trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-22:
Representanten Gåsvatn spør hvem vi er her for – om det er for pasientene, eller om det er for økonomien. Jeg vil understreke at jeg har kommentert et forslag fra Fremskrittspartiet som har som mål å skaffe kostnadskontroll. Dét er det hele debatten dreier seg om, og det er det som ligger til grunn for de ulike forslagene Fremskrittspartiet har fremmet. Da har det vist seg at økt basisbevilgning er det som gir best effekt på kostnadskontroll, mens det forslaget Fremskrittspartiet og Høyre framsetter om å øke ISF-andelen, historisk har vist seg å være det som skaper størst problemer for kostnadskontroll. Da vi hadde det, hadde vi også de største underskuddene på sykehusene. Så har vi heldigvis klart å ha høy basisfinansiering og samtidig også klart å redusere helsekøene. Da har det vist seg at begge deler går. Det er også erfaringen de har gjort i Skottland.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-22:
Det er bred enighet om nødvendigheten av å opprette et hjerte- og karregister. Det er viktig å få mer og bedre kunnskap om årsak, forekomst og behandling av hjerte- og karlidelser, som er den største gruppen av folkesykdommer her i landet. Til tross for at risikoen for slike sykdommer er redusert og overlevelsesprosenten har økt de siste 30 årene, er ca. 40 pst. av alle dødsfall forårsaket av hjerte- og karsykdommer. Et nasjonalt register vil ha stor betydning for forskning, bedre pasientbehandling og kvalitetssikring i tjenesten. Det er uenighet om dette registret bør være personidentifiserbart eller pseudonymt, der pasientens identitet er kryptert. Vil et personidentifiserbart register krenke den enkeltes personvern uforholdsmessig? Personverndimensjonen er svært viktig i forbindelse med opprettelse av helseregister og i forbindelse med elektroniske pasientjournaler som tidligere er vedtatt av Stortinget, og det vil ha stor betydning når IKT skal innføres i helsesektoren, slik det er lagt opp til i forbindelse med Samhandlingsreformen. Derfor har komiteens flertall viet denne dimensjonen stor oppmerksomhet i innstillingen. Flertallet forutsetter intern kryptering av registeret, som innebærer mulighet for personidentifisering, men hvor identifiserte data som fødsels- og personnummer oppbevares utilgjengelig og atskilt fra andre ikke identifiserbare variabler. Tilgang til personidentifiserbare opplysninger fra registeret skal kun utføres av personell som har et tjenestebegrunnet behov for det. Flertallet understreker også at arbeidet med personvern i helseregistrene må være en kontinuerlig prosess. Det vises bl.a. til at Personvernkommisjonen i NOU 2009:1 har gitt personvernet i helsesektoren bred omtale. I den sammenheng understreket komitéflertallet at arbeidet med personvernet må gå parallelt med at det opprettes nye registre. Dette er altså et arbeid som må vies stor oppmerksomhet, og som bl.a. må vektlegges tungt når en sak om samordning av helseregistrene kommer opp. Til slutt har også komitéflertallet vist til at en skal utrede muligheten for en reservasjonsrett mot å bli registrert i hjerte- og karregisteret. En slik reservasjonsrett har de bl.a. i Sverige. Der er det konkludert med at reservasjonsretten ikke har svekket kvaliteten på registeret. I SV er vi enig i at det bør legges til rette for en slik reservasjonsrett. Det bidrar til å styrke personvernet. Min konklusjon blir at de nødvendige avveininger som må gjøres i forholdet mellom det å etablere et hjerte- og karregister slik som det er framlagt av Regjeringen, skaffe oss mer kunnskap om den folkesykdommen som tar flest liv, og samtidig sikre hensynet til personvernet, er ivaretatt på en tilfredsstillende måte i denne saken.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg har et spørsmål om hvorfor ikke regjeringspartiene i Stortinget kan få lov av Regjeringen til å stemme for vårt forslag om å bedre situasjonen for papirløse migranter, når Regjeringen selv har satt i gang arbeidet, og også selv går veldig langt i å si at de ønsker – faktisk kanskje enda sterkere enn det vi har sagt – å utvide rettighetene, der man viser til barn og gravide kvinner spesielt?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg har behov for å komme med noe mer knyttet til representanten Olsens innlegg. Hun reagerte på Kristelig Folkepartis utsagn her. Jeg står for det jeg har sagt. Bakgrunnen for det er at det formelle skrivet vi i komiteen fikk fra statsråden og Regjeringen, ikke er det som sto i Aftenposten. Jeg er heller ikke kjent med at arbeidet er startet opp. Det er mulig det er det, men i svaret til komiteen – under vår behandling – skriver statsråden i siste setning: «Jeg er klar over at dagens regelverk på dette området til dels er uklart og vil derfor vurdere om det er grunnlag for å klargjøre det.» Det er det formelle svaret som Stortingets helse- og omsorgskomité under sin behandling har fått fra statsråden. Det fikk vi lenge før vi avga innstilling. Når det er sagt, er jeg selvfølgelig glad for at Regjeringen har satt i gang arbeidet. Det er flott. I vårt forslag ønsker vi å bedre situasjonen til papirløse migranter som oppholder seg i Norge. Det er slutten på vårt forslag. Det vi har lest om i Aftenposten, er at begge statsrådene nå ønsker å klargjøre bestemmelsen. De har altså tatt en beslutning i tiden mellom det brevet vi fikk og før vi avga innstilling, om at de vil klargjøre bestemmelsen om rett til helsehjelp. Og litt lenger nede står det at barn og gravide vil etter forslaget få utvidede rettigheter. Dette vil jo i aller høyeste grad bedre situasjonen, slik vi foreslår. Det er derfor jeg ikke forstår at man ikke kan stemme for vårt forslag – når det faktisk er det man har satt i gang. Jeg hadde ønsket at vi kunne blitt enige om dette. Vi var til og med villig til å endre forslaget slik at det kunne blitt mer i tråd med det som Regjeringen skal gjøre. Men her ønsker man altså å stemme ned et veldig godt forslag.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Det er riktig som statsråden sier, at i desember fikk vi brevet om at Regjeringen vil vurdere å se på regelverket, etter at vi i Kristelig Folkeparti i november hadde fremmet dette forslaget i Stortinget. Det er selvfølgelig positivt at både komiteen og Regjeringen har jobbet med dette. Det må jeg få si nok en gang. Jeg synes det er bra. Men jeg synes det er litt merkelig at når komiteen har en sak til behandling, blir ikke Stortinget formelt orientert om at Regjeringen har gjort et vedtak. Vi leser om det i Aftenposten. Vi hadde ikke avgitt innstillingen – vi hadde da en uke igjen før vi skulle gjøre det – da vi kunne lese dette i Aftenposten. Det er heller ikke slik at alt som står i avisene, alltid er helt riktig. Jeg ville forventet at Stortinget ble orientert før vi avga innstilling. Ja, jeg må si at jeg kanskje blir litt lei meg og frustrert over at Regjeringen tar saken uten i det hele tatt å nevne dem som har fremmet den i Stortinget.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Tidlig hjelp og diagnostisering, som også representanten Sjøli var inne på, handler mitt spørsmål om. Det er også avgjørende for å hindre en negativ utvikling av sykdom og i neste runde kanskje hindre tvangsinnlegging. Når det gjelder andrelinjetjenesten – dette har jeg også sendt et skriftlig spørsmål om tidligere – opplever jeg flere og flere henvendelser fra kommuneleger, kommunepsykologer, fastleger, pårørende og også fra pasienter som har behov for hjelp av andrelinjetjenesten. De står på en måte fast, eller trenger hjelp fra spesialisthelsetjenesten. Så sier barne- og ungdomspsykiatrien, DPS-ene eller andrelinjetjenesten: Nei, dette må dere håndtere lokalt. Hva kan statsråden gjøre for at andrelinjetjenesten – når så mange ønsker det og har behov for den – rett og slett ikke får lov til å si nei verken til å ta imot eller i det minste å veilede dem som faktisk trenger hjelp?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg merket meg at representanten Toppe var inne på dette med skolehelsetjenesten og eventuell bemanningsnorm. Det som Kristelig Folkeparti har vært opptatt av i den sammenhengen, er at vi kanskje burde lage normer, og tidligere helseminister Sylvia Brustad ga en positiv tilbakemelding på at hun ville vurdere en norm for forutsigbare åpningstider, slik at ungdommer som har behov for skolehelsetjeneste, vet at f.eks. noen timer i uken bestemte dager er helsesøster til stede og skolehelsetjenestekontoret åpent, slik at de kan gå dit. I dag er det mange steder svært korte åpningstider, og tiden er ofte belagt med tjenester som gjør at man ikke bare kan stikke innom når man har behov for det. Det er en måte å normere på som jeg synes det hadde vært positivt om man kunne vurdere. Så har jeg bare lyst til å gå inn på ett område til, som også står nedfelt i innstillingen fra komiteen, nettopp dette med at ikke minst innenfor psykisk helsevern brytes menneskerettighetene. Mange mennesker føler at de blir utsatt for menneskerettighetsbrudd når det blir brukt tvang. Det jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om – nå er det jo mulig at hun ikke er forberedt på å svare på det – er om hun i det arbeidet som nå pågår videre i departementet, kunne tenke seg å se det som skjer innenfor psykisk helse, også i et menneskerettighetsperspektiv. Jeg finner mange av de overgrepene, som jeg vil kalle det for, som pasienter opplever innenfor psykisk helsevern, veldig alvorlig, og jeg tror faktisk de også har overslag til brudd på menneskerettighetene. Vi har ikke i Norge sett dette så mye i relasjon til det. Hvis statsråden kunne si et par ord om det, hadde det vært positivt. Ellers kan jeg jo selvfølgelig ta det opp på annen måte, for det er et viktig spørsmål.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg har et spørsmål til statsråden om en nasjonal helseplan, slik statsråden skisserer den, vil ivareta den økonomiske forutsigbarheten som er helt nødvendig, og som har vært etterspurt – altså ikke bare hva som skal komme av tiltak, men at man også ser litt mer i kortene hvordan økonomien faktisk vil kunne komme til å bli.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg er også glad for at hele komiteen står bak opprettelsen av et hjerte- og karregister. Mitt spørsmål går på om statsråden er enig i at opposisjonspartienes forslag til personverntiltak faktisk gir et bedre personvern enn Regjeringens forslag, som statsråden selv sier betyr et godt personvern.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg har bare lyst til å gi tilbakemelding til statsråden om at selvsagt er alle partier i denne sal opptatt av personvern. Men mange tunge instanser som har uttalt seg i denne saken, har jo vitterlig sagt at forslaget fra opposisjonspartiene om pseudonymt register vil ivareta sikkerheten for pasientene på best mulig måte. Det er én av de store kontroversene i denne saken. Så må jeg si at jeg er helt enig med representanten Bent Høie når det gjelder dette med reservasjonsrett eller samtykke. Det har jo faktisk vært en av de store motsetningene i denne saken. Det er også et ønske fra Kristelig Folkepartis side at man får tilbake en sak til Stortinget om reservasjonsrett og innholdet i reservasjonsretten. For det har jo også stor betydning for pasientene og ikke minst for oss som er lovgivende myndighet i dette landet. I og med at dette har vært en så stor sak for opposisjonspartiene, ville det kunne skape større trygghet i denne saken i fremtiden hvis vi får den tilbake og får bidra på vår måte.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg er enig med statsråden i at dette med reservasjonsrett er et stort spørsmål. Det er faktisk et så stort spørsmål at vi fra opposisjonspartiene ønsker å få det tilbake til Stortinget. Det er vårt anliggende, og jeg synes det er rart – og jeg bruker et veldig mildt uttrykk – at ikke så kan skje i et så stort spørsmål.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-03-22:
Stortinget behandlar i dag to Dokument 8-forslag som begge omhandlar helsetilbod til illegale innvandrarar. Kristeleg Folkeparti ber Regjeringa snarast fremja forslag til humanitære og helserelaterte tiltak som kan betra situasjonen til papirlause migrantar som oppheld seg i Noreg. Det blir vist til at Raudekrossen og Kirkens Bymisjon har opna ein helsestasjon i Oslo der papirlause migrantar kan få behandling også utover øyeblikkeleg hjelp. Kristeleg Folkeparti meiner at også det offentlege må yta slik helsehjelp. Framstegspartiet på si side vil gjera det straffbart for hjelpeorganisasjonar som Raudekrossen og Kirkens Bymisjon å yta helsehjelp til papirlause migrantar utover øyeblikkeleg hjelp. Framstegspartiet vil òg ha lovendring slik at alle organisasjonar og føretak ved lov skal ha plikt til å melda inn utlendingar utan lovleg opphald for politiet. I dag er det slik at alle som oppheld seg i Noreg, også personar som oppheld seg ulovleg, har rett til øyeblikkeleg hjelp både frå kommunehelsetenesta og frå spesialisthelsetenesta. Vidare har barn opptil fylte 18 år og gravide, sjølv om dei ikkje har lovleg opphald, i medhald av Barnekonvensjonen rett til helsetenester i større grad enn vaksne. Vidare er det slik at hjelpeorganisasjonar som t.d. Kirkens Bymisjon og Raudekrossen i Noreg kan gi helsehjelp til illegale innvandrarar utover øyeblikkeleg hjelp utan å bli straffa for det. Forslaga som i dag er til behandling, reiser fleire debattar. Er det behov for å utvida retten til helsehjelp for papirlause migrantar utover øyeblikkeleg hjelp, eller skal dette tvert om gjerast straffbart? Skal helsepersonell bli pålagde å melda pasientar dei har til behandling for øyeblikkeleg hjelp eller anna helsehjelp, til politiet dersom ein får kjennskap til at dei ikkje har lovleg opphald i landet, eller skal det vera som i dag? Ingen land er tente med ei uregistrert befolkning. At det må setjast inn tiltak som motarbeider ei slik utvikling, er klart. Men at helsearbeidarar skal få plikt til å melda inn eigne pasientar til politiet, er eit tiltak Senterpartiet vil avvisa. Ei slik plikt vil vera eit grunnleggjande brot på yrkesetikken til helsepersonell, nemleg at ein skal gi helsehjelp utan omsyn til pasientens status i samfunnet. Dersom dette hadde blitt gjennomført, ville retten til øyeblikkeleg hjelp også blitt trua. For når helsearbeidarane får plikt til å melda desse pasientane til politiet, kven ville då teke kontakt med helsepersonell for øyeblikkeleg hjelp? Senterpartiet ser behovet for ein gjennomgang av kva slags helsehjelp ein skal kunna gi innafor omgrepet «øyeblikkeleg hjelp». Vi vil visa til at Regjeringa har vedteke ei igangsetjing av arbeid med endring av prioriteringsforskrifta, slik at anteken praksis og forståing av regelverket om rett til helsehjelp for personar som oppheld seg ulovleg i landet, kjem klarare fram i lovgivinga. Dette har vi også teke med i merknads form i innstillinga til denne saka.
Abid Raja (Venstre), 2010-03-22:
Jeg er vararepresentant, så jeg har fremdeles mulighet til å bli overrasket over hvordan man misbruker denne talerstolen. Når representanten Per-Willy Amundsen snakker, skulle man jo tro at resten av salen her var uenig med ham – at noen andre mener at ulovlige innvandrere skal få lov til å bli i Norge. Man skulle jo tro at vi andre mener at nei, ulovlige innvandrere belaster ikke systemet, og at kanskje vi andre mener at nei, de utnytter ikke systemet. Kanskje representanten tror at vi andre politikere eller de andre politiske partiene ønsker de ulovlige innvandrerne velkommen, og at vi er av den oppfatning at de ulovlige asylsøkerne ikke ødelegger for de lovlige asylsøkerne. Men sånn er det jo ikke. Denne representanten roper og roper, og jeg blir overrasket over at han tillater seg å bruke denne salen til å sparke inn åpne dører og snakke mot bedre vitende. Det blir jeg overrasket over. Selvfølgelig er alle de politiske partiene enige om at ulovlige innvandrere skal ut av Norge, at de belaster og utnytter systemet, og at de ulovlige innvandrerne ødelegger for de lovlige asylsøkerne, som Norges flertall heldigvis ønsker å hjelpe. Men denne debatten handler ikke om å sparke inn disse åpne dørene. Den handler om hvorvidt man skal yte nødvendig helsehjelp til dem som trenger det, eller om man skal pålegge helsepersonell en meldeplikt som er i strid med den taushetsplikten de allerede har, og den eden de har avlagt. Til det at legene, som har gjennomgått medisinutdanningen, nå skal la være å hjelpe de menneskene som trenger hjelp, er det å si: Jeg er veldig glad for at disse legene skriver i avisen gang etter gang at de sverger til en langt større ed som er langt helligere for dem, og det er å redde menneskeliv. Jeg er veldig glad for at det forslaget som er omtalt av den nevnte legen i mitt forrige innlegg som et nedrig forslag, ikke kommer til å få Stortingets flertall.
Abid Raja (Venstre), 2010-03-22:
Fremskrittspartiet forsøker nå å gjøre sine forslag om til en slags innvandringssak. Er det parlamentarisk å kunne kalle det for det reneste tøv, president?
Abid Raja (Venstre), 2010-03-22:
Da skal jeg ikke bruke det begrepet om Fremskrittspartiets forslag. Fremskrittspartiet er inne på dette med forslagene og sammenhengene i politikken. Jeg tror ikke Fremskrittspartiet selv har sett sammenhengene. For det første vil de jo pålegge legene og helsepersonell utrolig mye byråkrati. Og er det noe helsepersonell allerede har altfor mye av fra før, er det nettopp byråkrati. Vi får minst ut av hver krone vi putter inn i helsevesenet, allerede i dag. I tillegg har Fremskrittspartiet ikke sett konsekvensen av at mange ikke vil oppsøke legehjelp – hvilken betydning det vil ha med tanke på smitte. Hvordan vil f.eks. sykdomsbildet forandre seg i Norge? I tillegg ser man ikke sammenhengen med at man må endre taushetspliktreglene, og ikke minst vårt forhold til internasjonale konvensjoner. Fremskrittspartiet er dårligst til å se sammenhengene selv.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
I det første tilfellet som det vises til, har det åpenbart foregått en kriminell handling. Leger og helsepersonell har en taushetsplikt generelt, og den taushetsplikten mener jeg de også skal ha i tilfeller hvor de yter nødvendig helsehjelp til personer som oppholder seg ulovlig i Norge. Som jeg redegjorde for i innlegget mitt, er det slik at vi vil klargjøre retningslinjene for denne type helsehjelp. Vi mener at det er helt nødvendig, men at det ikke skal være slik at personer som oppholder seg ulovlig, av frykt for å bli meldt til politiet ikke skal kunne oppsøke helsetjenesten. Så kan vi være helt enige om at personer som er ulovlig i Norge – og har fått avslag på sin søknad – skal reise fra landet. Men det er en helt annen sak. Helsepersonell skal ikke være dem som melder dette til politiet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Det jeg prøvde å redegjøre for, var at Regjeringen går inn for å få klargjort regelverket slik at man skal yte akutt hjelp til alle personer som er i Norge – en type helsehjelp som ikke kan vente, også til personer som er ulovlig i landet. Så er det nok slik at det har vært en del uklarheter i dette regelverket for helsepersonell med tanke på hva de kan yte. Det er noen presiseringer som blir gjort her, f.eks. når det gjelder barn. De blir omtrent likestilt med norske barn når det gjelder denne ytelsen. Det gjelder gravide, som også må få helsehjelp av hensyn til både mor og barn. Og ellers er dette et forsøk på en klargjøring og på å skape et bedre regelverk – med mer forutsigbarhet for både helsepersonell og dem som oppsøker denne typen helsehjelp.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Regjeringen har satt i gang dette arbeidet for å klargjøre et uklart regelverk og lage retningslinjer som skal være mer forutsigbare for dem som skal yte hjelp, og også for dem som skal motta hjelp. Så har vi selvfølgelig også sett på internasjonale konvensjoner når det gjelder barn, når det gjelder gravide. Men ellers dreier dette seg om øyeblikkelig hjelp, og det dreier seg om helsehjelp som ikke kan vente. Og så dreier det seg om en sak som skal klargjøres og sendes ut på høring; et arbeid som Regjeringen har sett det som nødvendig å sette i verk, nettopp for å kunne være forutsigbar overfor dem det gjelder.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Jeg er litt overrasket over representanten Dåvøys åpenbare irritasjon over Regjeringens handlemåte. Når vi i et brev av 20. desember skriver at vi er klar over at regelverket er uklart, må ikke noen forundre seg over at Regjeringen faktisk jobber med problemstillingen. Det er jo en klar erkjennelse av at det har vært et uklart regelverk. Dette er ingen god situasjon, verken for dem som skal søke helsehjelp eller for dem som skal yte helsehjelp. Det har Regjeringen ønsket å gjøre noe med. Derfor har vi tatt fatt i dette arbeidet, hatt det gående en stund, parallelt med det forslaget som er til behandling i dag. Så er det slik at det justisministeren og jeg gikk ut med i Aftenposten, er helt i samsvar med det som jeg har redegjort for her i dag. Så det er ingen forskjell på det. Jeg finner grunn til å understreke at det er ingen overraskelser her. Dette er faktisk det saken dreier seg om.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Noen ganger er det vanskelig å kommentere saker fordi det vises til en enkeltsak og det ikke uttrykkes hvilken sak det gjelder – naturlig nok – siden vi står i Stortinget. Men generelt vil jeg si at det skal ikke være nødvendig å gå via Stortinget for at vi skal sikre at både forvaltningen, helseforetakene og Helsetilsynet opptrer i henhold til gjeldende regelverk. Når det gjelder hva jeg vil gjøre i denne sammenheng, må jeg si at generelt prøver jeg å styre denne forvaltningen også på en måte som gjør at vi er i pakt med det regelverket vi er satt til å forvalte.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Jeg tror jeg kan si at det er ikke på noe område jeg har vært mer i kontakt med helseforetakene, også gjennom oppdragsdokument og foretaksmøter, enn på akkurat dette feltet. Jeg er helt enig med representanten Sjøli i at det er viktig at vi satser på det forebyggende arbeidet. Når det gjelder eventuelle nedskjæringer, har jeg også hørt at det skal være nedskjæringer. Derfor må vi gå igjennom og foreta en gjennomgående kontroll av arbeidet som drives i kommunene og på de distriktspsykiatriske sentrene. For det er ikke slik at det skal være nedskjæringer. Så er det slik at noen steder er det omlegging fra døgnplasser til dagbehandling. Det har noen ganger vært tolket som nedskjæring, men det er jo en omlegging av tilbudet. I tillegg har vi intensivert behandlingskapasiteten når det gjelder ambulante team fra DPS-ene. Så det er gjort mye bare i min korte tid for å forbedre og øke tilbudet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Nå viser tallenes klare tale at det har vært en enorm økning både i behandlingskapasitet og i antall behandlinger i andrelinjetjenesten i løpet av årene, så det har i hvert fall ikke forverret seg. Det er en veldig alvorlig påstand som kommer fra representanten Dåvøy, som jeg selvfølgelig skal ta med videre, for det skal ikke være slik at dersom det er behov for andrelinjetjenesten, skal man hindres i å få hjelp. Generelt vil jeg si at det viktigste er at man kan ha ulike typer tilbud, lavterskeltilbud, slik at man skal slippe å vente på andrelinjetjenesten, men at tilbudet er der i utgangspunktet, og at ikke sykdom utvikler seg, som flere andre har vært inne på.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Jeg ser det som helt naturlig at dette menneskerettighetsperspektivet blir brakt inn. Det er jo ikke noe nytt, det er faktisk et tilbakevendende tema når det gjelder bruk av tvang. Så det er helt naturlig at det også blir sett på i denne sammenheng.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Det er alltid slik at internkontrollen kan forbedres hele tiden som en kontinuerlig prosess, og det er noe av det jeg legger i en styrking av internkontrollen. Nå har ikke jeg nevnt ordet «internkontroll» i mitt innlegg, men det er noe jeg absolutt mener det er viktig å legge vekt på, forbedre og å fokusere kontinuerlig på.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Hvis det var slik at jeg mente at en samlet proposisjon for både kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten ville være svaret, og at man på den måten skulle se ting i sammenheng, kunne det jo være riktig. Men når det gjelder henvisningen til Samhandlingsreformen, er det jo der mye mer fokus på å se primærhelsetjenesten i sammenheng med spesialisthelsetjenesten, og det er altså det det henvises til der. Så vil jeg si at det å satse på denne typen proposisjon én gang i året ikke er det riktige grepet. Det som er viktig, er at helseforetakene får varslet endringer, og, som jeg viste til, ble de endringene som er innført for 2010, faktisk varslet for nesten ett år siden.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Jeg vil si at det er forutsigbarhet når det gjelder økonomien for helseforetakene. Det var også flere som under debatten vi hadde om Riksrevisjonens Dokument 3:3 for 2009–2010 bekreftet at det er en rimelig forutsigbarhet når det gjelder budsjettene til helseforetakene hvis vi ser tilbake i tid – i hvert fall har det vært det under denne regjeringen. Når det gjelder Nasjonal helseplan, er det helt klart at det mye mer vil være en plan som ser det totale helsetilbudet i sammenheng, og er slik sett ment å være en operativ plan for hva det er viktig å legge vekt på. Og økonomien skal selvfølgelig sikres, som den også har vært hittil.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Det faktum at denne saken debatteres i Stortinget, viser i seg selv at det er en demokratisk prosess – en demokratisk behandling av saken. Jeg synes det er viktig at man, når man skal vedta en så viktig sak, går grundig inn i hva som er formålet for registeret, og hvilke rammer som ligger her. Det ligger i den proposisjonen som nå er fremmet. Så er det behandlingen i Stortinget og Stortingets endelige vedtak som avgjør om dette registeret blir etablert etter de føringer som ligger i proposisjonen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Det punktet med reservasjonsrett har vi jo vært veldig klare på; det er noe som man vil komme tilbake til. Men vi vil ha en utredning om det, både for å se på hvordan reservasjonsretten skal ivaretas og hva man eventuelt skal reservere seg mot. Så vil jeg vise til proposisjonen, som også refererer til f.eks. reservasjonsrett i Sverige, hvor det viser seg at det er en veldig liten andel som samtykker i reservasjonsrett. Men det er ikke i seg selv en grunn til ikke å ha det. Når vi sier at dette skal utredes, vil vi nettopp gjøre det for å gå grundigere inn i det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Det er to ulike typer registre som opposisjonen og flertallet i komiteen tar utgangspunkt i. Når vi mener at det er riktig i dette tilfellet å ha et personidentifiserbart register, er det av hensyn til registeret, av hensyn til kvaliteten og av hensyn til hvordan dette skal kunne brukes i fremtiden – som vi synes er viktig. Samtidig mener vi at hensynet til personvern kan ivaretas på en like god måte som om dette hadde vært et pseudonymisert register. Det krever en veldig sterk fokusering på hvordan man organiserer registeret, hvordan man innretter kryptering, og hvordan man innretter sikkerhetstiltak i forhold til registeret, noe som er viet stor oppmerksomhet også i proposisjonen, og som vi selvfølgelig skal følge opp. Det er ikke slik at personvernet er noe som er for noen spesielt interesserte. Det er faktisk også viktig for Regjeringen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Når Regjeringen sier at vi skal gjøre en vurdering av dette med reservasjonsrett – den er ikke utredet ennå – er det fordi vi skal gjøre den jobben når det gjelder dette spesielle registeret. Vi har ikke planer om å komme tilbake til Stortinget i denne sammenheng med dette registeret. Men hvis det blir en generell sak, vil vi selvfølgelig kunne legge det frem for Stortinget i mer omfattende sak. Men det er ikke noe problem å gjøre Stortinget kjent med hvordan dette arbeidet går, på en egnet måte. Så finner jeg grunn til nok en gang å understreke at det ikke er slik at det bare er Høyre eller opposisjonen i komiteen som er opptatt av personvern. Det er også Regjeringen opptatt av. Men om man er uenig i registerform, er det ikke slik at den ene ikke er opptatt av personvern, mens den andre er opptatt av personvern. Vi er opptatt av personvernet, men mener at det kan godt ivaretas med den registerformen vi har valgt, og som saksordføreren også har gått igjennom: ved kryptering og ved adgangsbegrensninger, som er spesielt viktig når det gjelder tilgang til sensitive helseopplysninger.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-22:
Nå understreket saksordføreren det første jeg ønsket å understreke. Det er at alle høringsinstansene ønsker registeret, og at et flertall av dem støtter formen på registeret. Til representanten Dåvøy: Når det gjelder dette med samtykke, sa jeg at det var vanskelig med et slikt register fordi mange var så syke at man ikke kunne kreve samtykke for å stå i registeret. Derfor ble det også besluttet at det ikke skulle baseres på samtykke. Når det gjelder reservasjonsrett, har jeg også sagt at det er noe som vi vil vurdere. Det er også et stort spørsmål: Hva skal man reservere seg mot, og på hvilken måte. Det vil vi altså gjøre et grundigere arbeid med.
Bent Høie (Høyre), 2010-03-22:
Når Høyre støtter vedtaket at forslagene vedlegges protokollen, er det fordi vi er enig i det statsråden skriver i brevet. Det kan være fornuftig med en klargjøring og gjennomgang av dagens regelverk for å sikre at regelverket er tydelig, men på en slik måte at det i realiteten klargjør det som er dagens praksis blant helsepersonell, som håndterer dagens regelverk på en fornuftig måte og bruker hodet i møtet med enkeltmennesker og vurderer situasjonen konkret. Av statsrådens innlegg kunne en kanskje få inntrykk av at en òg ønsker å utvide dette utover det som er dagens praksis. En slik utvikling vil ikke Høyre kunne støtte. Men mitt spørsmål til statsråden er: Vurderer en om det er behov for å klargjøre utlendingslovens regler knyttet til å sikre nødvendig helsehjelp til personer som oppholder seg ulovlig i Norge, slik at det ikke i neste omgang skal styrke personens tilknytning til Norge og dermed få betydning for oppholdstillatelsen?
Bent Høie (Høyre), 2010-03-22:
Det er et godt og spennende representantforslag som representantene fra Fremskrittspartiet her har lagt fram. Det er nødvendig å se på måten en kan bedre helseforetakenes mulighet til å styre sin virksomhet på gjennom mer forutsigbare rammebetingelser. Det er helt naturlig å trekke parallellen til måten en behandler kommuneproposisjonen på. Mange av de samme hensynene vil også være gjeldende for sykehusene våre. Det er ikke bare slik at det er en parallell mellom den situasjonen som er når det gjelder styringen av sykehusene, og det som også gjelder styringen av kommunene, men i forbindelse med at en arbeider med Samhandlingsreformen, der en skal se kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten i en større sammenheng, vil det også være et positivt trekk å ha en behandling parallelt av disse to sektorenes rammebetingelser, endringer og justeringer i forholdet mellom de to sektorene. Det ville gitt Stortinget en mulighet til nettopp på et tidlig tidspunkt, før statsbudsjettet legges fram, å foreta og gi avklaringer knyttet til endringer i system, finansieringsordning, prinsipper mellom primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten på et tidspunkt som ga begge disse sektorene mulighet til å bruke noe mer tid på planlegging og gjennomføring. Det ville også ført til at en kunne hatt en mer prinsipiell diskusjon knyttet til disse systemendringene uten at det var direkte knyttet opp til bevilgningsforslag, som kommer senere, i statsbudsjettet. Så Høyre støtter forslaget. Vi er også veldig tydelige på at på dette tidspunkt mener vi det ikke vil være naturlig at en slik sykehusproposisjon skulle inneholde de totale rammene for sektoren, for hvis en behandler både rammene for kommunesektoren og rammene for sykehussektoren i Stortinget på våren, vil i realiteten de to største sektorene i statsbudsjettet være avklart på et annet tidspunkt enn resten. Det ville internt i Regjeringen gitt en utfordring knyttet til prioriteringene mellom de ulike sektorene på et veldig tidlig tidspunkt. Det er allikevel kanskje grunn til – på bakgrunn av dette – å starte en diskusjon om Stortingets behandling og arbeid med statsbudsjettet generelt sett, for å se på muligheten for også å behandle rammene for statsbudsjettet i flere omganger i Stortinget, nettopp for å få den type avklaringer på et tidlig tidspunkt. Men det er en del av en større diskusjon. Forslaget om å gjennomgå DRG-systemet og konsekvenser av det støttes også av Høyre. Vi mener at systemet i all hovedsak har gitt betydelige forbedringer når det gjelder styringen av sektoren. Det har gitt forbedringer knyttet til effektivitet, bedre utnyttelse av ressursene, men det gir også en del styringsmessige utfordringer, som jeg mener det er riktig å gå igjennom, ikke minst hva gjelder prioritering mellom ulike sektorer.
Bent Høie (Høyre), 2010-03-22:
I svarbrevet til helse- og omsorgskomiteen av 18. desember 2009 om dette forslaget skriver statsråden: «Arbeidet med samhandlingsreformen har ført til en enda større bevissthet om å se de ulike nivåene i helsetjenesten i sammenheng. Etter min vurdering blir det derfor ikke et riktig grep å satse på årlige sykehusproposisjoner.» Hva er den logiske argumentasjonen bak en slik konklusjon med tanke på at kommuneproposisjonen legges fram i mai og en egen proposisjon dermed ville gitt muligheten til nettopp å se disse helsetjenestene i en sammenheng?
Bent Høie (Høyre), 2010-03-22:
Etter den logikk som statsråden nå framførte, kan Stortinget vedta hva som helst. Bare det er vedtatt i Stortinget, så er personvernet ivaretatt! Det bør ikke berolige de pasientene som nå er avhengig av i hvilken grad denne statsråden er opptatt av personvern. Jeg vil også oppklare en åpenbar misforståelse: Statsråden sier at det er et flertall i komiteen som går inn for å opprette dette registeret. Det er det ikke. Det er en enstemmig komité som går inn for å opprette registeret. Uenighetene dreier seg om personvernhensyn. Reservasjonsretten foreslås utredet. På tross av dette skriver saksordføreren, Tove Karoline Knutsen, i VG: «De som ikke ser seg tjent med å stå i et slikt register vil med andre ord kunne slippe det.» Dette står i kontrast til det som statsråden sa, og det som også står på departementets hjemmesider, der hun direkte argumenterer mot en reservasjonsrett. Spørsmålet om reservasjonsrett er helt avgjørende. Vil statsråden sørge for at det spørsmålet kommer tilbake til Stortinget når saken er utredet?
Bent Høie (Høyre), 2010-03-22:
Det er helt åpenbart et stort problem for personvernet at Regjeringen her velger å rykke fram på en måte som gjør at en ikke tar de prinsipielle diskusjonene før en gjennomfører politikken, men tror at en kan ta de diskusjonene i etterkant, f.eks. når ulykken allerede har vært ute. Det er en meget uklok måte å håndtere denne saken på. Jeg viser da bl.a. til Personvernkommisjonens anbefalinger knyttet til dette. Personvern er ikke IKT-sikkerhet. Personvern er bl.a. ivaretakelse av det enkelte individs rettigheter knyttet opp til eierskapet til grunnleggende informasjon om seg selv og hvilken måte den informasjonen brukes på av andre. Det dreier seg om helt andre spørsmål enn om man har sikre IKT-systemer eller ikke. Jeg vil gjenta spørsmålet til statsråden om reservasjonsrett. Reservasjonsrett er et viktig prinsipielt spørsmål som bør avklares i Stortinget og ikke av byråkratiet, som Regjeringen her har lagt opp til, eller av Regjeringen alene. Så spørsmålet gjentas: Har Regjeringen som plan at Stortinget skal få ta stilling til først og fremst prinsippet om reservasjonsrett, som regjeringsfraksjonen ikke engang er villig til å ta stilling til, men bare sier at det skal vurderes, og, ikke minst, spørsmålet om hva reservasjonsretten skal inneholde, som også statsråden var inne på i sitt innlegg? Dette er av vesentlig betydning og er et spørsmål som bør forelegges Stortinget. Det er beslutninger som ikke bør tas av Regjeringen alene. Jeg vil igjen be statsråden svare på om reservasjonsretten er et spørsmål som kommer tilbake til Stortinget, eller har den rød-grønne regjeringen tenkt å drive på med det spørsmålet alene, uten innsikten gjennom Stortingets virksomhet? Registrene i Danmark og Sverige er av en helt annen karakter enn de registrene som man her foreslår. Derfor er det heller ikke mulig, som saksordføreren gjør, å bruke det som et argument for denne type registre og si at vi kommer etter våre naboland. Det argumenteres også i høringsutkastet knyttet til disse registrene at det ikke er kommet informasjon på avveier, man har ikke noen dårlige eksempler å vise til. Saksordføreren var også inne på det i sitt innlegg når det gjaldt Sverige og Danmark. Det er i beste fall å overse faktum. Hvis en ser på Datatilsynets kontrollvirksomhet, vil en f.eks. kunne finne at forskere ved NTNU har hatt tusenvis av pasientjournaler liggende og slenge på en harddisk bak i bilen sin. Viktig personinformasjon kan dermed lett komme på avveier.
Bent Høie (Høyre), 2010-03-22:
Det er helt åpenbart at statsråden mener at det ikke er et problem at reservasjonsrettspørsmålet ikke kommer tilbake igjen til Stortinget. Men Stortingets svært store mindretall mener at det er et veldig stort problem at et så viktig spørsmål ikke kommer til Stortinget prinsipielt. Det er ikke minst viktig at spørsmålet om hva reservasjonsretten skal inneholde, kommer til Stortinget. Det har også stor betydning for enkeltmenneskers rettigheter i en så grunnleggende sak. Så jeg vil igjen anmode Regjeringen om å tenke seg om en gang til og vurdere om det ikke er riktig at Stortinget skal behandle den typen spørsmål. Så til saksordfører Tove Karoline Knutsens innlegg: Hvis jeg hadde kunnet legge meg om kvelden i tillit til og tro på at alle de tusenvis av mennesker som jobber i helsevesenet, som vil ha befatning med slik informasjon gjennom forskningsprosjekter, ikke gjør noen feil, enten med overlegg, ved slums eller rett og slett ved uhell, kunne jeg sovet godt om natten. Men når jeg ikke stoler på det, er man avhengig av systemer, og det er det opposisjonen her foreslår.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
Jeg vil understreke at Kristelig Folkepartis representantforslag ikke handler om asyl- eller flyktningpolitikk, men om ansvar for og solidaritet med våre medmennesker. Det handler om enkeltpersoner i en forferdelig vanskelig situasjon – barn, kvinner og menn som trenger hjelp til egen helse. Da skulle det bare mangle at ikke vi stiller opp – det bør det offentlige gjøre. Egentlig bør vi takke de ideelle organisasjonene og frivillige som stiller opp, slik de gjør. Vi bør takke dem, og ikke pålegge dem å melde fra til politiet. Kristelig Folkeparti stemmer selvsagt imot Fremskrittspartiets to forslag. Et av problemene til Fremskrittspartiet er at de gjør dette til et spørsmål om asyl- og flyktningpolitikk. De mener Norge blir et altfor attraktivt land dersom vi gir helsehjelp til papirløse. Men det at vi har tiltak for denne gruppen, gjør ikke Norge til et liberalt land i forhold til land i Europa. Inntil Kirkens Bymisjon satte i gang med dette, var vi et av svært få vesteuropeiske land som ikke hadde spesielle tiltak for denne gruppen. Ingen land er tjent med en uregistrert befolkning, og det må iverksettes tiltak for å motvirke denne utviklingen. Like fullt må vi erkjenne at denne gruppen finnes. Denne gruppen vil ikke bli mindre ved at vi gjør livet mest mulig vanskelig for dem, eller ved å kriminalisere medmenneskelighet og nestekjærlighet som frivillige organisasjoner viser når de gir hjelp til papirløse immigranter. Å hjelpe en av samfunnets mest utsatte grupper er å vise medmenneskelighet og empati. Det handler om grunnleggende menneskerettigheter, og Kristelig Folkeparti vil i dag be Regjeringen «fremme forslag til humanitære og helserelaterte tiltak», og vi ber Regjeringen fremme «eventuelle lovendringer som kan bedre situasjonen til papirløse migranter som oppholder seg i Norge». Flertallet vil ikke stemme for vårt forslag. Jeg forstår at ikke Fremskrittspartiet vil det, men at ikke regjeringspartiene, som så langt jeg kan skjønne, er enig med oss, kan stemme for dette, har jeg vanskelig for å forstå. Det blir jo nesten en parodi. Da vi fremmet dette forslaget, fikk vi et svar fra helseministeren om at hun ville vurdere om det var nødvendig å sette i gang tiltak. Sånn sett var det ikke overraskende at regjeringspartienes medlemmer i komiteen også vendte tommelen ned, selv om de i debatten uttrykker seg som om de er enig i Kristelig Folkepartis forslag. Men bare en uke før komiteen skulle avgi sin innstilling, kunne vi altså lese i Aftenposten at helseministeren og justisministeren tar til orde for nesten det samme som Kristelig Folkeparti fremmer i sitt forslag. At de ikke nevner Kristelig Folkeparti, har jeg forståelse for, for man vil jo helst eie sakene selv, men jeg hadde forventet at regjeringspartiene i komiteen hadde endret sine merknader. Og parodien er jo at i dag stemmer de imot noe de egentlig er for.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Temaet i dagens debatt blir omtalt på to ulike måter. Jeg ser at man i forslaget fra Kristelig Folkeparti benytter begrepet «papirløse migranter». Fremskrittspartiet benytter begrepet «illegale migranter». Jeg tror det illustrerer litt av problemstillingen. For det første: Er det noe de som i dag oppholder seg i Norge som illegale innvandrere i veldig stor grad har, er det mye papirer, for det er mennesker som i stor grad har fått behandlet en søknad om asyl, fått avslag og kanskje påklaget dette ved flere anledninger. De er da på ingen måte papirløse. Men det viser at man forsøker å omtale denne problemstillingen med – hva skal jeg si – snillere ord enn det som er faktum. Personer som oppholder seg ulovlig i kongeriket, og som ikke har noe her å gjøre, som skal returneres, er en gruppe som er sterkt i vekst. Selv om anslagene er svært usikre – det snakkes om mellom 10 000 og 32 000 – er det altså snakk om flere titusener i Oslo alene. Dette problemet vokser, og da er det ikke spesielt smart å innføre sterke rettigheter for denne typen grupper. For er det noe dagens regjering burde ha fått med seg i løpet av de årene den har sittet og styrt dette landet, er det det at relativt små, marginale endringer i norsk politikk kan ha store konsekvenser for ankomst av særlig asylsøkere. Det har vi sett gang på gang. Små lovendringer som har vært gjort her i denne salen, har gjort at vi gjennom 2008 og 2009 har sprengt alle rekorder når det gjelder asylsøkere fra utenfor Europa. Der ligger litt av den manglende læringsevnen, for man har altså ikke tenkt nøye gjennom dette med hensyn til de grensedragningene som skal gjøres når det kommer til rettigheter for illegale innvandrere. Så er det ikke slik som noen prøver å fremstille det, at det er problematisk at man må opplyse til politiet befatning med illegale innvandrere. Man har altså opplysningsplikt i en rekke andre sammenhenger, og det å innføre dette her vil heller ikke i så måte være noe prinsipielt annerledes. Stortinget står fritt til å vedta det man vil, uansett hva representanten Raja fra partiet Venstre måtte mene om det. Og ingen leger kan sette seg over norsk lov.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-22:
Som jeg forsøkte å påpeke i mitt innlegg, kan ting man gjør på ett politisk område, få konsekvenser på andre politiske områder. Det er altså ikke sånn at innvandringspolitikk isolert, norsk integreringspolitikk isolert, er det som får konsekvenser for ankomsten av f.eks. asylsøkere og i hvor stor grad folk blir her som illegale innvandrere. Det er et sett av politikk, på en rekke ulike områder, som influerer på dette. Det er nettopp det som er problemstillingen, at man ikke tar det inn over seg i denne sal. Det er der man må ha en god balanse. Så sies det her at alle er enige om at det ikke er bra med illegale innvandrere. Det kan gjerne være det, men det nytter ikke at man er imot når man ikke er villig til å implementere den politikken som er nødvendig dersom man skal komme problemet til livs. Vi har i dag store utfordringer – jeg understreker store utfordringer – med et voksende antall illegale innvandrere som til enhver tid befinner seg i riket, og jeg registrerer at man ikke tar inn over seg nødvendigheten av å sette i verk andre politiske tiltak utover det innvandringspolitiske for å møte problemstillingen. Så må det gjerne være sånn at partiet Venstre med representanten Raja også er imot illegale innvandrere, men sannheten er jo den at dersom Venstres politikk hadde kommet til anvendelse, ville dette problemet vært totalt uhåndterbart fordi det hadde sprengt alle grenser når det gjelder innvandring til kongeriket. Norge ville i praksis ha operert som en fristat hvor svært mange ville ønske å søke asyl – og med Venstres politikk hadde stort sett alle fått det også. Andre politikere er opptatt av sammenhengene i norsk politikk. Vi er opptatt av at vi har en ansvarlig politikk på dette området, på helseområdet som på innvandringsområdet, som gjør at Norge ikke får ytterligere problemer med illegale innvandrere. Dette er ett av flere forslag Fremskrittspartiet fremmer på ulike områder for å møte den problemstillingen. Jeg registrerer at de øvrige partiene ikke har løsninger for å møte nettopp disse utfordringene som jeg påpeker.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-03-22:
Dette er jo en sak der det er fristende å bevege seg på grensen av hva som er parlamentarisk, når man hører hvilke anklager som er i sving. Representanten Amundsen sa at det var viktig å se sammenhenger i norsk politikk. Det er jeg veldig enig i. Men jeg syns kanskje at vi kan kreve av hr. Amundsen at han ser sammenhengen i egen politikk. Det kan være en god start. Man sier at med Venstres politikk ville dette problemet blitt større, for da hadde så mange fått opphold. Det henger ikke helt sammen. Hvis alle hadde fått opphold, ville de ikke vært illegale innvandrere. Da hadde kanskje dette problemet vært borte. Det er ikke sant at alle ville fått opphold med Venstres politikk. Men at man hadde fått mer menneskelig behandling, er helt klart. Det andre jeg synes er fascinerende med argumentasjonen til Fremskrittspartiet, er at man skal bruke legehjelp for å håndheve annen politikk. Det hadde vært fristende å spørre om man kunne tenke seg å nekte helsehjelp i forbindelse med andre typer kriminelle handlinger for å unngå at folk begikk dem. Det kan jo tenkes at det er andre kriminelle handlinger i et samfunn det kunne være en passende straff for, for å hindre at folk begår kriminelle handlinger. Er det slik at man skal hindre helsehjelp til andre grupper som begår kriminelle handlinger, hvis vi definerer det å oppholde seg illegalt som en kriminell handling? Så ville det vært spennende å se hvordan man skulle prøve å håndheve det konsekvent. For det som Fremskrittspartiet her vil gjøre, er at de vil innføre helsehjelp som en del av strafferegimet vårt i Norge – når man skal straffes for kriminelle handlinger, er det å nekte helsehjelp en del av de tiltakene. Det er greit nok, men det er en straff man på en måte bare skal bruke overfor utenlandske statsborgere. Det er det ene poenget. Det andre poenget er følgende: Jeg bor i den bydelen der det er antakeligvis flest illegale innvandrere. La oss si at vi ikke bryr oss noe om dem. La oss si at deres menneskelige verdi er lik null. La oss si at en av dem sitter bak meg på trikken – det er det sikkert noen som gjør en morgen. Jeg vil veldig gjerne at den personen har fått den akutte psykiatriske hjelpen vedkommende trenger, når han sitter bak meg på trikken. Hvis han sitter med en smittsom sykdom, f.eks. tuberkulose, vil jeg gjerne at han har fått helsehjelp for det. Selv i en verden med Fremskrittspartiets syn, der vedkommende ikke har noen verdi, handler det om de andre borgernes verdi, de andre personenes sikkerhet – vår sikkerhet på trikken. Det handler om at et menneske som oppholder seg i dette landet, faktisk bør ha et minimum av helsehjelp. Det skal ikke være en del av vårt strafferegime.