trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Til det siste først: Fremskrittspartiet har varslet at de skal lage en ny integreringspolitikk, og da har de tydeligvis ingen slik i dag, hvis man skal følge det resonnementet. Jeg skal ikke beskylde dem for det – de har en dårlig en, men de har vel i hvert fall en. Men til representanten Ørmen Johnsen: Å ta vekk instruksjonsretten overfor UNE, et klageorgan, ville ikke stoppe en eneste asylsøker fra å komme til Europa. Man kan ikke på alvor stå her og mene at instruksjonsretten overfor et klageorgan for asylsaker er det som skal stoppe asylsøkere fra å komme til Europa eller fra å komme til Norge. Det kan man bortimot ikke ta på alvor. Jeg registrerer at Høyre ikke lenger har en egen politikk om dette, de har abdisert i asylpolitikken og gjør som Fremskrittspartiet bestemmer. Det bærer jammen også innleggene til Høyre nå preg av.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-18:
Kommunereforma er med og sikrar gode kommunale tenester i framtida. Senterpartiet har frå talarstolen her i denne salen sagt at kommunereforma per definisjon er sentralisering, men likevel røysta Senterpartiet for to av tre samanslåingar her i juni. Regjeringas mål med kommune- og regionreforma er å flytta makt ut av Oslo og inn i folkevalde organ i kommunar og regionar. I 2006 uttalte representanten Slagsvold Vedum følgjande: «Gjennom å samordne flere oppgaver på regionalt nivå kan vi videreutvikle kvaliteten på tjenestene, bidra til bedre samlet ressursbruk og styrke legitimiteten.» Er representanten Greni einig i utsegna frå sin partifelle frå 2006?
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-18:
Budsjettet me vedtek i dag, set kommunane i stand til å styrkja viktige velferdstenester. Kommunesektoren får ein realvekst i sine frie inntekter, og det er godt. Det legg til rette for at me kan styrkja det kommunale tenestetilbodet. Budsjettforliket på Stortinget inneber ei styrking av budsjettet på fleire område –innanfor både helse, opptrapping, rus og til og med frivilligsentralar, som enkelte var kritiske til at me ikkje hadde handtert på ein god måte. Totalt sett vil me forsterka det totale og det sosiale sikkerheitsnettet slik at færre fell utanfor, fleire vert løfta opp og fram og fleire får moglegheit til å delta aktivt i samfunnet. I tillegg er me einige om at dei kommunane som slår seg saman, og som tapte på endringane i basistilskotet og småkommunetilskotet i inntektssystemet frå 2016 til 2017, vert kompenserte for dette gjennom ei eiga overgangsordning frå 2017 og fram til samanslåinga trer i kraft i 2020. Regionsentertilskotet vert også halde utanfor inntektsutjamningsordninga. Dette var eit sterkt ønske frå dei kommunane dette gjeld, og som har vist veg i kommunesamanslåingsarbeidet. Kommunane har dei seinare åra hatt ei god økonomisk utvikling. Realveksten per innbyggjar var årleg gjennomsnittleg 0,6 pst. i åra 2005 til 2013, mens ein anslo 50 pst. meir i gjennomsnitt i perioden 2013 til 2017. Det vitnar om at regjeringa og samarbeidspartia har levert på kommuneøkonomi. Det er mange gode eksempel på dette – f.eks. Trondheim, som hadde ein reduksjon i inntektene under dei raud-grøne, og som får ein vekst på 1,2 pst. per innbyggjar med denne regjeringa. Det er underleg å høyra representanten Lauvås, som kritiserer opplegget til regjeringa. Han gjev riktig nok honnør til tilsette ute i kommunane, og det kan eg gje han stor støtte i, men det er altså slik at kommunen som Lauvås kjem frå, har fire gonger så høg vekst i inntekter per innbyggjar med denne regjeringa samanlikna med i dei raud-grøne si regjeringstid. Eg kunne tenkt meg at han òg hadde skrytt av både regjeringa og samarbeidspartia når han eigentleg har så flott vekst i økonomien i kommunen sin. Kommunesektoren hadde i 2016 det sterkaste driftsresultatet på ti år, og det har aldri vore registrert så få kommunar i ROBEK-registeret som i 2017. Dette lovar svært godt. Me kan trygt slå fast at kommuneøkonomien er i god forfatning, men kommunane må sjølvsagt sørgja for å fornya seg, forenkla og forbetra tenestene sine. Eg håpar at me i åra som kjem, også kan ha stort fokus på kommunestrukturendringar. Det trur eg er viktig for å sikra gode tenester i kommunane. Eg håpar òg at me kan få eit godt samarbeid med regjeringa for å finna gode incentiv som styrkjer nettopp dette arbeidet i åra som kjem.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-18:
Eg vert litt forundra når eg høyrer representanten Heidi Greni tala så varmt om at me skal ha likeverdige tenester ute i kommunane. Då tenkjer eg: Kva då med maskinskatten? Han var eigentleg eit hinder for nettopp det. Fjernar ein maskinskatten, vil staten få meir skatteinntekter, og på den måten få fordelt dette til kommunane på ein betre måte, samtidig som bedriftene får større konkurransekraft. Og kva med kraftinntektene? Vil Senterpartiet no koma med eit Dokument 8-forslag om at me skal gjera endringar i kraftinntektene til kommunane, sidan dei ønskjer at me skal ha likeverdige tenester i kommunane? Det er snakk om at me må ha eit system som ikkje legg føringar for og skal motivera til kommunesamanslåing, men me må i alle fall ikkje ha eit system som hindrar kommunesamanslåing. Eg tenkjer det er mykje godt arbeid som skal gjerast i åra som kjem, for å få til likeverdige tenester i kommunane, og det er nok mange inntekter me kan sjå på, som er til hinder for nettopp det. Så tenkjer eg òg, til Rigmor Aasrud, som sakna ein debatt om budsjettet for neste år: Det er eigentleg det dette handlar om, og difor me er her. Det er ein positiv realvekst sjølv om mange kommunar slit. Det me ikkje har høyrt noko om, er kuttet frå Arbeidarpartiet på 300 mill. kr til ideelle og private barnehagar. Kven skal betala den rekninga? Er det barnefamiliane som no skal få ei ekstra stor rekning? Er det kommunane som skal ta den rekninga? Eller er det mange små barn som no ikkje skal få ein barnehage å gå til, når Arbeidarpartiet kuttar i løyvingane med 300 mill. kr til ideelle og private barnehagar? Det håpar eg òg me kan få svar på i denne debatten. Elles er det interessant å høyra at det store spørsmålet frå Arbeidarpartiet i replikkordskiftet er om auken i overføringar til frivilligsentralar. Om det er det store spørsmålet frå Arbeidarpartiet i debatten, tenkjer eg at me er på god veg med kommuneopplegget som regjeringa har presentert. Dei løysingane som me får fleirtal for i Stortinget her i dag, er eit godt opplegg for Kommune-Noreg.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Vi har områder med levekårsutfordringer i byene våre. Mange av barna som vokser opp i disse områdene, har foreldre som ikke jobber. De vokser opp i fattige familier. Venstre er på defensiven i arbeidet med områdesatsingen. I valgkampen lovet Venstre gull og grønne skoger, men Venstre er ikke villig til å oppfylle sine valgløfter med penger til områdesatsing i Groruddalen, i Oslo sør og på Tøyen. Dette handler om at Venstre ikke prioriterer tiltak som gjør livet til disse barna bedre. Regjeringen prioriterer verken nok politi i gatene eller tiltak som kunne fått foreldrene til barna i jobb. Nå skal Venstre inn i denne regjeringen. Arbeiderpartiet har i lang tid vært pådriver for områdesatsingen i utsatte områder med levekårsutfordringer. Ekstra innsats fra stat og kommune i utvalgte nabolag har hatt som mål å bidra til nærmiljøløft for at folk skal trives bedre. Vil Venstre kjempe for økte bevilgninger til områdesatsinger i områder med levekårsutfordringer?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Bolig er sammen med arbeid, utdanning og helse de fire grunnpilarene i velferdsstaten. Norsk boligpolitikk har vært vellykket, de aller fleste bor i egen bolig, og Norge har en av verdens beste boligstandarder. Et eget sted å bo til en overkommelig pris er for mange avgjørende for om de kan leve et selvstendig og godt liv. Det er derfor en viktig politisk oppgave å legge til rette for at det bygges nok boliger. Hovedproblemet i dagens boligmarked er at det bygges for få boliger, særlig i pressområdene. Det kan ikke være sånn at folk som har jobb som lærer eller sykepleier, ikke skal kunne bosette seg i et rekkehus på østkanten her i byen. Boligpolitikk handler om hvor vi bygger boliger, og hvordan vi gjør det. Det handler om både kvalitet og beliggenhet. Befolkningen vokser raskt, og innen 2030 vil Norges befolkning ha vokst fra fem millioner til seks millioner innbyggere. Urbanisering er en av de internasjonale trendene. Verden over flytter folk inn til byene for å bo og jobbe. Det mest miljøvennlige vi kan gjøre, er å bo i by. Byene er med på å redusere nasjoners klimagassutslipp. Vi må bygge smarte byer, vi må fortette langs kollektivknutepunkt og ha en areal- og transportutvikling der busser og trikker går ofte nok, slik at vi kan reise miljøvennlig og effektivt til jobb og hjem igjen. Samtidig må vi styrke bygdene våre. Da er bredbåndutbygging avgjørende. Arbeiderpartiet har satset på det i sitt budsjett for 2018. Boligene må ha en standard som gjør at vi kan bo lenge i husene våre. Derfor ønsker vi i Arbeiderpartiet å ta initiativ til et eldreprogram og lage boligtilbud slik at generasjoner kan dra nytte av hverandre. Arbeiderpartiet er skeptisk til å svekke krav til tilgjengelighet i boliger. Arbeiderpartiet ønsker å stille strengere krav til kommunene og sikre raskere prosesser og boligbygging. Vi mener det er riktig å etablere et forpliktende samarbeid om boligpolitikk mellom staten og landets største kommuner. Arbeiderpartiet er opptatt av å koble Husbanken tettere sammen med de største kommunene. Arbeiderpartiet ønsker også å sørge for flere leie-til-eie-ordninger i samarbeid med private utbyggere, boligbyggelag, kommunene og Husbanken. Ekstra innsats fra stat og kommune i utvalgte nabolag har hatt som mål å bidra til nærmiljøer der folk skal trives bedre. Lokale møteplasser er med på å skape trivsel og samhold i et nabolag. Vi har bidratt med midler til opprustning av parker, lekeplasser, gårdsrom, gangveier samt gratis deltidsplass i barnehager og AKS for alle som bor i utvalgte utsatte boområder både i Oslo og i andre byer i Norge. Arbeiderpartiet går inn for på områdesatsinger. Derfor har Arbeiderpartiet gått inn for å styrke potten til områdesatsing med 52 mill. kr. Vi må evne å bygge gode nabolag slik at vi alle kan leve gode liv der vi bor.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Ved å delta i arbeidslivet vil de fleste kunne forsørge seg selv og sin familie og dermed unngå å havne i fattigdom. Derfor er det å få flere i arbeid viktig for Arbeiderpartiet. Vi vil legge til rette for at flere kvalifiserer seg til arbeid, og vi prioriterer det i vårt alternative budsjett, bl.a. ved å styrke Jobbsjansen med 50 mill. kr. Det gjør vi særlig for å styrke innsatsen for å få innvandrerkvinner som ikke er i arbeid, ut i jobb. Deltakelse i arbeidslivet gir også bedre muligheter til å bli godt integrert. Høyre sier også at det er viktig å få innvandrerkvinner i arbeid. 27 000 som nå fullfører introduksjonsprogrammet, skal ut i jobbmarkedet. Kan Høyre svare på hvor i budsjettet for 2018 de har prioritert tiltak der innvandrere får mulighet til å kvalifisere seg til arbeid?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Ved å delta i arbeidslivet vil de fleste kunne forsørge seg selv og sin familie og dermed unngå å havne i fattigdom. Derfor er det å få flere i arbeid så viktig for Arbeiderpartiet. Vi vil legge til rette for at flere kvalifiserer seg til arbeid. Vi prioriterer det i vårt alternative budsjett, bl.a. ved å styrke Jobbsjansen med 50 mill. kr. Om lag 5 000 barn i barnehagealder går ikke i barnehage, bare i Oslo. Mange av dem tilhører familier som mottar 7 500 kr per barn hver måned i kontantstøtte. Kontantstøtten ble innført da Norge manglet barnehageplasser. Nå er vi på vei mot full barnehagedekning i Oslo. Ifølge regjeringen fører økningen i satsene for kontantstøtte til at mødre med barn i kontantstøttealder jobber mindre enn hva de ville gjort uten satsøkningen. Kontantstøtte er et hinder for at mødre kvalifiserer seg til arbeidslivet. Dette vil Arbeiderpartiet gjøre noe med. Vi foreslår derfor å gi Oslo anledning til å prøve ut en bydel uten kontantstøtte. Hvis de kvinnene som mottar kontantstøtte, skal kunne ta frie valg, må de kunne leve av egen inntekt. Derfor er kontantstøtten også en likestillingsfelle. Kontantstøtten er det største hinderet for integrering i det norske samfunnet. Det er på tide å stå opp for disse kvinnene. Vi kan ikke akseptere at foreldre eller søsken utøver sosial kontroll i sine familier. Det er ofte jenter som rammes. Hva må til for at menn med manglende aksept for kvinners frihet og likestilling, som styrer kvinners liv ved å balansere på grensen mellom tvangsekteskap og arrangerte ekteskap med stor grad av press, endrer holdninger? Dette er en styring som viser seg alt fra barndommen av, f.eks. ved at jenter ikke får delta på fellesarenaer fordi de nektes omgang med gutter og menn utenfor egen familie. Vi må tørre å stille menn som hindrer kvinner i å leve sine liv slik de selv ønsker, til ansvar. Sosial kontroll er ikke greit og må forhindres. Det er alvorlig når NRK melder at mange barn vokser opp i fattigdom, og at ungdomskriminaliteten øker på Tøyen i Oslo. Fattigdom og mulighet til egen inntekt og jobb henger sammen. Utdanning er nøkkelen for ungdom som faller utenfor. Da må skolen være et sted for god læring. AKS er en del av skoledagen for de fleste elevene i Osloskolen, men ikke for alle. Arbeiderpartiet har derfor innført gratis halv tid på AKS i mange av bydelene i Oslo. Timene på AKS og i barnehagen gir barna ekstra sosial trening, faglige utfordringer og erfaringer. Ifølge evalueringen av Groruddalssatsingen ser det ut til at dette gir elevene bedre skoleresultater, og man så nedgang i frafallet i den videregående skolen. Integreringen går bra i Norge. Mange som har innvandret til Norge, lever av egen inntekt, og med barna deres går det enda bedre. Vi må fortsette jobben med å styrke integreringsarbeidet. Samtidig må vi heie på dem som klarer seg godt, og som er forbilder for alle dem som kommer etter.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Til spørsmål nr. 1 sa jeg veldig klart i mitt innlegg at når det gjelder ressurskrevende brukere, hadde vi ikke nådd langt nok. Spørsmål nr. 2: Regionalpolitikken – det var et veldig stort krav til at Kristelig Folkeparti skulle rette opp kuttene. Det klarte vi ikke. Om vi da har de store og rause hjertene, er ikke jeg den rette til å svare på. Det må andre svare på.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Denne utfordringen er en kombinasjon av penger, folk, kompetanse og muligheten til å gjøre ting. Inntektssystemet og inntektssystemets nøkler er også en faktor i dette. Det var noe Kristelig Folkeparti var imot, men når vi har et inntektssystem, må vi foreta en evaluering av det og se hvordan en skal legge det. Men det handler ikke bare om penger i kommunesektoren, det er en kombinasjon av folkene som skal gjøre jobben, og de midlene en har til rådighet.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Her var det en del forutsetninger som jeg ikke kan gå god for i det hele tatt – det legges en del forutsetninger til grunn for hva Kristelig Folkeparti mener. Kristelig Folkeparti setter utrolig stor pris på det private initiativ, men vi vil at de skal likestilles med det offentlige og ha samme rammebetingelser og samme pensjonsvilkår. Derfor er det feil. Vi har hele tiden sagt at profitt skal tas ut av de private ideelle, i utgangspunktet. Derfor blir utgangspunktet for representanten Andersens spørsmål feil.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Til representanten Asphjell må jeg si at det er andre kapitler i Bibelen som uttrykker atskillig større glede enn det Klagesangene gjør, så her kommer det an på hvordan man ser tingene. Man kan enten se det svart-svart eller hvitt-hvitt, men etter mitt syn er vel sannheten noe midt imellom. Ethvert budsjettflertall må ta ansvar for de vedtakene som blir gjort. Da synes jeg vi skal være ærlige både når det gjelder å påpeke de gode tingene og de mindre gode tingene. De mindre gode tingene i dette budsjettet var faktisk regionaltilskudd, og det er innslagspunktet for ressurskrevende brukere, men det var så langt vi kom. Jeg kan ikke med min beste vilje se at vi får noe bedre budsjett for kommunene med å slå hverandre i hodet med tall fra denne talerstolen – om det er en 1,6, eller 1,9, eller hvilket tall det er. Det er faktisk den tjenesten vi får ut av dette, som er det viktigste. For en nybegynner på dette feltet er det påfallende å høre hvor viktig det er å påpeke sin egen fortreffelighet – og å påpeke hvor dårlig den andre siden er. Nei, det har jeg lært etter et langt liv i kommunepolitikken, at selv om en var uenig, så måtte en brette opp ermene og gjøre det beste ut av den porteføljen en hadde. Var en fornøyd? Nei, det var ingen år vi var fornøyde. Noen år var vi mer fornøyd enn andre år, men vi brettet opp ermene og gjorde en best mulig jobb ut fra den porteføljen en hadde. Hvis en vanlig innbygger skulle ha sittet og hørt på denne debatten, er jeg ikke så sikker på om en ville se et bedre tjenestetilbud ut fra både prosentregning og annet. For det vi er i ferd med å gjøre, er å snakke kommunene ned, snakke kommunenes tjenester ned. Vi må snakke kommunene opp, og så må vi ikke tillegge andre motiver som de ikke har.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Jeg er veldig stolt av at vi har en ungdomsorganisasjon som er ambisiøs på vegne av disse. Jeg konstaterer også at vi i et budsjettforlik har oppnådd akkurat det samme antallet som Arbeiderpartiet ønsket i sitt alternative budsjett, så da kan ikke gjennomslaget ha vært så dårlig.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Det er jo en fantastisk utfordring. Her er alle sammen enige, så da er det enkelt for oss å stemme for et flertallsforslag vi står inne i.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Ja. Representanten Bransdal er enig i at man til enhver tid må ha øynene oppe for å se hvordan en kan innrette ordningene best mulig. Får vi kunnskaper om at den veien vi velger, ikke er bra og ikke er den beste, skylder jeg som folkevalgt å se på det. Her er det faktisk politikken som er viktigst, ikke retorikken. Svaret er ja, men en må se rammene og betingelsene rundt før en kan svare et betingelsesløst ja.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-18:
Nå hører jeg mye prat om hvordan innvandrings- og integreringspolitikken burde være. I denne sammenheng er «liberalisering» et kjempeskummelt ord. Mitt ønske etter denne debatten er faktisk at vi til enhver skal ha en innvandrings- og integreringspolitikk som er en human politikk, innrettet med tanke på barns beste og det behovet vi til enhver tid måtte ha. Det kan være et stort ønske, men det må være en god målsetting, og det tror jeg faktisk er en målsetting som alle burde kunne – og kan – skrive under på. Jeg har lyst å replisere til representanten Lauvås: Enten må jeg ha vært utrolig utydelig, eller så var det ørene som hørte. Det jeg sa i replikkordskiftet, var at jeg ikke hadde noe behov for å stemme på et annet forslag, for flertallsforslaget sa akkurat det samme.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
La oss først ta veksten i de frie inntekter. Per innbygger var den i de rød-grønne regjeringsårene på 0,6 pst. Fra 2013 til 2017 var den på 0,9 pst. Hvis vi ser på veksten i alt for de frie inntektene, var den på 1,8 pst. i de rød-grønne årene og på 1,9 pst. fra 2013 til 2017. Også for representantens egen hjemkommune, Gran, har det vært en sterkere vekst under borgerlig styre enn det var da Arbeiderpartiet selv satt i regjeringskontorene. En KS-undersøkelse som ble presentert under komiteens høring, viste at det er over 100 flere kommuner som anser å ha et større økonomisk handlingsrom i 2016 enn de hadde i 2013. Dette viser at det har blitt bedre økonomisk handlingsrom, men som jeg sa i mitt innlegg, penger er ikke nok, kommunene er også nødt til å fornye og effektivisere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
Det er viktig at staten er en moderne og attraktiv arbeidsgiver. Vi har også vært veldig tydelige på at vi skal rekruttere noen av de beste lederne til offentlig sektor. Samtidig er vi også veldig tydelige på at lederlønningene over tid skal være innenfor frontfag – det ligger i bunnen. Men fra et år til et annet kan det variere. Blant annet var veksten i 2016 spesielt knyttet til gjennomføringen av politireformen, hvor det ble langt færre politimestre, men da med noe høyere lønn. Men over tid skal også lederlønningene i staten være innenfor frontfag.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
Nå er vel tiden snart inne til at Senterpartiet legger valgkampen bak seg. Reverseringsbudskapet til Senterpartiet ble et gedigent mageplask. Kommunereformen gjennomføres, og om lag 20 Senterparti-ordførere gjennomfører nå kommunesammenslåing med gjensidige vedtak. Det bør være et paradoks for Senterpartiet nasjonalt at Senterpartiet lokalt er fremtidsrettet, pragmatisk, finner gode løsninger, bygger nye kommuner og gjennomfører kommunereformen. Ja, vi har gjennomført endringer i inntektssystemet, men det har ikke noe med tvang å gjøre. Problemet med det gamle inntektssystemet var at det ofte straffet kommuner som ønsket å gå sammen med andre. Og når det er et bredt politisk flertall på Stortinget som ønsker større kommuner, må også inntektssystemet gjenspeile det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
For det første tar representanten Andersen grunnleggende feil når hun hevder at regjeringspartiene ønsker større forskjeller. Tvert imot er det slik at små forskjeller er en felles verdi som står sterkt i det norske samfunnet. Når vi satser på arbeid, når vi satser på skole, handler det om å løfte mennesker. Når vi gjennomfører kommunereformen, er det for å unngå at det skal bli større forskjeller mellom kommunene. Realiteten er at uten en kommunereform ville vi risikere å få et helsepolitisk klasseskille mellom de kommunene som har kompetanse, som har sterke fagmiljøer, som kan gjennomføre den politikken som det er flertall for i Stortinget, og de kommunene som ikke har det. Så både kommunereformen og den økonomiske politikken handler om å skape muligheter for alle. Med SVs politikk med mer øremerking er det de sterkeste og største kommunene som har ressurser til å søke om tilskudd. Det er også med på å skape forskjeller.(Presidenten avbryter.) (Presidenten avbryter.)
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
Jeg takker for et viktig og godt spørsmål, og også for at Venstre er en vokter av det lokale selvstyret. For det er lett å sitte på Stortinget og hele tiden mene smått og stort om hva som skal gjøres i Kommune-Norge. Sammen har vi klart å gjennomføre økt selvstyre på noen områder. Samtidig må vi erkjenne at på andre områder har det blitt mer styring. Derfor er jeg veldig glad for den rapporten vi får i morgen. Nå skal ikke jeg røpe hva som ligger der, men jeg tror det kommer til å overraske mange, for det er et enormt omfang av øremerkede tilskudd. Det er store ressurser som går gjennom de øremerkede tilskuddene. Man kan også se på i hvilken grad man oppnår de målene som har vært med tilskuddene. Man ser også hvor store ressurser det brukes i byråkrati både nasjonalt og lokalt for å kunne utkvittere tilskuddene. Ja, man kan godt se på om det er hensiktsmessig å sette ned et utvalg(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
Representanten Lauvås nærmest roper ut fra Stortingets talerstol at de svartmaler ikke. Vel, man kan i hvert fall si at den virkelighetsbeskrivelsen Arbeiderpartiet har, og den de gir, tror ikke velgerne på. Arbeiderpartiet tapte valget, de borgerlige partiene ble gjenvalgt. For et år siden på denne tiden hadde Arbeiderpartiet ca. 36 pst. på meningsmålingene, nå har de 26 pst. Jeg vet ikke om jeg skal gi noen vennlige råd, men det er i hvert fall åpenbart at velgerne ikke kjenner seg igjen i den beskrivelsen som Arbeiderpartiet og flere andre partier gir. Ja, vi har uløste utfordringer i Velferds-Norge. Det har vi. Men vi har, som flere har vært inne på, sørget for at de som sliter med rus og psykisk helse, har fått et løft. Ventetidene er kortet ned, skolen er styrket, kommuneøkonomien har blitt romsligere. Ja, det er krevende å være lokalpolitiker, men man kommer ikke forbi at kommuneøkonomien er styrket. Liv Signe Navarsete har åpenbart lest lokalaviser. Det burde hun ha gjort også da hun var kommunalminister. Realiteten er at Balestrand, som er en av de kommunene som ble trukket frem, hadde 0,4 pst. vekst i de åtte rød-grønne årene og har hatt en vekst på ca. 1 pst. fra 2013 til 2016. Og det er en kommune som har en økonomi på 129 pst., hvis man ser på de utgiftskorrigerte inntektene. Ja, det er fortsatt utfordringer, og det er behov for å prioritere fremover, men det har blitt bedre i og for kommunene. Så tar representanten Greni igjen opp spørsmålet om inntektssystemet og frivillighet i kommunereformen. Dette diskuterte vi i nesten ti timer for en drøy uke siden. Da sa jeg at kommunereformen kommer til å fortsette fordi det er viktig for innbyggerne, viktig for tjenestene, men selvsagt innenfor de rammer som Stortinget har trukket opp. Det er ikke slik at inntektssystemet blir brukt for å fremme kommunereformen, inntektssystemet ble endret fordi det var et hinder for kommuner som ønsket å gå sammen. Kommuner som gikk sammen, ble i flere tilfeller straffet. Derfor ble inntektssystemet endret. Og som Kristelig Folkeparti viser til, vil dette selvsagt bli evaluert. Helt til slutt til representanten Aasrud: Når det gjelder skattefritak for kommuner og spørsmål fra ESA om statsstøtte, har vi et partssammensatt utvalg som jobber med å se på handlingsrommet. De legger frem sin innstilling på nyåret, og da vil vi selvsagt ta den problemstillingen på det største alvor.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
Flere har vært inne på spørsmålet om ressurskrevende tjenester. Det er ingen tvil om at det er en svært viktig ordning for at flest mulig skal kunne få et godt tilbud i sin hjemkommune. Ser vi på tallene, er realiteten at fra 2013 og frem til i dag har det vært en økning fra 6,3 mrd. til 9,6 mrd. kr. Så når representanten Karin Andersen sier at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet og andre må passe mer på de tjenestene – vel, det har vært en økning på 3 mrd. kr i løpet av disse fire årene. Det var 6 600 som fikk den type tjenester i 2013. Nå er det 8 400. Det er bra, for det betyr at flere får et godt tilbud i sin hjemkommune. Det er riktig at vi i 2018 har økt egenandelen for kommunene med 50 000 kr ut over prisstigningen. Det rører ikke tjenestene til innbyggerne og dem med behov, men det betyr at kommunene får en ekstra egenandel på 50 000 kr. Så sier representanten Greni at kommunereformen ikke har innhold og kvalitet. Vel, hva slags budskap er det til de tusenvis av lokalpolitikere som nå gjennomfører kommunereformen? Enten de kommer fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet, Høyre eller Fremskrittspartiet, så gjør de det fordi de mener at det vil gi et bedre tilbud til innbyggerne i tiårene som kommer. Det er derfor vi støtter dem, og det kommer vi til å fortsette å gjøre, fordi vi er opptatt av å bevare de norske velferdskommunene, og av at de kan gi gode tjenester til innbyggerne i årene som kommer. For vi vet noe om fremtiden, og det er at det blir mer krevende, også for kommunene. Når oljeinntektene går ned, utgiftene til velferd går opp og folks forventninger øker, blir det mer krevende. Da hjelper det svært lite om man slår hverandre i hodet med 2016-, 2017- eller 2018- tall, eller om man bevilger 1 mrd. kr mer eller 1 mrd. kr mindre. Det kommer til å kreve av oss at vi evner både å prioritere tydeligere i årene som kommer, og at man flytter ressursene fra administrasjon til bedre tjenester – slik vi nå gjør i staten. Da er det ikke slik som det ble hevdet av representanten Lauvås, at antall byråkrater skyter i været. Nei, tvert imot går det ned i departementene. Vi har bremset den voldsomme veksten som var under de rød-grønne. Vi flytter nå statlige arbeidsplasser ut i landet i langt høyere grad enn det som ble gjort før, og vi gjør det fordi det kan styrke kompetansemiljøene og arbeidsplasstilbudet utover landet. Til slutt: Vi har fortsatt boligsosiale utfordringer, men jeg er stolt av at det er langt færre bostedsløse i dag, særlig barn, og jeg er stolt av at vi nå har forbedret bostøtteordningen og rettet opp noen av feilene fra i fjor.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-12-18:
Jeg registrerer at Lauvås er mest opptatt av å se bakover. Jeg brukte mitt hovedinnlegg i dag til å se fremover. Man kan gjerne diskutere hvem som vant valget. Realiteten er i hvert fall at Lauvås og Arbeiderpartiet fortsatt er i opposisjon. Høyre og Fremskrittspartiet sitter fortsatt i regjering. Vi har tenkt å bruke den regjeringsmakten, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, til å gjennomføre mer politikk som er bra for innbyggerne, bra for kommunene og bra for landet. Så er det riktig som Lauvås sier, og det har jeg også referert til mange ganger før, at kommunene både i 2016 og 2017 har fått ekstra skatteinntekter i løpet av høsten – det er helt riktig. Samtidig kan man ikke komme bort fra at de resultatene vi nå ser for kommuneøkonomien, er en kombinasjon av tre forhold: Det ene er en god økonomisk ramme som kommunene har fått etter samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre. Det andre er at det har vært god vekst i skatteinntektene gjennom høsten, både i 2016 og 2017. Og det tredje – og det er kanskje det aller viktigste – er at kommunene selv har styrt godt. Det gjør at det er gode resultater, og at antallet på ROBEK har gått kraftig ned og er nesten halvert. Dette er et godt utgangspunkt for de årene vi nå skal inn i. For alle som ser, ser at oljeinntektene nå går ned, at utgiftene til helse og omsorg går opp, og at folks forventninger fortsetter å øke. Det betyr at både vi som nasjonale politikere og lokale politikere må bli flinkere til å prioritere, effektivisere og jobbe smartere, slik at vi kan fortsette å videreutvikle viktige tilbud til innbyggerne.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2017-12-18:
Me behandlar no ein av dei viktigaset delane av statsbudsjettet, nemleg den delen som går til norske kommunar og fylkeskommunar, som leverer tenester til innbyggjarane der folk bur, og i tillegg er solide og store arbeidsplassar for veldig mange som gjer ein formidabel innsats for innbyggjarane i dette landet. Difor meiner eg at pressebenken burde vore full i dag, for dette er viktig for alle innbyggjarar i alle kommunane i Noreg. Då eg høyrde på debatten frå kontoret, begynte eg å lura på kva slags omgrep me brukar. Det er greitt nok at ein forsøkjer å vinna eit val på svartmåling, det kom spesielt frå Arbeidarpartiet. Når ein kallar opplegget til kommuneoppgjer og inntektene forferdeleg dårlege – det var det representanten Rigmor Aasrud brukte som retorikk: forferdeleg dårleg opplegg – må ein gå inn og sjå på fakta. Viss me tek utgangspunkt i det siste raud-grøne budsjettforslaget, i 2013, har me fem år på rad lagt til meir pengar. Ein syntest at eige opplegg var bra, det høyrde ein i debatten i forkant av statsbudsjettet 2013 – då var ein veldig fornøgd med eige opplegg. Me har teke utgangspunkt i dei pengane kommunane har fått, og auka fem gonger. Viss ein då set merkelappen forferdeleg dårleg på det, trur eg ein berre sender ut signal til befolkninga i Norge om at her er ein meir oppteken av å svartmåla enn å ha eit realistisk anslag for kva ein faktisk snakkar om. Kommunane har fått solide overføringar i denne perioden. 2016, som har vore nemnt mange gonger, har vore eit solid og godt år. Ein må tilbake til 1990-talet for å finna eit liknande år. Det blir rett og slett for dumt å seia at det er forferdeleg dårleg. Me veit at norske lokalpolitikarar er ambisiøse, dei har enorme forventningar og ønske om å gi gode tenester til innbyggjarane. Difor er det alltid forskjell på kva ein har lyst til å gjera, og kva ein har til rådvelde av midlar. Men høyrer ein på norske kommunestyredebattar no, kan me garantera at diskusjonen om kutt og reduksjonar var atskillig større i den raud-grøne regjeringsperioden enn han er i denne perioden. Eg sit sjølv i eit kommunestyre og var torsdag med på ein kommunebudsjettdebatt. Det var ikkje diskusjon om kvar ein skal kutta, men kvar ein skal plussa på, og det i ein kommune som klarer seg utan eigedomsskatt, men likevel leverer gode tenester i eldreomsorga – som eg har registrert har vore eit stort tema i debatten i dag. Det er inga hemmelegheit at me i Framstegspartiet er imot eigedomsskatt. Det handlar om at den skatten er sosialt urettferdig, han rammar alle, uavhengig av kva ein har av betalingsevne. Han går på storleiken på bustaden, og summane begynner å bli enorme. Difor er me frå denne salen nøydde til å gjera avgrensingar. Ambisjonen til Framstegspartiet er at me skal klara oss utan eigedomsskatten, som berre utgjer 1,5 pst. av inntektene på bustad. Det kan ikkje vera det som veltar eit stort lass.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2017-12-18:
Budsjettundersøkelsen fra Kommunenes Sentralforbund som nylig ble framlagt, viser at fylkeskommunene står overfor et krevende år. Mer enn halvparten av fylkene sier budsjettarbeidet for 2018 blir vanskeligere enn i tidligere år. Vedlikeholdsetterslepet på fylkesveiene reduseres ikke, og fylkeskommunene anslår at det mangler nær 4 mrd. kr for finansiering av tunellsikkerhetsforskriftene. I arbeidet med regional utvikling blir det store kutt som følge av reduserte overføringer fra staten. Senterpartiet mener det er nødvendig med et løft i overføringene til fylkeskommunene, særlig for å dekke de store utfordringene på samferdselsområdet. Transportetatene sier i sitt forslag til Nasjonal transportplan at det trengs årlige bevilgninger på mellom 1,5 og 2 mrd. kr for å ta igjen vedlikeholdsetterslepet på fylkesveiene. Av økte overføringer til fylkeskommunene på 1,5 mrd. kr i vårt alternative budsjett har vi satt av 1 mrd. kr til opprustning av fylkesveier – som en start. Senterpartiet har tidligere i debatten understreket de negative konsekvensene av at det i 2018 foretas store kutt i overføringene til regional utvikling gjennom fylkeskommunene. Fylkenes rolle som samfunnsutvikler styrkes ikke, men svekkes. Dette er realiteten, til tross for påstandene om det motsatte fra budsjettkameratene Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti. Disse partiene påstår i Innst. 49 S for 2017–2018, som Stortinget behandlet 7. desember i år, at «fylkene har fått vekst i bevilgninger til fylkesveier som overstiger reduserte overføringer til regional utvikling». Dette kan ikke jeg finne belegg for i det budsjettet vi har til behandling, eller i dem vi har behandlet de siste årene. Fylkeskommunene får tvert imot en rammeøkning i år på 100 mill. kr når vi tar bort midlene som er avsatt til båt- og ferjedrift. Det er kuttet 310 mill. kr til regional utvikling, etter at Venstre og Kristelig Folkeparti fikk redusert regjeringens kutt med 20 mill. kr. I budsjettet for inneværende år var det satt av 200 mill. kr til fylkesveiene i regjeringens budsjett, mens kuttet i de regionale utviklingsmidlene var på 400 mill. kr. Det gis også bevilgninger til opprustning og fornying av fylkesveiene over Samferdselsdepartementets budsjett. Midlene som fordeles for 2018, er imidlertid mindre enn det som ble fordelt for 2017. Hvor er den påståtte veksten? Bygging av nytt regjeringskvartal vil bli et av de største enkeltstående byggeprosjektene i Norge i de nærmeste ti årene. Jeg ber statsråden merke seg de synspunktene som flertallet i kommunal- og forvaltningskomiteen gir uttrykk for i innstillingen. Representantene fra flertallet sier at regjeringskvartalet må planlegges som et signalprosjekt, hvor det legges vekt på klimavennlige løsninger og på å bidra til utvikling av norsk leverandørindustri. Bruk av trebaserte materialer vil være sentralt i denne sammenheng, sier flertallet. Jeg håper det blir imøtekommet.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
På valgnatten ble jeg som avtroppende ordfører intervjuet av Kommunal Rapport. Budskapet mitt da var at Stortinget må være klar over at kommunene er vår største velferdsaktør, og derfor sørge for at kommunene har handlefrihet til å løse de viktige oppgavene de skjøtter i dag, og skal fortsette å skjøtte framover. Etter å ha undervist i stats- og kommunalkunnskap og etter ti år som lokalpolitiker, kjenner jeg betydningen av at staten verdsetter og legger til rette for den jobben kommunene gjør som velferdsleverandør, men også som myndighetsutøver, samfunnsutvikler og demokratisk arena. Kommunene har siden annen verdenskrig fått flere og flere oppgaver fra staten. God kommuneøkonomi er viktig ikke bare for gode skoler, barnehager og eldreomsorg, men også for de andre funksjonene kommunene ivaretar – ikke minst det lokale selvstyret. Hvis ikke kommunene har rom for å prioritere, men styres ovenfra med regulering og øremerking, svekkes viljen til å ta aktiv del i utformingen av lokalsamfunnene. Men sørger denne regjeringen for at kommunene har evne til å holde tritt med økende oppgaver? Sanner varslet i sitt innlegg i dag kommunene om at de må forberede seg på dårligere tider framover. Han maner til å fornye og effektivisere, og han vil redusere skattene. Jeg vet at kommunesektoren kontinuerlig jobber for å innovere, drive kostnadseffektivt og tilrettelegge for næringsutvikling. Det må fortsette. Likevel er det åpenbart slik at frie inntekter fra staten er og kommer til å være kommunenes viktigste inntektskilde framover. Det lover derfor ikke godt at rammene regjeringen tilbyr kommunene, er for svake allerede i 2018. Mange kommuner har realnedgang i sine frie inntekter, fordi inntektsveksten ikke holder tritt med kostnadsutviklingen. Arbeiderpartiet ser kommunenes behov og styrker kommunesektoren med 3 mrd. kr i sitt budsjett. Vi har en rekke satsinger som bedrer økonomien og styrker tjenestetilbudet. For å trekke fram ett veldig viktig område: grunnskolen. Regjeringen har nå motvillig gått med på flere lærere i skolen, men det er usikkert om og hva kommunene må finansiere av dette selv. Arbeiderpartiet har lagt inn 1 000 nye lærere i 2018. Det uroer meg at vi alt i alt har en regjering som snakker om robuste kommuner, men som ikke for alvor prioriterer de velferdstjenestene som folk over hele landet bruker.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Jeg måtte ta ordet til Høyres kritikk av Arbeiderpartiet for at man kutter støtten til private barnehager. Det må ikke være noen tvil om at Arbeiderpartiet er positiv til private barnehager. De har gjort en enorm innsats for å dekke etterspørselen etter barnehageplasser i Norge. Det som derimot må være helt klart, er at når man betaler for en tjeneste, forventer man å få det samme ut av de midlene man legger inn. Vi har per i dag en situasjon i Norge der private barnehager, f.eks. i den kommunen der jeg var ordfører, kan ha en åpningstid som er betydelig kortere enn det offentlige barnehager har. Man har også private barnehager som kan velge ikke å ta inn barn med nedsatt funksjonsevne. Saken er den at når man betaler for en tjeneste, skal man få det samme tilbudet.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Regjeringa skaper problemer med hensyn til investeringstilskuddsordningen for sykehjem og omsorgsboliger, dessverre. La meg starte med et sitat fra KS da de tok opp dette temaet under helse- og omsorgskomiteens budsjetthøring: «For kommuner med høy dekningsgrad på sykehjem og andre heldøgns omsorgstilbud er det ikke bare flere, men bedre plasser kommunen trenger for å løfte tjenestetilbudet.» KS skriver videre: «Kommunene trenger omsorgsplasser som møter dagens og fremtidens krav til standard og utforming. Det innebærer at noen kommuner trenger tilskuddsordningen i hovedsak til rehabilitering og standardheving, mens andre trenger den til kapasitetsøkning, avhengig av demografi og omsorgsprofil.» Dette er veldig godt beskrevet av KS. Men regjeringspartiene snur det døve øret til – igjen. De er bare opptatt av at det skal bli flere plasser, ikke bedre plasser. Den slags må kommunen ordne med sjøl, akkurat som annen rehabilitering av kommunale bygg, mener de fra den kanten. Slik håper de vel at det skal bli lettere å få til stjerner og glansbilder i det politiske regnskapet. Arbeiderpartiet er opptatt av høy kvalitet i helse- og omsorgstjenestene. Derfor sier vi klart nei til regjeringas utfasing av rehabiliterings- og investeringstilskuddsordningen, som blir helt borte etter 2020. KS ber om at kravet til nettotilvekst i det minste må utsettes til 2025 for å gi kommunene mulighet til å tilpasse seg. Det tar jo tid å forberede, planlegge og klargjøre for gode ombyggingsprosjekter. Dette er egentlig et nytt angrep på kommunale rammevilkår, akkurat slik vi ser når det gjelder tilskuddsordningen for særlig ressurskrevende brukere. For å styrke kvaliteten i den kommunale tjenesten har Arbeiderpartiet også hatt – og har for 2018 – et betydelig bedre kommuneopplegg enn regjeringspartiene. For øvrig – når jeg hører representanter for regjeringspartiene skryte av sine overføringer til Kommune-Norge, er det interessant å observere hvordan de helt unngår å nevne at de bruker langt over 100 mrd. mer av oljefondet enn de rød-grønne kunne gjøre da vi var i regjering. Hvorfor unngår de det? Jo, fordi det langt fra er kommunene som har vært budsjettvinnerne med Høyre og Fremskrittspartiet. Kommunene burde hatt mange flere milliarder mer til økt aktivitet og kapasitet, med alle pengene Norge har, og fortsatt har, til rådighet. Det minste å forlange er at staten fortsatt bidrar med å modernisere bygg for våre omsorgstrengende, samtidig som det sjølsagt trengs nybygg og økt kapasitet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-18:
Kommunene er det viktigste stedet for gode velferdstjenester, og på mange felt fungerer det nokså godt – man får barnehageplass når man trenger det, man får plass hos fastlegen, man får skoleplass til barna. Men vi har noen store hull. Et av de verste hullene er for dem som sliter med psykiske plager. Hver femte ungdom sliter i dag med psykiske plager. Anoreksi har blitt den tredje vanligste dødsårsaken blant unge jenter i Europa, og flere unge gutter dør av selvmord enn i trafikken. Mange eldre sliter med ensomhet og depresjon. Tunge psykiske lidelser brer om seg. Veldig mange får svært god hjelp i spesialisthelsetjenesten, men der må man være veldig syk for å komme inn, og med de konstante effektiviseringskuttene fra regjeringen må man stadig være enda sykere. Men hva med alle dem som ikke er friske nok til å være friske, men ikke syke nok til å få plass? De får ingen hjelp. Hva med hun som endelig har fått behandling for tunge psykiske lidelser, som skal hjem til kommunen og ønsker å få en plass i samfunnet? Hun møtes veldig mange steder av et sort hull i den kommunale tjenesten. Det finnes ingenting som møter dem, annet enn ensomhet, alenegang og ingen hjelp. Flere kommuner har prøvd ut kloke ting, og vi vet hva som virker: Det er lavterskel psykisk helsetilbud – samtalegrupper der man i hvert fall kan møte noen å snakke med, direkte kontakt med psykolog, slik at man i stedet for å falle helt fra hverandre kan få den ene samtalen som kan gjøre at man redder seg inn igjen. Det kan forebygge store plager, store vansker. Dette er en gruppe som har vært nedprioritert altfor lenge. Det er litt spesielt å være ny på Stortinget, for jeg har hørt at alle partiene snakker om dette i festtaler – psykisk helsetilbud – men realiteten er at tilbudet ikke finnes i kommunene. Så jeg hadde forventet at vi kanskje skulle stå sammen i denne salen og foreslå en stor opptrapping for lavterskel psykisk helsetilbud til kommunene. Derfor foreslår SV 200 mill. kr for en oppstart i 2018. Jeg må si at jeg blir overrasket, jeg blir i hvert fall skuffet, over at det igjen blir med festtalene. Skattekutt for de rikeste, det kan man alltid prioritere, men ikke dem som står igjen helt alene når de kommer hjem fra spesialisthelsetjenesten, eller som ikke får henvisning til å komme seg dit – eldre som sliter med depresjon, unge som sliter med milde spiseforstyrrelser, eller helt vanlige folk som trenger en hand å holde i eller noen å snakke med. De står helt alene i Norge. Det er en skam, og derfor er jeg stolt av SVs forslag om en opptrappingsplan for lavterskel psykisk helsetilbud i kommunene.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-12-18:
I dag har eg ikkje skrive eit innlegg, men eg tok med meg Sogn Avis frå laurdag. Eg kunne eigentleg ha teke kva avis som helst frå bunken som låg heime då eg kom heim frå Buenos Aires og WTO-forhandlingane, for i alle avisene står det om budsjettkutt. I alle avisene står det om korleis kommunane i Sogn strevar med å få saman budsjettet. Laurdag var det tilfeldigvis Balestrand. Dei skal kutte 9 mill. kr i ein liten kommune med mindre enn 2 000 innbyggjarar. Ordføraren seier: «Dette er det mest krevjande budsjettet eg har vore med på, og eg har vore med i kommunestyret sidan 2003. Nedskjeringane går ut over heile organisasjonen. Det blir kutt innanfor pleie og omsorg, administrasjonen og barnehage og skule.» Han peikar på reduserte overføringar, reduserte inntekter frå eigedomsskatten, som regjeringa i dag har skrytt av at er så flott. Han peikar på ein kommuneøkonomi som er elendig. Det er vanskeleg å sitje og høyre på innlegga frå regjeringspartia og korleis dei skryter opp økonomien til kommunesektoren, korleis dei skryter opp maskinskatten, som han har vorte kalla, altså eigedomsskatten, som kommunane har hatt. Årdal kommune, min nabokommune, tapar 25 mill. kr. Eg håpar at statsråden i denne debatten fortel korleis Årdal kommune og andre kommunar med 4 000–5 000 innbyggjarar skal kutte 25 mill. kr. Det er ikkje utgreidd, det er ikkje konsekvensutgreidd. Eg sat ein gong i tida i den same ministerstolen som statsråden gjer no, og då hadde me alltid ei utgreiing av konsekvensar, ikkje minst distriktspolitiske konsekvensar, viss ein skulle gjere store endringar. Me la dei ikkje berre inn i eit budsjett og knipsa med fingrane, og så skulle kommunane ta det på strak arm. Korleis skal kommunane kompenserast? Det er eit spørsmål som me må få svar på i dag. Det har vore snakk om overgangsordningar. Det har ikkje vore snakk om nokon varig kompensasjon til kommunane. Det sit mange der ute og strevar med å få saman budsjetta. I dag forventar me at me skal få eit svar. Ein skryter òg av regionsamanslåinga og kommunesamanslåinga. Vel, i dag sit Sogn og Fjordane og Hordaland i lag og skal begynne å forhandle. Viss dei folkevalde i Sogn og Fjordane møter den same veggen som folka til Fylkesmannen gjorde då dei skulle forhandle, kan det verte mykje moro å følgje med på både i Sogn Avis og andre lokalaviser i den komande tida når ein skal forhandle om kor mykje som skal flyttast til Bergen.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Etter fire år med overforbruk og store underskudd har regjeringen endelig strammet inn på bruken av oljepenger. Det er nødvendig for at Norge skal kunne ha en sunn økonomi. Statens MasterCard har gått varmt, og regningen blir sendt til kommende generasjoner. Økonomer og samfunnsdebattanter har gitt anerkjennelse for at regjeringen viser et snev av ansvarlighet, men i luften henger det ubesvarte spørsmål: Hvem skyves regningen nå over på? Regjeringen vil lovfeste et minimumskrav til grunnbemanning i barnehagen, og vi er alle enige om at det er viktig å ha et sterkt team rundt de yngste. Men så var det det med pengene som følger med. Forslaget får store konsekvenser for både Fredrikstad, Sarpsborg og flere andre kommuner. KS har sagt at reformen er underfinansiert med hele 1 mrd. kr. I Sarpsborg får vi en ekstraregning på 52 mill. kr i året. Resultatet av regjeringens politikk er kutt i andre kommunale tjenester. I praksis betyr det rett og slett at kommunene ikke har det handlingsrommet som de skulle hatt. Men det stopper ikke der. Det kuttes også i ordningen til ressurskrevende tjenester. Det spiser opp handlingsrommet. Lenge fryktet vi en omlegging av dagpenger, som regjeringen foreslo. Regjeringen øker utgiftene, og i den andre enden tar de bort inntektene. Når eiendomsskatten på verk og bruk fjernes uten fullt ut å kompenseres, taper vi viktige inntekter. Et fornuftig nivå på oljepengebruken kan ikke applauderes når regningen skyves over på kommunen. Det er kommunene som skaper en moderne skole, trygge hverdager for eldre, gode barnehager og gode oppvekstsvilkår for barn og unge. Jeg forstår godt at kommunene synes det er krevende å prioritere det forebyggende arbeidet når ikke regjeringen selv er villig til å prioritere det i sine budsjetter. Jeg savner målrettede tiltak for folkehelse, og jeg savner et lokalt handlingsrom for å kunne gjøre det samme ute i kommunene. Kommunekassen må ikke bli det nye oljefondet.