trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg er helt enig i at de ulike departementene må være koordinert både i det spørsmålet vi helt konkret diskuterer her, og også i nordområdepolitikken som sådan. Det er også viktig at vi deltar aktivt i internasjonale prosesser, slik at vi i størst mulig grad er koordinert med verden rundt oss. Jeg skal i denne sammenhengen begrense meg til å snakke om det som helt konkret gjelder mitt ansvarsområde i forhold til nye sjøruter. Der er jeg opptatt av tre ting. Det ene er at vi har de riktige risikoanalysene, at vi har en beredskap som er dimensjonert i forhold til det. Det andre er at vi jobber bilateralt sammen med Russland, for slik å påvirke standarden for sikkerhet og beredskap i nordlige farvann. Det tredje er det arbeidet vi deltar i i IMO, der man legger regelverket for sjøfarten. Et ferskt eksempel i så måte er det nye forbudet mot bruk av tung bunkersolje, noe som ikke minst har betydning for sjøtransporten i nord.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I Oppland har flere viktige vegstrekninger vært ferdig planutredet i mange år uten at penger har fulgt med til utbygging. Planer utredes mens vegstandarden blir dårligere og antall ulykker stiger. Vil statsråden ta en gjennomgang av alle vegplaner i Oppland og sørge for at disse realiseres?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg lurer på om statsråden har noen oversikt over alt det som er planlagt og som ikke er gjennomført, og kostnadene ved alle disse planene? Da mener jeg ikke bare kostnadene ved planene, men tapet av den veikapitalen som hvert eneste år går med på grunn av at man ikke gjennomfører det som er planlagt.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er glad for at hun nevner at det kanskje kommer noe til Oppland - vi får se. Nå er det slik at tapet av veikapitalen begynner å bli svært stort. Vi har så mange ulykker i Oppland, og kostnadene ved tap av veikapitalen og ulykkene er nå så store at hvis Stortinget eller Vegvesenet investerer 1 kr i planlagte veiprosjekter i Oppland, tror jeg at samfunnet får ti tilbake. Ser statsråden denne sammenhengen?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
«Politiet på Gjøvik er anmeldt for å ha utvist grov uforstand i tjenesten i forbindelse med en overgrepssak. Det som er spesielt ille med saken, er at de ansvarlige kan slippe unna pga. foreldelsesfrist. Samtidig har statsråden sagt at slike saker skal følges opp på en forsvarlig måte. Mener statsråden at denne saken er behandlet på en forsvarlig måte, og hvordan kan man hindre at det gjentar seg i fremtiden?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er enig i spesielt den siste delen av statsrådens svar, der han hevdet at det som er viktig, er at vi tar vare på barn som er spesielt utsatt. Vi må ha et system som tar høyde for deres sikkerhet, og at man ikke minst i saker der barn er involvert, får en forsvarlig og god oppfølging. Det som er tragisk i dette eksemplet, er jo at den etaten som kunne ha vært med og muligens forhindret et nytt overgrep, er den etaten som faktisk etterforsker det som har skjedd. Jeg synes det er dramatisk når man blir anmeldt for grov uforstand i tjenesten i en såpass alvorlig overgrepssak. Mitt spørsmål blir derfor: Føler statsråden at terskelen for bruk av straffeloven i forbindelse med grov uforstand i tjenesten er på et godt nivå i dag, eller ser statsråden nødvendigheten av å gå inn i den paragrafen og se om den bør justeres, slik at vi i større grad får tydeliggjort at også offentlig ansatte som har en viktig samfunnsposisjon, er seg sitt eget ansvar bevisst?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg registrerer svaret til statsråden. Når det gjelder rettssikkerhet, er vi skjønt enige om at den skal ligge i bunnen. Det er en absolutt faktor i det hele. Men samtidig kommer ikke statsråden unna det faktum at terskelnivået for hvor straffeloven skal slå inn, er en politisk sak. Det betyr at hvis statsråden mener at terskelen i dag er for høy f.eks. når det gjelder grov uforstand i tjenesten, har statsråden mulighet til å gjøre noe med det. Jeg registrerer at statsråden lener seg tilbake og vil avvente en evaluering fra andre. Det betyr at man venter med å ha en politisk fokusering på dette, samtidig som det klart kan være tilfeller der enkeltansatte ikke gjør en god nok jobb. Jeg har oppfattet det dit hen at statsråden er opptatt av å forsvare de svakeste i samfunnet, og at han sørger for at verktøyet som vi alle har håpet og ment skal være på plass, faktisk er det. Det er jo dessverre heller ikke slik at denne type sak er helt unik. Det hender dessverre litt for ofte at vi har saker der vi stiller spørsmål ved det offentliges evne til å gjøre det vi andre forventer av dem. Derfor stiller jeg på nytt spørsmålet: Er statsråden fornøyd med utformingen av straffeloven og straffelovens terskel når det gjelder grov uforstand i tjenesten?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Som justisminister kan jeg ikke kommentere behandlingen av eller resultatet i enkeltsaker. Det er vel kjent også for representanten Ellingsen. Denne saken må få sin behandling innenfor de kontrollmekanismer som gjelder for politi- og påtalemyndighet. Dagens kontrollmekanismer som gjelder for politi- og påtalemyndighet, er klageordningen i politiet og Spesialenheten for politisaker. Klageordningen reguleres av instruks om henvendelser om kritikkverdige forhold utført i tjeneste i politi- og lensmannsetaten og gjelder klager på politiets tjenesteutøvelse. Klager behandles administrativt i politidistriktet og med Politidirektoratet som klageinstans. Formålet med ordningen er å sikre en betryggende og ensartet behandling av kritikkverdige forhold. I tillegg skal klageordningen sikre at politiet utnytter den mulighet til bedre polititjeneste som kan ligge i slike henvendelser, samt øke publikums tillit til etaten. Spesialenheten er et uavhengig organ som skal etterforske saker som gjelder spørsmål om hvorvidt en ansatt i politiet eller i påtalemyndighetene har begått en straffbar handling i tjenesten. Det ville være svært uheldig om jeg la meg opp i behandlingen av den type saker. Regjeringa mener at arbeidet med å beskytte barn skal ha høy prioritet. For å avdekke svakheter og kunne forbedre politiets håndtering av slike saker er det derfor avgjørende at apparatet som skal kontrollere politiets virksomhet, er effektivt og uavhengig, og at det har tillit i befolkningen. Som kjent har jeg nedsatt et utvalg som skal evaluere kontrollmekanismene i politiet. Det er ledet av Liv Finstad. Utvalget skal gjennomgå Spesialenheten for politisaker, klageordningen i politiet og evaluere samvirket mellom Spesialenheten og klageordningen. Utvalget skal presentere sitt arbeid i en rapport innen 31. desember 2008. Jeg har for øvrig lyst til å føye til at Stortinget flere ganger har debattert tiltak som retter seg inn mot overgrep, særlig mot barn og kvinner. Spesielt tiltakene i handlingsplanen «Vendepunkt» og de øvrige tiltakene som nå bygges opp, skal bidra til at politiet får tilstrekkelig fokusering på overgrep mot barn. Jeg har tro på at når man nå etter hvert får etablert barnehus rundt omkring i det ganske land, vil det bidra til at man får en sterkere fokusering og bedre kvalitet på etterforskning, slik at vi sikrer at disse sakene blir tatt så alvorlig som det de fortjener - for det er kriminalitet av groveste slag vi snakker om.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg er opptatt av at alle som blir beskyldt for straffbare handlinger i Norge, enten det er politifolk eller vanlige mennesker, skal ha krav på full rettssikkerhet. Da mener jeg at vi skal være særdeles varsomme, både fra Regjeringas og Stortingets side, ikke bare med å gi uttrykk for grad av alvorlighet, men også nærmest tanker om skyld, før spesialenhet, etterforskning, påtalemyndighet og domstol har avklart saken. Jeg mener vi skal være veldig tilbakeholdne med det. Vi risikerer det motsatte hvis vi begir oss inn i slike saker. Nå vil Spesialenheten bli underlagt evaluering. Det er naturlig først og fremst å se på om man håndhever de regler man har, på en tilstrekkelig måte. Utfordringen ligger ikke først og fremst i at reglene i dag er for dårlige når det gjelder spørsmålet om grov uforstand i tjenesten - der har vi veldig tydelige regler - men utfordringen ligger i stor grad i om vi har en god praksis, ikke bare i forhold til straffbare forhold, men også til klagesaker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg gjentar mitt forrige svar. Jeg mener at utfordringene på dette feltet ikke ligger i straffelovgivningen, og at terskelen er passe satt gjennom det lovarbeidet som har vært rundt disse spørsmål gjennom de siste årene. Utfordringen vår er at de reglene vi har, faktisk blir håndhevet. Når det gjelder rettssikkerheten for barn, er jeg overbevist om at vi har langt større utfordringer i måten vi faktisk etterforsker saker på - hvordan vi går inn i saker, får barn og familier til å rapportere til politiet. Det er der utfordringen ligger. Det er der Regjeringa har lagt inn sitt anstøt. Det gjelder særlig bygging av barnehus, skaffe bistandsadvokat til de ofrene som trenger det, etablere familievoldskoordinatorer i hel stilling og etablere egne team ute i politidistriktene som skal håndtere denne type saker. Det er der utfordringen ligger for å avdekke og komme overgrep mot barn til livs, ikke i bestemmelsen i straffelovgivningen om grov uforstand.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Kontroll av tredjelandsborgere som passerer Schengen-yttergrensene, er regulert i utlendingsloven med forskrift og tilhørende rundskriv, bl.a. Grenseforordningen. Regelverket regulerer kontroll av personer i forbindelse med grensekryssing - så vel luft- som lande- og sjøgrenser. Førere av fartøyer, herunder krabbetrålere og andre russiske fartøyer, har plikt til å melde sin ankomst til norske myndigheter før ankomst til indre farvann. Blant annet har de plikt til å oversende lister over mannskap og passasjerer. Mannskaps- og passasjerlistene blir kontrollert av politiet, bl.a. opp mot etterlysningssystemet Schengen Information System - SIS. På bakgrunn av disse meldingene samt trusselvurderinger og lokale risikoanalyser vurderer politiet behovet for å foreta fysiske kontroller. I slike vurderinger legges det bl.a. til grunn om det er tredjelandsborgere om bord, og om disse er visumpliktige. Erfaringsmessig har risikoen knyttet til russiske fiskefartøyer, både når det gjelder ulovlig innvandring og annen kriminalitet, vært lav. Fysiske kontroller utført av politiet i løpet av de senere årene, bekrefter at risikoen er lav. Det tilføyes for ordens skyld at i våre mange sjøhavner som mottar skip for lasting, lossing, reparasjoner eller bunkring, er det ikke etablert permanent pass- og personkontroll. Dette er heller ikke krav etter Schengen-regelverket, og er som nevnt ikke registrert som noe problem sammenlignet med grensekontrollen ved luft- og landegrenser. I tillegg er Kystvakten gitt begrenset politimyndighet for å kunne foreta kontroll av personer i forbindelse med inn- og utreise. Det nevnes avslutningsvis at tollkontroll og eventuell kontroll fra fiskerimyndighetene ved landing av fangst kommer i tillegg. Jeg viser også særlig til den innsatsen som fiskeriministeren og undertegnede, og Regjeringen som helhet, har gjort i forhold til UUU-fiske, som fortjener å være mer i fokus, og som også har resultert i et godt og utstrakt samarbeid bl.a. med norske justismyndigheter og russiske justismyndigheter.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Vi mener at både planverket og de menneskelige ressurser vi har, og de ressurser man ellers bruker på den typen kontroll, er tilstrekkelige ut fra den situasjonen vi står i i dag. Der viser jeg til de risikobetraktninger som er gjort i forhold til de utfordringer som bl.a. disse trålerne utgjør. På alle områder - i hvert fall er det slik på det feltet jeg er satt til å styre - har vi alltid et ansvar for å se hvordan ting utvikler seg, og der må vi også ta med behovet for ressurser. Så det vil være en diskusjon og et spørsmål som vi alltid må vurdere ved alle budsjetter vi vedtar i framtiden.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Det er litt spørsmål om hva man sammenligner. Her har vi fått beskrevet et risikobilde der behovene er forskjellige. Men la meg formulere meg slik: Hvis man skal ha en beredskap som samsvarer med det risikobildet man har, mener jeg at havneberedskapen vår er vel så god som beredskapen vi ser på de andre arenaene hvor utenlandske borgere kommer til Norge.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Det er litt uklart for meg nå hva som er problemet for spørreren, for når politiet har bedt om prioritet, har det gått svært raskt, og det har gått raskere enn det det private initiativet ville kunne tilby. Så her mener jeg faktisk at man har et system som fungerer. Det var også bakgrunnen for at jeg gikk så pass detaljert inn i det. Det er min oppfatning at det er hensiktsmessig - og riktig - at når vi nå utvikler DNA-reformen som vi gjør, bør en slik type bevissikring og bevisutvikling nettopp være på offentlige hender. Det er et rettssikkerhetsspørsmål. Men jeg mener også at det er riktig av rasjonelle grunner. Vi skal satse utrolig mye ressurser på det, og jeg tror det er riktig å bygge opp et sterkt fagmiljø som kan håndtere dette. Til alt overmål ser vi at i de konkrete sakene fra Stavanger som spørreren tar opp, hvor man har bedt om prioritet, har man fått prioritet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg tror jeg vil si det sånn at det systemet vi nå videreutvikler, er det samme systemet som Høyre forvaltet da de satt i regjering for bare få år siden. Det var ikke noe initiativ fra Høyre om å etablere noe annet i tillegg til dette. Jeg mener det er viktig når det gjelder den bevisutviklingen vi ser i straffesaker, særlig knyttet opp mot DNA, at det er det offentlige som skal ha hånd om det, særlig for å sikre at nettopp alle hensyn til rettssikkerhet blir ivaretatt, og at det ikke kan herske noen tvil om at det ikke skal være andre motiver i forbindelse med prøvene. Så er det det rasjonelle argumentet: Når man nå står overfor en slik utvikling i forhold til DNA-satsing, er jeg overbevist om at det får vi best til - vi får mest mulig ut av kronene, og vi får den beste og mest effektive forvaltning av DNA-prosjektet - ved at det er fagmiljøet rundt RMI som skal håndtere det.
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-04-09:
«Norge bruker store ressurser på forvaltningen av den norsk-russiske grensen samt på drift av grensestasjonen ved Storskog. Flytrafikk fra Russland underlegges også behørig kontroll ved ankomst. Hva gjøres for å sikre at også krabbetrålere og andre russiske fartøyer som legger til kai i Nord-Norge, er underlagt den samme grad av kontroll som land- og lufttrafikken?»
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-04-09:
I Kirkenes ligger et stort antall krabbetrålere fast på grunn av begrenset kapasitet ved russiske havner, og vi må anta at innslaget av utenlandske skip i Troms og Finnmark vil komme til å være økende i årene som kommer. Vi mener at det er viktig med samme beredskap mot menneskesmugling, narkotikasmugling osv. ved havner som når det gjelder land- og lufttrafikk. Er statsråden av den oppfatning at planverket er tilstrekkelig, at kontrollapparatet er tilstrekkelig, og ikke minst at ressursene er tilstrekkelige til å håndtere den type utfordring som vi antageligvis kommer til å se i Troms og Finnmark, og som vi allerede ser nå?
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-04-09:
Jeg skal ta et kort spørsmål til slutt. Er statsråden av den oppfatning at beredskapen ved havner er like god som ved land- og lufttrafikk?
Bent Høie (Høyre), 2008-04-09:
«Stavanger har i de siste ukene blitt rammet av flere overfallsvoldtekter. Politiet har DNA-spor i saken, men må vente i opptil seks uker på svar fra Rettsmedisinsk institutt. GENA AS i Stavanger kan gi svar i løpet av 48 timer. Når Regjeringen nå ser konsekvensene av sin politikk, er de da villige til å revurdere sitt standpunkt til bruk av private godkjente laboratorier?»
Bent Høie (Høyre), 2008-04-09:
Jeg registrerer at i gårsdagens Rogalands Avis sier politisjefen ved Stavanger politistasjon, Henry Ove Berg: «Klart det hadde betydd mye å få svar på DNA-prøver etter to døgn, og ikke etter to måneder, da kunne vi også gjort taktiske vurderinger. Det er et sterkt ønske fra vår side om at det skal gå mye fortere.» Selv om statsråden her viser til noen eksempler på at det har gått fort, er altså dette et sterkt ønske fra politiet i denne saken. Jeg registrerer at justisministeren, selv om han blir konfrontert med konsekvensene av en villet politikk, ikke er villig til å revurdere sitt standpunkt. Justisministeren sier at de tar denne type saker svært alvorlig. Det tviler jeg ikke på. Det gjør også vi. Men justisministeren tar ikke denne type saker så alvorlig at han er villig til å legge sine ideologiske kjepphester på hyllen for at politiet skal få ta i bruk redskaper som de ønsker å bruke.
Bent Høie (Høyre), 2008-04-09:
Justisministeren bør ikke prøve å skape et inntrykk av at dette ikke er et problem, når politiet i lang tid har vært så tydelig på at køer ved Rettsmedisinsk institutt er en utfordring når det gjelder etterforskningen. Så må jeg stille spørsmålet: Hva er for justisministeren den prinsipielle forskjellen på at denne typen prøver blir sendt til private godkjente institutter i Norge, og at de blir sendt til private godkjente institutter i utlandet? Hvorfor aksepterer denne regjeringen at analyser av prøver knyttet til sensitiv helseinformasjon hver eneste dag i tusentall blir gjort ved private laboratorier, mens tilsvarende innenfor justissektoren plutselig er forbudt ved lov - fremmet av denne regjeringen? Hva er den prinsipielle forskjellen mellom å bruke private institutter i utlandet for prøver tilknyttet helsevesenet og å bruke private institutter for prøver innenfor justissektoren når politiet ber om det?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-04-09:
Mitt spørsmål går til helse- og omsorgsministeren: «Noen eldre sykehjemspasienter blir rammet av resistente gule stafylokokker, MRSA. Smitteretningslinjer tilsier ca. 5 uker i isolat. For mange er dette en stor belastning, en følelse av tvang. En 91 år gammel kvinne fikk nylig påvist smitte uten å være syk, og er i isolat én måned. Rommet er uten telefon, radio og TV, hun har ikke kunnet bevege seg og har bare sporadisk personellkontakt. Pårørende merker en klar mental reduksjon. Vil statsråden sørge for nye forskrifter for isolats rominnredning, aktivitet og omsorg?»
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-04-09:
Takk for et veldig avklarende svar! Jeg håper at en i disse nye forskriftene vil ta hensyn til hvordan det er å være i isolat, og som statsråden sier, at en myker opp litt av disse grensene som har vært til nå. Smitte med gule stafylokokker blir det nok bare mer av i framtiden, så det er en stor utfordring for sykehjemmene. Jeg tror at det at vi får noen klarere kvalitetsregler på dette, også vil ha noe å si for livskvaliteten til den enkelte pasient. Og jeg er ikke i tvil når det gjelder de eldre som sier at dette har vært en stor belastning for dem. Fylkesleger og smittevernleger har i denne nevnte saken ikke gjort noe, og det har bekymret pårørende til vedkommende. Ser statsråden at det vil bli en forbedring for pasientene med denne nye modellen, og ser hun at det også eksisterer en utfordring med hensyn til å ha bedre kvalifisert personell i sykehjem i forhold til disse utfordringene på smitte og MRSA?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-04-09:
Takk igjen for svaret! Jeg tror denne nye modellen som statsråden nå beskriver, også må være tydelig på dette med livskvalitet og ikke bare de ytre grensene. Innholdet må for at vi skal få en helhetlig god løsning, være poengtert i forhold til pasientens behov. En ting til som bør tas med i denne nye modellen, går på at mange av disse pasientene jo opplever at legen sier: Dere må isoleres. De oppfatter ikke gråsonen mellom frivillighet og tvang, og mange av dem føler at de bare er tvunget inn i et isolat, og at det ikke er på frivillig basis. Ser statsråden at forholdet mellom frivillighet og tvang kan være noe uklart i denne situasjonen, og at vi som samfunn beskytter oss mot smitte kanskje på bekostning av den enkeltes frihet?
Trond Helleland (Høyre), 2008-04-09:
Jeg vil stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «En mann fra Sigdal fikk i februar kuttet av to fingre i en arbeidsulykke. Etter å ha blitt fraktet i ambulanse, fått morfin og blitt lagt inn på Sykehuset Buskerud måtte han vente 11 timer på å bli operert. Ifølge sykehuset var dette forsvarlig. Er statsråden enig i at det er forsvarlig at en mann med store smerter som blir akutt lagt inn, må vente i 11 timer på operasjon?»
Trond Helleland (Høyre), 2008-04-09:
Jeg takker for svaret. Jeg skjønner godt at helseministeren ikke kan gå direkte inn i saken, men det har jeg gjort. Det som kommer i tillegg til dette, er at vedkommende pasient har diabetes, og han fikk beskjed ganske tidlig da han kom inn på akutten, der han ble tatt imot på en god måte, om at snart skulle ortopeden komme og se på ham. Vedkommende lege kom etter halvannen time og sa at han måtte opereres i løpet av en til to timer. Så skjer det ingen ting på ni timer. Vedkommende som har diabetes, måtte faste i nesten elleve timer. Det i seg selv er ille. Så sier pasienten til meg at hadde de bare innrømmet at de gjorde en tabbe, at det var en feil, ville han latt saken ligge. Men når så ikke skjer, og når helsefaglig rådgiver ved sykehuset sier til Drammens Tidende at dette var helt forsvarlig, virker det som om det er en måte å dekke over en tabbe på. Synes helseministeren at det er en god måte å takle pasienten på?
Trond Helleland (Høyre), 2008-04-09:
Jeg takker for svaret. Hvis en skal stille det spørsmålet som er naturlig, på en mer generell måte, er spørsmålet: Hva slags tilbakemelding bør en pasient få etter å ha vært utsatt for en traumatisk opplevelse, enten i form av at en har måttet vente lenge, eller en har hatt en mislykket operasjon eller andre ting? Hva slags retningslinjer for det ligger på bordet? Synes statsråden dette er tilfredsstillende ivaretatt ved norske sykehus? I dette konkrete tilfellet, som statsråden naturlig nok ikke vil gå direkte inn i, har ikke pasienten fått en eneste forklaring, en eneste tilbakemelding - ingen ting etter den traumatiske opplevelsen. Det er klart at det oppleves som ganske tøft, og når man da leser i avisen at dette gikk helt fint, dette var forsvarlig, blir pasienten rimelig urolig over om dette er tilfellet også i andre saker.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg vil stille følgende spørsmål: «Bensinprisene i Norge har de seneste årene fulgt et strengt ukentlig mønster. Mandag settes bensinprisen kraftig opp over hele landet, med en gradvis reduksjon utover uken, og den er lavest i helgene og mandag morgen. Innkjøpsprisen på bensin varierer ikke med ukedagene. Kan statsråden forklare hva årsaken er til at bensinprisen følger et slikt ukentlig mønster hos landets bensinstasjoner, og på hvilken måte har Konkurransetilsynet engasjert seg i saken?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg må si at det er godt å høre at spørsmålet har fått den oppmerksomheten det fortjener hos Konkurransetilsynet, og at Konkurransetilsynet nå vil gå inn i den forskningsrapporten som er laget. Dette er et ganske viktig spørsmål, rett og slett fordi samarbeid om pris er ulovlig. Det er jo mange måter å gjøre det på. Jeg synes det er all grunn til å reagere når man ser den type parallell atferd som man opplever når det gjelder prisfastsettelse. Nå er jeg jo klar over at dette ikke er denne statsrådens fagområde, men jeg ber likevel om statsrådens syn, som representant for Regjeringen: Er statsråden av den oppfatning at konkurransen er åpen og reell?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var egentlig statsrådens syn jeg var ute etter, ikke Konkurransetilsynets. Jeg er jo også klar over at det er Konkurransetilsynet som overvåker loven, men likevel må det være fullt mulig for både en statsråd og Regjeringen å ha et syn på dette. Det var det synet jeg var ute etter, men jeg skjønner jo at statsråden ikke ønsker å svare på det. Da kan jeg heller stille spørsmålet om Regjeringen har tenkt å følge opp denne saken overfor Konkurransetilsynet, ikke ved å pålegge Konkurransetilsynet noe, men rett og slett ved å få en rapport tilbake fra Konkurransetilsynet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Konkurransetilsynet skal etter konkurranseloven føre tilsyn med konkurransen i de forskjellige markedene og kontrollere at konkurranselovens forbud og påbud overholdes. Dette er en oppgave som tilsynet har et selvstendig ansvar for å følge opp. Konkurransetilsynet har i forbindelse med spørsmålet fra representanten Korsberg orientert Fornyings- og administrasjonsdepartementet om at tilsynet har fått kunnskap om prisutviklingen i drivstoffmarkedet i forbindelse med tidligere prisundersøkelser og saker om bedriftserverv. Etter behandlingen av foretakssammenslutningen mellom Norske Shell AS og YX Energi Norge AS har tilsynet hentet inn informasjon fra aktørene for å følge opp konkurranseforholdene i markedene for salg av drivstoff i Norge. Tilsynet har i den sammenheng hentet inn veiledende priser fra ulike aktører for perioden 2004-2007. Data som tilsynet har samlet inn, bekrefter at en ofte ser en prisøkning på mandag, og fallende priser utover i uka. Det mer omfattende tallmaterialet til Konkurransetilsynet viser imidlertid ikke et så klart mønster som forskningsartikkelen til professorene Frode Steen og Øystein Foros gir inntrykk av, og som jeg går ut fra er bakgrunnen for spørsmålet som representanten Korsberg har stilt. Forskerne peker på at en mulig forklaring på et ukentlig prismønster kan være samordning mellom oljeselskapene. Konkurransetilsynet inviterte derfor forskerne til å legge fram rapporten for tilsynet på et møte 8. april, altså i går. Jeg har ikke kjennskap til hva som framkom på dette møtet. Hvis saken tilsier oppfølging av konkurranselovens forbudsbestemmelser, er det forhold som det tilligger tilsynet å håndtere. Departementet involverer seg ikke i dette.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Vi har helt klare bestemmelser for dette i konkurranseloven, og det er tilsynet som skal påse at konkurranseloven følges opp. Jeg vet at vi har et godt lovverk på dette området, og at vi har et tilsyn som gjør alt de kan for å følge opp dette lovverket.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Vi har blitt gjort kjent med at Konkurransetilsynet ser på denne saken. De vil selvfølgelig orientere videre om hvordan saken blir håndtert. Dette er åpenbart en sak som alle parter kommer til å følge nøye.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Representanten Tørresdal tar opp et viktig spørsmål, som adopsjonsmyndighetene er kjent med. De siste tre årene har antallet utenlandsadopsjoner til Norge gått markant ned. Det synes å være færre barn i dag som er aktuelle for utenlandsadopsjon. Det har ført til at det tar lengre tid å gjennomføre en utenlandsadopsjon. Et manglende samsvar mellom antallet barn som kan adopteres, og antallet adoptivsøkere, fører til at mange venter på et barn her i Norge. Gjennom FNs barnekonvensjon og Haagkonvensjonen om vern av barn og samarbeid ved internasjonale adopsjoner er norske myndigheter forpliktet til å sikre at adopsjonen skjer med respekt for barnets grunnleggende rettigheter. Haagkonvensjonen har også detaljerte regler på dette området. En viktig oppgave for mottakerlandet er å sikre at adoptivsøkerne kan gi barnet et godt og varig hjem. En forhåndsgodkjenning gis for en periode på to år med mulighet for forlengelse med ett år. Begrunnelsen er at det kan skje endringer i adopsjonssøkernes økonomiske, sosiale eller helsemessige situasjon. Søkerne har altså plikt til å underrette adopsjonsmyndighetene hvis det skjer endringer i livene deres. Slik jeg forstår representanten Tørresdal, regner søkerne hun refererer til, med å få tildelt et barn før den forlengede forhåndsgodkjenningen utløper, men at de ikke rekker å hente barnet innen tre år har gått. Det kan i slike tilfeller etter gjeldende retningslinjer vurderes en ytterligere forlengelse utover de tre årene. Altså: Hvis man allerede har kommet i kontakt med barnet, kan man få ytterligere forlengelse etter dagens regelverk. Dersom adoptivsøkerne ikke har fått beskjed om et konkret barn når forhåndsgodkjenningen utløper, må en ny søknad fremmes med oppdaterte dokumenter - og det kan jo ta tid. Jeg er enig i at vi må ha fokus på tiltak for å gjøre saksbehandlingen enklere, forutsatt at forenklingen - og det vet jeg at representanten Tørresdal også er opptatt av - ikke går ut over det å sikre barnets interesser. Det skal på dette feltet foretas en helhetlig gjennomgang av hele adopsjonsfeltet gjennom en NOU. Jeg vil uavhengig av dette sørge for å forenkle behandlingen av saker som gjelder forlengelse av forhåndsgodkjenningen. Dette arbeidet vil jeg sette i gang raskt.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Den offentlige utredningen som skal se på helheten i adopsjonsfeltet i forhold til både barnas rettigheter og forenklinger i regelverket, vil vi avvente. Når dette offentlige utvalget er nedsatt, vil det i forlengelsen av det bli en prosess. Men det som er viktig nå, er de foreldrene som venter på et barn. De kan få en forlengelse dersom de allerede har kommet i kontakt med barnet. Men den regelendringen som det er aktuelt å gjøre før arbeidet med stortingsmelding og offentlig utredning er påbegynt, er å gi forlengelse til dem som ennå ikke i dag er kommet i kontakt med et barn. Altså: Man kan ha søkt, fått forlengelse med ett år, men man har ennå ikke fått kontakt med barnet. Da er det aktuelt å gå for en regelendring som gjør at man kan få forlengelse selv om man ennå ikke har fått vite hvilket barn som kommer hjem til en.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Representanten Tørresdal har forstått meg riktig. Vi kan gjøre denne regelendringen uavhengig av den offentlige utredningen, men når denne regelendringen kommer, vil jeg komme tilbake til. Jeg vet også, som representanten Tørresdal, at det er mange vordende foreldre som venter og har vært gjennom lange prosesser - først noen år hvor de forgjeves har prøvd å få barn, og så mange år hvor de har ventet i adopsjonskø, så jeg har absolutt forståelse for deres situasjon.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Representanten Eirin Faldet viser i sitt spørsmål til kommunenes rapportering på barnevernsområdet og til situasjonen i Hedmark spesielt. Jeg er glad for at representanten gjennom dette viser det viktige politiske engasjementet for barnevernet som er nødvendig om vi skal gjøre et godt barnevern enda bedre. Til dem som først og fremst kjenner representanten Faldet som en ivrig talsmann for veier i dette landet, kan jeg fortelle at jeg etter å ha blitt barne- og likestillingsminister er blitt kontaktet gjentatte ganger og har sett Faldets enorme engasjement for barnevernet i Norge og for de barna som sliter mest. Vi har lenge hatt et stort og viktig fokus på det statlige barnevernet. Jeg mener at det også er viktig at vi retter oppmerksomheten mot det kommunale barnevernet. Det er i kommunene ungene bor. Det er mange som får hjelp i kommunene. Fylkesmannen i Hedmark har de senere årene gjennomgående hatt et lavere antall klager på forhold som gjelder barnevernet. I 2007 mottok Fylkesmannen i Hedmark sju klager på enkeltvedtak i barnevernet og ni klager på saksbehandlingen i barnevernstjenesten. Antallet klager i Hedmark er lavere enn for andre fylker i regionen, som f.eks. Oppland og Østfold. Dette gjelder både med hensyn til klager på barnevernstjenestens saksbehandling og klager på institusjoner. Vi får også opplyst at samarbeidet mellom det statlige fagteamet og området Hamar og kommunene i Hedmark er godt. Bufetat sier de har avtaler med alle kommunene om regelmessig kontakt, både om enkeltsaker og på systemnivå. Det statlige barnevernet blir også konsultert på telefon fra kommuner som trenger å drøfte ulike spørsmål. Både en brukerundersøkelse som region Øst har gjort, og en som direktoratet har gjort, bekrefter at samarbeidet mellom det statlige barnevernet og kommunene er godt. Det er likevel grunn til bekymring for barnevernet i Hedmark. Det er riktig at det er forskjeller i landet når det gjelder gjennomsnittlig antall fagstillinger pr. 10 000 barn. Gjennomsnittlig er det på landsbasis et antall på 23,6 fagstillinger pr. 10 000 barn. I hedmarkskommunene er gjennomsnittet lavere - 20,3 fagstillinger. Tallet for Hedmark har vært stabilt de siste par årene. Derfor er en styrking av kommuneøkonomien viktig. Det er relativt mange fristoversittelser og henleggelser av meldinger til barnevernet i Hedmark. Dette vil departementet se nærmere på, og jeg er sikker på at fylkesmannen i Hedmark følger opp sitt tilsynsansvar overfor den enkelte kommune. Vi har også en samarbeidsavtale med KS, der ett av hovedmålene er hvordan vi i samarbeid kan få mer oppmerksomhet om barnevernet, og hvordan barnevernet i kommunene kan prioriteres. Uten at jeg kjenner situasjonen i kommunene i Hedmark spesielt, mener jeg at vi har en jobb å gjøre for å få økt politisk fokus på barnevernet, og det ønsker jeg å bidra til. Jeg skal på en barnevernskonferanse i Hamar i nær framtid. Der vil jeg benytte anledningen til å lytte til de erfaringene som barnevernet har. Et godt barnevern fungerer bare godt om politikerne hele tiden har fokus på forbedringspunktene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Vi har et felles ansvar for å øke fokuseringen på barnevernet lokalt. Det er jo ikke de ungene som skriker høyest og som går i demonstrasjonstog. Derfor har vi et felles ansvar for å øke oppmerksomheten om dette. Vi har vært spesielt opptatt av å øke kunnskapsnivået i kommunene. Derfor har vi nå regionale konferanser over hele Norge. Det er spesielt noen områder der det er viktig å øke kunnskapsnivået. Det gjelder i forhold til rus, psykisk helsevern og vold, og barn som har atferdsproblemer. Så det er mange områder å gripe fatt i.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Kommuneøkonomi er selvsagt avgjørende for satsing på barnevernet. Faglig veiledning fra statens side og det å styrke kompetansen i det kommunale barnevernet er viktig. Det er også viktig hva slags samarbeid vi har lokalt mellom ulike faginstanser. Mange unger som trenger hjelp, går fra kontor til kontor. Det er ulike instanser som har ansvar for dem. Så det er viktig at vi får bedre koordinering og samarbeid lokalt om disse ungenes framtid.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-09:
Ja, jeg tror det. Jeg tror at det å jobbe med to innfallsvinkler her gir resultater. Den ene innfallsvinkelen er at vi forbedrer rammevilkårene for å drive dyrevelferd gjennom statlig lov- og regelverk, delvis fra mitt departement og delvis gjennom praktiseringa fra Mattilsynet. Det er det ene beinet i dette arbeidet. Det andre er at vi nå skal intensivere arbeidet med nettverkstenkinga ute på bygda, og vi må få en kulturendring ute når det gjelder det som jeg nevnte i mitt første svar, å bry seg. Det er helt åpenbart at i dag er det en kultur som går på at en er redd for å bry seg fordi en blir sett på som en som blander seg urettmessig inn i mer personlige forhold. Når vi vet at de aller, aller fleste sakene handler om personlige problemer, enten det dreier seg om samlivsbrudd, økonomiske problemer, psykiske problemer for øvrig, er det helt åpenbart at det å komme tidlig inn, det å avdekke forhold, det å si fra hvis en ser noe, er det aller, aller viktigste.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-09:
Til det siste vil jeg være veldig forsiktig med å stigmatisere. Jeg tror vi skal holde oss til det jeg sa i stad i forhold til utgangspunktet for problemene, at det i stor grad dreier seg om personlige problemer hos den enkelte, og ikke gå lenger enn det. Når det gjelder representantens forslag, mener jeg at det er en interessant tanke å ta med seg videre. Det er helt åpenbart at det med å etablere en lavere terskel for å melde fra, en lavere terskel for å bry seg, er noe av det som må gjøres. Hvis det kunne vært et tiltak som bidro til at terskelen ble lavere, har jeg ingen motforestillinger mot å jobbe videre med det. Så det forslaget skal jeg ta med meg og diskutere med Mattilsynet, og se om det kan være en vei å gå videre for å gjøre det lettere og mer akseptert at folk bryr seg når de bør bry seg.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-09:
Jeg registrerer at barne- og likestillingsministeren allerede har svart på spørsmålet mitt i pressen i dag, men jeg stiller likevel spørsmålet nå: «Godkjenning som adoptivforeldre i Norge varer i to år med mulighet til ett års forlengelse. Et norsk par som fikk sin godkjenning for 28 måneder siden, venter på et barn fra Kina. De har fått forlenget godkjenningen til tre år, men det er muligens ikke nok. Dersom de får tildeling før 20. desember, kan de likevel måtte gå gjennom hele søknadsprosedyren på nytt dersom barnet ikke er kommet innen denne fristen. Det er meningsløst og ressurskrevende. Hva kan statsråden gjøre for å unngå dette?»
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er to ting jeg ønsker å bore litt mer i. Det ene gjelder dette aktuelle paret. Sånn som jeg forstår statsråden, vil en, dersom de får tildeling, altså får et brev med beskjed om hvilket barn som kommer, med et enkelt grep kunne forlenge den forhåndsgodkjenningen inntil barnet er kommet. Og dersom de ikke får det, må de gjennom søknadsprosedyren på nytt. Da blir mitt spørsmål: Går det an å gjøre den søknadsprosedyren enklere slik at man slipper å gå igjennom denne noe byråkratiske og omfattende saksgangen på nytt? Bakgrunnen for at jeg spør, er at jeg tror man kan ivareta barnets hensyn ved ikke å ha for mye fokus på opplysninger som allerede ligger der. Det andre spørsmålet som jeg er veldig opptatt av, er: Når kommer den gjennomgangen? Dette spørsmålet i forskjellige variasjoner har jeg før stilt til statsråder i denne regjeringen som har hatt den samme oppgaven. De har sagt at det kommer en stortingsmelding. Mitt spørsmål blir: Når?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-09:
Jeg takker statsråden, for hun gjør meg optimistisk. For slik jeg forstår det, kan denne regelendringen gjøres innen den 20. desember, som er den aktuelle tidsfristen for denne familien og for mange andre som er i samme situasjon, slik at de nå har noen måneder å gå på. Dersom statsråden mener alvor med at det skal skje snart, forstår jeg det dit hen at det er mulig å gjøre denne regelendringen - uavhengig av den store gjennomgangen som skal komme på feltet - i løpet av de nærmeste månedene. Er det rett forstått?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til statsråden som lyder som følger: «Barnevernet i hedmarkskommunene har færre ansatte og færre faststillinger enn gjennomsnittet i landet sett i forhold til barnetallet. Fylkesmannen mottar flere klager på barnevernets saksbehandling både fra brukere og samarbeidspartnere. Hva kan statsråden gjøre for at barnevernets vanskelige situasjon kan forbedres?»
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg vil takke statsråden for et veldig grundig og godt svar. Det er heldigvis slik at jeg har inntrykk av at statsråden tar barnevernet på alvor. Det er jeg veldig glad for, på vegne av de barna som trenger voksen støtte aller, aller mest. Det er jo slik at barnevernet i Hedmark sliter på mange områder. Det som bekymrer meg, er selvfølgelig at seks av ti nye saker ender med henleggelse. Som statsråden sier, er det bak hvert eneste tall en skjebne. Dessuten er det slik at tidsfristene overskrides i om lag hver femte sak. Det er uholdbart. Jeg håper statsråden kan bidra til å løfte barnevernet i Hedmark, slik at enda flere får hjelp.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2008-04-09:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg er enig med statsråden når hun sier at det å styrke kommuneøkonomien er et meget viktig bidrag til å løfte barnevernet. Det er imidlertid slik når store saker drøftes i kommunestyrene, at det ikke er noen budsjettpost som går på barns livssituasjon. Så det er veldig viktig at flere politikere engasjerer seg. Men det er også et statlig ansvar - både med hensyn til overføringer til kommunene og når det gjelder å heve kompetansen og sørge for at behandlingstiden blir redusert. For det er mens ungene venter, at ting kan skje, og at ungene får det enda verre i hverdagen sin. Det er det vi har et felles ansvar for å gjøre noe med. Jeg stoler på at statsråden tar dette på stort alvor.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-09:
Først vil eg opplyse om at ny læreplan og ny eksamensform i norsk vart gjort kjent for skulane allereie i september 2005. Etter den nye ordninga vil elevane på ungdomstrinnet få standpunktkarakterar både i hovudmålet og i sidemålet sitt. Det er berre til eksamen at elevane skal ha ein samla karakter som dekkjer begge målformene. Den avgjerda er eit resultat av Stortinget si handsaming av Innst. S. nr. 268 for 2003-2004 til St.meld. nr. 30 for 2003-2004 Kultur for læring. Framlegget frå Utdannings- og forskingsdepartementet var at eksamen i norsk for grunnskulen skulle reduserast frå to dagar til ein dag, og at dei elevane som vart trekte ut til eksamen i norsk, berre skulle prøvast i hovudmålet sitt. Stortinget sa seg samd i framlegget om éin eksamensdag, men la til at elevane skulle prøvast i både hovudmålet og sidemålet på denne eine dagen. Eg siterer frå innstillinga: «Dette flertallet støtter departementets forslag om én skriftlig norskeksamen i grunnskolen. Denne eksamen bør gjenspeile delemnene i faget, slik at den gir et reelt bilde av elevenes ferdigheter. Både hovedmål og sidemål skal derfor være deler i den skriftlige norskeksamen. Dette flertallet deler departementets syn på at elevenes opplæring i hovedmål er den mest omfattende del av norskfaget. Derfor må elevenes hovedmål utgjøre den største delen av den skriftlige norskeksamen i grunnskolen.» Utdanningsdirektoratet har fått oppgåva med å gjennomføre den nye ordninga for eksamen i norskfaget slik det vart gjort vedtak om i Stortinget, og eg meiner at direktoratet har følgt opp føresetnadene til Stortinget. Eg vil òg leggje til at det i nær framtid vil bli lagt ut meir informasjon og støtte til elevar og lærarar om ny eksamen i norsk på direktoratet sin nettstad. Det er ikkje til å leggje skjul på at departementet har motteke fleire synspunkt på den nye eksamensforma. Eg har derfor bedt Utdanningsdirektoratet om å evaluere korleis den nye ordninga med prøving av både hovudmål og sidemål verkar, allereie etter komande eksamen i vår. Når eg seinare skal vurdere om det er nødvendig å gjere endringar i eksamensforma, vil resultatet frå denne evalueringa vege svært tungt.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-09:
Ein kan nok alltid setje spørsmålsteikn ved effekten av Stortingets vedtak, men ein kan ikkje setje spørsmålsteikn ved at dei skal følgjast opp av statsråden. Derfor følgjer eg opp dette vedtaket her og gjennomfører eksamen som føresett av Stortinget. Så har, som eg har nemnt, både elevar, lærarar og andre teke kontakt med meg når eg har vore ute på skular og i møte, og gitt uttrykk for bekymring for at det vil vere vanskeleg å gjennomføre. Eg har òg høyrt den bekymringa at eksamen i to skriftspråk på den same dagen vil vere krevjande for ein del av elevane. Som nemnt er det då særleg dei bekymringane som er grunnlaget for at vi allereie etter første gjennomføring evaluerer den nye ordninga. Så eg er opptatt av at vi skal leggje til rette for at det skal vere enklast mogleg å bruke eit godt språk, og at vi skal ha ei god gjennomføring av norskeksamen. Derfor er det ekstra merksemd rundt evalueringa.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-09:
Nei, det er det ikkje. Og det er fordi Regjeringa er oppteken av at vi skal ha klare ambisjonar om eit høgt kunnskapsnivå hos elevane både i hovudmålet og i sidemålet. Eg trur ikkje løysinga på utfordringa når det gjeld eksamensordninga, er å stille mindre krav til det kunnskapsnivået ved at vi har ein valfri sidemålseksamen. Regjeringa meiner at vi bør ha skriftleg eksamen på begge målformer. No gjennomfører vi det på éin dag, og så får vi vurdere ordninga etter det og kome tilbake igjen til korleis vi best kan sikre ei god eksamensordning både i hovudmålet og i sidemålet for elevar i framtida.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var interessant å merke seg at statsråden, slik som jeg tolker det, nå også ønsker en litt fornyet debatt med hensyn til hvilke områder man trenger å styrke. Jeg tror at vi, uansett hvordan vi vrir og vender på denne debatten, blir nødt til å ha klart for oss at de prioriteringene som ligger i forskningsmeldinga, også ligger fast ut perioden. Så kan man gjerne ta en diskusjon om hvilke av de områdene som ligger fast, som trenger en ekstra styrking. Men det må ikke bli slik at vi i tida fram mot 2010 lar oss friste av stadig nye områder som isolert sett kunne kreve både god og langsiktig forskning, men som vil komme i veien for eller fortrenge områder som man allerede har vedtatt å satse på. Det er også det forskningsmiljøene har lagt opp til, nemlig en tro på en langsiktig satsing, både økonomisk og faglig. Statsråden nevner at ett av områdene er grunnforskning med vekt på realfag. Det er helt riktig. Da er det for meg litt underlig hva slags prioriteringer Regjeringa gjør på det feltet økonomisk sett, for det er jo helt riktig at det i statsbudsjettet for 2008 bevilges penger til 350 nye stipendiatstillinger, etter at det ikke var bevilget penger til en eneste stipendiat i budsjettet for 2007. To tredjedeler av de stipendiatstillingene er øremerket MNT-fag - altså rett inn i realfagsdiskusjonen - og det er bra. Problemet er bare at de stipendiatstillingene er ikke engang halvveis finansiert. Det vil igjen si at det blir problemer og utfordringer når det gjelder både kvaliteten og veiledningskapasiteten ved institusjonene. Ikke minst blir det problemer for mange institusjoner å fylle stipendiatstillingene godt nok. Så vil jeg bare knytte en kommentar til diskusjonen om økonomi og avstanden til 3-prosentmålet. Det er jo ikke mer enn to og et halvt år siden vi vedtok målet. Det har ikke skjedd noe dramatisk i norsk økonomi siden da, i den forstand at vi har omtrent den samme næringsstrukturen som vi hadde, og den kommer vi til å ha fram mot 2010. Vi har omtrent de samme gode økonomiske tidene som vi hadde, selv om de nå er enda litt bedre enn det vi kanskje kunne forutse. Men det gir jo egentlig bare et ekstra incitament til å satse mer. Derfor er det nokså ubegripelig hvorfor den nåværende regjeringa startet sin regjeringsperiode med f.eks. å kutte 25 milliarder kr i den planlagte økningen i Forskningsfondet - penger som altså skulle gi en god start for forskningsmeldinga, og en god start for de prioriteringene - tematisk og på andre måter - som lå i forskningsmeldinga. Jeg er glad for en fornyet diskusjon om forskningspolitikk. Jeg tror ikke vi kan diskutere dette ofte nok, og det er også viktig for forskningsmiljøene at det de holder på med, står på den politiske dagsordenen. Men: Det er forskjell på å gi helt nye signaler og nye prioriteringer og å styrke de prioriteringene som allerede ligger der.