Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-02:
Jeg er glad for at mine barnebarn slapp å stå i den barnehagekøen som mine barn måtte gjøre. Det som er så bra, er at Regjeringa har lagt vekt på å fullføre barnehagedekninga uten at det skal gå utover kvaliteten på barnehagene, slik statsråden sa. Barnehagene er blant de viktigste bidragsyterne når det gjelder å gi barn i et moderne samfunn en trygg hverdag. Ingen foreldre kan utføre sine daglige gjøremål på en god måte uten trygghet for barna. Det har det til nå ikke vært særlig stor politisk uenighet om. For kvalitetsarbeidet i barnehagene har Regjeringa valgt tre viktige hovedmål: sikre likeverd og høy kvalitet, styrke barnehagen som læringsarena, og at alle barn skal få delta i et inkluderende fellesskap. Derfor er jeg veldig forundret over at denne debatten har tatt en slik vending. Språkkartlegging i barnehagen har fra opposisjonens side tatt det meste av oppmerksomheten, og det er vanskelig å få tak i ryddigheten i begrepene og den massive motstanden. Mindretallet – altså opposisjonen – ønsker ikke obligatorisk språktest av barn i barnehagen. De ber oss om ikke å gjøre noe vi ikke har tenkt å gjøre. Vi foreslår ikke obligatorisk språktest av alle barn i barnehagene, men vi foreslår å gi et tilbud om kartlegging av barnets språk ved treårsalderen. Vi har registrert den massive tilstrømmingen av innvendinger fra ulike fagfolk. Heldigvis er også dette bildet nyansert. For eksempel mener man ved Høgskolen i Oslo i dag at debatten er unyansert, og at man mangler kunnskap om ulike former for kartlegging. Jeg har lyst til å spørre opposisjonen: Er ikke hørselshemmedes organisasjoners argument viktig for opposisjonen? Er det ikke viktig at de som trenger det mest, vil bli fanget opp av et system? Det er ikke kartlegginga i seg sjøl som er viktig, men at barn med særlige behov for språkstimulering oppdages tidlig. Det må da være kjempebra! At barnehagene får kunnskap som gjør at de kan tilrettelegge gode språkmiljøer, øker jo bare kvaliteten i barnehagene. Pedagogenes hovedverktøy for å finne ut om barna har forsinket språkutvikling, er observasjon. Hva er det som er så skremmende med det, når 92 pst. av kommunene svarer at barnas språk blir observert allerede i barnehagene? Vi vil jo bare sikre at kartleggingsverktøyene som brukes, har høy kvalitet gjennom faglig vurdering. Vi vil jo så gjerne at barna våre skal være trygge og inkludert der de oppholder seg. Det er lett å falle utenfor leken og fellesskapet dersom man ikke har språk og kan gjøre seg forstått av de andre barna. Det er stadig vist til eksempler fra Danmark, som fra 2007 har stilt krav til kommunene om at de skal tilby alle barn en språkvurdering. Foreldrene kan sjøl velge om de vil benytte seg av tilbudet, med unntak av foreldre til tospråklige barn. Tilfeldigvis har jeg sjøl barnebarn i danske barnehager, og jeg må bare si at det har vært utelukkende positivt og trygt å vite at de barna blir observert i barnehagen, at de blir fulgt opp, slik at vi også kan følge med på om de utvikler det danske språket slik at de kan følge alle aktiviteter og gjøre seg forstått blant de danske barna. At danskene nå ser ut til å endre på det, kan vel heller ses i sammenheng med en generell nedjustering av en rekke velferdsgoder i Danmark. Dette er ett av mange tiltak. Så er det en annen ting med danskene, og det er at de er veldig opptatt av at barnehagebarna skal være klargjort for skolen. De har veldig sterk og god dialog med foreldrene på det området. De blir ikke skjøvet inn i skolen hvis ikke de er klare for det. Slik skal vi også gjøre det. Så til det siste: Barnehagene er i en enestående posisjon til å se om barn er utsatt for omsorgssvikt. Å styrke samarbeidet med barnevernet og å styrke kompetansen hos de ansatte i barnehagen slik at de er faglig i stand til å ta de vanskelige valgene, er virkelig en investering i barns framtid.