Victor Norman (Høyre), 2003-12-09:
La meg begynne med den trivielle observasjonen at politikk handler om å skape flertall. Og det er viktig å være med på å skape flertall for ting som kan hjelpe i forhold til de overordnede målene man ønsker å nå. Regjeringens overordnede mål er å gi flere mulighet til å klare seg i arbeidslivet, skape flere jobber og derved skape et økonomisk grunnlag for det norske samfunn. Ut fra det skal vi være veldig glad for at det har vært mulig å få et budsjettforlik som gir en budsjettpolitikk som legger til rette for at den oppgangen i norsk økonomi som nå har startet, kan fortsette uten at vi derved får unødig press i økonomien. Det er den eneste måten vi kan skape varige arbeidsplasser på, både for de funksjonsfriske og for alle de andre gruppene i det norske samfunn som fortjener å slippe til i arbeidslivet. Ut fra det kom Regjeringen til at det var en del tiltak på arbeidsmarkedssiden som selv om de var viktige, ikke var så viktige som den grunnleggende økonomiske politikken som skulle skape grunnlag for flere arbeidsplasser i Norge. Derved inngikk vi et forlik som Regjeringen er veldig godt fornøyd med. Men det er én side vi har vært så opptatt av i den forbindelse at vi neppe hadde inngått forlik hvis vi ikke hadde fått oppslutning om det. Det er reformer som gjør at flere på attføring og flere yrkeshemmede kan få en reell sjanse til å klare seg i arbeidslivet. Som mange her har påpekt, er det svært viktig at alle de som er på uføretrygd, eller som står i fare for å komme på uføretrygd, faktisk får en sjanse til å slippe til og får den oppfølging og den opplæring som er nødvendig for at det skal skje. Når Stortinget i dag etter all sannsynlighet gir sin tilslutning til en reform som innebærer at de som skal på attføring, faktisk får attføring før de har gått så lenge passive at de aldri vil kunne slippe til i arbeidsmarkedet, er det en reform av større rekkevidde og av større betydning for folk i Norge med sykdom eller skader enn jeg tror vi overskuer i dag. Vi har veldig mange på attføring i Norge, men mange av dem som er på attføring, har gått så lenge og ventet før de har sluppet til på attføring at de i praksis er blitt uføre av å vente, ikke av sin skade eller av sin funksjonshemning. At vi nå får bred oppslutning i Stortinget om at attføring skal inn på et tidligere tidspunkt, at Aetat skal ha rett til å avgjøre når man skal på attføring, er viktigere enn vi her i salen kanskje aner i dag. Samtidig er det viktig at vi i forhold til attføringsarbeidet har klart for oss at også på dette området er forebyggende arbeid bedre enn arbeid i ettertid. I Norge bruker vi i dag uforholdsmessig mye på opplæring av folk som er kommet i en posisjon hvor de ikke har kunnet fortsette i sitt gamle arbeid, og vi bruker uforholdsmessig lite på etter- og videreutdanning som kan forhindre at folk kommer i den situasjonen. Skal vi ha mulighet til et mer aktivt forebyggende etter- og videreutdanningsarbeid, må vi gå igjennom med lupe de ordningene vi har for støtte til folk som er på attføring, for å luke ut de delene av systemet som ikke treffer de gruppene vi ønsker å prioritere. Det er bakgrunnen for at Regjeringen mener at det skal innføres et tak på tre år på attføringsløp, og at aldersgrensen skal heves. Det er ikke for at vi ikke skal ha et godt tilbud til dem som trenger det, men for at vi skal målrette tiltakene og gjennom det få handlingsrom for kanskje å drive et bedre forebyggende etter- og videreutdanningsarbeid. I den forbindelse har jeg lyst til å presisere at Regjeringens forslag altså ikke har de konsekvensene som representanten Karin Andersen var inne på. Funksjonshemmede er skjermet når det gjelder aldersgrensen, og de som har behov for et særlig utdanningsløp på grunn av sykdom, skade eller lyte, er skjermet fra treårsgrensen. Vi er opptatt av at vi skal ha et svært godt tilbud til dem som har behov for tilrettelagt opplæring som del av sitt attføringsløp. Men samtidig må vi være villige til å bruke også prioriteringskriterier på attføringsutgiftene, hvis vi skal ha mulighet til å drive en kombinasjon av forebyggende og kurativt arbeid på dette området – som vi er tilhengere av å ha også på andre områder.