trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-04-18:
Det er ganske utrolig å høre statsråd Høie begrunne mangel på høring med at dette åpenbart er unødvendig. Det er få ting som er viktigere enn navn. Vi har en egen stedsnavnlov som nettopp skal regulere hvordan man gir nye navn, og hvordan det offentlige skal regulere navnebruk, fordi det er viktig, det skaper identitet, og det skaper kultur. Statsrådens eget departement, Helse- og omsorgsdepartementet, har sendt fem saker på høring etter jul. Kommunaldepartementet har sendt tre saker på høring etter jul, saker som store deler av befolkningen knapt har hørt om. Men dette er en sak som engasjerer mange, og nettopp derfor er det viktig å få innspill fra de mange, f.eks. kommunene i de berørte fylkene. Da er mitt spørsmål til vestlendingen Bent Høie, som da ikke skal bo i det nye fylket: Er navnet «Vestland» sendt på høring til Språkrådet? For sånn som man kan lese proposisjonen, virker det ikke som om Språkrådet har blitt spurt om det nye navnet, «Vestland».
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-04-18:
Regjeringen har overkjørt folkevalgte representanter når det gjelder sammenslåing av fylker, for det har blitt brukt tvang. Denne saken har blitt veldig hastig behandlet. Det har ikke vært høring i norske kommuner – hva de mener om de nye fylkesnavnene. Jeg merker meg også at statsråd Høie ikke klarer å forsvare navnet «Vestland», for det er et uklokt navn. Han klargjør heller ikke om Språkrådet har fått lov til å uttale seg om det nye navnet. Når det gjelder Innlandet, var Språkrådet veldig klar på at de ikke kunne anbefale navnet i det hele tatt, for det er en stedsbeskrivelse. De mente at f.eks. Hedmark og Oppland ville være et bedre navn enn Innlandet, fordi det er innland mange steder i landet, både i Norge, og, som de skriver i sin egen høringsuttalelse, man omtaler f.eks. også Grønlandsisen som innland. Derfor er det et meget dårlig stedsnavn etter den stedsnavnlovgivingen som vi har i Norge. Hvorfor synes regjeringen det er uklokt å bruke litt tid på å spørre kommunene og innbyggerne i innlandet hva man mener om det nye «Innlandet», om man mener at Hedmark og Oppland ville vært et bedre navn, sånn som det har vært en tradisjon for?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Politikken for mat er en politikk for tryggheten til befolkningen i hele landet vårt. Derfor er det bekymringsfullt når statsministeren ikke tar på alvor den krevende situasjonen som den norske matproduksjonen nå står oppe i. Gjelden til dem som skal produsere maten vår, går opp, inntekten går ned, og forskjellene øker. Det svekker Norges langsiktige evne til å produsere nok og naturlig, trygg mat til den norske befolkningen. Arbeiderpartiet kan ikke akseptere den utviklingen vi nå ser med uønsket gjeldsvekst og ubalanse. Vi kommer til å kjempe for en bærekraft i matproduksjonen som sørger for at unge folk skal ha muligheten til å ha arbeid i framtiden. Spørsmålet mitt er da klart og tydelig: Er statsministeren bekymret når Sylvi Listhaug og Jon Georg Dale har lagt opp til en politikk som presser unge folk til å ta opp store lån, og inntekten nå går ned?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Jeg vil tilbake til Dagsavisen, for de ansatte på Color Line sier mye klokt. Marika var en av damene som sto fram, og hun uttrykte bekymring for dem som har kort tid igjen til pensjonsalderen og ikke kjenner til noe annet enn livet på havet. Og Per Magne er forståelig nok engstelig for at han nå kan miste det han kaller sitt livsverk. Han har huslån, han har en nyfødt baby, kona hans jobber også i Color Line, og ingen av dem har formell utdannelse. Å leve i en sånn usikkerhet er å leve i en ganske stor livskrise. Det koker altså ned til at det er folks liv og trygghet vi snakker om. For Arbeiderpartiet er trygghet for arbeid det aller viktigste. Det jeg lurer på, er hva som er det viktigste for statsministeren. Hva er budskapet til de ansatte som jobber i Color Line?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
700 norske sjøfolk og deres familier kjenner nå på stor usikkerhet. Kim Mathisen er en av de ansatte som sier at livet hans vil kunne bli totalt omveltet dersom Høyre får viljen sin med å sette ham på land. Han er alenefar til to, og det er jobben på sjøen som er familiens sikkerhet. Vi har hørt at statsministerens argumentasjon er at regjeringen lar Color Line diktere og bestemme politikken, men folk i landet og Stortinget trenger et ærlig svar. Hvis Erna Solberg tør å se alle de 700 sjøfolkene som står i fare for å bli fratatt jobben, i øynene, hva er det hun har tenkt å si til de ansatte og ikke minst deres unger, som nå går en usikker framtid i møte?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-18:
Ulikheten i makt og rikdom øker i Norge, og det er en utvikling regjeringen bidrar aktivt til – både gjennom å rigge skattesystemet for den økonomiske eliten, gjennom å svekke arbeidstakernes rettigheter og gjennom usosiale kutt som rammer dem som har minst. Vi trenger en helt annen politikk – en økonomisk politikk for de mange, ikke de få, og en økonomisk politikk som setter menneskene med minst foran milliardærklassen. Vi vet allerede at regjeringen ikke aner hva resultatet av skattekuttene til de rike har vært, de bruker milliarder på noe de ikke er i stand til å dokumentere har positiv effekt på norsk økonomi. I dag vil jeg gjerne finne ut om statsministeren har undersøkt hvordan det går med dem som er helt i andre enden av det norske samfunnet, de som er rammet av statsminister Erna Solbergs ulike usosiale kutt for folk som er syke eller har lite. Først til barn av uføre: Regjeringen gjennomførte knallharde kutt mot flere tusen barn som har en mamma eller en pappa som er ufør. Jeg lurer på om statsministeren har undersøkt om noen av disse barna har mistet muligheten til å delta på håndball, fotball eller andre normale fritidsaktiviteter på grunn av de kuttene regjeringen har gjennomført, som har gjort fattige familier fattigere.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-18:
Dette var imponerende mye utenomsnakk, uten å svare på mitt spørsmål. Regjeringen har jo vært veldig målrettet mot nettopp den gruppen jeg snakket om nå, og har kuttet i uføretrygd på en måte som gjør noen av de fattigste familiene enda fattigere, og jeg lurer på om statsministeren vet hvordan det går med dem. La meg da følge opp med neste gruppe: de som har fått kutt i støtten til fysioterapi. Dette er mennesker som har vært gjennom amputasjon, brannskadde, folk med utviklingshemning som har alvorlige motoriske plager. Alle disse gruppene fikk økte egenandeler i regjeringens budsjettopplegg for et par år siden, og jeg lurer på om statsministeren har sjekket om noen av disse ender med å bruke mindre av den helt nødvendige fysioterapien fordi det følger med en regning som ikke var der før. Så minner jeg om at det da også går an å svare på mitt første spørsmål.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-18:
Ok, der kom det: Regjeringen har altså kuttet for noen av de fattigste familiene og ikke sjekket resultatet. Regjeringen har økt egenandelene for noen av de mest utsatte menneskene i landet og ikke sjekket hva konsekvensene er. La meg gjøre et tredje forsøk: bostøtte. Det brukes veldig mye mindre penger på bostøtte nå enn for få år siden, til tross for at boligmarkedet under denne regjeringen er blitt tøffere, bl.a. på grunn av en passiv boligpolitikk. Har statsministeren sjekket om noen familier har måttet forlate hjemmet sitt for å bo under dårligere kår som følge av statsministerens kutt og manglende satsing på bostøtte?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-18:
Jeg vil minne statsministeren om at talen skal gå via presidenten også når man ikke kan svare på spørsmålene. Jeg registrerer at jeg ikke får svar på noen av mine spørsmål, og at statsministeren ikke har sjekket hvordan det går med dem som rammes av de usosiale kuttene. La meg da til slutt etterlyse et kutt som vi er for. Nylig ble det innført gratis skolefrokost ved de videregående skolene i vårt felles hjemfylke. Det skjedde etter et budsjettsamarbeid mellom SV, Arbeiderpartiet og sentrumspartiene. Høyre var imot det og kalte det en tullete pengebruk. Men sist jeg sjekket, hadde man på Statsministerens kontor fortsatt en fruktordning, som gjorde at statsministeren og resten av den politiske ledelsen kunne spise gratis frukt. Er det fortsatt slik, eller er det også tullete pengebruk som statsministeren har gjort slutt på?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-18:
Rakettangrepet mot Syria før helgen ble møtt med forståelse fra den norske regjeringen samtidig som NATO gjorde det klart at alle allierte støttet angrepet. SV har gått imot det fordi vi frykter det kan gjøre vondt verre i Syria, og at den typen angrep ikke hjelper de lidende sivile. Det er dessuten sånn at selv om en skulle mene intensjonene var gode, må vi være ekstra forsiktig i en situasjon der det er en uforutsigbar president som leder USA. Som redaktøren i The Atlantic sa: Selv om du blir tilbudt å sitte på til kirken, setter du deg ikke i bilen hvis sjåføren er full. Men den siste grunnen er dette med folkeretten. Jeg vil gjerne ha avklart om det er sånn at Norge forstår eller støtter det militære angrepet. Og hvis Norge støtter det, er det vanskelig å forstå at man ikke har gjort en selvstendig vurdering av det folkerettslige grunnlaget.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-18:
Først vil jeg si litt om virkelighetsbeskrivelsen: Det er tross alt slik at arbeidsledigheten går ned, heldigvis, og det skapes flere trygge arbeidsplasser, som er det definitivt viktigste for å gjøre noe med fattigdomsproblemene. Samtidig vet vi at det er et økende antall barn som vokser opp i fattige familier, og det er ekstremt viktig å komme med målrettede tiltak. På det området har vi hatt mye samarbeid med regjeringa for å hjelpe dem som vedvarende lever i fattigdom, som ikke kan komme seg ut i arbeid, og som trenger f.eks. fritidstilbud, ferietilbud, osv. Statsministeren har tidligere kommet med tydelige løfter som jeg har likt veldig godt, bl.a. at alle barn skal ha rett til et fritidstilbud. Jeg ønsker å utfordre statsministeren på om hun har lyktes med det målet. Hvis hun ikke er i mål, hva tenker hun å gjøre for å sikre at alle barn har rett til fritids- eller ferietilbud?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2018-04-18:
Kristeleg Folkepartis mål er eit varmare samfunn, eit samfunn der inkludering kjem framfor ekskludering. Eg fryktar eit samfunn der grupper fell utanfor. Ei av dei gruppene som eg er mest bekymra for, er det få som snakkar om: dei som ikkje passar inn, dei som er uønskte, dei som blir sorterte bort. For eksempel kan moderne medisinsk teknologi føre til at det i framtida så å seie ikkje blir fødde menneske med Downs syndrom, og vi veit jo at ni av ti barn som får påvist Downs syndrom, blir sortere bort før dei blir fødde, òg i vårt eige land. Det er grunn til å stille seg spørsmålet: Om vi begynner med Downs syndrom, kvar skal vi da stoppe? For snart to veker sidan såg vi korleis landsmøtet i Høgre valde å ta store steg i liberaliserande retning innanfor bioteknologien, og bort frå barns rettar. Mange i Høgre uttrykkjer likevel ein prisverdig motstand mot å få eit sorteringssamfunn. Kristeleg Folkeparti er glad for at Høgre åtvarar nettopp mot faren for eit sorteringssamfunn, men eg har òg lyst til å seie: Sorteringa skjer allereie i dag, og det er ikkje nok med gode ord og formuleringar i eit prinsipprogram, det er dei praktiske vedtaka som reelt sett styrer dette. Statsministeren har eit nært og godt forhold til Høgre og Høgres landsmøte, men ho står her i dag som leiar for ei regjering. Eg vil utfordre henne på kva som er regjeringa sin visjon for dette, for kampen mot sorteringssamfunnet. Er ein villig til å gå til konkrete tiltak, der ein vurderer ei reversering av PGD, altså at ein gjer det tillate å sjukdomsteste befrukta egg for å kunne luke ut spirande liv med visse typar eigenskapar? Vil ein vurdere det ein gjorde på tvillingabort. Vil ein vurdere å endre § 2 c i abortlova, som er grunnlag for sortering?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2018-04-18:
Eg takkar for svaret og er glad for at statsministeren vil sjå på dette. Eit av dei punkta eg tok opp, var jo tvillingabortar. Det var òg ei endring som regjeringa Solberg gjorde utan det eg opplevde som ei etisk vurdering, men ei reint juridisk vurdering av eit så etisk viktig spørsmål. Noko av debatten som prega Høgres landsmøte, var eit reelt ønske om å unngå eit sorteringssamfunn, og det er eg glad for. Men ein hadde òg ei tilnærming som sa: Vi kan ikkje forby noko som det er etterspørsel etter. Det var ein argumentasjon som blei brukt, og det meiner eg er ei veldig farleg tilnærming. For det er ikkje tvil om at viss det er etterspørsel og tilbod som ligg til grunn for dette, vil vegen til eit sorteringssamfunn liggje open. Er statsministeren einig i at ei rein etterspørselstenking ikkje kan vere grunnlag i så viktige etiske spørsmål?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-04-18:
Det er et viktig spørsmål Kristelig Folkeparti tar opp her. Det som er teknologisk mulig, er etter hvert nesten uten grenser, og noen vil jo mene at det vi står overfor i bioteknologien framover, vil være et slags farvel til biologien. Så kan en si at enkeltvedtak i seg sjøl og det at vi er siste land i Europa som tillater eggdonasjon, bidrar til å alminneliggjøre ting, men det blir jo ikke etisk og verdimessig uviktig av den grunn. Det er slik både med surrogati og eggdonasjon at for første gang i historien vil genetisk mor og biologisk mor være atskilt. Det er et veldig vanskelig og viktig prinsipp å skille genetisk og biologisk mor. Det gir noen framtidsperspektiv som er ganske skremmende. Jeg vil be statsministeren reflektere over noen av de framtidsdilemma som hun ser ved en slik utvikling, dersom det ikke settes grenser for en slik utvikling.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
Regjeringen snakker mye om klima og miljø, både hjemme og ute, og nylig var statsministeren på tur langt inne i jungelen for både å danse og snakke om viktigheten av å ta vare på jordens klima, samt om Norges innsats. Det synes vi er veldig bra. Men også her hjemme har vi og regjeringen store mål om framskritt i klimapolitikken. Det har også MDG-byrådet i Oslo, der man fra 2015 til 2016 klarte å kutte klimagassutslippene med hele 8 pst. Til sammenligning klarte regjeringen, under statsministerens ledelse, kun å kutte 1 pst. i hele Norge i det samme tidsrommet. Oslo høster nå anerkjennelse i FN. Buenos Aires og Shanghai vil lære av Oslos klimapolitikk. Oslo har satt seg høye mål og samtidig vist at målrettet arbeid og å sette inn tiltak som faktisk fungerer, gir resultater – dersom det er vilje til stede. Derfor nådde Oslo klimamålet for 2017 allerede i 2016. Regjeringen ligger derimot langt på etterskudd, og Norge vil – med det tempoet som nå holdes – bli et lavutslippssamfunn om ca. 2018 år, etter regjeringens eget skjema. Det er fint at statsministeren drar ut i jungelen for å lære og lære bort. Men kunne hun også tenke seg å utforske rundt her, utforske politikken i byen hvor hun selv bor, for å lære hvordan det faktisk går an å gjøre de utslippskuttene som man lover – og som statsministeren er så tydelig på at hun er ivrig etter å nå og få til på et nasjonalt nivå?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
I Oslo har det vært reduksjon i de aller fleste sektorer av økonomien, og ikke bare i elbiler, som vi vet at Høyre også er glad i. I den klimameldingen som regjeringen nå har sendt til behandling, gjentar historien seg, i den forstand at det settes ambisiøse mål som så skal oppfylles andre steder og ved hjelp av andre land, og resultatet vil antakelig nok en gang bli høye nasjonale utslipp. Vil statsministeren jobbe for et sektorvis klimabudsjett som det Oslo har, med konkrete virkemidler som skal sikre at vi faktisk når de målene vi har satt oss i alle sektorer?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
I denne klimameldingen gjengis det en lang rekke med norske klimamål som regjeringen fremmer. Det er hele seks målformuleringer, som har ulik tidshorisont, ulikt omfang og ulikt ambisjonsnivå. Jeg skal ikke lese dem opp, for da går hele minuttet bare til målformuleringene, og heller ikke spørre statsministeren om hun kan gjengi dem, for de er så komplekse og tåkete formulert at svært få kjenner til eller forstår dem. I ledelse og strategiforskning understrekes det at for å få til endring må man ha veldig klare og enkle mål som folk får med seg. Miljøpartiet De Grønne ble derfor skuffet over denne klimameldingen, med så vage mål, og frykter en ny runde med tåkeprat om hvordan det skal oppnås i samarbeid med andre land. Vi fremmer derfor et kort og konstruktivt forslag: maks 21 mill. tonn CO 2 i 2030. Det er 60 pst. kutt i forhold til 1990. Vil regjeringen og Høyre, som sier de støtter en grønn omstilling, være med og støtte et slikt forpliktende, tydelig, enkelt mål for Norges eget klimabudsjett?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
«Miljøpartiet De Grønne vil rose regjeringen for å fastslå at rusmisbrukere trenger hjelp, ikke straff. De Grønne mener det er på høy tid at vi utreder ulike modeller for regulert omsetning av lettere rusmidler, som i dag er ulovlige. Fra regjeringens side understrekes det derimot at bruk og besittelse av narkotika fremdeles skal være ulovlig. Dette har blitt kritisert av flere. Hvorfor vil ikke statsråden at utvalget også skal vurdere lovlig omsetning som en mulig løsning?»
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
Nær sagt alle som bor i Norge, ruser seg på nesten kontinuerlig basis, enten det er på koffein, nikotin, alkohol, hasj, MDMA eller fleinsopp, for å nevne noen. Og både for dem som bruker lovlige og ulovlige rusmidler, er dette et individuelt valg. Statsråden har bekreftet at regjeringen ikke ønsker faglige råd om regulert omsetning i forbindelse med rusreformen, og en stor andel rusmidler vil da fremdeles være illegale også etter reformen. Men i stedet for straff skal man få hjelp. Det er bra, men betyr dette at statsråden synes at det er prinsipielt greit at folk ruser seg på illegale rusmidler så lenge det ikke oppstår misbruk og avhengighet?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
Da hører jeg at statsråden sier at det er greit at man bruker illegale rusmidler så lenge ikke bruken går opp. Norge er blant de landene i Europa som har den aller verste overdosestatistikken. I 2016 var det 282 mennesker som døde. Derfor er det bra at regjeringen nå vil ha en rusreform. Samtidig er det tragisk at rusavhengige i Norge fortsatt må vente i enda flere år på denne livsviktige reformen. Vi i Miljøpartiet De Grønne har derfor lagt fram en rekke forslag til vedtak som vi mener at Stortinget kunne gjort allerede denne våren, men som det nå ikke ligger an til at vi vil få støtte til. Er statsråden trygg på at det blir iverksatt tiltak som sikrer at antallet overdosedødsfall i Norge vil gå ned de neste årene?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
«Den blå-blå regjeringen ga for noen år siden tillatelse til fornøyelseskjøring med snøscooter i skog og fjell på tvers av rådene fra en samlet miljø- og friluftsbevegelse i Norge. En ny rapport fra Transportøkonomisk institutt viser nå at 25 prosent av snøscooterne i Norge kjører der det ikke er lov. I vinter er det påvist mange tilfeller av ulovlig kjøring, noe som rammer både dyreliv og det tradisjonelle friluftslivet. Hvilke tiltak vil regjeringen iverksette for å begrense det store omfanget av ulovlig motorferdsel i naturen vår?»
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
Det er ikke lenge siden påske, og det er et faktum at også antallet snøscootere i Norge øker. I 2008 var det drøyt 60 000, i 2017 anslår TØI at det er 85 000, altså nesten 50 pst. økning. Mange scootere følger reglene, men nettopp i påsken opplevde mange snøscooterstøy ute på skitur og på hytta. Det er grunn til å tro at stadig flere scootere pluss tillatelse til fornøyelseskjøring vil gi enda mer ulovlig kjøring, også i områder som har vært fristeder for friluftsliv og dyreliv. Kan regjeringen bekrefte at man vil iverksette tiltak mot den ulovlige økningen i kjøring i utmark?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-18:
Det er alltid en evaluering eller en strategi man kan vente på. Det er imidlertid ingen hemmelighet at vi i Miljøpartiet De Grønne ønsker å reversere selve lovendringen, i tråd med at 81 pst. av befolkningen ønsker bedre kontroll med dette. Vi ser at mange kommuner nå jobber med å anlegge enda flere scooterløyper. Konsekvensen vil bli at med flere scooterløyper investerer flere mennesker i scootere. Dermed kan vi forvente at den ulovlige kjøringen øker. Hvis det ikke gjøres tiltak mens man venter på evalueringen, vil situasjonen bli verre og vanskeligere å reversere, fordi folk da har begynt å bruke scooteren de nettopp har kjøpt. Deler regjeringen Miljøpartiet De Grønnes bekymring for denne ganske raskt voksende utviklingen?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-18:
I mai 2016 varslet regjeringen at Norge skulle trene syriske opprørere til kamp mot Den islamske staten, IS. Nå er det avslørt at militser trent av Norge i stedet driver krig for regimeskifte i Syria. Assad er hovedmålet, ifølge leder for den norsktrente militsen, den revolusjonære kommandohæren. Solberg ga et klart løfte til Stortinget og det norske folk: Norske soldater skulle sendes til Jordan for å gi trening, rådgivning og operativ støtte til syriske opprørere i kampen mot IS. Solberg sa ingenting om at vi skulle trene militser for regimeskiftekrig i Syria, men nå bekrefter altså to ledere for en norsktrent milits at dette er tilfellet. De sier rett ut at deres hovedprioritet ikke er å kjempe mot IS, men å føre krig mot Syrias regjeringshær. Ved å trene militser som kriger for regimeskifte, har regjeringen bidratt til å forlenge krigen og de sivile lidelsene i Syria, hjelpe Saudi-Arabia og islamistiske grupper med å forlenge deres nederlagsdømte krig for regimeskifte og undergrave folkeretten og dermed Norges vitale sikkerhetsinteresser. Dette betyr også at Solberg-regjeringen har feilinformert Stortinget om treningsoppdraget i Jordan, med mindre regjeringen har undersøkt om treningsoppdraget er i tråd med mandatet. Jeg vil derfor ha svar på følgende: Har regjeringen vært klar over at militser trent av norske soldater driver krig for regimeskifte, eller er dette helt ny informasjon? Og hva har regjeringen gjort for å undersøke og forsikre seg om at treningsoppdraget utføres i tråd med mandatet som har blitt oppgitt overfor Stortinget og det norske folk?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-18:
Kilden er Muhannad al-Talla, øverstkommanderende i militsen, den revolusjonære kommandohæren, som er trent av norske soldater. Han uttaler følgende: «Jeg har helt fra starten vært helt klar på at jeg kjemper mot IS og Assad-styrker». Det står også i samme sak at vedkommende, altså al-Talla, overfor sine vestlige allierte aldri har lagt skjul på at hans soldater ville krige også mot IS. I september 2016 sa en talsperson fra samme milits at de ville krige mot Assad så snart IS var nedkjempet – altså i september 2016. Spørsmålet mitt er: Når fikk regjeringen vite at norsktrente militser også kriger mot Assad for regimeskifte i Syria, stikk i strid med mandatet som ble oppgitt overfor Stortinget og det norske folk?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Ja, da kan jo ikke Solberg ha lest avisene – allerede i 2016 sa altså den samme militsen vi har trent, at de naturligvis også skal slåss mot regimet og ikke bare mot IS – og det er interessant i så fall. Eriksen Søreide har uttalt tidligere at folkeretten er Norges førstelinjeforsvar. Det er Rødt helt enig i fordi folkeretten beskytter små stater mot overgrep fra militært sterkere stater. Men regjeringen tar jo stilling mot folkeretten når USA ber oss om det. Eriksen Søreide var selv stolt over regimeskiftebombingen som ødela Libya. Regjeringen sender soldater inn i Syria – det er nå avslørt – uten FN-mandat og uttrykker forståelse for et rakettangrep mot Syria som åpenbart undergraver folkeretten. Jeg vil ha et svar fra statsministeren på om hun støtter at USA og NATO bryter ned folkeretten i dag, og hvordan det forventes at folkeretten skal beskytte Norge mot andre stormakter i framtiden når vi er med på å undergrave den i dag.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Jeg vil begynne med å sitere fra Dagsavisen den 26. mars, hvor det sto følgende: «Når samtalen penser inn på den norske samfunnsmodellen, blir hun engasjert. Forteller at hun har besøkt nesten alle verdens hjørner, hvordan hun stolt har delt historier om det norske sosialdemokratiet og velferdsstaten. Nå er lovordene byttet ut med begreper som «rå kapitalisme» og «maksimal profitt»». Dette er ord hentet fra et intervju med Heidi Haldorsen. Heidi er en av 700 norske sjøfolk som kan miste jobben sin på Color Lines Kiel-ferger. Bakgrunnen er at regjeringen vil gjøre endringer slik at Color Line kan flagge om disse to fergene, med det resultat at norske sjøfolk kan bli erstattet med utenlandske arbeidstakere. Vi har gjentatte ganger tatt dette opp med næringsministeren, men situasjonen virker fastlåst. Det betyr at regjeringen gir Color Line en fullmakt til å gjøre hverdagen til Heidi og hennes kolleger utrygg, utrygg fordi sannsynligheten for at Heidi eller hennes kolleger skal bli erstattet med utenlandske arbeidstakere som er villig til å jobbe for en lavere lønn, er høyst reell og sannsynlig. Det er Color Line som må gjøre den fysiske handlingen, men det er regjeringen og statsministeren som må bære ansvaret for den utryggheten Heidi og mange andre sjøfolk nå opplever. Hvorfor gjør regjeringen dette? Nettolønnsordningen er styrket, kronekursen svekket og konkurranseulempen mot f.eks. Danmark dramatisk redusert. Color Line går ikke dårlig; det går særdeles godt. Regnskapene viser om lag 1 mrd. kr i overskudd før skatt samlet de siste to årene. Hundrevis av millioner er tatt ut i utbytte. For meg er dette uforståelig. Det er ikke det Norge Arbeiderpartiet vil ha, men det ser ut til å være det Norge statsministeren ønsker seg – et Norge der forskjellene øker, og der vanlige arbeidsfolk er de som må ta belastningen. Denne gang er det sjøfolkene, neste gang: vi vet ikke hvem. Spørsmålet blir: Hvorfor vil statsministeren sette 700 norske sjøfolk på land og legge til rette for at disse erstattes med utenlandske arbeidstakere?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Aller først er det faktisk feil det statsministeren sier om at rederiene bestemmer. Nei, det er regjeringen som legger opp til hva rederiene kan bestemme. Det er statsministeren og regjeringen som må bære ansvaret for de rammebetingelser som ligger der, og nå vil regjeringen åpne opp for at rederiene kan omflagge fra NOR til NIS med den følge at norske sjøfolk kan bli satt i land og erstattet med utenlandske arbeidstakere. Forstå det den som kan i en tid hvor vi faktisk trenger flere i arbeid og ikke færre. Statsministeren trekker fram et poeng om at det nå er flagget inn flere skip under det norske flagget, men sysselsettingen blant sjøfolk går ned. Det er ganske utfordrende og krevende. Situasjonen fra 2014, hvor fartsområdeutvalget ga sin anbefaling til regjeringen, er vesentlig endret. Konkurranseulempene er nesten tilsvarende borte. Derfor blir mitt oppfølgingsspørsmål: Har regjeringen i det hele tatt vurdert de endrede forutsetningene fra 2014, eller gått i dialog med Color Line om det er behov, eller er den bare fast bestemt på at 700 norske sjøfolk skal settes på land?
Arve Sigmundstad (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
«En kjerneoppgave for nasjonalstaten er å gi innbyggerne trygghet i hverdagen. Organisert kriminalitet som brer om seg over landegrensene, er en utfordring. Selv om vi har et godt og effektivt tollvesen, melder de ansatte om utfordringer og manglende bemanning som går utover beredskapen. Hva vil statsråden gjøre for å bedre bemanningssituasjonen i tolletaten, og derigjennom sørge for at vi igjen har den nødvendige kontroll med trafikken og varestrømmen over grenseovergangene våre?»
Arve Sigmundstad (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
La meg innledningsvis slå fast at jeg er glad for at regjeringen er enig med oss i at som nasjon må vi ha kontroll med trafikken og varestrømmen over riksgrensen. Det er av avgjørende betydning for samfunnssikkerheten. Så er det et paradoks at både politiet og tollerne nå roper varsku. Bemanningen på kveld, natt, helg og helligdager er så lav at det går ut over samfunnssikkerheten og det samfunnsoppdraget tolletaten har fått av fellesskapet. La meg nevne et eksempel fra mitt nærområde, Halden og Svinesund. Det er hovedfartsåren inn til Norge og vår port mot Europa. På Svinesund kan det være 30 tollere på dagvakt, mens det på nattevakt ofte bare er to–tre tollere i kontrollen, og ansatte forteller sågar om hendelser med bare én person på nattevakt i kontrollen. Det er vel ingen av oss som tror at en slik bemanning på Svinesund klarer å ivareta grensekontrollen på en god måte. Eller mener regjeringen at dette er godt nok?
Arve Sigmundstad (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Å få tid til å omstille seg handler også om å få ressurser til å omstille seg. «Vi er uforsvarlig tynt bemannet, og det går ut over samfunnssikkerheten», sier de tillitsvalgte i tolletaten. Deler av døgnet er tolletatens operative evne i grensekontrollen på et kritisk lavt nivå, sier de tillitsvalgte i politiet. Tollerne mener det har blitt enklere å være smugler. Tollerne forteller om så lav bemanning at mistenkelige objekter får passere fritt over grensen, mens større samarbeidsaksjoner myntet på de store kriminelle aktørene nedprioriteres eller avlyses av budsjetthensyn. Dette er åpenbart ikke godt nok, det er ikke slik vi skal ha det. Grensekontrollen er regjeringens ansvar, og jeg tillater meg derfor å gjenta spørsmålet mitt, som jeg ennå ikke opplever å ha fått noe godt svar på. Helt konkret: Hvilke tiltak vil regjeringen nå sette i verk for å bedre bemanningssituasjonen i tolletaten og derigjennom sørge for at vi får den nødvendige kontrollen med trafikken og varestrømmen over grensen?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-04-18:
Vi set pris på Arbeidarpartiets engasjement rundt tolletaten sin grensekontroll. Det er eit engasjement vi deler. Representanten legg til grunn at vi ikkje har nødvendig kontroll på grensa. Spørsmålet er: Kva er nødvendig kontroll? Noreg er eit langt land, med tallause moglegheiter til å krysse grensa. Det er 40 millionar reisande årleg. I tillegg kjem over 45 millionar postsendingar. Så lenge vi ikkje vil opptre som eit land vi sjeldan likar å samanlikne oss med, og stengje grensene totalt, er det vanskeleg å vurdere kva som er «nødvendig kontroll», men det er mogleg å seie noko om kontrollen har vorte betre no enn han har vore tidlegare. Tolletaten har aldri gjort så mange beslag som dei gjorde i 2017. Dyktige tollarar, god etterretning, godt analysearbeid og målretta nærvær på grensa bidrog til over 37 000 beslag. Beslaglagd mengde alkohol har ikkje vore større dei siste 50 åra, og etaten har aldri gjort så store beslag av narkotika. Talet på våpenbeslag har auka med 60 pst., og trass i stor auke i flytrafikken har ein oppretthalde den same kontrolldekninga som tidlegare. Eg meiner vi har betre kontroll på varesendingane over grensene no enn tidlegare. Resultata er betre enn sist Arbeidarpartiet sat i regjering. Eg er godt fornøgd med den store satsinga regjeringa har gjennomført når det gjeld tolletaten. Vi har likevel ingen grunn til å lene oss tilbake og vere tilfredse med alt, for smuglarar finn stadig nye metodar. Etaten må likevel også sjølv finne rom for å prioritere digitalisering, ny teknologi og anna modernisering som er nødvendig. Eg forstår at ein slik situasjon kan opplevast utfordrande for tilsette i etaten. La det likevel ikkje vere nokon tvil om at regjeringa har styrkt tolletaten. I tolletaten sin årsrapport for 2017 uttaler tolldirektøren at regjeringa si styrking av grensekontrollen antakeleg er den viktigaste årsaka til at tolletaten aldri før har gjort så mange beslag som i 2017. Ytterlegare satsing på tolletaten vil likevel måtte vegast opp mot andre gode formål i statsbudsjettet. Eg innleidde med at det er positivt at Arbeidarpartiet er engasjert i tolletaten sin grensekontroll. Eg vil likevel minne om at Arbeidarpartiet i sitt alternative budsjett for 2018, trass i forslag om skatte- og avgiftsauke på fleire område, ikkje fann rom for ei einaste krone meir til tolletaten enn det regjeringa sjølv føreslo.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-04-18:
Talet på tilsette i grensekontrollen er styrkt med om lag 20 pst. under denne regjeringas funksjonstid. Det er den største satsinga på tolletaten og talet på kontrollørar i grensekontrollen i moderne tid. Vi har styrkt tolletaten frå 2016 til 2018 med om lag 400 mill. kr. Men regjeringa overlèt delar av den individuelle oppfølginga av korleis ein bemannar stasjonane, og ikkje minst korleis ein investerer i ny teknologi for å avsløre denne typen verksemd, til Tolldirektoratet. Det er ganske viktig, for handelen og varestraumen over grensene går ikkje nødvendigvis i framtida slik han har gjort. Dei som prøver å få ting som vi ikkje skal ha inn til landet, inn hit likevel, opererer annleis enn dei tidlegare har gjort. Difor må tolletaten få tid og rom for å investere i ny teknologi for å avdekkje dette.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-04-18:
Eg meiner at den omstillinga som tolletaten er inne i, må det følgje pengar med. Det har det gjort, difor har vi styrkt budsjettet med om lag 400 mill. kr frå 2016 til 2018. Arbeidarpartiet har ikkje føreslått ei krone meir. Det betyr for alle praktiske formål at vi får leggje til grunn at Arbeidarpartiet er einig med regjeringa i at det føreslåtte løyvingsnivået er det som er hensiktsmessig for tolletaten no. Men vi har jo fått ein del ut av desse pengane, over 120 nye tenestemenn i grensekontroll. Det betyr at det er fleire tilsette til å passe på Noregs grenser no enn tidlegare, då Arbeidarpartiet styrte, og det er ei opptrapping som har skjedd over tid. Men no må vi også investere i andre verktøy, f.eks. på IKT. Det er tolldirektøren som gjer dei vurderingane av korleis han organiserer eigen etat. Eg har tillit til at han gjer det godt, ganske enkelt fordi resultata på beslag viser at dei gjer ein god jobb.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-04-18:
Flypassasjeravgifta vart vedteken som ein del av budsjettavtalen for 2016 då han vart forhandla i Stortinget, og sett i verk 1. juni 2016. Avgifta er i dag i hovudsak fiskalt grunngjeven, men kan også ha ein miljøeffekt ved at ho reduserer etterspørselen etter flyreiser. Transitt- og transferpassasjerar er fritekne for avgift. Fritaket for transitt- og transferpassasjerar har vore klaga inn for ESA som mogleg statsstøtte, men ESA har konkludert med at fritaket ikkje inneber statsstøtte. I oppmodingsvedtaket det vert vist til, har Stortinget bedt regjeringa om å vurdere ei omlegging av flypassasjeravgifta slik at ho får ein klarare miljøprofil. Departementet er no i gang med å vurdere ulike alternative utformingar av avgifta. Blant anna vert ei differensiering av avgifta etter lengda på flyreisa vurdert. Ei slik differensiering er gjort bl.a. i den tyske flypassasjeravgifta og i passasjeravgifta i Sverige, som vart innført 1. april 2018. I vurderinga som departementet no gjer, må ein òg vurdere forholdet til EØS-avtalen. I oppmodingsvedtaket frå Stortinget er det ikkje fastsett noko tidspunkt for når vurderinga skal vere ferdig. Det er naturleg at vurderinga vert presentert i samband med dei årlege budsjetta, og tidlegast i samband med 2019-budsjettet. La meg likevel leggje til at også Arbeidarpartiet har finansiert sine budsjett med flypassasjeravgifta. Det er ikkje til hinder for å sjå på ulike innretningar av henne. Det er viktig å hugse på at talet på FOT-ruter i distrikta er kjøpt inn på akkurat same måte og med akkurat same føringar som under tidlegare regjeringar. Eg ser også at mange plassar i distrikta viser det seg at dei kommersielle rutene er lønsame og at ein framleis opprettheld eit viktig flytilbod. Det er fleire flyavgangar i Noreg, og det er fleire passasjerar som reiser. Men dei reiser dels på fullare fly, og det er gjennomgåande bra at vi faktisk greier å fylle dei flya vi skal flyge, både av økonomiske og av miljømessige omsyn.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-04-18:
Eg opplevde ikkje noko spørsmål i enden, men eg skal prøve å svare på det likevel. Ei av vurderingane vi no gjer, er om innretninga bør vere tilpassa lengda på reisa, slik ein del andre land rundt oss har gjort, som eg sa i mitt første svar. Men det er også viktig å hugse på at dei rutene vi frå statleg side i realiteten påverkar, er ved kjøp av FOT-ruter. For dei kommersielle flygingane er det slik at det at det har vorte færre flygingar i nokre område, har gjort det mogleg å gje eit betre tilbod andre plassar, også i distrikta, fordi kapasiteten er flytta dit etterspørselen er endå høgare. Det gjer at flytilbodet, som er ein viktig del av kollektivtilbodet i mange distrikt, også må justerast etter etterspørselen. Men vi skal gjere dei vurderingane Stortinget har bedt om, og vi skal melde tilbake til Stortinget i samband med budsjett, tidlegast i 2019.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2018-04-18:
Flypassasjeravgifta er i utgangspunktet fiskalt grunngjeven. Det betyr at ho i utgangspunktet frå Stortinget si side ikkje er innretta som ei miljøavgift. Det er den vurderinga vi no er bedt om å gjere, og det inneber naturlegvis ulike vurderingar knytte til miljøgevinsten av henne. Grunngjevinga for at Stortinget har innført avgifta, etter eige forslag og ikkje etter forslag frå regjeringa, er i utgangspunktet at ho er fiskal. Men ho kan ha miljømessige sider, f.eks. gjennom at dei flya som likevel flyg, inneheld eit høgare passasjertal per flyging. Det gjev naturlegvis nokre utfordringar i enkelte regionar, og difor er denne regjeringa i full gang med å byggje ut infrastrukturen på mange område. Både i luftfarten, på vegar og i norsk jernbane vert det bygd som aldri før. Vi har laga tidenes mest ambisiøse nasjonale transportplan, og vi skal sørgje for at vi har gode tilbod til reisande i Noreg, uansett kva reiseform dei vel, i tida framover.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål, som opprinnelig var stilt til kulturministeren: «Regjeringen har tidligere varslet at spørsmålet om framtidig bruk av Nasjonalgalleriet til kunstutstillinger som en del av Nasjonalmuseet, må avklares i 2018, og i den nye regjeringsplattformen fra Jeløya er det gitt positive signaler om dette. Statsråden har vært personlig engasjert i saken gjennom lang tid og prisverdig stilt opp på aksjoner for at galleriet skal leve videre. Hva er status i arbeidet med planene om framtidig bruk av Nasjonalgalleriet, og når vil dette bli lagt fram for Stortinget?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er et forbehold i den formuleringen som statsråden leste opp, hvor det heter «forutsatt at det ikke påløper store kostnader til rehabilitering». Det er den diskusjonen som har pågått i flere år, hvor det har kommet rapporter som har vært veldig omstridte, om hvor mye som egentlig må gjøres med bygget for å kunne bruke det videre. Jeg oppfatter svaret fra statsråden slik at det er mulig å bruke bygget en del år framover uten de enorme investeringene som det har vært snakk om tidligere. Jeg vil gjerne høre med statsråden hva regjeringen legger i «påløper store kostnader til rehabilitering». Er store kostnader et løpende vedlikehold som er nødvendig for å kunne bruke bygget en god del år framover, eller er store kostnader en total ombygging i milliardklassen? Det er veldig forskjell om man regner store kostnader som 10 mill. kr eller 10 mrd. kr.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Jeg takker for den presiseringen. Det er en veldig viktig konstatering som regjeringen gjør, at en ønsker å bevare det som kunstgalleri tilknyttet Nasjonalmuseet, for det betyr at planene om utleie til andre formål nå er utelukket fra regjeringens side. Så det synes jeg er et veldig positivt signal. Det andre statsråden svarer, om at Nasjonalmuseet må bestemme bruken, er også viktig, i hvert fall med tanke på de aksjonene som jeg og tidligere stortingsrepresentant og nå statsråd Skei Grande har vært med på for å gi Nasjonalgalleriet utstillinger som har stor attraksjonsverdi i framtiden også. Det mener jeg er et viktig arbeid. Det har tidligere vært varslet fra regjeringen at det må avklares innen utgangen av 2018. Så jeg mener det er et viktig arbeid for regjeringen å følge med på og ha et øye med, når man har engasjert seg så klart i fortsatt bruk som kunstgalleri.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Det er riktig at Jeløya-plattformen har et eget punkt om bygningen Nasjonalgalleriet. Det er formulert slik, at regjeringen vil bevare «Nasjonalgalleriet som kunstgalleri tilknyttet Nasjonalmuseet, forutsatt at det ikke påløper store kostnader til rehabilitering.» I Kulturdepartementets budsjettproposisjon for 2018 er det redegjort for de nyeste utredningene om Tullinløkka. I den såkalte KS1-rapporten blir det anbefalt å gjennomføre en omfattende og kostbar rehabilitering av bygningen Nasjonalgalleriet. Det ligger imidlertid ikke til rette for å sette i verk ytterligere kostbare prosjekter i hovedstaden de aller nærmeste årene. Det er viktig å ferdigstille de som allerede er under gjennomføring. Vi må erkjenne at vi ikke kan ta alle løft samtidig. Vi må også innse at kulturlokaler, også utstillingslokaler, kan ha ulike standarder og likevel egne seg for gode publikumsmøter. Nasjonalgalleriet fungerer som utstillingslokale i dag. Man kan se for seg at det kan fungere også en tid framover uten at man gjør store endringer med bygget. Hvordan bygget skal brukes innenfor den standarden det har i dag, må Nasjonalmuseet bestemme. Det er de som kuraterer og kan faglig vurdere hva disse lokalene passer til innenfor deres virksomhet. Nasjonalmuseet er positiv til signaler som er gitt i Jeløya-plattformen, og kulturministeren legger til grunn at det etter hvert vil komme planer derfra. Nasjonalgalleriet er et viktig bygg i norsk kulturhistorie og i Oslos historie. Bygget må forvaltes også i lys av dette. Jeløya-plattformen slår fast at Nasjonalgalleriet skal være et sted der Nasjonalmuseet kan formidle kunst. Den konkrete bruken og forvaltningen av bygningen må vi imidlertid komme tilbake til når åpningen av Nasjonalmuseet på Vestbanen nærmer seg.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Jeg legger til grunn at Jeløya-plattformen klargjør to ting. Det ene – og det viktigste – er det som har vært en strid gjennom mange år, og som har vært en diskusjon i Oslo, hva dagens Nasjonalgalleri skal brukes til i årene framover. Det vi fastslår i plattformen, er at Nasjonalgalleriet skal brukes for utstilling av kunst og innenfor det som er Nasjonalmuseets rammer. Den delen er avklart. Den andre delen går på at selv om det blir innenfor Nasjonalmuseet, legges det ikke opp til at man starter noen større oppgradering av bygget de nærmeste årene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Nasjonalgalleriet slik det nå ligger, er en unik bygning. Den har ligget der siden 1882, riktignok med påbygg, og det er et av de virkelig klassiske byggene både for landet og i Oslo. Samtidig gjennomfører vi den største investeringen i kulturbygg som vel er gjort på veldig lenge i Norge, med det nye Nasjonalmuseet som skal stå ferdig i 2020. Det er jo Nasjonalmuseet som til slutt må ta beslutningen om hvordan fordelingen av deres samlinger skal foregå, men jeg er trygg på at også i Nasjonalmuseet forstår de betydningen av det bygget som nå skal settes opp, den nyinvesteringen – den enorme investeringen – samtidig som en skal beholde Nasjonalgalleriet som et attraktivt sted for utstilling av kunst.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Vi har en høy beredskap for uttak av rovdyr som gjør eller forventes å gjøre stor skade i prioriterte beiteområder, både i forkant av og under beitesesongen. Jeg viser bl.a. til Statens naturoppsyns uttak av en hannbjørn i Meråker 16. april i år. Jeg mener vi har lyktes godt med å redusere tapene av beitedyr i Norge. Siden 2013 er tapet av sau til rovvilt nesten halvert og tapet av tamrein redusert med en fjerdedel, dette samtidig som antall sau på utmarksbeite har økt. Samtidig har vi en situasjon der bestanden av gaupe, jerv og bjørn ligger under bestandsmålene. For jerv gjelder dette etter hiuttak. Kongeørnbestanden er godt innenfor bestandsmålet, mens ulvebestanden er over bestandsmålet. Videre er det slik at Stortinget i rovviltforliket har vedtatt at kvotejakt og lisensfelling, som utføres av vanlige jegere, skal være hovedvirkemiddelet i reguleringen av bestandene. Grunnen er et ønske om å gjøre jakt og felling av rovvilt mest mulig lik jakt på andre viltarter. Dette er et viktig bakteppe for diskusjonen om hvordan uttak av rovvilt skal gjennomføres, og i hvilket omfang. Bruk av helikopter er av mange sett på som et kontroversielt tiltak. I tillegg er det kostbart. Dette, sammen med bestandssituasjonen og Stortingets føringer om alminneliggjøring av jakt og felling, tilsier at bruken av helikopter bør begrenses. I flere tilfeller vurderes helikopter likevel som egnet for å hindre skade på sau og tamrein. Dette avhenger imidlertid av bl.a. tidspunkt på året, vær- og føreforhold og om det er i skog eller fjell. I tråd med rovviltforliket er det Miljødirektoratet som har myndigheten til å beslutte ekstraordinære uttak. Det er Statens naturoppsyn som utfører slike oppdrag. Hvilke virkemidler som skal brukes ved fellingsforsøket, må vurderes konkret i den enkelte situasjonen, og jeg mener det er Miljødirektoratet som er best til å gjøre disse faglige vurderingene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Jeg mener at vi har en høy beredskap når det gjelder å gjøre vurderinger av om det nå er behov for uttak ved skadefelling, om det er rovdyr som utgjør et skadepotensial. Så er det en høy beredskap for å ta imot søknader, både hos Miljødirektoratet og hos fylkesmennene, i tillegg til at Miljødirektoratet selvfølgelig også kan sette i gang egne tiltak for å ha ekstraordinære uttak. Dette gjøres effektivt. Jeg mener også at man har effektive tiltak til virkemidler for å gjøre de ekstraordinære uttakene, og bruk av helikoptre er ett av dem. Men når det gjelder vurderingen av og beslutningen om hvorvidt dette skal gjøres i det enkelte tilfellet, er det Miljødirektoratet, sammen med Statens naturoppsyn, som er den riktige instansen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Nå er vi jo effektive med hensyn til uttak. I fjor var det nærmere en tredjedel av bestanden av jerv som enten ble skutt ved lisensfelling, ble påkjørt eller ble tatt ut ved ekstraordinære uttak. En har tilsvarende størrelser for andre rovdyr. Jeg mener at vi har et effektivt system i dag for å kunne ta beslutninger, både hos Miljødirektoratet og hos fylkesmennene. Det ligger ikke noen endringer i regelverket som sådan for å gjøre dette mer effektivt; dette må tas basert på de enkeltbeslutninger og det skadepotensialet som ligger der det er rovdyr, og så må Miljødirektoratet og SNO ta en beslutning om hvorvidt det skal tas ved ekstraordinære uttak, og selvfølgelig om hvilke virkemidler de skal bruke, og da har de jo full mulighet til å benytte helikopter, hvis det er det de mener er det riktige.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-18:
Vi vil videreføre styrkingen av SNO, som må gjøre dette arbeidet. Det har vært flere nyhetsoppslag i løpet av vinteren med aksjoner som er gjennomført sammen med politiet. Det må videreføres. Så har man den muligheten som forenkler dette, ved at man kan ilegge gebyr. Og så tror jeg vi må vente på den evalueringen som jeg refererte til, som skal komme fram mot 2020, og se på hvilken effekt lovendringen har og hva vi kan lære av erfaringer fra de ulike kommunene – som jeg sa, er inntrykket fra ulike kommuner ganske ulikt; noen steder er det mer ulovlig kjøring, og andre steder er det ikke – og så ta beslutninger ut fra det.