Nikolai Astrup (Høyre), 2015-04-28:
Det er bred enighet i komiteen om at finansiering av klimatiltak i fattige land ikke skal være en erstatning for å kutte Norges egne innenlandske utslipp. Sånn sett slår forslagsstilleren inn en åpen dør. Men det må av og til også gjøres, det er nå gjort, og komiteen er enig. Stortinget har nylig sluttet seg til regjeringens forslag om en felles måloppnåelse med EU, der målet er å kutte utslippene med 40 pst. innen 2030 sammenliknet med 1990-nivå. Samtidig er Stortinget enig om et betinget mål om at Norge skal være karbonnøytralt i 2030. Dette målet vil ikke være mulig å nå uten at vi også regner inn effekten av norske klimatiltak i utviklingsland. Norge gjør allerede mye for å redusere utslippene i utviklingsland. Den internasjonale skogsatsingen er besluttet videreført til 2020. FNs grønne fond skal tilføres 1,6 mrd. kr de neste fire årene. Nylig er det bevilget 100 mill. kr til et initiativ for å redusere bruken av subsidier til fossil energi i utviklingsland. Norge støtter også et initiativ for å avskaffe unødvendig fakling innen 2023. Sammen med FNs miljøprogram lanserte Norge nylig «The 1 Giga Ton Coalition», som skal bidra til å redusere utslippene fra energisektoren. Samtidig har Norge et sterkt engasjement knyttet til utvikling av ren energi i utviklingsland. Målet er å gi energitilgang, bidra til en bærekraftig utvikling og redusere CO2-utslipp. Dette skjer gjennom bilaterale prosjekter, multilaterale kanaler og ikke minst gjennom Norfund og SN Powers investeringer i ren energi. Mye har skjedd. Med en spesiell resultatbasert incentivordning – GET FiT – i Uganda har vi bidratt til å sette i gang bygging av 170 MW ny kraft fra vannkraft, bio og sol. I Rwanda har Scatec Solar bygget solcellekraftverk på 85 MW. I Kenya er Norfund investor i Lake Turkana-vindpark, som vil bli på hele 300 MW og dermed det største vindkraftverket i Afrika og den største investeringen noen gang i Kenya. I Nepal støtter Norge «off-grid»-anlegg i rurale strøk basert på minivannkraft, bedre kokeovner, biogass og solcelleanlegg for enkelthus. Dette omfatter 98 000 husholdninger så langt. I Liberia bidrar Norge til gjenoppbygging av Mt. Coffee – et vannkraftverk på 250 MW, som vil erstatte oljekraftverk. I Haiti bygges ladestasjoner for opplading av mobiltelefoner og små oppladbare lamper basert på solstrøm, og lokalt strømnett basert på solstrøm. I Mosambik, Uganda og Nepal tilrettelegger Norge for utbygging av vannkraft og solkraft gjennom institusjonsutvikling og bygging av overføringslinjer. Norfund er involvert i utbygging av ca. 6 000 MW i form av vannkraft og solkraft i utviklingsland. Mye, mye mer kunne vært nevnt. Finansiering av klimatiltak i fattige land vil fortsatt være svært viktig i årene fremover, og Norge skal fortsette å ta et betydelig ansvar i årene som kommer. Fremtiden for FNs grønne utviklingsmekanisme er imidlertid usikker. Systemet har sine svakheter, men det har samtidig utløst betydelige midler til viktige utslippsreduserende tiltak og teknologioverføring til fattige land, som ellers ikke ville ha skjedd. Hittil har den grønne utviklingsmekanismen ført til dokumenterte utslippsreduksjoner på over 1 milliard tonn CO2 og utløst mer enn 215 mrd. dollar i investeringer i utviklingsland. Dette utgjør omtrent 150 pst. av verdens offentlige bistand i løpet av ett år. Frem mot 2020 anslår FN at systemet vil kutte ytterligere 2 milliarder tonn CO2. Uavhengig av dette vil Norge selvsagt bidra med ambisiøse utslippsreduksjoner i Norge gjennom de forpliktelser Stortinget vedtok før påske.