Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-04-24:
Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet og Kulturdepartementet har et løpende samarbeid om en nasjonal satsing på kultur i skolen under benevnelsen Den kulturelle skolesekken. Målsettingen er å gi barn og unge i grunnskolen større tilgang til ulike kulturuttrykk og selv å delta i kulturelle aktiviteter. Den kulturelle skolesekken vil være et viktig bidrag i arbeidet for å realisere læreplanverket for grunnskolen, og for å berike og styrke elevenes læringsmiljø. Tiltakene vil bli utviklet i nært samarbeid med kommunene og skoleverket. Departementet har mottatt mange innspill og forslag knyttet til utviklingen av Den kulturelle skolesekken, og det ble gjennomført en idékonferanse med 170 deltakere den 26. februar i år. Etter samråd mellom Kulturdepartementet og Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet er det opprettet en arbeidsgruppe som skal foreta en faglig vurdering av allerede iverksatte modeller for kulturelle «skolesekker», «nistepakker» og liknende på fylkes- og kommunenivå, med tanke på tiltakenes kvalitet og overføringsverdi. Gruppen skal også forestå utarbeidelsen av en idékatalog eller en eksempelsamling som skal være tilgjengelig for skoler og kulturinstitusjoner før skolestart høsten 2001. Materialet blir gjort tilgjengelig via Internett gjennom Kulturnett Norge og Skolenettet med et opplegg for løpende oppdatering av informasjon. Stortinget har fra 1983 bevilget øremerkede midler til kommunale musikkskoler. Det bidro til en sterk utvikling av musikkskoler både med hensyn til omfang og innhold. I 1998 ble det lovfestet at alle kommuner alene eller i samarbeid med andre kommuner skal ha et musikk- og kulturskoletilbud til barn og unge, organisert i tilknytning til skoleverket og kulturlivet ellers, jf. opplæringsloven § 13-6. 429 av 435 kommuner og Svalbard hadde etablert musikk- og kulturskoler skoleåret 1999-2000. Ved behandlingen av St.meld. nr. 40 for 1992-93, «…vi smaa, en Alen lange …», sluttet flertallet i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen seg til at kommunene bør legge til rette for samarbeid mellom musikkskolen, barnehagen, grunnskolen og det lokale musikkliv. Kommuner som ønsker det, kan legge inn andre kulturuttrykk som en del av et samlet kunst-, kultur- og musikkskoletilbud for barn og unge. Skoleåret 2000-2001 har i overkant av 300 kommuner lagt inn andre kulturuttrykk. Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet oppnevnte i 1998 en arbeidsgruppe for å oppsummere erfaringer fra forsøk med musikkskoler og forsøk med kunstskoler og andre kulturaktiviteter. Arbeidsgruppen skulle utarbeide forslag til modeller for innhold og organisering som kan bidra til en god tilrettelegging og innholdsmessig utvikling av musikk- og kulturskoletilbudet. Den skulle utarbeide forslag til modeller for samarbeid mellom musikk- og kulturskoler og barnehager, skoler, skolefritidsordninger og det frivillige kulturtilbudet for barn og unge, og utarbeide utkast til veiledning om organisering og innhold i det framtidige musikk- og kulturskoletilbudet. Arbeidsgruppen, Eikemo-utvalget, ble ledet av Odd Eikemo, og utredningen ble lagt fram i februar 1999. Utvalget la fram forslag for videreutvikling av musikk- og kulturskoler knyttet til omfang, innhold, organisering og tilgjengelighet, samarbeid innen den enkelte kommune, interkommunalt samarbeid, nasjonale tilbud og ledelse- og personalbehov. Utvalget fremmet også forslag om økonomisk tilrettelegging. Departementet sendte utredningen til høring med frist 1. september samme år. Det kom inn ca. 250 høringsuttalelser fra kommuner, fylkeskommuner, utdanningskontorer, ulike interesseorganisasjoner, fagforeninger, universiteter og høgskoler og andre departementer. Høringsuttalelsene støtter i hovedsak opp om utredningen, men med noen reservasjoner. I enkelte spørsmål spriker oppfatningene i flere retninger. Musikk- og kulturskolene har hatt og har stor betydning for barn og unge og for det lokale kulturlivet. Jeg vil arbeide for at musikk- og kulturskolene videreutvikles, og at tilbudene kan inngå som en naturlig del av de lokale utformingene av Den kulturelle skolesekken. Eikemo-utvalgets utredning og høringen knyttet til den, gir et godt grunnlag for det. Eikemo-utvalgets utredning bygger på et omfattende og grundig arbeid og inneholder en rekke forslag som kan gi hjelp til kommunene i deres arbeid med å videreutvikle kvalitativt gode musikk- og kulturskoletilbud. Utredningen har slik en viktig veiledende funksjon. Departementet vil bidra til å gjøre rapporten tilgjengelig ved å legge den ut på Odin. Høringsuttalelsene fra kommuner og statens utdanningskontorer understreker at det er kommunene som skal bestemme innhold, omfang og organisering av musikk- og kulturskoletilbudet. Jeg er enig i det. Kommunene må ha stor handlingsfrihet når det gjelder utformingen av tilbudene. Hvilke tilbud musikk- og kulturskolene skal gi, hvor omfattende tilbudene skal være, og hvordan tilbudene blir organisert og tilrettelagt, må tilpasses brukernes behov og lokale rammebetingelser, jf. Regjeringens satsing på fornyelse av offentlig sektor, arbeidet med forenkling. Eikemo-utvalgets utredning og høringen viser imidlertid at kommunene har behov for mer informasjon, veiledning og faglig skolering knyttet til arbeidet med musikk- og kulturskoler. Kommunene er som nevnt gjennom opplæringsloven § 13-6 pålagt enten alene eller i samarbeid med andre kommuner å ha et musikk- og kulturskoletilbud for barn og unge, organisert i tilknytning til skoleverket og det lokale kulturlivet. Det blir også en oppgave for kommunene og det lokale kulturlivet å utforme de lokale utgavene av Den kulturelle skolesekken. Lokale tradisjoner, bosettingsmønstre og befolkningsstruktur krever ulike tilbud. Det er og vil være store forskjeller mellom hva de som bor i Vinje kommune i Telemark, ønsker seg, og hvilke tilbud de som bor i Trondheim eller Kirkenes, ønsker seg. Jeg vil bidra til at det blir etablert horisontalt samarbeid mellom skole- og kultursektoren på alle forvaltningsnivå for utvikling av Den kulturelle skolesekken. Kulturdepartementet og Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet vil fortsette samarbeidet om det. I det regionale informasjons-, veilednings- og formidlingsansvaret overfor kommunene vil både fylkeskommunen og Statens utdanningskontorer ha viktige roller. Det er naturlig å se informasjons- og veiledningsoppgaver knyttet til musikk- og kulturskolene i lys av St.meld. nr. 31 for 2000-2001, Kommune, fylke, stat – en bedre oppgavefordeling, og utfallet av behandlingen av den. Samarbeidet mellom kommune- og fylkesnivået for koordinering av ulike tilbud for kunst og kulturformidling bør videreutvikles. På kommunalt nivå bør det legges til rette for å knytte ulike kulturtilbud til skolen, herunder tilbudet som gis i musikk- og kulturskolene. Eikemo-utvalgets utredning er en støtte for det videre arbeidet både lokalt og sentralt. Som jeg har sagt tidligere, mener jeg at utredningen gir støtte og inspirasjon til det lokale arbeidet med å utvikle musikk- og kulturskolene. På sentralt hold vil jeg sørge for at utredningen blir tatt med både når det gjelder utviklingen av Den kulturelle skolesekken, og når det gjelder videreutviklingen av musikk- og kulturskolen.