trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kirke-, utdannings- og forskningsministeren – statsministeren trenger kanskje en pause. Andelen lærere uten godkjent utdanning har økt de siste årene, det er noe vi vet. Vi vet også at nyutdannede ikke begynner i skolen. Ifølge Vårt Land i dag velger hver femte nyutdannet ikke å gå inn i skolen. De universitetsutdannede velger ikke å ta pedagogisk utdanning, spesielt gjelder dette realister. Lønnsstatistikken for lærergruppene viser at de er blitt lønnstapere utover på 1990-tallet. Statistikken fra Det tekniske beregningsutvalg viser at også i 1998 ble lærergruppene lønnstapere. I løpet av perioden 1990-98 har lærerene hatt en lønnsutvikling som er 10 pst. lavere enn det andre store grupper har hatt. Mitt spørsmål til statsråden er: Ser statsråden en sammenheng mellom det å rekruttere til læreryrket og den dårlige lønnsutviklingen for lærergruppene?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren som rette vedkommende: «I statsbudsjettet 1999 ble det satt av 50 mill. kroner til fordeling til grende- og småskoler. Nå viser det seg at enkelte grunnskoler i Telemark og Hordaland må legges ned, fordi disse midlene er brukt på annet i disse områdene. Vil statsråden påse at midlene faktisk vil gå til opprettholdelse av disse grende- og småskolene?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Grunnleggende tillit til lokalpolitikere har nok de fleste av oss. Men når vi som politikere på Stortinget velger å bruke øremerkede midler – nå kan man jo diskutere hvor øremerkede disse midlene er – når man velger å sette inn midler til bestemte tiltak, er det veldig viktig at Stortinget og i dette tilfellet Regjeringen, departementet, følger opp for å påse at midlene går til det de egentlig var forutsatt å gå til. I dette tilfellet har vi eksempler på at midler som i utgangspunktet var tenkt til opprettholdelse av skoler, ikke er gått til det – skolene er blitt nedlagt til tross for at de har søkt om og også fått disse midlene, som i utgangspunktet var rettet inn mot å forsvare små skoler og grendeskoler. Mitt tilleggsspørsmål til statsråden blir: Vil statsråden gå inn og se på dette og følge det opp for å få en oversikt over om pengene går til det de egentlig var forutsatt å skulle gå til?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Døve og hørselshemmede har etter 1. januar 1997 fått sterke begrensinger i adgangen til å ta utvidet førerkort. Dette kan føre til at enkelte mister arbeid på grunn av krav til utvidet førerkort. Denne praksisen har en negativ innvirkning på døves rettigheter og livskvalitet. Vil statsråden ta initiativ til å endre praksis?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg takker for svaret. Det var vel ikke så veldig oppløftende i forhold til det som var utgangspunktet mitt i alle fall. Jeg hadde vel håpet det skulle være en viss vilje til å se på den praksis som er etablert. Vi vet at praksis er annerledes f.eks. i Danmark, som er et EU-land. Der er det vesentlig lettere for døve å få førerkort i klasse D og D2, som er minibuss. Det er ganske klart at de innskjerpingene som er foretatt, har gjort det vesentlig vanskeligere for døve å skaffe seg f.eks. minibuss til eget bruk. Det kan jo være at de har stor familie, og at de har bruk for en minibuss for å kunne transportere familien. Heller ikke det er mulig for døve med den praksis som er etablert, som er en innskjerpelse. Dette setter klare begrensninger både i forhold til deres yrke og privatliv. Jeg vil gjerne gjenta mitt spørsmål: Er det ingen vilje hos statsråden til å gå inn og se på den praksis som er etablert, for å vurdere om den er urimelig?
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-03-03:
Mitt spørsmål går til miljøvernministeren. Statens forurensningstilsyn har gitt en utslippstillatelse til Naturkraft som i realiteten innebærer at det ikke vil bli bygd gasskraftverk i Norge på svært mange år. I ytterste konsekvens betyr utslippstillatelsen at all industriutvikling i Norge som medfører klimagassutslipp, stopper opp. Dette påpekes bl.a. i et brev fra Statoil til miljøvernministeren. Det har skjedd mye positivt og lovende på teknologifronten, men pr. i dag finnes det ikke kommersiell teknologi for CO2-fjerning. Resultatet av SFTs holdning vil fort kunne bli at Norge må importere stadig mer kullkraft fra Danmark, og at ny industriutvikling i Norge stopper opp. Ser statsråden en fare for at SFTs holdning kan få negative miljøkonsekvenser og hindre ny industriutvikling i Norge?
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-03-03:
Jeg takker for svaret. Jeg setter pris på at statsråden nå setter en tidsfrist for sitt eget arbeid. Jeg vil påpeke at en regjering som mener at det skal settes klare tidsfrister i offentlig forvaltning, også burde kunne sette fristen noe tidligere, slik at vi kunne få en avklaring. Det er enighet om at klimagassutslipp skal foregå innenfor rammen av Kyotoprotokollen, og da burde det være fullt mulig for statsråden å gi utslippstillatelse under forutsetning av at man kjøper kvoter når den tid kommer. La meg også understreke at det i Stortinget er et flertall for at det skal kunne bygges gasskraftverk i Norge, og det er også et flertall som har sagt at når Kyoto-mekanismene er på plass, skal ikke SFT lenger gi utslippstillatelse for klimagasser. Mitt spørsmål til statsråden er om hun vil vurdere en ordning hvor det kan gis utslippstillatelse under forutsetning av at man kjøper kvoter når den tid kommer.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
La meg først få lov til å si, som representanten Sanner helt sikkert er kjent med, at det nå ligger en klage på statsrådens bord som hun skal ta stilling til, hvilket betyr at jeg selvsagt ikke kan gå inn i den klagebehandlingen. Jeg har lyst til å si at det foreligger klage fra to hold. På den ene siden klage fra miljøbevegelsen, som har anket vedtaket fordi de mener at vedtaket i for stor grad åpner for at man kan delta i kvotehandel og dermed kjøpe seg fri for å foreta rensing på hjemmebane. På den andre siden klage fra Naturkraft og andre som mener at vilkårene fra SFT er for strenge. Vilkårene fra SFT innebærer som kjent at Naturkraft blir pålagt å redusere CO2-utslippene med 90 pst. og NOx-utslippene med 50 pst. Jeg har lyst til å understreke at SFTs behandling av denne utslippssøknaden har foregått ut fra faglige vurderinger og på fullstendig fritt grunnlag. Det som nå skjer, er selvsagt at klagene fra flere hold vil bli grundig vurdert, og jeg tar sikte på å komme fram til en avgjørelse i saken før sommeren. Utover det synes jeg det er vanskelig å kommentere konsekvensene av SFTs pålegg både fra den ene og den andre siden så lenge klagebehandlingen pågår.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Jeg vil ikke på noen måte forskuttere klagebehandlingen. Men jeg har lyst til å understreke, noe som jeg vet at representanten Sanner også kjenner til, at Kyotoprotokollen i tillegg til å åpne for de fleksible mekanismene slår fast at dette skal komme som et supplement til de tiltakene som skjer nasjonalt. Det betyr at vi både må gjøre ting på hjemmebane og samtidig delta i et internasjonalt system. Jeg har også lyst til å understreke at det var Olje- og energidepartementet under den forrige regjeringen som bestemte at SFT her skulle ta stilling til utslippene fra de to gasskraftverkene. Det er det som nå har skjedd.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Selvsagt er det uheldig for klimagassutslippene å bruke kullkraft enten det skjer i Norge eller andre steder. Som representanten Bent Hegna pekte på, har vi store utfordringer innenfor energisektoren. Vi ser at strømforbruket øker, og at det spesielt øker i husholdningene. Jeg tror det er viktig at vi når det gjelder energibruken framover, diskuterer to ting: Hvordan vi kan få mest mulig miljøvennlig dekning av energibehovet og, vel så viktig, hvordan vi kan få forbruket ned. Vi bruker svært mye energi i Norge, og vi er på verdenstoppen når det gjelder elektrisitetsforbruk. Ikke minst ved å prøve og få gjort noe med forbruket har Regjeringen i ulike sammenhenger fremmet forslag om å øke elavgiften. Ellers vil jeg vise til at Regjeringen går inn for en kraftig økning når det gjelder satsing på alternativ og fornybar energi. Jeg vil også vise til at Regjeringen før påske vil legge fram energimeldingen.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
La meg først få lov til å avvise at det er små mengder kraft vi her snakker om. Vi vet at det er et stort potensial både innenfor energiøkonomisering og innenfor bl.a. vindkraft. Dette er konkrete ting som Regjeringen vil komme tilbake til i energimeldingen. Der vil vi også berøre det spørsmålet som Bent Hegna tar opp, nemlig hvordan Norge i framtiden skal dekke sitt energiforbruk.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Som jeg sa i mitt forrige svar, kommer det en energimelding før påske, og hva Regjeringen kommer tilbake til av økonomiske satsinger, vil selvsagt bli presentert i budsjettsammenheng – slik det skal. Men jeg er helt enig med representanten Halvorsen i at det er et stort potensial både innenfor energiøkonomisering og fornybar alternativ energi. Selv om representanten Halvorsen her velger å påstå at det som har skjedd hittil under Regjeringen, er puslete, må jeg få lov til å si at en økning på 40 pst. ikke er så aller verst i først omgang. Men Regjeringen ser seg ikke ferdig med sin oppgave. Jeg har også lyst til å si at det Regjeringen bl.a. har gjort, er innenfor egen virksomhet å kreve at offentlige bygg over en viss størrelse i framtiden skal ha fleksible energisystemer. Det er nettopp ved selv å kunne gå foran med et godt eksempel, man kan vise hva slags muligheter vi har.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Vi har vært i kontakt med Danmark for å få kunnskap om situasjonen der, ikke minst for å få kunnskap om det prissystemet som miljøvernminister Svend Auken nå har lansert i Danmark. I den forbindelse har vi også vært inne på spørsmålet om et nordisk kvotesystem. Jeg er helt enig med representanten Stoltenberg i at dersom vi skal få bukt med miljøproblemene, både i Norden, i Europa og globalt, må vi komme fram til et prissystem på energi som avspeiler miljøkostnadene. Det betyr at vi må komme fram til et system hvor kullkraft kommer prismessig dårligere ut enn ren og fornybar energi.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Hvis jeg nå kommer i skade for å gjenta meg selv, kan det ha sammenheng med at spørsmålet er relativt likt noe jeg allerede har svart på. Jeg kan ikke svare så veldig annerledes nå. Som representanten er kjent med, behandler vi altså nå en klage på SFTs avgjørelse på Naturkrafts utslippssøknad. Som jeg tidligere har sagt, har vi på det fått klager fra flere hold. Det er viktig for oss at klagen blir skikkelig behandlet. Vi tar sikte på å komme fram til en avgjørelse på dette før sommeren. Det er fra min side verken mulig eller ønskelig å foregripe klagebehandlingen fra talerstolen her i dag.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
La meg først få si at når det gjelder etableringen av kvotesystemer, skal det kvoteutvalget som er satt ned her hjemme, legge fram sin innstilling ved årsskiftet. Så vil det være opp til det videre arbeid i regjering og ikke minst storting når et slikt kvotesystem kan være på plass. På samme måte er det meningen at det internasjonale kvotesystemet skal være på plass høsten 2000. Når det tar litt tid å få på plass et kvotesystem, er det fordi det er store og vanskelige utfordringer vi står foran. Vi skal bl.a. ta stilling til hvordan man skal kunne sertifisere kvoter, og vi skal ta stilling til hvordan den private sektor kan delta i et system hvor det er landene som er forpliktet. Derfor må det ta tid. Det som er viktig, er at industrien forholder seg til to ting: Det ene er at vi også må sette i verk tiltak på hjemmebane. Det andre er at kvotene vil få en pris, og at forpliktelsene vil bli strengere i framtiden.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Jeg er enig med representanten Langeland i at enkelte kommuner har hatt en svært uheldig praksis når det gjelder dispensasjoner. Utstrakt bruk av dispensasjon vil i seg selv føre til at kommunen sitter igjen med en plan som er ubrukelig både for utbygging og for vern. Spesielt viktig er det at man ikke unødig bruker dispensasjonsadgangen i områder med særlig store allmenne interesser, som f.eks. i kyst- og sjøområder i Oslofjorden. Dessverre har vi i dette sårbare området sett flere uheldige utbyggingstiltak tillatt gjennom dispensasjon og i strid med rikspolitiske retningslinjer for dette området. Dette dokumenteres bl.a. gjennom en undersøkelse foretatt av Norsk institutt for by- og regionforskning i 1996. Departementet tar den uheldige dispensasjonspraksis meget alvorlig. I St.meld. nr. 29 for 1996-97, Regional planlegging og arealpolitikk, er dispensasjonsspørsmålet tatt opp. Det pekes der bl.a. på at den høye andel av godkjente søknader om dispensasjon reiser spørsmålet om plansystemet fungerer slik det er forutsatt. Uheldige dispensasjonssaker fører til en bit for bit-utbygging i strid med målet om en forsvarlig og langsiktig arealforvaltning. Departementet vil derfor innskjerpe overfor kommunene at de må være varsomme med å bruke adgangen til å meddele dispensasjon. Departementet vil videre ta initiativ overfor fylkesmennene i de aktuelle fylker for å klargjøre forståelsen av bestemmelsens krav om at det skal foreligge særlige grunner. Fylkeskommunen og statlige organ vil samtidig bli bevisstgjort på klageadgangen. Departementet vil også i samarbeid med de berørte fylkene bidra til en bedre oversikt over arealsituasjonen i strandsonen, for derigjennom bedre å avdekke konsekvensene av uheldig dispensasjonspraksis. Når det gjelder den konkrete rapport fra fylkesmannen i Vestfold, som foranlediger representanten Langelands spørsmål, vil jeg understreke at det høye antall godkjente dispensasjoner selvsagt er urovekkende. Ifølge opplysninger fra fylkesmannen er imidlertid situasjonen ikke fullt så dramatisk som tallene skulle tilsi. Dette skyldes at mange kommuner behandler også mindre vesentlige byggetiltak som dispensasjon – dette er ikke dispensasjonssaker. Det reelle antall dispensasjoner i dette området er derfor noe mindre, uten at det endrer på den generelle holdningen jeg har gitt uttrykk for. Jeg vil også vise til at departementet har nedsatt et utvalg for å gjennomgå planleggingsbestemmelsene i lovverket. I utvalgets mandat ligger at utvalget skal se på hvordan bestemmelsene om saksbehandling og grunngiving i tilknytning til dispensasjoner kan forbedres, slik at dispensasjoner fra arealplaner ikke undergraver helheten i planen og de hensyn den ivaretar.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Som representanten Langeland selv sa, har SV og Regjeringen her en klar felles interesse, og det er å forsvare allemannsretten. Det er jo også en rett som står svært sterkt etter at vi fikk en dom i Høyesterett som påla at et gjerde i Sandefjord skulle rives, til tross for at gjerdet var satt opp før loven trådte i kraft. Det sier noe om hva Høyesterett mener, at allemannsretten og retten til fri ferdsel skal stå sterkt. Representanten har rett i at det til en viss grad er skjedd skade i den forstand at det er bygd. Da har jeg lyst til å understreke at selv om både bygninger og eventuelle gjerder måtte stå i strandsonen, skal de ikke være til hinder for fri ferdsel. Og hvis de er det, er det grunn til å se nærmere på saken. Jeg har også bedt fylkesmannen i Vestfold spesielt å vurdere hvorvidt regionale myndigheter er informert, og om det foreligger særlige hensyn i de dispensasjonene som er gitt, for det skal skje.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
De målsettinger og prinsipper som Regjeringen jobber etter i rovviltforvaltningen, er avklart av Stortinget. Jeg viser bl.a. til Stortingets behandling av rovviltmeldingen i 1997. Selv om det i rovviltforvaltningen har vært fokusert mest på forholdet til sau- og reindriftsnæring, er andre utmarksinteresser ikke uteglemt. Forholdet mellom rovvilt og hjortevilt er særskilt omtalt i rovviltmeldingen fra 1997, som oppsummerer eksisterende kunnskap på dette området. Det konkluderes bl.a. med at den viktigste utfordringen for å oppnå en god flerbestandsforvaltning i kjerneområdene for rovdyr, vil være å gjennomføre en presis og kontrollert hjorteviltforvaltning som sikrer høyproduktive bestander av god kvalitet. Direktoratet for naturforvaltning har, sammen med svenske myndigheter, tatt initiativ til forskning som skal gjøre oss bedre i stand til sammen å forvalte både hjortevilt og rovvilt på en best mulig måte. I dette ligger også at jegere og jaktrettshavere vil måtte justere litt på aktivitetsutøvelsen sin i visse områder. Jeg finner grunn til å minne om at de store rovdyrene er en del av helheten og det biologiske mangfoldet i naturen i Norge. Hjorteviltet er de store rovdyrenes naturlige og viktigste byttedyr. Det er ikke i samsvar med verken internasjonale eller nasjonale målsettinger å legge opp til optimalisering av enkeltbestander på bekostning av andre viltarter.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
La meg først få lov å si at det ikke medfører riktighet det representanten Bredvold påstår, at Regjeringen ensidig ivaretar rovdyrenes interesser. Vi gjør vårt ytterste for å føre en balansert politikk, en politikk som kombinerer ulike hensyn, både mulighetene for å bruke utmarksbeitene til sau og rein, fordi det er en svært miljøvennlig kjøttproduksjon, hensynet til at vi skal ha levedyktige bestander av de fire store rovdyrene i Norge, som vi er forpliktet til etter internasjonale avtaler og som også er et nasjonalt mål, og ikke minst også interessene i forhold til friluftsliv, inkludert jakt. Vi er også opptatt av at vi i tiden framover må sørge for at det i distriktene finnes gode muligheter for ulike kilder til inntekt, og ikke minst vil inntekt fra utmarka være en vesentlig del av dette.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Fangst av gaupe må skje i henhold til forskrift om bruk av fangstredskaper og forskrift om våpen og ammunisjon til storviltjakt og småviltjakt. Begge forskriftene er fastsatt av Direktoratet for naturforvaltning. Jeg har forelagt spørsmålet fra representanten Korsberg for Direktoratet for naturforvaltning. Direktoratet antar at spørsmålet sikter til at det for et års tid siden ved en telefonisk henvendelse til direktoratet ble gitt en feilaktig fortolkning av hvilke våpen som kan benyttes til å avlive gaupe som er fanget i bås. Dette ble rettet opp ved at direktoratet i et brev til fylkesmannen i Troms senere presiserte hvilke regler som gjelder ved slik avlivning. Direktoratet opplyser for øvrig at alle fylkesmenn har fått tilsendt beskrivelse og tegninger av tillatte gaupefeller, slik at det ikke skal være tvil om hvordan slike gaupebåser skal konstrueres. Fram til neste fangstsesong vil direktoratet gå gjennom forskrift og regelverk for å vurdere behovet for ytterligere presiseringer og forbedringer.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-03-03:
Jeg tror nok representanten Korsberg drar svaret mitt litt langt når han sier at jeg har innrømmet at vi har et meget uryddig regelverk. Det vi snarere står overfor, er vel at det ved en feiltakelse ble gitt en feil opplysning over telefon, som senere ble rettet opp i et brev. Men det er ikke til hinder for viktigheten av det representanten Korsberg tar opp, nemlig at regelverket er lett tilgjengelig og lett å få informasjon om. Derfor er det slik at alle fylkesmenn har fått tilsendt beskrivelse og tegninger av tillatte gaupefeller. Som jeg også sa i mitt første svar, vil det fram til neste fangstsesong – hvilket betyr at gjennomgangen skal være ferdig før fangstsesongen – bli en gjennomgang av forskrift og regelverk for å vurdere behovet for ytterligere presiseringer og forbedringer.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg har et spørsmål til statsråd Lilletun. Det dreier seg verken om homofili eller lærerlønninger denne gangen – tvert imot noe så trivielt som skolens ytre miljø. Jeg tenker da på veier i tilknytning til skoler og barns skolevei. Dette har vært diskutert mange ganger, men det ble aktualisert i forrige uke, da det i en av landets aviser, under overskriften Radarfri sone, ble påpekt at selv med en fartsgrense på 30 km i timen, ønsker ikke politiet å foreta fartskontroller. Kjører en bilist 42 km i timen, vurderer de å inndra førerkortet, og er farten 50 km i timen, mister sjåføren lappen. Jeg vil da spørre statsråden om han kan tenke seg å ta noen form for «action» i forhold til statsråd Dørum for å få samordnet dette.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil vise til at det ikke bare er politiet som har disse noe spesielle holdningene. Kommunene selv – ganske mange kommuner på landsbasis – syns ikke de kan anlegge fartsdumper i 30 km-sonene nettopp fordi det vanskeliggjør busstrafikk, det vanskeliggjør vintervedlikehold av veier etc. Men ganske mange barn kan unngjelde dyrt for disse unnlatelsessyndene. Jeg håper virkelig at statsråden gjør noe med dette.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren. Strømforbruket i Norge øker kraftig år etter år, og vi bygger ikke ut ny produksjon. I flere år på rad har vi nå i Norge vært avhengig av å importere strøm. I fjor importerte vi så mye som kanskje tilsvarende to gasskraftverk. Det vi importerer, er strøm produsert i kullkraftverk. Tidligere var Norge kanskje det land i verden med den reneste energien – vannkraft. Nå er vi i den situasjonen at vi hele tiden må importere kraft produsert ved det minst miljøvennlige alternativet, nemlig kullkraft. Vi importerer altså strøm hele tiden, og det vi importerer, er kullkraft. Mitt spørsmål til miljøvernministeren er: Hva betyr det for miljøutslippene, og særlig for utslipp av klimagasser, at vi importerer så mye kullkraft til Norge?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Først vil jeg si at det er feil det som statsråden hevder, at vi bruker svært mye energi i Norge. Norge bruker omtrent like mye energi som det landene rundt oss bruker. Vi bruker mer elektrisitet, men det samlede energiforbruket er omtrent det samme. Statsråden var inne på enøk, som det har vært satset på gjennom flere år. Resultatet er at vi bruker mer strøm år etter år. I fjor brukte vi 5 pst. mer enn vi brukte året før. Utviklingen av ny teknologi og teknologi for utnyttelse av alternativer er dyrt, og det er uansett små mengder kraft som kan produseres ved hjelp av alternativer som vind, sol osv. Jeg vil da spørre: Hvor lang tid vil det ta, med den utviklingen innen enøk vi ser, og med utviklingen av alternativene, før vi er uavhengig med hensyn til å importere kullkraft?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg er litt usikker på om statsråden forstår alvoret. Den økende norske kraftimporten fra våre naboland fører til dramatisk økning i utslippene av klimagasser. Danmark hadde som målsetting å redusere sine utslipp med 20 pst., istedenfor har de, som et resultat av eksport av kullkraft til Norge og til Sverige, vokst med 20 pst. Det som er dramatisk, er at det er mye kullkraft, den er billig og derfor utkonkurrerer den andre alternative mer miljøvennlige energikilder. Arbeiderpartiet har lansert et opplegg for å begrense importen av dansk kullkraft gjennom kvoter. Det har de nordiske sosialdemokratene sluttet seg til. Spørsmålet er om Regjeringen har gjort noe som helst for å følge opp forslaget på nordisk plan, fordi det haster med å få fram tiltak som kan begrense importen av svært billig kullkraft fra Danmark, som konkurrerer ut all annen mer miljøvennlig kraft.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-03-03:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Det går på at ungdommer ned til 16 år kan registrere seg som fiskere, de kan kjøpe båt, de kan drive fiske, selge fisk og kreve inn moms. Men når det kommer dit hen at de skal registrere seg i Enhetsregisteret og Foretaksregisteret, treffer de på tre problemer: 1. Næringsdepartementet regulerer regelverket i registrene.2. Justisdepartementet regulerer vergeloven.3. Finansdepartementet krever inn avgifter og skatter. Her er det tre departementer som ikke kan samarbeide. Problemet som guttene står overfor, er at de ikke får registrere seg, verken i Enhetsregisteret eller i Foretaksregisteret, fordi vergemålsloven setter grenser. De må være 18 år for å få lov til å registrere seg der. Her må det gjøres en endring, slik at det gis unntak for 16-åringer som har rett til å registrere seg som fiskere og drive yrkesaktivt fiske, få unntak i vergemålsloven(presidenten klubbar)(presidenten klubbar) (presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-03-03:
Jeg takker statsministeren for svaret. Det er en meget prinsipiell og viktig sak det dreier seg om. Alle gutter som er mellom 16 og 18 år, kan levere fisk, de får betaling for fisken på vanlig måte, de er nødt til å kreve inn moms, og de er nødt til å ta imot 11,11 pst. moms. De kan selvfølgelig ikke underslå pengene, for da kommer de i fengsel. Det er ubetinget fengsel for å underslå moms. Det er klart at man må sette pengene på en eller annen konto. Men hvor skal de gjøre av pengene?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-03-03:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Lunner kommune, Lunner allmenning og naturvernorganisasjoner har i lengre tid bedt om at tunnelen for Rv 35 kan bli 250 meter lengre, blant annet for å unngå ei 17 meter høy steinfylling midt i et fint friluftsområde. Vegvesenet/departementet har avvist tanken på grunn av stram økonomi, men de samme etatene vil nå påføre prosjektet 50-60 mill. kroner i renter for å få anlegget ferdig ett år tidligere. Er det ikke da også rom for ca. 10 mill. kroner til litt lengre tunnel for bedre miljø og trafikkåre til Gardermoen?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Rv 35 i Jevnaker kan bli om lag 50-60 mill. kr billigere om en går bort fra linjen gjennom sentrum, der en må flytte/krysse jernbanelinjen tre ganger. Påstanden om at det er lokalsamfunnet som har bestemt det, er feil. Når det gjelder tunnelen i Lunner, går et stort flertall i kommunestyret inn for lang tunnel. Hvis det er krav om at kommunestyret skal fatte et tilleggsvedtak, tror jeg ikke det er det som er problemet i denne saken. Jeg ber statsråden se nærmere på dette og finne den beste løsningen både for miljøet og økonomien.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsminister Jon Lilletun: Fra Stortinget har det flere ganger vært fokusert på det fysiske forfallet og dårlige vedlikeholdet i mange grunnskoler og videregående skoler. Det har i lengre tid pågått en utredning i departementet om en arbeidsmiljølov for elever, og statsråden har tidligere varsla at han vil legge fram for Stortinget en sak om dette omtrent samtidig med stortingsmeldinga om nasjonalt vurderingssystem og spørsmål om likeverdig skoletilbud, i tråd med enhetsskolens prinsipper. Denne stortingsmeldinga er varsla i mars. Mitt spørsmål til statsråden er om han vil holde sitt løfte og legge fram en sak om elevenes arbeidsmiljø og en arbeidsmiljølov for elever, sånn at Stortinget får anledning til å behandle det parallelt med stortingsmeldinga om nasjonalt vurderingssystem.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
I spørretimen 20. januar sa statsråden at han først ville vurdere om en forskrift var nok. Men tidligere, altså før det, har statsråden sagt at denne gjennomgangen av lovverket skulle Stortinget få behandle på samme tid som stortingsmeldinga om nasjonalt vurderingssystem. Forskriften om miljøretta helsevern har jo statsråden kjent til lenge, for kommunene hadde som kjent tre år på seg for å oppfylle kravene i denne. Og oppdraget med en gjennomgang av lovverket har Stortinget gitt Utdanningsdepartementet, så det oppdraget lå på pulten til Lilletun da han ble statsråd for et og et halvt år siden. Det virker som om statsråden har blitt litt svakere i sine løfter siden sist når han nå sier at han først skal vurdere om en forskrift er nok, når Stortinget faktisk har bedt om en gjennomgang av lovverket.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg vil stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: Selskapet Naturkraft fikk nylig utslippstillatelse av SFT for sine to planlagte gasskraftverk på Kårstø og Kollsnes. I utslippstillatelsen fra SFT stilles det krav om at 90 pst. av CO2-utslippene fra gasskraftverkene må fjernes, eventuelt at det må anskaffes kvoter for utslippene. Konsekvensen av SFTs krav er at gasskraftverkene ikke lar seg realisere i henhold til konsesjonsbetingelsen, fordi det i dag ikke finnes kommersiell teknologi for fjerning av CO2, og innføring av et nasjonalt og internasjonalt kvotesystem ligger langt fram i tid og er høyst usikkert. Som kjent har Norge et betydelig underskudd av kraft, og mitt spørsmål blir derfor: Vil statsråden sørge for at Naturkraft får en midlertidig tillatelse til utslipp inntil kvotesystem og andre mekanismer er på plass, slik at vi unngår å importere sterkt forurensende dansk kullkraft?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret, og da vil jeg stille et spørsmål på prinsipielt grunnlag. Etableringen av kvotesystemet er myndighetenes ansvar. Etter Fremskrittspartiets syn vil det være helt feil at industrien skal bære den belastningen som det er å vente på en gjennomføring av en eventuell ny Kyoto-avtale. Hvis utslippstillatelse ikke kan gis før et kvotesystem er innført, vil det kunne få som konsekvens at industriutvikling i Norge som medfører klimagassutslipp, og hvor reduksjonsmulighetene i eget anlegg er begrenset, vil stoppe opp i mange år fremover. Hva er statsrådens syn på den prinsipielle problemstillingen?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg vil stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Ifølge opplysninger i avisa Nordlys 22. februar 1999 fremgår det at det innenfor Direktoratet for naturforvaltning er gitt forskjellige tolkninger av forskriftene for gaupefangst. Hva vil statsråden gjøre for å få til et regelverk som er lett tilgjengelig og forståelig, og som ikke kan tolkes på ulike måter?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det har tydeligvis vært mye uklart regelverk og forskrifter som jegerne har måttet gjennomgå. Jeg er derfor fornøyd med at statsråden opplyser at direktoratet vil gjennomgå regelverket, slik at jegerne kan jakte på gaupe uten å bruke for mye tid til å jakte seg gjennom et uklart regelverk. Jeg har et spørsmål til statsråden: Kan statsråden garantere at gjennomgangen av lovverket blir gjort i god tid før neste års gaupejakt, slik at jegerne vet hvilket lovverk de skal forholde seg til?
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-03-03:
Jeg ønsker å stille statsministeren dette spørsmål: «Vi har den senere tid sett flere eksempler på at norske selskaper ser seg nødt til å flytte virksomheter ut av landet på grunn av dårlige norske rammevilkår. Hva er Regjeringens strategi for å skape mer konkurransedyktige vilkår for norsk næringsvirksomhet i Norge?»
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-03-03:
Jeg takker statsministeren for svaret. Jeg oppfattet intet nytt i dette svaret når det gjelder strategi fra Regjeringen, men jeg oppfattet visse nyanser av åpning for iallfall å vurdere om vår selvforherligende beskrivelse av at vi er best på de fleste områder i verden, faktisk stemmer. Det er vel praksis som egentlig avgjør om det er slik, ikke utredninger, og jeg konstaterer at våre naboland for tiden handler og gjør noe med sine rammebetingelser mens denne regjeringen utreder. Det kan bli en kostbar utredningstid. Jeg registrerer bl.a. at i Danmark har man nå innført et nytt skattesystem som vil lokke mange bedrifter til landet, og det konstateres at for de multinasjonale bedriftene vil Danmark fremstå som et skatteparadis. I Sverige har man også erkjent at behov for å forbedre rammebetingelsene er til stede. At dette er to sosialdemokratiske regjeringer, skulle ikke være noen hindring for at en sentrumsregjering i Norge kunne være vel så djerv.(Presidenten klubbar.) Mitt spørsmål er, avslutningsvis, om ikke statsministeren også legger vekt på at landets største forsikringsselskap mener at det lettere kan selge norske forsikringer fra Sverige enn fra Norge. (Presidenten klubbar.)
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «Statsråden har flere ganger uttalt at ved innføring av kontantstøtteordningen så vil det være viktig for Regjeringen at foreldrene faktisk er hjemme med barna sine når de tar ut kontantstøtte. Hvis ikke ordningen førte til mer tid mellom foreldre og barn, ville Regjeringen se på dette på nytt. Har Regjeringen nå endret oppfatning, slik at det ikke er mer tid mellom foreldre og barn som er det avgjørende for Regjeringa i denne saka?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Bakgrunnen for spørsmålet er uttalelser statsråden har kommet med til diverse aviser den siste tiden. Regjeringens hovedbegrunnelse for kontantstøtten er etter min oppfatning på vikende front. Hovedbegrunnelsen har vært å sikre småbarnsfamiliene mer tid til å være hjemme sammen med barna, og at en på den måten kunne få en mindre stresset hverdag både for ungene og for foreldrene. Vi har også hørt at dette har vært et verdiargument fra Regjeringen. Synes virkelig barne- og familieministeren at det er riktig å bruke flere milliarder kroner på en ordning som kanskje vil vise seg å ikke gi mer tid mellom foreldre og barn? Hvis det er slik at undersøkelser fra Bodø og Akershus skulle være riktige, er det så mange som 70 pst. som fortsetter i sitt arbeid. Og da er ikke dette en ordning som gir mer tid, men der man får en gullkantet sjekk fra det offentlige til å bruke på hva man vil. Nå er det ikke mer tid og verdien av det, som er en familiepolitisk ordning, som er det viktigste for Regjeringen, men nettopp prinsippet om at en vilkårlig frihet skal gjelde.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Tenker statsråden å innføre kontraheringstilskudd på fiskebåter og ferger i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 1999 eller i budsjettet for år 2000?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg er klar over at vi har både EU-direktiv og et EØS-regelverk å forholde oss til. Bakgrunnen for mitt spørsmål var et utspill fra representanten Leif Helge Kongshaug fra Sponheims eget parti om at verftsstøtteordningen også måtte gjelde for fiskefartøy og ferger. Som kjent er deler av vår fiskeflåte og fergeflåte av en svært høy alder. I landets største fiskeri- og fergefylke, Møre og Romsdal, har fergeflåten en gjennomsnittsalder på 21 år. Videre er det en veldig stor underkapasitet som skaper store problemer for trafikkavviklingen. Norske verft har også gode og lange tradisjoner for bygging av ferger. Kongshaugs utspill har skapt store forventninger i verftsindustrien, som nå som kjent opplever en stor ordretørke og dermed store konsekvenser for sysselsettingen i bl.a. Møre og Romsdal. Det er etter min oppfatning viktig at Regjeringen får en rask avklaring, og statsråden har jo gitt sitt svar på det i dag. Det verste som kan skje, er at industrien ikke vet hva slags rammebetingelser den har å jobbe etter. Derfor var utspillet til Kongshaug uheldig hvis det var slik at dette ikke var Regjeringens ønskede politikk.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg er ikkje sikker på kva for ei utsegn frå mi side representanten Bekkemellem Orheim siktar til når ho spør om Regjeringa har endra oppfatning. Eg vil fyrst få minna om at vi hadde tre hovudmål med kontantstøtta. Ho skulle medverka til at familien fekk meir tid saman til sjølv å kunna ta omsorg for eigne born, familiane skulle få større valfridom når det gjaldt omsorgsform for borna sine, og det skulle bli ein større likskap i dei statlege overføringane til barnefamiliane med og utan barnehageplass. Det er rett at Regjeringa ynskjer at småbarnsfamiliar skal få høve til å bruka meir tid saman med eigne born som fylgje av kontantstøtta. Dette er eitt av dei spørsmåla vi også vil sjå på i evalueringa av ordninga. Før kontantstøtta vart innført, gjorde Statistisk sentralbyrå ei spørjeundersøking av 3 500 mødre med born under skulealder, der ein spurde om planlagd yrkesdeltaking og omsorgsform etter innføringa av kontantstøtta. Blant dei yrkesaktive mødrene var det 38 pst. som rekna med å redusera yrkesarbeidet, og heile 80 pst. av desse meinte at kontantstøtta gjorde dette mogleg. Det var også 18 pst. av dei yrkesaktive mødrene som meinte at dei ville bli heimearbeidande etter innføringa av kontantstøtta, og over halvparten meinte at det var kontantstøtta som gjorde at dette var mogleg. Ut frå same undersøkinga er det heller ingen teikn til at fedrane vil auka si yrkesdeltaking. Undersøkinga tyder dermed på at foreldra vil bruka meir tid saman med borna sine. Ei ny undersøking som skal gjerast i april i år, vil visa korleis foreldra faktisk innrettar seg så langt. Denne undersøkinga vil bli viktig i den vidare evalueringa, men endå viktigare blir den tredje oppfylgingsrunden etter at kontantstøtta har fungert ei tid. Då vil vi klarare sjå om foreldra har endra omsorgsmønster. Dersom det på sikt viser seg at foreldra ikkje brukar meir tid på barneomsorga, vil eg vurdera ein gjennomgang av regelverket. Regjeringa har som kjent ein avtale med Høgre og Framstegspartiet om kontantstøtta i denne stortingsperioden, og den har vi sjølvsagt tenkt å halda. Det inneber at vi vil drøfta eventuelle endringar i ordninga med desse to partia.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det vart ikkje noko spørsmål i denne oppfylgingsrunden, men eg skal prøva å svara på det eg trur ville blitt spørsmålet. Eg sa i svaret mitt at det er tre målsetjingar her. Den eine av desse, som er å gje foreldra og borna meir tid saman, er sjølvsagt viktig, men dei to andre er faktisk òg viktige. Det er ikkje snakk om at dette med å bruka meir tid er på vikande front. For meg er det kanskje det viktigaste. Men eg har lyst til å understreka at dei to andre målsetjingane òg er viktige i den store samanhengen. Eg har også lyst til å seia at eg vil nok venta ei stund med å ta avgjerd om vi må endra ordninga fordi åtferda ikkje endrar seg. Eg trur at kontantstøtta må fungera ei tid for å setja seg, og for å sjå om foreldra endrar åtferdsmønster. Som eg òg sa i mitt svar: Dersom vi, ikkje no i fyrste omgangen, men etter at kontantstøtta har fungert ei tid, ser at det ikkje har gitt noko meir tid mellom born og foreldre, skal eg vera med på å diskutera kva ein skal gjera. Men eg ynskjer ikkje å seia at det skal skje til hausten, for det er for tidleg. Då har ikkje kontantstøtta fått sett seg skikkeleg enno.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg må seia eg vart litt overraska over spørsmålet frå representanten Valle. Eg trur at dersom eg hadde sagt eg hadde noko med deira private liv å gjera, ville kanskje spørsmålsstillinga blitt endå hardare frå same representanten. Eg svarte slik som eg gjorde i det programmet, nettopp for å gi til kjenne ei inkluderande haldning til lesbiske og homofile, og når det galdt deira privatliv, var det dei sjølve som måtte velja kva liv dei ville leva; det er ikkje eg som skal ta dei vala for dei. Men eg har òg lyst til å understreka at det er ikkje akseptabelt at lesbiske og homofile blir trakasserte. Dei har det same menneskeverdet og skal sjølvsagt behandlast på same måte som alle andre. NOVA si undersøking, Levekår og livskvalitet blant lesbiske kvinner og homofile menn, er eit nybrottsarbeid. Det er den fyrste store undersøkinga om levekår blant homofile og lesbiske her i Noreg og den største i sitt slag i Norden. Undersøkinga gir oss god og nødvendig kunnskap. Den viser at det har blitt meir positive haldningar i folket. Dei lesbiske og homofile har gjennomgåande høg utdanning og god inntekt. Dei fleste har eit godt forhold til familien sin og har fortrulege vener der dei bur. Mange opplever diskriminering på arbeidsplass og studieplassar, blir det òg sagt, men talet har gått ned sidan 1970-talet trass i at mange i dag er meir opne om si seksuelle legning. Dette er positive trekk, som vi òg må ha med oss i det vidare arbeidet og i debatten vidare. Men det er likevel dei skremmande og alarmerande sidene ved rapporten som eg er mest opptatt av. Dei lesbiske og homofile slit med psykiske problem. Mange unge har prøvd å ta livet sitt. Det er avdekt store rusproblem, og mange er utsette for vald og truslar. Overfor desse problema må det handlast, og det seier eg i dag, som eg òg har sagt i nesten kvart einaste intervju eg har gitt sidan fredag, men det er ikkje alle som har oppfatta det. Eg ar no invitert Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring – LLH – til eit møte i departementet for å drøfta oppfølging av rapporten. Eg ynskjer ein konstruktiv dialog med LLH om kva som kan gjerast frå det offentlege og frå organisasjonen sjølv, for både å sjå på årsakssamanhengane og å betra levekåra til dei lesbiske og homofile. Departementet vil no gå gjennom alle sider ved rapporten og vurdera kva som kan gjerast frå vår side. LLH har alt fremma ein del forslag som vi òg sjølvsagt vil vurdera, utan at eg i dag skal seia korkje ja eller nei til nokon av desse forslaga. Når det gjeld tiltak innanfor skular og helsevernet, som eg meiner er ganske viktige aktørar her, viser eg til svar frå helseministeren og kyrkje-, utdannings- og forskingsministeren seinare i spørjetimen i dag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg vil nok seia at akkurat i denne saka tør eg ikkje angripa representanten sine øyre, men ein del andre sine ynske om og vilje til å høyra kva som blir sagt, og òg ein del medium sine ynske om å ta inn alt som blir sagt i diverse intervju. Då eg vart konfrontert med denne rapporten fredag morgon, var nokre av hovudmomenta dei psykiske problema og rusproblema som mange lesbiske og homofile har. Då var det ganske naturleg for meg å peika på dei reformene som vi allereie har i gang. Dei må fanga opp òg denne problemstillinga. Så er eg heilt einig i at eg har min del av ansvaret i forhold til det som er mitt departements ansvarsområde når det gjeld tiltak for denne gruppa, og det ansvaret skal eg ta. Eg håpar eg får ein konstruktiv dialog med LLH om kva dei kan gjera, og kva vi frå styresmaktene si side kan gjera. Eg har ikkje tatt standpunkt til om vi treng ei stortingsmelding eller ikkje. Det vil bli vurdert, for eg føler nok at eg treng litt meir tid til å gå gjennom rapporten før eg trekkjer endeleg konklusjon. Men det er i alle fall ikkje meininga frå mi side å fråskriva meg det ansvaret som eg har for den problemstillinga som vi er blitt kjende med.
Lars Sponheim (Venstre), 1999-03-03:
Jeg vil først ta for meg spørsmålet angående kontraheringstilskudd til fiskebåter. Fra 1. januar 1997 trådte det i kraft et nytt EU-direktiv for fiskeriene. Det setter forbud mot at det gis industristøtte til verft som bygger fiskebåter for levering i EU-området. I henhold til dette direktivet skal det bare ytes fiskeristøtte som faller innenfor EUs fiskeristøtteprogram, og denne støtten kan bare gis til fiskebåtrederen, som selv skal stå fritt til å bestemme hvor i EU-området fartøyet skal bygges. Både EU-kommisjonen og EFTAs overvåkingsorgan, ESA, vurderte saken slik at dette også måtte gjelde internt i EØS-området. Dette er reflektert i det nye skipsbyggingsdirektivet, det 8. direktiv, som eksplisitt sier at dette gjelder kun for fiskebåter til eksport utenfor EØS-området. Dette ble nærmere omtalt i Nærings- og handelsdepartementets budsjettproposisjon for 1998 og også vist til i departementets budsjettproposisjon for 1999. Byggetilskudd eller kontraheringstilskudd for innenlandsleveringer av fiskefartøyer kan derfor bare gis under de fiskeripolitiske virkemidlene og da bare som tilskudd til rederen, som må stå fritt til å velge hvor i EØS-området han ønsker å bygge. Når det gjelder ferger, var det fram til 1. april 1996 slik at en del ferger ikke fikk byggetilskudd fordi fergeselskapet fikk offentlig kompensasjon for å drive det fergesambandet som fergen ble satt inn i. Men etter dette har norske verft fått utbetalt byggetilskudd ved bygging av ferger, på samme måte som ved bygging av andre tilskuddsberettigede fartøyer. Jeg viser i denne sammenheng til Stortingets behandling av St.prp. nr. 15 for 1996-97. Dersom Stortinget slutter seg til Regjeringens forslag i St.prp. nr. 35 for 1998-99 Om støtta til skipsbyggingsindustrien, vil tilskuddet bli økt til 9 pst. for fartøyer med en verdi over 10 mill. euro og 4,5 pst. for øvrige fartøyer. Det er klart det er grunn til bekymring når det gjelder utviklingen i verftsindustrien. Det er nettopp derfor vi nå har fremmet forslag om en vesentlig heving i satsene for verftsstøtten. Når det gjelder spørsmål om kontraheringstilskudd for fiskefartøyer og for ferger, er det foretatt grundige vurderinger, som jeg har redegjort for i dette svaret. Regjeringen vil selvfølgelig følge utviklingen i disse markedene nøye videre framover.
Lars Sponheim (Venstre), 1999-03-03:
Jeg deler replikantens syn på problemstillingen knyttet til verftsindustrien og nødvendigheten av å sette inn tiltak. Derfor handlet også Regjeringen veldig fort ved å fremme et forslag som nå ligger til behandling i Stortinget, om å øke verftsstøtten. Det så vi på som et strakstiltak. I tillegg har Regjeringen varslet, og sagt ved ulike anledninger, også i forbindelse med spontanspørretimen osv., at vi ser grundig på ulike andre tiltak for verftstindustrien som kan bøte på en situasjon hvis utviklingen nå blir slik som mange varsellamper tilsier. Det gjelder både den delen av verftsindustrien som er underleverandører til oljesektoren, og det gjelder den øvrige skipsbyggings-/verftsindustrien – også de som bygger fiskebåter. Det er et sett aktuelle tiltak som ligger på Regjeringens bord og som vurderes. Men de må være EØS-legale, slik som jeg redegjorde for i mitt svar. Forslaget om forsering av fergebygging osv., er et forslag som løpende vurderes av Regjeringen, og som gir mulighet til å se nærmere på dette. Men det er ingen presedens for at man begynner med budsjettlekkasjer i spørretimen noen måneder før budsjettet legges fram.
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil stille fylgjande spørsmål til finansministeren: «Skattedirektoratet sine vurderingar og forslag til framtidig organisering av likningsforvaltninga er teken opp i ein rapport som er til intern høyring i skatteetaten. Er Telemark fylkesskattekontor sitt vedtak om å lokalisere tre likningskontor i Midt-Telemark i Bø kommune i tråd med dei lover og reglar som gjeld, og er det aktuelt å gjennomføre tilsvarande omorganisering ved andre likningskontor før den nemnde rapporten har vore behandla politisk?»
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1999-03-03:
Eg takkar statsråden for svaret og oppfattar det slik at det som har skjedd i Midt-Telemark, er eit ledd i ei forsøksordning og ikkje ein mal for ei framtidig ordning. Eg vil gjerne understreke at eg meiner effektiv ressursutnytting i likningsforvaltninga vår er rett, at vi må ha kompetent og vel grunngitt god likning, og at likningsbehandlinga må vere slik at vi har kort ventetid. Men likningskontora skal også vere ein etat i folk sitt nærmiljø. Det med nærkontakt med folk og næringsliv er viktig. Derfor har vi, slik det vart sagt, ei lovfesting av kontor i alle kommunar. Eg er heller ikkje avvisande til det statsråden seier om samordningstiltak, som går fram av denne rapporten, men eg ynskjer ei innretning og ein modell som ikkje svekkjer den lokale tilknytinga til likningsetaten, og eg ynskjer at likningsetaten skal ha kontor i alle kommunar. Og eg vil gjerne spørje: Deler statsråden dette synet?