Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-15:
Jeg vil ta opp de forslag som SV har fremmet i innstillingen. Forslagene dreier seg i hovedsak om hvordan vi skal bruke vår rikdom, altså penger på bok, ikke om mer bruk av penger, men hva det er lurt og riktig å spare til, og hva det er lurt og riktig å investere i. Vi peker på miljø- og energisektoren. Den vil være sentral, både fordi vi selvfølgelig har et miljøansvar som en rik nasjon og som en storforbruker av ressurser, og fordi det ville være veldig smart av Norge som nasjon å sikre seg en billett til noen av de mest framtidsrettede næringsområdene, nemlig det som går på fornybare energikilder og miljøteknologi. Vi har derfor lagt inn forslag om styrking av ulike ordninger, og vi fremmer også de forslagene i dag. Vi har også et forslag som går på Husbanken. Vi ønsker at Husbanken skal styrkes ytterligere i forhold til det som har vært tilfellet til nå, spesielt på lånesida. Man kan se på det løftet som låneramma har fått i år. Det er bra, men det er ikke nok. Det trengs absolutt mye mer. Vi har nå antakelig Vest-Europas billigste boligpolitikk, men vi må ikke la den bli altfor billig. Markedet kan ikke løse alle oppgaver på boligsektoren. Bolig er et velferdsgode som alle har krav på, og det tar lang tid å bygge det opp, slik at det kan stå litt sterkere både for de behov som samfunnet har, og ikke minst for den enkelte, slik at de ikke blir så sterkt rammet av de markedssvingningene som vi nå ser, med høye renter og veldig høye priser. Derfor må staten styrke Husbanken. Og Husbanken må styrkes som en allmenn bank og ikke som en selektiv lånebank, ikke som en såkalt førstehjemsbank. Dette er viktig, for det er flere og flere som har problemer med å skaffe seg et sted å bo. Det er mange som ikke engang har noe sted å bo, og derfor ønsker vi å legge inn midler her. Stortinget skal senere i år behandle flere saker, bl.a. en stortingsmelding om boliger for unge og vanskeligstilte, og da er det svært viktig at Husbanken har rammer til å følge opp på dette viktige området og bl.a. utvikle en allmennyttig utleiesektor som kan løse problemene på denne sida. Vi har videre lagt inn forslag om flytting av midler i SND fra lavrisikoordningen og over i risikolånordningen. Det gjør vi fordi det er størst mangel på risikovillig kapital, og det er viktigere å bidra til dette enn å tilby lavrisikoordningen. Den har en større rolle å spille når tilbudet av vanlig lånekapital er liten. Det er den ikke nå, bortsett fra i noen områder av landet. Og hvis lavrisikoordningen var tenkt å brukes der, som en viktig ordning der det ikke var et lånetilbud, eller som et viktig konkurranseelement der det var få andre finansieringsinstitusjoner til stede, måtte dette ha vært en distriktsrettet ordning. Det er den ikke. Dette er en landsdekkende ordning. Derfor ønsker vi heller å styrke de ordningene som både er lagt inn for å ta større risiko – det trenger bedriftene – og som er de mest distriktsrettede. Til slutt skal jeg ta fram et eksempel på at det at denne regjeringen har høy profil på distriktspolitikk og også på samordning, kanskje ikke har nådd helt inn i Finans- og tolldepartementet. Representanten Dalheim fra Arbeiderpartiet var inne på den samme saken i stad. Det er et forslag om sentralisering av stillinger og sammenslåinger av tolldistrikter. Hvis en skal ha en politikk for å beholde arbeidsplasser utenfor pressområdene, må jobb nr. 1 være å passe på at statens egne etater ikke sentraliserer uten at det er en meget god grunn til det. Regjeringen har ønsket å ha en høy profil på slike saker, og de har bl.a. lagt fram en annen proposisjon, St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 6 om samordning og delvis utlokalisering av den sentrale forvaltningen av de landbrukspolitiske virkemidler. Vi kommer til å støtte dette, men man tar altså sikte på å bruke flere hundre millioner kroner på å flytte arbeidsplasser ut av sentrale områder. Da syns vi at Finansdepartementet er nødt til å kunne begrunne sentraliseringsvedtak i egne etater langt bedre enn det de har gjort til nå. Jeg vil vise til det Regjeringa sjøl sier i denne proposisjonen: «Staten må gå foran når det gjelder å desentralisere sin virksomhet. … Offentlig virksomhet har bidratt til at det er skapt kreative miljøer og tilført kompetanse som har bidratt til en positiv utvikling i næringsfattige strøk av landet. Informasjonsteknologien har bidratt til å redusere avstandsulemper og skapt nye muligheter for desentralisering av statlig virksomhet.» Dette er midt i blinken for det som skjer med tolletaten, og det bør være et meget godt argument for finansministeren når han skal tilbake til Finansdepartementet og ta fatt i denne saken. Jeg regner med at denne saken glapp litt forbi de distriktspolitiske nysatsingsområdene som Regjeringa tok fatt i, og ber om at man på ny ser på de viktige samordningsoppgavene som jeg forstår Regjeringa har sett trengs, men som kanskje ikke har nådd helt inn i alle departementer, at man tar en ny omdreining på dette og får etatene til å legge slike vurderinger inn i alle saker, for det hjelper lite å drive distriktspolitikk med den ene hånda hvis den andre hånda sentraliserer. Jeg er glad for at komiteen har tatt tak i saken og har sendt den tilbake. Dersom departementet finner at de vil tilrå at endringene gjennomføres, vil jeg på SVs vegne be om at saken legges fram for Stortinget.