trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Så langt i debatten er nok det meste blitt sagt om hva vi mener om dagens budsjettforslag, og i all beskjedenhet er min konklusjon at Arbeiderpartiets budsjettforslag bidrar til å gi det norske folk en større sosial trygghet enn det budsjettet som legges fram av regjeringen og dens støttespillere. Jeg påstår dette fordi det sosialdemokratiske verdisyn trumfer verdiliberalismen som ligger i bunnen hos de blå-blå partiene. Erling Nielsens kjente plakat satte Arbeiderpartiets slagord for stortingsvalget i 1933 i sentrum: Hele folket i arbeide – By og land hand i hand. Budskapet er like viktig i dag som det var i 1933 – og kanskje aller viktigst for de 127 000 som i dag morges våknet uten å ha et arbeid å gå til, med de konsekvensene det har for den arbeidsledige, dens familie og samfunnet for øvrig. Mer enn 400 av disse arbeidsledige bor i Sør-Varanger på grunn av konkursen ved Sydvaranger Gruve – en katastrofe for et lite samfunn som Sør-Varanger. Hva kan staten bidra med, var spørsmålet som gikk til Næringsdepartementet. Beskjeden de fikk fra ministeren, var at Finnmark fylkeskommune umiddelbart måtte ta i bruk de regionale virkemidlene for å bidra til ny virksomhet i Kirkenes. Det høres tilforlatelig ut – hvis du tilhører et regjeringsparti – men virkeligheten er at dagens regjering har bidratt til at de regionale virkemidlene i seg selv snart er et konkursbo. De tappes år for år, og bare i Finnmark er disse midlene kuttet med 45 mill. kr siden næringsminister Mæland tok plass i departementet. Beskjeden til de arbeidsledige som er rammet av konkursen, er: Klar dere selv. Det er nok en gang en bekreftelse på at vi har en regjering som velger å forholde seg passiv til de utfordringene de arbeidsledige og lokalsamfunnene har i forbindelse med økende arbeidsledighet. Omstilling, sier regjeringens representanter. Vi kaller det for ansvarsfraskrivelse. Statsministeren var stolt av vår sjømatnæring, og det er jeg også – fordi en stor andel av eksportverdiene tas i land i Finnmark. Det har så langt sikret god sysselsetting på land og nok ressurser til fiskeren både i sjarken og på tråleren. Men mange frykter at regjeringen Solbergs fiskeripolitikk, som beskrives i sjømatindustrimeldingen, vil få dramatiske følger for vår kystbefolkning. I meldingen legger regjeringen sølvskjeen i hånden på de store aktørene i norske fiskerier, og blant dem finner vi ikke sjarkfiskeren fra Finnmark. Mange av dem frykter at de i framtiden må stå med lua i hånden og være glad for at de i det hele tatt får lov til å være en aktør i storhavet utenfor sin egen stuedør på det som er igjen etter at trålerne har forsynt seg og flyttet fellesverdiene ut av fylket – nok et eksempel på denne regjeringens definisjon på omstilling. Fellesskapets ressurser flyttes fra de mange til de få. En slik omstilling vil ikke befolkningen på finnmarkskysten være med på – det vil heller ikke Arbeiderpartiet.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2015-12-03:
Jeg tror de fleste i denne debatten har påpekt at Norge er i den mest utfordrende situasjonen landet har vært i på flere tiår: Oljeprisen har falt, med de konsekvenser det har, og vi har en flyktning- og migrasjonskrise som utfordrer oss både nasjonalt og lokalt. Jeg trenger ikke å utdype det. Våre kommuner tar et stort ansvar for flyktninger og asylsøkere, men situasjonen er krevende og vil kreve enda mer av oss. Samtidig vet vi at mange familier og enkeltpersoner også i våre nærmiljøer opplever stor usikkerhet i år, når vi nå går inn i førjulstida. Det merker vi godt på Sørlandet, der arbeidsledigheten har økt betydelig. Vi er i en situasjon som krever politisk ansvarlighet. Vi er avhengig av å løse oppgavene sammen. For Høyre er det viktig at Norge styres trygt. Jeg er glad for at regjeringa og samarbeidspartiene i denne situasjonen har holdt fast på å prioritere arbeid, aktivitet og omstilling i dette budsjettet. På Sørlandet merker vi at denne regjeringas satsing på infrastruktur og samferdsel er rekordstor. Det nyter vi godt av. Det bevilges mer penger til kunnskap, forskning og innovasjon. Det trengs når vi skal skape framtidas nye arbeidsplasser. Gjennom et godt samarbeid og forlik med Venstre og Kristelig Folkeparti har også vår landsdel fått på plass et sårt tiltrengt såkornfond. Det er, sammen med bevilgningen til Mechatronics Innovation Lab, et viktig redskap for næringsutviklingen i regionen, som landsdelen vår er svært glad for. Ny folkehøyskole i Mandal og et godt tilskudd av nye stipendiatstillinger og studieplasser til universitetet har, sammen med midler til Stiftelsen Arkivet og styrkingen av det regionale forskingsfondet, vært viktige saker for å utvikle kompetansemiljøene på Sørlandet. I dette budsjettet gjør regjeringa, sammen med samarbeidspartiene, et godt løft på dette området. Trygge arbeidsplasser og et godt sosialt sikkerhetsnett er bærebjelken i samfunnet vårt. Her ligger grunnlaget for at Norge også i framtida skal kunne være en konstruktiv bidragsyter på den internasjonale arenaen og ta sitt ansvar i den krevende flyktning- og migrasjonssituasjonen vi står midt i. Mange mennesker er avhengig av at vi gjør vårt nå. Når vi er i ruskevær i landet vårt og opplever internasjonal uro rundt oss, er jeg glad for at regjeringa og samarbeidspartiene nettopp har lagt vekt på fellesskapsansvar, som representanten Skei Grande tidligere etterlyste, og på ansvarlighet og handlekraft i dette budsjettet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-03:
Et tryggere arbeidsliv og flere private produksjonsarbeidsplasser i næringer med fornybart råstoff er de to viktigste utfordringene i 2016. Senterpartiet ser økende problem med å sikre den norske arbeidslivsmodellen, som skal gi alle arbeidsføre trygghet for utkomme av sitt arbeid. Senterpartiet vil derfor systematisk arbeide for et bedre regulert arbeidsliv, med vekt på flere faste stillinger, og stimulere til fagorganisering og et tillitskapende trepartssamarbeid mellom arbeidstaker, arbeidsgiver og det offentlige. Etter Senterpartiets mening er ikke noen sak viktigere for utdanning og danning av ungdom enn at alle ser et framtidshåp i et trygt arbeidsliv. Senterpartiet arbeider for å sikre Norge som et annerledesland i europeisk arbeidsliv. Dette krever at vi politisk kan regulere tilgang på arbeidsfolk fra land utenfor Norden. EØS-avtalen må sies opp og erstattes med en handelsavtale. EU er et eksperiment uten forbilde, som vi må kaste loss fra før vi dras med ned. Euro uten et finansdepartement er ødeleggende for et trygt arbeidsliv med mål om full sysselsetting. Senterpartiet er ikke godt fornøyd med de fire samarbeidspartienes budsjett. De svakeste i arbeidsmarkedet vil få det verre. Senterpartiets budsjettforslag vil gi grunnlag for å skaffe om lag 10 000 av de svakest stilte personene på arbeidsmarkedet mulighet til inntektsbringende arbeid. For Senterpartiet er dette helt avgjørende for å følge opp de mange program og uttalelser om å gjøre en bedre jobb nettopp for disse gruppene. Omfanget av asylsøkere som blir gitt midlertidig oppholdstillatelse, forsterker behovet for disse tiltakene ytterligere. Senterpartiets grunnsyn er at svake sosiale grupper ikke må settes opp mot hverandre. Senterpartiets budsjettalternativ prioriterer nærmere 1,5 mrd. kr til disse gruppene i arbeidslivet. Statsministeren brukte uttrykket «langsiktig omstilling». Uttrykket følges gjerne opp av ord som er politisk korrekte, men uten faglig definisjon: «grønt skifte» og «bioøkonomistrategi». Statsministeren vil ikke bruke «subsidier» – et ord som i de store arbeidsgiverorganisasjonene kalles konkurrerende vilkår. Hvorfor? Jo, fordi Høyre er ideologisk låst til næringsnøytralitet. Ingen næringer skal behandles ut fra sin faktiske økonomiske virkelighet. Alle næringer er like viktige for landet, etter Høyres syn. Etter Senterpartiets syn får vi ikke bedre lønnsomhet i arbeidet med miljøvennlige produkter uten at næringer som baseres på fornybart råstoff istedenfor ikke-fornybart råstoff, gis kraftig økonomisk stimulans gjennom nye økonomiske rammebetingelser. Et slikt brudd med næringsnøytraliteten er helt sentralt og er hele basisen for den vellykkede næringspolitikken som er ført i Norge opp gjennom historia.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-12-03:
Verden har kommet til Norge – mer enn før. Med krigen i Syria kommer 4 millioner flyktninger langs land og strand i Europa, og 8 millioner er i internflukt – en tilstand verken de eller vi ønsker. Samtidig er det andre kriger og ustabile stater i flere andre nærområder i verden som driver mennesker på flukt. Flyktningkommissæren melder at det totalt sett var ca. 14 millioner mennesker på flukt i 2014 i Europas naboområder, og ca. 60 millioner globalt, altså en betraktelig økning i 2015. Utfordringene har dermed også kommet til Norge, og 2016 står for døren. Over lengre tid har land sør i Europa fått et høyt antall flyktninger, og nå, de siste månedene, ser vi at det også øker i Norge. De kommer med små barn på armen. Hvem trodde det? For Kristelig Folkeparti er det viktig at løsningene nå sikrer at de som kommer og har et reelt behov for beskyttelse, får velkomst i en verdig ramme. Det gjelder hele kjeden – akuttmottak, saksbehandling, bosituasjon i asylmottak og ikke minst bosetting og integrering i nye kommuner. Dette er å ivareta våre medmennesker, dokumentere og ta i bruk deres ressurser og motivasjon, slik at de raskt kan ta del i oppgaver, ansvar og rettigheter. Det er å ivareta det beste i oss selv. Kristelig Folkeparti er glad for og mener at det er viktig og riktig å inngå et bredt forlik for å sikre gode løsninger, og vi har oppfordret til det hele veien. Noe av det viktigste vi nå gjør, er å sørge for en raskere retur av personer som ikke har grunnlag for beskyttelse. Det er bra for dem det gjelder, og for samfunnet, som da kan prioritere dem som skal få bli. Dette er også viktig for å bevare asylinstituttet. Grunnløse søkere kan sendes raskt ut, men kun etter en verdig juridisk saksbehandling. Vi er nå inne i en ekstraordinær situasjon som krever mye av utlendingsforvaltningen. Det er derfor grunn til å takke og motivere – og styrke – UDI og politiet, slik at de får økt kapasitet. Vi har jo sett at saksbehandlingstiden allerede fra før var for lang. På noen av punktene i forliket ber vi regjeringen om å komme tilbake til Stortinget med en oppfølging, og vi ser fram til å bidra konstruktivt i dette arbeidet. Kristelig Folkeparti stemmer for tiltak og forslag som ivaretar de beste verdiene i våre demokratiske, medmenneskelige og juridiske tradisjoner i Norge. Denne uken startet partiene i forliket opp forhandlingene. Situasjonen krever innstramminger, ja, men like viktig er en styrking av kommunene, slik at de blir i god stand til å håndtere mottak og bosetting. For egen del forstår jeg ikke motstanden som noen i Fremskrittspartiet har uttrykt; det må jo være viktig å få orden på dette. Vi vet at tre fjerdedeler av asylsøkerne nå får innvilget opphold. Da er det avgjørende at vi starter raskt med integreringsarbeidet, slik at denne gruppen blir godt integrert og fortest mulig en del av det norske samfunnet. Det ønsker de nok selv også.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-12-03:
I mitt tidligere innlegg tok jeg opp dette med 2016 som står for døren nå, og asylforliket vi har bak oss. Vi må få fokuset over fra de akutte tiltakene til nå å se litt på lengre sikt. I den sammenheng sa jeg at integrering er viktig. Vi må sørge for at en får lære norsk og blir bosatt så fort som mulig. Så kom jeg til å si at enkelte i Fremskrittspartiet kan være imot bosetting. Det har jeg hørt. Da kvitterte Tybring-Gjedde engasjert med at ja, alle skal hjem igjen – alle skal hjem igjen. Jeg ser for meg at det er vanskelig å ha en gruppebehandling av disse. Det skal avgjøres individuelt av myndighetene etter nasjonale regler og internasjonale avtaler hvem som skal ut og hvem som skal få bli. Vi skal ha et verdig rettsprinsipp angående det. Jeg har da et spørsmål til finansministeren: Kan en mene det at en skal sitte fem år uvirksom uten å lære norsk språk? Det virker å være helt imot det jeg har hørt partiet ellers si. Det må jo være i alles interesse å utnytte de ressursene som finnes der. Argumentasjonen var at en ikke behøver å lære norsk, for alle skal hjem igjen – altså fem år parkert i norske asylmottak. Det låt veldig fremmed for meg. Jeg avslutter med at – jeg bruker ikke taletiden – jeg bare er glad for at Fremskrittspartiet har en statsråd og mange representanter som ønsker å ta tak i situasjonen i et konstruktivt og forpliktende samarbeid i lag med Kommune-Norge. Jeg ser fram til meldingen fra regjeringen om dette.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2015-12-03:
Arbeiderpartiets Marianne Marthinsen hevdet tidligere i dag at regjeringen ikke tenker på de 127 000 arbeidsledige som går en usikker tid i møte. Marthinsen tar feil. Budsjettet vi behandler, er et budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling, som skal stimulere til å skape nye arbeidsplasser og bidra til at arbeidsledige kommer i jobb. Det finnes ingen «quick fix»-løsning når det gjelder den økte arbeidsledigheten. Det må settes inn tiltak som skal hjelpe til på både kort og lang sikt. Derfor har regjeringen lagt inn en kortsiktig målrettet tiltakspakke, som vil ha effekt på sysselsettingen i de deler av landet som er hardest rammet av ledigheten. Regjeringen evner å ha to tanker i hodet samtidig. Evnen til å tenke langsiktig vil jeg si nærmest har blitt dagens regjerings varemerke. Budskapet har hele tiden vært å ruste Norge for fremtiden. Regjeringen har siden den tiltrådte, vært opptatt av at vi må få flere økonomiske ben å stå på og bli mindre oljeavhengige. Derfor har regjeringen konsekvent prioritert satsing på kunnskap, forskning og innovasjon – i sterk kontrast til hva den rød-grønne regjeringen gjorde. Derfor blir det ganske søkt når Arbeiderpartiet gjentar sitt mantra om at regjeringen gjør for lite og kommer for sent på banen når det gjelder omstilling. Historien forteller oss at de selv hadde verken vilje eller evne til å utnytte handlingsrommet de hadde til å investere i den langsiktige vekstevnen i økonomien. Regjeringen Stoltenberg valgte faktisk åpent å legge inn et hvileskjær i forskningen. Handlingsrommet ble i stedet brukt til økte offentlige utgifter. Å satse på kunnskap og forskning er nødvendig for utvikling av ny teknologi og nye arbeidsplasser. I løpet av de neste 20 årene vil teknologien bidra til å skape arbeidsplasser vi i dag ikke kjenner. Innen offshorenæringen ser vi allerede en utvikling hvor mer og mer av arbeidet blir styrt fra land. Fortsatt vil det være behov for ansatte som følger opp sikkerhet og vedlikehold på plattformene, men på grunn av ny teknologi og utvikling av nye energikilder vil oljeindustrien trenge færre arbeidere. På sykehusene har det også skjedd mye. På operasjonssalene må en i dag kunne beherske både skalpellen og tastaturet som styrer operasjonene. Utviklingen har åpnet for en helt ny verden av muligheter med behov for ny kompetanse. Vi trenger mennesker som kan utvikle teknologien ytterligere, til beste for pasientene. De nye arbeidsplassene og næringene som skal løfte Norge videre, må konkurrere og skape verdier i en fremtid med lave utslipp av klimagasser. Ny klimateknologi vil gi oss mulighet til å utvikle nye grønne produkter og tjenester som bidrar til reduserte utslipp og nye trygge arbeidsplasser. Regjeringen viser at den tenker langsiktig med budsjettet som er lagt frem. Retningen i politikken er endret ved å vri oljepengebruken fra drift til det handlingsregelen sier: til investeringer i kunnskap, forskning og innovasjon, til samferdsel og infrastruktur og til vekstfremmende skattelettelser. Regjeringen ruster Norge for fremtiden med et budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling, som svarer på utfordringene for norsk økonomi.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-12-03:
Vi i Kristelig Folkeparti er glad for å ha fått gjennomslag for en betydelig styrking av distriktene i budsjettavtalen med regjeringspartiene og Venstre i forhold til forslaget regjeringen la fram. I avtalen styrkes distriktene med 670 mill. kr. Vi skal ta hele landet i bruk, ulike mennesker har ulike ønsker om hvor de vil bo. Dette krever at det føres en distriktsvennlig politikk som legger til rette for næringsvirksomhet og god infrastruktur over hele landet. For vårt parti var det også viktig å stoppe statliggjøringen av den kommunale skatteoppkreverfunksjonen, som ville bidratt til en sentralisering som vi ikke tror tjener distriktene. Det er av betydning for Kristelig Folkeparti å sikre at denne kompetansen fortsatt er til stede i kommunene landet over. Vi har en effektiv skatteinnkreving i dag, og vi tror lokal kunnskap er viktig for å kunne utøve denne tjenesten på en god måte. Norge har store ressurser av tømmer, som kan gi varige distriktsarbeidsplasser. Rasjonell utnyttelse av denne råvaren krever imidlertid at infrastrukturen er på plass, slik at tømmeret kan transporteres fra hogstområdet til områder for videreforedling. Her er bygging av tømmerkaier viktig. Vi er opptatt av at infrastrukturen for skogbruksnæringen skal bedres. Gjennom en økning av tilskuddet til bygging av tømmerkaier tror vi at dette vil være et viktig virkemiddel for å få fram tømmeret til de riktige stedene. Kristelig Folkeparti er svært bevisst på den viktige posisjonen fiskeri har for å opprettholde bosetting langs kysten. Bevilgningsøkningen i samarbeidsavtalen som vi fikk til i budsjettforhandlingene, 40 mill. kr til fiskerihavner, bidrar nettopp til at det er mulig å opprettholde en variert struktur i fiskeflåten. Vi vet at fiskerihavner redder liv og ivaretar en akseptabel seilingsvei for de minste fartøygruppene. Videreføring av ordningen med statlig tilskudd til fiskerihavner bidrar også til at det kan bygges flere havner, og det motvirker sentralisering av fiskeindustrien. Trygge veier er avgjørende for bosetting og næringsliv i hele landet. Derfor må sikkerheten styrkes på veier med stor rasfare. Mange bilister lever i dag med svært rasutsatte veier, som er en belastning for den enkelte og skaper utrygghet i hverdagen. Vi er fornøyd med at en økt bevilgning på 75 mill. kr til skredsikring av fylkesveier har kommet på plass. Flere skredutsatte veier kan dermed sikres og bidra til å gi tryggheten tilbake til folk som må ferdes på disse veiene.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-03:
Både i Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens forslag til budsjett og etter forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre fortsetter de store satsingene på infrastruktur, kunnskap, forskning, innovasjon, justis og helse. Vi i Fremskrittspartiet er veldig fornøyde med at regjeringen har som uttalt mål at Norge skal være blant Europas mest innovative land. Det er helt avgjørende for at vi skal klare å opprettholde vekst, velferd og velstand også i framtiden. Det er en god vekst i FoU-budsjettet – det har en samlet realvekst på mer enn 4 pst. etter budsjettforliket. Regjeringen følger opp alle de seks tematiske prioriteringene i langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Planen følges opp med nærmere 900 mill. kr neste år. Hovedprioriteringene i budsjettet for 2016 er satsingsområdene hav, et innovativt og omstillingsdyktig næringsliv og verdensledende fagmiljøer. Fremskrittspartiet er særlig glad for prioriteringer av næringsrettet forskning og utvikling i neste års budsjett. Både SkatteFUNN, Brukerstyrt innovasjonsarena og FORNY2020 får økninger i sine bevilgninger for å styrke etablerte og nye bedrifters evne til å satse på forskning i egen regi. Etter regjeringsskiftet har bedriftenes forsknings- og innovasjonsinnsats økt kraftig, nettopp på grunn av at virkemidlene er økt. Derfor er det vanskelig for meg å forstå hvorfor Arbeiderpartiet i sitt alternative statsbudsjett kutter 50 mill. kr i FORNY2020-programmet, som bidrar til kommersialisering av forskningsresultater. Norge må sies å være inne i en vanskelig tid. Fallet i oljeprisen har stor innvirkning på arbeidsmarkedet, og ledigheten øker. Samtidig er det et enormt press på Norge og Europa utenfra. I en slik situasjon kreves det handlekraft og vilje til å satse. Både nåtidig og framtidig velferd og verdiskaping er avhengig av at man investerer massivt innenfor forskning og utdanning og i infrastruktur. Jeg er derfor glad for at det satses bredt på kompetansebygging, innovasjon og verdiskaping, som gir gode grunnlag for vekst, omstilling og verdiskaping. Midlene til forskning økes på bred front, bl.a. er bevilgningene til Klimateknologifondet økt med flere milliarder kroner. Fondet finansierer bl.a. Enova, som støtter viktige industriprosjekter innen fornybar energi. Videre ser vi at forskningssentre for miljøvennlig energi, FME, som samler de beste forskningsmiljøene og næringslivet, styrkes med flere titalls millioner kroner.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Først vil jeg beklage at jeg ikke var til stede da jeg opprinnelig skulle hatt ordet, ifølge talerlista. Det skyldes ikke sløvhet, men at jeg deltok i en debatt også utenfor dette huset i ettermiddag. Det jeg har på hjertet, er at vi lever i en tid med utfordringer. Det er en tid med økt arbeidsledighet og større usikkerhet. Vi skal gjøre viktige veivalg nå, og de valgene vil prege samfunnet vårt i år framover. Denne høsten har vi også sett et stort antall asylsøkere som har nådd våre og nabolandenes grenser, i større grad enn vi kunne forestille oss. Det setter oss på prøve, ikke minst når det gjelder det å kunne ha to perspektiver: å føre en politikk som er tuftet på den humanistiske tradisjonen vi bekjenner oss til, og som forplikter oss til å gi vern til forfulgte, og samtidig kunne returnere på en rask og verdig måte dem som ikke har et beskyttelsesbehov. Klarer vi å holde fast ved begge disse to perspektivene i denne utfordrende tid, kan man spørre? Ikke på alle plattformer hvor debatten utspinner seg, dessverre. Da er det viktig at vi i dette hus holder den etiske fanen høyt når debatten om asylsøkere, flyktninger, bosetting, integrering og retur kommer opp på dagsordenen. Oljepengebruk i årets budsjett mangler sin like. Oljefondet har nå fått permanent opphold i smørebua når regjeringa skal ha statsbudsjettet på kjøl. Det er nesten komisk at opposisjonen ønsker å bruke mindre penger enn regjeringa. Som helsepolitiker må jeg få si at til tross for rekordhøy pengebruk har ikke regjeringa funnet rom for heilt nødvendige investeringer i helse i statsbudsjettet for 2016 verken når det gjelder satsing på det helsefremmende forebyggende helsearbeidet og folkehelse, eller i forslag til bevilgning for sykehusene. Det er behov for en langt tydeligere satsing på helse enn det som legges fram i dette budsjettet. Og ikke minst, regjeringa må snart begynne å innrette budsjettet ut fra eget utsagn om at man først og fremst vil styrke det offentlige helsevesenet. Med andre ord: Privatiseringseksperimenter som «fritt behandlingsvalg», som vil sluse ressursene inn mot de store kommersielle aktørene, er det siste vi trenger i norsk helsevesen. God helse handler ofte om muligheten for hver enkelt av oss til å leve et godt liv. Arbeiderpartiets mål er et samfunn som fremmer god fysisk og psykisk helse for alle. Derfor er forebygging blant barn og unge og tidlig innsats en av de viktigste helseinvesteringene vi som samfunn kan gjøre. Vi vil føre en politikk som bekjemper sosial ulikhet i helse. Da er det slik at arbeid til alle faktisk er den beste medisin for folkehelsa. Høy sysselsetting gir også inntekter som kan finansiere viktige fellesoppgaver som utdanning, helsetjenester og infrastruktur. Derfor er det trasig at det budsjettet som regjeringa har lagt fram, har svært få tiltak rettet inn mot arbeidsledighet. Regjeringa fører en politikk som vil øke forskjellene, mens regninga er det neste generasjon som vil ta. Det er stikk i strid med det Arbeiderpartiet ønsker for samfunnsutviklinga.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2015-12-03:
Et velfungerende arbeidsmarked er viktig, for ikke å si avgjørende for at vi som mennesker kan realisere våre drømmer. Derfor er det viktig å komme i jobb. Like muligheter er en styrke, og forskjellen mellom mennesker som er i jobb og de som faller utenfor, kan være stor. Derfor støtter jeg regjeringens uttalte mål om et trygt og fleksibelt arbeidsmarked som vil sikre lav arbeidsløshet og høy sysselsetting. Regjeringen vil styrke arbeidsplassenes konkurransekraft og skape nye, trygge arbeidsplasser. Ungdommen er viktig. Jeg har stor tro på både ungdommen og ungdomspakken regjeringen foreslår. Den skal motvirke at unge faller utenfor utdanning og arbeidsliv. Men opplæring og aktivitet vil være svært viktig også for dem som er mellom skole og arbeid. Fremskrittspartiet har i mange år snakket om avkortningen for gifte og samboende pensjonister som til nå har vært på 15 pst. Dette er etter min mening penger som blir stjålet fra personer som har opparbeidet seg en rettighet, bare fordi de er gift eller samboende. Da blir de altså på en måte straffet. Selv om det er billigere å bo sammen og dele på utgiftene, unnskylder ikke det det faktum at man tar fra folk rettigheter de har opparbeidet seg selv. Derfor er jeg glad for at vi nå har fått flertall for å øke grunnpensjonen fra 85 til 90 pst. Det vil si at avkortningen vil gå ned fra 15 til 10 pst., og er altså i riktig retning. Så vil jeg gå litt over til samferdsel. Gode, trygge veier er viktig for oss alle. Det er også viktig å ha gode, trygge veier i distriktene. Derfor er jeg glad for at regjeringen følger opp både rv. 9 gjennom Aust-Agder og E18 Arendal–Tvedestrand. Veiselskap er nå etablert og vil starte opp sitt arbeid med utvalgte strekninger, og en av dem er strekningen E18 Arendal–Tvedestrand. Dette er en strekning som har blitt tatt opp fra denne talerstolen år etter år. Men først etter regjeringsskiftet kom pengene på bordet, og arbeidene kan settes i gang. Jeg er stolt av å være medlem av et handlekraftig regjeringsparti. Men: Det er også viktig å ta vare på infrastrukturen – ikke bare den vi bygger ny, men også det vi allerede har bygget. Vedlikeholdsetterslepet på vei har stoppet opp takket være dagens regjering, etter at etterslepet i mange tiår bare har økt og økt. I statsbudsjettet for 2016 som nå ligger til behandling, vil vedlikeholdsetterslepet på både vei og bane fortsette å bli redusert vesentlig. Så til slutt: Den nye regjeringen og våre samarbeidspartnere er gode for Norge og for vår befolkning.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2015-12-03:
Norge er ikke i krise, sa statsministeren. Det kan hende, men det finnes rekordmange mennesker i dette landet som erfarer kriser i sine liv akkurat nå. Jeg snakker om de over 100 000 arbeidsledige, jeg snakker om de rekordmange som kommer hit for å søke ly og beskyttelse. Det er dem politikken er der for å hjelpe. Og når vi står overfor så store utfordringer, må vi bruke tid på å løse dem, ikke sette dem opp mot hverandre. Det er derfor det nesten er utrolig å høre at statsministeren ikke griper sjansen til å tilbakevise at de 200 mill. kr i kutt i tiltak for sysselsetting på Sør-Vestlandet ble gjort for å håndtere flyktning- og integreringsjobben. Når man gir 6 mrd. kr i skattelette, er det veldig underlig at prioriteringen er å kutte sysselsettingstiltak. Vi har så krevende oppgaver foran oss at vi er nødt til å konsentrere oss om det som virker. Skattelette er sikkert veldig kjekt for dem som får det, men det integrerer fryktelig lite. Jeg har ikke hørt eller lest en eneste bekreftelse på at skattelette skaper flere jobber enn politikk for økt sysselsetting. Det er ikke sånn at land med 0 pst. skatt gir 100 pst. sysselsetting. Arbeiderpartiet tror på at fellesskapet kan løse våre felles problemer. Vi tror på politikk og at den kan hjelpe. Heldigvis er det bedrifter som skaper arbeidsplasser, men vi må sørge for å sikre dem. Heldigvis er det ikke regjering eller storting som integrerer – folk integrerer folk. Men folk bor i kommuner, og da må vi sette de kommunene i stand til å hjelpe folk til å gjøre den jobben, og at det skal være enklere, ikke vanskeligere eller tyngre. Alle prioriteringer som koster, men er riktige, kan forklares. Men når man gir 6 mrd. kr i skattelette, er det ikke en forklaring å si at vi har en flyktningutfordring her, skjønner du, derfor må vi kutte i sysselsettingstiltak. Det er ikke en forklaring, det er en avsporing.
Ingjerd Schou (Høyre), 2015-12-03:
Det er ikke regjeringens skyld at oljeprisen er halvert. Det var heller ikke de rød-grønnes skyld at finanskrisen kom i 2009, men det er de rød-grønnes ansvar at de ikke startet omstillingen tidligere slik at vi ble så utsatt for en halvering av oljeprisen. Jeg tør minne om at jeg ikke skal hakke på de åtte årene som er gått, men påpeke at den arven forrige regjering etterlot seg, har de ansvar for. Det er heller ikke utidig at opposisjonen hamrer og jamrer. Det jeg synes er utidig, er at man ikke anviser løsninger, men bare beskriver situasjonen. Det landet trenger nå, er ansvarlighet, det er at man handler, at det nasjonale lederskapet har som overskrifter arbeid, aktivitet og omstilling, at man erkjenner at politikken vår er oppe til eksamen i møte med den enkelte og ikke systemene, og at vi klarer å ha en nasjonal politikk som bærer over tid, og som tåler svingninger. Jeg har i løpet av dagen registrert at gjentatte opposisjonspolitikere nettopp har beskrevet situasjonen, hvor vanskelig og ille alt er blitt med dette statsbudsjettet. Men jeg synes det er uansvarlig når man som opposisjonspolitikere tar til orde for at man skal reversere nødvendig omstilling. Jeg synes også det er vinglete og lite forutsigbart å skifte mening på en rekke politikkområder, som det jeg har sett deler av opposisjonen gjøre nå i både asylpolitikken og integreringspolitikken, f.eks. å få folk i arbeid før man identitetsavklarer. Norge er i en av de mest utfordrende situasjonene vi har hatt på flere år. Oljeprisen har falt, ledigheten har økt, og vi har en flyktning- og migrasjonskrise. Europa utsettes for terror, familier og enkeltpersoner opplever usikkerhet. Da kreves det politisk ansvarlighet, og det kreves et nasjonalt lederskap som har det for øye at vi evner å se og gjøre de nødvendige tiltakene som nettopp omstiller, får folk i aktivitet og arbeid og sikrer at folk klarer hverdagen sin. Det kan ikke være overraskende for noen at vi vant valget i 2013 både på det å få nye ideer og andre løsninger for å ruste Norge for fremtiden. Allerede da påpekte Høyre at Norge har en utfordring med det todelte næringslivet, og tiden vi er inne i nå, viser hvor rett vi hadde. Oljeprisfallet og behovet for omstilling kom raskere enn vi alle hadde trodd.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
På vegne av stortingsrepresentantene Rigmor Aasrud, Arild Grande, Hege Haukeland Liadal, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv vil jeg fremme et representantforsalg om lovfesting av ungdomsråd.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Presidentskapet legger i dag fram innstilling om regulering av godtgjørelse for stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer. Presidentskapet fremmer et enstemmig forslag om at Stortinget fastsetter godtgjørelsen som Stortingets lønnskommisjon har foreslått i sin innstilling. Kommisjonen har innhentet opplysninger fra flere hold for å kartlegge lønnsutviklingen i norsk arbeidsliv, fra både privat og offentlig virksomhet. Kommisjonen viser også til den enighet det har vært om nivået på årets oppgjør. Som i tidligere år har Lønnskommisjonen lagt vekt på den forventede årslønnsvekst ved årets oppgjør. Lønnskommisjonens innstilling innebærer en årslønnsvekst i 2015 for stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer på 2,7 pst., dette med utgangspunkt i beregnet årslønnsvekst i så vel statlig, kommunal som privat sektor. Presidentskapet viser til at Lønnskommisjonen har sett på lønnsutviklingen til stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer sett i forhold til den alminnelige lønnsutviklingen samt sentrale ledergrupper i staten i perioden 1999–2013. I den anledning kommenterer Lønnskommisjonen at det i lønnsutviklingen mellom de nevnte ledergrupper og stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer har utviklet seg en avstand over tid. Presidentskapet merker seg at kommisjonen i årets oppgjør ikke finner grunn til å foreta endringer i beregningsmåten for godtgjørelsen, og videre at kommisjonen i kommende lønnsoppgjør vil komme tilbake til hvordan avstanden i lønnsutviklingen skal håndteres. På denne bakgrunn anbefales presidentskapets tilrådning.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
SV vil i år som tidligere fremme et eget forslag i denne saken. Det er omdelt, og det er et beriktiget forslag. Det er ikke det som ligger ute på Stortingets hjemmeside, men altså et beriktiget forslag. Grunnen til at vi gjør dette, er: Punkt 1: Vi mener at Stortingets lønnskommisjon ikke er et egnet redskap til å fastsette Stortingets lønn. Stortinget må behandle det, det er det vi driver med nå, så vi må ta et selvstendig standpunkt til det. Punkt 2: Når man regulerer lønn med prosent, får de som har høy lønn, en mye høyere lønnsøkning i kroner og øre enn de som har lav lønn. De som har lav lønn, kan skrive under på at – for å si det sånn – 2 pst. av 800 000 kr er noe helt annet enn 2 pst. av 200 000 kr. Det er kroner og øre vi betaler både mat, husleie og alle de andre tingene med, så det å si at man har en lik lønnsutvikling når man har den samme prosenten, stemmer i hvert fall ikke når man skal leve livet sitt i en vanlig hverdag. Vi i SV mener at Stortinget skal være tilbakeholden med å øke sine egne lønninger med mer enn gjennomsnittet av det befolkningen får, og derfor er vårt forslag at vi skal øke det med et gjennomsnittlig kronebeløp av det som har vært lønnsutviklingen for andre. For statsministerlønningen foreslår vi frys nå, og det betyr i praksis, når man regner inn overhenget, at statsministeren allikevel får et kronetillegg på 16 000. Vi mener at dette er et godt lønnsnivå. Storting og regjering skal ha et godt lønnsnivå, men de skal ikke ha et lønnsnivå som skiller seg langt fra det vanlige folk har. Vi sitter og bestemmer hva andre folk skal ha når de er i f.eks. ulike typer livskriser, eller hva de skal få når de ikke har lønn, og vi bestemmer hva som skal være ytelser på ulike områder – og hvis vår egen situasjon er helt fjern fra det, mener vi det er feil. Vi skal være folkets representanter, og vi skal ha et nivå på våre lønninger som er rimelig godt – det er det – men det skal ikke være helt annerledes. Derfor er SV også svært betenkt over de signalene som nå kommer fra Stortingets lønnskommisjon om at man nå skal se sterkere hen til lønnsutviklingen blant statens ledere. Hvis statens ledere rykker fra i lønnsnivå, er det den lønnspolitikken det må gjøres noe med, og bremses, før man gjør det motsatte, nemlig å si at da skal stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer opp i lønn. Det er behov for mindre forskjeller og ikke større forskjeller, og Stortinget skal ikke med egen lønnspolitikk bidra til å øke forskjellene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Jeg vil uttrykke støtte til innlegget til representanten Vågslid. Det er selvfølgelig et stort framskritt når man får kortere frister for alle, men hvis man skal gjøre den type avveininger, er det helt nødvendig at man har faglig og god nok innsikt til å kunne gjøre dem. Mennesker, og da også barn, er veldig ulikt sårbare når det gjelder dette vanskelige temaet, og jeg har opplevd også i andre saker at man ikke vurderer vold som alvorlig før det har skjedd svært mange ganger. Det er faglig sett helt feil. Det kan være ganske ødeleggende hvis det har skjedd én gang. Så at det skal være et gjentakende mønster, og at det skal danne grunnlag for hva som blir vurdert som alvorlig eller ikke, er SV helt uenig i. Også hvis man sondrer mellom det å være vitne til vold og det å være utsatt for vold, viser forskning at det å være vitne til vold kan være absolutt like skadelig for barn. Man må bygge på de faglige vurderingene her og ikke ha en skjematisk tenkning rundt disse fristene.
Anders B. Werp (Høyre), 2015-06-10:
Svaret er kort og godt ja, og la meg utdype det ytterligere: Jeg opplever at den underliggende avtalen for proposisjonen, selve proposisjonen og ikke minst forliket i justiskomiteen understreker nettopp det poenget som representanten Asphjell tar opp. Dette gjør vi for å få resultater, dette gjør vi for å trygge samfunnet, øke beredskapen og styrke samfunnets evne til å håndtere uønskede hendelser. Å få målbare resultater er viktig for regjeringen og oss alle sammen. Derfor er det lagt inn evalueringer, og vi skal ha ytterligere utredninger på viktige felt, som kommer til å synliggjøre dette tydeligere.
Anders B. Werp (Høyre), 2015-06-10:
Ordfører Jonni Solsvik, som også er tidligere lensmann i samme kommune, har et sterkt engasjement for sitt lokalsamfunn, sin kommune og tryggheten der – på lik linje med alle andre av landets ordførere. Det har vi ivaretatt i denne saken ved at vi for første gang fra Stortingets side nettopp stiller strenge responstidskrav til politiet. Det er – jeg vil kalle det – vågalt, men det er viktig, og det er nødvendig, nettopp for å ivareta det engasjementet for økt trygghet i lokalsamfunnet som ordførere og andre lokale representanter er opptatt av. Representanten Sjelmo Nordås tar jo dermed opp også et annet viktig aspekt ved dette: Hva skal samfunnets risikoaspekt være? For vi er vel alle opptatt av at vi aldri kommer til et risikofritt samfunn? Det er ikke et godt samfunn – det blir en politistat. Men vi kan redusere risikoen for uønskede hendelser mest mulig, og det gjør vi med denne reformen, ved å stille responstidskrav. Det er et langt og vågalt skritt i riktig retning.
Anders B. Werp (Høyre), 2015-06-10:
Debatten nærmer seg antakeligvis slutten, og jeg skal på ingen måte påta meg rollen med å oppsummere. Jeg vil si at debatten har vært god selv om uenigheten på visse punkter er veldig tydelig. Nærpolitireformen vil gi mer nært politi, det er det ingen tvil om. Situasjonen i dag er at vi ikke har den nærheten mellom politi og innbyggere som vi alle sammen ønsker. Hvis utgangspunktet er å beholde det sånn som det er i dag, får vi altså det motsatte. Da får vi et fjernt politi, stengte lensmannskontorer store deler av døgnet og svak bemanning i distriktene. Nå flytter vi kompetanse og kapasitet i politiet ut fra de største politidistriktene til færre politidistrikter, som nå får større mulighet til å etablere fagmiljøene som er nødvendig. Vi tar også inn over oss det som var et viktig læringspunkt fra forrige politireform i år 2000, som trådte i kraft fra 2002. Evalueringen av den reformen var at mange ting fungerte. Det som ikke fungerte, og som gjorde at man ikke tok ut reformens fulle potensial – som det står i evalueringen – var nettopp at man ikke ville, ikke turte og i hvert fall ikke gjorde noe med organiseringen av ytre etat i politiet. Det våger vi, det vil vi, og det gjør vi nå med klare politiske føringer til prosess og klagebehandling. Samtidig gir vi større handlingsrom til dem som vet best, og som jeg ikke et sekund tviler på har det lokale engasjement, nemlig politiet. Ut fra tjenestens innhold kan de – solide fagfolk på feltet – gi innspill og få større myndighet til å organisere en så viktig del av sin tjeneste. Det gir nærpolitireformen innhold. Det er jeg stolt over.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
I dag behandler vi en stor og viktig sak og en viktig reform for politiet, men vi har erfaringer med at når store og viktige reformer blir satt ut i livet, får de ikke den effekten som vi ønsker, verken på kort eller lang sikt. En SINTEF-rapport viser at sammenslåingen av Helse Sør og Helse Øst til nye Helse Sør-Øst ikke har gitt noen gevinst, verken faglig eller økonomisk i helsesektoren. Departementet har heller ikke i denne saken skissert en helhetlig gevinstrealisering eller en helhetlig merkostnad for reformen. Så mitt spørsmål til Høyre blir da: Vil Høyre og regjeringen sikre at det blir en gevinstrealisering i omstillingen av politiet, sånn at vi får mer politikraft ut i landet vårt?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Dette er en viktig sak, og det har ikke vært noen spesielt stor uenighet i saken. Jeg tror alle sammen har et ønske om å få ryddet opp i den praksisen som har vært. Arbeiderpartiet vil understreke at det er etablert en lang og fast praksis for dagens former for bistand fra Forsvaret til politiet. Det er regulert i instruks om Forsvarets bistand til politiet, altså bistandsinstruksen. Vi merker oss selvsagt at det kan være grunn til å stille spørsmål om dette, ved at forslaget legger opp til en omfattende bruk av forskrift framfor å regulere dette i lov – særskilt knyttet til den til dels omfattende adgangen til bistand som gis i § 27 tredje og fjerde ledd. Arbeiderpartiet vil understreke at det siden terrorangrepet 22. juli 2011 har vært stor oppmerksomhet rundt det å forbedre ivaretakelsen av samfunnssikkerheten i Norge, herunder det sivil-militære samarbeidet, og sikre de rettslige og praktiske rammene for en mer effektiv bistand fra Forsvaret når politiet anmoder om det. Samtidig kan Forsvaret bistå med en rekke ulike og relevante kapasiteter i denne typen situasjoner. Det kan f.eks. være helikoptertransport, sikring av viktige objekter og bistand fra Forsvarets spesialstyrker. Derfor er det etter vårt syn av særlig betydning at regjeringen Solberg nå følger opp ved å foreslå å regulere de lovmessige rammene for Forsvarets bistand til politiet. Vi vil sterkt understreke at et lovverk som regulerer Forsvarets bistand til politiet i egen lov, vil bidra til stats- og samfunnssikkerheten i langt større grad, og vi håper at det vil komme i framtiden.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-06-10:
Responstid er en viktig del av beredskapen. Den sier noe om når innbyggerne kan forvente at politiet kommer, og legger føringer for hvor politiet skal befinne seg. En Høyre-ordfører og tidligere lensmann i Andøy kommune i Nordland uttalte til NRK i februar i år at han var svært bekymret for responstiden i sitt distrikt. Nordland har lange avstander, og ut ifra kravene til responstid vil det være en ganske stor prosentandel i Nordland som ikke vil ha rett til å få hjelp innen et visst antall minutter. Det kan gjelde ganske mange i distriktsfylker som Nordland. Mener representanten Werp at det er akseptabelt at politiet ikke må være på et åsted i løpet av 45 minutter mange steder i Nordland og i andre distriktsfylker, som vi har flere av i Norge?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Det gjer representanten.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Premissane for spørsmålet er feil. Det Arbeidarpartiet har bidratt til gjennom arbeidet med politireforma, er å sørgja for, med omsyn til den blankofullmakta som regjeringa og Venstre opphavleg gav til politiet, at Politidirektoratet no har sterk plikt til å involvera kommunane sterkt både i sjølve prosessen og i sluttresultatet. Det handlar om at dei skal få tydeleg informasjon på førehand om kva slags sluttresultat dei skal få. Det skal vera mogleg å evaluera det, det skal vera mogleg å etterprøva det. Politimeistrane har også sterk plikt til å sørgja for at dei løfta som på førehand vert gjevne, faktisk vert følgde opp i praksis. Kommunane har rett til å sitja i styringsgruppene og på den måten ha innflytelse over både prosess og sluttresultat. Det er noko av Arbeidarpartiets avtrykk i denne reforma: det å sørgja for at sluttresultatet har mykje sterkare lokal forankring enn det som ville vore mogleg med regjeringa og Venstre sitt forslag.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Det korte svaret er at heller ikkje i framtida vil Arbeidarpartiet vera med på noka sentraliseringsferd. Eg respekterer for så vidt Senterpartiets ønske om å rettferdiggjera at dei står utanfor forliket, og det kan vera noko av forklaringa på at representanten vel den ordbruken som representanten gjer. Realiteten er jo at premissane for dei endringane som politiet no står overfor, er det demokratiet og Stortinget som vedtek, gjennom politireforma, med dei endringane som Arbeidarpartiet har bidratt til å få på plass. Realiteten i det som representanten frå Senterpartiet seier, er langt på veg at ho då ser ut til å meina at ein òg ved lokal einigheit, ved lokalt ønske om endringar, skal måtta løfta dei spørsmåla inn til t.d. politisk leiing i Justisdepartementet. Det me har sørgt for, er at når det er lokal einigheit, så er det klart vedtekne politiske kriterium for korleis ein skal gå fram vidare. Og dersom det er lokal ueinigheit og ønske om å ta tak i dette på ny, er det mogleg å løfta den klagen inn til politisk nivå i Justisdepartementet. Det er ein fornuftig måte å gå fram på.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Eg kler ikkje forkle, så heller ikkje i den saka kjem eg til å ha på meg forkle. Eg må gjenta at Arbeidarpartiet ikkje har legitimert og i framtida ikkje vil legitimera noka sentralisering av beredskapen i det formatet som representanten her prøver å skissera. Det Arbeidarpartiet er oppteke av, er vår beredskap, vår evne til å førebyggja, og at vårt politi skal vera til stades der folk bur, der kriminaliteten skjer. Det er òg grunnen til at vårt avtrykk på denne reforma nettopp er at ein skal ha eit mykje sterkare lokalt forankra politi ved at kommunane får medeigarskap til både prosess og sluttresultat gjennom klart vedtekne politiske kriterium som Stortinget no sluttar seg til, som ikkje låg i reforma som vart lagd fram frå regjeringa og Venstre, men som no er ein realitet for folk og lokalsamfunn over heile landet. Det er eg stolt over.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
I politireformforliket er det klart slått fast at alle kommunar som det vedkjem, skal ha klagetilgang til justisministeren. For Arbeidarpartiet har det òg vore viktig å gje kommunane reell lokal medverknad og eigarskap til sluttresultatet, at dei lokale avgjerdene er forpliktande og vert gjennomførte, og at statsråden si moglegheit til å overprøva den lokale einigheita vert redusert. Korfor er det viktig for Senterpartiet at justisministeren skal kunna overprøva den lokale einigheita?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Med dagens sak om politireform vert det fatta vedtak av Stortinget som ikkje låg i regjeringas opphavlege forslag, bl.a. nye plikter for Politidirektoratet, med tanke på korleis kommunane reint konkret skal verta involverte og ha eigarskap til prosess og sluttresultat. Så er det slik at for berre nokre veker sidan vart det fremja sterk kritikk – av nokre parti til og med mistillit – av justisministerens handtering av saka som gjeld lengeverande asylbarn. Det handla bl.a. om manglande oppfølging av styringssignal gjeve til Politidirektoratet. Spørsmålet mitt er: Kva har justisministeren lært av saka om lengeverande asylbarn og om oppfølging av styringssignal som vil sørgja for at dei nye vedtaka frå forliket om politireform vil verta handterte på ein betre måte?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Det gler meg å høyra at statsråden har vore læringsvillig i møte med andre krevjande saker, og at han ønskjer å vera tydeleg i leiarskapen i oppfølginga av forliket om politireform. Mitt spørsmål nå var om han har utvikla ein plan for korleis han skal følgja opp dei vedtaka som no vert fatta, og som krev kontinuerleg oppfølging i tida som kjem, sidan det jo er ei omfattande reform som vil strekkja seg over lengre tid.