Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2004-05-11:
Jeg vil uttrykke tilfredshet med at Stortinget får anledning til å bli informert og samtidig kunne si sin mening om NRKs allmennkringkastingsoppdrag på denne måten. Statsråden understreket sterkt at «NRK er og skal framleis vera Noregs fremste kultur- og medieverksemd». Denne offentlige eide virksomheten, som nyter godt av en lisensfinansiering på høyde med hele bevilgningen til kulturformål i statsbudsjettet, bør derfor også fra tid til annen være gjenstand for en viss belysning i vår folkevalgte nasjonalforsamling, også uten at det skjer som følge av krav fra EU-kommisjonen. Det har vært flere slike redegjørelser med påfølgende debatt de senere årene, og slik bør det også fortsette. Det er imidlertid også enighet om at staten som eier først og fremst skal styre NRK på overordnet politisk nivå, slik statsråden formulerte det, og at vi som politikere således ikke skal blande oss opp i programvirksomheten. Det betyr at det går en grense for hvor langt vi kan gå her i denne forsamling når det gjelder å ta opp spørsmål knyttet direkte til programvirksomheten. Men både de ytre rammevilkårene og spørsmål som har direkte konsekvenser for selve allmennkringkastingsoppdraget, bør legges fram til demokratisk behandling, fortrinnsvis i generalforsamlingen, men også i spesielle tilfeller for Stortinget, slik statsråden har presisert. Nå fikk NRK gode karakterer av statsråden. Så langt vi erfarer, er det imidlertid også bred oppslutning om disse karakterene i denne debatten, og noe annet hadde vi heller ikke ventet. Det understreker bare det vi vet, at NRK som allmennkringkaster fortsatt har en sterk stilling i Norge. Ja, den synes heller ikke å ha blitt svekket med tiden, til tross for framveksten av mange gode konkurrenter. Dette understreker igjen at det er bred oppslutning også om lisensfinansieringen, riktignok med unntak av representanten Ulf Erik Knudsen og Fremskrittspartiet. Bakgrunnen for denne redegjørelsen er imidlertid ønsket om en nærmere presisering av allmennkringkastingsoppdraget for å kunne slå fast at lisenspenger ikke går til aktiviteter som faller utenfor oppdraget. Det er også ønskelig sett fra Stortingets side at oppdraget er noenlunde klart definert med tanke på at det kan la seg gjøre å øve tilsyn med virksomheten. Statsråden valgte å dele inn NRKs oppdrag i tre nivåer. Mens ett nivå omfatter den såkalte kjernevirksomheten og i hovedsak finansieres gjennom lisensinntekter, finansieres de to andre nivåene enten delvis eller helt uavhengig av lisensen, gjennom sponsing, reklame eller direkte salg av program og produkter gjennom NRK Aktivum. Når statsråden derfor i sin redegjørelse påpeker at grensene mellom den kommersielle virksomheten og kjerneoppgavene til NRK ikke alltid er klare, er det vanskelig å si seg uenig i det. På samme tid er det klart at det ikke er NRK selv, men Stortinget, som i sin tid har gitt grønt lys både for sponsing av program, reklame på tekst-tv og annen kommersiell virksomhet. Like klart er det at dersom f.eks. sponsingen skulle opphøre, må disse inntektene oppveies, enten av nedskjæringer eller av andre økte inntekter. I en tid hvor NRK må satse alt på å bygge seg opp mot full digitalisering, etablering og konkurransedyktighet i bakkenettet, er det vanskelig å se hvordan dette skal skje hvis inntektsstrømmen ikke opprettholdes. Statsråden reiser spørsmålet om ikke kjernevirksomheten burde være helt fri for kommersielle uttrykk. Jeg er enig i at det i beste fall er en pedagogisk øvelse å forklare folk at dette dreier seg om noe annet enn reklame, og at man sånn sett kunne vært kvitt den. På den annen side utgjør dette en form for passiv markedsføring som heller ikke kan sammenliknes med mer aggressive former for reklame som brukes i de kommersielle kanaler. Under alle omstendigheter må det settes klare regler for bruken av reklame, enten det gjelder begrensninger i forhold til program rettet mot barn og unge, i forhold til hva det kan reklameres for, når og i hvilket omfang reklame kan finne sted, osv. Nå er det satt svært strenge krav til sponsorbruken i NRKs kjerneprogramvirksomhet, som både går på omfang og utforming. Dersom sponsingen holdes innenfor nåværende rammer, bør NRK kunne leve med den pedagogiske utfordringen det er å klargjøre hvor disse grensene går. Kulturministeren understreket i sin redegjørelse at det offentlige engasjementet er basert på at NRK skal ha en samfunnsrolle. I og for seg gjelder det til en viss grad alle som er gitt konsesjon til å drive allmennkringkasting i Norge. Likevel gjelder dette i særlig grad for NRK som et heleid statlig selskap med i all hovedsak offentlig finansiering. NRK har et spesielt ansvar for å fremme demokratiske, sosiale og kulturelle verdier i samfunnet. I dette ligger å sørge for kulturelt mangfold, men samtidig være opptatt av redaksjonell selvstendighet, balanse, kvalitet og høye etiske standarder. I statsrådens redegjørelse er dette godt beskrevet. NRK har mer enn noe selskap også et ansvar for hele landet – det gjelder både dekning av de ulike kanalene og tilbudet i distriktssendingene. Hva angår dekningen, er den i dag dessverre ikke tilfredsstillende, verken for NRK2 eller for enkelte av radiokanalene. Det haster derfor med å etablere det digitale bakkenettet for fjernsyn, som i stor grad vil rette opp skjevheten når det gjelder TV-tilbudet. For programtilbudets del er jeg også glad for at statsråden vil ta skritt for å sørge for at distriktstilbudet i Nordland nå blir fullt utbygd. En svært viktig del av NRKs allmennkringkastingsoppdrag handler om å fremme norsk og samisk språk og språkidentitet. Våre språk er satt under trykk, ikke minst fra engelsk. Det er derfor viktig at ikke bare programtilbudet i NRK i hovedsak skal bestå av sendinger på norsk, men det er også positivt at statsråden understreker musikkens betydning. At NRK skal ligge høyere enn de kommersielle radiokanalene når det gjelder formidling av norsk musikk, synes å være et rimelig krav. Jeg vil også legge til at det må legges til grunn at dette blir fordelt på de ulike kanalene, slik at hovedtyngden ikke blir lagt på én eller få av kanalene og det blir en skjev fordeling. Dette bør smøres jevnt utover. Planene om et nynorsk kompetansesenter i Sogn og Fjordane er viktig som ett av flere tiltak for å styrke bruken av nynorsk språk i mediene. Statsråden understreket i denne forbindelse særlig den språkpolitiske rolle distriktsendingene har i nynorskfylkene. Kompetansesenteret kan vise seg å få stor betydning i denne sammenheng. På sikt bør en se på om dette senteret ikke bør gjøres uavhengig av NRK, for å kunne være et senter som retter sine tjenester mot alle aktører innen etermedia. Statsråden er også opptatt av NRKs særlige ansvar for TV-tilbudet til barn og unge og at dette må styrkes ytterligere, slik at NRK kan lage et nasjonalt alternativ til de kommersielle kanalene. Det er ikke vanskelig å si seg enig i dette, likeså når det sies at dette må komme de samiske barna til gode. Samtidig kan det være på sin plass å understreke NRKs rolle og ansvar i forhold til dem som av en eller annen årsak har vanskelig for komme seg av gårde til kulturelle, religiøse eller sosiale arrangementer, det være seg eldre, uføre, mennesker med ulike former for funksjonshemming eller handikap, osv. For disse blir medietilbudet enda viktigere enn for oss andre, funksjonsfriske. Det er derfor særlig viktig at ikke minst NRK har sin bevissthet rettet mot det hele mennesket, med så vel materielle som eksistensielle og åndelige behov. Det er også positivt at NRK har en så vidt høy grad av teksting for hørselshemmede i sine fjernsynssendinger, og at statsråden påpeker at målet er å utvide dette, særlig når det gjelder direktesendte aktualitets- og debattprogram. Det samme gjelder forutsetningen om at NRK styrker tilbudet til andre minoritetsgrupper både i radio og fjernsyn. Til sist vil jeg ta opp et punkt som gjelder NRKs formidling av scenekunst og musikk, såkalte transmisjoner, fra de institusjonene som for en stor del er finansiert over statsbudsjettet. NRK har et uomtvistelig ansvar på dette området. Det er riktig at dette ble omtalt i Kulturmeldingen, slik statsråden nevnte, uten at noen ytret seg mot dette i debatten. Nei, så langt jeg har erfart, er det et utbredt ønske at slike transmisjoner skal komme i gang i langt større grad enn tilfellet har vært til nå. Dette har også vært etterlyst i flere budsjettinnstillinger de senere årene, senest i innstillingen til budsjettet for 2003, da en hel komite uttrykte at «det må legges økt trykk på begge parter for å sikre at publikum uansett bosted skal kunne oppleve flest mulige oppsetninger». Det er på denne bakgrunn forstemmende å lese i media at man ennå ikke er kommet til enighet om en avtale om slike transmisjoner. Jeg vil derfor til slutt i mitt innlegg i denne sammenheng anmode statsråden om å forklare hvorfor det aldri skal lykkes å få realisert dette kravet.