Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-15:
Jeg vil i likhet med foregående talere takke saksordføreren for et vel utført arbeid med innstillingen. Svalbard er i fokus som aldri før. Denne øygruppen har hatt en magisk tiltrekning på mennesker langt tilbake i historien. Det er ikke bare stortingskomiteene som har ønsket seg dit, men også eventyrere, oppdagere, fangstfolk, mennesker som lette etter levebrød og ville starte næring, sjøfarende og folk med forskertrang. Norge bør absolutt se det som et privilegium at vi ble tildelt forvalteransvaret for dette viktige øyriket. Oppgaven med å skulle håndheve suverenitet over Svalbard innebærer både muligheter og utfordringer. På den ene siden muligheter til kontakt, etablering av nettverk og fellesskap internasjonalt på viktige politikkområder. På den annen side representerer svalbardpolitikken også betydelige utfordringer. Foranledningen til at våre regjeringer med om lag ti års mellomrom legger fram en egen svalbardmelding, er å gi anledning til en diskusjon på et overordnet plan. Det er få steder man i den grad får tydeliggjort utsagnet om at alt henger sammen med alt, som på Svalbard. Svalbard er marginalt og sårbart på flere måter, ikke minst når det gjelder natur og miljø. Samtidig er øyriket av stor strategisk betydning i mange henseender. Det er treffende når en norsk historiker har beskrevet Svalbard som periferiens sentrum. Jeg tror derfor også det er viktig å understreke at Svalbard ikke er stedet for å iverksette de store eksperimenter. Her bør det langsiktige telle mer. Det er det som skaper tillit og troverdighet både hos våre traktatparter og hos andre. Dette betyr ikke at svalbardpolitikken ikke skal være dynamisk og tilpasses en verden i forandring. Det vi nå ser i forbindelse med de globale klimaendringene, krever i høyeste grad evne og vilje til nyorientering. Svalbard framstår i økende grad som et viktig internasjonalt knutepunkt innen forskning på arktisk natur, miljø og framfor alt klima. St.meld. nr. 22 for 2008–2009 gir god oversikt over de viktige problemstillinger og utfordringer vi står overfor i svalbardpolitikken. Utenrikskomiteens innstilling viser også at det er bred oppslutning om hovedutfordringene og de overordnede målene for denne politikken. Dette gjelder ønsket om en fast og korrekt håndhevelse av den norske suvereniteten, men det gjelder like mye bevaringen av den særegne villmarksnaturen og ikke minst hensynet til befolkningen på øygruppen – både til det norske samfunnet og til de mange fra andre nasjoner som driver virksomhet der. Spørsmålet om fremtidig kulldrift er et viktig tema i meldingen, selv om den ikke gir noe endelig svar på hva som skal skje med kulldriften på lengre sikt. Det synes å være stor enighet om at kulldriften, som er selve hjørnesteinsvirksomheten i svalbardsamfunnet, må videreføres inntil annen virksomhet kan vokse fram og fylle dens plass. I Svea Nord er det foretatt store investeringer i infrastruktur, og mye taler for at det vil være formålstjenlig å utnytte disse investeringene videre til uttak i de tilliggende felter som Lunckefjell og Ispallen. Med det reduserte uttakstempo meldingen skisserer, snakker vi om et 10–15-årsperspektiv. Man kunne kanskje ha forventet at Regjeringen hadde tatt stilling til spørsmålet om en eventuell utfasing av kulldriften over tid. Vi har imidlertid forståelse for at beslutningen er vanskelig fordi den berører så vidt mange kompliserte forhold. Vi registrerer at Store Norske Spitsbergen Kulkompani, SNSK, er i gang med en konsekvensutredning, og at saken vil bli lagt fram for Stortinget til neste år. Vi legger til grunn at utredningene også innbefatter en gjennomgang av Store Norskes fremtidige rolle på Svalbard. Store Norske har en lang historie bak seg, og selskapets virksomhet bygger på solid erfaring både som næringsaktør og eiendomsforvalter. Det vil være naturlig at selskapet settes i stand til å ta på seg nye oppgaver om og når kulldriften eventuelt måtte opphøre. Meldingen gir også en bred omtale av det som foregår av forskning på Svalbard, og peker bl.a. på behovet for bedre koordinering av de mange og ulike forskningsaktivitetene. Det er naturlig å se for seg at forskningen vil få enda større betydning for norsk svalbardpolitikk i framtiden, dersom kulldriften blir faset ut. Et viktig skritt for å oppnå dette er at det også samtidig blir utviklet flere tilbud om sysselsetting bl.a. for familiemedlemmer av forskerne. Når det gjelder Kristelig Folkepartis syn på forskningen på Svalbard, viser jeg for øvrig til min interpellasjon til forskningsministeren 5. mai i år, hvor temaet ble reist på en bredere basis. Vi har et stort vårt ansvar for forvaltningen av Svalbard. Norge må ha som ambisjon å innta en lederposisjon i internasjonal polarforskning. Derfor vil det være en god strategi å bygge opp kapasitet og kvalitet ved de ulike forskningsinstitusjonene som allerede er lokalisert på Svalbard. Etter vår mening bør Norge nå kjenne sin besøkelsestid og ruste seg til å ta et lederskap innen internasjonal polarforskning. Det vil være fremtidsrettet politikk også med tanke på fortsatt norsk suverenitetsutøvelse på øygruppen.