Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-01-10:
Også jeg vil starte med å ønske den nye samarbeidsministeren velkommen til Stortinget og det nordiske samarbeidet, et arbeid som er både spennende og nødvendig – og ikke minst viktig i tida framover. Jeg vil skryte av den norske delegasjonen i Nordisk råd, som er en aktiv og synlig delegasjon i samarbeidet. Vi markerer oss med forslag og innlegg og er kanskje den delegasjonen som er mest «på» i møter og i sesjonen. Norge har hatt to utvalgsledere dette året, Bente Stein Mathisen, fra Høyre, og Jorodd Asphjell, fra Arbeiderpartiet, som begge har satt nordiske og norske saker på agendaen og har vært gode ambassadører for delegasjonen. Det nordiske samarbeidet blir mer og mer viktig, der felles løsninger og felles standpunkt i store og små saker er nødvendig. Utviklingen i EU og i verden for øvrig tilsier at vi bør utvikle vårt nære samarbeid enda mer. Marit Nybakk understreket i sitt innlegg behovet veldig godt. At Nordisk råd har et godt samarbeid med Ministerrådet, er helt avgjørende. Sist år var det en positiv budsjettprosess, som viser at vi er på rett vei. Jeg ser fram til fortsettelsen, for det er liten vits i å drive nordisk samarbeid på parlamentarikernivå og ville veldig mye bra, dersom Ministerrådet ikke følger opp og viser vei – og viser at arbeidet i rådet betyr noe. Det at vi parlamentarikere ser at forslagene våre blir tatt på alvor og blir til virkelighet, er helt nødvendig for at vi skal kunne bidra bedre. Grensehindre er kanskje det som betyr mest for hverdagen til Nordens beboere. Det er bra at tre av de sju som er definert som et problem, er avklart, mens fire – som av ulike årsaker er avskrevet – står igjen. Grensehinderarbeidet må fortsette. Det er vel det økte legitimasjonskravet og kravet om pass som er et av de grensehindre som har skapt mest uro det siste året. Alle har forståelse for at man må kunne kontrollere hvem som skal komme inn i et land i gitte situasjoner, men overfor det store antallet som arbeider i ett land og bor i et annet, og som nå har hatt store forsinkelser og problemer, er det ikke lett å forsvare at vi har dette kravet. Det må det jobbes videre med, slik at den passfriheten som vi er så stolte av, og som vi er vant til i Norden, kan fortsette – for den er viktig for det felles arbeidsmarkedet og for den fellesfølelsen vi har i Norden. Et annet område som har vært aktuelt det siste året, er mer forsvarssamarbeid. Det har vært flere konferanser, med stor deltakelse og stor interesse, som viser at det er noe som det må jobbes enda mer med. Slike møteplasser er viktig for et saksfelt der det ikke er etablert formelle ministerråd. Norden har lenge hatt en felles språkforståelse. Det er noe som vi med bekymring ser utvikler seg negativt. Også i Nordisk råd øker bruken av tolking. Det må vi ta på alvor – og ikke godta at våre svenske og danske venner slår over til engelsk når vi snakker norsk. Heldigvis bidrar nå programserien «SKAM» til økt interesse for at vi får et felles språk igjen, siden den er solgt til både Danmark, Sverige og Island. Jeg ser fram til at også flere vil ta den serien med seg. En var også inne på dette med allmennkringkastingen. Dubbing av barneprogram er noe som minsker språkforståelsen. Jeg mener at et viktig bidrag til å øke språkforståelsen er at vi unngår dubbing av barneprogram. Flere gode rapporter om felles utfordringer og forslag til tiltak er lagt fram de siste årene. Jeg har lyst til å nevne Bo Könbergs rapport om helse og om felles utfordringer vi har, bl.a. med antibiotikaresistens, og Poul Nielsons rapport om arbeidsliv, som vi nå jobber med. Jeg vil til slutt også framheve det parlamentariske østersjøsamarbeidet, BSPC, som feiret 25 år i 2016. Temaet i 2016 var hvordan en kan bedre overgangen mellom utdanning og arbeidsmarked, og sluttdokumentet er verdt å lese. Jeg har for øvrig gleden av å være rapportør på kulturfeltet og la fram en rapport om tiltak som kan gjøres for å bedre eller sikre kulturen på ulike felt i de baltiske land og i Norden. Det er også et viktig samarbeid som vi må bygge videre på. Helt til slutt vil jeg takke Elisabeth Vik Aspaker, den tidligere samarbeidsministeren, som har vært en interessert og aktiv samarbeidsminister. Det har vært fint å jobbe sammen med henne, og jeg håper at neste minister blir like dedikert og interessert i det viktige arbeidet som nordisk samarbeid i Nordisk råd er.