Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-12-02:
For regjeringen er det viktig at arbeidstakere som varsler om kritikkverdige forhold i virksomheter, har et juridisk vern, og at norske virksomheter setter varsling på dagsordenen. Et sentralt formål med innføringen av varslingsreglene var å styrke den reelle ytringsfriheten i ansettelsesforhold. For samfunnet er det avgjørende at kritikkverdige forhold i virksomheter avdekkes og opphører, noe som også er i virksomhetenes interesse. Det er en styrke for norsk arbeidsliv å ha andre kanaler enn administrative tilsyn for å avdekke feil og mangler. Regjeringen ønsket med innføringen av nye varslingsregler i 2007 å gi et tydelig signal om at varsling både er lovlig og ønsket. Dagens regler gir et godt juridisk vern for enkeltpersoner som varsler. Arbeidstakere har en klar rett til å si fra om kritikkverdige forhold i en virksomhet på en forsvarlig måte, og gjengjeldelse mot dette er ulovlig. Det er ikke riktig at bestemmelsen om varslingsrett stiller svært store krav til varslerne, som representanten bak det ene forslaget hevder. Tvert imot er det presisert i forarbeidene at det skal svært mye til for at arbeidstakers framgangsmåte ikke er forsvarlig, og at arbeidstaker må ha en vid skjønnsmargin med hensyn til valg av framgangsmåte. Forsvarlighetskravet var ment som en lovfesting av de gjeldende grenser for ytringsfrihet i varslingssituasjoner. Vi må erkjenne at varslingssaker reiser vanskelige dilemmaer, hvor det også er viktig å ivareta rettsvernet for den enkelte, eller dem det varsles om. Da regjeringen fremmet forslag om nye varslingsregler, ble det lagt stor vekt på at arbeidstaker- og arbeidsgiverorganisasjonene, sammen med flertallet av øvrige høringsinstanser, var enige i at det bør gjelde visse begrensninger i friheten til å varsle, og at dagjeldende rammer for ytringsfrihet burde videreføres. Selv om det ikke skal stilles strenge krav til arbeidstaker i en varslingssituasjon, er det ikke vanskelig å forestille seg at situasjonen vil kunne oppleves vanskelig, både når det vurderes om en bør varsle, og etterpå, dersom en opplever ulike former for ulovlige gjengjeldelser eller samarbeidsproblemer. Det er viktig at arbeidstakerne har gode muligheter for å søke veiledning i denne prosessen. Jeg har generelt stor forståelse for de behov for hjelp og støtte varslerne kan føle, både før, under og etter en varsling. Jeg anser det imidlertid ikke som hensiktsmessig å opprette en egen varslerenhet til dette formålet. Stortingets flertall var som kjent av samme oppfatning i forhold til et tilsvarende forslag i 2008. Arbeidstakere som står overfor en mulig varslingssituasjon, har i dag flere muligheter til å få veiledning. Arbeidstilsynet har et særlig ansvar for å veilede om selve varslingsregelverket, og kan gjennom dette være til hjelp for de vurderinger arbeidstakeren selv må ta i forhold til problemstillinger og valg rundt varslingen. Når det gjelder selve det forhold man vurderer å varsle om, vil arbeidstakeren kunne få fagbistand fra ulike offentlige etater avhengig av sakens tema. Gjelder det varsling om mobbing, trakassering e.l., vil Arbeidstilsynet være riktig instans å henvende seg til, mens eksempelvis Helsetilsynet eller Finanstilsynet vil kunne bidra med fagkompetanse på sine områder. Fagorganiserte arbeidstakere vil i tillegg kunne få kompetente råd fra sin fagorganisasjon, som ofte også kan bistå rettslig i etterkant hvis behov. Tillitsvalgte og verneombud skal også kunne bistå, og hvis mulig er det selvsagt også et alternativ å kontakte advokat eller annen rettshjelper. Et varslingsorgan vil kunne sette søkelys på varsling og ytringsfrihet, noe som er både positivt og viktig. Forslagsstillerne ønsker imidlertid en varslingsenhet som bl.a. skal kunne pålegge arbeidsgiver ikke å endre varslerens stilling, lønn, arbeidsoppgaver mv. uten at varslerenheten er informert på forhånd. De ønsker også at varslerenheten skal settes i stand til å sikre bevis og etterforske de innkomne opplysninger, og eventuelt kunne føre rettssaker mot arbeidsgiver på arbeidstakernes vegne. Slik jeg ser det, åpner representantenes forslag for en rekke problematiske forhold, bl.a. når det gjelder rollen til et slikt særskilt organ. I likhet med arbeidsgruppen som leverte rapporten «Ansattes ytringsfrihet» i 2005, mener jeg at det vil være problematisk hvis et offentlig organ skal opptre utad til støtte for den ene parten i en privatrettslig konflikt som gjerne kan være svært komplisert. Forslaget synes å legge opp til en dobbeltrolle for enheten, med tanke på både etterforskning og mulig rettssak på arbeidstakerens vegne, noe som vil kunne anses problematisk ut fra et rettssikkerhetsperspektiv. Når det gjelder selve lovteksten, er det klart at denne i seg selv ikke gir svar på alle de spørsmål en arbeidstaker som vurderer varsling, måtte møte. Jeg tror imidlertid ikke at inntak av flere momenter fra forarbeidene i lovteksten vil gi svar på alle de problemstillinger og dilemmaer potensielle varslere står overfor. Vi må huske at her er vi på et felt hvor det finnes få enkle svar, og hvor det er nødvendig med en ordlyd som tar høyde for et vell av ulike virksomheter, bransjer og situasjoner som regelen skal gjelde for. I forhold til forståelsen av reglene mener jeg først og fremst det vil være sentralt at arbeidstakerne har mulighet til å få ordentlig veiledning om disse. Det blir etter mitt syn feil å trekke fram én enslig «varslerseier» for domstolene som et tegn på at reglene ikke fungerer etter sin hensikt, slik det gjøres i et av forslagene. Målet er selvsagt at man skal få avdekket kritikkverdige forhold i virksomhetene uten negative reaksjoner for arbeidstakerne, og uten behov for domstolsbehandling. Den nye Fafo-rapporten om varsling viser faktisk at varslere her i landet straffes sjeldnere, og at varslingen i Norge er mer effektiv enn hva det rapporteres om i internasjonal litteratur. Rapporten viser på den annen side at det fortsatt er behov for å øke kunnskapen om varslingsreglene. Generelt ser jeg også at varslingsreglene reises til debatt jevnlig. Det er derfor viktig at reglene fungerer etter sin hensikt, og arbeidsministeren har derfor kommunisert at det vil være naturlig med en ny gjennomgang av varslingsbestemmelsene.