trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-01-11:
SV og Senterpartiet vil sjølvsagt beklaga viss me skapar forvirring hos ein så erfaren stortingsrepresentant som Per-Kristian Foss, men viss han hadde fremma dette som eit forslag, så hadde jo det blitt nedstemt. No har presidentskapet moglegheita til å tyggja på det forslaget. Når svenskane har innført dette m.a. på forskingssida, burde det ikkje vera mogleg for presidentskapet her òg å drøfta den problemstillinga ved å nedsetja eit utval, slik som SV og Senterpartiet foreslår, med statsrettsvitarar, med politikarar, for å diskutera problemstillinga, bli klokare og mindre forvirra, og så koma tilbake til Stortinget viss ein meiner at dette er ei dårleg løysing, eller ei god løysing? Det me er ute etter, er jo nettopp å formalisera t.d. slike forlik som Per-Kristian Foss snakka om. I dette biletet framstår Framstegspartiet veldig rart. Dei er jo ikkje med – det gjeld stort sett alle forlik. Dei er altså uforutsigbare i forhold til stortingsfleirtalet. Me kan nemna klimaforliket, me kan nemna rovdyrfoliket, me kan nemna privatskuleforliket, me kan nemna pensjonsforliket – altså stabilitetsuttrykket som me ser politisk på Framstegspartiet, er jo nesten ikkje eksisterande. Og går me tilbake til historia då Framstegspartiet skulle forhandla med Per-Kristian Foss t.d. om budsjetta, var det jo ganske forvirrande når det galdt å vita kva Framstegspartiet eigentleg ville. Det var masse halloi og mykje bråk. Eg har full forståing for at Framstegspartiet i ein sånn situasjon burde disiplinera seg og ville bli disiplinert av sitt eige forslag viss det blei vedteke. Men når ein t.d. i forslag til vedtak VI i budsjettforhandlingane for 2005 foreslo at ein skulle sjå på å redusera sukkertøy- og sjokoladeavgifter for å konkurrera med Sverige, samtidig som ein i forslag til vedtak X foreslo at ein skulle ha ein nasjonal handlingsplan for diabetes, forstår ein kor stabiliteten i Framstegspartiet er når det gjeld desse spørsmåla. Så her meiner eg at det einaste som – for så vidt litt humoristisk sagt – kan sikra den stabiliteten som Framstegspartiet er ute etter, er ei fleirtalsregjering. Så då er det jo berre å gå ut og oppfordra veljarane til å stemma på ei raud-grøn fleirtalsregjering, sånn at me kan behalda den stabiliteten som næringslivet i dag seier dei har – iallfall seier to av tre i næringslivet at dei ikkje har noka dårleg konkurranseevne med dei rammevilkåra dei har i dag. Så det er kanskje det beste rådet til Framstegspartiet. Lat meg avslutta med å seia at eg synest ikkje at ein skal ta så lettvint på dette forslaget om utgreiing som Senterpartiet og SV gjer. Det er mogleg for presidentskapet å foreta ei vurdering av dette. Det er mogleg å sjå til Sverige, snakka litt med presidentskapet i Sverige, og skaffa seg meir kunnskap om problemstillinga for å sjå om det er aktuelt for Noreg å ha eit nivå mellom grunnlov og lov – òg i det norske parlamentet.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-01-11:
Framstegspartiet må gjerne hissa seg opp fordi SV påpeiker den politikken dei fører og den ustabiliteten dei viser i viljen til å vera med i politiske kompromiss. SV, som har vore 30 år i opposisjon, har altså ein heilt annan vilje enn Framstegspartiet til å vera med på å inngå breie forlik for å skapa den forutsigbarheita som næringslivet og andre ønskjer seg på klimaområdet, på pensjonsområdet, på rovdyrområdet – ei rekkje område. Der melder altså Framstegspartiet seg ut. Det er berre å konstatera fakta. Så er det sånn at realiteten i forslaget frå Framstegspartiet er, som Per-Kristian Foss påpeikte, dårleg, for konsekvensen er ikkje berre udemokratisk, men poenget er at ein må visa handlekraft her og no. Sjå på måten finanskrisa blei handtert på av denne regjeringa! Det hadde ikkje vore mogleg dersom Framstegspartiets grunnlovsforslag hadde blitt vedteke. Me hadde ei regjering som viste handlekraft der og då. Dersom det hadde vore premissar for korleis finanspolitikken skulle førast, som Framstegspartiet prøver å få til, hadde ein ikkje hatt den fleksibiliteten til å behandla finanskrisa på den beste måten i Europa. Det er sånne ting Framstegspartiet må ta inn over seg. Det høyrest ut som om forslaget har ein god intensjon, men samtidig seier òg forslaget at den næringspolitikken ein har i dag, ikkje er god nok. Det er nok hovudpoenget med dette forslaget.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-01-11:
Eg reknar med at Anundsen og Framstegspartiet kjenner til sitt eige forslag. Det er ikkje berre sånn at det er eitt forslag som er framsett. Det er fleire forslag. Det forslaget som eg linka opp mot finanskrisa, gjeld to tredelsforslaget, som kunne ha hindra den raud-grøne regjeringa i å gjera raske, gode handlingar for å takla finanskrisa. Det andre går altså på at me ønskjer å utgreia noko mellom ei lov og ei grunnlov. Det har eg sagt her, og det er ikkje nokon grunn til ikkje å forstå forskjellen på Framstegspartiets forslag på dette området og på to tredelsområdet. Eg har lese forslaget til Framstegspartiet – og det bør dei gjere sjølv òg.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-01-11:
Til oppklaring på kommentaren frå Per-Kristian Foss: Det var sånn at SV ønskte å fremma forslag om å endra § 26, men me fekk beskjed om at me ikkje fekk lov fordi det måtte henga saman med Framstegspartiet sine forslag. Derfor forundrar det meg, og også SV, at Framstegspartiet ikkje har teke opp forslag i dag i det heile. Det som SV har skrive ein prinsipiell merknad om, gjeld § 26, at regjeringa faktisk ikkje er forplikta til å informera Stortinget om moglegheita og retten til å kalla saman troppar og delta i såkalla forsvarskrigar. Det er utgangspunktet for vår merknad, og det er på prinsipielt grunnlag. No er det jo sånn at forsvarsministeren og den raud-grøne regjeringa har hatt ei haldning som gjer at ein i praksis har vore her og orientert, både om Afghanistan og andre ting. Seinast i går sa forsvarsministeren at ho ønskjer meir openheit om situasjonen i Afghanistan, og om militæret og forsvaret generelt sett. Så dette er teke vare på i praksis, men problemstillinga er altså at regjeringa formelt sett kan la vera å informera og debattera med Stortinget, og då får ein ikkje den openheita og den prinsipielle tilnærminga som SV har ønskt seg i denne saka. Den praksisen som blir førd i dag, er SV fornøgd med. Det er ikkje sånn, som Kolberg er inne på, at me ønskjer å ta frå regjeringa operativitet. Tvert imot, me ønskjer berre å slå fast at i spørsmål som dette må det vera ein open og demokratisk debatt i Stortinget.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-01-11:
Jeg har ikke tatt ordet før i debatten fordi jeg synes saksordføreren og øvrige debattanter så utmerket har lagt fram komiteens syn. Men etter at statsråden holdt sitt innlegg, har jeg behov for å si et par ord, for det synliggjorde et meget stort dilemma i forhold til ett av de spørsmålene som var utgangspunktet for kontroll- og konstitusjonskomiteens behandling av saken, nemlig spørsmål 5 til forsvarsministeren da vi åpnet sak, mer og mindre, i fjor. Det spørsmålet lød slik: «Har Forsvaret kjent til at det er gitt omfattende offentlig støtte gjennom SND/Innovasjon Norge i hele perioden Forsvaret har hatt avtaler med OCAS og tilknyttede selskaper og i hvilken grad har en sikret seg mot at offentlige midler fra Forsvaret er brukt som grunnlag for å sikre selskapet tilgang til offentlig sivil finansiering?» Med det svaret som statsråden ga, bekrefter jo statsråden at det vet vi ikke. Statsråden sa at man har forsøkt overfor Innovasjon Norge, men Innovasjon Norge svarer at de ikke har hjemmel. Jeg legger da til grunn at Innovasjon Norge mener at de er pålagt taushet, at de ville bryte en lov eller en paragraf dersom de ga disse opplysningene. Da er jeg jo veldig glad for at statsråden har igangsatt et arbeid for å avklare det ytterligere. Jeg skjønner det er sendt brev fra – hva skal vi si – forsvarsministeren til fungerende justisminister, så det skulle være mulighet for å få avklart det rimelig raskt. Hvis en skal se dette fra bevilgende myndighets side, er det veldig viktig å få avklart om vi skal komme i en situasjon der vi ikke får klarhet i om det er gitt støtte og kanskje også har vært betydelig misbruk av offentlig støtte. Så jeg imøteser de svar som statsråden indikerterte at man ønsker å få også fra regjeringens side, for dette er ikke en holdbar situasjon.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-01-11:
Den siste delen av ordskiftet fikk meg til å ville komme med en betraktning. Jeg er enig i det som Anundsen sier om nødvendigheten av grundige diskusjoner i det norske parlamentet om Grunnloven og om forholdet mellom statsmaktene. Uten forkleinelse for noen – for dette har jeg tidligere til dels også vært med på selv – så er det slik at hvis vi skal få de debattene, må vi ha grunnlovsforslag som er bearbeidet grundigere på forhånd enn det som er tradisjon og norsk skikk. Når et parti eller noen representanter relativt tilfeldig kommer sammen og fremmer et forslag, blir det håndtert seriøst av komité og av Stortinget i plenum. Men det er allikevel ofte av en slik karakter at det er tatt ut av en sammenheng, slik at det faktisk ikke er mulig å få det vedtatt. Det fører altså til at ting som kanskje burde vært forandret og kanskje burde diskuteres reelt mye grundigere, ikke kommer til debatt her på en ordentlig måte. Dette er, som Stortinget forstår, bare en betraktning, for jeg har opplevd dette. Og det eksempelet vi har her, er jo veldig tydelig – altså en rekke forslag som ingen kan stille seg bak, selv om det selvfølgelig er mange prinsipielle sider ved dette, og noen av disse forslagene er av en sånn karakter at de kanskje hadde fortjent en annen behandling og en annen debatt. Men fordi det fremmes på den måten det blir gjort, blir det ikke mulig for plenum å håndtere det, for alt må håndteres sammen, slik som forslaget er lagt fram. Det finnes flere andre eksempler på dette. Når det gjelder forslag vi har til behandling i denne stortingsperioden, vil det formodentlig – med et unntak for stat–kirke-forliket og oppfølgingen av det – ende med at ingenting blir vedtatt. Dette er en betraktning jeg har lyst til å komme med, fordi det som sagt er riktig at det er mange gode ting som står i mindretallets merknader i denne saken. Og det er helt klart at Fremskrittspartiet har hatt en intensjon med dette som i og for seg er prisverdig, men forslagene kan ikke vedtas slik de ligger som samlet forslag. Det er et problem, og vi bør kanskje komme sammen og diskutere det. Presidentskapet har kanskje også en rolle her. Hvordan dette i tilfelle skal utformes, skal jeg ikke si fra Stortingets talerstol nå. Men jeg føler en viss frustrasjon på dette punktet, og det er derfor jeg sier det jeg nå sier herfra.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-01-11:
Det er veldig bra at det er en helt enstemmig innstilling i denne saken. Jeg slutter meg helt til det som representanten Vaksdal har sagt i sin presentasjon av denne innstillingen. Han sa de helt bærende setningene på slutten, som innebærer det viktige prinsipp som vi må ha for øye når vi snakker om valgordning, herunder spørsmålet om sperregrenser, nemlig at alle velgernes politiske holdning, slik som det kommer til uttrykk ved valg, også må gjenspeiles i denne sal. Det er naturlig og fornuftig å ha en sperregrense, men i norsk politisk tradisjon er det, slik som de undersøkelsene som komiteen har foretatt, viser, et riktig nivå. Å heve den vil bare presse det som kalles for – og nå understreker jeg uttrykket «kalles for» – småpartiene, og det er ikke en fornuftig tilnærming til demokrati og stemmelikhet. Jeg var selv medlem av valglovkommisjonen, som la grunnlag for den valgordningen vi har i dag, og der framheves jo dette veldig, veldig sterkt. Jeg er glad for å kunne si at den valgordningen vi har i dag, er godt representativ, og at sperregrensenivået er det riktige tatt i betraktning også småpartienes betydning i et politisk demokrati.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2011-01-11:
I grunnlovsforslaget i Dokument nr. 12:23 for 2007–2008 foreslås det at sperregrensen for å ta del i fordelingen av såkalte utjevningsmandater økes fra 4 til 5 pst. Forslaget er bl.a. begrunnet med at dagens sperregrense kan gi små partier langt større makt, innflytelse og betydning enn velgeroppslutningen skulle tilsi. Stortinget vedtok 10. mai 1988 å endre valgordningen ved stortingsvalg. Det sentrale elementet i vedtaket var en økning i mandattallet fra 157 til 165 ved innføring av åtte utjevningsmandater. Samtidig måtte et parti oppnå minst 4 pst. på landsbasis for å komme i betraktning ved tildeling av utjevningsmandater. Stortinget vedtok våren 2003 på nytt endringer i valgordningen, der hovedtrekkene var 150 distriktsmandater og 19 utjevningsmandater, og der man beholdt sperregrensen på 4 pst. for å få tildelt utjevningsmandater. Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet sto den gangen bak en sperregrense på 4 pst., mens Sosialistisk Venstreparti og Kristelig Folkeparti foreslo en sperregrense på 3 pst. Senterpartiet og Venstre, som den gang ikke var representert i kontroll- og konstitusjonskomiteen, støttet, etter det jeg erfarer, også en sperregrense på 3 pst. En sperregrense på 4 pst. for å ta del i fordelingen av utjevningsmandater har så langt fungert gjennom seks stortingsvalg – de første fire valg for beregning av åtte mandater, som var frie og ikke bundet til noe fylke, og de siste to valg for fordeling av 19 mandater, ett til hvert fylke. Grunnlovsforslaget, Dokument nr. 12:23 for 2007–2008, ble sendt Stortingets utredningsseksjon der det ble bedt om å få utredet hvilke konsekvenser en heving av sperregrensen ville fått ved de siste stortingsvalg, og hvilke ordninger man har i land vi normalt sammenligner oss med. Av utredningen, som er vedlagt innstillingen, framgår det at en eventuell heving av sperregrensen kun ville hatt betydning ved stortingsvalget i 1997, der Venstre ville tapt fire utjevningsmandater ved en sperregrense på 5 pst. Om dette ville hatt betydning for skipingen av Bondevik I-regjeringen, kan vi vel i dag bare spekulere i. Det er et viktig prinsipp at alle stemmeberettigede borgere i landet må ha stemmerett med likest mulig verdi og betydning når det gjelder sammensetning av Stortinget. En enstemmig kontroll- og konstitusjonskomité er kommet fram til at dette grunnlovsforslaget ikke bidrar til en slik utvikling, da risikoen for at flere stemmer ikke blir tatt hensyn til ved beregning av utjevningsmandater, øker. Komiteen foreslår derfor enstemmig at forslaget ikke bifalles. Med dette framlegges komiteens enstemmige innstilling.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-01-12:
På vegne av representanten Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme forslag om lov om endringer i lov 17. juni 2005 nr. 62 om arbeidsmiljø, arbeidstid og stillingsvern mv.(arbeidsmiljøloven) (arbeidsmiljøloven)
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-01-12:
Jeg må innrømme at personlig syns jeg at skoledebatten er veldig frustrerende for tida, fordi alle er enige om at kompetanse er viktigst. Alle er enige om at læreren er viktigst. Alle sammen kan holde flotte taler om hvor fantastisk viktig lærerens kompetanse er. Men det vi opplever, er at i de politiske prioriteringene fra regjeringa er de ikke viktigst. Det er ikke det som blir prioritert. Da statsråden sendte ut 148 rundskriv, forskriftsendringer og lovendringer i sin tid, var det ikke det som ble prioritert. Det er helt andre ting statsråden syns det er viktig å bruke tid på. Når skal det bli en sammenheng mellom statsrådens retorikk og det statsråden faktisk gjør? Når skal vi skjønne at kompetanse selvfølgelig er akkurat like viktig for en 5-åring som for en ungdomsskoleelev og en elev i videregående skole? Og skal vi klare å løfte norsk lærerstand, må vi satse på etter- og videreutdanning for å komme i mål.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
På vegne av representantene Arne Sortevik, Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Øyvind Korsberg og meg selv har jeg gleden av å framsette forslag om konkrete tiltak for å bedre sikkerheten på veinettet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
«Statens vegvesen fjerner i disse dager 150 fotgjengeroverganger, og begrunnelsen hevdes å være trafikksikkerhet, noe undertegnede stiller seg svært tvilende til. Hvem har gitt beskjed om at disse fotgjengerovergangene skal fjernes, har man tatt hensyn til blinde og svaksyntes behov for fotgjengeroverganger, og vil statsråden stoppe fjerning av fotgjengerovergangene og i stedet se på bedre tekniske løsninger?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg må nok bare si at oppfatningen hos mange er ikke at Statens vegvesen er veldig velvillig til å se på løsninger og sørge for å beholde ting der man mener at det er fornuftig. Det kan også virke som om det faktisk er økonomien som er det som er styrende. Istedenfor at man kan bruke penger på å ruste opp fotgjengerovergangene og sørge for lys og den type ting, velger man den enkle løsningen, det som ikke koster noen ting, nemlig bare å fjerne dem. Da tar man ikke hensyn til dem som ofte har behov for disse fotgjengerfeltene spesielt, hvorav kanskje svaksynte og blinde er en veldig spesiell gruppe som dette er ekstra viktig for. Jeg vil derfor fortsatt utfordre statsråden på om det er sånn at statsråden kan garantere at det ikke er økonomien som skal spille inn når man nå velger å fjerne fotgjengeroverganger, for det er viktig at det ikke er økonomien som skal avgjøre.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Jeg forstår at det å gi garanti er krevende, men det er definitivt viktig, i hvert fall i den type saker som dette. Så jeg håper at statsråden ikke bare sier at det er vanskelig å gi en garanti, men faktisk kommer til å garantere at det ikke er økonomien som spiller inn og gjør at man ikke får på plass dette. Så er jeg jo litt bekymret for det man nå gjør for å bedre trafikksikkerheten, som statsråden tar opp. Nå blir det sånn at istedenfor at det er bilføreren som får skylda fordi man kjører på noen i en fotgjengerovergang, er det den som går over der det ikke er fotgjengerfelt lenger, som får skylda. Da kan det vel hende at resultatet ikke er noe bedre i hvert fall for den som blir påkjørt – det er bare at det er noen andre som får skylda isteden. Det hjelper fælt lite for den som blir påkjørt fordi han eller hun har gått over veien der man ikke burde gjort det, der det kanskje tidligere har vært fotgjengeroverganger. Så har jeg lyst til å utfordre statsråden. Det er noen steder hvor man burde ha fått på plass nye fotgjengeroverganger. Da håper jeg det ikke blir slik at fordi man skal sanere bort noen, tør man ikke lenger å sørge for å rydde opp der hvor det burde vært gjort.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
«Amalgamfyllinger har i mange år vært brukt som en viktig del av tannbehandlingen i Norge. Mange pasienter har etter å ha fått amalgam i seg fått store helseplager som følge av dette. Statsråden har tidligere gitt uttrykk for at hun ønsker en gjennomgang av bruken av amalgam, og konsekvensen for pasientene. Bruken av amalgam og skadevirkningene av denne er problematisert i en rekke andre land, og man vurderer nå å gi erstatning til pasientene. Hvor lenge må norske pasienter vente på å få en avklaring?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er bra at det nå nok en gang skal settes ned en gruppe, og at man skal forske og se på hva man kan gjøre for å hjelpe pasientgrupper som har opplevd dette. Det er ganske sterke historier man hører når man prater med personer som kanskje i 20 år, og mer enn det også, har hatt sterke smerter og problemer med dette. De har møtt den ene statsråden etter den andre som helseminister som har lovet at dette er noe man skal se på, dette er noe man jobber med, og dette er noe man vil gjøre noe med. Så sier statsråden nå at man skal sette ned en ny gruppe i 2011 som må bruke flere år på å jobbe med dette. Spørsmålet er: Har statsråden noen deadline for når man forventer at også denne pasientgruppen skal kunne få vite, og i hvert fall få en avklaring på, om man mener at man har et ansvar, eller om man mener at man ikke har et ansvar?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Nå er det jo heldigvis to tannlegeassistenter som får erstatning fordi man mener at man kan dokumentere at det faktisk har skjedd noe. Det vil sannsynligvis også bli mange andre og flere som vil komme i samme kategori. Jeg har lyst til å utfordre statsråden, for noen av disse pasientene har jo både fått satt inn amalgam, hatt det i lang tid og fått tatt det ut igjen, sånn at man på den måten mener at man har dokumentert at man har store helseplager på grunn av amalgam. Det er derfor de ønsker å få vite når de kan få en avklaring av om man får erstatning eller ikke. Enkelte av disse lever et helt uholdbart liv. Når statsråden i hvert fall så langt ikke vil svare på når man kan forvente at dette forskningsprosjektet er ferdig, vil man fortsatt måtte leve med dette i mange år, når man kanskje i over 20 år har levd i frustrasjon og opplevd at man ikke blir tatt på alvor av helsevesenet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Jeg har gleden av på vegne av representantene Laila Marie Reiertsen, Vigdis Giltun og meg selv å framsette et representantforslag om lov om endringer i lov 17. juni 2005 nr. 62 om arbeidsmiljø, arbeidstid og stillingsvern mv.(arbeidsmiljøloven) (arbeidsmiljøloven)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
I disse dager får folk over hele landet strømregningene sine i posten, og som varslet for lenge siden, har vi hatt en vinter der strømprisene har blitt skyhøye. Allerede vinteren 2009–2010 varslet energiministeren at han var bekymret for kraftsituasjonen denne vinteren. Allikevel, det eneste som statsministeren kunne melde i VG den 3. desember, var at han hadde medfølelse med dem som nå vurderer å kutte ned på julegavene for å kunne betale den høye strømregningen som kan komme i januar. En har altså forventet denne situasjonen i godt over ett år og egentlig visst om kraftsituasjonen i de fem og et halvt årene den rød-grønne regjeringen har styrt, men en har kommet med fint få tiltak som kan avhjelpe situasjonen. Fortsatt er det sånn i energinasjonen Norge at vi er stolte over å eksportere gass tilsvarende forbruk til 200 gasskraftverk i Europa, men den gassen skal eksporteres til Europa, så vi kan importere strømmen tilbake igjen for å drifte de plattformene som produserer og eksporterer gassen til Europa. Fra opposisjonens side har det kommet forslag om bostøtte, styrking av Enova, bl.a., og Fremskrittspartiet har nå i tillegg et forslag om å starte opp de mobile gasskraftverkene og redusere elavgiften i tider med skyhøye strømpriser. Dette er ting som regjeringen samtlige ganger har stemt imot, selv om den på enkelte områder har snudd i ettertid. Det er veldig gledelig at den nå kommer etter opposisjonen og fremmer en ordning med styrking av bostøtten, men det er veldig mange grupper i befolkningen som allikevel sliter. Regjeringen prioriterer altså at næringslivet skal stenge ned sin virksomhet før en vurderer å starte opp de mobile gasskraftverkene i Midt-Norge. Det sier litt om regjeringens prioritering. Har statsråden noen andre virkemidler på lur denne vinteren som kan hjelpe folk som nå opplever skyhøye strømregninger?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Her forsøker statsråden å villede, for de mobile gasskraftverkene representerer 300 MW kapasitet – 30 ganger det er 9 000 MW. Det tviler jeg sterkt på har vært normen når det gjelder importen til Norge, men det kan vi godt sende skriftlig spørsmål om for å få bekreftet. Jeg konkluderer med at statsråden ikke har noen nye tiltak utover å snakke om kraftlinjer som skal komme i 2015, som denne regjeringen i 2005 lovet skulle komme i 2011. Jeg registrerer også at de rekordstore bevilgningene ikke har gitt noen rekordstore effekter, fordi strømprisen inkludert nettleie og avgifter i 2010 var mer enn dobbelt så høy som den var i 2000. Dobbelt så høy – slik er altså energikostnadene for forbrukerne i Norge i løpet av de siste ti årene i energinasjonen Norge. Samtidig har vi en politikk der vi heller eksporterer gassen enn å ta den i bruk i Norge. Jeg spør derfor statsråden om igjen: Har statsråden noen tiltak på kort sikt som vil kunne hjelpe folk? Eller skal alle måtte vente til 2015 før denne regjeringen kan levere noe?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Jeg er redd for at vi ikke kommer lenger i denne debatten så lenge energiministeren til stadighet påberoper seg manglende hukommelse. Jeg har drevet med energipolitikk nå i fem og et halvt år i Stortinget. Denne debatten hadde vi i fjor, vi hadde den i forfjor, vi hadde den i 2006, og vi hadde den i 2005. Alle de prosjektene som statsråden nå står og skryter av at denne regjeringen skal komme i gang med, er det også blitt skrytt av i samtlige av de fem og et halvt årene. Kraftlinje til Midt-Norge er ikke noe som dagens statsråd fant på. Det var noe som statsråd Enoksen skrøt av høsten 2005. Kraftlinjen som man nå har åpnet fra Sverige til Norge, var det Bondevik-regjeringen som satte i gang, det var ikke Stoltenberg-regjeringen som tok initiativet til den. Men jeg er veldig glad for at den er blitt realisert. Grønne sertifikater skulle komme på plass i 2006, men på grunn av regjeringens interne krangling om vannkraft skulle være inne eller ute av sertifikatmarkedet, ble det ikke enighet. Nå kommer det på plass i 2012 med vannkraft inne. I Klassekampen 24. august 2006 sa Ola Borten Moe at de viktigste tiltakene vi har for å motvirke en kraftkrise i 2006 er nye kraftledninger. Ser statsråden at han snakker om gamle ting?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
De er utsatt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Poenget er at de er blitt utsatt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Det ville vært meningsløst å sitte på tiltak i en situasjon hvor behovet for å gjøre det som er mulig å gjøre for å sikre tilgangen på strøm, enten gjennom økt produksjon, gjennom energieffektivisering eller gjennom økt linjebygging, som er nødvendig. Derfor har vi jo nettopp gjort det. Jeg konstaterer at etter utallige diskusjoner i Stortinget er det fortsatt et stykke fram til at representanten Solvik-Olsen er enig med meg i at vi faktisk har brukt store ressurser på nettutbygging i Norge de siste åra, ikke minst i Midt-Norge, hvor situasjonen har vært mest alvorlig. Vi har brukt rekordstore summer gjennom Enova for å sørge for å få ny fornybar energi fram, og vi gjør mer på energieffektivisering enn noen gang tidligere. Bare for å ta ett eksempel på noen av sammenhengene her: Vi konstaterer at representanten Solvik-Olsen er opptatt av de mobile gasskraftverkene, og det har på en måte blitt saken med stor S, som av noen kan oppfattes å være forskjellen mellom å ville noe og å ikke ville noe. Sist mandag var det en import til Norge tilsvarende nesten 30 av disse mobile gasskraftverkene, altså nesten 30 ganger den produksjonen på 140 MW som et slikt kraftverk står for. Det sier litt om viktigheten av å bygge ut det nordiske nettsamarbeidet, altså bygge ut muligheten for at strømmen flyter, og at vi har tilgang på energi – i Sverige når f.eks. kjernekraftverkene der er nede for revisjon, og i Norge når f.eks. situasjonen er som nå, at vi har hatt et tilsig, et påfyll i norske vannmagasiner på 100 TWh, mens normalen er et sted mellom 120 og 130 TWh. Det er nesten 70 år siden det sist var så kaldt som det har vært i år. Det betyr at muligheten for import fra Sverige, som har en annen produksjon og en annen måte å produsere energi på enn det vi har i Norge, er ekstremt viktig for å håndtere situasjonen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Det er forbedret linjekapasitet, både internt i Norge og mellom Norge og våre naboland. Det er økt produksjon. Det er bedre bruk av strømmen, som bidrar til at energibalansen i Norge blir bedre, og som gjennom det påvirker prisene. Nå har vi for noen få uker siden undertegnet en avtale med Sverige, som skal bidra til at 26 TWh kommer inn i markedet fram mot 2020. Det tilsvarer om lag 10 pst. av det forbruket som vi har her nå. Hvis ikke representanten Solvik-Olsen mener at det er et ekstremt kraftfullt tiltak for å bedre energibalansen i Norge, er jeg helt uenig. Statnett bruker nå historisk store beløp på nettforsterkninger, enten det gjelder internt i Norge, eller som vi sluttførte etter påske i fjor, forbedringer av Nea–Järpströmmen, som er en svært viktig forbindelse til Sverige. Vi har aldri brukt mer penger på energieffektivisering, enten det gjelder inn mot industrien, eller som vi også gjorde nå før jul, å styrke den overfor husholdningene. Så jeg er helt uenig med representanten Solvik-Olsen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Når det gjelder Midt-Norge og nåsituasjonen, er det aller viktigste tiltaket som er gjort i 2010, å øke kapasiteten på Nea–Järpströmmen. Den ble økt med 400 MW til påske i fjor. Det gjør at importkapasiteten til regionen er betydelig større enn hva den ellers ville ha vært. Det er et konkret tiltak, et tiltak som virker, og et tiltak som bidrar til bedre energibalanse, bedre forsyningssikkerhet i regionen. Bare i 2010 ble det gitt konsesjoner på ti vannkraftverk i regionen. Minst åtte vannkraftverk ble satt i drift i 2010. Vi hadde et vindkraftprosjekt på Ytre Vikna som fikk om lag 230 mill. kr i fjor. Biogassanlegget på Skogn fikk 120 mill. kr, og vi har et stort energieffektiviseringsprosjekt på Norske Skog på Skogn som også ble ferdigstilt. Så vet representanten Grimstad at det i 2010 også ble lagt et godt grunnlag for en rask gjennomføring av det aller viktigste enkelttiltaket, forbindelsen mellom Ørskog og Fardal.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Svaret på det siste er nei. For øvrig må jeg si at det er ganske interessant å høre representanten Meling fra partiet Høyre stå her og snakke om en «varslet krise». Det er forunderlig at ikke alarmklokkene ringte da prosjektene i Midt-Norge ble satt i gang tidlig i dette årtusenet, uten at den sittende regjeringa kom med tiltak. Det vi nå gjør, er å reparere etter den skaden som er gjort tidlig i dette årtusenet, ved at det ble satt i gang produksjon uten at det forelå planer om å følge opp med tilsvarende krafttilgang. Det er det vi nå gjør. Så hører jeg at verken Høyre eller Fremskrittspartiet oppfatter at det å bedre infrastrukturen er et viktig tiltak. Jeg kommer til å gjenta det igjen og igjen, at det beste vi kan gjøre for Midt-Norge, er å sørge for å få kraftflyten til å bli bedre. Derfor må vi få Ørskog–Fardal på plass. Det er vi i gang med nå. Vi fikk 400 nye MW inn til regionen gjennom Nea–Järpströmmen før påske. Det er konkrete tiltak for å bedre situasjonen, men det burde vært gjort lenge før. Det burde Høyre også ha tenkt på før.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Jeg syns det er naturlig etter disse to årene, som jo har vært ganske ekstreme når det gjelder kulde på den ene sida – og slik sett forbruk – og mangel på tilsig, nedbør, på den andre sida, at en går gjennom og ser hvordan systemet har virket. Dels har jeg satt i gang det allerede gjennom to ulike utredningsutvalg, som har gitt en del interessante analyser, vurderinger. Jeg mener at alle disse spørsmålene, også det som representanten Hjemdal tar opp, er av de tingene vi må se på, når vi har fasiten for hvordan disse to åra i sum har blitt håndtert. Når det er sagt, er det interessant å gå inn og se på forholdet mellom import og eksport av strøm fra Norge i 2010. I sum har det vært en netto import til Norge på ca. 7,5 TWh. Det er mye strøm vi har fått inn til landet, og det er jo basert på en gjensidighet mellom bl.a. Norge og Sverige. Jeg ser nå at jeg ikke får forklart ferdig når eksporten fra Norge har foregått, men det har særlig vært to korte perioder hvor den har foregått, og jeg skal komme tilbake til det senere.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Starten på innlegget til representanten Hjemdal er i og for seg god i den forstand at den tar inn over seg omstendighetene rundt den situasjonen som vi har nå. Og det er det vel kanskje ikke så rart at representanten sier, for Kristelig Folkeparti har jo sjøl håndtert også liknende situasjoner tidligere, for noen år tilbake. En ser at det er en langsiktig, god politikk som er det viktigste bidraget for å unngå at det skal skje igjen. Det er ikke noen tvil om at vi i Norge over tid har forsømt oss på dette området. Vi har bygd ut for lite fornybar energi, vi har bygd for lite kraftlinjer, og vi har ikke vært flinke nok til å bruke strømmen vår mer effektivt. Og så kan representanten gjerne ønske seg noen andre svar, men realiteten er at det er rundt de tre forholdene at energibalansen i Norge blir utformet. Så er jeg enig i at det er viktig når situasjonen er som den er nå, med ekstremt lavt vannivå i magasinene, høy strømpris og høye strømregninger som kommer til folk, at en går inn og ser på hva en kan gjøre for å hjelpe dem som har problemer. Det er nettopp det regjeringa gjør. Det er nettopp det som ble presentert før jul, både gjennom å øke bostøtten for å bidra til at folk faktisk skal kunne betale regningen sin, og gjennom nesten å tredoble innsatsen hos Enova, for å gi folk mulighet til å foreta gode energiomlegginger i det enkelte hus. Det er konkrete virkemidler for å hjelpe folk både til å betale regninger og til å få lavere strømregning. I tillegg bekjentgjøres det i dag at NVE nå går ut med en høringsprosess på en forskrift hvor en raskere utrulling av AMS-målerne blir gjennomført, ikke minst i Midt-Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
For det første har jeg for ikke så lenge siden annonsert at vi setter i gang et omfattende utvalgsarbeid som går nettopp på energibalanse, kraftbalanse, i det langsiktige perspektivet. Det er viktig for nettopp å sørge for at vi har en god politikk på dette området videre framover. Så har jeg nettopp også sagt hva vi har gjort på det helt kortsiktige for å håndtere utfordringene som enkeltpersoner har knyttet til strømpris og energisituasjonen nå. Så har vi den mellomlange fasen som ligger mellom her. Der har vi faktisk presentert en plan. Vi har presentert en plan som handler om 40 mrd. kr – 40 mrd. kr – på nettforsterkninger i Norge framover, som bl.a. i fjor resulterte i en sterkt bedret situasjon inn til Midt-Norge knyttet til nett. Vi har en plan som går langt utenpå hva Bondevik II-regjeringa gjorde, for å få ny fornybar energi fram gjennom Enova. Vi bruker nesten 2 mrd. kr på det, og vi har altså gjort det som ikke Bondevik-regjeringa klarte, å få fram en avtale med Sverige på grønne sertifikater.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Jeg tror mitt engasjement når det gjelder å bygge kraftledninger, er vel kjent. Det gjelder også Ørskog–Fardal. Jeg mener at det er en ekstremt viktig linje å få på plass, og min ambisjon er å få den på plass i 2015. Så er vel representanten også vel kjent med at vi nettopp for å få til det har satt i gang en prosess nå som er todelt: Vi går inn og setter i gang delprosesser knyttet til de minst omstridte strekningene på denne linja, samtidig som vi har bedt Statnett om å komme med ytterligere konsesjonssøknader på de delene av linja hvor det er større diskusjon – mer strid – om det konkrete linjevalget. Det gir oss en mulighet både til å komme i gang og samtidig få et godt beslutningsgrunnlag for de mest omstridte områdene, som gjør at jeg mener at vi nå er i en fase som er veldig konstruktiv med sikte på å få denne linja gjennomført for å bedre energitilgangen i Midt-Norge, og ikke minst i Møre og Romsdal, hvor det er aller mest kritisk.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Det blir jo en interessant øvelse hvis de tiltakene som blir gjennomført, skyldes prosesser som har startet noen år før i tid, og de tiltakene som skal gjennomføres, er uinteressante fordi de kommer fram i tid.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Vi må velge hva slags retorikk en går inn i diskusjonen med. Jeg mener at både det å få gjennomført prosjekter og ha nok framdrift i prosjekter som er i gang, er en viktig del av det å føre en god energi- og kraftpolitikk, og det å komme med nye planer, komme med konkrete prosjekter som skal gjennomføres, er en viktig del av det å føre en god energi- og kraftpolitikk. Og det er jo nettopp det vi gjør. Vi får nå på plass de konkrete løsningene for å bedre energiflyten i Norge, og vi har planer om nye prosjekter som skal bidra til at energien, kraften, i Norge flyter bedre mellom landsdelene enn det den gjør nå, for situasjonen i dag er ikke god. Men jeg er helt sikker på at også representanten Solvik-Olsen ser at det å bygge kraftlinjer, ikke tar et halvt år. Det tar faktisk borti ti år fra planene blir lagt, til prosjektet blir gjennomført.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Jeg er enig i at det er et konstruktivt spørsmål, for jeg mener at nettopp det felles nordiske energimarkedet er en nøkkel i det vi nå snakker om. Det at vi har ulike måter å produsere energien på, og at vi også – jeg holdt på å si – hjelper hverandre i krisesituasjoner, er bra for Sverige, det er bra for Norge, og det er også bra for andre nordiske land. Når det gjelder dialogen med primært Sverige, mener jeg den er veldig god. Maud Olofsson og jeg snakker sammen. Vi har en åpen kanal, og nettopp det spørsmålet som representanten Meling her tar opp knyttet til revisjon av kjernekraftverkene i Sverige, var ett av de temaene som sto på vår felles dagsorden i vår. Vi hadde også samtaler per telefon om dette i sommer. Jeg ble gjennom det forsikret om at Maud Olofssons engasjement for å unngå at vi fikk en tilsvarende situasjon høsten i fjor som høsten 2009, var svært sterkt. Heldigvis er de svenske kjernekraftverkene nå oppe i en produksjon som jeg tror i dag ligger på 96–97 pst. av installert effekt, og det er noe helt annet og mye bedre enn det vi så i fjor. Det er nødvendig, og det er bra.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Som representanten Meling slår fast, signerte jeg og min kollega Maud Olofsson i desember en protokoll om et felles grønt sertifikatmarked. Samme dag sendte jeg på høring et lovforslag som legger grunnlaget for den norske delen av en felles sertifikatordning med planlagt oppstart 1. januar 2012. Representanten Meling spør hva jeg vil gjøre for å sikre at norske prosjekter klarer å benytte seg av muligheten et sertifikatmarked innebærer. I tillegg til å få på plass en god avtale med Sverige og stabile rammebetingelser er det viktigste bidraget fra myndighetene å sikre gode prosesser og tilstrekkelig framdrift i konsesjonsbehandlingen. Regjeringa har de siste årene gjort mye for både å effektivisere og styrke grunnlaget for denne konsesjonsbehandlingen. NVEs behandlingskapasitet er doblet siden 2005. I perioden 2002–2005 ble det gitt endelige tillatelser til ny vann- og vindkraftproduksjon med forventet produksjon på om lag 3,5 TWh per år. I perioden 2006–2009 ble det gitt tillatelser til prosjekter med forventet produksjon på om lag 6 TWh per år, altså nesten dobbelt så mye. Jeg vil spesielt trekke fram at vi nå ser klare resultater av satsingen på konsesjonsbehandling av småkraft. I 2010 avgjorde NVE 101 saker, noe som er en firedobling sammenliknet med 2004. I tillegg har vi de siste årene gjort flere tiltak for å styrke beslutningsgrunnlaget for konsesjonsbehandlingen, herunder fastsettelse av retningslinjer for vindkraft og små vannkraftverk og regionvis samordning av konsesjonsbehandlingen. Regionvis samordning er viktig for å sikre god koordinering mellom utviklingen av nett og produksjon samt for å sikre at både ressursutnyttelse og virkninger av flere prosjekter i området kan vurderes i sammenheng. Satsingen på fornybar energi gir altså resultater, og grønne sertifikater vil gjøre enda flere fornybarprosjekter lønnsomme. Økt fornybar produksjon forutsetter selvsagt også nettutvikling. Som tidligere varslet tar jeg sikte på å framlegge en sak for Stortinget om nettopp dette og en oppgradering av landets overføringsnett for kraft senere i stortingsperioden. Jeg føler meg trygg på at styrket konsesjonsbehandling, dyktige norske aktører og Norges rike vind- og vannressurser vil gjøre at mange gode norske prosjekter vil kunne benytte seg av sertifikatordningen når denne kommer på plass 1. januar 2012.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Til det siste er det ikke noe mer å si nå enn det som har vært sagt av meg i Stortinget ved gjentatte anledninger tidligere når saken har vært diskutert. Når det gjelder disse 500 småkraftsakene som er til behandling for eventuell konsesjon, og saksbehandlingstiden, er jeg også utålmodig. Når vi har styrket kapasiteten i NVE så mye som vi har gjort, har jo det vært basert på ønsket om å få køen ned – dog ikke ved å få flere søknader inn, men flere avgjørelser ut. Vi ser jo da også en sterk vekst i behandlingen. Når representanten Meling på vegne av Høyre er bekymret for dette, kan jeg ikke la være å gjenta det jeg sa i innlegget mitt, at vi behandlet over 100 saker i 2010, som altså er en firedobling sammenliknet med 2004. Så det hadde vel kanskje vært et poeng å være litt bekymret for dette noe tidligere enn i 2010, da vi faktisk klarte å øke kapasiteten betydelig.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-12:
Jeg kan for det første ikke gå inn i detaljene i det som skjedde for fem–seks år siden, for da var jeg ikke i posisjon til å ha den oversikten og kunnskapen som jeg nå har. Det jeg vet, er at en ikke på noe tidspunkt tidligere har vært så tett på de store utfordringene, og reelt sett diskutert hovedsakene, som vi var i sluttfasen nå, og dermed også fikk konkludert. For meg er det nå viktig å få fram, forklare og eventuelt diskutere innholdet i den avtalen som faktisk foreligger, og som jeg mener er en god avtale også for norske forbrukere. Grunnen til at jeg mener det, sjøl om det sjølsagt isolert sett ligger en kostnad knyttet til å få mer fornybar energi fram, er at når vi ser på hvordan markedet fungerer, vil et økt tilfang av energi også være prisstabiliserende.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
I brev av 8. november 2010 skriv statsråden m.a.: «Kraftsituasjonen i Midt-Norge er ikke tilfredsstillende, og regjeringen vil arbeide videre med aktuelle tiltak for å styrke forsyningssikkerheten i regionen. Stortinget vil bli holdt orientert på en hensiktsmessig måte.» Beredskapssjefen for kraftforsyninga i Møre og Romsdal, Svein Rødal, fortalde den 29. desember at vassmagasinstanden er dramatisk låg og ikkje har vore registrert lågare sidan 1990. Han fortalde vidare at avtalene med bedriftene om avtalt stopp no må takast i bruk, og at reservekraftverka må startast like etter nyttår. Grunnen er at i veke 52 i 2009 var magasinfyllinga i elspotområde 3 i underkant av 60 pst. og enda opp som lågast i veke 16–17 i 2010 med 11 pst. Ved årsskiftet no er vassmagasina i nemnde område nede på 41 pst. Med likt forbruk indikerer dette at magasina i inneverande år vil vere tomme før veke 16–17. Kva gjer statsråden av strakstiltak i denne kritiske situasjonen i Midt-Noreg?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-01-12:
Jeg vil begynne med å ønske statsråden et riktig godt nytt år og håper at dette året vil føre store nedbørsmengder med seg, til beste for norske strømkunder og bedrifter, fordi denne regjeringen har demonstrert sin maktesløshet gjennom snart seks år. Dette har dessverre medført at både privatpersoner og bedrifter må betale en høy pris, ikke bare økonomisk, men også i form av usikkerhet om hva fremtiden vil bringe av rammebetingelser. Dette er på mange måter en varslet krise. Vi har opplevd den før, og sannsynligheten for at vi vil oppleve den på ny, er absolutt til stede siden statsråden ikke synes å ha noe initiativ for å bedre denne situasjonen. Vi er sårbare for endringer i nedbørsmengder, og derfor burde det være et mål å gjøre oss mindre avhengige av vannkraftproduksjon gjennom å bygge opp fra alternative energiressurser. Høyre har derfor tatt til orde for at staten bør bidra til å flytte et gasskraftverk med rensing ut av Mongstad-området og til et område med kraftunderskudd, f.eks. i Midt-Norge. Så langt har statsråden og regjeringen vært negative. Har statsråden i løpet av julen endret mening om dette?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-01-12:
Jeg registrerer at statsråden velger å fokusere på hva opposisjonen har gjort og ikke gjort mange år tilbake, fremfor å fokusere på den utfordringen vi strømkunder og næringslivet har i forhold til høye strømpriser. Det er blitt tilbakevist av representanten fra både Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, så jeg skal ikke gå mer inn på det. Jeg velger å være konstruktiv i forhold til hva som kan gjøres videre, og det håper jeg statsråden også er. Norge er en integrert del av et nordisk marked, og det innebærer at forhold i andre nordiske lands energiproduksjon har direkte innflytelse på strømprisen her hjemme. Hvor aktiv er statsråden i sin dialog med de andre nordiske energiministrene? Og vil statsråden bruke sin kontaktflate til å påvirke f.eks. svenskene til å innføre samme regler for tidsbegrensede vedlikeholdsperioder som de har i Finland, dvs. at de vinterstid ikke har anledning til å drive planlagt vedlikehold og andre typer arbeid som kan føre til nedstenging av reaktorer og påfølgende høye priser bl.a. i Norge?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-01-12:
«Norge og Sverige signerte 9. desember 2010 avtalen om et felles grønt sertifikatmarked for stimulering til utbygging av 26,4 TWh ny fornybar energi. Norske og svenske forbrukere skal finansiere hver sin halvpart, men selve kraftproduksjonen kan komme i begge land. Dermed vil elementer som konsesjonsbehandlingstid og nettutvikling være viktig for tempoet i norsk utbygging. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at norske prosjekter klarer å benytte seg av denne muligheten et grønt sertifikatmarked innebærer?»
Siri A. Meling (Høyre), 2011-01-12:
Over 500 saker – småkraftsaker – ligger i kø, og med en behandlingskapasitet på 100 i året betyr det fem år for å få igjennom en søknad om konsesjon til småkraftverk. Vi fra Høyres side er ikke fornøyd med det. Lovforslaget som statsråden nevnte, er sendt på høring. Jeg tror ikke vi trenger mye fantasi for å kunne anta at en del av reaksjonen vil være at en rekke småkraftverk føler seg sviktet av regjeringen, fordi de som etablerte seg etter 1. januar 2011, antok at de ville være med i ordningen. Dette er jo bønder og grunneiere som har satset sine sparepenger på småkraftverk, og som føler seg lurt og sviktet av regjeringen, og i særdeleshet av Senterpartiet som har statsråden her. Hva vil statsråden si til denne gruppen på rundt 100 småkraftverk? Når det gjelder disse, er det noe håp om eller noen muligheter for at regjeringen i første omgang retter opp den skjevheten som er varslet?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-01-12:
Jeg er stolt av den innsatsen Høyre og Bondevik II-regjeringen gjorde for å forenkle søknadsprosedyrene for småkraftverk, og som gjorde at vi fikk en rekke småkraftaktører på banen som ønsker å produsere mer fornybar energi. Når det gjelder ordningen med grønne sertifikater, setter jeg spørsmålstegn ved den prisen norske forbrukere skal betale. Det var jo sånn at da regjeringen Stoltenberg overtok i 2005, skrinla en ganske fort forhandlingene med Sverige med den begrunnelse at dette ble for dyrt for norske forbrukere. Den avtalen som i dag foreligger, ser ikke jeg at på noen måte er billigere for norske forbrukere. Da er det lett å stille seg spørsmålet om vi ikke bare har opplevd fem–seks år tapt tid når det gjelder å fokusere på og stimulere fram ny fornybar energiproduksjon.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-01-12:
Det er godt at statsråden ser på seg selv som en reparatør. Statsråden sier i svaret til Ketil Solvik-Olsen at man har bedret linjekapasiteten, økt produksjonen og bedret bruken av strøm. Dette har altså ikke vært nok, for det er skyhøye strømpriser og skyhøye strømregninger som venter oss alle i våre postkasser. LO-sjef Roar Flåthen har tatt til orde for å stille krav til magasinfyllinger på bestemte tider av året. Dette er et forslag som Senterpartiet har gått inn for tidligere. De har sågar fremmet forslag om dette i denne sal. Er det et forslag som energiminister Terje Riis-Johansen vil fremme?