Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-05-23:
La meg først slutte meg til dem som har takket interpellanten for å reise en viktig debatt, men også for mer, for jeg opplever en nyorientering fra Kristelig Folkepartis side i interpellantens vektlegging av temaet og i innlegget. I forrige periode var Kristelig Folkeparti gjerne ikke med på de satsingene som var, f.eks. på økt timetall på barnetrinnet, og hvis vi går helt tilbake til den gangen vi innførte skole for seksåringer, var Kristelig Folkeparti en av pådriverne for at det ikke skulle drives intensiv leseopplæring i 1. klasse, en av grunnene til at det da ble litt for svake læringsmål i 1. klasse. Jeg opplever at det den nye Kristelig Folkeparti-representanten i utdanningskomiteen nå står for, er en helt annen og – jeg vil si – bedre linje med hensyn til at tidlig innsats er viktig, at det nytter, og at vi skal satse på det. Det synes jeg er både modig og positivt. Så er det viktig å si i alle slike debatter at vi har en god norsk skole, vi har veldig mange dyktige lærere som gjør en stor innsats også med de yngste barna, men vi er ikke der vi ønsker å være, ennå. Det er for mange av elevene som ikke lykkes, og det er for mange av elevene som ikke utnytter sitt potensial fullt ut. Når rundt 25 pst. av hvert kull fortsatt ikke klarer å fullføre videregående skole, er vi rett og slett langt unna det målet der vi ønsker å være. Forskningen er soleklar. Det er en nær sammenheng, ser vi, mellom resultatene allerede i 8. klasse i ungdomsskolen og sjansen for å fullføre videregående skole. Resultatene i 8. klasse er selvsagt lagt i barneskolen, det skjedde ikke da man begynte på ungdomsskolen. Forskningen viser også at innsatsen i barnehagen er av helt uvurderlig verdi når det gjelder å lære barna å lese, skrive og regne. Hva har vi gjort? Vi har fått flere timer – vi har fått millioner av flere timer med lærer sammen med elev. Man kan være enig eller uenig i om det er flere timer som er løsningen her, men sannheten er at det gir lærerårsverk som man får brukt sammen med elevene. Vi har fått en fornyet lærerutdanning. Vi har fått en kraftig styrket kommuneøkonomi som gjør at man kan satse på skolen. Vi har forsterket satsingen på kunnskap og forskning rundt tidlig innsats. Vi har fått økt lærertetthet. Vi har utviklet og styrket en rekke sentra for lesing, for matematikkundervisning, for læringsmiljø, IKT i skolen osv. Vi har fått en enorm utvikling av barnehager. Vi har fått innført et og kraftig styrket statlig tilskudd for etter- og videreutdanning for lærere. Det er mye som er gjort, men det er også mye som må gjøres. Derfor er slike interpellasjonsdebatter kanskje mest spennende når statsråden skal svare interpellanten på hvordan man skal møte dette temaet. Vil statsråden gjøre noe med alle de ressursene som brukes på spesialutdanning, sørge for at de brukes tidligere i skoleløpet, hjelpe folk når man kan hjelpe flest? Vil de sørge for økt lærertetthet, slik at flere skoler får muligheten til å ha to-lærersystem for de små barna? Vil man utvikle nye læremidler og hjelpe dem med lærevansker? Vil man få tydeligere læringsmål i 1. klasse? Vil man utvikle bedre læringsstøtte med tester? Vil man øke kompetansen med hensyn til hvordan vi hjelper de svakeste? Vil man bedre kompetansen i barnehagen? Statsrådens innlegg var en stor skuffelse – ikke overraskende, men en skuffelse. Svaret er at regjeringen satser på etter- og videreutdanning for lærere. Det er bra, og det ble enstemmig vedtatt i Stortinget. Når man bruker 4 mrd. oljekroner mer, skulle det bare mangle at ikke litt under en av ti av de kronene gikk til en satsing på kunnskap og utdanning. På resten av fjøla er det altså færre barnehageplasser. Man tar fra 1.–4.-klassingene for å satse på leksehjelp for ungdomsskolen, og man har det dårligste kommuneopplegget på veldig mye, så dårlig at man må lure på om kunnskapsministeren skulket revidertkonferansen. Når kunnskapsministeren snakker om at det nasjonale leseløftet 2010–2014 skyldtes Clemet – det kom i kjølvannet av Clemets kunnskapsreform – er man jo inne på parodiens område. Det ble laget fem år etter at Clemet gikk av. Det ble omtalt i bibliotekmeldingen, som jeg selv la fram som kulturminister, og hadde absolutt ingen ting med Kristin Clemet å gjøre. Vi trenger en statsråd som er i 2014, ikke i 2003, som har konkrete planer og ikke bare ord om hva som skal gjøres for å bedre skolen, f.eks. styrke kompetansen i barnehagen rundt det å lære barna å lese og skrive, styrke skolen, styrke kommuneøkonomien. Inntil videre er det bra at interpellanten tar opp slike saker i Stortinget. Så får eventuelt de i Stortinget sette kurs og fart og tiltak bak ordene.