Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-03-10:
Stortinget har satt fem mål for utbygging, drift og vedlikehold av veinettet i Norge. Det er framkommelighet: en enklere reisehverdag og økt konkurranseevne for næringslivet mer for pengene effektiv bruk av teknologi nullvisjon for drepte og hardt skadde bidra til oppfylling av Norges klima- og miljømål Målene er, som alle her i salen kjenner til, nedfelt i Nasjonal transportplan. Samfunnsøkonomisk lønnsomhet framstilles ofte som et faglig nøytralt svar på hva som er best for samfunnet, og måles med betalingsvillighet for tiltaket minus kostnader. Dette gjør at et tiltak kan være svært dyrt, men allikevel bli det mest lønnsomme. Det som måles, er hva samfunnet samlet sett er villig til å betale for et tiltak, og gir ikke svar på hva som er til samfunnets beste i vid forstand. Slike beregninger alene er mindre egnet til å fatte beslutninger om hvilke veiklasser som bør inngå i veinormalene. Beslutningsgrunnlaget bør derfor suppleres med andre vurderinger. Det er det denne debatten dreier seg om. Fordelingshensyn er svært viktig i beslutninger om samferdselsprosjekt, ikke bare samfunnsøkonomiske analyser. Da bør fordelingshensyn ha en mer framtredende plass i faglige utredninger, ellers vil de geografiske ulikhetene fortsette å øke. Se for deg to veiprosjekt: Det ene kutter reisetiden for pendlere i nærheten av en storby og gir ifølge nytte-kostnadsanalysen et samfunnsøkonomisk overskudd på 30 øre per krone investert – en typisk høystandard firefelts motorvei. Det andre prosjektet gir raskere og sikrere vei i et distriktsområde der mange er avhengige av bil, men analyser viser et samfunnsøkonomisk tap på 20 øre investert. Den veien kommer da aldri. Hva skal prioriteres? Mange samferdselsprosjekt er ulønnsomme, og det er vanskelig å påvise hvilke hensyn som faktisk styrer geografisk fordeling. Hvilke analyser som skal gjøres av fagfolk, er det springende punktet. Fordelingshensyn er politisk, men fagfolk må ta mer ansvar. En differensiert veistandard er et godt eksempel på at fagfolk tar ansvar og peker på samfunnsnyttige prosjekt. I brev fra Samferdselsdepartementet i mars 2019 ba man Statens vegvesen, som det har blitt referert til tidligere, utrede en firefeltsvei med 110 km/t. Det skal utredes hvordan en slik vei skal utformes, og for hvilke trafikkmengder den eventuelt bør benyttes. En sammenstilling av to-/ trefeltsvei med fartsgrense på 90 km/t og en smal firefeltsvei med fartsgrense på 110 km/t viser at investerings- og ulykkeskostnader faktisk vil være lavest med en to-/ trefeltsvei. Tidskostnadene vil selvfølgelig være lavest for firefeltsalternativet. For prosjektene som er testet ut, er hovedkonklusjonen at en firefelts motorvei med fartsgrense på 110 km/t vil ha en lavere netto nytte – være mindre lønnsom – enn en to-/trefeltsvei med fartsgrense på 90 km/t. Men det er kapasiteten som er interessant her. Det er klart at to-/trefeltsvei har god avviklingskvalitet ved trafikk opp til ÅDT 15 000. Firefeltsveien har god avvikling opp til ÅDT 45 000. Det er ÅDT som må bestemme hva vi skal bygge. Det er det som er viktig, for det har noe med kostnader å gjøre. Andre sammenstillinger er gjort mellom en firefeltsvei, 20 m, og en normert firefeltsløsning med ÅDT 12 000–20 000. Begge veiene har fartsgrense på 110 km/t. Veiene med bred 23 m medfører økte investerings-, drifts- og vedlikeholdskostnader og økte arealinngrep, men har lavere ulykkeskostnader enn den smale firefeltsveien. Et beregningseksempel viser at den samfunnsøkonomiske nytten er tilnærmet lik for de to firefeltsalternativene. For å sikre en enhetlig standard og kostnadseffektive løsninger på det overordnede veinettet bør løsninger med firefeltsveier og trafikkmengder lavere enn ÅDT 12 000 godkjennes av nasjonal veimyndighet. Det må være noen som sier hvor vi skal bygge de forskjellige veiene. Nye Veier er inne på den samme tankegangen. De vil ha en smalere firefeltsvei. Det er litt andre normer enn det Vegvesenet har lagt opp til. Men de er også tydelige på at her er det ÅDT som er viktig for hvilket valg man bør ta, og valget bør være mellom to-/trefeltsvei og firefeltsvei, stor eller liten.