Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-29:
Først må jeg få lov til å åpne med å si at jeg er veldig glad for at det ser ut til å bli enighet om landmaktproposisjonen her i Stortinget. Det er bra. Til og med forsvarsministeren har registrert at det har vært en stor debatt og stor motstand mot mange av de endringene som har kommet. Det har vi registrert, og vi har deltatt i debatten om hvorfor man prioriterer på dette viset. Når det gjelder måten representanten bygger opp dette spørsmålet på, er jeg uenig i premisset for spørsmålet, for utviklingen av Forsvaret må gjøres ut fra hva som er mest hensiktsmessig for Norge – ikke på bakgrunn av hvordan andre land har valgt å innrette sin struktur. Derfor har vi anbefalt å samle Bell 412-helikoptrene på Rygge, som en dedikert helikopterstøtte til spesialstyrkene. Dagens situasjon er at Bell 412, stasjonert på Bardufoss og på Rygge med oppgaver for både Hæren og spesialstyrkene, i tillegg skal ivareta beredskap for politiet begge steder. Dette har strukket ressursene så langt at Bell 412 i praksis ikke har kunnet gi fullverdig støtte til verken Hæren eller spesialstyrkene samtidig som beredskapskravene skal ivaretas. Helikoptrene utnyttes ikke optimalt med dagens løsning. Derfor har vi en anbefaling som er basert på en erkjennelse av denne situasjonen og en prioritering av spesialstyrkene. Vår anbefaling er også basert på fagmilitære råd. Forsvarssjefens anbefaling i 2015 var tydelig – likeså anbefalingen i landmaktutredningen i 2017. Nå har Stortingets flertall kommet fram til en annen løsning. I går ble det klart at flertallet i komiteen ønsker å opprettholde en delt løsning mellom Bardufoss og Rygge med lokal ledelse to steder. Det tar vi til etterretning, og jeg skal ta dette med meg tilbake til departementet og se på hvordan vi best kan følge opp dette arbeidet. Vi vil fortsatt styrke forsvarsevnen. Det er vårt hovedmål. Regjeringen anbefaler flere tiltak som øker Hærens operative evne. Vi styrker Hæren med moderne kapasiteter, der vi prioriterer de kapasitetene som de fagmilitære anbefalingene sier er viktigst. Ethvert land med et moderne forsvar må gjøre de avveiningene og prioriteringene som de selv mener er viktig, og det er nettopp et slikt bilde som tegner seg når vi ser hvordan ulike nasjoner har organisert sin helikoptervirksomhet. Noen nasjoner har dedikerte helikoptre til hæren, men de aller fleste har helikoptre som kan dekke flere formål. Nasjonale særtrekk medfører ulike behov for helikopterkapasitet og organisering av dette. I Norge går vi mot en hær med tre mekaniserte bataljoner. Å sammenlikne oss med andre nasjoner forutsetter da at vi sammenlikner oss med nasjoner som har en hær lik vår, hvis det skal ha noen relevans. Det vil allikevel si lite om kvalitet og tilgang på helikoptre hva slags andre ressurser et lands forsvar kan trekke på. Et særtrekk med Norge er bl.a. muligheten til å trekke på samfunnets totale ressurser når det er nødvendig, og i det ligger at vi også skal se på muligheten for å bruke sivil kapasitet i nord. Vi fortsetter arbeidet med å styrke forsvarsevnen skritt for skritt, og våre prioriteringer er basert på det vi mener er Norges behov og Norges forutsetninger for å skape god forsvarsevne.