trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2016-05-18:
Som jeg sa i mitt svar, tror jeg det helt åpenbare svaret på det spørsmålet er at når regjeringspartiene og Venstre så tydelig slår fast at regjeringen skal legge fram en opptrappingsplan, er det – og dette er «A» – ingen grunn til at disse partiene nå skal gå inn og vurdere alle «B-ene» som skal være i den planen. Det vil det være gode muligheter til i utarbeidelsen og behandlingen av planen. Senterpartiet kan ikke vri det til at dermed er disse partiene imot noen av de tiltakene. Representanten er veldig klar over at det er helt vanlig i Stortinget at når partier som sitter i regjering og deres støttepartier jobber med en sak, går en ikke inn og tar stilling til enkeltforslag som ligger i saken. Det gjør en når en har fått sett helheten og vurderer dette i en sammenheng. Det er helt åpenbart at det er behov for å øke tilgangen på høy kompetanse knyttet til rehabilitering i kommunene. Det er en av grunnene til at disse partiene, i motsetning til Senterpartiet, har gått inn for å lovfeste krav om denne typen kompetanse i kommunene.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-18:
For det første har jeg aldri kalt fysioterapi- og ergoterapitjenester «en detalj». Så jeg vet ikke hvor representanten har det fra. Det som jeg sa, var at det detaljerte innholdet i en opptrappingsplan vil en selvfølgelig komme tilbake til senere. Men vi har vært tydelige på – Stortinget også – hvilke typer kompetansekrav som skal stilles i den nye loven. Loven vil bli fremmet for Stortinget om ikke så lang tid, og da kan også alle andre partier ta stilling til og eventuelt tenke seg om når det gjelder hvorvidt en fortsatt vil være imot et sånt kompetansekrav. Men når det gjelder fysio- og ergoterapi, har Stortinget vært veldig tydelig på at det vil det være kompetansekrav til i kommunene. Da er det en fordel at kommunene blir større, sånn at en får gode og robuste kompetansemiljø på disse områdene. Det vil bedre det. Når det gjelder det nye kvalitetsregisteret for kommunale tjenester, er det et stort behov for å vite mer om nettopp kvaliteten i tjenestene, som mange har etterlyst. Den saken ligger nå til behandling i Stortinget.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-18:
La det ikke herske noen tvil om at Stortingets vedtak om at stedlig ledelse skal være hovedregelen ved norske sykehus, har betydning for oppfølgingen i helseforetakene i etterkant. Dette er nå – 4. mai i år – stilt som en del av kravet til helseforetakene, som de skal følge opp, etter at Stortinget vedtok Nasjonal helse- og sykehusplan. Men som stortingsflertallet også ga uttrykk for i innstillingen, finnes det ulike måter å oppnå dette på. Senterpartiets modell var ikke en modell som stortingsflertallet sa skulle være regelen overalt. Det betyr ikke at Senterpartiets modell ikke kan brukes de stedene der en lokalt finner det fornuftig. Ringeriksmodellen, som stortingsflertallet viste til, er en modell som kombinerer tverrgående klinikker med stedlig ledelse. Det er det prinsipielle i den modellen. Den finnes det ulike former for ulike steder, f.eks. i Nordfjord, som også har stedlig ledelse, noe som oppfattes som et viktig bidrag til en positiv utvikling på det sykehuset. Så viser representanten gjentatte ganger til Helse Møre og Romsdal. Det er jo slik at det er en modell som ikke er ferdig. Det er en modell som kom i gang før en var kjent med hva Stortinget mente om dette området, med en klinikkstruktur, men ledelsen har vært veldig tydelig på – og det er selvfølgelig slik – at Helse Møre og Romsdal også må følge opp føringene som er kommet fra Stortinget, og i neste omgang fra meg i foretaksmøtet, og finne en løsning på hvordan de skal etablere stedlig ledelse. Men representanten Toppe har ingen mulighet til å felle en dom over den modellen nå. I så fall må representanten Toppe se inn i framtiden, for den modellen er altså ikke laget ennå. Vi er også nødt til å kunne gi helseforetakene våre noe tid til å følge opp Stortingets vedtak og foretaksmøtet som ble avholdt 4. mai. Når Helse Møre og Romsdal har etablert sin modell med stedlig ledelse, får en heller da diskutere om en er enig eller uenig om den er innenfor de rammene som Stortinget har lagt, men jeg tar det som en selvfølge at alle helseforetakene følger opp det oppdraget som de nå har fått i foretaksmøtet.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-18:
Det er ikke korrekt, som representanten Toppe sa i det siste innlegget, at Stortingets vedtak ikke har betydning. Det har betydning. Det er allerede fulgt opp i foretaksmøtet. Det er heller ikke en fullstendig gjengivelse av intervjuet med representanten Torgeir Micaelsen i Dagens Næringsliv. Han understreket i det samme intervjuet at det vil være behov for rom for ulike lokale tilpasninger. Det har jeg oppfattet har vært Arbeiderpartiets og stortingsflertallets syn hele tiden. Det som ville vært oppsiktsvekkende, var hvis jeg som helse- og omsorgsminister hadde gitt foretakene i oppdrag å gjennomføre Senterpartiets politikk på dette området, som ble nedstemt i Stortinget. Det hadde vært veldig oppsiktsvekkende. Det er sagt mye klokt av mange i dag om ledelse, både fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet, Høyre og andre, som jeg er helt enig i. Men jeg vil understreke at ledelse starter på toppen. Det betyr at det som er sagt om betydningen av å myndiggjøre ledere, gjelder på alle nivåer. Det gir også en føring for betydningen av å gi myndighet, det vil si handlingsrom, til ledere på de ulike nivå. Det betyr at både jeg som helse- og omsorgsminister og Stortinget må tenke gjennom hvilke føringer vi gir fra de ulike nivåene, nettopp for å myndiggjøre de ulike nivåene til å kunne gjennomføre god ledelse. Det er en av årsakene til at årets oppdragsdokument har fått en kortversjon, som er en liten folder som jeg alltid går med på lommen. Der står de tre overordnede målene for tjenesten med noen veldig få indikatorer under hvert mål, som er så kort at enhver leder på alle nivåer vet at det er det overordnede oppdraget som de har fra Helse- og omsorgsdepartementet. Det er viktig at når vi gir en føring på at vi skal ha stedlig ledelse som hovedregel i norske sykehus, har vi tillit til at de ulike ledernivåene har muligheten til å ha handlingsrom til å finne gode, lokale løsninger. Derfor er jeg helt enig i de to viktige begrepene som representanten Torgeir Micaelsen trakk fram i sitt innlegg, nemlig at stedlig ledelse handler om nærhet til de menneskene som skal ledes, og så handler det om myndighet og fullmakt til å lede. Det gjelder på de ulike nivåene. Det er helt riktig som representanten Lundteigen sier, at en leder må se helheten, men ledere over har ofte en større helhet å ta ansvar for. Så ledere på de ulike nivåene må ha evne til å bli ledet inn i en større enhet, og derfor er det viktig med denne balansen.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-18:
Jeg er helt enig med representanten i at det er skapt store forventninger til de resultatene som persontilpasset medisin skal gi. Det er viktig at vi forbereder oss godt på de endringene som det vil kreve, men at det også gir den norske helsetjenesten og næringsaktører i Norge muligheter som dette kanskje vil bringe. Det er en grunn til at vi alle setter et lite spørsmålstegn bak mye når vi snakker om dette, for det er nytt, og vi er ikke ennå kjent med hvilke resultater som faktisk vil komme dokumentert ut av dette. Det vil komme, forhåpentligvis, fortløpende. Derfor mener jeg at en fornuftig tilnærming fra politisk nivå nettopp er det som vi gjør nå, ved at vi har bedt de fremste fagmiljøene utarbeide en strategi sånn at vi er sikker på at de områdene som vi setter inn innsatsen på, er de riktige områdene. Jeg tror det er viktig, det som også Norges forskningsråd bidrar til, nemlig å støtte opp om et nasjonalt konsortium som nettopp kan skape den infrastrukturen som gir oss en nasjonal kapasitet og en regional kompetanseoppbygging knyttet til medisinsk sekvensering, som vil være sentralt i dette. Det samme gjelder den infrastrukturen som vi nå bygger opp gjennom støtten til en IKT-plattform som vil fjerne viktige flaskehalser som forhindrer bruk av persontilpasset medisin. Når det gjelder implementeringen av persontilpasset medisin som en behandling i tjenesten, er det viktig at det følger de samme prioriteringsmessige kriterier som annen medisinsk behandling. Der må vi gå igjennom de ordinære systemene. Men ansvaret for å få en strategi for å bygge infrastrukturen er i norsk sammenheng et offentlig ansvar, og der mener jeg at vi nå har startet et viktig arbeid, som bygger på det arbeidet som ble igangsatt under forrige regjering.
Bent Høie (Høyre), 2016-05-18:
Det er nettopp for å forberede oss på denne utviklingen at det er gjort ulike oppdrag på dette området. Helseregionene har fått et oppdrag som de har gjennomført, Helsedirektoratet er nå snart ferdig med sitt, og det er naturlig at det i en høringsrunde kommer ulike syn på et utkast til en strategi. Stortinget vil om ikke så altfor lenge få seg forelagt en egen stortingsmelding om prioritering og også en stortingsmelding om bioteknologi. Det gir Stortinget gode muligheter for å trekke opp hvilke prinsipper som skal gjelde for prioriteringsdiskusjonen rundt dette spørsmålet, men også hvilke grenser som settes i forbindelse med bioteknologi. Jeg tilhører jo dem som mener at land som har mindre regulering og grenser på dette området, ikke nødvendigvis er framoverlent eller ligger foran. Jeg tror kanskje at utviklingen kan fortelle oss over tid at dette er land som opplever at de har mistet noe vesentlig på veien fordi de ikke har vært villige til å sette de samme grensene som vi f.eks. har vært i Norge, og som også blir en viktig diskusjon i forbindelse med meldingen om bioteknologi. Det gjelder ikke minst på dette området, der vi ser at teknologien gir oss veldig store muligheter til å forutse eller få en oppfatning av hva som skal skje i framtiden med den enkelte. Den type informasjon kan i utgangspunktet oppleves som noe positivt, men Bioteknologirådet har også i sitt arbeid med bioteknologimeldingen påpekt de store utfordringene og begrensningene på livet som den type informasjon kan føre til, spesielt når en får den type informasjon uten at en selv har valgt å få det. Så her står vi overfor store utfordringer å løse framover. Som representanten Stensland var inne på, er det for det første sånn at grunnideen om persontilpasset medisin på en måte har vært der hele tiden. Så er det også sånn at vi ser av resultatene at det ikke er alle som er like enige i at dette er det området der vi ser de største framskrittene, og det stilles spørsmålstegn ved det. Derfor er det også viktig å ha en tilnærming til dette spørsmålet der en hele veien forankrer faglig hvilke steg som vi skal ta, og det vil vi få muligheten til gjennom strategien som blir ferdig nå, og som vi vil legge til grunn for vurdering av eventuelle tiltak som oppfølging av denne strategien.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2016-05-18:
Venstre er opptatt av folks tilbud med hensyn til et bredt og mangfoldig ølutvalg. Det er Høyre også. Men spørsmålet er om ikke det ivaretas best nettopp ved å opprettholde den ordningen man har i dag. Vinmonopolet tar inn små «batcher», som det heter på fagspråket, fra bryggeriene. Venstre viser også til at det er knapp lønnsomhet hos bryggeriene, og vi har alle mikrobryggerier i vår nærhet. Mitt heter Sundbytunet og ligger på Jessheim. De har nå fått et av sine ølslag i dagligvarehandelen. Det innebærer at de må produsere 150 000 liter, og 1 000 flasker, i et sortiment. De må også produsere et ganske stort volum. Det krever millioninvesteringer å få til for et bryggeri, mens man i Vinmonopolet altså kan komme inn med små sortimenter, som vil være tilgjengelige for alle. Noen hevder også at det kan gå på kvaliteten løs at man må ha større anlegg og produsere større volum. Venstre er opptatt av distriktene, og det er vi også. Men det er ikke like lett for bryggeriene å komme inn i nærbutikken i distriktene som det er å få ølet sitt inn i Vinmonopolets utvalg. Det er jo sånn at man får tilsendt gratis fra Vinmonopolet når man bor i distriktene, og dersom bryggeriene ikke kommer inn i dagligvaresortimentet, vil jo rett og slett ikke ølet være tilgjengelig på samme måte som det er i dag. Så derfor har vi nok et mye likere syn på hvor greit det kan være å få tilgang på et mangfold av øltyper i hele landet, og i denne saken mener vi, som også industrien selv gjør, at det sikres best gjennom den ordningen som er i dag – i Vinmonopolet.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2016-05-18:
I dag behandler vi et representantforslag om å la Tinn kommune overta Rjukan sykehus vederlagsfritt. Forslagsstillerne viser til at helse- og omsorgsministeren i foretaksmøte 5. juni 2014 stadfestet Sykehuset Telemark HFs vedtak i utviklingsplan 2014–2016, som innebærer en avvikling av akutt- og døgntilbudet på Rjukan sykehus og Kragerø sykehus. Salget ble godkjent med bl.a. en føring om at eiendommene først skal tilbys kommunene i samsvar med føringene i samhandlingsreformen. Det er verdt å påpeke at føringene for salget i denne saken er de samme som legges til grunn i alle saker om salg av eiendom fra spesialisthelsetjenesten, så dette var ikke noe særegent for salget av Rjukan sykehus. I etterkant av denne godkjenningen har Sykehuset Telemark og Tinn kommune vært i dialog om mulig salg av bygningsmassen til Tinn kommune. Bygningene på Rjukan hadde ved utgangen av 2015 en bokført verdi på 28 mill. kr og en takst på 43,2 mill. kr, og sykehuset har ikke akseptert et bud fra kommunen på 7 mill. kr. Statsråden har vært tydelig i sitt svarbrev til komiteen i denne saken. Departementet fastsetter årlig, på bakgrunn av Stortingets vedtak, økonomiske krav og rammer for de regionale helseforetakene. De regionale helseforetakene skal sørge for måloppnåelse og en forsvarlig drift innenfor disse rammene. Å gi bort verdier fra spesialisthelsetjenesten vil være klart i strid med dette. En gave eller salg til underpris fra spesialisthelsetjenesten til kommunen er å anse som en formuesoverføring mellom to sektorer. Helseforetaksloven åpner ikke for å gi eiendom i gave eller å selge eiendom til en pris som åpenbart er lavere enn markedspris. Helseministeren har vært klokkeklar på at å føre midler over fra spesialisthelsetjenesten til kommunesektoren ikke kan gjøres uten at det behandles som en budsjettsak i Stortinget, og det er ikke aktuelt å fremme en slik sak. Men det kanskje viktigste argumentet i denne saken er at det ikke er noen forskjell mellom denne salgssaken og en rekke andre salgssaker innenfor spesialisthelsetjenesten. I en rekke slike salg har kommunene kjøpt til markedspris, og jeg vil her vise til at Kragerø kommune har lagt inn et bud på Kragerø sykehus på 63 mill. kr, som er den fastsatte markedsverdien på sykehuset. Dersom forslaget som i dag fremmes, skulle fått flertall, vil det fremstå som helt urimelig for kommuner som har gjennomført kjøp til markedsverdi. Sauda, Askim og Sarpsborg er eksempler på slike kommuner. Vi mener det er uheldig om spesialisthelsetjenesten ved salg fremover ikke kan legge markedsverdien til grunn. Et salg til under markedsverdi eller en vederlagsfri overføring gjør at helseforetakene må ta et regnskapsmessig tap, og andre investeringer planlagt gjennomført som følge av salget må reduseres tilsvarende. I tillegg vil jeg bare peke på hvilken presedens dette skaper fremover – som f.eks. ved salg av bygg på Ullevål eller salg av forsvarsbygg. Dette vil på sikt kunne medføre et betydelig inntektstap for helseforetakene og på den måte tappe spesialisthelsetjenesten for ressurser. På denne bakgrunn vil Høyre ikke støtte forslaget som fremmes i denne saken.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Arbeiderpartiet er opptatt av at Norge opprettholder en alkoholpolitikk der vi klarer å balansere behovet for sosial kontroll med omsetningen, samtidig som befolkningen får tilgang til kvalitetsprodukter. Vinmonopolet er det beste verktøyet vi har til å håndtere denne balansen, som også saksordføreren var inne på. Vi er glad for at det er så bred politisk oppslutning om denne politikken. Det handler om det store flertallet som behersker tilgangen til alkohol, og det store mindretallet som ikke gjør det. Alkohol er en av de største årsakene til helseutfordringer i befolkningen, men alkohol er også en del av vår matkultur. Norge har lange tradisjoner når det gjelder ølproduksjon. Arbeiderpartiet ser positivt på den økende interessen for videreutvikling av norsk mattradisjon og etablering av mikrobryggerier. Vi har også registrert at grensen på 4,7 volumprosent har ført til at flere gode produkter under grensen på 4,7 er utviklet, og det er bra. Vinmonopolet har tatt konsekvensene av økt interesse for øl. I løpet av dette året har de startet to pilot-pol med utvidet ølavdeling i eksisterende pol, i Trondheim og i Sandnes. Denne ordningen skal evalueres. Arbeiderpartiet mener det bør vurderes å etablere en tilsvarende avdeling i andre pol. Slik styrkes Vinmonopolets rolle, samtidig som det tilrettelegges for lokalt næringsliv og for lokale produsenter. Arbeiderpartiet ble gledelig overrasket over Bryggeri- og drikkevareforeningen, som på høringen var så tydelig på at de ikke støttet forslaget, både av ernærings- og av alkoholpolitiske grunner. De mente at mikrobryggeriene er best tjent med å få presentert sine produkter via Vinmonopolet enn via butikk, og at Vinmonopolet garanterer for større bredde og for kvalitet for forbrukerne. Vi har fått en rekke nye pol de siste årene, og kommuner uten pol får levert produktene kostnadsfritt via Posten. Vin- og brennevinleverandørenes forening anbefalte komiteen ikke å gå inn for forslaget og framhevet spesielt at det ville svekke Vinmonopolet og gi forbrukerne et dårligere tilbud. Så begge de to store fagmiljøene går imot Venstres begrunnelse for forslaget, men uten at det ser ut til å påvirke Venstre og Fremskrittspartiet. Det virker som om ren populisme er mer besnærende enn en kunnskapsbasert politikk i denne saken. Arbeiderpartiet mener at Venstres forslag er lite gjennomtenkt. Også ut ifra likebehandling vil det automatisk åpne for andre produkter med tilsvarende alkoholprosent, produkter som i dag bl.a. er knyttet til uheldig alkoholforbruk i mange ungdomsmiljøer. Arbeiderpartiet er også kritisk til et forslag som kan undergrave Vinmonopolets økonomi og legitimitet i befolkningen. Arbeiderpartiet støtter ikke forslag som svekker Vinmonopolets stilling som alkoholpolitisk virkemiddel og dets mulighet til å følge opp sitt samfunnsoppdrag. Vi har nylig fått tilsendt årsmeldingen fra Vinmonopolet. Der kommer det fram at for første gang på 20 år har salget gått ned fra året før. Det skyldes ikke at folk drikker mindre, men at de handler alkohol andre steder, gjennom grensehandel og taxfree. Å utvanne Vinmonopolet ytterligere vil derfor være helt feil politikk.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Ministeren sa i sitt innlegg at alkoholpolitikken skal være helhetlig og konsistent – noe vi selvfølgelig støtter – men hva betyr det i praksis? Når Vinmonopolet for første gang på 20 år viser at de har en reduksjon i omsetningen sin, og også sier på lederplass at det ikke skyldes at man drikker mindre, men at man kjøper varene sine via grensehandel og taxfree, bekymrer det ministeren? Og hva har ministeren tenkt å gjøre for å styrke Vinmonopolets stilling?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Hva vi har gjort tidligere, er nå så, men dette handler om framtiden, for det er nå Vinmonopolets omsetning reduseres, til tross for at øldelen øker betydelig. Stortinget har bestilt en sak som går på taxfree-ordningen, så neste spørsmål er: Når kan vi forvente å få den saken?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-05-18:
Ja, gjerne det!
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-05-18:
Jeg tror det er viktig at man her har to tanker i hodet på en gang. Selvfølgelig har man det alkoholpolitiske, og det er naturligvis helsekomiteens viktigste ansvarsområde, men det er også mulig både å være opptatt av folkehelse og av å ivareta god alkoholpolitikk samtidig som man ivaretar næringslivet på en god måte. Og som foregående taler sa – alle har noen lokale produsenter som driver med produksjon av øl eller alkohol. I Telemark har vi noen som til og med er blant verdens beste – det har i hvert fall blitt målt blant verdens beste: Lindheim Ølkompani. Når representanten fra Høyre sier at det er vanskelig å komme inn i dagligvareforretninger, og derfor synes man heller at det er greit at salget er på Vinmonopolet, så vet jeg at mange av kjedene er opptatt av at lokale produsenter skal få lov til å selge produktene sine i dagligvareforretningene, så jeg tror ikke det vil bli et så stort problem. Og for mange av dem som driver med nisjeproduksjon, handler det jo ikke om at man skal få lov til å selge til hele Norge, men det handler om at man skal få lov til å selge i nærområdet sitt, for det er der kundene er. Det er der det er viktig å få lov til å komme inn på markedet – ikke at man skal få lov til å selge over hele landet. Derfor er jeg også enig i at forslaget som Fremskrittspartiet og Venstre nå er enige om, er et godt forslag. Når det gjelder debatten som har vært i dag, høres det ut som at alt går den gale veien. Men jeg har lyst til å minne om den rapporten som er laget – det var vel ved Universitetet i Bergen – som viser at ungdom i dag både drikker mindre og røyker mindre. Det lover i hvert fall godt for fremtidige generasjoner når man ser at det er færre ungdommer – faktisk 30 pst. færre – som drikker nå enn det var for fire år siden da en tilsvarende undersøkelse ble gjort. Jeg tror det er der man virkelig har det store potensialet for å møte disse utfordringene, at man sørger for at de kommende generasjoner er opptatt av ikke å begynne med alkohol eller av å ha et moderat konsum. Så jeg synes denne debatten er litt rar. Noen er så opptatt av dette med taxfree, men som statsråden også sa, er det faktisk noen andre forutsetninger som ligger til grunn der, for at man skal kunne få lov til å ta med seg én flaske vin ekstra. Forutsetningen er at man da må velge bort noe annet som man kanskje mener er vel så skadelig, og noen vil mene at det er enda mer skadelig. Det er begrunnelsen for det. Jeg tror som sagt ikke at dette vil utfordre EØS-avtalen. Jeg tror det vil være fullt mulig å kunne få til dette, håndtere det på en god måte og ivareta lokal produksjon og nisjeproduksjon, men også de alkoholpolitiske hensynene.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-05-18:
Det var noen som var opptatt av talepunkter fra Finansdepartementet. Jeg har ikke fått noen talepunkter fra Finansdepartementet i denne saken, men det er tydelig at det er noen andre som husker godt hvordan det var da man holdt på i Stortinget kanskje – jeg vet ikke. Til representanten Knag Fylkesnes, som var opptatt av at dette handlet om penger: Nei, for meg handler ikke dette om penger i det hele tatt, det handler faktisk om pasientbehandling. Når bokført verdi er rundt 40 mill. kr på Rjukan sykehus og ca. 60 mill. kr. på Kragerø sykehus, betyr det at dersom man skulle gå for Senterpartiets forslag, som ikke har inndekning i forhold til dette, er det 100 mill. kr som blir borte til behandling av pasienter i Telemark. Det er pasientene i Telemark jeg er opptatt av. Jeg hadde hatt forståelse for forslaget hvis man hadde vært prinsipiell i forhold til at det er to sykehus som står i en ganske lik situasjon, som man nå skal avhende bygningsmassen på. Rjukan sykehus ble solgt for én krone fra Hydro for flere tiår siden. Men også Kragerø kommune har gitt bort tomten som sykehuset i Kragerø står på. Så de er ganske like – med hensyn til å behandle de to sykehusene likt. Det er der jeg stusser over Senterpartiet. Når argumentasjonen var at folk eller lokalpolitikerne i Kragerø ikke engasjerte seg like mye som folk og lokalpolitikerne på Rjukan, må jeg si at jeg stusset litt. Jeg tror ikke at lokalpolitikerne i Kragerø kjenner seg igjen i det. Kanskje Arbeiderpartiets fraksjonsleder bør sjekke med sin egen ordfører i Kragerø, jeg tror ikke han har den samme oppfatningen – at han ikke gjerne ville fått sykehuset gratis hvis han kunne fått det. Så her tror jeg det er viktig at man har tungen rett i munnen, og jeg synes statsråden på en god måte – klart og tydelig – har sagt at det nettopp er det at han har gitt føringer, som gjør at man har mulighet til å finne gode løsninger. Jeg håper virkelig at man får en god løsning, for Tinn-samfunnet er det viktig å få på plass en god løsning. Jeg registrerer også at Senterpartiet ikke vil svare på det som er litt spesielt, at der hvor Senterpartiet har ordføreren, skal man nå gi bort gratis, men der hvor Senterpartiet ikke har ordføreren, er det ikke like viktig at man skal få det på samme måte. Jeg tror mange i Telemark vil oppfatte det som svært underlig. Som sagt handler det om pasientene i Telemark – alle pasientene, også de som bor i Tinn. Hvis man må kutte 100 mill. kr på driften, får det konsekvenser for pasientene. Det er jeg opptatt av. Derfor følger jeg også nøye med på at pasientene blir ivaretatt på en god måte framover, og det tror jeg at man får til på en god måte her.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-05-18:
Nå begynner det å bli mange teknikaliteter i debatten, men jeg vet også hva som står i utviklingsplanen for Sykehuset Telemark. Det er klart at med de prinsippene som man fører etter nå, vil det få konsekvenser hvis man selger til lavere verdi enn det som er verdien per i dag. Det betyr at det går ut over driften, og det vil få konsekvenser for pasientene. Det jeg i hvert fall er glad for i dag, er at nå kommer vi til å ferdigbehandle saken. Det betyr at man kan gå videre lokalt for å sørge for at man sannsynligvis finner den gode løsningen. Der mener jeg statsråden på en god måte har sørget for å følge opp både i foretaksmøtene og det han har sagt i debatten i dag – til beste for alle pasienter i Telemark. Jeg tror også Tinn kommune kommer til å få på plass en god løsning.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-05-18:
Ordfører! Nei – president! Sånn er det å være på alle nivåer. Dette har vært en interessant debatt å sitte og høre på. Jeg registrerer at representanten Toppe ikke var så glad for at man påpekte at Senterpartiet ikke bare har stemt imot, men de var faktisk med på å fjerne profesjonene fra sykehjem – og nå er de for det. Det er jo vi veldig glad for, det er nettopp derfor regjeringspartiene har sørget for at ergoterapeuter også skal være en profesjon som nå skal inn i sykehjemmene. Derfor ser jeg fram til rehabiliteringsplanen som kommer etter hvert. På samme måte er det interessant å høre på representanten Karin Andersen og SV, som altså i åtte år har kjempet imot bemanningsnorm – i hvert fall alle de gangene det forslaget har vært oppe – men nå plutselig har blitt for det man har vært imot i åtte år. Men sånn kan det jo gå. Men jeg er veldig glad for at dette med rehabilitering kommer så høyt på dagsordenen som det det gjør nå, og den debatten vi har hatt i dag, fordi den viser jo at alle er enige om at dette er et viktig område som det er viktig å styrke, og som det er viktig å gjøre noe med. Og jeg kan skrive under på det representanten Toppe tar opp, at dessverre er det sånn ved mange sykehjem at man kan få et ganske bra tilbud før man kommer på sykehjemmet, men når man kommer dit, opplever man at det tilbudet man hadde om rehabilitering og den type ting, blir borte fordi det er sykehjemmet som overtar, og der har man ikke de ordningene, eller man gjør det ikke. Det kan selvfølgelig også handle om ressurser, men det er jo noen som klarer å få det til med de samme ressursene i forhold til kommuneøkonomien. Så jeg tror det handler litt om vilje og å ha trykk og fokus på området, da er det utrolig hva man kan klare å få på plass. Så jeg er veldig glad for debatten, og jeg har gledet meg til at statsråden skal legge fram meldingen, når den kommer til Stortinget, og jeg tror det kommer til å være mye vi kan være enige om. Det jeg tror alle her er enige om, er at det med aktivitet betyr veldig mye for livskvaliteten, både fysisk og psykisk for den enkelte, og derfor er det også viktig. Det viser også, som statsråden var inne på, at man kan som i Stavanger både spare penger og ikke minst gi bedre livskvalitet, og det er det aller viktigste med dette, nemlig å gi bedre livskvalitet til den enkelte som trenger disse tjenestene.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-05-18:
Eg synest det er synd at statsråden og partiet til statsråden ikkje ønskjer å støtte forslaget som ligg i Stortinget i dag. Eg oppfattar at det i hovudsak blir framført to motargument. Det første er at ein er bekymra for at det som utgjer mindre enn 3 pst. av omsetnaden til Vinmonopolet, skal seljast i daglegvarebutikkar. Dette er ein bekymra for, samtidig som ein har utvida – og føreslått å utvide – taxfree-kvoten betydeleg, som vel må seiast å vere i ein litt annan kategori når det gjeld truslar mot Vinmonopolet. Det andre argumentet er at ein er bekymra for at også andre alkoholhaldige drikkevarer enn øl skal få ein slik tilgang til daglegvarebutikkar, f.eks. sider. Denne bekymringa har ein altså samtidig som regjeringa har føreslått å utvide moglegheita til å selje sider – som er langt sterkare enn 7 pst. – frå eksempelvis gardsutsal. Helseministeren sa at det er viktig å få ein konsistent alkoholpolitikk. Mitt spørsmål er: Meiner statsråden at dette er ein konsistent alkoholpolitikk, eller er det andre argument som ligg bak at ein går imot forslaget i dag?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-05-18:
Heilt til sist i det aller siste innlegget til statsråden, i siste setning, kom ordet «forbrukarane» omsider med i debatten, og då i formuleringa at han kunne ikkje sjå at det var nokon som helst fordel for forbrukarane med dette forslaget. Det synest eg er underleg, og eg vil jo seie at viljen til å detaljregulere forbruksmønsteret til folk er stor i denne salen, som alltid. Eg trur at i historias lys vil nok denne debatten etter kvart sjå litt underleg ut. For det har vore ei stor endring der ute i norsk alkoholkultur og i norsk ølkultur, og dei fleste vil seie ei endring til det betre. Men det er klart: Når du då ser den veldige framveksten av nye og meir spennande øltypar og folk sitt ønske om å konsumere dei, så verkar dagens veldig kunstige grense på 4,7 pst. for daglegvaresal meir og meir underleg. Eg synest f.eks. det er rart at når eg besøkjer dyktige gründerar som driv mikrobryggjeri i Bygde-Noreg og lagar gode produkt, så får dei altså ikkje innpass hos Vinmonopolet som har butikk på andre sida av gata for produksjonslokalet. Men det er heller ikkje eit alternativ å selje dei i nærbutikken, for det er ikkje lov, og det vil ikkje Stortinget at skal vere lov. Vi ser også ein viss framvekst av spesialbutikkar for øl, ikkje berre i regi av Vinmonopolet, men i privat regi, i ulike byar. Dei må halde seg til ei grense på 4,7 pst., som gjer det vanskeleg for dei å vekse og å nå ut til forbrukarane. Så er det også sånn, og det bør vi minne oss på, at ikkje alle i dette landet har eit Vinmonopol tvers over gata. Det er 99 kommunar i Noreg som ønskjer Vinmonopol og ikkje får det, og som har lang reiseveg til ein plass der dei kan kjøpe nye, spennande norske ølprodukt. Det at dette skal svekkje Vinmonopolet så dramatisk som fleirtalet gjev inntrykk av – at det skal vere konkurranse på det som då altså er snakk om 3 pst. av omsetjinga til Vinmonopolet – det er veldig vanskeleg å forstå. Eg synest det er synd at partiet Høgre, som ofte taler forbrukarane si sak, valfridomen si sak, konkurransen si sak, i denne saka skal blokkere eit stortingsfleirtal som kunne gjeve forbrukarane noko meir valfridom i heile landet. Men eg trur ikkje denne debatten kjem til å forsvinne. Eg trur han kjem til å kome tilbake i tråd med at utviklinga i norsk kultur går i den retninga vi ser i dag, som dei fleste av oss oppfattar som positivt. Eg trur det er positivt at folk i staden for å bunkre opp med kartongvin på taxfree-en og ha det til middagen, kan kjøpe seg eit godt, lokalt ølprodukt som er alkoholsvakare enn vin, og drikke det til middagen dersom dei ønskjer det, i nærbutikken sin i bygda si. Den moglegheita synest Venstre at folk bør ha, og eg håper etter kvart at Stortinget kjem til same konklusjon.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-05-18:
Eg skal ikkje gå inn på kven representanten Lundteigen eventuelt er politisk tvilling med, men eg tviler på at samanlikninga ville falle fordelaktig ut. Det eg ønskjer å leggje til, er at det å skildre Venstre sin ruspolitikk som «fritt fram», slik representanten Lundteigen gjer, må berre vere ein konsekvens av at representanten har følgt usedvanleg dårleg med på kva saker som går gjennom denne salen og kva som blir foreslått. Om han f.eks. hadde teke seg tid til å lese Venstre sitt alternative statsbudsjett, ville representanten sett at Venstre foreslo å auke alkoholavgiftene på brennevin og sterke alkoholhaldige drikker ut frå eit helseargument. Han ville òg fått med seg at Venstre foreslo å innskrenke taxfree-ordninga. Men vi har ei kunnskapsbasert tilnærming til ruspolitikken og ser kvar sak for seg, og i denne saka burde ein sjå på dei argumenta som gjeld. Eg aksepterer dei fleste helsepolitiske argumenta som kjem fram, sjølv om eg ikkje nødvendigvis er einig i dei, men det er klart at helsepolitiske argument er nettopp grunnlaget for argumentet for at vi har restriksjonar på alkoholomsetning i Noreg. Men det er dei andre argumenta eg synest er underlege. Det at Høgre f.eks. her meiner at ein får eit langt betre tilbod, meir mangfald, betre forbrukarvilkår av at berre éin driv med omsetning – ein aktør, i staden for at fleire aktørar gjer det – har «formodningen» mot seg. Og ja, det er sjølvsagt slik at om ein lokal produsent heller ikkje får produkta sine inn i daglegvarebutikken, vil det vere krevjande, men det vil framleis ikkje vere umogleg å kunne få omsett produkta sine dersom nokon ønskjer å kjøpe dei, fordi ein då ville ha moglegheita til å selje dei frå fabrikkutsalet sitt, frå bryggeriet sitt – det har ein ikkje i dag på grunn av den 4,7 pst.-grensa. Elles kan ein bli freista til å dra Høgre sin argumentasjon vidare og seie at sannsynlegvis ville vel forbrukaren ha fått eit langt betre tilbod av svakare øl om det var monopolisert – og kanskje også andre drikkevarer og matprodukt. Eg meiner det har «formodningen» mot seg. Så vil eg seie til sist at dette sjølvsagt ikkje er verdas viktigaste sak. Forbrukarsaker er sjeldan verdas viktigaste saker. Men eg sluttar ikkje å bli forundra over det enorme engasjementet og patosen ein klarar å dra opp i kvar einaste sak som handlar om å gjere kvardagen litt enklare for folk, gjere det litt enklare å få sjansen til å prøve alle dei nye spennande produkta som har kome innanfor norsk ølkultur dei siste åra. Som eg sa i mitt første innlegg, trur eg at i historias lys vil den motstanden sjå litt underleg ut, men det blir det andre som etter kvart vil få bedøme.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-18:
Det er en veldig interessant debatt, det er en veldig avklarende debatt. Jeg vil først takke statsråd Høie for å avvise forslaget fra Venstre og takke for at det fortsatt er verdikonservative grunnholdninger i partiet Høyre. Det er noe som ikke er så vanlig. Det er ganske sterkt å erfare hvordan Venstre nå har skiftet ham – Venstre som i sin tid var veldig tydelige på at det skulle være et sosialliberalt parti. «Sosial» betydde noe, ikke minst når det gjelder det vi snakker om nå, nemlig at en skulle organisere samfunnet slik at en tok tilbørlig hensyn også til svake grupper. En var liberal, så en var åpen, men det har nå blitt erstattet med økonomisk liberalisme. Den økonomiske liberalismen er så påtrengende at en her finner det naturlig å være sammen med Fremskrittspartiet, og der er det jo mange avskygninger, men her er det den økonomiske liberalistiske avskygningen som kommer fram – fritt fram. Det blir sett på som et framskritt, og det blir sett på som helt naturlig at alkohol skal ha en sterk plass, ja en enda sterkere plass, i det sosiale liv når folk samles. Jeg må si at etter hvert har jeg blitt ganske tydelig på hvordan alkohol i dag former det sosiale livet, og dette forslaget vil i sin konsekvens innebære at en skal ha enda mer fokus på det. For Senterpartiet er det å regulere tilgangen på alkohol helt naturlig, og det er veldig naturlig sterkt å begrense hva som skal selges i butikk. Alkoholpolitikk er nasjonal politikk, det er ikke distriktspolitikk, det er politikk for hele landet. Når det her snakkes om gründere, er det mer vesentlig for oss i Senterpartiet å heie fram de gründere som greier å framskaffe drikkevarer som ikke har alkohol, enn de som har alkohol. Det er visse holdninger en trenger å ha med seg når en skal være politisk leder i en ganske turbulent tid, og derfor er vi altså veldig glad for at Høyre nå ikke går inn på dette forslaget. Det er sterkt – jeg gjentar meg sjøl – at vi nå har fått to politiske tvillinger, Fremskrittspartiet og Venstre, som så tydelig kjører fram denne saken. Jeg kjenner mange, både i Fremskrittspartiet og i Venstre, som føler at det selskapet ikke er spesielt framtidsrettet, for når en kommer fra et område hvor tilgangen på lokalprodusert alkohol har vært stor gjennom tidene, ser en at vi har gjort en stor innsats for å fjerne oss fra den tradisjonen. Det må vi fortsette med.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-18:
Senterpartiet er enig med Venstre om å øke avgiftene. Når det gjelder ordningen med taxfree, er det helt opplagt at det å bruke taxfree-salg som argument for at Avinor skal få inntekter for dermed å opprettholde distriktsflyplasser, er et argument som ikke holder. Sjølsagt holder ikke det argumentet, det å sikre flyplasser rundt i hele landet er et nasjonalt ansvar som vi har uavhengig av hvilken økonomi Avinor får fra salg av alkoholholdig drikke. Jeg er enig i at den avtalen som ble inngått under den forrige regjeringa, var ganske spesiell. Jeg vet at de som inngikk avtalen, var meget glad for det. De tjener svære penger på dette, og det kan settes mange spørsmålstegn ved hvordan i all verden den avtalen kunne gå gjennom, men det er ikke tid for det her i dag. Jeg er også enig med representanten Kjenseth, som sier at det er behov for å få et større mangfold i butikkene. Det er en sjølkritikk som ikke minst Senterpartiet bør ta, at en har vært altfor lite vital når det gjelder å få fram det mangfold som er rundt omkring. Dette må en øke innsatsen på, og en må i samspill med dagligvarekjedene få dem til å se at det også vil øke deres omsetning dersom en har et større mangfold. Det som er kjernen i denne saken, er egentlig hva som er argumentet for å tillate sterkøl i butikker. Det er fra Venstres side sagt at det er forbrukeren som har det som argument, altså at forbrukeren trenger sterkere rusmidler fra butikk enn det som er i dag. For Senterpartiet er ikke det noe forbrukerargument. Det er noen forbrukere som ønsker det, men det er andre forbrukere som ikke ønsker det. Det som er kjernen, er at flere av oss arbeider for at alkoholforbruket skal ned – det skal ned. Vi har en rekke besvergelser over at alkoholforbruket skal stabiliseres, det øker stadig i store grupper. Det er en feil utvikling, alkoholforbruket bør ned, og da er det ikke noe forbrukerargument at en skal legge til rette for at det skal bli enklere å få kjøpt – og forbruket dermed øker. Når det så gjelder argumentet om gründere, er det veldig mye en gründer kan drive med – veldig mye som går på foredling av jordbruksvarer som kan bli mat og drikkevarer. Her er det et vell å ta fatt i, og det skjer også. Hvis regjeringa, Venstre og Fremskrittspartiet la til rette for økonomi i det vellet av produkter som blir brakt fram, slik at det ble økonomi i det, var det der man burde satse. Alkohollinja – det er veldig feil.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-18:
Statsråden sier at premissene ikke er endret, altså at utviklingsplanen for Sykehuset Telemark som statsråden godkjente 5. juni 2014, står ved lag. I den utviklingsplanen står det definert hvilke spesialisthelsetjenesteområder som skal utøves ved Rjukan sykehus. Det er det som er det springende punktet, og mitt spørsmål er da så enkelt: Vil statsråden si at Rjukan sykehus i dag er i drift?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-18:
Historien om Rjukan sykehus blir sterkere og sterkere. Det er en rekke dokumenter som beskriver hva som står i utviklingsplanen for Telemark sykehus når det gjelder Rjukan. Jeg kan sitere fra side 31 i planen, som ble framlagt av administrerende direktør Bess Frøyshov den 13. mai 2014, hvor det står: «Anbefalt funksjonsfordeling av de somatiske behandlingstilbud(…) Rjukan: Lokalsykehus med et bredt poliklinisk dagtilbud både for kirurgi, ortopedi og medisinske behandlingsområder inklusiv radiologi og lab. Dialyse og kreftbehandling. Samarbeid med private avtalespesialister og kommunale/eksterne helseaktører.» (…) Det var planen. Det er den planen som er godkjent i helseforetak på to nivåer, og det er den planen som statsråden har gitt sin tilslutning til den 5. juni 2014. Og så opplever vi her nå at statsråden sier vi står overfor Rjukan sykehus som ikke er i drift. Det går altså an å ha slike formuleringer, som statsråden har sluttet seg til, samtidig som statsråden kan si at det ikke er et sykehus i drift. Det er meget krevende – meget krevende. Det er mange som har satt spørsmålstegn ved ærligheten i denne prosessen. De som har ment at dette ikke har vært ærlig, har i hvert fall nå fått svar på at de hadde rett. For når statsråden sier at det ikke er sykehus i drift, er det sjølsagt at statsråden kjenner helseforetaksloven § 32 Salg av sykehusvirksomhet, og det står i Ot.prp. nr. 66 for 2000–2001 om lov om helseforetak, som danner det lovmessige grunnlaget for Stortingets behandling, på side 215: «Merknad til § 32 Med «sykehusvirksomhet» menes i bestemmelsen sykehus i drift.» Og sykehus i drift skal behandles av Stortinget. Statsråden gjør altså en elegant bevegelse og sier at her har vi ikke sykehus i drift, dermed trengs det ikke å behandles i Stortinget. Alle vedtak har lagt opp til at det var sykehus i drift, og så prøver statsråden seg med en slik omgåelse. Sånt bør ikke kunne forekomme i denne sal.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-18:
Vi kan være enige om at det er behov for klare definisjoner av hva som er et sykehus, men det vi diskuterer her, er helseforetaksloven § 32, Salg av sykehusvirksomhet, hvor det står: «Sykehusvirksomhet kan ikke selges uten Stortingets samtykke.» Det står i Ot.prp. nr. 66 for 2000–2001, under Merknad til § 32, følgende: «Med «sykehusvirksomhet» menes i bestemmelsen sykehus i drift. Sykehus er virksomheter som er godkjent i henhold til spesialisthelsetjenesteloven § 4-1. Bestemmelsen regulerer salg av den delen av sykehuset som har kliniske funksjoner samt medisinske og andre helsefaglige servicefunksjoner.» Det vi nå erfarer, er at det som står i utviklingsplanen for Sykehuset Telemark, nemlig at det skal være et lokalsykehus med «et bredt poliklinisk dagtilbud både for kirurgi, ortopedi og medisinske behandlingsområder, inklusiv radiologi og lab», ikke er sykehusvirksomhet. Det er det som er kjernen her. Jeg tror statsråden har store problemer med å beskrive at det som står i utviklingsplanen, ikke kommer inn under sykehusvirksomhet, slik som lovgiver fikk seg dette forelagt i Ot.prp. nr. 66. Så har vi representanten Hoksrud, som snakker om at foretaket ikke får penger, og at det går ut over noen. Igjen: Hvis man går til utviklingsplanen for Sykehuset Telemark på side 5, under Økonomiske rammebetingelser, står det: «Planen skal baseres på de forventede økonomiske rammebetingelser(Økonomisk langtidsplan 2013–2016, ØLP) Planen skal inneholde en resultatprognose for det enkelte år, samt forventet behov for investeringer og en finansieringsplan knyttet til disse.» (Økonomisk langtidsplan 2013–2016, ØLP) Det er ingen forutsetninger for planen at en skal selge sykehusbygningene. Sjølsagt, hvis det hadde vært forutsetningen, hadde debatten blitt helt annerledes. Det ble en skarp debatt omkring sykehuset på Rjukan. Den ble godt opplyst. Alle var framme, alle kunne si hva en ønsket for å belyse saken. Det vi opplever nå, er at det er en dobbeltkommunikasjon i denne saken som er helt grotesk. Det står ikke statsråden til gode at en legger opp til noe sånt. Det er et brudd med helseforetaksloven § 32. Det er et faktum, etter min vurdering.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-18:
For Senterpartiet er det ingen grunn til subsidiært å støtte noen andre forslag. Denne saken er så sterk, og jeg ser statsråden sitter og ser ned når det refereres fra planene om hva som skulle være av spesialisthelsetilbud ved sykehuset – det som var et fullverdig sykehus på Rjukan. Det er veldig sterkt å erfare det. Jeg merket meg også at representanten Terje Aasland sto på talerlisten, men han har ikke tatt ordet. Jeg står her med et brev som Terje Aasland sendte den 19. juni 2015 til helse- og omsorgsminister Bent Høie, hvor det står: «Selv om Sykehuset Telemark har bidratt til å utvikle bygningsmassen ved sykehuset siden overtakelsen i 1970 vil undertegnede på det sterkeste oppfordre til at bygningsmassen i sin helhet tilbakeføres Tinn kommune uten krav om vederlag.» Det er tydelig fra representanten Aasland, som har stått i striden lenge, og som sikkert har gjort dette etter nøye gjennomtenkning.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Denne saken har mange sider, og dette er bare en av dem. Problemet er bare at de henger sammen, og det kanskje med ganske god grunn. For på den ene siden er jo sykehuset på Rjukan i Tinn kommune, som er en del av Sykehuset Telemark, vedtatt nedlagt som en del av utviklingsplanen som Sykehuset Telemark gjennomførte for ca. halvannet år siden. Samtidig er det forutsatt i den utviklingsplanen at flere tjenester, også spesialisthelsetjenester, skal videreføres desentralisert på sykehuset, og i den utviklingsplanen har de – så vidt jeg vet – også åpnet opp for at flere tjenester om nødvendig kan legges til Rjukan. Samtidig er det åpnet opp for at bygningene kan selges. Arbeiderpartiet og jeg er ikke enig med forslagsstillerne, som mener at man skal gi bort et sykehusbygg gratis. Det ville skapt – slik Trøen nettopp redegjorde for – uheldige signaler både for dem som har gjennomført avhendinger, salg og kjøp tidligere, og for framtiden. Men det er forskjell på å gi bort noe gratis og det å operere i en sak som er svært spesiell og på et svært spesielt sted, som – med all respekt – ikke er sammenlignbart med å selge f.eks. noen av landets dyreste eiendommer midt i Oslo sentrum. Når man bruker sykehusbyggene på Ullevål som et eksempel som skulle være overførbart til Rjukan, innerst i en dal hvor det går én vei inn og én vei ut, eller Kragerø, for den saks skyld, har de – med all respekt – et litt annet marked og markedsforhold enn man har for bygninger som er regulert for spesialisthelsetjenesteformål innerst i Rjukan. Det er det som egentlig er spørsmålet vi stiller oss, og vi mener derfor at statsråden bør kunne bidra aktivt til å finne en mer minnelig løsning mellom Tinn kommune og Sykehuset Telemark. Hva er et bygg regulert til sykehusformål i Rjukan – en by med 6 000 innbyggere – verdt i dag? Ja, vi har en markedsverdi, en takst, men det har vi hatt tidligere også. Vi gikk tilbake for å finne taksten, markedsprisen og de bokførte verdiene da Sauda sykehus i sin tid ble avhendet. Det var også ganske høye anslag som en rekke ganger ble nedjustert, og til slutt fant man en minnelig løsning med kommunen. Jeg har ikke svaret på hva det skal være i dag, og Arbeiderpartiet på Stortinget krever ikke at vi skal vedta en pris her. Men i en sak som har en så spesiell forhistorie, der det ikke er helt åpenbart hva en slik eiendom skal takseres til, og det i tillegg skal være ganske utstrakt bruk av helsetjenester også i framtiden, kanskje også spesialisthelsetjenester, burde regjeringspartiene og flertallet, med den forhistorien denne saken har, bidra til å finne en minnelig løsning, etter vårt syn. Jeg tar derfor opp det forslaget som vi har fremmet, og ber på nytt statsråden i sitt innlegg kommentere om det ikke har vært andre eksempler tidligere der man har funnet såkalte ikke-markedsmessige løsninger på denne type situasjon.