trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-17:
Jeg er glad for at vi har denne debatten i salen, for det den illustrerer, er jo at forskjellene i norsk klimapolitikk ofte er ganske små. Så forstår jeg at opposisjonen har et behov for å gjøre noe stort ut av noe lite. Det gjør opposisjonen til stadighet i dette stortinget. Men det er bare å lese det regjeringspartiene skriver i sine merknader i denne saken, nemlig at overføringen av klimakvoter åpner for ytterligere reduksjoner i de samlede utslippene. Faktum er at overføringen av kvotene til en egen lukket konto betyr at kvotene ikke blir brukt, og at det isolert vil føre til reduserte utslipp i kvotepliktig sektor. Dette er det regjeringspartiene har skrevet i sine merknader. For dem som ikke måtte ha lest disse merknadene, må det jo høres veldig rart ut med all ståheien fra opposisjonen – hva den egentlig handler om. Det er bare å lese det som står i regjeringsplattformen, og som er politikk denne regjeringen leverer på, nemlig at det planlegges for at vi skal ta utslippene våre nasjonalt. Det er også derfor Klimakur 2030 er bestilt, og en konkret plan for alle sektorer vil komme fra denne regjeringen. Jeg forstår hvorfor Arbeiderpartiet agerer som de gjør. Jeg forstår hvorfor Sosialistisk Venstreparti agerer som de gjør. Velgerundersøkelser nå angående troverdighet når det gjelder klima, viser jo at Arbeiderpartiets og Sosialistisk Venstrepartis troverdighet i dette spørsmålet går nedover, og at det ser annerledes ut for Høyres del – der går det oppover. Det er klart at Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti må finne på noen retoriske krumspring nå. Men det er altså slik at vi ikke lar oss belære i klimapolitikk fra partier som er imot at man skal samarbeide om fornybar energi i Europa. Vi lar oss ikke belære i klimapolitikk av partier som støtter et planlagt togkaos fordi man i Europa ønsker å gjennomføre en politikk som gjør det enklere å ta tog over landegrensene og skal redusere utslippene fra transportsektoren. Man lar seg ikke belære i klimapolitikk av partier som sier at de fremmer nye forslag for å nå 2020-målene, mens faktum er at de ikke har levert ett forslag som ville gjort at prosessen med å nå 2020-målene gikk fortere. Da blir det bare retorikk igjen.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-17:
Lars Haltbrekken siterte meg, og han gjorde det feil. Han sa at jeg sa det generelt er små forskjeller i klimapolitikken. Det sa jeg ikke. Det jeg sa, var at det er liten forskjell i norsk klimapolitikk på noen områder. Den debatten vi har nå, viser at det er liten forskjell i norsk klimapolitikk på akkurat dette området. Men jeg skjønner som sagt hvorfor opposisjonen har behov for å lage ståhei rundt dette når det går så dårlig for dem med klimatroverdigheten blant norske velgere. Representanten Haltbrekken nevnte hva SV gikk til valg på når det gjaldt 2020-målene. Planen til SV var så dårlig at SV faktisk gikk til valg på å bryte 2020-målene. Det synes jeg det er greit å informere om når man står og skryter av sin egen plan. Til representanten Åsmund Aukrust: Hvis han mener at jeg er den eneste i denne salen som snakker høyt fra talerstolen i ny og ne, anbefaler jeg at han begynner å se seg selv litt utenfra. Jeg forbeholder meg retten til å snakke om konkrete klimatiltak i en debatt som handler om hvordan man skal nå klimamålene. Derfor nevnte jeg noen konkrete klimatiltak som kutter utslipp – både i kvotepliktig og i ikke-kvotepliktig sektor. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti støtter altså en streik, et planlagt togkaos, mot politikk som gjør det enklere å ta tog over landegrenser. Da vil jeg si at man kan legge ut så mange bilder på Facebook man bare vil av at man tar nattog, men hvis man ikke er villig til å støtte den politikken som er nødvendig for at det skal bli lettere å ta tog over landegrenser, og for at transportutslippene i Europa skal kuttes, da har man ikke så mye å fare med. Hvis man stemmer imot et samarbeid om fornybar energi i Europa for å presse ut kull, da har man ikke så mye å fare med i klimapolitikken. Dette er helt relevante eksempler å nevne i en debatt om hvordan Norge og Europa skal nå sine klimamål. Det er ikke noe rart å snakke om det i det hele tatt. En av de store forskjellene i norsk klimapolitikk nå er mellom dem som faktisk leverer ny politikk med en helhetlig plan for alle sektorer for at vi skal nå målene våre, og dem som later som om de gjør det, men ikke klarer annet enn å fremme forslag som regjeringen stort sett allerede er i gang med å gjennomføre.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-17:
Det er komisk når Sosialistisk Venstreparti prøver å gi inntrykk av at det ikke har skjedd noe på tog. Jernbanereformen gjør at det blir lavere pris og bedre kvalitet. Noen selskaper vil faktisk betale for å få lov til å drive togstrekninger. Ingen mister jobben, men prisen staten betaler, synker med 75 pst. Samtidig kommer vi til å få bedre vogner, bedre mat og bedre tilbud fordi man faktisk må konkurrere om å drive en jernbanelinje. Så føres det en politikk i Europa som handler om at man skal gjøre det enklere å ta tog mellom landegrenser. Begge disse tiltakene er Sosialistisk Venstreparti imot. De har ingenting å komme med når det gjelder konkrete tiltak for å kutte utslipp.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Representanten Espen Barth Eide ønsket å vite hva regjeringen står for, og da ble jeg litt fristet til å gå opp og egentlig stadfeste det som ble sagt her. Men mitt utgangspunkt er nok litt annerledes, for jeg må helt ærlig si at jeg ofte ikke forstår problemstillingene i den norske klimadebatten. Når vi skal kutte kvoter innenlands, er det selvfølgelig en utfordring å få til, og vi krever internasjonale avtaler. Når vi tar kvoter fra kvotepliktig sektor over til ikke-kvotepliktig sektor, er vi pålagt å beholde dem der. Opposisjonen er så fryktelig imot at Norge har en fordel som vi i en gitt situasjon kan utnytte. Det klarer jeg ikke å forstå at er en problemstilling. Hvis vi kan, gjennom våre vedtak, oppnå resultater kostnadseffektivt og godt, skal Fremskrittspartiet være med og ta kvotene innenlands, men som vår erklæring i regjeringen sier, skal vi gå utenom hvis det blir nødvendig. Jeg har samtidig litt lyst til å utfordre representanten Åsmund Aukrust, som klarer å gjøre dette til et problem for klimaet. Selvfølgelig skal Norge kutte noen kvoter hjemme og for andre, men med dette systemet, som vi er pålagt å ha, klarer ikke jeg med min beste vilje og min beste kalkulator å se at klimaet taper noe som helst. Vi skal ha en klimapolitikk som kutter kvoter, som har en kost–nytte-effekt som er til fordel for klimaet, og vi skal ha en teknologiutvikling som skal bringe Norge videre, som skal bringe verden videre. På akkurat disse områdene er jeg trygg på at regjeringen leverer, at Norge leverer.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Vi har opplevd 50 år med petroleumsvirksomhet i Norge. Det har vært 50 veldig gode år. Vi har skapt aktivitet og store verdier i hele landet. Nå skulle det være Nord-Norge sin tur. Vi har hatt god aktivitet i Nord-Norge. Flere prosjekter har blitt satt i drift, og vi ser at det gir gode ringvirkninger. Castberg har vært med oss i mange omganger, og det er vel vanskelig å si det tydeligere enn hva denne salen har gjort, at vi ønsker at det skal være enda større ringvirkninger fra Castberg når feltet kommer i gang. Derfor er det veldig skuffende når en ikke klarer å få til tiltak som ble lovet så stort en gang tidligere. Jeg er litt forundret over den prisen som blir antydet. Jeg synes det er rart at en ikke har prøvd å gå for andre modeller som har satt ned prisen. Her har folk gått ut og skapt forventninger, og det gjør selvfølgelig at folk lokalt har hatt forventninger. Jeg tror det er veldig viktig å ta med seg hele historien. Tidene har forandret seg. Da en var oppe på Veidnes og drakk champagne, var oljeprisen 120 dollar fatet. En hadde en «break even» på Castberg på 80 dollar. Vi vet at de tidene ikke er der lenger. Men allikevel: All ære til næringen, som klarer å komme med et prosjekt som senker «break even» fra 80 dollar og ned til 35. Og når vi vet dagens oljepris, er ikke differansen mellom de to summene så fryktelig stor. Jeg hadde håpet at de selskapene som er aktive der oppe, sammen hadde funnet løsninger, og jeg håper nå egentlig på at en fremdeles kan finne løsninger som vi alle kan se oss tjent med. Men det er unektelig noe merkelig når et parti som er imot hele prosjektet, som ikke ønsker denne aktiviteten, som ikke ønsker den oljen, fremmer forslag om at den uansett skal i land. Jeg håper at de partiene som stemmer for dette forslaget, blir med og videreutvikler Nord-Norge, blir med og videreutvikler Barentshavet, for uansett hva som blir bygget på Veidnes, vil det komme et krav om at senere funn må knyttes til det for å skape de nødvendig verdiene som en nedskalert terminal vil måtte ha behov for på Veidnes. Så jeg håper at vi i tiden framover skal lete mye i Barentshavet. La oss håpe at vi finner, at det blir drivverdige funn, som igjen vil garantere mer aktivitet i hele regionen og i hele Nord-Norge.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-12-17:
Senterpartiet er skuffet over beslutningen om ikke å bygge ilandføringsanlegg på Veidnes i Finnmark. Som representanten Haltbrekken sa, ble det i 2013 skålt i champagne for en slik lovnad om egen terminal. Det lå inne i det konseptvalget som Equinor, daværende Statoil, la fram for Castberg. Det skapte store forventninger lokalt, men også nasjonalt. Det er viktige, sentrale premisser for beslutningen som ikke har slått til, men behovet og forventningene lokalt om de arbeidsplassene er fortsatt like store. Senterpartiet har hele veien vært opptatt av at petroleumsnæringen skal gi arbeidsplasser og næringsutvikling i hele landet – offshore, men ikke minst på land. Dette har på mange måter vært grunnplanken i norsk petroleumspolitikk helt siden Stortinget i 1971 vedtok «de ti oljebud», og et av de viktigste budene var at ressursene på norsk sokkel som hovedprinsipp skulle ilandføres i Norge. Derfor er Senterpartiet i dag innstilt på å støtte SVs tre forslag, for det er en forutsetning for fortsatt norsk oljeutvinning at det gir positive ringvirkninger i hele landet og lokalt i regionen. Og som representanten Barth Eide sa, er det kanskje viktigere enn noen gang for den legitimiteten som oljenæringen skal ha, at vi faktisk sørger for at ressursene kommer Fastlands-Norge til gode i form av verdiskaping, men også i form av lokale arbeidsplasser og utvikling.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, og som flere representanter har vært inne på: Går vi tilbake til 2011, 2012 og 2013, er det sånn at det man feiret på Veidnes, hadde utgangspunkt i noe annet enn det man vet i dag, og som ligger til grunn for den beslutningen selskapene har tatt om utbyggingsløsninger. Jeg viser til det Stortinget gjorde da de fikk seg forelagt proposisjonen, og da Stortinget behandlet denne. De føringene som ble lagt, og som jeg viste til, er fulgt opp, og selskapene har tatt sin beslutning basert på forretningsmessige prinsipper knyttet til lønnsomhet. Og det er ikke tvil om at dette prosjektet ikke bare er ulønnsomt, det er ekstremt ulønnsomt.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Jeg er helt sikker på at jeg og representanten Haltbrekken tenker ulikt om videre utbygging av Barentshavet. Jeg er glad for engasjementet rundt ringvirkninger fra representanten Haltbrekken, men jeg vil presisere at jeg er for petroleumsaktivitet og like mye for ringvirkninger. Uansett hvordan vi vender og snur på dette, kommer det til å bli ringvirkninger også fra Johan Castberg. Beregningene som også var synliggjort da PUD-en ble behandlet, viser at det faktisk blir betydelige ringvirkninger helt uavhengig av den nedskalerte terminalen, som selvfølgelig hadde gitt flere ansatte, det er det ikke tvil om. Beregninger viser at 470 personer vil være knyttet til dette feltet som fast ansatte fra Nord-Norge, flesteparten fra Troms og Finnmark, og mange fra Finnmark.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Det er ikke så enkelt å regulere mennesker og selskaper som uttrykker meninger om hva de ønsker å gjøre. Men jeg oppfatter, helt oppriktig, at selskapet har tatt inn over seg at det lå en forventning hensyntatt historien her. Jeg oppfatter at selskapene faktisk har gjort en jobb for å finne ut om det er grunnlag for å bygge en nedskalert terminal. Så kommer denne utredningen som er gjort – en grundig utredning, der selskapene selv peker på at man har snudd alle steiner – ut med de tallene den gjør. Og på den bakgrunn har selskapene truffet sin beslutning. Men jeg tror det ligger en lærdom i denne saken for veldig mange.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Fredag den 13. har bestandig vært en ulykkesdag. Fredag 13. desember var en ulykkesdag for norsk olje- og petroleumsnæring. Mange har vært her oppe og sagt at de er skuffet over beslutningene fra selskapene som står bak Johan Castberg-feltet. Jeg er ikke bare skuffet. Jeg er på godt nordnorsk fly forbanna – med all respekt. Når beslutningen fra Equinor, Vår Energi og Petoro er at de dropper ilandføringen av olje i Finnmark, er jeg bekymret. Man ser at det knyttes en del kostnader til prosjektet med nedskalert terminalkaianlegg på 3,6 mrd. kr. Det er nesten en dobling siden PUD-en ble lagt fram. Når man ene og alene nesten direkte knytter dem opp til de 50 årsverkene som skal være på terminalen, er jeg litt bekymret. Man kan kaste et blikk mot Hammerfest og se på de regionale ringvirkningene Melkøya har skapt utover dem som er direkte tilknyttet prosessanlegget. Når man ser at kostnadene siden PUD-en ble lagt fram, er nærmest doblet fram til beslutningen ble tatt, dukker spørsmålene opp. Er det en bevisst konklusjon for å utelukke ilandføring? Flere har vært her oppe og sagt at de er skuffet. Ja, jeg er veldig skuffet, jeg er veldig forbanna. Avgjørelsene fra oljeselskapene vil få uheldige konsekvenser for arbeidsplasser og verdiskaping og ikke minst for innbyggerne i Finnmark og Nord-Norge. Her har folk hatt forventninger nettopp fordi selskapene har skapt disse forventningene. Vi er nå inne i en tid der politisk motstand mot oljenæringen vokser kraftig, fra ytterste venstre, fra MDG, i Arbeiderpartiet og faktisk også i regjeringspartiet Høyre. Vi ser en økende kamp for å begrense Norges viktigste næring. Det er rett og slett ufattelig at disse oljeselskapene ikke ser den politiske gevinsten av å gjennomføre prosjektet med en ilandføring på tross av at kortsiktige økonomiske tap er involvert. Dersom en oljeaktivitet i Barentshavet ikke gir de forventede ringvirkningene, vil motstanden mot oljeaktiviteten i nord eskalere. Det er sagt at denne beslutningen er viktigere enn noen gang. Vi feirer 50 år med petroleumsaktivitet i Norge. Beslutningen gjort av Equinor, Petoro og Vår Energi er nok kanskje å anse som første spikeren i kista for norsk petroleumsnæring med tanke på at de ikke har den samme legitimiteten og støtten i befolkningen. Her har ikke selskapene bare holdt Nordkapp kommune for narr. De har holdt en hel landsdel for narr. Vi lever i en tid da oljearbeiderne opplever at de blir uglesett for sitt arbeid. Jeg tror ikke det vil bedre seg med beslutningen fra Equinor, Vår Energi og Petoro. Når man ser på kostnadene – hva er 3,6 mrd. kr i reduserte inntekter for AS Norge i Johan Castbergs driftstid målt opp mot de samfunnsmessige fordelene og ringvirkningene en ilandføring ville gitt?
Ragnhild H. Kaski (Arbeiderpartiet), 2019-12-17:
Fredag den 13. er kanskje en passende dag for dårlige nyheter og løftebrudd. Equinor valgte i hvert fall denne dagen for å forsøke å sette spikeren i ilandføringskisten én gang for alle. Oppslutningen om oljenæringen i nord har alltid vært knyttet til mulighetene for lokale ringvirkninger. For hvorfor skal vi stå igjen med risikoen utvinningen medfører, men stå helt uten aktivitet og uten arbeidsplasser? Den lokale støtten til dette prosjektet har vært helt avgjørende for realiseringen av planene. Nå er det dessverre tydelig at den lokale støtten har bygd på lovnader som aldri vil bli oppfylt. For lovnader betyr lite, spretting av champagne betyr enda mindre. Jeg kan forstå at mange har hatt et stort ønske om å få ringvirkninger, og et så stort ønske om å få ringvirkninger at man har trodd på Statoils fagre lovnader. Men selv om Statoil har byttet klær, vil ryktet henge ved dem i Nord-Norge. Ordene som brukes i denne saken av lokale og sentrale politikere i Finnmark og av folk flest, er neppe godkjent ordbruk fra denne talerstolen, for man er mer enn bare skuffet, man er faktisk så sint som bare finnmarkinger som enda en gang er blitt ført bak lyset og ikke blir tilgodesett utviklingen som andre deler av landet har fått, kan bli. For konsekvensene av at det ikke blir ilandføring, er større enn at ministeren ikke lenger vil kunne nyte sin champagne. Det er ikke bare champagnen som har fått en bismak, det har oljen også. Men det kan ikke herske noen tvil om hva Arbeiderpartiet har ment og fremdeles mener om ilandføring på Veidnes, for Arbeiderpartiet har hele tiden jobbet for ilandføring og lokale ringvirkninger, og vi vil stemme for det i dag. Så håper jeg også at regjeringen og regjeringspartienes representanter fra Finnmark, kan være like tydelige.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-17:
Til referatet: SV vil opprettholde vårt forslag om å hastebehandle denne saken, altså etter § 39 c i Stortingets forretningsorden. Bakgrunnen er at vi har en prekær situasjon, som krever handling, når det gjelder beredskapen i en hel landsdel.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-17:
Det er litt uvanlig at man tar ordet i en sak som i utgangspunktet ikke ligger under ens konstitusjon, men jeg står her i dag som tidsvitne, all den tid jeg var med på «fylleturen» til Veidnes den gangen Statoil skulle fortelle om den fantastiske oljeterminalen. Jeg smakte på champagnen. Det er ikke sånn at jeg har fått avsmak på champagne, men jeg er helt enig med sistnevnte taler: Dette er en alvorlig sak for Equinor. Vi er nødt til å tenke omdømme. Det er det nå flere i den næringen som bør gjøre. Samtidig er jeg nødt til å ta ordet, for det kan ikke etterlates det inntrykket at oljenæringen ikke har betydd noe for Finnmark de siste 15 årene da vi har hatt den der. Da de gikk i gang med Melkøya, anslo man den lokale verdiskapingen til å kunne være på rundt 500 mill. kr. Da man var ferdig, hadde man fått syv ganger det – mesteparten faktisk fra entreprenørene i Alta, som var framsynte og så sitt snitt til å få til lokalverdiskaping. Vi har et kunnskapsmiljø som er langt, langt over det vi hadde før. Den satsingen som varsles på Nordkapp maritime fagskole, er kjempeviktig – ikke bare primært for oljevern, men også for å utvikle kystflåten videre der oppe til å ta seg av andre ting enn bare det å fiske. Vi bygger kompetansemiljøer. Det er viktig. Hammerfest er en by som ikke er til å kjenne igjen etter man fikk satsingen for noen år siden, og ikke bare fordi det er to fine bygg og et ekstra hotell. Nei, gå inn og se på karakterene på ungdomsskolen i Hammerfest, se på gjennomføringsgraden i videregående skole for Hammerfest-ungdommen – rett og slett fordi det er spennende arbeidsplasser i lokalmiljøet. Den har mange positive sider ved seg, denne næringen, og så skal vi være strenge når selskapene selv ikke skjønner hvor viktig omdømmet for næringen er nå, i en tid da vi skal endre måten vi bruker energi på.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-17:
Det er et ønske jeg er glad for å få lov til å oppfylle. I Prop. 13 S legger Forsvarsdepartementet fram et budsjettforslag på 60,3 mrd. kr. I nysalderingen har budsjettet økt med 102,8 mill. kr sammenlignet med vedtatt budsjett. Økningen er utelukkende basert på økte inntekter som gir effekt på utgiftssiden. De økte inntektene er foreslått benyttet til å dekke prioriterte merbehov i forsvarssektoren, bl.a. økte utgifter som følge av økte valuta- og drivstoffpriser. Det er inngått en avtale mellom norske og amerikanske myndigheter om å selge fem C-130 Hercules transportfly for om lag 40 mill. kr. Flyene er solgt til det kanadiske selskapet Coulson Aviation, som skal bruke flyene til brannslukking i USA og Australia. Så i stedet for å måtte betale for å destruere flyene har Forsvarsdepartementet skaffet inntekter gjennom å selge dem – sågar til en god sak. Det er videre omdisponert 146 mill. kr internt på forsvarsbudsjettet til å øke forsyningsberedskapen for ammunisjon i Forsvaret. Forsvaret har framforhandlet en strategisk langsiktig avtale om anskaffelse av ammunisjon fra en norsk leverandør til en redusert pris. I etterkant av hevingen av KNM «Helge Ingstad» i februar 2019 har det påløpt merutgifter på totalt 43,5 mill. kr, bl.a. til nødreparasjoner, dokking av fartøy og opplag ved kai. Det er også satt av 19,2 mill. kr knyttet til etablering av en midlertidig leir på Skjold i Troms. Leiren er tenkt benyttet av nederlandske styrker som trener og øver i Norge. Utover endringene i bevilgningene på postene vil jeg peke på at Forsvarsdepartementet foreslår at bestillingsfullmakten på Kap. 1720 Felleskapasiteter i Forsvaret Post 01 Driftsutgifter økes med 2,5 mrd. kr. Bakgrunnen for økningen er tredelt og er knyttet til følgende: Forsvaret har inngått en ny langvarig kontrakt med Nammo AS om leveranse av ammunisjon. For å kunne ha nødvendig ammunisjon til beredskap foreslås derfor en økning av bestillingsfullmakten på 2,185 mrd. kr. Videre trenger Forsvaret å gjøre større anskaffelser for å sikre at personlig bekledning og utrustning er tilgjengelig ved innrykk. Av den grunn foreslås det å øke bestillingsfullmakten på Kap. 1720 med 300 mill. kr. Avslutningsvis har Forsvarets høgskole inngått kontrakter med eksterne skoler om leveranser av utdanning. Det foreslås derfor en ytterligere bestillingsfullmakt på 38 mill. kr. Til sammen blir dette en økning på 2,523 mrd. kr, hvor Forsvaret kan inngå forpliktende avtaler for kommende år som legger til rette for effektiv drift og beredskap. Det er altså for å ha langsiktighet på en del av investeringen at vi bruker denne fullmakten.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-17:
Me bør vel ikkje vere så mykje dårlegare i vår komité enn dei føregåande, sjølv om eg ikkje trur at debatten vil verte så lang her. I det framlagde dokumentet frå forsvarsministeren er det til dels store summar som er lagde til, men det er særdeles lite opplyst i teksten om kva dei midlane skal gå til. Det er sagt at det skal gå til ammunisjon og klede, men det er tynt belagt til å vere ein så stor sum. Eg vil gjerne be om at forsvarsministeren gjer greie for kva som ligg i den forholdsvis, kanskje uventa, store påplussinga i nysalderinga, slik at Stortinget kan vere litt meir kjent med det før ein går til votering.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-12-17:
Ettersom representanten tok med feil innlegg i stad og då måtte vere litt omtrentleg, sidan alle detaljane ikkje var så klare i hovudet som på papiret, måtte eg be om ordet igjen. Då eg snakka om ein stor og kraftig auke, var det sjølvsagt i bestillingsfullmaktene og ikkje i dei andre postane, som er meir innanfor det ein rimeleg kan forvente i eit budsjett. Det er éin post til eg gjerne skulle bedt forsvarsministeren gi meg eit svar på. Det gjeld omdisponeringa på 19,2 mill. kr til etablering av ein leir på Skjold i Troms. Vi veit jo at det m.a. kjem nederlandske styrkar som skal trene og øve i Noreg, og det ville vore interessant å vite – i tillegg til omdisponeringane – kor stor kostnaden for å ta imot våre allierte vert totalt sett på Skjold.
Helge Orten (Høyre), 2019-12-17:
La meg først få lov til bare å takke komiteen for et godt samarbeid i saken. Det har vært relativt korte tidsfrister. Jeg regner med at de fleste vil sette pris på en kort debatt, så jeg skal prøve å gjøre mitt ytterste for ikke å forlenge den, men kun kommentere et par forhold. Tilrådingen fremmes for øvrig av en samlet komité. De største endringene er knyttet til belønningsordningen for bedre kollektivtransport i byområdene, særlig tilskudd til store kollektivprosjekter. Kostnadene reduseres som en konsekvens av at det er forsinket framdrift i reforhandling og inngåelse av nye byvekstavtaler, men det er selvfølgelig tilstrekkelig med midler til å følge opp forpliktelsene for 2019. Disse postene er for øvrig også godt fulgt opp i statsbudsjettet for 2020. Det er videre positivt at Samferdselsdepartementet nå legger til rette for kjøp av 30 nye lokaltog, type 77, som skal erstatte dagens type 69. Dette vil gi en betydelig kapasitetsøkning, siden de nye togsettene vil ha en kapasitet på opptil 850 passasjerer, sammenlignet med dagens 570 passasjerer. Det legges også opp til en opsjon på ytterligere 170 lokaltog, og flertallets vurdering er at denne opsjonen gir den nødvendige fleksibiliteten i årene som kommer, til å øke kapasiteten ytterligere om det ligger til rette for det. Opposisjonen fremmer for øvrig et forslag knyttet til vedlikehold av veidekke, som strengt tatt ikke har sammenheng med Prop. 23 S for 2019–2020 og statsbudsjettet for 2019, men gjelder statsbudsjettet for 2020. Det er grunn til å merke seg at vedlikeholdsposten er økt betydelig under denne regjeringa, noe som har resultert i at andelen riksvei med tilfredsstillende veidekke har økt, og at vedlikeholdsetterslepet er betydelig redusert. Jeg vil avslutningsvis understreke viktigheten av at denne satsingen videreføres i de kommende budsjettene, og at det legges opp til en så god forutsigbarhet for bransjen som mulig.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-12-17:
Da vil jeg benytte anledningen til å fremme de to mindretallsforslagene som framkommer av innstillingen. For øvrig vil jeg benytte anledningen til å ønske komiteens medlemmer og samferdselsministeren en riktig god jul. Så kan jeg ta med justisministeren og presidenten i samme runden. Det var mitt bidrag i denne debatten.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-12-17:
Jeg skulle ønske jeg kunne ha sluttet meg til representanten Myrlis ord om en god jul og så ikke sagt noe mer, men situasjonen er slik at jeg må sette søkelyset på en sak til. Det gjelder nedprioriteringen av kysten. Vi ser nok et eksempel i dag når Post 60 Tilskot til fiskerihamneanlegg reduseres med 4,4 mill. kr. Det beløpet synes lite, men det er faktisk et kutt på 10 pst. Det er beklagelig at disse pengene ikke ble oppbrukt, når vi vet at etterslepet på eksempelvis fiskerihavner er stort. Det blir ekstra tydelig når flere fylkeskommuner ikke vil inngå avtale med staten om overtakelse av fiskerihavnene på grunn av manglende finansiering. Kystforvaltningens andel av samferdselsbudsjettet er veldig lav, bare 3,82 pst. Etterslepet er på ca. 30 pst. av tiltakene som ligger inne i første periode av NTP. Mange aktører langs kysten er skuffet over at kystkapitlet ikke blir prioritert høyere. Det er lett å skjønne, for måloppnåelsen er dårlig, spesielt når det gjelder vei. Havner og farleder er kjempeviktige og må utnyttes godt i næringssammenheng og for å flytte gods fra vei til sjø. Dette er en så viktig sak at jeg syntes jeg måtte nevne den i dag, helt på tampen av året. Jeg hadde ønsket at statsråden i sitt innlegg tok tak i dette og forklarte hvordan han kan godta en så stemoderlig behandling av det som NHO kaller gullkysten. Hvordan kan det ha seg at selv om kystforvaltningen bare har 3,8 pst. av NTP, blir ikke den lille satsingen oppfylt? Hvis statsråden svarer på dette under innlegget sitt, slipper han kanskje replikker i dag.
Jon Gunnes (Venstre), 2019-12-17:
Jeg hadde selvfølgelig tenkt å referere fra hele togturen fra Stavanger til Oslo på søndag, for det var Go-Ahead som kjørte på den strekningen – for første gang. For å si det slik: Det gikk bra! Det gjorde det dessverre ikke med 104 andre avganger, som Vy hadde ansvaret for. Det beklager jeg sterkt. Man har nå fått et nytt ruteopplegg som ser veldig bra ut, ved at det er mange flere togavganger, og da håper vi at togene går når de skal gå, når Vy får skikk på logistikken sin. Så til to saker som jeg gjerne vil nevne, og som jeg synes er veldig gledelig med denne tilleggsproposisjonen. Det er selvfølgelig belønningsordningene. Vi ser at det er framdrift i de fleste av byene som allerede har bymiljøavtaler, som nå blir byvekstavtaler. Jeg er veldig spent på hva kontaktutvalget i Trondheim, i Trøndelag, gjør i dag når det gjelder miljøpakken. Det er i dag de mest sannsynlig – jeg håper i hvert fall det – sier ja takk til det nye tillegget: en økning til 66 pst. og et bedre tilbud for å dekke behovet for kollektivtrafikk i Trondheim og omegn. Det er også veldig gledelig at vi nå har bestilt 30 nye togsett. Det er i tillegg opsjon på 170 togsett. Med de ambisjonene som Venstre har for jernbanen, har jeg et godt håp om at alle disse bestillingene blir satt ut i livet etter hvert som linjekapasiteten er god nok og passasjertallet øker.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Også eg skal forsøke å bidra til å gjere debatten kort. Det hadde vore freistande å seie at det siste innlegget frå representanten Myrli var det beste innlegget eg har høyrt frå han i løpet av det året vi har hatt debattar her. Eg skal naturlegvis la vere å seie det, ettersom det snart er jul. Eg er også glad for at komiteen i stort sluttar seg til dei vurderingane som er gjorde frå vår side. Til representanten Mossleth, som lurer på kva det er som gjer at vi har ei teknisk budsjettendring på kystområdet: Det er fordi det er nettopp det vi har – ei teknisk budsjettendring som gjer at vi tilpassar oss kravet om realistisk budsjettering. Så vil eg berre igjen minne Senterpartiet om at vi i 2019 opna for at kommunane kunne forskottere 0,5 mrd. kr til fiskerihamnene, for at vi skal kome raskare i gang med utbygginga av dei enn det som er lagt til grunn i NTP. I den samanhengen vert den tekniske budsjettendringa for å ivareta realistisk budsjettering relativt bagatellmessig.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Jeg takker statsråden for å være så tydelig. Det tror jeg det er viktig at vi er, for vi ser at det har vært syndet på flere områder. Vi har mange eksempler på det når det kommer til det offentliges håndtering av ytringsfrihet. Jeg nevnte karikaturstriden i 2005, da den daværende regjeringen virkelig feilet. Men det er også viktig, som statsråden var tydelig på, at man selvfølgelig må ha noen grenser for ytringsfriheten, f.eks. når man oppfordrer til kriminalitet, truer personer osv. Eksakt hvor grensen går i henhold til lovverket, skal selvfølgelig ikke bestemmes av den til enhver tid sittende regjering, men av politiet og påtalemyndighetene. Utfordringen oppstår hvis politiet også blir en veldig stor politisk aktør, noe jeg mener man kunne se i forbindelse med den mye omtalte demonstrasjonen og ordren politiet da hadde. Jeg er glad for at det ble gjort endringer på det. Et argument som ofte blir brukt for å prøve å begrense noens rett til å ytre seg eller demonstrere, er faren for at det kan skape unødvendig uro, uorden og vold. Faren med det er at det kan være motdemonstrantene som kommer med så mye trusler om at det skal bli mye støy, uro og potensielt vold, at de som ønsker å ytre seg helt legitimt, blir begrenset på grunn av trusselen. Det er det viktig at vi slår hardt ned på og er tydelige på ikke er akseptabelt, sammen med den selvsensuren vi ser i stor grad. Når man ser utover denne salen nå, er det ikke én representant fra opposisjonspartiene her. I en sak om grunnleggende demokratiske rettigheter velger Arbeiderpartiets representanter ikke å stille i salen – heller ikke representanter fra Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet, Rødt eller Miljøpartiet De Grønne. Det er kun Fremskrittspartiets og Venstres representanter som nå er i salen. Det synes jeg er utrolig trist, og jeg forventer at det kommer flere tilbake hit og deltar i denne debatten om en grunnleggende og viktig sak.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Jeg vil takke for debatten. Fremskrittspartiet avholder gruppemøte akkurat nå, og vi kunne nesten hatt samme debatt der, i og med at det kun var representanter fra Fremskrittspartiet og – hederlig nok – Venstre som valgte å delta i debatten. Jeg mener det er verdt å gjøre det, som jeg sa i mitt innlegg i sted, da jeg sterkt oppfordret representanter fra andre partier til å delta i en debatt om grunnleggende verdier. Dessverre valgte de ikke å gjøre det. Jeg registrerer at spesielt Arbeiderpartiet som, som kjent, har en brokete fortid når det gjelder ytringsfrihet, velger å ikke være til stede i salen. Det er trist. Representanten Grimstad tok opp et eksempel som jeg hadde tenkt å ta nå, og det gjaldt den berømmelige kampanjen til Unge Venstre. Man kan ha delte meninger om narkotika, om legalisering og ikke, det er helt legitime standpunkter å ha, men det skal avgjøres gjennom meningsbrytning, ikke gjennom forbud mot å ytre seg, og i hvert fall ikke det som nesten er det mest skremmende, at man har forhåndssensur av ytringer. Det er et grunnleggende prinsipp. Det har man hatt tidligere når det gjelder sensur av filmer, at det var forhåndssensur. Nå vurderer man lovligheten av filmene etter at en ytring har funnet sted, og det tror jeg er viktig at vi er tydelige på. Det må også være lov å kritisere ytringer andre kommer med. Det at noen kritiserer en ytring noen har kommet med, er ikke nødvendigvis et forsøk på å kneble ytringsfriheten, tvert imot. Det er å bruke den grunnlovfestede rettigheten man har på å få til meningsbrytning, på å få synspunktene frem. Jeg tror det gagner alle å få flest mulig synspunkter frem, også de synspunktene noen kanskje synes er litt spesielle eller veldig marginale. Kampen for demokrati og frihet er ikke vunnet for alltid. Den kampen må kjempes hver dag. Når vi lever i et så flott land som Norge, kan det virke litt pompøst å si det fra Stortingets talerstol, men jeg mener det er viktig. For vi ser hvordan ytringsfriheten har vært under press, og er under press. Noen har betalt en utrolig høy pris fordi de har valgt å benytte seg av ytringsfriheten, og det er mennesker som virkelig fortjener vår støtte. Derfor hadde jeg håpet at Stortinget i dag i denne debatten enda bredere kunne slå fast at ytringsfrihet skal finne sted, og at det også er statens oppgave å legge til rette for at ytringsfrihet finner sted og å beskytte dem som ytrer seg.
Sveinung Stensland (Høyre), 2019-12-17:
Som statsråden er inne på, forventer vi at flere lever lenger, og at flere lever lenger med bedre helse, da gjerne somatisk helse. Før var vanlige dødsårsaker infeksjoner og hjertesykdom – de klassiske dødsårsakene – men nå ser vi at flere og flere overlever hjertesykdom og infeksjoner og lever lenger. Da ser vi at hjernesykdommer, og spesielt demens, blir mer fremtredende i sykdomsbildet. Så for å sette det litt på spissen: Jo flinkere vi blir til å kurere somatisk sykdom, desto større er risikoen for sykdommer som gjelder bevegelsesapparatet, psykisk helse og hjernehelse. Kunnskapsnivået er dessverre forskjellig i kommunene, kvalitetsnivået er forskjellig i kommunene, og vi ser at det er forskjellig satsing i kommunene. Derfor er det gledelig at statsråden peker på ordninger vi har for å stimulere kommuner som vil satse på dette feltet. Samtidig ligger det en felle i det: at det bare er de flinke som blir flinkere, og at vi ikke klarer å dra med hele laget. Men jeg er overbevist om at det er riktig med den typen belønningsordninger som vi nå er kommet frem til. Jeg har også lyst til å peke på Hjernerådet, som gjør en viktig jobb her sammen med Nasjonalforeningen for folkehelsen. Jeg er selv demensvenn og oppfordrer alle tre som er med i denne debatten, til å bli demensvenn. Nasjonalforeningen gjør en virkelig god jobb for å informere om demenssykdom og for å hjelpe pårørende og ikke minst pasienter som blir rammet av denne sykdommen. Det er nå engang slik at dette ikke er en blålyssykdom – det er ingen som kommer inn på sykehus med blålys på taket fordi de er demente. Det er ikke de som skriker høyest, men det er mange som lider i det stille, både pårørende og pasienter. Heldøgnsplasser er én ting, men det aller, aller viktigste er at de som får heldøgnsplass, får fylt sitt opphold på sykehjem med innhold. Derfor er jeg glad for at statsråden nevner Leve hele livet, og jeg ser gjerne at vi er tøffere med kommunene slik at de tar i bruk det verktøyet det er. Det viktigste av alt er å skape trygghet. Utagerende brukere med demens er gjerne et resultat av utrygghet og forvirring. Det er det en må jobbe mot, og da er en annen måte å tenke på, både når det gjelder boliger, bemanning og innhold i tjenestene, veien å gå. Det samme er faktisk samfunnsplanlegging, og de tekniske utvalg eller planutvalg i kommunene har også en rolle å spille når vi skal utforme et demensvennlig samfunn for fremtiden.
Sveinung Stensland (Høyre), 2019-12-17:
Takk for debatten. Til siste taler vil jeg si: Jeg er ikke helt fornøyd. Jeg hadde ikke fremmet denne interpellasjonen hvis jeg var helt fornøyd. Vi kommer aldri til å komme helt i mål, derfor må vi fortsette å ha trykket på disse mer stille diagnosene. I helsedebatten er det veldig ofte, som jeg sa i mitt forrige innlegg, blålysmedisinen som vinner frem. Da har vi et ansvar for å lytte til de svakeste gruppene, og det er gjerne de som har denne typen diagnoser. Forrige taler var inne på dette med diagnostisering. Det er helt klart at når jeg snakker om kunnskap og informasjon, handler det om at folk skal skjønne sykdommen og tidligere oppsøke hjelp hvis de ser symptomene. Det handler også om at primærhelsetjenesten er obs på denne diagnosegruppen – én ting er fastlegen, men også at det er tilgang på gode tilbud for eldre i kommunene, der en kan oppsøke hjelp. Mange kommuner har også egne helsestasjonstilbud for eldre, og det er en god modell i så måte. Fall ble også tema her plutselig. Vi vet at over 10 000 nordmenn får hoftebrudd etter fall, og 25 pst. av dem dør i løpet av et år. En av de vanligste årsakene til sykehjeminnleggelse er hoftebrudd etter fall. Det er noe som henger sammen med denne diagnosen. Igjen: Det er mange grunner til å ha diskusjoner om demens. Jeg vil takke både for svarene som er gitt fra statsråden, og debatten vi har hatt. Jeg håper at dette kan være starten på en ny demensplan og videre arbeid med dette, og ikke minst en påminnelse om at det viktigste for dem som er rammet, er at de får innhold i livet sitt. Da er Leve hele livet-reformen et godt svar som kommunene bør ta i bruk.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Det er viktig, også når vi diskuterer det som har med eldreomsorg å gjøre, å huske at de aller fleste eldre er ressurssterke – de er friske og raske og greier seg selv. Ofte når man diskuterer disse spørsmålene, får man nesten et inntrykk av at alle er pleietrengende. Slik er det heldigvis ikke. Likevel er det utrolig viktig at vi griper fatt i de utfordringene vi ser, og jeg vil også berømme Aftenposten for den reportasjeserien de har hatt når det gjelder vold i sykehjem. Det er utrolig vondt for de pårørende til dem som utsetter andre for vold – noe de gjør rett og slett fordi de er syke; de har fått en demenssykdom som gjør at de agerer som de gjør. Det er selvfølgelig også vondt for de pårørende til dem som blir utsatt for denne volden, og det er derfor vi må gjøre hva vi kan for å redusere den. Et grep som vi kommer til å be Husbanken se på, er det med å ta i bruk teknologi som gjør at folk ikke går inn på andre rom enn sine egne, gjennom at de har noe rundt halsen eller rundt hånden som gjør at de ikke kommer inn på andre rom. Vi må også ha mer åpenhet om kvaliteten i sykehjemmene. Derfor er Helsedirektoratet allerede i gang med å se på kvalitetsindikatorer – vi trenger muligens flere av dem. Vi må også vurdere å ha åpenhet ned på sykehjemsnivå, slik at vi faktisk vet mer om hva som skjer på sykehjem. I dag vet vi mye om sykehusene, vi vet mye om skolene der barna våre går, men vi vet altfor lite om det enkelte sykehjem og hvilken kvalitet som er der. Fylkesmennene har fått i oppdrag å se på sine sykehjem og sine kommuner: Hvem er det som lykkes godt med å følge opp denne typen avvik, og hva kan vi lære av dem? Representanten Stensland var inne på Nasjonalforeningen for folkehelsen, og også jeg vil benytte anledningen til å gi dem honnør – jeg har hatt møte med dem som grunnlag for den nye demensplanen og fått mange gode innspill. Jeg må også si at det gjorde sterkt inntrykk på meg å møte ektepar der den ene var syk av alzheimer og den andre var frisk, når de fortalte hvordan de blir møtt i samfunnet. Det ene paret forteller at den ene dagen blir man behandlet helt som alle andre, og så får man denne diagnosen og går ute på gata og opplever at folk nesten ser gjennom deg og snakker til ektefellen din i stedet for til deg. Det er akkurat som om folk tror at når man får denne diagnosen, har man glemt alt. Slik er det ikke. Dette er en sykdom som utvikler seg over tid, og det er viktig at folk flest har kunnskap om det, slik at man blir behandlet med den respekten man faktisk fortjener. Dette er en sak vi kommer til å følge opp. Det er viktig for hele samfunnet at vi er rustet til å ta imot de mange flere eldre det vil bli, og som også kommer til å få en demenssykdom.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-12-17:
Jeg vil starte med å takke for debatten. Det er en veldig viktig debatt. Når det gjelder Demensplan 2020, vil jeg si at det går i riktig retning. Men vi er ikke mål, og det er derfor vi skal lage en ny plan, som nok også kommer til å ta opp noen av de samme temaene som vi har hatt tidligere. For eksempel når det gjelder kompetanseutvikling, er vi ikke i mål, og det spørs om vi noen gang kommer dit. Vi må hele tiden jobbe med det. Så er jeg helt enig med representanten Toppe i at vi snakker for lite om alderspsykiatri, og at det også er en del av dette. Det er derfor det er så viktig å bygge opp kunnskapen ute i eldreomsorgen. Dagaktivitetsplasser er kjempeviktig ikke minst for pårørende og dem det gjelder, for at de skal komme seg ut. Nå blir det lovfestet, og da forventer vi selvfølgelig at kommunene følger opp det. Men det er også viktig at kommunene har et variert tilbud, for det er et helt annet behov man har om man er dement, men frisk i kroppen, enn hvis man er dement og ikke kommer seg så mye rundt. De pårørende er utslitt, det vet vi, derfor jobber vi nå med en strategi- og handlingsplan. Vi velger nå å slå det sammen, derfor tar det noe lengre tid. Den er utsatt til våren, men vi håper at det skal bidra til at vi får satt dette på kartet i enda større grad, og at vi får til enda bedre tjenester, som også kommer de pårørende til gode, som gjør en fantastisk innsats i dag, og som avlaster det offentlige. Flere må få en diagnose, det er jeg helt enig i, det må vi jobbe videre med. Vi må også jobbe videre med hvilken oppfølging man får etter at man har fått en diagnose. Det mange opplever, er jo rett og slett å bli sendt ut til et stort, svart hull der man selv må finne fram til hvor man kan få hjelp, og hvem man skal kontakte. Her er det nødvendig at vi greier å få til mer strømlinjeformede tjenester, som gjør at man slipper denne letingen. Legemidler er viktig, men beroligende midler kan ikke erstatte manglende aktivitet. Jeg var og besøkte Bamble Sykehjem tidligere i år. Der hadde de hatt et skyhøyt forbruk av beroligende medisiner. De hadde mye utagering. De la om hele driften på skjermet avdeling og sørget for å øke bemanningen og ta med seg dem som bodde der, mer ut. Medisinbruken gikk kraftig ned, og samme vei gikk det med utageringen. De fikk rett og slett en helt annen avdeling etter at de tok disse grepene. Jeg mener at mange flere må se på lignende løsninger. Det er ikke alltid det er medisin som er løsningen, men rett og slett å drifte på en annen måte og øke grunnbemanningen. Det vi ser, er at det ofte ikke koster mer, men at det gir bedre tjenester.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-26:
God morgen! Det er ett forslag fra meg. EU-domstolen har nettopp vedtatt et krav om merking av varer som kommer fra områder okkupert av Israel. Representantene Audun Lysbakken, Arne Nævra, Solfrid Lerbrekk og jeg vil ha tilsvarende merking av varer importert til Norge.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-26:
Selv på en grå novemberdag går det an å hente energi fra sola. Derfor vil jeg på vegne av stortingsrepresentantene Arne Nævra, Karin Andersen, Petter Eide, Torgeir Knag Fylkesnes, Freddy André Øvstegård, Mona Fagerås, Kari Elisabeth Kaski og meg selv fremme et forslag om solkraft.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
I mange viktige spørsmål som næringen har etterlyst svar på, velger regjeringen å ikke gi svar i meldingen, men sier at de senere vil se på kapitaltilgang – som ministeren var inne på i sitt innlegg – handlingsplan for kliniske studier, instituttsektorens rolle og innovative offentlige anskaffelser. Det kom ikke så veldig mange nye avklaringer i statsbudsjettet heller. Privatiseringsreformen og fritt behandlingsvalg skal fortsatt finansieres, men det er mindre til det som skaper verdier og eksportinntekter. Jeg vil gjerne nevne at regjeringen nok en gang prøvde å stenge Investinors direkte investeringsmandat, de modne helseklyngene som Oslo Cancer Cluster og Norway Health Tech står i fare for å miste sin finansiering, og katapultordningen i Siva får nedtrekk. Hvorfor er ikke statsråden villig til å gi næringen de verktøyene som etterspørres når man først lager en helsenæringsmelding?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
Det overrasker ikke at det å gi mindre formuesskatt til alle, ofte blir en løsning på Høyres ønske, de rike vil alltid investere mer. Men ellers når det kuttes, fokuseres det i liten grad på det. Vi vet at vi satser det aller meste av forskningsmidlene våre på helsenæring og på det å forske på helse, men vi klarer i liten grad å skape bedrifter av det, mindre enn våre nordiske naboland. Hvilke tiltak i meldingen vil ministeren trekke fram som konkret vil styrke næringens muligheter til å utvikle levedyktige bedrifter innenfor denne viktige framtidsnæringen?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
Det er klart det er viktig at vi for første gang har fått en melding om helsenæringen. Næringen er en framtidsnæring. Vi har et godt grunnlag i vår investering i forskning, vi har noen fremragende miljøer, og Norge har definitivt kapital til å satse. Det har vært diskutert om det er grunn til å feste i dag eller ikke. Jeg vil dessverre si at denne meldingen og flertallets behandling av den litt blir en historie om tapte muligheter. Da Stortinget bestilte meldingen, sa de at de ville ha en utredning om hvordan næringen kunne få tilgang til risikokapital. I denne meldingen blir det bare sagt at regjeringen vil vurdere anbefalingen, også for helsenæringen, fra kapitaltilgangsutvalget. Stortinget bestilte en handlingsplan for kliniske studier, og nå nevnes det i meldingen at man skal se på og kanskje lage en handlingsplan for kliniske studier. Man sier at man kan utrede muligheten for å utnytte restkapasitet i laboratorier, infrastruktur for testing og pilotering. Hvorfor kom det ikke i denne meldingen? Man skal vurdere instituttsektorens rolle, vurdere om staten bør ta en rolle i felles internasjonal profilering, og legge til rette for bruk av innovative anskaffelser. Alt dette ønsket Stortinget å få høre om i denne meldingen. Det er ikke sannsynlig at det kommer noen ny helsenæringsmelding til stortingsbehandling med det første. Det har kommet fram veldig mange gode forslag under behandlingen av meldingen fra mange engasjerte høringsinstanser. Mange av dem blir fremmet her i dag av et mindretall, men dessverre vil mange av de forslagene som har kommet fram, bli nedstemt. Det ser ut til at vi må vente på et nytt stortingsflertall for å få gjennomført mange av de gode forslagene som behandlingen av meldingen har gitt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
I meldinga skriv regjeringa at dei vil leggja til rette for «innovative anskaffelser, også i helse- og omsorgstjenesten», men utan å skilja tydeleg mellom ideelle og kommersielle tilbydarar. Slik eg har forstått det, er det no grunn til å frykta at ESA ikkje vil godkjenna at det vert oppretta eit eige anbodsområde berre for ideelle organisasjonar. Dersom det er tilfelle, vert det endå vanskelegare enn i dag for ideelle tilbydarar å kunna overleva i dette regimet med anskaffingar. Spørsmålet mitt er om statsråden kan gjera greie for kva som ligg i desse antakingane, og kva regjeringa gjer for å sikra ideelle tilbydarar i helsetenesta vidare.