Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Høyresiden fortsetter sitt ideologiske korstog mot en offentlig likestillingspolitikk. Det er interessant å se at høyresiden angriper Arbeiderpartiet og kaller vår likestillingspolitikk for gammeldags. Det er fristende å si at man skal lytte til høyresiden når man snakker om gammeldags likestillingspolitikk, for det er de jammen eksperter på. Sannheten er nemlig at med høyresidens likestillingspolitikk ville vi gått tiår tilbake i tid: nedlegging av likestillings- og diskrimineringsombudet, bort med kvotering, og de har en skattelettepolitikk som vil tjene først og fremst rike menn. De vil også fjerne pappakvoten. Det er interessant, for hvis vi ser til Danmark, gjorde man det i 2001. Der er det en av fire fedre som tar ut pappakvoten. I Norge er det ni av ti. Det er fristende å spørre Høyre om det er sånn at danske menn i mindre grad er glad i barna sine, eller er det heller sånn at når man fjerner rettigheter for fedre, fører det til mindre reell valgfrihet? Blir høyresidens politikk en realitet, betyr det slutten på en av Norges fineste eksportartikler, nemlig likestilling. «Det e itjnå som kjem tå sæ sjøl», heter det. Det gjelder også i likestillingspolitikken og i illusjonen om at vi er likestilt. Det er det største hinderet for å oppnå reell likestilling. Over til et like viktig tema, nemlig barna. Barn blir ofte spurt om hva de skal bli når de blir store. Svarene er mange. Noen ønsker å bli prinsesse, direktør, lege eller lærer. Drømmene er mange. Men jeg tror at jeg med hånden på hjertet kan si at det ikke er noen barn i dette landet som har en drøm om å bli kriminelle når de blir store, til tross for det er det noen ungdommer som havner på skråplanet. Et av de viktigste tiltakene for forebygging er å tilby alle barn en trygg og god ramme rundt oppveksten. Den jobben gjøres først og fremst i norske hjem og av foreldre og familie. Barn som får en god oppvekst, får en god start på livet. Men vi vet at ikke alle foreldre er i stand til å gi barna sine den oppveksten de fortjener. Disse barna er de som trenger fellesskapet aller mest. De trenger at storsamfunnet stiller opp. Dersom disse barna sviktes, vet vi at konsekvensene kan blir katastrofale, ikke bare for barna, men også for samfunnet rundt. Vi vet at veldig mange av dem som sitter i norske fengsler, har hatt en vanskelig barndom. Mange barn har vokst opp uten stabile og gode voksenrelasjoner. En amerikansk forfatter sa en gang: «Barn som ikke blir elsket, blir voksne som ikke kan elske.» Nettopp derfor er det så viktig at vi får en skikkelig satsing på barnevernet. Heldigvis er det mange flere barn som nå får hjelp av barnevernet. Det er god grunn til å rose mange av dem som hver eneste dag gjør en uvurderlig innsats for mange barn. Når antall meldinger til barnevernet nesten er doblet siden 2000, vitner det om at tilliten til barnevernet har økt i befolkningen. Paradokset er at et godt arbeid og økt tillit fører til flere saker og mer å gjøre. Derfor tar regjeringen grep. Det er på høy tid med et nytt krafttak for barnevernet. Jeg er derfor stolt av å være en del av et flertall som bidrar til å gi det største løftet for det kommunale barnevernet på 20 år. Vi vet at det er store utfordringer knyttet til barn og unge i større bysamfunn. Det er viktig å støtte opp om prosjekter for dem som ikke finner seg til rette i andre organiserte aktiviteter. Målrettede ungdomstiltak er god forebyggingspolitikk med hensyn til vold, mobbing, kriminalitet og rus. Det er derfor positivt at regjeringen setter av 48,5 mill. kr til tiltak for barn i større bysamfunn. I 2007 lagde Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet erfaringsheftet Føre var og etter snar, der man gikk gjennom ni prosjekter som omhandlet ungdom, gjeng og kriminalitet. Tittelen på heftet er god. Vi må ha en politikk som er føre var og forebygger. Men når noe galt har skjedd, er det viktig å være rask til å reagere, intervenere og sette i gang tiltak. Eksemplene fra heftet viser at det nytter, og at det er mulig å snu en negativ trend. Men det krever kreativitet og hardt arbeid, og man er helt avhengig av et godt tverrfaglig samarbeid. Derfor er forebygging god samfunnsøkonomi. Men først og fremst er det viktig for å gi barn og unge et bedre liv, for vi har ingen ungdommer å miste. Den rød-grønne regjeringen har brukt de store pengene på å styrke fellesskapet og gode velferdsordninger. Det kan vi gjøre fordi vi ikke prioriterer skattelettelser til dem som har aller mest fra før. Alt henger sammen med alt, og med denne politikken sørger vi for at flere barn faktisk kan realisere sine drømmer når de blir store.