Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1999-04-13:
Det er en glede for meg å redegjøre for en enstemmig innstilling fra justiskomiteen om forslag til endringer i bl.a. straffeloven og straffeprosessloven når det gjelder inndragning av utbytte. Forslagene har sin bakgrunn i et utvalg som ble nedsatt av Justisdepartementet under Harlem Brundtland-regjeringen i 1995, med den målsetting å utarbeide tiltak for å gjøre inndragning av utbytte eller vinning fra straffbare handlinger til et sterkere og mer effektivt kriminalpolitisk virkemiddel. Departementet støtter hovedpunktene i utvalgets forslag, som følges opp med en enstemmig innstilling her i dag. Målet er at kriminalitet ikke skal lønne seg. Utbytte fra kriminelle handlinger må heller ikke danne startkapital til ny kriminell virksomhet. Inndragning av vinning har størst praktisk betydning ved lovbrudd som krenker offentlige interesser, f.eks. narkotikaforbrytelser og brudd på tollovgivningen ved smugling, men er også aktuell i forhold til annen type kriminalitet med økonomisk utbytte som formål. Inndragning av utbytte er et vesentlig element i bekjempelsen av profittmotivert kriminalitet og et særlig viktig virkemiddel mot organisert kriminalitet. Lovregler som reduserer muligheten til å beholde vinningen om man blir oppdaget, vil kunne ha en klar, preventiv effekt og heve terskelen for å gå inn i en slik ulovlig virksomhet. De fleste vil mene at det er urimelig at lovbryteren får beholde utbyttet av forbrytelsen selv om han blir oppdaget. Samtidig skal lovreglene gi større mulighet for påtalemyndigheter og domstoler til å inndra utbytte som har grunnlag i kriminelle handlinger. Det er derfor viktig at ressurser settes inn for å oppspore utbytte fra profittmotivert kriminalitet, og at det legges ned påstand om beslagleggelse. Så til noen av hovedpunktene i innstillingen. Komiteen går inn for at inndragning som hovedregel skal skje hvis vilkårene er oppfylt. Dette er i tråd med Høyesteretts praksis. Unntaket fra hovedregelen om inndragning kan gjøres når vinningen er forbrukt og siktede har en svak økonomi. Det bør etter komiteens oppfatning også kunne legges vekt på hensynet til rehabilitering, og at lovbryteren ikke må komme i en umulig gjeldssituasjon. Komiteen går inn for en generell regel om at inndragning skal foretas når noen har overtrådt et straffebud og lovovertredelsen har ført til vinning, selv om det ikke er utvist skyld og handlingen derfor er straffri. Da rimelig tvil skal komme tiltalte til gode, kan dagens regler lett føre til at retten ikke kan legge til grunn at skyldkravet er oppfylt. Selv om vedkommende ikke kan straffes, er det imidlertid ikke noen rimelig grunn til at vinningen skal kunne beholdes. I dagens praksis er det som hovedregel bruttoutbyttet som inndras, og komiteen mener at denne inndragningsregelen bør formaliseres og videreføres. Loven bør derfor legge til grunn at det ikke kan gjøres fradrag for utgifter som lovbryteren har hatt i forbindelse med gjennomføringen av lovbruddet. Komiteen mener at unntaksregelen «klart urimelig » kan benyttes hvor påløpte utgifter bør komme til fradrag, f.eks. av hensyn til resosialisering av lovbryteren eller for å unngå dobbeltinndragning. Det er etter komiteens mening ikke noen grunn til å lempe på beviskravet når det gjelder spørsmålet om det er oppnådd vinning, fordi dette vil kunne ramme for hardt. Inndragning skal foretas overfor den som utbyttet har tilfalt. I tillegg innføres det en presumsjonsregel om at det skal legges til grunn at utbyttet er tilfalt lovbryteren, hvis vedkommende ikke kan sannsynliggjøre at utbyttet er tilfalt andre. Det er enighet om at hovedregelen fortsatt bør være at inndragning bare skal kunne skje hvis påtalemyndigheten beviser hvilket lovbrudd utbyttet stammer fra. Komiteen støtter imidlertid forslaget om en ny unntaksregel om utvidet inndragning for forbrytelser som er av en slik art at den kan gi betydelig utbytte, og som er av en viss alvorlighetsgrad. Dette innebærer at det skal kunne gjøres unntak fra kravet om en konkretisering av den straffbare handlingen som utbyttet stammer fra, og en regel om at bevisbyrden for at formuen er lovlig ervervet, legges på lovbryteren. Komiteen merker seg hovedbegrunnelsen for den nye regelen om at det er støtende om personer som finnes skyldig i alvorlige lovbrudd som normalt gir betydelig vinning, får beholde store verdier som sannsynligvis stammer fra de kriminelle handlinger, fordi påtalemyndigheten ikke kan bevise hvilket konkret lovbrudd formuen stammer fra. Dette gjelder ikke minst ved den mer profesjonelt organiserte kriminaliteten. Det er allerede etter gjeldende rett ikke noe krav til konkretisering av hvilken straffbar handling utbyttet stammer fra når det gjelder heleri og hvitvasking av penger. Vi har merket oss argumentene fra noen høringsinstanser, begrunnet i rettssikkerhetshensyn, mot de nye reglene om utvidet inndragning. Departementet grunngir sitt forslag med at i de saker reglene om omvendt bevisbyrde vil ramme, er sannsynligheten for at formuen er ulovlig ervervet så stor at det både er formålstjenlig og rimelig å inndra formuen, hvis lovbryteren ikke kan sannsynliggjøre at den er lovlig ervervet. Det vises her til de vilkår som må ligge til grunn før omvendt bevisbyrde inntrer, nemlig at påtalemyndigheten har bevist at siktede har begått alvorlige lovbrudd som kan gi betydelig utbytte. Komiteen er enig i denne vurdering og disse vilkår, og viser til at de nye reglene bare vil gjelde ved lovbrudd med strafferamme på seks år eller mer eller to år eller mer i gjentagelsestilfeller. Utvidet inndragning bør bare kunne skje hvis alle vilkårene for å straffe er oppfylt, og det bør være opp til rettens skjønn om utvidet inndragning skal idømmes. Jeg legger vekt på at departementet har vurdert de nye reglenes forhold til Grunnloven og menneskerettighetskonvensjoner, og konkludert med at reglene ikke vil være i strid med disse. Komiteen har også merket seg at andre europeiske land har tilsvarende regler om omvendt bevisbyrde. En regel om utvidet inndragning vil kunne være et viktig virkemiddel i kampen mot den økende organiserte og profittmotiverte kriminaliteten. Dette er etter komiteens oppfatning det viktigste formålet med lovbestemmelsen. Gjennom å innføre en slik unntaksregel for alvorlige forbrytelser som er av en slik art at den kan gi betydelig utbytte, kan retten nå inndra utbyttet selv om en konkretisering av den straffbare handlingen ikke er mulig. Lovbryteren må også selv kunne bevise at utbyttet er ervervet på lovlig vis, dersom han/hun skal unngå inndragning. Ved utvidet inndragning overfor lovbryteren mener komiteen at det bør kunne legges vekt på verdien av formuesgoder som tilhører lovbryterens ektefelle eller en person som vedkommende bor fast sammen med under ekteskapslignende forhold. Unntak fra dette bør gjelde hvis lovbryteren sannsynliggjør at formuesgodene er ervervet på annen måte enn ved straffbare handlinger som vedkommende har begått. Dette for å hindre en omgåelse av ordningen med utvidet inndragning ved overføring av formuesgoder til ektefellen eller samboeren, proforma eller reelt sett. Men retten kan også her unnlate å inndra eller begrense inndragningen. Fordi det er stor risiko for ulike proforma overdragelser til nærstående i saker som vil være aktuelle i forhold til utvidet inndragning, hvor siktede vanligvis har en kriminell livsstil, støtter komiteen forslaget om at inndragning også skal kunne skje direkte overfor siktedes nærmeste. Inndragningsadgangen bør her likevel være snevrere enn overfor lovbryteren. Påtalemyndighetene må her sannsynliggjøre at formuesgoder stammer fra et lovbrudd, uten at det er nødvendig å konkretisere lovbruddet. Med disse vilkår er komiteen enig i at hensynet til effektive regler om utvidet inndragning tilsier at inndragning også skal kunne foretas overfor foretak som lovbryteren har sterk tilknytning til. Jeg er fornøyd med å presentere en enstemmig innstilling fra justiskomiteen i en sak som kan bli et viktig element i bekjempelsen av profittmotivert og organisert kriminalitet. Det er mål at utbytte fra straffbare handlinger skal inndras i markert større omfang enn det som er tilfellet i dag. Kriminalitet skal ikke lønne seg. Jeg forutsetter at Regjeringen vil komme tilbake med vurderinger av de økonomiske og administrative ressurser som må til for at intensjonene med dagens lovendringer skal bli ivaretatt.