Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Det er ikke jeg som sitter i komiteen fra Kristelig Folkeparti, men siden dette er en odelstingssak og en lovsak som først skal behandles her, får jeg allikevel gleden av å føre ordet på vegne av Kristelig Folkeparti. Det er klart at for en som er innvalgt fra ett av de fylkene som blir mest berørt av denne loven, er det – vil jeg si – en merkedag. Det bringer også selvfølgelig fram en del minner til en som er blitt tatt med på tur, etter min mening den gang, altfor tidlig, fra Solemskogen via Lilloseter til Sinober. Det kunne bli en litt vel bratt affære for en fire-femåring. Men det er klart at når solbærtoddyen blinket i det fjerne på Lilloseter, var det mye man kunne akseptere av oppoverbakker. Så var det heldigvis nedoverbakker hjem. Og etterpå var alle enige om at det hadde vært en fin tur. Dette sier jeg fordi det er mange følelser knyttet til Marka. Det er mange som har arbeidet for et varig vern av Marka. Jeg ser at mange av dem er til stede her i dag, og jeg har lyst til å gratulere mange av dem med dagen. Det er helt klart fra Kristelig Folkepartis side at vi ønsker og har ønsket en egen lov for Oslomarka. Så må vi vel si at det har vært noen strabasiøse ferder fra lovforslaget ble fremmet, og til det endelige resultatet vi har sett i dag. Vi har fra Kristelig Folkepartis side derfor vært ganske tydelig på ønsket om relativt store endringer i enkelte av paragrafene for å kunne stemme for loven. Vi har vært spesielt opptatt av å ta på alvor de innspill som er kommet fra idretten, landbruket, skogbruket og de berørte kommuner. Jeg må si at det var litt oppsiktsvekkende at man greide å fremme et lovforslag som skapte såpass betydelig motstand hos alle disse brukergruppene, som jo i utgangspunktet var positivt innstilt til en ny lov for Oslomarka. På den annen side får vi glede oss over at det faktisk har vært mulighet for en prosess her i Stortinget. Med dagens regjeringssammensetning, med en flertallsregjering, er det forsiktig sagt ikke i alle saker det har latt seg gjøre. Det får vi absolutt ta på plussiden av regnskapet. For oss i Kristelig Folkeparti er det viktig at vi sikrer en flerbruksforvaltning av Marka, der ulike interesser som friluftsliv, idrett, bevaring av natur- og kulturmiljø med kulturminner og bærekraftig næringsvirksomhet og etablert bosetting skal ha sin plass. Vi er ikke minst opptatt av at loven legger til rette for økt bruk av Marka og ikke virker begrensende eller hermetiserende i forhold til nåværende og framtidig bruk. Derfor er vi også glad for at flertallet i dag endrer formålsparagrafen, slik at idretten likestilles med friluftsliv og naturopplevelser i lovens formål. Dette har vært sentralt for oss i Kristelig Folkeparti og er faktisk utslagsgivende for at vi nå kan stemme for loven i Stortinget. Den opprinnelige formålsparagrafen åpnet etter vårt syn opp for et altfor stort tolkningsrom med hensyn til hvilke idrettsaktiviteter som skulle godkjennes i Marka. Formuleringer som «naturlig kan innpasses» og «tradisjonelt har vært utøvd» forutsatte en velvilje og positiv tolkning i departementet, og det kan man ikke alltid forutse for all framtid. Det er derfor godt at disse formuleringene nå er endret. Med den nye formålsparagrafen forutsetter vi at den usikkerhet som har vært knyttet til den tidsmessige utviklingen av idretten og idrettsanleggene i randsonen, er ryddet av veien. Jeg kunne også oppfordre statsråden til i sitt innlegg å bekrefte at loven nå f.eks. kan åpne for den planlagte utbyggingen av Tryvann Vinterpark. Jeg er klar over at man ikke godkjenner søknader på stående fot, men hvordan man i utgangspunktet ser på den typen søknader, håper jeg statsråden kan si noe om. Det ville være av betydning for mange. Samtidig skulle vi gjerne sett at det ble endringer i § 9 om tilrettelegging for stier og løyper. Blant annet har jo Skiforeningen her gjort det klart at det fortsatt vil være vanskelige tolkninger i loven når det gjelder hvilke sti- og løypearbeider som vil kreve planbehandling. Som vi vet, er planbehandling ingen gratis affære. Vi håper at loven blir utøvd slik at Skiforeningen faktisk får mulighet til å foreta både endringer og oppgraderinger av løyper, selv om det måtte medføre en viss forflytning av masse og annet grunnarbeid. Kristelig Folkeparti ønsker, som jeg var inne på, en flerbrukspolitikk for Marka. Vi ble derfor ganske overrasket over at Regjeringen i sitt lovforslag hadde valgt å innlemme landbruket i det generelle forbudet mot bygge- og anleggstiltak. Det var stikk i strid med det som var lagt til grunn i høringsutkastet. I høringen i komiteen kom det også klare tilbakemeldinger fra landbruket om at lovforslaget ville gjøre det tilnærmet umulig for mange å drive tidsmessig landbruk innenfor markagrensen. Både næringslivet og beboere i Sørkedalen og Maridalen framholdt at lovforslaget ville kunne medføre forvitring av eksisterende lokalsamfunn og gjengroing av kulturlandskapet. Vi er derfor glad for at også regjeringspartiene har gått med på å endre lovteksten på dette punktet, slik at landbruket unntas fra det generelle forbudet mot bygge- og anleggstiltak i Marka. Denne endringen er også vesentlig for at vi stemmer for loven i salen i dag. Så skulle vi gjerne sett at regjeringspartiene – og jeg er kanskje litt overrasket over at ikke Senterpartiet har fremmet dette – hadde kommet oss i møte når det gjelder erstatning for det økonomiske tapet man får ved et særskilt vern av friluftsområder. Vi i Kristelig Folkeparti mener at erstatningsreglene i markaloven bør samordnes med de nye vernekategoriene som utarbeides i den nye naturmangfoldsloven, etter at den blir vedtatt i Stortinget. Så må vi nok si at høringsprosessen rundt denne loven er ikke et eksempel til etterfølgelse. I høringsutkastet ble det slått fast at det nærmere geografiske virkeområdet for markaloven ikke skulle fastsettes direkte i loven. Alle berørte kommuner ble tvert imot forespeilet at grensen skulle fastsettes i forskrift med hjemmel i loven. Før vedtak kunne fattes, skulle forslag til endelig markagrense sendes på høring og legges ut til offentlig ettersyn i berørte kommuner. Men da loven kom, gikk departementet bort fra dette og fastsatte markagrensen direkte i lovens § 2, uten den annonserte høring i berørte kommuner. De har dermed ikke fått uttale seg om kanskje et av de mest sentrale områdene i loven før den faktisk ble oversendt til Stortinget. I den høringen som komiteen hadde, tror jeg det var slik at samtlige tilstedeværende kommuner uttrykte ganske sterk misnøye med at de ikke hadde fått anledning til å uttale seg om lovens geografiske avgrensing. Med dette som bakgrunn må jeg nok si det er overraskende, kanskje også på grensen til arrogant, at statsråden fastholder at lovforslaget ligger innenfor rammen av høringsutkastet og de innkomne høringsuttalelser. Statsråden har sågar sagt at kommunene «er blitt hørt». Det tror jeg svært mange kommuner har litt problemer med å forstå. Kristelig Folkeparti har i innstillingen derfor fremmet forslag sammen med Høyre om at § 2, som angår grensefastsetting, ikke skal realitetsbehandles i dag, men at vedtak skal utsettes i påvente av at grenseforslaget har vært ute på høring i de berørte kommunene. Avslutningsvis vil jeg ta fatt i det som er mitt hovedpoeng, nemlig at vi er veldig glad for det lovforslaget som i dag blir behandlet, og som vi skal fatte vedtak om senere. Samtidig er det etter vår mening ikke et selvstendig argument at dette skal være en slags første lov for bymarker andre steder i landet. Det har vært en strabasiøs ferd fra lovforslaget kom, men som sagt i en litt overført betydning tror jeg alle – stort sett, i hvert fall – nå vil være enige om at dette også har vært «en fin tur» rent lovmessig.