med andre partier, men jeg synes kanskje heller vi burde se litt mer framover. Jeg konstaterer at av de forslagene som ligger i dag, er det ingen av dem regjeringspartiene på det nåværende tidspunkt går inn for.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Jeg ser i dokumentet som ligger her, at Venstre er glad for at Fremskrittspartiet og Høyre gikk inn for en flyseteavgift, som vi nå ser har fått store konsekvenser. Ja, hvis NHOs tall slår til, kan det faktisk bety et tap av 5 000–6 000 arbeidsplasser. Men i motsetning til Venstre, som kaller dette en miljøavgift, innrømmer finansministeren at dette er en avgift for å saldere budsjettet. Jeg er spent på hva statsråden vil gjøre framover. 27. mai kunne vi lese i Dagens Næringsliv at forskningsleder ved Transportøkonomisk institutt, Harald Thune-Larsen, mente at dersom regjeringen virkelig vil ha en avgift som reduserer antallet flyreiser, må flyseteavgiften på 88 kr omtrent femdobles til rundt 400 kr. Mitt spørsmål til statsråden er om vi kan frykte en ytterligere økning i neste års statsbudsjett, sånn at det ikke bare blir en fiskal avgift, men, som Venstre ønsker, en avgift som reduserer folks ønske om å benytte fly både innenlands og utenlands.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-30:
Jeg er for en gangs skyld glad for at statsråden svarte på noe helt annet, nemlig taxfree-ordningen, for den begynner å gå igjen i denne salen, uten rot i virkeligheten. Det er korrekt at det var et utvalg som så på taxfree-ordningen, men statsråden har sikkert fått med seg hva Arbeiderpartiet konkluderte i den saken. Arbeiderpartiet har ikke tenkt å fjerne taxfree-ordningen i Norge. Det er sett på organiseringen, det er korrekt. Så la nå i hvert fall dette ligge fast. Det skulle ikke være noen tvil om hvor Arbeiderpartiet står i den saken. Jeg tror folk er mye mer opptatt av hva Fremskrittspartiet og Høyre i regjering kan finne på å gjøre når det gjelder nye avgifter i årene framover, men jeg registrerer at statsråden ikke vil svare på det. Over til et annet spørsmål som gjelder lufthavnene: Man er for en utredning av de ikke-statlige, men er det sånn at statsråden er villig til at det skal gå på bekostning av dagens Avinor-flyplasser, eller skal det være et supplement?
Abid Raja (Venstre), 2016-05-30:
Jeg noterer meg Senterpartiets støtte til forslag fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Det setter vi jo veldig stor pris på, de vil da få det nødvendige flertall. Så noterer jeg meg også den kritikken som kom fra både Rommetveit og Janne Sjelmo Nordås, og jeg kan vel innrømme at her har vi forbedringspotensial. Det kunne med hell ha blitt gjort på en annerledes måte, for det er ikke noen tvil om at en samlet komité står bak det å flytte mest mulig gods bort fra vei og over til sjø og bane. Når det gjelder mitt spørsmål til statsråden, så vil en slik utredning komme, men i påvente av den utredningen håper jeg på at statsråden kan ha en plan for hvordan vi i mellomtiden også kan bidra til å gjøre havnene mer effektive, hva som kan gjøres for at de samarbeider bedre, at de blir mer miljøvennlige. Har statsråden noen tanker om hvordan man kan jobbe opp mot dette og fram til en slik utredning er på plass?
Abid Raja (Venstre), 2016-05-30:
Transportsektoren står som kjent for om lag en tredjedel av de nasjonale utslippene. Derfor er det avgjørende at det lages nasjonale strategier og planer som sørger for at klimautslippene fra transportsektoren går ned. Det var derfor svært dårlige nyheter vi fikk nylig om at det i 2015 gikk i gal retning, og at klimagassutslippene økte med 1,5 pst. Venstre har vært tydelig på at neste års statsbudsjett derfor må være tidenes klimabudsjett for å snu denne trenden. Det kan ikke lenger herske tvil om hvor vi skal. Etter et historisk klimatoppmøte i Paris er svaret null – null klimagassutslipp. Skal vi klare å nå 2-gradersmålet og strekke oss mot 1,5-gradersmålet, kan vi ikke fortsette som før. Det tror jeg alle sektorer i samfunnet nå innser. Jeg deler utålmodigheten som representantene bak forslaget har, men det bør også være slik at det Stortinget vedtar, er godt fundert. Jeg mener derfor det kan være litt uklokt over bordet å vedta alle disse 49 forslagene, slik de ligger i dag. Bymiljøavtalene er nevnt, og jeg forstår iveren hos alle partier etter å ta æren for det. Det er bra, det er en avtale som flere partier slutter opp om, men om jeg ikke tar helt feil, tror jeg det var Venstres Torild Skogsholm som innførte dette da hun var samferdselsminister, men det kan hende at jeg har dårlig hukommelse på dette. Venstre viser til det vedtatte målet om at persontransportveksten i byområdene skal tas med kollektivtransport, sykling og gåing, som i dag gjelder for de ni byområdene som er aktuelle for bymiljøavtaler. Venstre viser videre til grunnlagsdokumentet for ny nasjonal transportplan for 2018–2029, der fagetatene, Jernbaneverket, Kystverket og Statens vegvesen samt Avinor anbefaler at nullvekstmålet «utvides til å omfatte alle byregioner der miljø og kapasitetsutfordringene gjør det formålstjenlig å håndtere persontransporten med kollektivtransport, gåing og sykling. Nullvekstmålet bør som et minimum legges til grunn i alle byer der det er aktuelt med bypakker.» Venstre viser til grunnlagsdokumentet for ny nasjonal transportplan, utarbeidet av fagetatene, der man foreslår å redusere utslippene i transportsektoren med 50 pst. innen 2030, og at transporten skal være utslippsfri innen 2050. Venstre støtter målsettingene om å bli helt utslippsfrie og ber regjeringen legge disse til grunn for utviklingen av Nasjonal transportplan. Venstre viser til at det ikke kan stemmes over forslag to ganger i én og samme stortingssesjon. Derfor viser Venstre til at det i energi- og miljøkomiteen foreligger en rekke forslag som berører samme tema som dette representantforslaget tar opp, bl.a. i Energimeldingen. Venstre vil derfor vise til disse sakene, hvor vi fremmer en rekke forslag om reduserte klimautslipp fra transportsektoren. La meg helt til slutt være helt tydelig: Neste nasjonale transportplan må være en plan som bidrar til å redusere klimautslippene. Store prosjekter som intercity må derfor prioriteres veldig høyt og realiseres. Hvordan vi klarer å flytte mennesker på en miljøvennlig og effektiv måte, må være helt sentralt for planen.