trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Jeg er opptatt av å styrke kollektivtransportens stilling i Bergensområdet og i andre storbyområder. Et godt kollektivtilbud i byene bedrer miljøet lokalt, reduserer behovet for vegutbygging og bidrar til færre køer og økt framkommelighet. I den sammenheng tror jeg det er avgjørende at storbyområdene kan ha størst mulig lokal frihet til å organisere transportsektoren, slik at det legges til rette for økte kollektivandeler og miljøvennlige transportløsninger for øvrig. Jeg tror det er et stort uforløst potensial i å kunne se bl.a. veg- og kollektivsatsing i sammenheng i byområdene. I tillegg til den økte budsjettsatsingen på tilrettelegging for kollektivtransport i statsbudsjettet for 2003 har jeg derfor tatt initiativ til et omfattende forsøksarbeid med nye måter å organisere transportsektoren på i de største byområdene. Disse storbyforsøkene vil bli igangsatt fra førstkommende årsskifte, og det vil i løpet av våren bli endelig avklart hvilke byer som skal delta i forsøket. En ny forvaltningsorganisering betyr at mulighetene for at de reisende oppnår tilbudsbedringer, blir styrket. Disse tilbudene bør forbedres. Lokale myndigheter vil i en helt annen grad enn i dag kunne se arealplanlegging, transportkapasitet og trafikkregulerende tiltak i sammenheng. Til de byene som deltar i forsøket, vil det også kunne bli stilt til disposisjon midler fra en ny insentivordning over Samferdselsdepartementets budsjett med sikte på å styrke og premiere vekst i kollektivtransporten i storbyområdene. Jeg tar sikte på å innføre ordningen i 2004. Når det gjelder den konkrete problemstillingen med «Beinveien» på Askøy, vil jeg understreke at det fra statens side ikke er noen hindringer for at «Beinveien» kan motta driftsstøtte på lik linje med busstransport. Det er fylkeskommunene som fordeler midlene til drift av lokal kollektivtransport, og det er ingenting i vegen for at Hordaland fylkeskommune kan avsette midler til «Beinveien» dersom det er lokalt ønske om en slik prioritering. Jeg er for øvrig klar over de store utfordringene Bergensområdet står overfor i årene framover med å finne framtidsrettede og miljøvennlige transportløsninger. Bergensprogrammet for transport, byutvikling og miljø tar tak i en del av disse utfordringene, og styrking av kollektivtransporten står helt sentralt i programmet. Jeg håper lokale og sentrale myndigheter sammen kan greie å sørge for at hovedprinsippene i Bergensprogrammet legges til grunn for hele Bergensområdet, slik at vi sikrer miljøvennlige og raske transportløsninger med god nok kapasitet til å møte framtidige, økte transportbehov.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Jeg er opptatt av at denne forsøksordningen skal lykkes, på den måten at vi klarer å få til en organisering av kollektivtilbudet i storbyene på en slik måte at flere faktisk velger å reise kollektivt. Dette er en utfordring for mange byer, inkludert Bergen. Jeg ser at det er en uenighet mellom Bergen kommune og fylkeskommunen i forhold til dette forsøket. Jeg ønsker selvfølgelig at det skal bli en enighet mellom dem, slik at vi får gjennomført et forsøk hvor man nettopp kan hente ut de gevinstene som vi er på jakt etter. Jeg kommer til å ta kontakt med Bergen og med fylkeskommunen for å høre hvilke muligheter det er for å bli enig om å få gjennomført et slikt prosjekt. Jeg har tro på at kollektivandelen kan økes, men det krever en del av alle parter, både kommunen, fylkeskommunen og staten.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Jeg er opptatt av at man nettopp når det gjelder slike utfordringer som det her vises til, kan finne en løsning. Muligheten ligger der allerede i dag, og det vil kunne samordnes enda bedre om man velger å gå med i denne forsøksordningen. Det er viktig at vi ser på storbyene i sammenheng med nabokommunene, for det er snakk om gode arbeidsområder som gjerne går utover kommunegrensene. Derfor er vi nødt til å se det i en større helhet. Det er helt klart at Bergen har en spesiell utfordring i så måte. Det krever at ikke minst Bergen kommune griper fatt i det, at vi fra statlig hold griper fatt i det, for vi har bl.a. ansvaret for en del av vegsystemet, og at fylkeskommunen griper fatt i det, og at vi sammen ser hvilke løsninger som kan imøtekommes, slik at vi får en god kollektivandel og et godt miljø, ikke minst i forhold til arealutnyttingen i en by som Bergen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Det er, slik representanten Bredvold poengterer, fastsatt i regelverket i dag at på vegstrekninger med særskilt fartsgrense høyere enn 80 km i timen må motorvogn med tillatt totaltvekt 3,5 tonn eller mer eller motorvogn med tilhenger ikke kjøres fortere enn 80 km/t. Det er hensynet til trafikksikkerheten som er bakgrunnen for dette. De fleste tyngre kjøretøy har vanligvis ikke kjøreegenskaper som er slik at kjøring i hastighet over 80 km/t kan forsvares ut fra trafikksikkerhetshensyn. Jeg vil spesielt trekke fram at slike kjøretøy har lavere krav til bremsekapasitet enn personbiler. Dette innebærer at enkelte kjøretøy i denne kjøretøyklassen vil ha større bremselengde enn kjøretøy under 3,5 tonn. Samferdselsdepartementet bad imidlertid i september i fjor Vegdirektoratet utarbeide forslag til regelverk som åpner for at busser som tilfredsstiller definerte sikkerhetskrav, bl.a. ABS-bremser, hyppige kontroller og bilbelte på alle plasser, gis adgang til å følge skiltet fartsgrense der denne er over 80 km/t. Innslaget av biler ment for persontransport med maksimalt tillatt totalvekt mellom 3,5 tonn og 7,5 tonn har økt de siste årene, og en god del av disse har kjøreegenskaper som tilsvarer lettere personbiler. Jeg er derfor positiv til å se på muligheten for å gi kjøretøy som har kjøreegenskaper tilsvarende personbiler, lov til også å følge fartsgrenser på 90 og 100 km/t. Derfor vil jeg be Vegdirektoratet vurdere konsekvensene av en slik regelendring.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
For meg er sikkerheten viktig. Det har jeg sagt mange ganger i denne sal, så også i forhold til dette området. Jeg er opptatt av at vi både må se på risikoen for dem som kjører i de aktuelle bilene, og den risikoen de representerer for andre i trafikkbildet. Ut fra det vi vet om hvor fort det kjøres, f.eks. av busser og for så vidt de andre biltypene som her er nevnt, ser jeg grunn til å gå gjennom regelverket og se om det er på tide med en regelendring. Som sagt: De analysene man gjør av risikoen, vil være førende.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Jeg er svært opptatt av å redusere de trafikksikkerhets- og fremkommelighetsproblemene som tunge kjøretøy med dårlig dekkutrustning skaper i vintersesongen. I den sammenheng er det viktig at vi har et godt regelverk, og at de kontrollerende myndigheter følger opp etterlevelsen av regelverket. Dagens regelverk gir gode muligheter for å stoppe kjøretøy som ikke er skodd for føreforholdene. Gjeldende bestemmelser sier at kjøretøy ikke må brukes uten at «det er sikret tilstrekkelig veggrep i forhold til føret», og at manglende overholdelse av bestemmelsene kan medføre bruksforbud. Bestemmelsene slår også fast at kjøretøy med tillatt totalvekt over 3,5 tonn skal medføre kjetting «hvis det kan ventes kjøring på offentlig veg som er snø- eller isdekket». Det er derfor ikke riktig at det med dagens regler bare er påbudt å ha med kjetting når en skal kjøre på spesielt værharde strekninger, slik det er blitt påstått i media i den siste tiden. Avhengig av type regelbrudd og alvorlighetsgraden på dette åpner dagens regler for nedleggelse av bruksforbud på stedet, ileggelse av gebyr og politianmeldelse. Det er i statsbudsjettet for 2003 lagt opp til økt innsats på dette området, slik at det samlede antallet tungbilkontroller økes fra 280 000 i 2002 til 300 000 i år. I 2001 ble 220 000 tungbiler kontrollert. Jeg har nylig i et brev til Vegdirektoratet understreket betydningen av skjerpet innsats og streng kontroll med vinterutrustningen på tunge kjøretøy. Vegdirektoratet har bedt Statens vegvesens regioner om at det gjennomføres flere og mer målrettede kontroller av dekkutrustning og bruk av kjetting. Vegvesenets informasjonskampanje «Donna Diesel» skal videreføres. Denne kampanjen retter seg mot utenlandsk tungtransport, og målet er å nå fram til sjåfører, transportselskaper og speditører med opplysninger om forhold og regler som gjelder vintertrafikk på norske veger. Det vil særlig legges vekt på å få fram slik informasjon til sjåfører og selskaper fra Russland, Estland, Latvia, Litauen, Polen, Ungarn, Tsjekkia og Romania. Jeg har ellers bedt Vegdirektoratet om nøye å følge utviklingen med hensyn til antall ulykker som følge av dårlig dekkutrustning på tunge kjøretøy i inneværende sesong. Dersom de tiltak som er iverksatt inneværende sesong, ikke har tilfredsstillende effekt, er jeg innstilt på at det må legges opp til en forsterket virkemiddelbruk neste vintersesong.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Som jeg understreket i svaret mitt i stad, er det nettopp det vi griper fatt i. To ting: Det er kontroller, som vi øker i betydelig grad, og håndheving av regelverket. Det er muligheter for å sanksjonere, og de skal brukes. Det er den mest effektive måten å få bukt med dette problemet på. I tillegg er det viktig med informasjon. Begge de områdene griper vi fatt i nå – informasjon om regelverket og kontroller. Uten at vi lykkes på dette området, er jeg redd for at vi ikke lykkes totalt sett. Derfor er vi nødt til å satse på begge disse områdene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Jeg vil understreke at vi har satt fart i dette arbeidet. Det satses betydelig mer på dette arbeidet i år enn i fjor, og vi kommer til å fortsette med denne satsingen. Igjen: Det er sendt brev rundt til alle regionene om at dette er en viktig sak som skal prioriteres i vinter. Både Statens vegvesen og politiet har et ansvar på dette området. Det blir fulgt opp.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Jeg vil si at i forhold til slike problemstillinger som vi her diskuterer, er det viktige prinsipper om et viktig område som skal fastlegges. Spørsmål knyttet til slike prinsipp vil prinsipielt og generelt bli lagt fram for Stortinget. Det vil vi komme tilbake til i en egen stortingsmelding i løpet av våren. Når det gjelder den kontakten som man har med lokale berørte interesser, vil jeg vise til at det legges opp til en prosess som innebærer at de som er berørt, skal få anledning til å meddele sine synspunkter på de forslag som blir forelagt. Jeg vil minne om at departementet ikke foreløpig har tatt stilling til de tilrådingene som foreligger fra Direktoratet for naturforvaltning.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
For meg er det umulig å forholde meg til slike innspill direkte her i Stortinget. Det håper jeg jeg får en viss forståelse for. Jeg er opptatt av at innspill av den karakter kommer inn i den forestående prosessen. Det kan jeg forsikre om at jeg også vil melde tilbake til miljøvernministeren.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Barskogvernet i Storfjord kommune og delplanen for Nord-Norge ble vedtatt under Stoltenberg-regjeringen 21. desember 2000. Når det gjelder prinsippene for gjennomføringen av barskogplanen, er disse nedfelt i barskogvernmeldingen og Stortingets behandling av denne, jf. St. meld. nr. 40 for 1994-95 og Innst. S. nr. 220 for 1995-96. I arbeidet med denne planen har det vært et mål at de områder som vernes, skal være representative for den store variasjonen vi har i den norske skognaturen. Samtidig har det vært viktig at planen skal gjennomføres med så liten konfliktgrad som mulig. Stortinget gav også signaler om at arealer i størst mulig grad skulle finnes på statens egen grunn for å redusere konfliktene. Dette er også tilfellet i Storfjord kommune, der de to lokalitetene helt eller delvis ligger på statens grunn, Statskog. Vernet i Storfjord kommune har møtt noe lokal motstand. I verneplanprosessen ble det derfor foretatt arealreduksjon. Ved gjennomføring av vernet ble det også tatt hensyn til den tradisjonelle næringsmessige utnytting av områdene. Sanking av bær og sopp, jakt og fiske, tradisjonell beiting, vedlikehold av anlegg og motorferdsel på snødekt mark i forbindelse med reindriften er derfor tillatt. Det er også tatt hensyn til allmennheten. Vanlig ferdsel og bruk av områdene er tillatt. Etter søknad kan det videre gis tillatelse til nødvendig motorferdsel når det gjelder jakt, fiske og vedlikehold av anlegg. Nødvendig motorferdsel på barmark i forbindelse med reindrift kan også tillates etter søknad. Det samme gjelder oppsetting av gjerder i forbindelse med beiting. I Lullefjellet naturreservat er det også tillatt med motorferdsel langs en traktorvei, samt merking og vedlikehold av stier og løyper. For å dempe konflikter er det i ett tilfelle arbeidet med makeskifte. Avslutningsvis vil jeg understreke at vi ikke må glemme det ansvaret vi har for å ta vare på verneverdiene i skog, der bl.a. nær halvparten av de truede artene i Norge lever. Her har vi klare internasjonale forpliktelser. Jeg mener at eksportrettede næringer som skogbruk og treforedling vil tjene på å kunne dokumentere gode miljøhensyn i vid forstand, inkludert et nettverk av viktige verneområder. Miljøvernministeren har tidligere varslet at han i tilknytning til fremleggelsen av stortingsmeldingen om Regjeringens miljøpolitikk og rikets miljøtilstand vil legge fram forslag om nye grep i gjennomføringen av det framtidige skogvernet. I dette arbeidet vil det bli viktig å redusere konfliktnivået så langt det er mulig, samtidig som den faglige kvaliteten i vernearbeidet må opprettholdes. Miljøvernministeren har i samarbeid med Norges Skogeierforbund iverksatt et pilotprosjekt rettet mot frivillig vern av skog. Hensikten med pilotprosjektet er å klarlegge forutsetninger for at frivillig vern kan bli en viktig arbeidsmåte i det videre skogvernet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
For det første vil jeg si at jeg ikke synes svaret var en generell teknisk gjennomgang, jeg var jo bl.a. inne på prinsipper som Stortinget hadde lagt til grunn når det gjelder politikken på området, bl.a. at arealer i størst mulig grad skulle finnes på statens egen grunn for å redusere konfliktene. Og som jeg var inne på, var det tilfellet akkurat her. Når det ellers gjelder prinsipper knyttet til politikken på dette området, har jeg allerede sagt at det kommer vi tilbake til i en egen melding om rikets miljøtilstand. Den tar vi sikte på å legge fram i løpet av våren, og da vil det bli full anledning til å drøfte prinsipper knyttet til politikken på dette området.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Som jeg har vært inne på i flere omganger nå, er vi opptatt av å legge til rette for at det blir minst mulig konflikter. Det vil ligge til grunn for det videre arbeidet også i framtiden. Vi snakker nå om en overordnet politikk på dette området. Ønsker vi å ha en politikk på dette området, vil det nødvendigvis ha noen konsekvenser, men vi skal selvfølgelig gjøre det vi kan for å unngå unødige konflikter.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Hovedmålet med å innføre et tidlig kvotesystem fra 2005 for klimagassutslipp som i dag ikke er omfattet av CO2-avgift, er å få utløst ytterligere kostnadseffektive tiltak i Norge. Det legges stor vekt på at kvotesystemet ikke blir utformet så stramt at virksomheter som er lønnsomme med en internasjonal kvotepris i Kyoto-perioden, nedlegges på grunn av særlig høye klimakostnader før 2008. Disse hensynene vil bli ivaretatt ved den endelige utformingen av enkeltelementene i kvotesystemet i en egen odelstingsproposisjon. Blant annet legges det opp til at kvotene skal tildeles vederlagsfritt under det tidlige kvotesystemet. Regjeringen har innledet en dialog med industrien om bl.a. mulige utslippsreduksjoner og kostnadene ved disse. Tatt i betraktning at industrien har vurdert tiltak over en kortere tidsperiode enn myndighetene, må det sies å være godt samsvar mellom det tallmaterialet myndighetene har utarbeidet, og det industriens organisasjoner, bl.a. PIL, nå har kommet fram til. Ambisjonsnivået for det tidlige kvotesystemet, dvs. utgangspunktet for den samlede tildelingen av vederlagsfrie kvoter, er at utslippene skal reduseres med 20 pst. sammenliknet med i 1990. Regjeringen ønsker imidlertid at antallet tilgjengelige kvoter skal reduseres ved nedleggelser og økes ved utvidelser i produksjonen. Ambisjonsnivået for kvotesystemet ble ikke bestemt bare på grunnlag av SFTs tiltaksanalyse, men ut fra en totalvurdering. Hvitboken viser ellers at prosessindustrien allerede er på god veg til å oppfylle ambisjonsnivået i kvotesystemet. Når det også gis muligheter for å bruke kvoter som er godkjent under Kyotoprotokollen og fra prosjektbasert samarbeid om utslippsreduserende tiltak innenlands, skulle det være tilstrekkelig med sikkerhetsventiler til at byrdene for industrien ikke blir urimelige. Regjeringen ønsker å samarbeide med andre land om kvotehandel, og det kan bli aktuelt å samarbeide med EU allerede fra 2005. I sitt videre arbeid med utformingen av kvotesystemet vil Regjeringen derfor ta utviklingen i EU på dette området med i sine vurderinger.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Vi er opptatt av at vi skal ha et skånsomt utformet system. Vi er opptatt av at vi har en industri vi gjerne vil beholde, og vi er samtidig opptatt av at vi skal finne en kostnadseffektiv reduksjon av disse utslippene. Jeg vil understreke at det er en nær dialog med næringen, og det er en nær dialog med EU. Jeg har lyst til å gi honnør til industrien, som jeg mener har tatt tak i denne utfordringen på en konstruktiv måte. Derfor tror jeg vi skal klare å finne et system som ivaretar industrien, samtidig som vi kan finne effektive løsninger i forhold til utslipp.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-19:
Vi har allerede eksempler på land som har innført et slikt kvotesystem. Det foregår en dialog mellom oss og EU i forhold til et kvotesystem fra 2005. Det er helt riktig at dette er et internasjonalt problem. Det er derfor behov for å komme fram til prinsipper som kan brukes i ulike land, som vil kunne føre til at vi når målene både internasjonalt og i Norge, samtidig som vi tar vare på industrien på en god måte. Det krever at vi får utformet et system som er fleksibelt nok, og som gjør at vi får utløst de kostnadseffektive tiltakene, at vi tar de tiltakene som gir størst resultat til lavest mulig kostnad, hele vegen. Til slutt: Det foregår her en prosess hvor industrien er involvert, og det er viktig for at vi skal få til et godt system.
Bjørn Lothe (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-19:
Eg vil gjerne stilla følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «Denne vinteren har me på ny sett store vogntog som er dårleg skodde for å koma seg over norske fjellovergangar. Til dømes har dette vore eit merkbart problem både i Rullestadjuvet og ved Røldal–Haukeli på E134. Ofte gjeld dette utanlandske trailerar utan kjettingar og med dårlege dekk og dårleg utrusting for norske vintertilhøve. Det fører til farlege situasjonar og meirarbeid for vegetaten og politiet. Kva tiltak vil statsråden innføra for å bøta på dette?»
Bjørn Lothe (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-19:
Eg vil takka statsråden for svaret. Eg er glad for at ho tek tak i dette problemet. I tillegg vil eg gjerne nemna at i dag kjøper me transporttenester der dei er rimelegast. Det medfører at utanlandske vogntog, særs mange av dei frå Aust-Europa – som statsråden òg var inne på – har vorte eit vanleg syn vinterdagar på norske fjellovergangar. Det største problemet er at førarane av desse vogntoga frå aust ofte ikkje anar kva ein glatt norsk vinterveg kan by på. Dei vantar ofte kjettingar, dei har dårlege dekk, dei har lite eller ingen pengar med seg, og dei klarar ikkje å gjera seg forstått, verken på engelsk eller på norsk. Det fører såleis til stor trafikkfare og kork for andre vegfarande, med dei utgiftene og ulempene det fører med seg både for næringslivet og for folk flest. Eg må difor oppmoda statsråden om ikkje berre å syna til regelverket, men òg ta regelverket aktivt i bruk, også på regionalt plan.
Bjørn Lothe (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-19:
Eg takkar statsråden. Me må ha eit regelverk – me må ha eit generelt regelverk. Eg skal ikkje dra inn nokon generell EØS-skepsis i dette, men eg vil gjerne peika på at regelverket treng lokale og regionale tilpassingar. Me treng ikkje den same utrustinga på ein salta stamveg i Østfold som på resten av riksvegnettet, som f.eks. Rv 7 over Hardangervidda eller E134 over Haukeli. Både politiet og vegvesenet lokalt må få arbeidsrom slik at dei kan ta raske avgjerder, både på svenskegrensa og ved fjellovergangane våre. Grunnleggjande trafikktryggleik er langt viktigare enn ein teoretisk flyt av dårlege vogntog over landegrensene. Eg er glad for at statsråden framleis vil arbeida med dette, og eg ventar då på at det vert sett fart i dette viktige arbeidet.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål som følger: «Direktoratet for naturforvaltning har levert en vurdering av utvidet fredning av et svært stort område i Rollag Østfjell(Trillemarka–Rollagsfjell) i Buskerud. Rollag kommunestyre har uttrykt sterk skepsis til den faglige begrunnelsen og den manglende lokale medvirkningen som har fulgt saksbehandlingen. (Trillemarka–Rollagsfjell) Hva vil statsråden gjøre for å sikre lokal medvirkning og medbestemmelse om bruken av de arealer som det nå er verneforslag på?»
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg vil takke for svaret. Det er ikke bare i Rollag at verneforslagene har skapt reaksjoner. Fra Sigdal kommune er det også kommet sterke reaksjoner. Ifølge Drammens Tidende har kommunen kun fått tre dager på seg til å uttale seg om et forslag. Sigdal kommune har også i kommunestyremøte vedtatt å gå til sak mot staten i forbindelse med verneplanene. En av de sterkeste kritikerne til det som har skjedd, er statsrådens egen partikollega, Runolv Stegane, som sier til Drammens Tidende den 15. februar 2003 at det er liten eller ingen respekt for at de lokale myndigheter skal inn i verneprosessen på et tidlig tidspunkt. Vil statsråden på basis av dette foreta nye vurderinger av det løpet som er lagt opp, for å sikre et lavere konfliktnivå enn det som foreligger pr. i dag?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker også for det svaret, og jeg oppfatter det i positiv retning i forhold til det jeg spør etter. Statsråden var inne på Naturvernforbundets og Natur og Ungdoms deltakelse i denne saken. Hennes partikollega Stegane har uttalt til Drammen Tidende at Naturvernforbundet og Natur og Ungdom består av mennesker som har et tilnærmet fanatisk forhold til vern. Det er interessant å se at man legger dette til grunn i sin saksbehandling. Et annet forhold er de enkeltmenneskene dette gjelder. Ifølge Stegane igjen har man eksempler i Sigdal på unge skogbrukere som er helt avhengige av å hugge i skogen for å betale renter og avdrag, og som nå, på grunn av den prosessen som er startet, har store økonomiske problemer. Jeg må be om statsrådens kommentar til det.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg vil stille følgende spørsmål: «I Skibotn i Storfjord kommune er det vedtatt et omfattende barskogvern. Lokalt i Skibotn har det hele tiden vært stor motstand mot verneprosjektet, noe de aller fleste lokale høringsinstanser gav uttrykk for. Storfjord kommune har to ganger sagt nei til verneplanen, og de berørte parter lokalt føler seg overkjørt av sentrale myndigheter. Hvilke konfliktdempende tiltak har statsråden iverksatt for å imøtekomme lokalbefolkningen og det lokale demokratiets ønsker?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for en teknisk gjennomgang av saken. Det var ikke mye svar på det spørsmålet jeg har stilt, og da kan jeg vel tolke det slik at man har gjort svært lite for å imøtekomme lokalbefolkningens og lokaldemokratiets ønske med hensyn til konfliktdempende tiltak. Nå er det jo slik at Regjeringen har en høy verneprofil både til lands og til sjøs. Ofte blir den private eiendomsretten overkjørt, og man får da innskrenkning i næringsvirksomhet, ofte i næringssvake områder. Til sjøs har Regjeringen tatt til orde for at man skal konsekvensutrede eksempelvis Barentshavet før man tillater næringsvirksomhet, og da vil jeg spørre statsråden om hvilke uavhengige konsekvensutredninger som er foretatt før vernevedtaket ble gjort i denne saken og eventuelt andre saker.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for svaret, men siden lokaldemokratiet i svært mange sammenhenger blir framholdt som et viktig organ – og her har altså Storfjord kommune to ganger enstemmig sagt nei til verneplanen – vil jeg allikevel spørre: Vil man i forbindelse med framleggingen av meldingen om rikets miljøtilstand vektlegge lokaldemokratiets avgjørelser i større grad, eller vil man fortsette med å overkjøre lokaldemokratiet like glatt og arrogant som man har gjort til nå?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg vil stille følgende spørsmål: «Det er planlagt å innføre kvoter for klimautslipp fra de deler av industrien som ikke betaler CO2-avgift. Ifølge oppslag i Dagens Næringsliv 31. januar viser en rapport fra SINTEF og Veritas at det blir dyrere for industrien å kutte klimautslipp enn Regjeringen først forutsatte. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at norsk industri ikke blir påført særnorske kvoteordninger som gjør dem skadelidende i forhold til konkurrerende industri i utlandet?»
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for svaret. I innstillingen til klimameldingen uttrykker flertallet ønske om at konkurranseevnen til industrien skal opprettholdes til tross for innføring av kvotesystem. Stortingsflertallet bad Regjeringen om å føre en nær dialog med industrien, og understreket at klimakostnadene for de kvotepliktige før 2008 ikke måtte bli for høye. Hvilke tiltak vil statsråden inkludere i klimapolitikken for å kompensere for at kostnadene nå åpenbart viser seg å bli langt høyere enn det Regjeringen i utgangspunktet la til grunn?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker igjen for svaret. Alt tyder dessverre på at både stortingsflertallet og Regjeringen insisterer på å innføre et tidlig kvotesystem – dette til tross for høye kostnader og sviktende konkurranseevne i norsk industri. Regjeringen og stortingsflertallet har lagt til grunn at kvotesystemet skal utformes slik at det bidrar til å forhindre utflytting av virksomhet fra Norge, samtidig som utslippsmålene nås. Hvordan vurderer statsråden mulighetene for å koble opp et slikt norsk kvotesystem til et eventuelt framtidig kvotesystem i EU?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-26:
På vegne av representantene Karin Andersen, Sigbjørn Molvik, Heidi Grande Røys, Geir-Ketil Hansen, May Hansen, Audun Bjørlo Lysbakken og meg selv vil jeg fremme et forslag om innføring av en nasjonal helseplan.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-03-26:
På vegne av representanten Jorunn Ringstad og meg sjøl vil jeg framsette et forslag om å endre praksis når det gjelder bruk av førerkort med begrensning, førerkortforskriften § 32.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-26:
På vegner av representanten Per Erik Monsen og meg sjølv vil eg fremje forslag om redusert avgift for miljøbensin.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-26:
Eg har følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «Ifølge oppslag i VG 19. mars d.å. utarbeides det planer om mulig strømrasjonering. Forbruk utover gitte kvoter skal straffes med pris rundt 10 kr pr. kWh. Kvoten skal angivelig tilsvare 70 pst. av forbruket i fjor. Mange personer vil ha store problemer med å kutte strømforbruket så betydelig, og vil få en betydelig ekstraregning. Mener statsråden dette er en fornuftig måte å sikre kraftbalansen på?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-26:
Eg vil takke for svaret, sjølv om eg ikkje fekk heilt klart med meg svaret på spørsmålet mitt, om statsråden synest dette er ein fornuftig måte å sikre kraftbalansen på. Det er sjølvsagt heilt riktig, som statsråden seier, at kraftsituasjonen har vore urovekkjande. Derfor har det òg vore fremma forslag om å setje i verk mellombelse gasskraftverk for å sikre denne balansen. Då har eg lyst til å spørje statsråden: Synest ikkje statsråden at det ville ha vore ein betre idé å auke produksjonen, bl.a. ved å få i gang mellombelse gasskraftverk, og også permanente gasskraftverk på sikt, for å sikre ein betre balanse i kraftmarknaden?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-26:
Eg fekk utmerkt godt med meg det statsråden sa om at det ikkje var teke noka stilling til dette frå NVE si side, men det var ikkje det som var spørsmålet mitt. Eg stilte spørsmål om statsråden syntest eit slikt tiltak var fornuftig. I samband med det eg sa om mellombelse gasskraftverk, vil eg også vise til at det er fremma eit Dokument nr. 8-forslag om at ein skulle subsidiere den kostnaden dette medførte, for å sikre ein betre kraftbalanse og for å sikre at ein slepp å setje i verk slike uheldige tiltak som vil få skadelege konsekvensar. Så til tilleggsspørsmålet mitt. Dersom ein må setje i verk slike tiltak, vil dette medføre at endå fleire får problem med å betale straumrekninga, og då er spørsmålet mitt: Har statsråden nokon gode råd til desse i tilfelle dette blir aktuelt?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-03-26:
På vegne av Carl I. Hagen, Per Sandberg og meg selv vil jeg fremsette forslag om tiltak for å bedre økonomiens virkemåte, øke den økonomiske veksten og redusere arbeidsledigheten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-03-26:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Krigen i Irak er nå inne i sitt sjuende døgn. Det er en krig Arbeiderpartiet og veldig mange andre har vært imot. Vi mener at fredssporet burde vært fulgt lenger, at våpeninspektørene burde fått lengre tid, og at det burde vært gjort mer for å få til fredelig avvæpning av Irak, og at det derfor var galt å gå til krig mot Irak. Når krigen nå er i gang, er det i hvert fall på to områder Norge kan bidra. Det ene er å bidra til arbeidet for å få til en løsning av Midtøsten-konflikten, som er en viktig del av hele konflikten i området, og det andre er å bidra med humanitær bistand. Vi er glade for at Regjeringen allerede har bidratt, men i forhold til hva vi har gitt av humanitær hjelp i lignende konflikter i de senere årene, er de norske bidragene fortsatt vesentlig mindre. Jeg vil gjerne at statsministeren bekrefter at man er innstilt på å trappe opp bistanden. Det som nå trengs, er økt økonomisk støtte og bidrag til koordinering og å sikre at den humanitære hjelpen kommer fram til dem som trenger det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-03-26:
Det er riktig at Arbeiderpartiet har støttet Regjeringen når det gjelder spørsmålet om at Irak-konflikten burde håndteres i FN, at det var galt å gå til krig, og at våpeninspektørene burde fått lengre tid. Det har vi gjort fordi vi mener det, men også fordi vi mener at det er en fordel at Norge har bred tilslutning til vårt standpunkt i Stortinget i en så viktig og krevende internasjonal situasjon som Irak-konflikten er. Men det er også viktig at Regjeringen bidrar til at man taler med én stemme og unngår at det skapes misforståelser og inntrykk av at det er ulike holdninger. Vi bidrar fra Stortinget til at Norge skal opptre med én stemme, men det har dessverre vært slik at det til tider har oppstått usikkerhet om hva som egentlig er Regjeringens standpunkt, fordi det har vært formuleringer og argumentasjon som har bidratt til å skape misforståelser. Mitt spørsmål til statsministeren er om han er tilfreds med Regjeringens samlede presentasjon av Regjeringens Irak-politikk, eller om han innser at noen av de formuleringene og uttalelsene som har kommet, har bidratt til å skape misforståelse og usikkerhet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-03-26:
For det første er det gledelig at det er veldig bred tilslutning til det som er Norges holdning slik den er formulert i Stortinget og ved en del andre sammenhenger. Men det vi nå diskuterer, er strengt tatt ikke selve saken. Det vi diskuterer, er om Regjeringen på en god måte er i stand til å formulere og presentere det standpunktet Norge har. Der er jo situasjonen den at for et lite land som Norge er det viktig at det er bred enighet om sikkerhetspolitikken, og det er viktig at vi taler med én klar og tydelig stemme. Og da er det et problem at det oppstår usikkerhet om statsministeren og utenriksministeren faktisk har de samme holdningene, at de formulerer seg ulikt, ikke bare i forhold til hvordan man reagerer på å ha holdninger til folkeretten, men også f.eks. i forhold til om man beklager først og fremst at Sikkerhetsrådet ikke ble enig, eller om man faktisk beklager og er motstander av krigen. Dette er jo ikke noe som konstrueres i denne sal, men det er i den offentlige debatt oppstått usikkerhet. Og da er det full tilslutning til det standpunktet Regjeringen har presentert i Stortinget, men det er viktig at statsministeren bidrar til å unngå framtidig usikkerhet om hva som faktisk er holdningen til hele Regjeringen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
La meg først uttrykke min tilfredshet med at Arbeiderpartiet støtter Regjeringens linje når det gjelder konflikten i Irak. Det er som kjent også Regjeringens standpunkt at vi ikke kan og ikke vil støtte denne krigen, den har ikke hjemmel i et nytt sikkerhetsrådsvedtak. Debatten i Stortinget i forrige uke viste at det har Regjeringen bred støtte for. Jeg er enig med representanten Stoltenberg i at nå når krigen likevel har brutt ut, er det viktig at vi gjør hva vi kan for å bidra til å lindre smerte og nød, nå fram med humanitær bistand. Jeg har nettopp nå før spontanspørretimen fått informasjon om at USA er i ferd med å bringe inn noe bistand til den byen i Irak som for øyeblikket ser ut til å ha de aller største problemene. Norge er for sin del også innstilt på å øke sin humanitære bistand. Vi har allerede satt av 160 mill. kr. Vi er nå i dialog med FN, FNs særorganisasjoner og frivillige organisasjoner for å finne ut hvordan vi best og mest effektivt kan bidra. Vi tar også sikte på å besvare positivt anmodninger om å være med på en oppbygging i Irak etter at krigen er avsluttet, og det håper vi kan skje så fort som mulig. Vi legger avgjørende vekt på at FN får koordineringsansvaret for den samlede internasjonale hjelpeinnsatsen. La meg også til slutt si at jeg er enig med representanten Stoltenberg i at en løsning av den israelsk-palestinske konflikt er viktig for hele regionen. Det er gledelig at det nå er utpekt en palestinsk statsminister. Det er viktig at vi får en reformvennlig og slagkraftig palestinsk regjering. Dette er en forutsetning for å komme videre i fredsarbeidet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Svaret er ja. Jeg er tilfreds med Regjeringens samlede presentasjon av et klart standpunkt, som hele Regjeringen står bak. Det har ingen skapt tvil om. Det det har vært en diskusjon om, både offentlig og i Stortinget, er de folkerettslige sider ved dette. Vi bygger på den folkerettsekspertisen vi har i Utenriksdepartementet, som ender opp med at det ikke foreligger et klart folkerettslig grunnlag for denne krigføringen. Andre hevder noe annet. Det kan det også være argumenter for, men for oss er dette mye mer en politisk enn en juridisk konklusjon, nemlig at vi ikke vil være med og støtte en krig som ikke har hjemmel i et nytt sikkerhetsrådsvedtak. Regjeringens standpunkt er klart. Det er framført også overfor våre allierte, og de er overhodet ikke i tvil om Norges holdning til denne krigen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Først registrerer jeg igjen med interesse at Carl I. Hagen er mest opptatt av hvilke land vi er sammen med i synet på Irak-konflikten. Regjeringen er mye mer opptatt av å ta sitt eget standpunkt, ta det standpunktet som er rett. Det er flere NATO-land som har samme holdning som Norge. Så til den humanitære bistand. Vi vurderer en økning av bistanden og har ikke sagt at det nødvendigvis skal gå ut over andre formål, verken internasjonalt eller nasjonalt. Vi har eksempler fra tidligere også hvor det har vært en akutt humanitær situasjon på grunn av krig og konflikter, hvor man har vært villig til å se bort fra de vanlige inndekningsreglene. Dette har ikke Regjeringen tatt endelig stilling til. Det vi foreløpig har avsatt, har vi gjort gjennom omdisponeringer, men det kan bli behov for økt bistand utover dette. Det vil glede meg hvis Fremskrittspartiet nå mener at dette ikke skal gå ut over bistanden i Afrika f.eks., hvor Fremskrittspartiet tidligere har kuttet bistandsbudsjettet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Det er ingen tvil om at det er et midlertidig tilbakeslag for FN at noen land går til krig uten hjemmel i et nytt sikkerhetsrådsvedtak. Det burde ikke ha skjedd, og det er også en grunn til at Norge har gått imot denne krigen. Det er FN som ifølge FN-pakten er tillagt å vurdere trusler mot fred og sikkerhet. Så vedtok ikke Sikkerhetsrådet en militær aksjon, og det var vi enig i, fordi Sikkerhetsrådet burde ha gitt våpeninspektørene mer tid og gått lenger på fredens vei. Men på tross av at det ikke var gjort et slikt vedtak, går noen land til krig. Det er klart at det er et tilbakeslag for FN at disse landene har gjort det. Men vi håper at det er et midlertidig tilbakeslag. FN har hatt det tidligere, men de har reist seg og blitt sterkere, og vi skal bidra alt vi kan til det. Jeg er også enig i det som lå bak representanten Halvorsens spørsmål, at hvis Sikkerhetsrådet hadde blitt presset og åpenbart gjort et vedtak som ikke var uttrykk for en reell vilje i Sikkerhetsrådet, ville også det vært en svekkelse av FN.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Nei, særlig ikke for en utenriksminister fra Kolbotn. Det er mye jordbruk i Oppegård, og litt hobbyfiske. Ellers er det vel å gå litt langt, hvis jeg forstod representanten Blankenborg rett, at Regjeringen bare skal uttale seg i Stortinget. Det løper en offentlig debatt hver eneste dag, for ikke å si hver eneste time, og Regjeringen og Regjeringens representanter må selvsagt delta i den. Men så over til hovedspørsmålet – Midtøsten. Regjeringen er innstilt på aktivt å bidra til at fredsprosessen kan komme i gang igjen. En viktig forutsetning er som nevnt lagt på plass ved at det blir utnevnt en palestinsk statsminister, kjent som Abu Mazen. Vi legger vekt på at hans stilling skal innebære en reell autoritet. Vi tror at det kan bety at fredsarbeidet blir intensivert. President Bush gav uttrykk for det, også overfor meg i sin telefonsamtale. Vi støtter den såkalte kvartettens arbeid – altså EU, Russland, USA og FN – og deres såkalte veikart, som nå må presenteres for partene som veien mot en fredelig løsning, med visjon om to stater.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Jeg gjentar at Regjeringens politikk i Irak-spørsmålet er enstemmig og samstemt, og det er ingen tvil om det. Når det så gjelder bistanden, har vi sagt og mener at FN må ha hovedansvaret for koordineringen av den humanitære bistanden. Vi kommer til å stille midler til disposisjon dels gjennom FN-apparatet, dels gjennom frivillige norske organisasjoner. FNs generalsekretær, Kofi Annan, har nylig uttalt at USA har et stort ansvar for bistanden til Irak, siden USA leder an i krigshandlingene mot landet. Det er vi også enige i. Det avgjørende må jo være at bistanden når fram til dem som nå lider, og da må vi vurdere alle kanaler som kan være effektive. Når det gjelder oppbyggingsfasen etter at krigen er avsluttet, har ikke Regjeringen tatt stilling ennå til hvilke komponenter som her kan være aktuelle for oss. Vi har fått henvendelser om dette. Dem vil vi ta stilling til i nær framtid. Dét er en annen fase enn bistanden for å lindre lidelsene som nå oppstår på grunn av krigen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Nå er vel Kristin Halvorsen tilbake til uttalelser om den folkerettslige diskusjonen. Der har jeg som statsminister og politiker den klare holdning at jeg ikke vil legge politiske føringer på de juridiske betenkningene. Det ville bli helt galt hvis jeg som politiker gikk via utenriksministeren og sa at rettsavdelingen i Utenriksdepartementet må komme opp med den eller den konklusjonen. Rettsavdelingens vurderinger på dette punkt er offentlig kjent. De ligger ute på Utenriksdepartementets hjemmeside og kan studeres i detalj. Jeg redegjorde for hovedsammendraget av det. Den konklusjonen er mer nyansert enn den svenske statsministerens uttalelse om det folkerettslige var. Der konstaterer vi bare at det kan være ulike folkerettslige vurderinger. Vi bygger på vårt eget utenriksdepartements ekspertise. Det man sier, kort fortalt, i konklusjonen, er at Irak med sitt manglende samarbeid har utsatt seg for alvorlige konsekvenser. Men man sier også at det ikke foreligger noe klart folkerettslig grunnlag, først og fremst på grunn av prosessuelle vurderinger, altså at det må være en prosess hvor Sikkerhetsrådet gir uttrykk for en klar oppfatning av at man eventuelt skulle bruke militær makt. Det har Sikkerhetsrådet ikke gjort. Derfor er det ikke noe klart folkerettslig grunnlag. Det er konklusjonen i vårt utenriksdepartement. Den tar jeg til etterretning. Men for meg er dette mye mer et politisk spørsmål. Politisk vil jeg ikke støtte en krig, fordi jeg mener en skulle gått lenger på fredens vei, og Sikkerhetsrådet har ikke autorisert maktbruk. Derfor er denne juridiske diskusjonen i og for seg interessant nok, men den er ikke for meg det vesentlige. Og den er i hvert fall ikke det vesentlige for de mennesker som lider i Irak nå – de som nå lider under bomberegn og sitter i tilfluktsrom, som er såret, og som er drept – ja, for dem er denne juridiske diskusjonen, tror jeg, temmelig uinteressant. Nå er spørsmålet: Hva gjør vi? Hva gjør vi for å hjelpe mennesker i nød og lindre smerte? Det er det Regjeringen nå er opptatt av.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Det er det ikke nødvendig å sørge for, for Norges stemme er klar og entydig i den internasjonale debatten om støtte eller ikke støtte til denne krigen. Det har også utenriksministeren sagt gjentatte ganger, nasjonalt og internasjonalt. Den uttalelsen fra utenriksministeren som Kristin Halvorsen nå refererer til, gikk på den folkerettslige diskusjonen og Göran Perssons uttalelse om folkeretten. Der er det altså ulike oppfatninger. Det er mulig at det svenske utenriksdepartementet da har en konklusjon som sier at dette er i strid med folkeretten, og at Persson bygger på det. Vi har en uttalelse fra Utenriksdepartementet, som Kristin Halvorsen kjenner til, og som jeg nå nettopp refererte. Men for oss er dette primært et politisk spørsmål. Derfor er vi imot denne krigen. Vi kan ikke støtte den. Den har ikke hjemmel i et nytt vedtak i Sikkerhetsrådet. Det har også utenriksministeren gang på gang sagt, nasjonalt og internasjonalt. Vi taler med én stemme. Den er klar.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Jeg mener faktisk at noen nå er i ferd med å konstruere en uenighet eller usikkerhet som ikke er til stede. Når jeg bruker uttalelsene i forhold til Sveriges statsminister som utgangspunkt, var det faktisk en diskusjon om folkeretten, og ikke noe annet. Og der er det ulike oppfatninger. Vi bygger på UDs rettsavdelings uttalelse, og det redegjorde jeg for i Stortinget. Det er heller ikke noe problem at utenriksministeren beklager at Sikkerhetsrådet ikke ble enig om en resolusjon. Som jeg har sagt tidligere, og som jeg gjerne gjentar nå: Jeg tror at den eneste muligheten vi hadde hatt for en fredelig utgang på dette, var om Sikkerhetsrådet hadde greid å samle seg om å gi våpeninspektørene mer tid, og å gi dem et arbeidsprogram med klare, oppnåelige tidsfrister. Dét hadde vært muligheten for en fredelig utgang på denne konflikten. Men det greide ikke Sikkerhetsrådet. Det ble splittet, og vi fikk altså en krig – som vi ikke støtter.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Representanten kunne godt føye til en god del europeiske land som er enige i Regjeringens standpunkt. Det er ikke bare disse han nå nevnte. Lista er like lang som den han nevnte over dem som støtter en krig uten et sikkerhetsrådsvedtak. Men jeg må tilbake til at det er en merkverdig innfallsvinkel representanten Hagen gir uttrykk for. Her er det ikke saken og dens realiteter som er avgjørende, men hvilke land som grupperer seg her og der. Hagen er også opptatt av at vi skal bryte en tradisjon om å vektlegge FN og dets sikkerhetsråd, som ifølge FN-pakten har ansvar for å vurdere trusler mot fred og sikkerhet. Det mener Hagen vi skal se bort fra. Sikkerhetsrådet har ikke fattet noe vedtak om militær maktbruk. Likevel støtter Hagen det. Så må jeg også si at det er en underlig forestilling om hva vennskap er for noe. Vennskap forutsetter da ikke enighet i alle spørsmål. Mine beste venner er de som våger å si fra til meg hvis de er uenige med meg, og gi meg korreksjoner. Og den typen vennskap gav faktisk også president Bush uttrykk for i sin telefonsamtale med meg. Han var helt klar på at venner og allierte kan ha ulike oppfatninger. Han sa direkte: «Among friends there can be disagreements.» Så i denne saken er hr. Hagen mer katolsk enn paven selv. Jeg vet ikke om verken Hagen eller Bush liker sammenlikningen, men det er realiteten.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Det hadde ikke vært helt unaturlig om han var inne, for han har uttalt seg klart mot krigen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Jeg vet ikke om jeg vil kalle situasjonen med USA for «inn i folden igjen». Det som er viktig for Norge når krigen er over, og vi håper det kan skje så snart som mulig, er, punkt 1: gjenoppbygging av Irak. Der har selvsagt USA og Storbritannia, som har ledet an i krigen, et viktig ansvar, men FN bør koordinere det. Norge bør være villig til å bidra. Og da kan det bli snakk om – for å vise tilbake til representanten Hagas spørsmål – mer enn direkte humanitær bistand i en oppbyggingsfase av Irak. Punkt 2: Vi må få Midtøsten-prosessen på sporet igjen. Der er USA helt avgjørende. Enten vi liker det eller ikke, er det de som har mange av de maktmidler som trengs for å bringe partene til forhandlingsbordet. Punkt 3, og ikke minst: Det er viktig igjen å styrke FN og FNs rolle etter det midlertidige tilbakeslaget vi nå har fått. Der er også USA viktig. Ikke alle politiske krefter i USA har alltid vært like sterke i sin støtte til FN. Vi vil gjøre hva vi kan for at den skal komme på plass.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-03-26:
Det blir gjort. La meg først si, når det gjelder å være tindrende klar: Vi er tindrende klare på at FN skal ha koordineringsansvaret. Mest mulig skal gå gjennom FN og norske frivillige organisasjoner, men hjelpen må fram. Vi er også tindrende klare på at vi ikke vil være med på noe bidrag, verken i den humanitære fasen eller i oppbyggingsfasen, som skulle gi den misforståtte oppfatning at vi har støttet krigen. La det være helt klart. Når vi kommer til en oppbyggingsfase, vet representanten Haga utmerket godt at det er mer enn direkte humanitær bistand det er snakk om når et land skal bygges opp igjen etter bombing og krig. Når det gjelder flyktningspørsmålet, er det foreløpig ikke registrert noen omfattende flyktningstrømmer ut av Irak, men det kan komme. Norge er i løpende kontakt med FN. FNs beredskapsopplegg baserer seg på at flyktningene skal hjelpes i regionen. Det er det altså FN som sier – og det antar jeg at representanten Haga legger vekt på – det vil derfor også Norge legge vekt på. Vi ligger så langt unna Irak at noen sterk og umiddelbar økning i tilstrømmingen til Norge ikke ventes. Det pågår nå oppbygging av flyktningleire i regionen. FNs høykommissær planlegger for et antall av 600 000 flyktninger fra Irak. Det kan bli mer. Det kan bli mindre. Men i en akutt situasjon har utlendingsforvaltningen i Norge beredskapsplaner klare for at også vi kan ta imot.