Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Vårt ansvar for framtiden kommer klart fram gjennom Paris-avtalen. Den ligger der nå som et godt fundament. Den er rettslig bindende. Klimaavtalen er reell, og den inneholder global deltakelse fra alle land. Målet er nå at alle land skal arbeide for å holde økningen av den globale gjennomsnittstemperaturen godt under 2 grader og tilstrebe å begrense temperaturstigningen til 1,5 grader. I annen halvdel av århundret er målet netto nullutslipp. Paris-avtalen er ikke bare global – den er også svært ambisiøs. I Stortinget har vi etter redegjørelsen drøftet dette inngående. Det er ingen tvil om at det var en lang vei fram til Paris-avtalen. Det tok lang tid å få avtalen på plass, og derfor er det nå gledelig at vi kan klare å gjennomføre en rask ratifikasjon av Paris-avtalen. Utfordringene ligger framfor oss. Vi vet ikke konkret hva konsekvensene blir, men det er opplagt at det blir konsekvenser. En rask ratifikasjon bør bety at vi også må komme i gang raskt med jobben med å redusere klimagassutslippene. Norge skal kutte utslippene med 40 pst. innen 2030. Det vil by på utfordringer, har vi erkjent, men også mange muligheter. Vi vil, jamfør debatten vi hadde i går, konstruktivt lete etter muligheter, søke framtidsmuligheter for å utvikle Norge videre og gi rammer for at vårt samfunn kan tilpasse seg lavutslippssamfunnet på en god måte. I saken har dette med karbonnøytralitet blitt en sentral del og en sentral diskusjon. Gjennom komiteens behandling har komiteen vært samlet enig om at det nå var riktig å framskynde målet og realisere klimaforlikene fra 2008 og 2012, hvor vi ønsker å gjøre Norge karbonnøytralt, altså at Norge skal sørge for utslippsreduksjoner tilsvarende norske utslipp fra 2030. Vi har registrert at regjeringspartiene har gått ut av dette etter at komiteen avga sin innstilling, og etter at utenriks- og forsvarskomiteen hadde saken til uttalelse. Jeg synes det er litt synd. Klimaforlikene fra 2008 og 2012 hadde fortjent å bli fulgt opp av Stortinget gjennom innstillingen som foreligger. Jeg mener – i likhet med saksordføreren – at det er en klar forpliktelse for oss. Når vi ser konsekvensen av tidligere vedtak og tidligere forlik, betyr det ikke at en bør rygge ut av det. Det var ingen strategiske vurderinger som ble lagt til grunn i 2008 eller 2012. At regjeringen nå vurderer å bruke dette temaet som en strategisk forhandlingssituasjon videre, synes vi ikke er riktig. Vi har gjentatte ganger sagt veldig tydelig fra om at vi mener at grunnlaget for å innfri og forplikte oss nå om karbonnøytralitet i 2030 har vært til stede. Vi har hørt regjeringens argumenter. Vi var derfor svært glade for at vi fikk et samlet storting bak en slik viktig avgjørelse på veien videre. Men det ser ut som om Stortinget kanskje ikke er fullt ut samlet om det etterpå. Jeg vil også – i likhet med det saksordføreren tok opp – vise til diskusjonen omkring skogen. Jeg mener at saksordføreren har et godt, poengtert grunnlag. Samtidig er Stortinget i fellesskap enig om at skog skal være en del av tilleggsambisjonene som Norge påtar seg. Det er jeg i hvert fall veldig glad for at vi gjør i fellesskap, selv om det er noe uenighet, som saksordføreren redegjorde for i tilknytning til det. Vi velger å se på Paris-avtalen som en god mulighet for veien videre. Hvordan vi skal utvikle samfunnet, og hvordan vi skal legge til rette for at vi skal kunne leve gode liv samtidig som vi har høy verdiskaping osv. i tiden framover, blir helt vesentlige elementer som Stortinget må engasjere seg i. Og vi må forsterke innsatsen i tiden framover. Til slutt har jeg lyst å takke saksordføreren for en svært god jobb på vegne av komiteen. Han har lagt til rette for en god innstilling og gode forslag til vedtak.