Tine Sundtoft (Høyre), 2014-12-18:
På mandag ettermiddag kom jeg tilbake til Norge etter noen intense dager og netter i Lima. Det går sakte i klimaforhandlingene, men resultatene i Lima må ses i lys av at vi er inne i en prosess fram mot en ny klimaavtale i Paris neste år. Dette var ikke året for de store gjennombruddene. Men vi beveget verden et lite skritt i riktig retning. Det er ikke lenger et spørsmål om alle skal være med, men om hvordan. Vi har også fått en viktig beslutning som sier at når vi nå legger inn våre mål før Paris, må disse være mer ambisiøse enn det vi tidligere har lagt på bordet. Det er nå opp til hvert enkelt land selv å vurdere hva deres bidrag skal være. Det betyr at vi ikke får den perfekte avtalen, men vi får en realistisk avtale. Kravene til oss blir etter min mening strengere. Hvert enkelt lands bidrag blir mer synlig. Koblingen mellom det internasjonale og nasjonale blir sterkere. Det stiller krav til at Norge leverer. Vi må følge opp det vi selv har sagt i forhandlingene. Vi må gi informasjon som gjør det mulig å kvantifisere utslippsmålet, og vi må begrunne hvorfor vårt bidrag er rettferdig og ambisiøst. Norge vil legge fram sin indikative betingete forpliktelse første kvartal 2015. EUs framtidige klima- og energipolitikk vil være avgjørende for hvordan Europa gjennomfører overgangen til et lavutslippssamfunn. EUs utslippsmål dekker alle sektorer. Med sin størrelse kan EU bidra til utvikling av nye løsninger i bredt omfang. EUs utslippsmål på 40 pst. reduksjon er fordelt med en reduksjon på 43 pst. i kvotesystemet sammenlignet med 2005, og en 30 pst. reduksjon utenfor kvotesystemet sammenlignet med 2005. Norge er en del av EUs kvotesystem, og deltagelsen i kvotesystemet er et av de viktigste virkemidlene i norsk klimapolitikk. Det er derfor positivt at EU fortsatt ser på kvotesystemet som det viktigste virkemidlet. Hvordan kvotesystemet utvikles framover er viktig for Norge. Norge har argumentert for behov for høyere kvotepriser, og det er derfor bra at den årlige reduksjonen i kvotemengden vil øke fra 2021, og at det vil innføres en markedsstabiliserende reserve. Denne bør innføres tidligere enn 202l for å ha best virkning. Kvoteprisen er et viktig incentiv også for norske bedrifter, og EUs beslutninger har dermed direkte innvirkning på Norge gjennom vår deltagelse i kvotesystemet. Norge vil fortsatt arbeide aktivt for å påvirke utviklingen av systemet i riktig retning. Norge har lenge arbeidet aktivt for at det skal utvikles teknologi for karbonfangst og -lagring. Det er derfor positivt at det settes av en kvotereserve som skal bidra til lavkarboninnovasjon, inkludert karbonfangst og -lagring. EU setter seg også nye mål for fornybar energi og energieffektivisering, men dette er mål som kun skal gjelde på EU-nivå og ikke omsettes i nasjonale mål for hvert enkelt medlemsland. Det er positivt at beslutningen i Det europeiske råd la vekt på medlemslandenes frihet til selv å bestemme over egen energiforsyning og gir fleksibilitet i valg av virkemidler. Dette er viktig for Norge. Både EUs klimapolitikk og energipolitikk framover vil påvirke Norge, både direkte gjennom EØS-avtalen og indirekte gjennom felles markeder og utviklingen i den globale klimapolitikken. Norge vil kunne lære av EU-landenes erfaringer og dra nytte av at det skapes et større marked for lavutslippsløsninger også utenfor kvotesystemet. EUs utslippsmål vil også omfatte transportsektoren, og det vil gi et større marked for de lavutslippsløsningene vi trenger. Stortinget har vedtatt et mål om at persontransportveksten i de store byområdene skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange, og det er et mål at nye personbiler i 2020 i gjennomsnitt bare skal slippe ut 85 gram CO2 per km. Videre er det et mål at mer av godstransporten skal flyttes fra vei til sjø og bane. Betydelig utbygging av jernbaneinfrastruktur og kollektivtransport i byene bidrar til å legge til rette for mer null- og lavutslippstransport. Norge er godt forberedt på framtidig omstilling av transportsektoren, som trolig kommer i alle land. I byggsektoren er det et mål å fase ut bruk av fossile brensler, det er også potensial for andre tiltak. Også her vil EUs erfaringer med gjennomføring av tiltak, og større markedsmuligheter, være til stor hjelp for å trappe opp innsatsen i Norge. Det samme vil gjelde for den delen av industrien som ikke er med i kvotesystemet. Norge skal som sagt legge fram sin indikative betingete forpliktelse første kvartal 2015. Også Norge vil legge fram et samlet, overordnet utslippsmål. Vi i Norge vil i motsetning til EU også bruke internasjonale kreditter for å oppfylle vårt mål. Dette vil tjene to hensikter. For det første betyr det at vi i Norge kan være mer ambisiøse på vegne av det globale klimaet enn vi ellers ville vært. For det andre betyr det at vi er med og utvikler globale kvotemarkeder og kan bidra til at vi får en karbonpris som dekker en stadig større del av verdens utslipp. Norges innspill til den nye klimaavtalen skal beskrives slik at det gir den klarhet, åpenhet og innsikt som er nødvendig for å kunne vurdere effekten av vårt klimamål. Vedtaket i Lima gir ytterligere føringer for hvordan det norske klimamålet skal uformes og begrunnes. Vi i regjeringen har sagt at vi vil involvere Stortinget på egnet måte i arbeidet med en ny forpliktelse. Gjennom revidert nasjonalbudsjett 2014 ble rammene for en ny norsk klimaforpliktelse beskrevet. Jeg mener det er viktig at Stortinget er med og diskuterer denne saken og vil derfor legge fram en stortingsmelding om dette i februar neste år. Jeg mener en stortingsmelding er den beste måten å forankre det norske innspillet på. Den indikative forpliktelsen som beskrives i meldingen, vil være utgangspunkt for framforhandling av en endelig fastsatt forpliktelse, i 2015-avtalen. På partskonferansen i Paris i desember 2015 skal den endelige avtalen forhandles på plass.