Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-03-01:
For Høyre er utgangspunktet for all velferdspolitikk at man trenger aktivitet, og gjerne aktivitet fra så tidlig av som mulig. Det får vi også sjansen til å diskutere senere. Denne saken dreier seg mer konkret om individstønaden. Opposisjonspartiene har samlet seg om et forslag som innebærer at man går igjennom de ordningene som ligger under sosialhjelpen, med sikte på å se om de fremmer aktivitet, eller om de kan ha uheldige virkninger. Det er ikke vanskelig å se for seg at individstønaden kan ha uheldige virkninger. For eksempel vet vi at drop out-tallene, selv om de nå er litt på vei ned, ligger høyt i den videregående skolen. De ligger høyest særlig på en del yrkesfaglige studieretninger, opp mot 30 pst i en del fylker. Mange av disse ungdommene kommer ikke senere tilbake inn i utdanningsløpet. En del av dem finner heller ikke veien til arbeidslivet, men finner i stedet veien til Nav-kontoret. Så kan en diskutere hva det sier om et samfunn når en 17 år gammel gutt eller jente kommer til Nav-kontoret for å få midler til livsopphold. Utgangspunktet – i hvert fall Høyres utgangspunkt – har vært at barn under 18 år er foreldrenes ansvar. En annen mulig uheldig virkning av individstønaden er selvfølgelig dette: Du får ikke penger i lomma for å gå på videregående skole. Du får stipend. Du får det utstyret du trenger. Men det er ikke sånn at du får noen lønn fra samfunnets side for å gå på videregående skole. Individstønaden kan jo da tenkes å fungere sånn for noen at i det øyeblikk de dropper ut, får de en mulighet til å få utbetalt en stønad som tilsvarende jevnaldrende ikke får. Det er en stønad som ikke er veldig høy i utgangspunktet, og deler av maksbeløpet er knyttet til konkrete utgifter, f.eks. til reise fram og tilbake. Men likevel er den høy sammenlignet med hva man har som videregående skoleelev eller hva kanskje andre jevnaldrende har som er i en studie- eller skolesituasjon. Grunnen til at Høyre ikke har gått fullt og helt inn i denne omgang for å si at vi må kutte i individstønaden, er at den samtidig bygger på et annet prinsipp som Høyre er veldig opptatt av, og det er at vi alltid skal ha aktivitet. Da kan det være en fordel også at det er en belønning knyttet til det å delta i aktivitet. Høyres utgangspunkt er at man skal ha en aktivitetsplikt for alle som mottar sosialhjelp, og at man skal være mye flittigere til å benytte den sanksjonsmuligheten man har til å trekke i stønaden dersom folk ikke møter opp. Men da er det altså sånn at individstønaden, i motsetning til f.eks. vanlig sosialhjelp – hvis vi kan kalle den det – er konkret knyttet til det å delta i tiltak. Og det er jo en fordel. Det som er vanskelig i saken, er at det har vært umulig å finne god dokumentasjon på om individstønaden virker eller ikke. Statsråden sier i sitt brev, og flertallspartiene, de rød-grønne, sier at ja, de antar at den virker. Det har ikke vært mulig å finne noen god dokumentasjon på det, annet enn denne antagelsen. Det er heller ikke mulig å finne noen veldig god dokumentasjon på at den har veldig skadelige effekter. Derfor synes vi det er helt naturlig fra Høyres side at man, når man går igjennom hele sosialhjelpsordningen og ser på alle støtteordningene, også ser veldig tydelig og spesielt godt på individstønaden. For det er sånn at på nesten alle Nav-kontorer i Norge er den største bekymringen de har, at det er flere ungdommer som kommer inn døren deres. Det er en bekymring som alle partier i denne salen burde dele. Da er det et stort problem hvis vi har ordninger som på kort sikt gjør at det kan virke mer attraktivt ikke å gå tilbake til skolebenken eller slutte på skolen. For øvrig vil jeg ta opp det forslaget som Høyre er med på.