Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-06-11:
Aller først takk til saksordfører for en ryddig og god gjennomgang av saken. Stortinget nærmer seg nå halvgått løp for perioden. Regjeringen har satt seg som mål at soningskøen skal avvikles innen 2009, og er tydeligvis villig til å gå langt for å oppnå dette. Det er positivt at soningskøen nå er på vei nedover. Høyre mener likevel det er grunn til å sette spørsmålstegn ved en del av de virkemidlene Regjeringen tar i bruk, herunder fordelingen mellom lukkede og åpne soningsplasser. Vi frykter at satsingen på åpne plasser vil øke presset ytterligere på lukkede plasser, og at dette medfører tidligere overføring av innsatte til åpen soning med andre rutiner for permisjoner og kontroll og dårligere forutsetninger for å forebygge rømninger. Lang soningskø må ikke brukes som en unnskyldning for å ta mindre hensyn til behovet for skjerming av samfunnet. Flere overføringer av utenlandske innsatte til soning i hjemlandet ville frigjøre lukket soningskapasitet. Høyre forutsetter at arbeidet med flere bilaterale avtaler om overføring nå gis aller høyeste prioritet av Regjeringen. Den foreliggende proposisjonen har hovedfokus på kapasitetsutvidelse, men sier lite om bedre innhold i soningen. Dette harmonerer dårlig med lovnadene i Soria Moria-erklæringen. Høyt trykk på køavvikling betyr også at fengslene for tiden er fylt til randen. Jeg vil spesielt peke på den vanskelige soningssituasjonen ved Ila fengsel, og undrer meg over at dette ikke er berørt i proposisjonen, all den tid vi snakker om forvaringsdømte, som er noen av de mest krevende innsatte vi har i norske fengsler. De Ila-ansatte har slått alarm fordi det er kø inn til Ila og kapasiteten for forvaringsdømte er sprengt. Men de har også slått alarm fordi Ila fengsel ikke har fått tilført ressurser som sikrer forvaringsdømte et tilbud om program og aktivitet under soning. Jeg tror vi kan enes om at meningsfylt innhold i soningen øker sjansen for vellykket rehabilitering. Vi må ikke komme i en situasjon der forvaringsdømte og andre farlige kriminelle løslates uten at det er gjennomført forsvarlig rehabilitering. Høyre mener at kvalitet i soningen er avgjørende for å bygge en trygg plattform for et kriminalitetsfritt liv etterpå. Derfor har Høyre foreslått økte bevilgninger til undervisning i fengslene. Målet er mer skreddersydde soningsprogrammer og flere og klarere krav til de innsatte om deltakelse. Dersom arbeidet med rehabilitering koordineres bedre, kan vi også på sikt redusere antall arbeidsuføre. Bondevik II-regjeringen innførte en prøveordning med inngåelse av forpliktende avtale om soning i behandlingsinstitusjon for domfelte som hadde begått mindre forbrytelser, som vinningsforbrytelser m.v., og som var rusavhengige, men der brudd på vilkår om behandling skulle bety tilbakeføring til subsidiær straff, som f.eks. ubetinget fengsel. Høyre er tilfreds med at Regjeringen nå følger opp dette initiativet som gir rusavhengige en ny sjanse til et bedre liv, med fokus på at man skal kunne etablere seg og komme i gang med arbeid eller utdanning når man er ferdig med soning. Men la meg i denne sammenheng knytte en kommentar til narkotikamisbruk i norske fengsler. Det er velkjent at narkotika representerer et betydelig problem, og at de ansatte i fengslene gjør en stor innsats for å avdekke forsøk på innsmugling og innsattes bruk av stoff. Derfor er det svært beklagelig når vi sist fredag på TV 2 fikk kunnskap om at helsetjenesten ved Ila skal ha delt ut brukerutstyr i form av sprøyter til innsatte. Dette er selvfølgelig helt uakseptabelt hvis det medfører riktighet, og jeg vil konkret spørre statsråden om hva som skjer videre i den saken: Er det slik at helsetjenesten i fengslene kan tillate seg nærmest hva som helst under dekke av taushetsplikten, og er det slik at helsetjenesten opptrer som en stat i staten helt utenfor fengselsledelsens kontroll? Alle innsatte har krav på en individuell soningsplan for å oppnå bedre rehabilitering og mer systematisk oppfølging under og etter soning. Dessverre tyder mye på at mange innsatte ikke får oppfylt denne retten. Høyre fremmer derfor et forslag om at ordningen med individuelle planer i soningen må evalueres, og ber Regjeringen komme tilbake med eventuelle forslag til tiltak for Stortinget senest høsten 2008. Jeg må si at vi blir jo ganske skuffet når vi snakker om senest høsten 2008, og konstaterer at regjeringspartiene ikke vil være med på å støtte et forslag om en slik evaluering. Psykiatriske sykehus har i dag omsorg for psykisk syke som har begått alvorlig kriminalitet, og som ikke er soningsdyktige. Flere alvorlige episoder bare det siste året tyder på at psykiatrien ikke tar nødvendig hensyn til sikkerhet for samfunnet rundt når de legger sine daglige rutiner, innvilger permisjoner mv. Høyre er ikke uenig i at pasientens beste skal ha fokus, men for at ordningen ikke skal komme i miskreditt, må det ved vurdering av permisjoner også legges stor vekt på den handlingen som er begått, og den fare det eventuelt er for gjentagelse ved tidlig adgang til frigang uten ledsager. Samfunnet må videre utvikle relevante tiltak som sikrer tilstrekkelig reaksjon overfor psykisk syke som begår mindre kriminalitet, og som er for syke til å sone i fengsel, men for friske til å bli tvangsbehandlet i psykiatrien. Dette er mennesker som bør gis en bedre beskyttelse mot seg selv, ikke minst av hensyn til de lokalmiljøene som nærmest føler seg terrorisert av vedkommende. Høyre håper det utvalget som utreder problemstillingen, kan konkludere tidlig i 2008, slik at vi kan få et tilbud eller få vite hva vi skal gjøre i forhold til denne typen personer, som åpenbart har store problemer, men der vi i dag står nokså rådløse med hensyn til hva vi skal foreta oss. I tilfeller der psykisk syke idømmes behandling, mener Høyre dessuten det må vurderes om kriminalomsorgen skal ha hovedansvaret for den ytre sikkerhet, innvilgelse av permisjoner mv., og at dette skjer i et samspill der psykiatrien blir en mer integrert del av kriminalomsorgen med sitt behandlingsopplegg. Det vil være rolleavklarende – psykiatrien vil kunne konsentrere seg om omsorg og behandling uten å ha en straffeutførende funksjon som normalt tilligger kriminalomsorgen. Høyre fremmer derfor også forslag i samsvar med dette. Høyre støtter endringene i straffegjennomføringsloven § 16 for å kunne gjøre mer aktivt bruk av ordningen for dem som trenger det. Vi mener likevel loven bør ha en presisering av ivaretakelse av sikkerheten til familien og samfunnet rundt og har foreslått en endring av § 16 i tråd med dette. Regjeringen har i denne saken fremmet ulike forslag som skal bidra til å hamre køen ned, fort. Fra Høyres side mener vi Regjeringen er i ubalanse i forhold til folks rettsoppfatning og det faktum at Regjeringen legger til rette for soningsforhold som oppfattes som mer liberale og som en overprøving av domstolens idømte straff. Videreføringen av fremskutt prøveløslatelse slik at dette nå er regelen og ikke unntaket, og forslaget om elektronisk hjemmesoning klinger dårlig i ørene til folk. Enda mer spesielt er det at Regjeringen legger opp til at hjemmesoning som alternativ til fengsel ikke skal besluttes av domstolen. Soning i hjemmet med elektronisk kontroll reiser flere spørsmål og vil stride mot folks rettsoppfatning. Hvordan vil samfunnet svare ofre for kriminalitet som dermed kan oppleve at den domfelte får oppholde seg i sitt hjemmemiljø under soning? Høyre vil påpeke at det framlagte forslaget fra Regjeringen bryter med et sentralt prinsipp i norsk rettsvesen der domstolen tar beslutning om straffealternativ. Regjeringen synes å ha omgått dette prinsippet ved å definere straffegjennomføring med elektronisk kontroll som en soningsform som det da tilligger Kriminalomsorgen å vurdere. Høyre er videre overrasket over at Regjeringen ikke vil skille mellom de tilfeller der soning med elektronisk kontroll kan være hovedstraffen ved dommer inntil fire måneder, og der soning med elektronisk kontroll benyttes som et ledd i rehabiliteringen og utslusing mot slutten av en lengre dom. Høyre vil vise til de negative erfaringene med dagens voldsalarm, og forutsetter at ordningen med soning med elektronisk kontroll ikke iverksettes før ny og sikrere teknologi er på plass og samfunnets sikkerhet blir ivaretatt, samtidig som Kriminalomsorgen også må tilføres ressurser til oppfølging ved slike soningsvilkår. Antall gjengangere er mange i norske fengsler. Dersom vi skal unngå oppbygging av ny kø og nye skippertak, er det Høyres oppfatning at særlig to grupper må vies den største oppmerksomhet: Unge lovbrytere må stoppes så tidlig som mulig, og gjengangerne må ut av sirkulasjon. Høyre mener Kriminalomsorgen må lære av de positive erfaringene med forsøk med mentorordning. Dette sikrer den domfelte et fast holdepunkt og støtte i hverdagen under og i den avgjørende fasen etter løslatelse fra soning. Utvidet bruk av samfunnsstraff vil kreve økt innsats fra Kriminalomsorgen i form av tettere oppfølging av den enkelte domfelte. Særlig når det gjelder de yngste lovbryterne, er det viktig å ha en variert meny av tiltak som åpner for fleksible og mest mulig tilpassede soningsforhold. I Danmark har man innført ordninger der domfelte i passende alder og når det er forsvarlig, kan sone deler av straffen som beboer i et frivillig studentkollektiv. Rekrutteringen til kollektivene skjer på frivillig basis og ved hjelp av økonomiske incentiver, som redusert husleie mv., mot at disse studentene forplikter seg til å bidra aktivt til rehabiliteringen og til at den domfelte kan bygge et nytt og sunnere nettverk for den som skal tilbake til samfunnet. Etter inspirasjon fra Danmark har Høyre fremmet et forslag der man ber Regjeringen vurdere etablering av et prøveprosjekt med frivillig studentkollektiv etter mønster av Danmark. Jeg vil faktisk her i dag appellere til regjeringspartiene å vurdere om ikke det er et forslag man kunne støtte. Til slutt vil jeg bare vise til at saksordføreren har redegjort for en inkurie, en feil som var i innstillingen. Jeg vil også ta opp forslagene nr. 1–3, fra Fremskrittspartiet og Høyre, og forslag nr. 6, fra Høyre.