Marit Tingelstad (Senterpartiet), 1999-10-13:
«Et nyskapende Norge skal bidra til høy verdiskaping og velferd, og legge til rette for arbeid til alle.» Slik innledes trontalen. Nyskaping må skje innenfra, både i skolen og hos den enkelte. Mer vekt på skapende aktiviteter og kreativitet må framelskes. Dette er særdeles viktig i en tid der den sterke informasjonsflommen ikke bare virker forvirrende, men også passiviserer mange. TV-titting og dataspill tar stadig mer av barns tid. Barns iboende nysgjerrighet og skaperevne må gis best mulige vekstmuligheter. Dette forutsetter at tilpasset og differensiert opplæring blir virkeliggjort. Å fremme nyskapings- og utviklingsarbeid er et viktig mål for Regjeringen. Likeledes er det viktig å tilpasse innhold, arbeids- og vurderingsformer i skolen bedre til utviklingen i arbeids- og samfunnsliv. Framtidens arbeidsplasser har ennå ikke sett dagens lys, heter det, og informasjons- og kommunikasjonsteknologi vil være det helt sentrale redskapet. Kirke-, utdannings- og forskningskomiteens besøk i Silicon Valley tidligere i høst gav oss et godt innblikk i hvordan det der satses på nyskaping og næringsetablering. Norge har noe å lære av dette, selv om vi ikke direkte kan overføre det amerikanerne har erfart, til det er våre samfunn for forskjellige. Men én ting kan vi absolutt lære: Vi må kunne utvikle en kultur der det er lov å lykkes og å ikke lykkes i forhold til næringsetablering. Overfører man dette til skolen, kan det for elever som ikke får til sitt prosjekt i første omgang, lett føles som et taperstempel. Da kan kreativiteten drepes – det har vi ikke råd til. Ordtaket om at den som intet våger, intet vinner, må få gyldighet når det skal vurderes om et prosjekt fortjener å se dagens lys. Det er mange positive tiltak og resultater i kjølvannet av distriktspakken som Regjeringen fikk gjennomslag for i fjor. Men samtidig avdekkes det et regelverk som er ganske firkantet. Offentlige midler skal brukes fornuftig, men det må ikke bli slik at det gode blir det bestes fiende. Senterpartiet er derfor glad for at Regjeringen har satt i gang en gjennomgang for å få et enklere Norge for å rydde opp i skjemaveldet og andre byråkratiske irrganger. Entreprenørskap i skolen vil være et viktig bidrag til å få barna til å se verdien i å skape sin egen arbeidsplass. Det betinger et godt samarbeid med lokalt næringsliv. Det lokale handlingsrom som læreplanene gir mulighet for, må nyttes mye mer enn tilfellet er i dag. God læring krever engasjement, motivasjon og samhandling. Dette gjelder på alle nivåer i utdanningskjeden. Å få mer ut av befolkningens talent er et minst like aktuelt mål i dag som det var da det ble lansert for noen år siden. Dette gjennomsyrer stortingsmeldingen om etter- og videreutdanningsreformen. Jeg er svært glad for at dette følges opp i trontalen og i statsbudsjettet. Særlig viktig er det at voksne som ikke har fullført videregående opplæring, og er født før 1978, nå skal få rett til slik utdanning. Dette er en viktig forutsetning for videre kompetanseoppbygging, noe som er helt nødvendig for at Norge skal henge med som kunnskapsnasjon. Her er verdsetting og dokumentasjon av realkompetanse et viktig bidrag. Et system for dette er under utvikling. Likeså blir det viktig at opplæringen legges godt til rette for voksne, slik at motivasjon for læring stimuleres. Et nyskapende Norge er også avhengig av sterkere satsing på forskning. Trontalen, forskningsmeldingen og budsjettforslaget gir klare prioriteringer på dette området. Dette har gitt svært gode tilbakemeldinger fra fagmiljøer og næringsliv. Norge er en typisk råvarenasjon med et høyt lønnsnivå. Derfor taper vi konkurransen med andre land når det gjelder produksjon av en rekke varer. I denne situasjonen er det viktig at vi legger bedre til rette for utviklingen av design. Norge ligger på dette området milevis unna vår nabo Finland. Hvorfor må det være slik? Er det oljerikdommen som sløver oss? Heldigvis er søkningen til formgivningsfag og estetiske fag i videregående opplæring sterkt økende. Mange sier dette er beklagelig, da det ikke er jobber å få på dette området. La oss heller fokusere på denne muligheten til å skape nye arbeidsplasser innen bl.a. industridesign. Dette må skje samtidig som de gamle handverksfagene får sin renessanse, slik at vi kan ta vare på vår bygningsmessige kulturarv. De nevnte fagene har nemlig lidd en ublid skjebne i Reform 94. Bevisstheten på Norge som en kulturnasjon i videste forstand må stå sentralt ved overgangen til et nytt århundre og årtusen. Dette skylder vi våre forfedre og etterkommere.