Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Årlig koster et dårlig samferdselstilbud næringslivet og befolkningen store summer – i form av høye transportkostnader og derved dårlig inntjening for næringslivet og i form av høye kostnader for dem som må frakte barna til de forskjellige treninger eller øvinger. Et stort antall mennesker blir hvert år drept i trafikken. I tillegg blir svært mange hardt skadd og bundet til en rullestol resten av livet. Svært mange av disse ulykkene er unødvendige og skyldes at flertallet på Stortinget har nektet å innse den kraftige økningen i trafikken som har kommet over år. Istedenfor å bygge ut et akseptabelt veisystem har flertallet på Stortinget presset flere og flere biler inn i et allerede sprengt veisystem, med påfølgende økning i antall trafikkulykker – som rammer både dem som blir skadd, og de mange pårørende som må leve med sorgen. For flertallet på Stortinget har bilen alltid vært sett på som et problem og som et nødvendig onde i samfunnet. Dette har gjenspeilet seg ikke bare i manglende investeringer i veier og i vedlikeholdet av dem, men også i avgiftspolitikken, der større og sikre biler – som egner seg til familiebruk – i praksis ikke er mulig å kjøpe for en normalfamilie. Også næringslivet lider under denne innstillingen. Det så vi i det siste budsjettet, der en del lastebiler – som næringslivet trenger, men som tydeligvis var for komfortable for Regjeringen – fikk en prisøkning på 100 pst. For Fremskrittspartiet er dette en unaturlig måte å tilnærme seg bilen og bruken av den på. For Fremskrittspartiet er personbilen et gode som gir befolkningen muligheten til å oppleve landet, besøke slekt og venner, delta i et sosialt liv og utvikle næringsliv slik at vekst kan opp-stå. Næringslivet er helt avhengig av bilen/lastebilen for at produkter skal kunne omsettes, og for at konkurransen skal kunne fungere på en fornuftig måte. Transport er livsnerven for næringslivet i dette landet. Jo billigere transport, jo bedre vil markedet fungere – med lavere priser for forbrukeren og større inntjening for næringslivet. Det er derfor viktig å satse på et godt samferdselstilbud for befolkningen. For å nå dette målet må det til en storstilt satsing på et godt samferdselstilbud, og denne satsingen må først og fremst komme på veibygging. I et langstrakt land som Norge – med spredt bebyggelse – er bilen/lastebilen uten tvil det mest egnede for transport av personer og varer. Dessverre ser flertallet på Stortinget det annerledes. Dette har ført til en stagnasjon i næringslivets økonomiske utvikling, spesielt for den delen av næringslivet som ligger langt fra markedet. Det har ført til mange unødvendige og tragiske dødsfall og mange hardt skadde i trafikken. Fremskrittspartiet ber derfor Regjeringen utrede hvilke besparelser som kan oppnås i form av bedre konkurranseforhold for næringslivet og sparte liv og skader i trafikken ved å bygge ut stamveinettet til firefelts motorvei med midtskille på strekninger med større trafikk enn 10 000 ÅDT og tofelts motorveistandard på det øvrige stamveinettet. For Fremskrittspartiet er det viktig å være i forkant med hensyn til å gi et godt samferdselstilbud, og ikke som nå, at alt kommer i etterkant – gjerne flere tiår i etterkant. Veidirektøren sier at det kan ta 60 år før vi får en akseptabel standard på stamveinettet. Det er uakseptabelt og utgjør en kostnad både for næringslivet og for befolkningen som er totalt uakseptabel for Fremskrittspartiet. Det burde den være for de øvrige partiene også. I forbindelse med at Stortinget skal behandle Nasjonal transportplan til våren, har samferdselskomiteen besøkt de fleste fylkene og hørt synspunktene til både offentlige og private instanser. En fellesnevner for hvert eneste fylke er behovet for veibygging. Spesielt er næringslivet opptatt av dette. Gang på gang ble det slått fast at fraktkostnadene måtte ned hvis man fortsatt skulle overleve konkurransen. Da nytter det ikke å komme med nye bompengeprosjekter, for da reduseres ikke fraktkostnadene – snarere tvert imot. I dag er ståstedet at veivedlikeholdet har et etterslep på flere milliarder kroner. Målet er at etterslepet ikke skal økes ytterligere. For å nå dette målet har Regjeringen skåret ned på veiinvesteringene, noe som gjør situasjonen enda verre, med 60 års ventetid for bare å få stamrutenettet i akseptabel stand. Hadde Stortinget gjort jobben sin de siste 20–30 årene, hadde vi istedenfor å diskutere armoden innen veibygging kunnet diskutere billettprisen på fergene, slik at prisene både for innbyggerne og for næringslivet kunne ha blitt redusert. Men problemet i dag er dessverre et helt annet. Denne regjeringen svikter på alle måter innenfor samferdsel. Løftet i Sem-erklæringen var en økning på 600 mill. kr pr. år i forhold til Nasjonal transportplan. Resultatet hittil har vært en reduksjon på om lag det samme beløpet hvert år. Det er ikke framtidsrettet samferdselspolitikk. Det er å gå med baken først inn i framtiden.