Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-10-20:
Gjennom Stortingets behandling av St.meld. nr. 40 for 1998-1999 om forbrukerpolitikk, er mat- og landbrukspolitikk også satt inn i en bred forbrukerpolitisk sammenheng. Denne viktige nyorienteringen av mat- og landbrukspolitikken er fulgt opp gjennom Stortingets behandling av landbruksmeldingen tidligere i år. Det er to hovedoppgaver som er satt i fokus: for det første å sikre helsemessig trygg mat, for det andre skal det legges til rette for et variert tilbud av matvarer av god kvalitet til akseptable priser. Forbrukerne skal sikres helsemessig trygg mat og et redelig frembud av mat. Maten skal også oppleves som trygg og produseres på en etisk forsvarlig og miljø- og samfunnsmessig bærekraftig måte. Lovgivningen knyttet til produksjon av mat må i forhold til hele verdikjeden reflektere hensynet til folkehelsen og ta tilstrekkelig hensyn til forbrukernes preferanser utover helsemessig kvalitet. Dette gjelder også matvarer som inneholder genmodifiserte produkter. Tilsynet med «fra jord og fjord til bord» må være profesjonelt og ha høy grad av tillit i befolkningen. Smittestoffer og fremmedstoffer kan tilføres langs hele matvarekjeden «fra jord og fjord til bord». Myndighetene må ta utgangspunkt i den gode smittesituasjonen vi har i dag, og ha som mål å beholde denne selv om den internasjonale handelen med næringsmidler øker. For kvaliteten på maten som sluttprodukt kan kontroll med bruk av sprøytemidler i planteproduksjonen, medisiner i husdyrproduksjonen og sykdommer hos dyr være vel så viktig. Komiteen nevner spesielt nødvendigheten av å arbeide aktivt for å holde rester av plantevernmidler og andre fremmedstoffer på et lavt nivå i frukt og grønnsaker. Statens næringsmiddeltilsyn gjennomfører årlig overvåking av dette. Denne overvåkingen inngår som en del av det såkalte reststoffprogrammet, som omfatter alle næringsmidler. Tiltak som omfatter primærleddet, er også viktig. Det legges nå svært mye ressurser i evaluering av plantevernmidlenes miljø- og helsevirkninger, i forbindelse med godkjenning. Resultatene av denne evalueringen får betydning for bruksbetingelsene for midlene. Videre ble det fra 1997 innført en obligatorisk autorisasjonsordning for dem som bruker plantevernmidler. De siste årene er det også innført en vesentlig forbedring ved at funn av plantevernmiddelrester i produktene nå spores tilbake til dyrkeren. Årsakene til funn kan dermed kartlegges og følges opp ved forbedringer i dyrkingspraksis, eller straffereaksjoner i de tilfellene det dreier seg om brudd på bruksbetingelsene. Myndighetene må også legge til rette for nyskaping, omstilling og konkurranse i landbrukssektoren, næringsmiddelindustrien og varehandelen på en måte som reflekterer preferansene i markedet. Det skal legges til rette for et variert tilbud av varer til forbrukerne, med god kvalitet til en akseptabel pris. Forbrukernes ønsker om et mer variert tilbud av mat blir større, og det er en viktig utfordring å sikre forbrukerne økt bredde i produktutvalget. En økt tilgang på økologiske produkter er et viktig ledd i dette arbeidet. Fra 2001 vil det bli satt i verk et særskilt verdiskapingsprogram for norsk landbruk, som har som et viktig siktemål å sikre forbrukerne et bredere utvalg av matvarer. Det er klare forbrukerinteresser knyttet til prisnivå, og større vektlegging av forbrukerinteressene innebærer også å arbeide for et lavere prisnivå. For å sikre både et produktspekter godt tilpasset hensynet til forbrukerne og lavere priser på mat må myndighetene bidra til å sikre godt fungerende markeder. Videre er det en oppgave for myndighetene å kunne dokumentere og følge med i prisutviklingen på ulike ledd i verdikjeden helt fram til forbrukeren. «Handlingsplan for forbrukerorientering av mat- og landbrukspolitikken» vil konkretisere og utdype forbrukerorienteringen på områdene kommunikasjon og informasjon, forbrukerrepresentasjon, forbrukerretting av tilsynsapparatet, forskning og politikkutvikling. Åpenhet og god kommunikasjon om risikoaspekter ved maten er grunnleggende for at forbrukerne skal kunne ha tillit til at maten er trygg. Det må være klare retningslinjer for organisering og gjennomføring av risikoanalyser, som sikrer åpenhet og forbrukerinnflytelse.