Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-12-14:
Først av alt vil jeg takke medlemmene i komiteen for et konstruktivt og godt samarbeid om budsjettet. Det har vært en krevende prosess, som har utfordret oss på mange måter, men jeg syns vi har kommet godt i havn. Regjeringspartiene inngikk forlik med Arbeiderpartiet om budsjettrammene 1, 2 og 3. Resultatet viser at Regjeringen har fått bred støtte til hovedlinjene og prioriteringene når det gjelder familiepolitikk, likestilling, forbrukerpolitikk og nødvendig omstilling og modernisering av offentlig sektor. Ved behandlingen av statsbudsjettet har Regjeringen vært opptatt av å legge et best mulig grunnlag for lavere rente. Norges Banks beslutning denne uken om å senke renten med 0,5 pst. bekrefter at det var riktig av Samarbeidsregjeringen å holde fast på stramheten i budsjettet. Det er mange enkeltpersoner, familier og kommuner som sliter med å få endene til å møtes på grunn av høye renter, høye skatter og avgifter. Lavere renter, sammen med de skatte- og avgiftslettelsene Stortinget har vedtatt, vil gi bedre familieøkonomi, styrke kommuneøkonomien og gi større rom for å ivareta viktige velferdsoppgaver. Lavere renter viser at Regjeringen så langt har lyktes godt med sin økonomiske politikk, og det viser hvor viktig det var for Stortinget å vise den nødvendige budsjettdisiplin og føre en stram finanspolitikk ved behandlingen av budsjettet. En balansert økonomisk politikk i tiden fremover vil kunne gi grunnlag for å få ned renten ytterligere. Jeg vil i store trekk gjøre rede for flertallsinnstillingen til rammeområde 1 og 2 og går ut fra at de enkelte partier vil redegjøre for sine særstandpunkter. Jeg er svært tilfreds med at Regjeringen har fått tilslutning til sine mål om modernisering og omstilling av offentlig sektor. Det handler rett og slett om å gjøre kvaliteten på offentlige tjenester bedre for brukerne og næringslivet. Det er også flertall for at bedre offentlige tjenester ikke skal gå på bekostning av tilgangen på arbeidskraft og kompetanse i privat næringsliv. Dette forutsetter at ressursene i offentlig sektor utnyttes bedre, og at kompetanse og arbeidskraft som finnes hos eldre arbeidstakere, yrkeshemmede og uføretrygdede, mobiliseres. Flertallet er opptatt av at ytterligere utstøting av arbeidslivet må forhindres, og at et inkluderende arbeidsliv og modernisering av offentlig sektor er to sider av samme sak. Særlig vil regjeringspartiene understreke betydningen av at det må foretas en forenkling av Norge. Unødig regelverk må fjernes og statlige virksomheter gjennomgås, slik at det blir mulig å oppnå økt samordning og rasjonalisering. For næringslivet er det viktig å kunne konsentrere seg om å bruke kreftene og ressursene på produktiv virksomhet fremfor skjemavelde og byråkrati. Modernisering er et langsiktig og omfattende arbeid. Flertallet er, til tross for erkjennelsen av at dette arbeidet vil ta tid, utålmodig etter å komme i gang og ber Regjeringen igangsette konkrete prosjekter som går på effektivisering og konkurranseutsetting, allerede første halvår 2002. Flertallet er tilfreds med at Regjeringen allerede på nyåret vil gi en særskilt redegjørelse for Stortinget om målene og hovedprinsippene for moderniseringen. Et flertall, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, støtter Regjeringens forslag om å fornye og modernisere offentlig sektor gjennom konkurranse, valgfrihet, IT, fristilling, personalpolitikk og resultatbasert finansiering. Det samme flertallet mener at sentralforvaltningen må slankes, bli bedre samordnet og mer effektiv. Når det gjelder pristilskuddet, er det et flertall, bestående av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, som støtter Regjeringen i at ordningen ikke har hatt de virkninger på bensinprisen som var ønskelig. Den store spredningen på bensinpriser i Norge skyldes trolig en varierende grad av konkurranse i de ulike markeder. Det viser seg at den distriktsmessige betydning av ordningen er svært begrenset og kan avvikles uten særlige konsekvenser. Den samme vurderingen er gjort for en del andre varer. Når det gjelder AFP-ordningen, ber flertallet i komiteen Regjeringen komme tilbake til Stortinget med forslag om at avtalefestet pensjon kan kombineres med mulighet for arbeidsinntekt inntil 15 000 kr. For regjeringspartiene er hovedbegrunnelsen at mange innenfor AFP-ordningen deltar i lokalpolitisk og samfunnsnyttig arbeid, og at dette bør være mulig uten at pensjonen blir redusert. En samlet komite støtter Regjeringens forslag om å senke særaldersgrensen for fengselstjenestemenn til 63 år. Dette er en yrkesgruppe som har fysisk og psykisk slitsomt arbeid. Flertallet fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet vil imidlertid presisere at de gir sin tilslutning til forslaget under forutsetning av at det ikke skaper presedens for andre yrkesgrupper. Så vil jeg gå over til rammeområde 2. Jeg vil innledningsvis understreke at Samarbeidsregjeringen vil føre en familiepolitikk som kan bidra til å styrke likestillingen i samfunnet. Kvinner og menn skal ha reelle muligheter til å delta på lik linje i arbeidsliv, organisasjonsliv og i familieliv. En fremtidsrettet familiepolitikk må ta hensyn til alle typer familier og også ivareta de ensliges situasjon. Valgfrihet for barnefamiliene er sentralt. En forutsetning for økt valgfrihet og økt likestilling for småbarnsforeldre er at barnefamiliene har en økonomi til å velge en omsorgsform som passer best for dem, og et tilbud om flere og rimeligere barnehager. Økonomisk handlefrihet og mulighet for foreldrene til å tilpasse sin tid til barnas behov er en forutsetning for gode oppvekstvilkår. Jeg er svært tilfreds med at Høyre og Kristelig Folkeparti, sammen med Fremskrittspartiet, sikrer flertall for forslaget om at alt offentlig tilskudd til private og offentlige barnehager samles i én pott, og det skal gis som et direkte tilskudd til den enkelte barnehage. Regjeringen vil sørge for at arbeidet med en ny finansieringsmodell blir ferdig i løpet av våren, slik at saken kan behandles i Stortinget før sommerferien. Målet er at den nye finansieringsmodellen skal tre i kraft fra 1. januar 2003. Denne ordningen vil sikre at tilskuddene kommer fram og gi barnehagene større forutsigbarhet. Regjeringen har fått bred tilslutning til sin offensive satsing på barnehager. Innsatsen skal rettes mot etablering av barnehageplasser, økning av driftstilskuddet og økt satsing på kvalitet. Flere og billigere barnehager er nødvendig for å sikre foreldrene valgfrihet og gode omsorgsløsninger for barna. Mer tid og valgfrihet er grunnleggende verdier i familiepolitikken, og det er derfor avgjørende at foreldrene har en reell mulighet til å velge barnehageplass til barna sine. Regjeringens mål er full barnehagedekning innen utgangen av 2003. Kontantstøtteordningen har vært svært vellykket. Hele 76,6 pst. av barn i aldersgruppen 1–3 år benytter seg av ordningen. En gjennomgang av evalueringen viser at målsettingene – altså mer tid, større valgfrihet og større rettferdighet i overføringene til småbarnsfamiliene – langt på vei er oppfylt. En sak om evaluering av kontantstøtten ligger nå til behandling i Stortinget. Flertallet er opptatt av å se nærmere på om målsettingene er innfridd, og om det er behov for visse justeringer. Men så langt er det ikke kommet fram noe i forskningsrapporten som gir grunn til å endre på hovedprinsippene. Jeg vil sterkt understreke at det ikke er noen motsetning mellom kontantstøtte og flere og billigere barnehageplasser. En reell valgfrihet innebærer både kontantstøtte og full barnehagedekning. Regjeringen har i Sem-erklæringen forpliktet seg til å videreføre kontantstøtten og øke beløpet i perioden. Komiteens flertall ser svært positivt på innsatsen for å bedre levekårene for lesbiske og homofile, og viser til oppfølgingen av St.meld. nr. 25 for 2000-2001 om homofile og lesbiskes levekår og de tiltak som er vedtatt av Stortinget. Det er ikke tvil om at dette er et område som krever ekstra innsats for å hindre diskriminering og for å forebygge selvmord. Flertallet, alle unntatt Fremskrittspartiet, mener det er viktig å styrke mannsperspektivet i likestillingspolitikken og legge til rette for at kvinner og menn får like muligheter, rettigheter og ansvar i familie-, arbeids- og samfunnsliv. Etableringen av mannssenteret Reform, som vil kunne tilby rådgivning til menn i krise og konflikt, er et viktig tiltak for å fremme likestilling mellom kjønnene. Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og SV ønsker å bevilge 2 mill. kr til et nasjonalt rådgivnings- og ressurssenter for menn. Dette er også et viktig tiltak i den samlede innsatsen for å forebygge vold mot kvinner. Avslutningsvis vil jeg vise til at et bredt flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, mener at likestilling mellom kjønnene skal være et prioritert, felles mål for alle sektorer. Dagens likestillingspolitikk innebærer integrering av kjønnsperspektivet på alle samfunnsområder. Samarbeidsregjeringen har som mål å integrere kjønnsperspektivet også i budsjettarbeidet. Hensikten er å få fram konsekvenser for begge kjønn med hensyn til mål, strategiutforming og gjennomføring. Det vil bety større treffsikkerhet og bedre kvalitetssikring av reformarbeid, tiltak og tjenester, og det vil bidra til å oppnå målsettingen om en effektiv og mer brukervennlig offentlig forvaltning og tjenesteyting. Jeg viser ellers til merknadene og forslagene i innstillingen.