Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Det er i dag stor tverrpolitisk enighet om at kampen mot frafall er et av de viktigste områdene, og grunnen til at dette er bra, er at det tvinger fram en styrking av alle ledd i hele grunnutdanninga. Det er bra vi er enige om dette området, for det gjør det enklere å enes om en felles strategi. Vi er alle enige om målet med skolen framover, det håper jeg virkelig, å heve kvaliteten i skolen, men vi er uenige om de virkemidlene som kreves og trengs for å få til dette. Når vi i Fremskrittspartiet skal utforme framtidens skolehverdag, er vi opptatt av å snakke med dem som går på skolen i dag. Elevorganisasjonen pekte i år på det samme som i fjor, nemlig en stor manglende satsing på rådgivertjenesten fra regjeringa. Dette syns vi er synd, for tilbakemeldinger fra elevene i dagens ungdomsskoler og videregående skoler er nettopp at rådgivningstjenesten og kvaliteten på den er en veldig viktig faktor når det gjelder å forebygge frafall. Ofte kan lærere som ikke har ekstra kompetanse eller kunnskap på dette området, bli satt i denne rollen, og med dagens arbeidsmarked og nye linjer og muligheter for ungdommen kan dette føre til en ikke bra nok karriereveiledning for mange ungdommer, feil valg og dermed også en økning i frafallet. Derfor ønsker vi å styrke rådgivningstjenesten, og samtidig håper vi at regjeringa også kan se på et bedre samarbeid med det private næringslivet i rådgivningstjenesten. Samtidig vet vi at flere dropper ut på grunn av mangel på læreplasser. Den tidligere inngåtte samfunnskontrakten var viktig for å sørge for samarbeid mellom de ulike sektorene, både privat og offentlig. Det private næringslivet har gjort en formidabel jobb. Til tross for at lærlingtilskuddet på langt nær dekker kostnadene, har de vært seg sitt ansvar bevisst. Det har ikke det offentlige. Det er derfor vi i Fremskrittspartiet mener at regjeringa nå må forplikte seg til en strategi for økt offentlig ansvar for inntak av lærlinger. Mobbing er dessverre fortsatt et stort problem i den norske skolen. Det foreligger nå ingen nye politiske tiltak, tanker eller strategier for hvordan man skal få bukt med dette problemet, eller komme med forbedringer. Dette synes jeg er en meget trist beskjed å måtte kommunisere utad til alle de flere tusen barn og enda flere tusen pårørende som lider under dette fortsatt, dag ut og dag inn. Dette er til hinder for læring og til hinder for kvaliteten i skolen. Det er til hinder for å forebygge frafall, og det er til hinder for å beskytte hvert enkelt barn i skolehverdagen. Ja, fylkesmennene ble sendt ut for å drive tilsyn med opplæringsloven § 9 a om psykososialt miljø. Men uten sanksjonsmuligheter og mulighet til å rette opp i de tilfellene de avdekker, framstår dette for meg mer som et symbolsk tiltak enn faktisk et reelt ønske fra regjeringas side om å få bukt med dette problemet. I fjor fremmet vi i Fremskrittspartiet forslag om at samtlige skoler i Norge skulle knytte seg til et antimobbeprogram. Dette ble da nedstemt av regjeringa. Men i høst kom det en forskningsrapport som viste at enhver skole som har et slikt antimobbeprogram, det være seg Olweus, Zero eller et de lager selv, har nedgang i mobbing på sin skole nettopp fordi en slik plan tvinger fram økt bevissthet om og fokus på dette hos skoleeier, ledelse, elever og foresatte. Derfor håper vi regjeringa kan gå bort fra sin motstand mot dette forslaget, slik at vi kan få dette gjennom. Flere har vært oppe og hyllet og omtalt undersøkelsene fra PISA og resultatene der. Jeg skal ikke være noe dårligere. Jeg synes det er kjempeflott at trenden ser ut til å snu. Det er utrolig inspirerende for oss som jobber med skolepolitikken i komiteen, å se at det man faktisk gjør og den innsatsen som blir lagt ned, fører til resultater. Det kan vi takke skoleeierne, skolelederne og alle lærerne i dette landet for. Men det er også viktig, som jeg nevnte i en replikk til statsråden, at vi tør å se på de områdene der vi fortsatt har utfordringer, for det er på den måten vi faktisk kan ta tak i problemstillingene. Det bør faktisk tennes noen varsellamper her til lands når regjeringa jubler over at skolen og skoleresultatene i Norge i dag er på samme nivå som de var for ti år siden – som da var sjokkerende lave – samtidig som vi jubler over at de nå er gjennomsnittlig. En skulle tro at regjeringa i et land som Norge hadde større ambisjoner enn som så. Vi vet at framtidens velstand og velferdsnivå er avhengig av og henger sammen med resultatene vi produserer i skolen. Hadde regjeringa jublet like høyt dersom vi lå på gjennomsnittet når det gjaldt målinger på velferd og velstand også? Det tror jeg ikke. Over 70 pst. av nasjonalformuen i Norge i dag er humankapital. Denne andelen vil bare øke i tiden framover. Gründeren av Apple, Steve Jobs, sa: «Innovation distinguishes between leaders and followers.» Vi i Fremskrittspartiet er utrolig opptatt av at vi skal være «leaders». Da nytter det ikke, hvis vi skal henge med i den internasjonale kunnskapsøkonomien som drives fram nå, å sitte her og være fornøyd med at vi ligger på gjennomsnittet. Det skal ikke vi være. Vi skal tenke hvordan vi skal komme enda høyere, hvordan vi skal bli best i klassen. Det er der motivasjonen skal ligge, det er det som skal være inspirasjonen vår, ikke å komme tilbake igjen til et gjennomsnittlig OECD-nivå. For å oppnå dette kreves det en mentalitetsendring, både i samfunnet generelt og også i skolesektoren spesielt, for PISA-undersøkelsen viser at selv om nivået i gjennomsnittet har økt, har også andelen elever i det høyeste sjiktet gått ned. Det er et problem. Her spiller læreren en viktig rolle. Ingen betyr så mye for elevenes læring og engasjement som det læreren faktisk gjør. Derfor må lærerens kompetanse, lønn og status styrkes og heves i det norske samfunnet. Det er derfor vi i Fremskrittspartiet er opptatt av å øke lengden på lærerutdanningen, samtidig som vi ønsker å styrke videre- og etterutdanningstilbudet for lærerne. Lærerne må gjøres til autoritetspersoner som elevene ser opp til, og som evner å dyrke fram de talentene vi faktisk har i skolen. Vi må gi elevene mulighet til å heve seg og være flinke i det de er flinke til. Egil «Drillo» Olsen sa at det er en pedagogisk villfarelse å tro at enere skaper tapere. Dette er vi i Fremskrittspartiet enig i, og den vissheten må implementeres i skoleverket og skolehverdagen. I dag opplever veldig mange elever at de ikke får lov til å være flinke, og de får ikke lov til å være bedre enn de andre, de får ikke lov til å ha kommet lenger. Det ble tidligere nevnt fra talerstolen her et eksempel der en elev måtte viske vekk mattestykkene. Det skjer også i dag, det skjer også i dag at elever blir holdt tilbake fordi man skal følge progresjonen til gjennomsnittet i klassen. Det mener vi i Fremskrittspartiet er feil, for det holder nede de talentene og de enerne som vi har, som er i oss alle. Det er nettopp det vi i Fremskrittspartiet mener, at vi vil gå fra enhetstankegangen og enhetsskolen til enerskolen. Det betyr ikke at vi vil ha en skole for enkelte enere. Det betyr at vi ser at hver elev, hvert menneske, er en ener og skal få muligheten til å bli det på sine områder og med sitt potensial. Da må vi heller ikke være redde for å se og dyrke fram de talentene vi har i skolen. En undersøkelse som ble publisert i høst, viste at 25 pst. av elevene – og dette var både dem som var teoristerke og dem som hadde teoretiske utfordringer i fag – sa at de savnet å bli stilt krav til. De savnet at det ble stilt krav til dem av læreren og i skolen. Det er en utfordring vi må ta på alvor og se videre på. Det er ikke snakk om at vi skal nedprioritere det arbeidet som gjøres overfor de svakeste gruppene. Meg bekjent er det fortsatt en kvinnelig majoritet i skolevesenet, og det er ikke vi som er mest kjent for å streve med å ha to tanker i hodet samtidig. Det skal vi klare ved å heve bunnen, men også heve prosentandelen i toppen. Avslutningsvis vil jeg si at i dag hyller vi enerne i idretten. Vi skryter av Petter Northug når han finner formen. Vi jubler for hver eneste gullmedalje vi bærer med oss hjem etter OL og VM, og vi heier stolt fram kvinnelandslaget i håndball nå under EM. La oss hylle enerne i skolen også! La oss skryte stolt av Bjørnson, som var inspirert av Snorre-sagaene. La oss juble for hvert eneste prosentpoeng vi klarer å øke med i den høyeste kategorien i PISA-undersøkelsen, og heie stolt fram alle de jentene og guttene som faktisk klarte å regne de ekstra sidene i matteboka.