Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2010-10-11:
Først vil jeg også takke representanten Tajik for at hun tar opp dette temaet. Det er mange som refererer til at det virker som om vi er i bystyresalen i Oslo – dette er ikke bare et Oslo-problem. Vel, dette er først av alt noe som skjer i Oslo. Jeg har hørt mange interpellasjoner i Stortinget, f.eks. om kraftsituasjonen i Midt-Norge, hvor ingen henviser til at dette er noe de burde diskutert i bystyret i Trondheim eller fylkestinget. Dette er viktige ting som skjer i Oslo, og det er viktig for Stortinget. Hva som skjer i Oslo, er viktig for hele landet. Det er også med på å styre måten vi tenker på skole og integrering på. Det er mye bra som skjer i Oslo-skolen, men dessverre skjer det ikke nok. Vi har hatt en lang debatt om dette, og jeg synes representantene Bøhler og Tajik tar opp mange viktige ting, mange ting som kunne blitt gjort, men som ikke blir gjort, f.eks. endring av skolegrenser, bedre kartlegging for å sette sammen klassene bedre og mer aktiv bruk av det som skjer i barnehagen. Dessverre er skolebyråden i Oslo for passiv. Han sier det samme som vi hører fra representanten Hanekamhaug, at vi ikke trenger å behandle folk forskjellig, vi trenger bare å satse på generelt, god kvalitet. Jeg tror det er en viktig politisk forskjell, jeg tror at ulike mennesker må behandles ulikt hvis man skal greie å oppnå de samme resultatene. Det er det vi sier så fint når vi snakker om tilpasset opplæring, at alle må møtes ut ifra de behovene som de har. Jeg lærte også av Tajiks innlegg at noe av det som har betydd mest for jenter med minoritetsbakgrunn, er om de har brukt kjernetid i barnehage eller ikke. Dette er nettopp et tiltak som høyresiden har vært imot, men som denne regjeringen har innført. Det handler om å møte folk på en ulik måte for å gi dem de samme sjansene som andre får, nettopp fordi de ikke hadde det samme utgangspunktet. Jeg synes også innlegget til Aspaker viser oss litt at Høyre er i et blindspor her. Det virker som om man er villig til å dekke over alt som skjer i Oslo, utelukkende fordi det er et høyrebyråd som styrer. Som jeg begynte innlegget, er det veldig mye bra som skjer i Oslo. Det finnes veldig gode skoler på østkanten i Oslo, det finnes veldig gode skoler på vestkanten. Problemet er at man ikke i stor nok grad griper tak i de problemene og de utfordringene som dreier seg om spesielle grupper. Da er det farlig bare å dekke over det fordi man er på parti med dem som styrer. Selv er jeg vokst opp på Oslo øst, på Holmlia, som jeg har skjønt er en viktig kvalifikasjon i debatten her, det er i hvert fall viktig for meg. Jeg synes også det er trist at ikke alle i Oslo skal få lov til å vokse opp i en flerkulturell hverdag, i et flerkulturelt samfunn, men bo ute på Oslo vest for seg selv i en etnisk norsk enklave. Hanekamhaug, Aspaker og andre snakker om at karakterene er det viktige. Vi må ikke glemme den verdien som ligger i det fellesskapet som skolen gir oss. Det er der vi lærer av hverandre, det er der vi lærer å bli bedre, og det er der vi lærer å utvikle forståelse for de ulike kvalitetene, de ulike sidene som vi alle har. Siden vi ikke er i bystyresalen, som det har blitt påpekt: Jeg vet at f.eks. i Distrikts-Norge er det mange som kjører buss til skolen. Jeg vil bare for egen regning få lov til å si at jeg tror det har blitt folk av dem. Jeg tror ikke at endring av en boligpolitikk, enn så etterlengtet den er i denne byen, vil fungere raskt nok til å endre sammensetningen i Oslo. Jeg tror ikke det ville vært skadelig å forsøke med litt raskere, mer drastiske tiltak. Trine Skei Grande sier hun synes det er «ekkelt» med foreldre som flytter barna. Jeg kan være enig i argumentasjonen hennes, men realiteten er likevel noe som vi er nødt til å forholde oss til. Jeg synes ikke at barna skal tape på at de har foreldre som ikke skjønner at alle barn er like mye verdt, og like fine å gå på skole sammen med.