trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Afshan Rafiq (Høyre), 2010-12-09:
Før de rød-grønne tok over, pleide statsråd Kristin Halvorsen å fremheve tilgrisede dovegger i skolen som det store beviset på forfallet i skolen. Det kan hende at det har blitt mindre skrift på veggene på toalettene, og det er selvsagt bra, men det fundamentale problemet i norsk skole er ikke toalettene. Det fundamentale problemet er at en av fem elever ikke er i stand til å skrive noe fornuftig på disse doveggene. Det er også et problem at ⅓ av elevene på videregående skole avbryter utdanningen eller ikke består eksamen. Hvorfor er det slik? Jeg håper statsråden kanskje kan gi et svar på det. Det begynte jo så bra. Som et av de første land i verden innførte Danmark-Norge en obligatorisk grunnutdanning for alle allerede i 1739. Det har betydd utrolig mye for at evner og innsats, og ikke far og mors lommebok, skulle få mer å si for den enkeltes fremtid. En god grunnskole utgjør forskjellen mellom et klassesamfunn og et samfunn med muligheter for alle. Derfor kan vi ikke tillate at skolen feiler og svikter elevene. Høyre kommer alltid til å være den offentlige skolens fremste kritiker, og dermed dens aller beste venn. Det er tydelig at de rød-grønne har innsett at mange av deres gamle ideer har vært for dårlige. Men de har ikke erstattet dem med noen nye. I forrige periode var det epler og pærer som var den store saken. I denne perioden er det ideen om at skolefritid er viktigere enn skoletid. Og jeg må si at SV fortsetter å anstrenge seg hardt for å finne andre temaer å snakke om enn dem som teller, som f.eks. flere gode lærere, flere gode rektorer og større faglige krav til elevene. Det virker som om de rød-grønne har mistet troen på sin egen gamle skolepolitikk, men de vet ikke helt hva de skal erstatte den med. For mange virker det som om deres skolepolitikk mangler retning og engasjement, og den mangler fokus på kunnskap og kvalitet. Den norske skolen er ikke i dag det byggverket mot klassesamfunnet som vi i Høyre ønsker at den skal være. Kunnskapsreformen må fortsette med glød, engasjement, tydelighet og en klar idé om hva som må prioriteres. Det er faktisk veldig viktig at Skole-Norge får tilbake den gløden og det engasjementet som man hadde under Høyres regjering, hvor man hadde klare prioriteringer og høye krav, og hvor man tok sikte på tøffe utfordringer. Skolen trenger Høyres skolepolitikk – det er det som er viktig nå. Som et bevis på det kan jeg vise til de gode resultatene som vi har i Oslo-skolen.
Kristin Vinje (Høyre), 2010-12-09:
Jeg reagerer på de negative påstandene som kommer fra enkelte rød-grønne representanter nettopp om skolepolitikken i Oslo. Det er viden kjent at Oslo har landets beste skole, og det betyr jo ikke at vi er fornøyde eller ferdige med utviklingen. Vi vil fortsatt fram og opp, og det jobber vi med kontinuerlig. Clemet sier til Dagsavisen i dag: Se til Oslo, det er der man går foran når det gjelder å innføre Kunnskapsløftet i praksis. Jeg tror folk flest har fått med seg hvem det er som hele tiden har tviholdt på kunnskap i fokus og måling av resultater, nettopp for å sikre målrettet innsats for å sikre høyt læringstrykk. Da Kunnskapsløftet ble lansert, var SV tidvis mot nasjonale prøver, mot eksamen, mot karakterer, mot opptakskrav i lærerutdanningen og mot klare kompetansemål. Da stortingsmeldingen om Kunnskapsløftet ble lagt fram, sa SV at dette var et tilbakeskritt. Det er bra at det tydeligvis ikke gjelder lenger. Da Høyre overtok byrådsmakten i Oslo i 1997, var skolen en av våre mest lukkede samfunnsinstitusjoner. Vi visste lite om elevenes læringsutbytte og enda mindre om hva som skulle til for å heve kvaliteten i norsk skole. Og siden 1997 har det vært satset på kvalitet og innhold i skolen gjennom økt timetall, lese- og skriveopplæring allerede fra 1. klasse, og systematisk kartlegging og åpenhet om læringsresultater i Oslo. Det ble sagt fra denne talerstolen tidligere i dag at Oslo kutter i etter- og videreutdanning av lærere. Nei, det kjenner jeg meg ikke igjen i. I Oslo fortsetter vi med det vi kaller lærerløftet. I tillegg til statlige midler og tiltak i forlengelsen av Kunnskapsløftet har Oslo hele tiden satset hardt på egne målrettede tiltak for mer kompetente lærere og skoleledere. Tre av de viktigste er: egen stipendordning for videreutdanning av lærere. Vi tilbyr også forsterket lærerutdanning for nyutdannede lærere i Oslo-skolen. Dessuten har vi i lang tid satset sterkt på skoleledelse, med et eget samarbeid om mastergrad ved BI. Elevene som er målt i PISA for 2009, er elever som begynte på ungdomsskolen da Kunnskapsløftet ble innført. Oslo er helt i tet, og det er særlig viktig at Oslo i 2010 har betydelig færre elever på det laveste nivået. Dette ser vi på som et resultat av skolepolitikken vår de siste årene, og vi satser knallhardt på basisfagene. I Oslo har vi satset hardt på kartlegging og har full åpenhet om hvordan skolene presterer. Vi greier å løfte elevene som sliter mest, og samtidig utfordre de flinkeste, noe som er viktig i en by med en så sammensatt elevflokk som vår, hvor fire av ti elever har minoritetsbakgrunn. Forskere som har fulgt utviklingen i norsk skole tett, mener at nasjonen har mye å lære av Oslo-skolen. I Oslo er det kun 8 pst. av elevene som tilhører de med svakest faglig nivå, mot 20 pst. på landsbasis. I tillegg vet vi at barn med lavt utdannede foreldre gjør det bedre i Oslo enn i landet for øvrig. Det viser at Høyres skolepolitikk, slik den praktiseres i Oslo, ikke bare skaper de beste resultatene, men også bidrar til å skape sosial mobilitet, og det er svært viktig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Etter å ha lyttet til debatten i hele dag kan jeg ikke la historieforfalskningen fra statsråd Halvorsen stå ubesvart. Man skriver ikke historie ved å forfalske den nære historie. Punkt 1: Skoler er ikke kommersielle hvis de har forbud mot å ta ut utbytte. Da er jo også alle ideelle institusjoner som driver innenfor helse og innenfor skole, kommersielle, for de tar i alle fall ut nok til å kunne betale sine ansatte. Det var forbud mot å ta ut utbytte. Når vi bruker uttrykk som «22 000 søknader», er ikke det det samme som at de er godkjente, bl.a. fordi kravet til ikke å ta ut utbytte ligger der. Punkt 2: Oslo-skolen. Det er å underslå et faktum at Oslo-skolens gode resultater er der på tross av at man har det største innslaget i hele landet av elever med innvandrerbakgrunn. Nå sier ikke jeg at det nødvendigvis er noe negativt i det. Men det er jo klart at det er en utfordring å ha elever i sitt skoleverk som har en noe svakere norskbakgrunn enn andre elever. Det gjelder jo særlig de som har kommet til landet, og som ikke er født her. På tross av det gjør Oslo-skolen det bedre. Så jeg er enig i avslutningen, at Oslo-skolen fortjener honnør, men det kunne kanskje vært sagt på en litt tydeligere måte. Punkt 3: Så er det å underslå et faktum at det faktum at Oslo-skolene har vært åpne om resultatene mellom skolene – ikke mellom elevene, men mellom skolene – har gitt et konkurranseelement som har vært stimulerende, bl.a. fordi de skolene som ikke har klart det godt nok, har fått ressurser til å utvikle seg bedre og derfor etter hvert har nådd frem i konkurransen. Så det er et element av konkurranse som er avgjørende for kvalitetsutviklingen i Osloskolen, som SV er imot, men som de ikke har klart å stanse på grunn av lovteksten, og det har bidratt til at Oslo-skolen i dag er en god skole. Det er også en del av virkeligheten og dermed også en del av historien.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Det er en myte at gode og dårlige skoler i Oslo er avhengig av om de ligger øst eller vest. Vi har masse gode eksempler, ikke minst innenfor videregående, på at skoler i vest har fått dårlige resultater, men kjempet seg opp, og skoler i øst har også kjempet seg opp på listen. Det er et element av konkurranse som bl.a. gir en utfordring til lærerkollegiet, som de tar på alvor. Så er jeg glad for at statsråd Halvorsen nå bekrefter to ting. Det faktum at Oslo-skolen har et meget stort innslag av innføringsklasser, er selvfølgelig en utfordring når det gjelder å oppnå resultater i nasjonale prøver – det må vi alle erkjenne. Antall innvandrerelever som er født i Norge og derfor kan ha noe svakere beherskelse av bl.a. norsk, er også en utfordring, for å si det på den måten. Når det gjelder OECD-resultatene, tror jeg ikke man kan si at det foreligger noen forskning som klart dokumenterer at forskjeller i skolers eierform har noen betydning for hvordan resultatet er på landsbasis. Men forskjell i pedagogisk utforming av skoler kan nok ha betydning. Det er klart at det faktum at det er noen ulikheter i pedagogisk innretning mellom skoler i samme land, kan være en stimulans mer enn det er et problem. Forskjellen mellom engelske skoler, altså skoler i Storbritannia, går jo ikke nødvendigvis på eierformen, men det går på tradisjon. Pedagogisk ulikhet kan også virke stimulerende – det synes jeg statsråden skulle erkjenne etter hvert.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Jeg er glad for det siste som statsråden sa om Oslo-skolen, at man bruker ressurstildeling for bl.a. å motvirke ulikhet i sosial bakgrunn. Skolen skal bidra til å utjevne det. Alle skal kunne løftes gjennom skolen. Men for å vite hvilke skoler som sliter med de største problemer, er det ganske viktig å ha en kartlegging. At den skal være hemmelig, bare begrenset til Oslo bystyre eller Oslo skolestyre, ville virke kunstig – at ikke lærerne selv skulle få vite om det, og elevene få vite om det. Den grad av stimulans som ligger i det, er iallfall viktig. Så har statsråden nå i og for seg avskaffet begrepet «kommersielle skoler», som er blitt brukt i debatten, for kommersielle er de ikke når de ikke kan ta et utbytte. Det ville i så fall være en absurd definisjon av kommersialisering. Da er altså Røde Kors også veldig kommersiell fordi de har evnen til å betale sine ansatte. Så begrepene «kommersielle skoler» og «privatisering» hører ikke hjemme i debatten om skolepolitikk, i hvert fall ikke med de partier som er representert i denne salen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Følgende faktorer – for det første: en partileder og statsråd som ikke kan loven om partifinansiering, og tilbakeholder opplysninger om dette helt inntil saken offentliggjøres. Da tilbakebetales pengene, altså når Statistisk sentralbyrå offentliggjør bidraget. For det andre: forsøket på å tildekke det faktum at det var reelle partibidrag, og ikke var noe prosjektstøtte. Jeg synes det er godt dokumentert gjennom høringen at det var ønsket om bidrag i en valgkamp som var beveggrunnen, og ikke ønsket om å lage utredninger om fornybar energi. Så vidt jeg vet, har Senterpartiet laget mange slike utredninger. Det er et av de temaer som Senterpartiet kan godt, og selv har fokusert på, så behovet for ytterligere utredning om dette midt i en valgkamp synes jeg er dårlig dokumentert. Som et siste moment: Ikke minst statsråd Navarsetes tilbakeholdelse av opplysninger om disse bidragene har bidratt til at offentligheten har satt spørsmålstegn ved om statsrådene var påvirket av det i sin embetsførsel. Og det er i seg selv kritikkverdig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Ja, jeg mener at statsrådens holdning til habilitet er dokumentert ved at man ikke selv har foretatt en tilstrekkelig vurdering av den uttalelse som forelå fra Justisdepartementets lovavdeling. Vi har eksempler på at Lovavdelingen har sagt at jo, her er det ikke grunn til å være inhabil, men statsråden har allikevel gjort det for å sikre seg trygghet og uavhengighet i forhold til avgjørelsen. Slik har ikke embetsførselen vært i denne saken. Og punkt to: Ja, det å tilbakeholde opplysninger, sitte med kunnskap om at man f.eks. i underutvalget er med på å utnevne folk som sitter sentralt hos bidragsyterne, er et eksempel på embetsførsel som jeg synes er kritikkverdig politisk sett.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Det takker jeg for at jeg får anledning til. Ja, jeg føler meg ytterst bekvem med at saken har fått en offentlig belysning og en parlamentarisk behandling. Jeg tror det har bidratt til at dette ikke skjer en gang til. Jeg tror Senterpartiets leder nå er meget klar over partiloven om hun ikke har vært det tidligere, og det har hun jo ikke vært. Jeg føler meg også bekvem med at sakens offentlighet har fått ganske bred støtte. Jeg har knapt nok sett en eneste avis, eller presseorgan, som har kritisert Stortinget for å ta dette opp, altså at kontrollfunksjonen her skulle gå for langt. Det at representanten Kolberg mener det, er ikke veldig overraskende. Han er satt til å beskytte en regjering. Men de som står litt mer uavhengig, f.eks. presseorganer og media for øvrig, har ikke ytet noe kritikk på at Stortinget har tatt dette på alvor, i det hele tatt. Det underbygger min trygghet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Nei, det er ikke nødvendig, det. Den har Senterpartiet allerede innledet. Senterpartiet har offentliggjort interne partidokumenter i denne saken, men bare ikke det vi ba om. Så det er ikke nødvendig å spørre oss om det, man kan spørre Senterpartiet om det. Det er galt at jeg undergraver Justisdepartementets lovavdeling. Jeg har understreket at de har en god juridisk vurdering av det, men det er ikke det hele, og der er representanten Kolberg og jeg enige. Det trengs en politisk vurdering i tillegg til den lovmessige. Under høringen var vel Venstres representant Skei Grande inne på et eksempel på at en statsråd faktisk fikk følgende beskjed fra Lovavdelingen: Du er ikke inhabil i denne saken. Men statsråden sa: For å være sikker vil jeg faktisk være inhabil, for bare det at det har vært reist spørsmål om min habilitet, er så alvorlig at jeg velger å erklære meg inhabil i saken. Det er ikke å avstå fra ansvar, for det blir alltid en annen settestatsråd som gjør jobben, men det er for å gi trygghet for at saken behandles med full integritet og uavhengighet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Nei, det burde være unødvendig å drive slike kurs, men når partiledere, eller i hvert fall partier, som selv har vært med på å vedta loven, ikke skjønner loven og ikke husker den, tror jeg det er ganske viktig. Og jeg tror det er viktig også å demonstrere overfor folk flest, velgere, kall det hva du vil, den store befolkning, at når partier vedtar lover for seg selv, så skal de også gjelde. Det er riktig at statsråd Navarsete nok har lagt seg flat i pressen ved en rekke anledninger, men jeg tar fortsatt Stortingets kontrollfunksjon såpass på alvor at jeg mener at presseoppmerksomhet i seg selv ikke overflødiggjør en parlamentarisk kontrollbehandling i tillegg. I gamle dager var SV veldig opptatt av Stortingets kontrollfunksjon. De siste fem årene har det vært litt mindre opptatthet av det. Det kan vel ikke være helt tilfeldig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Det er vanskelig når man blir spurt om det.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Det er et omfattende spørsmål å svare på, men til syvende og sist er det, innenfor Grunnloven og lov og regelverk, representantene selv som bestemmer hva som hører hjemme i Stortinget. Det er det vel en lang tradisjon for. Så har vi visse uskrevne regler om forholdet mellom storting og regjering, som jeg er en sterk tilhenger av at man skal respektere. Men jeg tror nok det er en litt for formalistisk betraktning å si at en statsråd er statsråd fra 9 til 16 og så partileder fra kl. 16 og utover kvelden og natten, og at det siste har vi ikke noe med. Det tror jeg nok er en betraktning som i alle fall ikke hører hjemme i en moderne oppfatning av Stortinget og Stortingets kontrollfunksjon, så lenge partilederen er medlem av regjeringen, Kongens råd.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Bare to kommentarer: Det er nok massevis av eksempler i historien på at partiledere som ikke har vært medlem av parlamentet, Stortinget, har vært utsatt for kritikk. Jeg har nesten ikke opplevd debatter uten at det har skjedd, enten det var partileder Erling Norvik i sin tid, eller det var Reiulf Steen, eller liknende. De har vært sitert og utsatt for kommentarer og kritikk fra talerstolen – ikke som kontrollsaker, men Stortinget står fritt til å kommentere hva de vil innenfor det politiske liv. Så til habiliteten: Det er jo slik at parlamentet, Stortinget, må kunne ha en oppfatning av en statsråds håndtering av sin habilitet/inhabilitet uavhengig av Lovavdelingens vurdering. Lovavdelingens vurdering er et råd. Det er statsråden som står ansvarlig for avgjørelsen og sier at jeg vil, på bakgrunn av det rådet jeg har fått, erklære meg habil eller inhabil. Det er statsrådens avgjørelse, og så lenge det er en statsråds avgjørelse, vedrører det Stortinget.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Nå hadde jeg litt problemer med å skjønne spørsmålet. Er det en definisjon? Vel, det gis ikke noen definisjon, men representanter for opposisjonspartiene sier i innstillingen at ja, en statsråd som behandler saker som gjelder selskaper som har vært aktive bidragsytere, vil kunne være inhabil – ja, med stor sannsynlighet. Men det er som jeg sa i mitt innlegg: Det vil bli en hypotetisk vurdering, for det kommer an på sakens natur, osv. Men her har det altså vært et – eller for å si det på en annen måte: Grunnen til at dette er forbudt, det er jo en grunn til det, er at selskaper som er under offentlig eie, meget lett kan komme på en statsråds bord, ikke som en av mange saker, altså ikke som et gårdsbruk av 20 000 gårdsbruk, men som én enkeltsak som vedrører bare det selskapet. Derfor er det jo forbudt, og derfor er det inhabilitet i forhold til disse sakene, som det er særlig viktig å være aktpågivende overfor.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
For det første: I innstillingen omtaler man bare selskaper som er offentlig eid, og derfor er det helt umulig for representanten Borten Moe, selv om han aldri så mye vil det, å snakke om noe annet. Det er kun offentlig eide selskaper som omtales i innstillingen. Inhabilitet eller habilitet i forhold til andre bidragsytere som altså har lov til å gi, er ikke omtalt i innstillingen og er derfor ikke tema for debatten. Til det siste spørsmålet legger jeg forklaringene til grunn. Men jeg tillot meg å gi uttrykk for undring – og det er jeg ikke alene om i innstillingen – over at olje- og energiministeren var ukjent med et prosjekt som sto såpass sentralt i partiets valgkamp som fornybar energi.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Jeg tok ikke replikk på representanten Kolberg fordi jeg har levd så lenge at jeg har gitt opp tanken på å få representanten Kolberg til å fremstå som maktkritisk til Arbeiderpartiet. Jeg vet ikke om jeg er alene om det, men jeg har en følelse av at det er en del blant oss som nok er i den gruppen. Men jeg stiller representanten Langeland i en litt annen gruppe. Han har da sannelig vært kritisk til sitt eget parti så det holder, og til dels også til «makta» så det holder. Derfor synes jeg også det er en underlighet at han kaller det å drive kontrollhøring for å se om en statsråd har opptrådt upartisk, et sirkus. Er dette virkelig representanten Langeland av godt gammelt merke? Eller er han utkommandert?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Jeg merket meg også en annen argumentasjon, nemlig at saken ikke førte til at det ble fremmet forslag om mistillit i saken, og derfor burde det ikke være en kontrollsak. Da vil jeg bare be representanten tenke over hvor mange kontrollhøringer han har vært med på i sin korte periode i komiteen – for ikke å si hvis man skulle legge til forrige stortingsperiode – som har medført høringer og omfattende innstillinger uten mistillit, men med en viss kritikk, kanskje, av statsråder. Hvis man går tilbake i tid, vil man altså finne dette under Bondevik II-regjeringen, at det har vært fremmet slik kritikk uten at det har vært fremmet mistillitsforslag. Jeg tror det er en ny parlamentarisk praksis at man skulle avstå fra høringer og saker i kontrollkomiteen hvis det ikke blir mistillit. Det ville i så fall være en begrensning av kontrollfunksjonen som vil være stikk i strid med alt hva SV har stått for i – for å bruke uttrykket litt pompøst – nyere parlamentarisk historie. Men det omfatter iallfall så lenge SV har eksistert!
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Det lar seg ikke skjule at regjeringspartiene før saken ble åpnet i komiteen, mente at det ikke ville fremkomme noe nytt. Og da er det ikke rart at de mener det gjennom hele prosessen. De har bestemt seg for at uansett hva som skulle skje her, uansett hva statsrådene svarer, fremkommer det ikke noe nytt. De presterte også å si at statsrådens nye erkjennelse av at man burde ha informert en partikollega om saken, ikke var nytt fordi det ikke hadde stått i en avis. Jeg tror faktisk parlamentet må ha en egen dagsorden og ikke bare følge medias kontrollvirksomhet. Til slutt: Jeg undrer meg også over at SV nå mener at Lovavdelingens forståelse ikke kan diskuteres i Stortinget. Hvor hadde vi vært hvis ikke Stortinget hadde hatt frihet til å diskutere Lovavdelingens tolkning av bestemmelsene om rederibeskatning eller Opplysningsvesenets fond? Vi vet jo at det var uenighet i regjeringen i begge saker. Det var uenighet i regjeringspartiene, og regjeringen tapte i Høyesterett, og så skulle ikke Stortinget ha anledning til å gå inn og ha en åpen diskusjon om faglig gode råd fra Lovavdelingen, men som det er mulig å ha en oppfatning om.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Jeg må nok si at jeg synes at representanten Borten Moe etter rimelig kort tid har en evne til å opptre bastant i forhold til Stortinget på et historisk grunnlag, som jeg i og for seg er lite imponert over. Men jeg noterer meg særlig uttrykket om at denne sal kjenner ikke Senterpartiet. Ja, da skulle det blitt mye rart av debatter, hvis Stortinget skulle trekke skillelinjen at man bare skulle kontrollere embetsførselen til statsråder, og ikke kunne kommentere samme opptreden samme personer har som partiledere. Det har man lang erfaring for å gjøre. Så til mitt anliggende, uttalelsen om at det har denne salen ikke noe med, altså denne saken. Det er da faktisk i strid med hva Stortinget mener, for Stortinget har gitt mindretallet i kontrollkomiteen en adgang til å reise saker. Da er det med andre ord mindretallets rett til å få saken belyst gjennom vanlig prosess som ligger til grunn for det. Så kan man være uenige om hvilke saker som skal reises. Jeg skjønner godt at representanten Moe sier at det er på tide å sette punktum i denne saken. Det har han ment i flere uker. Men den retten mindretallet har, er det faktisk et enstemmig storting som har slått fast, og det er dét representanten Borten Moe bestrider.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-12-09:
Det er jeg uenig i så lenge deres partilederfunksjon og den kunnskap de har fått som partiledere, direkte påvirker, eller kan påvirke, deres opptreden som statsråder, altså deres embetsførsel. Når det er en slik sammenheng, eller kan være en slik sammenheng, har Stortinget rett og plikt til å belyse det. Å sette et slikt skille og si at statsråd Navarsete som partileder visste om bidraget, men som statsråd visste hun ikke om det, ville vært en ren umulighet. Derfor er det mindretallets rett å belyse dette når man ønsker det. Det har Stortinget slått fast enstemmig tidligere ved behandling av Stortingets forretningsorden og bl.a. opprettelsen av kontrollkomiteen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Dette må bero på en alvorlig misforståelse. Dette handler altså om hvorvidt den statlige tomtefesteinstruksen skal gjøres gjeldende for Opplysningsvesenets fond, som har et eget grunnlovsvern i Grunnloven § 106. Det dreier seg altså ikke om tomtefesteloven og tomtefestelovens generelle bestemmelser, men om innfrielsesbestemmelser og leiebetingelser som er gunstigere enn det som følger av tomtefesteloven. Opplysningsvesenets fond skal selvfølgelig, som alle andre, forholde seg til tomtefesteloven. Det denne saken dreier seg om, er en instruks som ville gitt gunstigere betingelser enn det tomtefesteloven legger opp til.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Jeg må fortsatt si at jeg tror dette må bero på en misforståelse, for disse sakene henger i grunnen ikke sammen. Dette handler altså ikke om tomtefesteloven eller tomtefeste generelt. Dette handler om særskilte bestemmelser i forhold til Opplysningsvesenets fond, og vi har behandlet dette i Stortinget svært mange ganger. Tomtefesteloven ligger jo til grunn for alle fester som vanlig, men regjeringen – representanten Borten Moe er jo en del av det parlamentariske grunnlaget for regjeringen – har altså gått inn for å gå ut over de premissene som ligger i tomtefesteloven. Og det har vist seg å være grunnlovsstridig hva gjelder tomtefeste i forhold til Opplysningsvesenets fond.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
President, jeg oppfattet ikke at representanten Kolberg stilte noe spørsmål, så jeg har i grunnen ikke noe å svare på.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Da kan jeg med glede henvise til innlegget jeg nettopp holdt, hvor disse tingene var relativt godt omtalt. Jeg forstår at representanten Kolberg synes det er irriterende at det ikke kan legges frem en e-post-link eller en konkret sak som sier at her er det handlet i strid med regelverket. Men hvis det hadde skjedd, hadde selvfølgelig også konklusjonen vært en annen, for da hadde det ikke vært grunnlag for å ha tillit til de statsrådene som i dag sitter og lytter i stortingssalen. Det vi har gjort, er å vurdere det vi har tilgjengelig, og konkludere basert på det. At representanten Kolberg ikke synes det er godt nok, det kunne jeg i grunnen si før denne replikken ble holdt. Og jeg tror, uavhengig av hva jeg kommer til å si i det videre replikkordskiftet, aldri at vi kommer dit hen at representanten Kolberg vil være fornøyd med mine svar.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Det skal jeg med glede gjøre, og jeg er svært glad for det spørsmålet. Det er altså slik at Justisdepartementets lovavdeling selv sier at de er et redskap for regjeringen. De gir regjeringen råd i juridiske spørsmål. Og jeg må si at Lovavdelingen normalt sett, som har en rekke dyktige jurister, vil komme med relativt gode juridiske betraktninger i mange sammenhenger. Men det har vist seg nå i tre høyesterettsdommer faktisk i år at Lovavdelingen har tatt feil. Og det betyr at det ikke er slik at Lovavdelingens uttalelser er mer enn nettopp det: juridiske uttalelser og betraktninger. Og de tilhører altså regjeringsapparatet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Det synes jeg var en litt underlig replikk. Jeg mener at kontroll- og konstitusjonskomiteen her har gjort et grundig og godt arbeid. Det er jo helt feil når det blir hevdet at det ikke kom noe frem i den åpne høringen. Det gjorde det. Der kom bl.a. statsråd Navarsetes beklagelse for hennes håndtering frem. Det ville ikke kommet frem uten at vi hadde en åpen kontrollhøring. Det er en rekke opplysninger rundt denne saken som det har vært viktig å diskutere. Jeg mener ærlig talt at hvis dette hus ikke er opptatt av å sikre tillit til regjeringens behandling, upartiskhet i forvaltningens behandling av saker, ja hva skal vi da være opptatt av? Det var helt klart helt frem til vi avholdt kontrollhøringen og for så vidt dels helt til i dag, uklart i hvilken grad den upartiskheten hadde vært reell. Det mener jeg er helt sentrale punkter som denne komiteen skal holde på å jobbe med. Hvem er det som har ført dette frem? Jo, det er selvfølgelig den manglende evnen som disse statsrådene har hatt – særlig da statsråd Navarsete – til å dele informasjon. Alt dette ville vært unngått hvis den bjella om mulige habilitetskonflikter hadde ringt tidlig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Den replikken skuffer meg egentlig ganske mye. For det første er det ikke slik at dette er spill og sirkus – det bør representanten legge seg på hjertet. For det andre er det jo ikke snakk om å mistenkeliggjøre noen. Det er snakk om å ta en alvorlig situasjon på alvor. Dette handler om opplysninger som offentligheten har hatt tilgang til om manglende vurderingsevne og habilitet. Som jeg sa i mitt forrige svar, ville dette vært unngått hvis statsråd Navarsete hadde sett at direkte pengegaver i den størrelsesorden fra selskaper som naturligvis vil ha befatning med et departement styrt av Senterpartiet – hvis det bare hadde ringt én bjelle, og hun hadde tenkt på at dette kanskje kunne skape noen utfordringer, hadde ikke dette vært en sak. Hvis ikke det er en sak for Stortinget å diskutere og undersøke vurderingsevnene til statsrådene i denne typen viktige spørsmål som dreier seg om habilitet, da vet ikke jeg.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Ja.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Jeg er jo grunnleggende uenig i premisset for spørsmålet, nettopp at det skal være insinuasjoner som ikke kan belegges. Jeg mener det er helt klart dokumentert at statsråd Navarsete ikke foretok den vurderingen en statsråd bør gjøre med den informasjon en statsråd har, av partistøtte, når hun vet at de selskapene som står bak partistøtten, kan være involvert i saker som behandles av statsråder eller av departementer som styres av Senterpartiets statsråder. Så jeg mener egentlig hele grunnlaget og premisset for spørsmålet er galt. Utgangspunktet her er at vi må kunne vurdere evnen en statsråd har til å vurdere sin egen habilitet. Det nytter ikke, selv om man har forsøkt seg på det, å komme løpende etter med en habilitetsvurdering fra Lovavdelingen foretatt i ettertid, og utelukkende basert på statsrådenes egne fortellinger – eller forklaringer, er kanskje et bedre ord.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Det har heller aldri vi sagt at ville ha ført til inhabilitet. Vi har sagt at det sannsynlig kunne ha ført til inhabilitet. Det som er utfordringen i denne saken, er jo at Terje Riis-Johansen har blitt frarøvet muligheten til å foreta denne vurderingen. Hvis han hadde vært kjent med den pengegaven, ville statsråd Riis-Johansen kunnet vurdere sin habilitet i lys av en uttalelse fra Lovavdelingen. Jeg er helt overbevist om at Terje Riis-Johansen er en relativt fornuftig fyr som ville sett at dette kunne skapt utfordringer i forhold til hans embetsførsel i denne konkrete klagesaken, som er en del av grunnlaget for denne saken.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Her var det ikke mye jeg var enig i. Men det var én ting jeg var enig i, og det er at habilitetsspørsmålet også for statsråder er relevant for Stortingets arbeid og ikke minst for Stortingets kontrollarbeid. Så sa representanten Borten Moe noe jeg fant litt underlig. Han sa at statsrådene tok tidlig kontakt med Lovavdelingen for å få en habilitetsvurdering «på vanlig vis». Jeg trodde at når man skulle få en habilitetsvurdering «på vanlig vis», så skjedde det i forkant av at man skulle ha saker til behandling – ikke i etterkant. Altså: En etterfølgende habilitetsvurdering burde ikke være vanlig måte å håndtere saker på i et departement. Så jeg har lyst til å utfordre Borten Moe på om han mener den behandlingen som statsråd Navarsete har forestått i forhold til den informasjonen hun har hatt, er et eksempel på fremragende vurderingsevne hos en statsråd.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-09:
Det var en god oppklaring, men det var ikke svar på spørsmålet. Spørsmålet mitt var om statsråd Navarsetes vurdering i denne saken er et eksempel på fremragende vurderingsevne hos en statsråd.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Jeg ble inspirert av å høre representant Anundsens svært prinsippfaste holdning til tomtefeste. Det er noe som denne salen har ment mye om, og som også andre statsmakter har ment mye om. Men jeg synes det er greit å minne Anundsen på historien som ligger bak alle sakene vi har fått, om tomtefeste. Det var nemlig en enighet mellom Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet som påla den forrige regjeringen å legge fram saker og et forlik rundt tomtefeste i stort, så det er delvis å rette baker for smed, det Anundsen nå gjør. Det er i aller høyeste grad Fremskrittspartiet som er nødt til å bære en stor del av ansvaret for alle de rundene som vi har vært igjennom om tomtefeste.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Takk, jeg skal ikke trekke ut dette. Det er jeg selvsagt klar over, men disse to sakene henger i aller høyeste grad sammen – og det kan jo representant Anundsen innrømme.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Jeg har lyst til å anføre at representanten Foss snakket mye om at kontrollkomiteen håndterer ikke-offentlig informasjon, og at det aldri har vært noe problem. Vel, det er også sånn at komiteens merknader i utgangspunktet er hemmelige fram til de er avgitt. Allikevel kunne vi av en eller annen merkelig grunn lese innstillingen i Dagens Næringsliv ti dager før den var ferdig. Så har jeg lyst til å spørre Foss om noe, for Foss er den som har sittet lengst på Stortinget av oss alle sammen, og han er den som bør ha størst kunnskap om hva som hører hjemme i denne stortingssalen og ikke. Jeg vil hevde at det er habilitetsvurderinger som er denne salen vedkommende. Har statsrådene vært habile? Har de gjort embetsførselen sin skikkelig? Hva som skjer internt i partiene, hva som skjer i forhold til partilederne, har i utgangspunktet denne salen ingenting med. Så aller først tenkte jeg bare å spørre om Foss var enig med meg i en sånn vurdering.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Så partiledere som ikke er medlemmer av Kongens råd, kan aldri bli utsatt for Stortingets kontrollfunksjon. Da må man i så fall være medlem av regjeringen. Jeg synes ikke det henger umiddelbart på greip. Jeg synes det er hvorvidt statsråden har vært habil eller ikke, som er kjernen i dette spørsmålet. Det er det spørsmålet som skal belyses av en eventuell kontrollhøring, en sak i kontrollkomiteen, og det er det vi skal bruke tid på i denne salen. Her har Lovavdelingen gitt en svært grundig vurdering. Riktignok trekker Foss den i tvil. Spørsmålet blir da egentlig: Hva har man tilført av merverdi til denne debatten gjennom den omfattende prosessen som Foss har sørget for at har gått i kontrollkomiteen og endelig i salen nå i kveld?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
La oss dvele lite grann ved spørsmålet habilitet og Lovavdelingen, for Lovavdelingen trekkes jo i tvil. Man trekker fram en del jurister som har nevnt noe annet. Man vil jo alltid klare å finne jurister som mener noe annet enn andre jurister. Man går langt i å si at hadde man visst, så hadde man vært inhabil. Er det en definisjon som representanten Foss står hardt på?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Det interessante spørsmålet blir jo da om man trekker grensen ved selskap som er offentlig eid, eller om dette også gjelder alle selskaper og alle bidragsytere. Gjelder det alle selskaper og alle bidragsytere, gir jo det noen interessante komplikasjoner i forhold til en eventuell senere regjeringsdeltakelse med partiet Høyre. Men det skal jeg komme tilbake til. Jeg har imidlertid bare et siste spørsmål, og det går på at man i innstillingen fra komiteen går veldig langt i å insinuere at man egentlig ikke tror på de forklaringene som blir gitt. Man legger til grunn at man ikke tror på det som våre statsråder og min partileder svarer på spørsmål fra representanten Foss, bl.a. Da blir mitt enkle spørsmål: Tror Foss at Senterpartiet var klar over at dette var ulovlig partistøtte da man mottok den?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Jeg satt og hørte med stor interesse på innlegget til lederen av kontroll- og konstitusjonskomiteen. Han satte først spørsmålstegn ved Lovavdelingen, satte spørsmålstegn ved troverdigheten til statsrådene, til min partileder, satte spørsmålstegn ved upartiskhet i forvaltningen, mente at det muligens kunne være rom for – og hadde skjedd – forskjellsbehandling, og mente så at saken har ført til politikerforakt, hvorpå han oppsummerte alt sammen med at hans arbeid og hans misjon var å søke at vi som politikere, vi som organ, skulle sikre tilliten i befolkningen. Ja, da blir jo det gode spørsmålet: Når man ikke kan belegge de insinuasjonene man kommer med, mener man da at alle disse spørsmålene, som man også har skriftlig i innstillingen, bidrar til å gi denne forsamlingen og dette organet den tilliten det fortjener?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Jeg kunne godt tenkt meg å utfordre representanten Anundsen til å komme med et litt mer utfyllende svar på den problemstillingen. Jeg mener at den fortjener et skikkelig svar, ikke et enkelt ja eller et enkelt nei, men at han også tenker litt høyt for oss for å grunngi på hvilken måte man mener at insinuasjoner som man har trøbbel med å belegge og bevise, bidrar til å skaffe oss den tilliten vi har behov for.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Altså insinuerer man igjen at det grunnlaget som departementene, regjeringen og statsrådene har sendt over til Lovavdelingen, er mangelfullt eller feil. Jeg synes at det er en ganske alvorlig påstand å komme med i denne salen, uten at man på noe som helst grunnlag kan peke på ting som tyder på at dette er galt. Men det får altså stå for representanten Anundsens regning. Men så vil jeg bare spørre Anundsen om premisset for hele hans argumentasjon, nemlig om det hadde vært sånn at statsråd Riis-Johansen visste at Eidsiva Energi hadde vært en giver til Senterpartiet, hvordan kan du være så sikker på at det ville ha medført inhabilitet? Det er jo tross alt sånn at det finnes mange interesser som bidrar til partifinansiering i dette samfunnet. Det er fagorganisasjoner, det er bedrifter, det er bedriftsorganisasjoner, uten at jeg har sett at representanten Anundsen på prinsipielt grunnlag har reist et spørsmål om det fører til inhabilitet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Svaret er jo i og for seg helt opplagt. Det som er uvanlig i denne saken, er at man har bedt om en habilitetsvurdering i etterkant. Det som er helt vanlig og helt ordinært, og det jeg mente å si, var at det var Justisdepartementets lovavdeling som var adressat for forespørselen, og det er helt vanlig prosedyre.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Statsråd Navarsete har selv beklaget en del av de vurderingene som har vært foretatt. Utover det har ikke jeg noen grunn til å kommentere det ytterligere.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
For å ta det siste først svarte representanten Foss langt på vei på sitt eget spørsmål og på sin egen replikk. Det første synes jeg godt kan kommenteres, nemlig at vi ikke kjenner partiet og partilederne som sådan. Der er det jo slik at man selvsagt kjenner partiene, men ikke som ledd i en kontrollhøring, ikke som ledd i det som er Stortingets kontrollfunksjon, der man setter i gang formelle prosesser. Men selvsagt skal det være rom for meningsbrytning, for holmgang, for spørsmål i ordinært politisk ordskifte.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-12-09:
Det er ingen som bestrider mindretallets rett til å ta opp disse spørsmålene. Det er ingen som bestrider mindretallets rett til å skrive akkurat hva man måtte ønske og hva man vil i komitémerknadene. Men like selvfølgelig er jo retten til å være uenig i de vurderingene og det man skriver fra mindretallets side. Og det er jo akkurat det som nå utspinner seg i denne salen, mindretallet har sitt syn, flertallet har sitt syn. Jeg mener at det som er kontrollfunksjonen til Stortinget, er å kontrollere regjeringen, å kontrollere statsrådenes embetsførsel, å kontrollere at ting har gått for seg etter boka, slik som det skal gjøre i våre underliggende etater. Senterpartiet er ikke en slik underliggende etat.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Det framgår jo veldig tydelig av innstillingen at også regjeringspartienes representanter i komiteen er enig i den kritikken som framkommer, knyttet til bruddet på partiloven, som representanten Foss brukte mye tid på. I så måte er vi like tydelige som opposisjonen. Det som er den store uenigheten, handler jo om habilitet og embetsførsel. Det er ingenting i det arbeidet som er gjort i komiteen, i innstillingen, eller i det vi nå hørte fra representanten Foss, som er saksordfører, som dokumenterer grunnlaget for den kritikken som opposisjonen kommer med. Derfor er posisjonspartiene veldig uenig i det, nærmest fra begynnelse til slutt. Det som er utfordringen, er å spørre representanten Foss om hvilke konkrete anførsler han har for at han skal rettferdiggjøre en så sterk kritikk som han har framført også i dette innlegget.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Vi hørte igjen en rekke begrunnelser knyttet til brudd på partiloven, og jeg gjentar at vi på mange måter er enig i en del av de synspunktene. Men det var ikke det jeg spurte om. Jeg spurte om: Kan saksordføreren nå si til Stortinget at han har dokumentasjon som er av konkret karakter, som er slik at man kan si at det er grunnlag for en kritikk når det gjelder habilitet og embetsførsel? Det er det spørsmålet gjelder. Jeg gjentar det, og du får en ny sjanse til å svare på det.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Jeg har lyst til gjennom presidenten å spørre representanten Foss om han føler seg bekvem med å bygge sin politiske argumentasjon på en mistenkeliggjøring som han faktisk ikke greier å dokumentere. Det har de ikke gjort i innstillingsarbeidet. Det er heller ikke kommet fram noe nytt gjennom høringen, ikke gjennom innstillingen, og altså heller ikke nå. Det er det som er mitt anliggende, for det er det som angår Stortinget først og fremst selvfølgelig, nemlig habilitet, embetsførsel og eventuelt gale opplysninger til Stortinget. Ingenting framkommer, og til sist står vi igjen med en samling av politiske insinuasjoner som er det Foss bygger sitt innlegg og sitt politiske resonnement på. Det mener jeg ikke holder. Men han kan jo igjen bruke et minutt på å svare på dette.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Foss bygger også mange av sine resonnementer på å si at i denne saken er det slik at Lovavdelingens resonnement ikke gjelder fullt ut. Jeg er enig med representanten Foss i at det er ikke slik at Lovavdelingens fortolkning alltid svarer til alle utfordringer knyttet til habilitet for en statsråd. Absolutt ikke. Men det er første gang på veldig lenge at jeg har hørt representanten Foss, med sin parlamentariske erfaring, faktisk prøve å undergrave Lovavdelingens forståelse, som han veldig mange ganger i denne sal har brukt med det helt motsatte fortegn. Det bare merker jeg meg, og sier at det selvfølgelig er et uttrykk for at man ikke har noe annet sted å gå for å finne en legitimitet for de standpunktene man har i innstillingen. Til slutt i denne replikken, dette med å holde tilbake informasjon i partiinterne dokumenter. Om det vil jeg si at hvis representanten på vegne av sitt parti nå annonserer en ny praksis når det gjelder partiinterne dokumenter for Høyres vedkommende, noterer jeg meg det.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Representanten uttrykte en forundring over at regjeringspartiene uttrykker tillit til statsråden i innstillingen. Om det er det jo bare å si at når regjeringens medlemmer blir utsatt for en så politisk usaklig kritikk som man forsøker å gi legitimitet til gjennom det som skrives i innstillingen, så sier vi dette veldig tydelig. For vi mener at dere tar feil. Og det var ingenting i det innlegget vi nå hørte fra representanten Anundsen som forandrer på det. Han kommer med insinuasjoner, og jeg ber Stortinget legge merke til det når det gjelder forholdet til de selskapene som er berørt. Han sier f.eks. om den siste behandlingen: Det «kan tyde på» at det som kommer fram i pressen – «kan tyde på» – uten å kunne si noe mer konkret. Dette ser vi på punkt etter punkt etter punkt, og det kan jeg forsikre representanten om: Hvis det hadde vært slik(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Nei, men det er jo fordi han ikke vil høre etter.(Presidenten klubber.) Unnskyld, president. (Presidenten klubber.)
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Ja, takk. Det er jo bare fordi han ikke vil svare på det som er problemstillingen. Da jeg konfronterte representanten Foss med det samme, så svarte han rundt, og nå vil altså representanten Anundsen, som er komiteens leder, heller ikke svare på problemstillingen: Hvor ligger dokumentasjonen på inhabilitet, hvor ligger dokumentasjonen på en oppførsel som du kan kalle for ikke konstitusjonell? Det var i hvert fall et spørsmål.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Det siste representanten Anundsen nå sier, er helt riktig. Det er fordi det er argumenter som ikke holder. Men la meg nå ta et annet tema: Det knytter seg til hva Anundsen har sagt i mediene i tilknytning til Lovavdelingens behandling. Vi har vært mye inne på det. Representanten Anundsen er også leder i kontrollkomiteen, og han sa: Vi kan ikke feste lit til en lovavdeling som er regjeringens redskap. Jeg vil gjerne høre representanten Anundsens kommentar til det nå når vi står her i stortingssalen.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-09:
Eg fekk eit lite inntrykk i dette replikkordskiftet av at det eigentleg var behov for ei høring for at partileiarane i Senterpartiet skulle læra regelverket – eigentleg ikkje for høringa sin del og saka sin del. For faktum er jo at partileiaren la seg flat, så flat som det var mogleg å leggja seg. Pengane blei betalte tilbake. Det var ingen inhabilitet. Likevel skal Stortinget bruka tid på dette sirkuset, som har vore i regi av bl.a. representanten Foss. Mitt spørsmål er: I etterkant av dette, meiner representanten at det er riktig bruk av nasjonalforsamlinga å driva kurs for partileiarar om korleis dei skal handtera pengar, og kvifor endar ein berre opp med mistenkeleggjering og ikkje med mistillit?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-09:
Det er ikkje tvil om at representanten Anundsen seier dette om dei juridiske vurderingane fordi det skaper eit inntrykk av mistenkjeleggjering. Dei frikjenner nokon som eigentleg burde vore dømd. Det er sånn ein på ein måte får fram ein mistanke. Så seier representanten Anundsen at det er kjedeleg for politikken å halda på med det. Men kven i alle dagar er det som har pressa dette fram, og Stortinget har brukt timar og dagar på denne saka? Det er jo nettopp komiteens leiar. Han må jo verkeleg kunna ta ansvar for at han er med og øydelegg for politikken, så lenge det som skjedde, var at folk la seg flate – nei, det har eg ikkje lov å seia – dei beklaga det dei hadde gjort, dei betalte tilbake, og saka var oppklart. Så sette «Detektivbyrået Foss og Anundsen» i gang. Kvifor skal me halda på med dette, leiar?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-09:
Eg må seia at komiteens leiar har ei særs dårleg sak. Det som eg beklagar veldig sterkt, er at han bidreg til å svekkja politikkens tillit ved å spreia mistillit, mistru, og koma med halvsanne påstandar, og til og med smila av at me i regjeringspartia uttrykkjer tillit til statsrådane våre. Det var morosamt, såg eg at komiteens leiar syntest. Men det er jo nettopp fordi heile denne saka dreier seg om å mistenkjeleggjera Senterpartiet – og å mistenkjeleggjera og eigentleg svekkja regjeringa – at ein held på med dette spelet og sirkuset frå komiteleiaren si side.