trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-20:
I dag begynner vi så smått å forstå at historia om Olav Digre har vore forfalska. Olav Digre, som Kyrkja var rask til å døype om til «den heilage», var i røynda ein tyrann. Det var den nordnorske nasjonalhelten Tore Hund som stansa Olavs herjingar. Motvillig leia han an i slaget på Stiklestad og vann. Kampen var i realiteten ein kamp om kontrollen med ressursane i nord. Despoten Olav Digre måtte ha kontroll med fisket og handelen med samar, finnar og russarar for å skaffe kontroll over heile landet, og han strupte derfor kornhandelen med valdelege middel i eit forsøk på å få nordlendingane til å underkaste seg. Tore Hund ville det annleis – det skulle vere nordlendingane som skulle bestemme framtida for landsdelen, ikkje ekspansive krefter utanfrå. Nesten tusen år etterpå er historia framleis like relevant. Nord-Noreg har opplevd stor og etterlengta vekst i dei seinare åra. Utviklinga har kome som ei følgje av ei målretta satsing og samarbeid mellom nordlendingane og den raud-grøne regjeringa. Eit halvår inne i den blå regjeringas først statsbudsjett ser vi ei heilt ny utvikling – ein heilt annan plan. Systematisk struper regjeringa Nord-Noreg gjennom auka arbeidsgivaravgift, ein kommuneøkonomi med slagside mot landsdelen, store kutt i regional utvikling og avvikling av strategiske tillegg – ein skattepolitikk som kjem andre delar av landet til gode. Målretta svekkjer dei fiskeria i nord gjennom endringar i leveringsforpliktingar, strukturering, kutt i program og tilskot og eit landbruksoppgjer som hardt rammar det arktiske landbruket. I dag behandlar vi kompensasjonen for auka arbeidsgjevaravgift, der det er uendeleg enkelt for regjeringa å late som om det blir satsa, mens dei eigentlig ikkje gjer det. Ein kan bake inn satsinga i allereie eksisterande planar. I staden for satsing på det nordnorske vil regjeringa at landsdelen skal bli ein åstad for petroleums- og mineralutvinning. Ein struper i nord for å presse fram ein desperasjon som seier ja til boring i våre mest sårbare område. Planen vil ikkje berre gi færre arbeidsplassar og mindre nordnorsk eigarskap totalt sett, det vil gjere Nord-Noreg om til eit haustingsland for krefter utanfrå, der nordlendingane blir sette i baksetet. For SV, som for Tore Hund, er målet det diametralt motsette. Vi vil ha Nord-Noreg på nordlendinganes premissar, ikkje på premissane til oljeselskapa, reiarane eller mineralselskapa. Eg varslar motstand i nord.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2014-06-20:
For vel et år siden stundet det mot valg. Da løp daværende leder av Stortingets arbeids- og sosialkomité, nåværende arbeids- og sosialminister, Robert Eriksson rundt og snakket om et pensjonsran. Daværende stortingsrepresentant, nåværende kommunal- og fornyingsminister, Jan Tore Sanner fortalte pensjonistene at hans parti ville reversere skatteomleggingen fra 2011, der to tredjedeler av landets pensjonister, altså de med lave og middels pensjonsinntekter, fikk skattelettelser, og de med høye inntekter fikk en viss skatteskjerpelse. Jeg kunne ikke høre at finansminister Siv Jensen i sitt innlegg tidligere i dag nevnte skattelettelser til pensjonistene blant de tiltak som regjeringen akter å gjennomføre. Jeg har heller ikke hørt at arbeids- og sosialministeren har omtalt pensjonsranet etter regjeringsskiftet sist høst. Derimot har jeg registrert at arbeids- og sosialministeren har gjennomført årets drøftinger med pensjonistorganisasjonene, og der sørget for en forlengelse av pensjonsranet gjennom en avkortning på 0,75 pst. i forhold til gjennomsnittlig lønnsutvikling for lønnstakerne her til lands. Uten å fortrekke en mine fortsetter arbeids- og sosialministeren å forvalte en drøftingsordning han ikke bare er imot, men som han har betegnet som et rent ran. Jeg har naturligvis en viss forståelse for at Fremskrittspartiet med en tilslutning på 16 pst., neppe har kraft nok til å reversere et pensjonssystem som alle andre partier er for, selv om det var akkurat det man forsøkte å innbille velgerne sist høst. Derimot var både regjeringspartiene og støttepartiene fast bestemt på å reversere skatteomleggingen. Som en av dem som etter årsskiftet tilhører den pensjonistgruppen som i så fall kan imøtese en viss skattelettelse, er jeg naturligvis interessert i å høre når denne omleggingen kommer. I regjeringserklæringen fra i fjor høst kom Høyre og Fremskrittspartiet til enighet om at det er urimelig at pensjonen til ektefeller og samboende pensjonister reduseres med 15 pst. i forhold til enslige pensjonister. Derimot er det ganske rimelig at ektefeller og samboende avkortes med 10 pst. for den åpenbare fordelen de har av å leve sammen. Spørsmålet er naturligvis hvor lenge landets pensjonister må leve med denne urimeligheten. Jeg vil ikke bli spesielt overrasket om vi i beste fall må vente til revidert nasjonalbudsjett for 2017, eller mest trolig til statsbudsjettet for 2018 – like før regjeringsskifte.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2014-06-20:
Jeg skal i likhet med Steinar Gullvåg snakke om Fremskrittspartiets politikk. Jeg kan også berolige Steinar Gullvåg med at Fremskrittspartiet var imot det berømmelige pensjonsforliket, og vi er fortsatt imot det. Men som Gullvåg selv var inne på, fikk Fremskrittspartiet 16,3 pst., og vi registrerer at det er et flertall i Stortinget for pensjonsforliket. Han nevnte også den berømmelige avkortningen for gifte og samboende pensjonister. Fremskrittspartiet, i motsetning til representanten Gullvåg og Arbeiderpartiet, mener at avkortningen er usosial og gal. Derfor er jeg veldig glad for at vi nå har fått gjennomslag for å begynne nedtrappingen av denne usosiale avkortningen fra 15 pst. til 10 pst. Det skal bli spennende å se hva Gullvåg og Arbeiderpartiet faktisk gjør når regjeringen senere kommer til å fremme forslag om dette. Når man sitter og hører på debatten, gjør man seg noen refleksjoner. Flere av oss husker den rød-grønne regjeringen snakket om at man ikke skulle snakke Norge ned. Men når man hører debatten, får man inntrykk av at det nesten er et ragnarok i Norge, og at alt går gal vei. Politikken er kanskje sånn at opposisjonen til enhver tid skal peke på som er galt. Jeg tror kanskje det hadde gavnet debatten litt om man hadde tatt inn over seg at vi nå snakker om en revidering av et budsjett, der vi retter opp og følger med med hensyn til hvilke tiltak som fungerte og hvilke som ikke fungerte. Men regjeringen holder det den lover. Vi gikk til valg på å redusere skatter og avgifter. Det har vi gjort. Regjeringen har fjernet arveavgiften. Vi har økt byggingen av vei og jernbane. I dag gjeninnfører vi bompengerabatten, som er meget viktig for flere innbyggere i Norge – spesielt i mitt hjemfylke, Østfold, der den rød-grønne regjeringen delvis ønsket å delvis forby bompengerabatter. Vi gjeninnfører dette. Representanten Dag Terje Andersen tok opp arbeidspolitikken og advarte mot den. Akkurat arbeidspolitikken er ett av de viktigste områdene for regjeringen. Vi vet at vi har over 600 000 nordmenn i arbeidsfør alder som står utenfor arbeidslivet. Mange av dem er funksjonshemmet. I en undersøkelse sier 80 000 funksjonshemmede at de ønsker å arbeide, og de mener at de kan arbeide bare det blir bedre tilrettelagt for dem. Da er jeg veldig glad for at regjeringen har økt antall tiltaksplasser for folk med nedsatt funksjonsevne, men ikke minst er jeg glad for det regjeringen nå sender ut på høring: at vi ønsker å skape et mer fleksibelt arbeidsliv der vi sørger for at døren inn til arbeidslivet er videre og bredere, sånn at flere mennesker kan få arbeid og dermed bidra med den kapasiteten de har.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2014-06-20:
I saken om differensiert arbeidsgiveravgift har Stortinget vist seg fra sin beste side. Stortinget har handlet raskt, og handlet godt, i en sak som har vært – og for så vidt er – under utvikling hele tiden. Stortinget har altså brukt det handlingsrommet som lå der, for å få til et godt resultat, og det har Stortinget fått til. Det er interessant å registrere den enigheten som er mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre og Arbeiderpartiet, som synliggjøres i innstillingen. Jeg er veldig glad for at det er en så bred politisk enighet, som støtter regjeringen i det arbeidet som har vært gjort, og videre i det arbeidet som skal gjøres i denne saken. Derfor er det også interessant å registrere SVs og – spesielt – Senterpartiets posisjon i saken. Jeg registrerer iallfall at det er full splid mellom de rød-grønne, der Arbeiderpartiet er på den ene siden og SV og Senterpartiet på den andre. Det er altså uenighet både om den historiske beskrivelsen i saken og om de mulighetene som ligger der framover. Hvem som har gjort hva og når i denne saken, har vært et tema både i dag og tidligere. Arbeiderpartiet synes det er mest interessant å vite hva som har skjedd fra oktober i fjor og fram til nå. Senterpartiet og SV ber seg i realiteten fritatt for de faktiske forhold i saken og prøver å fortrenge at de har sittet i regjering, og at de har sovet på vakt. Jeg synes statsråd Helgesen hadde et meget godt innlegg, både når det gjaldt å beskrive det regjeringen har gjort i saken, og ikke minst også de faktiske forhold. Det Helgesen kunne vise til i sitt innlegg, er at denne saken begynte å rulle allerede i 2012, og ikke minst viste han til det som skjedde i august i fjor, i 2013, da regjeringen var orientert om hva som kom til å bli regelverket. Ingenting skjedde fra den rød-grønne regjeringens side, og det er interessant å ta med seg. Til slutt registrerer jeg at Martin Henriksen kritiserer denne regjeringen for ikke å ha noen kurs og ikke ville i noen retning. Rigmor Aasrud sier derimot at denne regjeringen har en blå-blå retning. Det kunne være interessant om Arbeiderpartiet til syvende og sist klarte å bestemme seg for hva de skal kritisere denne regjeringen for – om den enten er blå-blå og har en blå-blå retning, eller om det er en regjering som ikke har retning noen plass.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2014-06-20:
Helt kort: Stortinget kjenner vel i realiteten ikke til utbytteordningen, men vi registrerer at det under debatten forrige fredag nok var grunnlag for å tro at resultatet av den nevnte voteringen skulle vært et annet enn det som ble realiteten. Når vi har hastebehandlet den saken vi behandler nå, anbefaler jeg Fremskrittspartiets gruppe å stemme for forslaget.
Stefan Heggelund (Høyre), 2014-06-20:
Det er med en viss undring jeg har hørt på innleggene til de rød-grønne. Det er med forbauselse vi må konstatere at Arbeiderpartiet nekter å svare på hvem som skal få høyere skatt med deres politikk. Det viser en mangel på en definert politikk, og man burde kunne forvente noe annet av landets største opposisjonsparti. Det er med forbløffelse jeg hører Arbeiderpartiet snakke om permitteringsreglene som om de skulle være statiske, som om de aldri er blitt tilpasset arbeidsmarkedet tidligere. Og det er pussig at representanten Dag Terje Andersen, som jeg har lært å kjenne som en klok mann i arbeids- og sosialkomiteen, ikke er i stand til å se at moderate endringer i arbeidsmiljøloven er nødvendig i en situasjon der enkelte melder seg ut av fagforeninger for å kunne avtale turnus lokalt. Så kan man legge det sammen med deres motstand mot normerte sykmeldinger – en ordning man vil ha for å unngå store fylkesvise forskjeller i sykmeldingsperioden, og som kan få sykefraværet ned – og deres motstand mot et forsøk med at man etter seks måneders sykmelding skal få en ny medisinsk vurdering av en annen lege, nettopp fordi vi kjenner konsekvensene av å gå sykmeldt for lenge. Dette kommer altså i en tid hvor vi vet at sykefraværet i Norge er høyt når man sammenligner med internasjonale tall, og det kom en rapport om det senest i går. Men det forteller oss noe om de rød-grønne. De er systemforsvarere selv når de er i opposisjon. Vi har fått et ordskifte der debatt om nye ideer blir til at de tre partiene som satt i regjering i to perioder, er mest opptatt av å forsvare det de gjorde da de satt i regjering. De vil forsvare sine ordninger, sine systemer. Jo da, de holder store taler med enda større ord. De får det til å høres ut som de har visjoner og vyer, men det er forsvarere de er. Det er ganske forstemmende, for det sier noe om hvilket syn man har på samfunnet. Det sier noe om hvordan man ser på sine egne handlinger. De rød-grønne partiene ser på det de gjorde da de satt i regjering, som en fasit, som noe som skal ha to streker under. Det betyr at de rød-grønnes bidrag i denne debatten – i skattepolitikk, i arbeidslivspolitikk – er blitt redusert til et eneste stort intet. Det er tomt, det er hult, og det er blottet for innhold. Det er ganske synd.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-06-20:
Konflikten i Syria, som startet i 2006, har bidratt til en av de største humanitære katastrofene i nyere tid. Det anslås at et sted mellom 160 000 og 200 000 mennesker er drept. Det er 6,5 millioner mennesker som er internt fordrevet i Syria, og 2,8 millioner mennesker som er flyktninger i nærområdene. Nettopp derfor har regjeringen og stortingsflertallet bidratt, gjennom å ta imot rekordmange syriske flyktninger til Norge. Vi er det landet i Europa som tar imot flest syriske flyktninger, med tanke på antall – Sverige er det landet som tar imot flere, med 1 200 mennesker, og de er nesten dobbelt så mange som oss – men også med tanke på hvor mange innbyggere vi har i Norge. Vi har også bidratt med drøyt 1 mrd. kr i løpet av de 8 månedene den nye regjeringen har hatt sitt virke. Jeg reagerer derfor veldig sterkt på den framstillingen enkelte opposisjonspartier har kommet med. Det har aldri vært slik at Norge har tatt imot 2 000 syriske flykninger, og at det har blitt halvert under den nye regjeringen. Det har aldri vært vedtatt noe sted at man skal ta imot 2 000 syriske flyktninger. Det var noe regjeringspartiene kom på først da de var på vei ut av regjeringskontorene. Det vi har gjort hittil, betyr ikke at vi ikke både kan og skal gjøre mer for menneskene i Syria, som befinner seg i en veldig vanskelig situasjon, som befinner seg i en katastrofe. Men det går ikke an å framstille det slik – etter at man selv har sittet åtte år i en flertallsregjering og ikke løftet så mye som en finger for menneskene i Syria – og stå på Stortingets talerstol og skulle være moralsk overlegen alle andre. Det nytter ikke å forsøke å framstille det som om vi andre, mennesker som er like opptatt av, like frustrert over, like lei seg over katastrofen i Syria, er mer opptatt av taxfree-kvoter enn av menneskene i Syria. Jeg synes det er et til dels patetisk skue, det spillet enkelte i opposisjonen har satt i gang rundt dette. De burde tenkt seg om, de burde tatt seg sammen og tenkt over hvordan dette oppfattes der ute. Denne regjeringen – stortingsflertallet – har bidratt mer enn noen for innbyggerne i Syria. Jeg synes at partier som Sosialistisk Venstreparti, som er veldig høyt på banen, bør gå noen runder med seg selv om hvorfor de ikke løftet en finger fra 2006 til 2013, da de satt i en flertallsregjering, før de begynner å komme med den typen usaklige beskyldninger mot andre.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-06-20:
Representanten Andersen fra SV var inne på den vanskelige situasjonen som også nabolandene befinner seg i, og det er jo nettopp derfor vi har bidratt så betydelig. Når en så stor katastrofe inntreffer, er det viktig å kunne konsentrere ressursene slik at man kan hjelpe flest mulig mennesker. Kostnaden med de 1 000 flyktningene man tar imot i Norge, er anslått å være rundt 155 mill. kr årlig. For den samme summen kunne man hjulpet 26 000 mennesker i nærområdene. Det vil si at for den samme ressursbruken som man kan hjelpe 1 000 mennesker med her, kunne man hjulpet 26 ganger flere mennesker i nærområdene. Men vi har ikke sagt at det skal være enten – eller. Vi gjør jo faktisk begge deler: Vi tar imot et betydelig antall flyktninger fra Syria, og vi gir betydelig økonomisk hjelp til humanitære formål i Syria og nærområdene. Jeg synes det er helt legitimt å ha ulike meninger og oppfatninger om antall flyktninger fra Syria og alt mulig annet – det er ikke det jeg har problemer med. Det jeg ikke finner meg i, under noen som helst omstendigheter, er å få menneskesynet mitt trukket i tvil av politikere som ikke foretok seg noen verdens ting da de hadde anledning selv. Representanten Andersen var inne på at man er nødt til å ta hensyn til at saken eskalerer og ting utvikler seg raskt. Det er riktig: Konflikten i Syria har utviklet seg fra 2006 og fram til den katastrofen det er i dag, og da hadde jo både Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet en mulighet til å bidra og gjøre noe mer. De lot være å gjøre det. Det er et valg de har tatt, det er et valg de må stå for. Men de kan ikke deretter komme og moralisere over andre mennesker og framstille det som om vi er mer opptatt av taxfree-kvoter enn av mennesker som lider. Det er en uverdig måte å debattere på. Så når representanten Andersen sier at hun skjems, så skjønner jeg godt det. Hun har god grunn til det.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-06-20:
Først til det siste som ble sagt herfra: Vi gjør begge deler. Vi både tar imot et betydelig antall flyktninger og er på topp i Europa, og vi bidrar gjennom økonomisk bistand til humanitære programmer i Syria og nabolandene. Jeg er ikke fornærmet over Fremskrittspartiets politikk. Det er jeg overhodet ikke. Det er en god grunn til at vi er nødt til å se på hva vi har kapasitet til å ta imot. Det jeg reagerer på, er moraliseringen enkelte har drevet med. Det jeg reagerer på, er at man tillegger mennesker andre holdninger og verdier enn det de har. Dersom representanten fra SV ikke har fått med seg noe annet fra denne debatten i dag enn taxfree-kvoter, burde han kanskje ha fulgt litt bedre med.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-06-20:
Eg hadde ikkje tenkt å bidra til å forlenga denne debatten så veldig mykje. Etter at eg har høyrt dei tre siste innlegga, er det nummeret før eg ombestemmer meg – det må eg berre seia. Grunnen til at eg bad om ordet, var at eg vil påpeika ein glipp som har oppstått i komiteen. Ved ein feil er det ikkje registrert at Arbeidarpartiet og Senterpartiet skulle ha støtta merknadene frå SV og Kristeleg Folkeparti på side 112, under post 5.9.1, om rekenæringa, som lyder: «Komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti og Sosialistisk Venstreparti ber regjeringen om å se på mulige tiltak og virkemidler på kort sikt, herunder tilgang på råstoff, for å sikre driftsgrunnlaget til den gjenværende rekeindustrien i Norge. Komiteens medlem fra Sosialistisk Venstreparti etterlyser handlekraft fra regjeringen for å sikre viktige næringer i Nord-Norge. Dette medlem mener det er av nasjonal betydning å sikre rekenæringens tilstedeværelse og økonomi i nordområdene. Årlig rekefiske i Barentshavet er under ⅓ av anbefalt TAC(Total Allowable Catch) på 60 000 tonn. Kombiflåten, som tidligere dannet ryggraden i det norske rekefisket, er i stor grad oppstrukturert på torsk/hvitfisk, og interessen for å fiske reker blant den norske flåten er lav. Dette medfører problemer med å sikre nok råstoff til deler av industrien og kan hindre vekst og ny utvikling i næringa. Dette gjelder særlig en av de to gjenværende industriaktørene, som beskriver situasjonen som prekær. Det er behov for umiddelbare tiltak som vil bedre situasjonen for hele rekenæringa både på hav og land.» (Total Allowable Catch) Arbeidarpartiet og Senterpartiet støttar dette, og eg ber om at det vert protokollert.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-06-20:
Komiteen er oppteken av å betra sikkerheita på sjøen og ser fram til ei sak frå regjeringa om dette i løpet av 2014. Det er ein samla komité som viser til at denne saka må sjåast i samanheng med Stortingets debatt og vedtak ved behandlinga av Innst. 242 L for 2013–2014. Når ordninga med utbyting er med i saksframstillinga, er det berre for å forklara kvifor vi tek opp igjen saka. Det er som sagt ein samla komité som fremjar følgjande forslag: «Stortinget ber regjeringen legge frem en sak i løpet av 2014 om bedre sikkerhet på sjøen, herunder en vurdering av påbud om bruk av flyteutstyr og hvordan dette kan gjennomføres.»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-01:
På vegne av representantene Terje Breivik, Pål Farstad og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en begrenset angrerett for næringsdrivende ved telefonsalg av annonsetjenester og lignende.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-01:
I likhet med de øvrige rød-grønne partiene, er det her – med ganske få unntak – urealistiske kutt på 2,5 mrd. kr i den norske EØS-kontingenten, men for øvrig svært få andre forslag til omprioriteringer på statsbudsjettets utgiftsside. Et lite, men etter Venstres syn helt feil kutt er imidlertid å finne, og det er å ikke innføre et regelråd. I motsetning til Senterpartiet har Venstre lenge ivret for å få på plass et norsk regelråd etter svensk suksessmodell. Et regelråd skal bidra til forenkling og hindre at offentlige myndigheter innfører unødvendige og/eller kompliserte regler, forskrifter og lover. Jeg har litt vanskelig for å skjønne Senterpartiets motstand mot dette, men det er mulig at partiet etter åtte år i regjering mener at alt som kommer fra offentlige myndigheter og fra EU, er av så god kvalitet at det bare er å iverksette uten videre. Hvorfor mener Senterpartiet at det er så lite viktig med forenkling av norsk næringsliv?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
På vegne av Terje Aasland, Truls Wickholm og meg selv har jeg den ære å framsette et representantforslag om et bedre organisert strømnett.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
I Lasse Hallströms film «Mitt liv som hund» filosoferer den tolv år gamle gutten Ingemar over sin skjebne. «Man måste jämföra», sier Ingemar og konkluderer alltid med at han har det bedre enn hunden Laika, som ble sendt alene ut for å dø i verdensrommet. Når jeg hører representantene fra Kristelig Folkeparti i denne debatten, slår det meg at de følger Ingemars filosofi. Forliket har ført til et bedre budsjett enn det usosiale og klimafiendtlige utgangspunktet. Men om representanten Hareide heller jamfører sitt eget alternative budsjett og den retningen landet ville få med det, med Arbeiderpartiets budsjett, er han ikke da enig i at Kristelig Folkeparti ville hatt mer å hente på et samarbeid med Arbeiderpartiet når det gjelder sosial rettferdighet, internasjonal solidaritet og klimapolitikk – for å nevne noen politikkområder hvor Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti har hatt et felles verdigrunnlag – enn de har fått i et samarbeid med høyresidens fløypartier?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Men det som er kjernen i mitt spørsmål og bakgrunnen for det, er at det som mellompartiene her har klart å få til i budsjettforhandlingene, er å dra dette budsjettet nærmere det som er det reelle politiske flertallet i denne salen. Mitt spørsmål til Hareide blir da: Vil man etter valget i 2017 kunne ha håp om at Kristelig Folkeparti har som ambisjon å være med og føre landet i rett retning, sammen med partier som i stor grad vil det samme, heller enn å holde dagens høyrepartier, som ønsker å gå i feil retning, i ørene?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Det var representantene Asheim og Heggelund som fikk meg til å tegne meg på talerlisten. Det harseleres med Arbeiderpartiet, at vi ikke er muntre nok i denne diskusjonen, og man sier at vi er opportunister i debatten. Jeg vil gjerne minne de to representantene på at dette ikke er en munter kafédebatt; dette er en debatt om hvordan landet skal styres, og da bør man absolutt ha respekt for at både vi og tilsynelatende også det norske velgerkorpset er dypt bekymret for hvilken retning landet går i. Da vil jeg bruke noen ord på arbeidslinjen og hvordan dette skal gjennomføres. For Arbeiderpartiet er arbeidslinjen viktig. Det burde resultatene fra vår tid i regjering de siste åtte årene før valget vise. Det ble under vår tid skapt ca. 350 000 arbeidsplasser – de aller fleste i privat sektor. Vi jobbet hele veien for å få et mer anstendig arbeidsliv, for at det skulle være et godt arbeidsliv for folk å arbeide i og å kunne stå lenge i. Å hevde at man står for arbeidslinjen og tiltakene er å sørge for at de som minst av alt kan stå i arbeid, får dårligere økonomiske vilkår, for dermed å presse dem inn i en arbeidssituasjon som de gjerne ikke er forberedt på – det er ikke vår arbeidslinje. Vår arbeidslinje handler om å skape et anstendig arbeidsliv, et inkluderende arbeidsliv, og da må vi også opprettholde de mekanismene som gjør at arbeidslivet blir slik. Da må vi ta opp kampen mot sosial dumping, da må vi sørge for at det finnes ordninger hele veien for å ta vare på dem som faller utenfor arbeidslivet, og vi må ha en retning på arbeidslivspolitikken – og all vår politikk – som sørger for sosial rettferdighet. Uten at vi har en politikk for sosial rettferdighet, blir både klimakampen, arbeidslinjen og alle andre politikkretninger meningsløse, etter vårt syn, for sosial rettferdighet er grunnsynet til Arbeiderpartiet. Så sies det at vi driver med overbud, og at vi ventet til i siste liten før vi la fram vårt alternative budsjett. Kanskje herrene kan tenke litt på at det har noe med ansvarlighet å gjøre? Vi har lagt fram et alternativt budsjett til å styre etter, og da er det greit å vite hva som er rammene, og ikke hva vi har lyst til å gjøre. Derfor venter vi på hva rammene er for dette, og så innretter vi vår politikk ut fra det. Det å forsimple debatten ned på det nivået som ble gjort i de innleggene, synes jeg er uverdig. Jeg synes man skal ha respekt for de motsetningene som er, for dette er helt reelle politiske motsetninger, og kanskje hadde debatten vært bedre hvis vi alle sammen hadde holdt oss til det.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
For å ta formuesskatten: Tore Hagebakken vet vel like godt som meg at mange langt inn i både hans eget parti og i fagbevegelsen peker på at det er betydelige utfordringer med formuesskatten. Hvis representanten Hagebakken er i tvil: Det er ingen som har noe behov for å kaste penger etter noen. Det vi i tilfelle er enige om, er å sørge for at vi skal bevare norsk næringsliv og norske arbeidsplasser. Jeg håper det fortsatt er et mål også for Arbeiderpartiet. Med hensyn til hva Høyres parlamentariske leder sier om sitt eget budsjett, og hvordan forliket bør forstås, tror jeg han egentlig ville ha sagt akkurat det Arbeiderpartiets parlamentariske leder ville sagt hvis det hadde vært en motsatt situasjon. Det er vel sånn politikken er på dette huset at vi gjerne fremhever det vi selv ønsker. Jeg har i dette innlegget, uten å angripe noen partier, vist at Kristelig Folkeparti har fått et solid gjennomslag for våre prioritereringer.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Det jeg oppfatter står igjen etter dette budsjettet, er at veldig mye av det de fire partiene har vært enige om i samarbeidsavtalen, prioriteres. Det tror jeg alle fire partiene er svært fornøyd med, inkludert Høyres parlamentariske leder, som jeg skjønner Hagebakken har en særlig forkjærlighet for. Når det gjelder Kommunenes Sentralforbund, som vel taler på vegne av de kommunene som Hagebakken snakker om, er jo budsjettet, og forliket ikke minst, blitt svært godt mottatt i KS og i mange av kommunene – så godt at jeg husker godt at representanten Hagebakken var sur i høringen fordi KS ikke var surere enn det de var når det gjaldt budsjett og innvirkning.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
For å ta det siste først: Vi har jo en særlig utfordring med at det er altfor mange lærere som ikke er i skolen, men som er i andre yrker, bl.a. fordi de mener at de ikke får gitt tilstrekkelig tid til de elevene de skulle ønske de kunne bruke tid på. Det er ett viktig grep med det forslaget vi har. Så har vi forskning av ulik karakter. Men la oss ta et eksempel fra virkeligheten, som det så fint heter. Dovre kommune har gjort noe av det vi foreslår og har fått gjennomslag for, sammen med Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, nemlig satt inn flere lærere i småskolen. Det har gitt som resultat en bedre tilpasset undervisning for alle elever, og det har også minsket behovet for spesialundervisning senere. Det er for meg så gode resultater at det er vel verdt å følge opp også på nasjonalt plan.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Det er sjelden jeg blir satt på en så alvorlig prøve(munterhet i salen) (munterhet i salen) La meg – mens jeg tenker – få bekrefte at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er to ulike partier, som representanten Hagesæter sa, men jeg vil si at vi absolutt har funnet fram til god enighet på mange felt. Uten å røpe for mye fra de konstruktive forhandlingene som representanten Hagesæter viste til, oppfattet jeg f.eks. at det ikke var særlig vanskelig å få Fremskrittspartiet med på skolesatsingen vi nå står felles om. Jeg mener for så vidt også at når det gjelder mange av de endringene vi gjør på den sosiale profilen, virker det i hvert fall ikke som det sitter altfor langt inne hos representanten Hagesæter.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Nå er det jo slik at den saken som representanten Toppe refererer til, skal Stortinget behandle i sin fulle bredde, så vi får kanskje avvente litt hva som kommer ut av en samlet stortingsbehandling, før representanten eventuelt kan gjenta at vi lar politikken ligge. Men vi endrer politikk gjennom dette budsjettforliket, og jeg håper at også Senterpartiet, når de får sett på alle de positive endringene som ligger i budsjettforliket, vil si at dette budsjettet har endret både retning og politikk, også i en retning som Senterpartiet i hvert fall på noen områder kan si seg noenlunde fornøyd med.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Jeg vet ikke om representanten refererer til kvotekjøp. Hvis det er det det går på, har vi erfaring fra at det anslaget som er gitt i budsjettet, ofte blir avveket, i hvert fall var det sånn da de rød-grønne styrte. Det er mulig at det er mer styring på det nå med en ny regjering, forhåpentligvis er det det. Men hvis det skulle vise seg at vi får forpliktelser som krever mer av oss på det området, kommer vi selvsagt tilbake til det. Ellers vil jeg gjerne si at hvis representanten Serigstad Valen ser nøye etter, er det i forliket også kommet inn 200 mill. kr til FNs grønne klimafond. Jeg håper det er noe han kan glede seg over.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Først vil jeg takke for et godt innlegg, med det utgangspunktet Marianne Marthinsen har, som leder for Arbeiderpartiets finansfraksjon – spesielt at man er så ærlig og sier at formuesskatten faktisk har problemer ved seg, selv om jeg kanskje ikke hørte hvilke løsninger man eventuelt skulle komme med for å bøte på dette. Men over på et annet punkt, nemlig målsettingene i klimapolitikken, som representanten Marthinsen også var innom. Vi har vært enige om målene, men uenige om virkemidlene. Biodrivstoff var jo en solid akilleshæl for den forrige regjeringen. Nå tas det et betydelig løft for å få et marked for biodrivstoff, og avgiftene reduseres. Hvordan stiller Arbeiderpartiet seg nå til et slikt grep?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Jeg la merke til at representanten Hansson sa at han var optimist, og at han håpet at bl.a. Høyres tålmodighet ikke ville vare for lenge før man gjorde noe. Jeg har lyst til å utfordre Miljøpartiet De Grønne på følgende: Hvis det er ett av de prioriterte områdene som partiet har profilert i dette budsjettet for å få et grønt skifte, hva ville han trekke fram som det viktigste?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Jeg takker for hilsenen om at hver gledesstund du har på jord, betales nå med smerte, som Bjørnson har skrevet det. Jeg kan jo hilse tilbake: «Hør hvor det stormer der ute. Her er det fredfullt og tyst.» Så vi har det ganske bra, men jeg er glad for at finansministeren er glad i både diktere og salmer. Men: Finansministeren ba oss se framover, og det gjør jeg gjerne. I morgen legges det fram et viktig utvalgsarbeid av Scheel-utvalget. Hvis en skal tro de lekkasjene som er kommet, ligger det an til betydelige forslag til endringer, bl.a. skal eiendomsbeskatningen økes. Det er mange fagøkonomer som er på det sporet. Mitt spørsmål til finansministeren er om regjeringen nå har et signal å gi om hva den mener om dette?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Jeg har lyttet både til det representanten Arnstad sa, og før det til det representanten Slagsvold Vedum sa, knyttet til formuesskatten. Jeg har oppfattet at Kristelig Folkeparti og Senterpartiet har hatt et likt utgangspunkt, nemlig å se på skillet mellom arbeidende kapital og kapital som tas ut på private hender. Før valget var Senterpartiets nestleder Ola Borten Moe ute med et utspill i Nationen, hvor han sa at man ville senke formuesskatten med 5 mrd. kr ved i første omgang å øke bunnfradraget til 2,5 mill. kr. Det er vår ambisjon i første omgang, som Borten Moe sa det. Nå ser jeg altså at man øker bunnfradraget, men man øker også satsen, slik at sum formuesskatt heves. Betyr det en endring i Senterpartiets politikk på dette området?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Kristelig Folkeparti har måttet føre beinharde maratonforhandlinger for at tidenes blåeste budsjettforslag skulle bli mindre usosialt, og de to partiene har fått på plass flere forbedringer som samsvarer godt med politikk Arbeiderpartiet står for, og som vi har inne i vårt alternative budsjett. Men hovedgrepene i budsjettet ligger fast, sa Høyres parlamentariske leder, Trond Helleland, klart og tydelig da budsjettforliket ble presentert. Det største enkeltgrepet er kutt i formuesskatten til landets rikeste. Det var og er fortsatt den største enkeltsatsingen i budsjettet. Er representanten Syversen enig med Helleland i at de blå-blå hovedgrepene fortsatt ligger fast? Over hele Norge forbereder kommunene seg nå på store kutt i tjenestetilbudet i skole, i omsorg og i mye annet som betyr mye for mange. Ville det ikke vært bedre å bruke det økonomiske handlingsrommet som vi nå har, slik Arbeiderpartiet gjør, på velferdstjenester, framfor å kaste milliarder etter landets mest velstående? Hvorfor ønsket Kristelig Folkeparti å støtte opp om og ta ansvar for en politikk som går i så feil retning?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Jeg får ikke helt svar på om Syversen mener at hovedgrepene fra den blå-blå regjeringa fortsatt ligger fast, så han må gjerne gjenta det. Men så tilbake til kommuneøkonomien. I Stavanger har Kristelig Folkeparti varaordføreren og Høyre ordføreren. Der foreslo rådmannen så dramatiske kutt i skole og sykehjem at flertallet heller gikk for å øke eiendomsskatten med 90 mill. kr. Det satt langt inne. Skattesvikten rammer nå store og små kommuner. Det dreier seg om snart 3 mrd. kr. Vil Kristelig Folkeparti være med og presse regjeringa fram mot nysalderinga, den siste saken vi har i Stortinget før jul, slik at vi kan klare å redde mange kommunale, viktige velferdstilbud for store og små her i landet?
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2014-12-01:
Høgre har i alle år prioritert skule og utdanning som ei av våre viktigaste saker – det er fordi me meiner at ein god skule er heilt sentralt for å gje barn og unge moglegheiter resten av livet, og at utdanning bidreg til å utjamne sosiale forskjellar. Det er dagens barn som er problemløysarar, innovatørar og entreprenørar i framtida. Forsking har vist at det ikkje er lærartettleiken, men kvaliteten på læraren i klasserommet som er den viktigaste faktoren for gode resultat. I budsjettforliket fekk Kristeleg Folkeparti gjennomslag for auka lærartettleik på fyrste og andre trinnet, noko som vil føre med seg mellom 1 200 og 1 500 fleire årsverk. Korleis meiner Kristeleg Folkeparti at auka lærartettleik vil auke kvaliteten på undervisninga og gje betre resultat? Og korleis ser Kristeleg Folkeparti på rekrutteringa til læraryrket?
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2014-12-01:
Regjeringa sitt mål er å oppretthalde eit høgt nivå på internasjonal bistand for å kjempe mot fattigdom og fremje utvikling. Samtidig er det viktig at bistanden faktisk bidreg i kampen mot fattigdom og fremjar utvikling. Det er resultata og ikkje pengane som blir løyvde, som tel – ikkje minst for å ha legitimitet blant skattebetalarane i Noreg. Sjølv om me veit at bistand kan føre til betre levevilkår for fattige og ikkje minst kan hjelpe ved kriser, har m.a. Norad slått fast at bistand verkar, men ikkje godt nok. Kristeleg Folkeparti har fått gjennomslag for auka ressursar til bistand. Korleis meiner Kristeleg Folkeparti at dette arbeidet skal prioriterast og følgjast opp, slik at fleire blir løfta ut av fattigdom og det blir skapt økonomisk vekst som kjem alle til gode?
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2014-12-01:
I denne finansdebatten har det vore mange frå opposisjonen som har argumentert mot skatteopplegget i statsbudsjettet for 2015, og spesielt mot formuesskatten. Det har gjennomgåande vore uttrykk som skattelette for dei rike, skattelette for dei som har mest, skattelette for dei velståande. Svaret frå posisjonen har blitt kontant tilbakevist frå regjeringa og samarbeidspartia si side med at dette handlar om å gje næringslivet gode rammevilkår og bevare og skape nye, trygge arbeidsplassar. I mitt heimfylke, Telemark, hadde NRK eit oppslag no i november med overskrifta «Norske investorer svikter industrien». Ingen norske investorar har vore villige til å investere i ny magnesiumfabrikk på Herøya i Porsgrunn, men magnesiumfabrikken er no nær ved å ha finansiert oppstart av første fase ved hjelp av utanlandske investorar. Ein potensiell norsk investor uttala då til NRK at ein av grunnane til at norske investorar sit på gjerdet, er så lenge me har den særnorske ekstraskatten på norske arbeidsplassar, då er det ikkje attraktivt å investere. Dette handlar òg i stor grad om distriktspolitikk. I distrikta er det ofte små familieeigde bedrifter. Mange plassar er dei hjørnesteinsbedrifter, der det ikkje er like lett å skaffe anna verksemd. For ei stund sidan fekk eg ein mail frå ei slik bedrift, eit familiedrive hotell i Vrådal i Vest-Telemark med 40 årsverk. Hotelleigaren skriv at som eigar av ein mellomstor bedrift i Utkant-Noreg er han og familien blant dei mange tusen som føler denne skatten som ei ekstremt stor belastning. Han skriv at det han betalar i formuesskatt, skulle han gjerne beheldt for å framskaffe eit anna resultat og ikkje minst brukt midlane til investeringar og produktutvikling. Vidare skriv han at han opplever det som konkurransevridande at det i nabokommunen er ein turistdestinasjon med utanlandske eigarar, som i alle år har sloppe å betale denne skatten. Han spør om det er rettferdig – og er det ikkje slik at me ønskjer å stimulere til norsk og gjerne lokalt eigarskap? Det kunne eg absolutt roe ham med at denne regjeringa er oppteken av, at det er grunnen til grepet med reduksjon i formuesskatten. I samarbeidsavtala mellom dei fire partia står det: «Privat eierskap og sparing styrkes gjennom redusert formuesskatt og arveavgift(…) (…) Og partane held det dei lovar: I 2014-budsjettet fjerna me arveavgifta og reduserte formuesskatten, og formuesskatten er òg redusert i 2015-budsjettet. At opposisjonen prøver å vri dette til berre å gjelde dei aller rikaste, eller dei mest velståande, blir noko enkelt, for å seie det mildt, og lite nyansert, og eg håpar at desse to eksempla frå verkelegheita kan vere eit bilde på det.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Eg vil først takke representanten Syversen for eit godt innlegg. Eg vil også takke for gode og konstruktive forhandlingar, som førte fram til det forliket om budsjett som vi skal behandle her i dag. Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet er to ulike parti, vi er sjølvsagt ikkje einige om alt, men vi er borgarlege parti, og vi har veldig mange felles verdiar. Vi er einige om at budsjettet vi skal vedta her, er eit veldig godt budsjett, som løyser viktige utfordringar i dag, og som rustar Noreg for framtida. Eg har lyst til å spørje representanten Syversen om på kva område representanten synest det har vore lettast å bli einig med Framstegspartiet. Kvar har det vore enklast, og kvar vi har flest feller verdiar?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
I Arbeidarpartiet sitt alternative statsbudsjett er det føreslått skatte- og avgiftsaukar på eit tosifra milliardbeløp. Òg dei med lågast inntekt, som sit nedst ved bordet, skal påleggjast å betale meir inntektsskatt til verdas rikaste stat. I tillegg aukar veldig mange avgifter: Bensin- og dieselavgifta aukar, campingvogner blir dyrare, motorsyklar blir dyrare, snøskuterar blir dyrare, dei fleste bilar blir dyrare, mineralolje blir dyrare, avgift på diesel blir dyrare, påhengsmotorar blir dyrare, alkoholavgiftene aukar, tobakksavgiftene aukar, og òg avgifta på alkoholfrie drikkevarer aukar med 5 pst. Det vil sjølvsagt gå hardast ut over dei som har minst å rutte med i utgangspunktet. Men éi avgift er ikkje gjeninnført, arveavgifta. Mitt spørsmål til representanten Marthinsen er: Kvifor er ikkje arveavgifta gjeninnført?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Denne regjeringa har ein heilt annan kurs enn det den førre regjeringa hadde. Den førre regjeringa auka skattar og avgifter. Denne regjeringa reduserer skattar og avgifter. Så er det slik at ein stor del av dei skattelettane er formuesskatt, og ein kan altså ikkje kutte i formuesskatt og gi det ein sosial profil. Men grunnen til at vi likevel kuttar i formuesskatten, er jo at han er særnorsk, og at eigarane av norske bedrifter – også sentrale i Arbeidarpartiet – må ta ut utbyte frå sine bedrifter for å betale formuesskatten. Og då betyr det altså at det blir mindre pengar igjen i bedriftene til å betale løn, til å investere for framtida og til å tryggje arbeidsplassane. Det er arbeidsplassane vi er opptekne av, og dei kjem vi til å vere opptekne av å sikre framover, og derfor har vi ein slik profil.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Folk flest kjem betre ut i dette budsjettet. Alle inntektsgrupper får skattelette. I tillegg er det ein omfattande avgiftslette som då sjølvsagt speler størst rolle og betyr mest for dei som har minst å rutte med. For dei rike betyr ikkje avgiftslettane så mykje. Når vi reduserer omregistreringsavgifta, avgift på bilar, avgift på drivstoff, avgift på ei rekkje område, er det dei som har minst å rutte med, som kjem best ut. Så har vi kutta i formuesskatten. Det er fordi folk flest har ein jobb, og for at dei skal ha ein trygg jobb, kan vi ikkje ha særnorske avgifter som vil gå ut over arbeidsplassane. Då er det slik at når bedriftseigarane får formuesskattelette, så er dei også dei rike. Dersom vi hadde funne ut at det gjekk an å gi skattelette til fattige bedriftseigarar, hadde det sjølvsagt vore bra, men det er ikkje mogleg.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Denne utgreiinga er veldig viktig for å få dette på plass på ein ordentleg måte. Det har ikkje skjedd noko med dette under den raud-grøne regjeringa, trass i at det er eit stort ønske frå mange kommunar at ein skal få ei statleg finansiering av eldreomsorga. Derfor viser vi handlekraft og set i gang eit forsøk som vi håpar gir eit så godt resultat at det kan gjennomførast i full skala innan ikkje for lang tid. Når det gjeld bompengar, er det slik at vi fekk 16,3 pst. i oppslutning, men trass i denne oppslutninga, har vi fått gjennomslag for at fleire bompengeprosjekt ikkje er blitt sette i verk. I dette statsbudsjettet har vi også kutt i bilrelaterte avgifter på nesten 2 mrd. kr. Det er historisk, og det kan folk flest som har bilar, glede seg over.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Når det gjeld statleg finansiert eldreomsorg, viser i alle fall regjeringspartia og Framstegspartiet mange gonger større handlekraft enn det Senterpartiet viste då dei satt i regjering, for dei gjorde ingen ting med det, og dette er ei viktig sak. Kommunane får eit solid løft til neste år. Dei får eit realløft, som gjer at ein kan få fleire og betre tenester. I tillegg til det har ein sett i verk ei avbyråkratisering og forenkling på mange område, til dømes når det gjeld plan- og bygningsloven, der kommunane i dag brukar veldig mange årsverk på å slåss med fylkesmannsembeta, og dei brukar mange ressursar på grunn av at det tar lang tid å få behandla saker etter plan- og bygningsloven. Der har vi altså forenklingar som gjer at ein kan konsentrere dei pengane kommunane får, til betre tenester til innbyggjarane, ikkje til byråkrati og administrasjon.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Det kan eg gjere. Eg er veldig, veldig fornøgd med den sosiale profilen i dette budsjettet. Dette er det beste budsjettet Noreg har hatt nokon gong. Vi har greidd å gi skattelettar til alle inntektsgrupper. Vi har også solide avgiftslettar. Vi har rett nok etter forhandlingar også nokre avgiftsskjerpingar, men totalt sett er det solide avgiftslettar – berre på bil er dei på nesten 2 mrd. kr. Når det gjeld det alternative statsbudsjettet til SV, aukar ein elavgifta betrakteleg meir enn det som også ligg inne i forliket – med fleire øre meir. Ein aukar også avgiftene på ei mengd område. Det som SV då ikkje tar innover seg, er at det er det er dei som har minst å rutte med, som får størst belastning når ein aukar avgiftene – det er ikkje dei rikaste, det er dei som sit nedst ved bordet.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Når det gjeld dette med kvifor vi har kutta i formuesskatten, har eg forklart det tidlegare: Det er for å tryggje og sikre dei norske arbeidsplassane. Formuesskatten er ein særnorsk skatt som utanlandske eigarar slepp unna. Det er veldig viktig med tanke på å sikre god sysselsetjing framover. Når det gjeld det alternative statsbudsjettet til SV, er det riktig at det inneheld nokre lettar for dei fleste gruppene, iallfall dei med lågast inntekt, men det inneheld også betydelege avgiftsskjerpingar. Når det gjeld denne poseavgifta, kom altså ikkje det forslaget frå Framstegspartiet. Men i forhandlingar må vi gi og ta, og vi greidde altså ikkje å forhindre avgift på både pose og sekk. Grunnen til at vi aksepterte dette, var at alternativet var verre.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-12-01:
Kristeleg Folkeparti har påverka budsjettet på fleire område, men ikkje når det gjeld dei store reformene, der ligg regjeringa si linje fast. Eit eksempel er fritt behandlingsval, eit forslag som vart slakta i høyringsrunden, som er den største kommersialiseringa av offentleg helsevesen i nyare tid, der private tilbydarar i praksis får fri etableringsrett og kan driva pasientbehandling betalt av staten i konkurranse med offentlege sjukehus. Eg vil spørja representanten Syversen om korleis det er å flytta pengar, men la politikken gå, og sikra regjeringa sine stemmer for fritt behandlingsval, eit forslag som Kristeleg Folkeparti i valkampen sa dei var veldig tydeleg imot.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-12-01:
Det er ei bekymringsfull utvikling i psykisk helsevern som gjeld kutt i døgnbehandlingstilbod til psykisk sjuke, utan at kommunane og DPS-ane har fått auka kapasiteten tilsvarande. I fjor vår stemte regjeringspartia, Kristeleg Folkeparti og Venstre ned Senterpartiet sitt forslag om øyremerkte midlar til ein opptrappingsplan for psykisk helse i kommunane. Dei same partia går i budsjettet for 2015 inn for å påleggja alle sjukehus å kutta i sengekapasitet og døgnbehandling til fordel for poliklinisk behandling ved å flytta 50 mill. kr frå basisløyving til poliklinisk verksemd. Eg ser at SV støttar denne omfordelinga, samtidig som eg ikkje ser at SV har ei tydeleg prioritering av midlar til ein ny opptrappingsplan for psykisk helse i kommunane i sitt alternative budsjett. Er dette ein glipp frå SV si side, eller støttar SV her dei blå-blå sine prioriteringar?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-12-01:
Regjeringa vil innføra fritt behandlingsval i helsetenestene. Forslaget møter stor motstand. Helse Vest fryktar kompetanseflukt frå offentlege sjukehus og meiner det berre eignar seg for pasientar med avklarte problemstillingar. Norsk Psykologforening advarer mot fritt behandlingsval, i alle fall innanfor området psykisk helse og rus, som regjeringa vil prioritera. Sjukepleiarforbundet skriv at fritt behandlingsval «vil innebære et omfang av privat kommersiell tjenesteyting som vi ikke har sett i norsk helsetjeneste før». Dette er sterke ord. Mine spørsmål er: Kvifor høyrer ikkje regjeringa på høyringsinstansane i denne saka? Kva føremål har det å innføra fritt behandlingsval, og å gi private selskap tilgang til ein norsk helsemarknad, der staten betalar?