Svein Flåtten (Høyre), 2008-03-14:
Jeg skal i mitt innlegg konsentrere meg om forslaget som gjelder generasjonsskifte i bedrifter. Men la meg først få rette opp en inkurie i opposisjonspartienes merknad, nemlig der hvor vi skriver om den rentefrie avdragsordningen over syv år, og om at flertallsregjeringen har stoppet den. Det har de ikke, og det må rettes opp. Det har ikke vært vår hensikt å legge sten til byrden for regjeringspartiene - det er nok å ta av allikevel, for å si det på den måten - i denne saken. Det som blir litt borte i debatten her, er at bakgrunnen for dette er at to av tre norske bedrifter er familiebedrifter - små og mellomstore. De står for 40 pst. av verdiskaping og arbeidsplasser. 97 pst. av alle disse bedriftene har under 20 ansatte. Det betyr at disse bedriftene hvert 25.-30. år skal startes på nytt, med en ny generasjon. Vi hyller ofte nye ideer, innovasjon, ufødte bedrifter og gründervirksomhet. Vi etablerer investeringsfond osv. Dette er honnørord som vi dyrker. Vi burde også ha omsorg for den fortsatte verdiskapingen i bedrifter som er i god gjenge, som gjennom mange år har bevist at de har livets rett. Det vi diskuterer her i dag, er jo faktisk at disse bedriftene vil vi belaste med en ekstra skatt på opptil 20 pst. av verdiene for å kunne fortsette. Da er det ikke uten grunn at Europa-kommisjonen anbefaler medlemslandene å bruke like mye ressurser på generasjonsskifter som på nyskaping. Antagelig burde det vært brukt mer, fordi utgangspunktet ved generasjonsskifter er så mye bedre, så mye nærmere vellykkede forretningsprosjekter enn ved nyskaping. Det burde vært stimulanser i stedet for beskatning. Det er en rekke eksempler på at små og mellomstore bedrifter - store også, for den saks skyld - gjennom generasjonsskifter gjennomgår store endringer når det gjelder produktutvikling, innovasjon og produktivitet. Dette er endringer som krever store ressurser og minner veldig mye om nyetablering. Derfor er det synd at man bagatelliserer størrelsen på provenyene her. Dette gjelder enkeltbedrifter, og ikke minst kommer det til å gjelde svært mange i tiden som kommer. Flertallspartiene skriver i sine merknader at regelverket er så gunstig at man mener at det man kaller arvinger og andre gavemottakere, rett og slett får en lav avgiftsbyrde. Jeg tror mange i bedriftene vil betakke seg for å bli betegnet som gavemottakere. Saksordføreren sa at det er godt å være bedriftseier i Norge. Under høringen i denne saken, som det for øvrig var svært stor interesse for, fikk vi høre nokså klart fra en tredjegenerasjons hotelleier hvordan dette fungerer. Enten bruker man veldig store ressurser over veldig lang tid for å tilpasse seg, eller så får man en ekstraregning på dette. Da er det litt synd at vi har fått ikke en næringspolitisk debatt i forbindelse med dette, men en fordelingspolitisk debatt. Representanten Lundteigen utfordrer Høyre og opposisjonspartiene til å ta alvorlig de dilemmaene som regjeringspartiene tar alvorlig her. Det dilemmaet han beskriver, er hvordan bedrifter skal fungere videre i et generasjonsskifte når man må betale arveavgift på verdiene. Jeg har lyst til å si til Lundteigen at det er derfor vi har fremmet dette forslaget. Representanten Lundteigen kan bare stemme for det. Det som er problemet i saken, er formuleringen om at man skal gjøre arveavgiften på generasjonsskifteområdet mer rettferdig, og at man vil øke oppslutningen om den. Dette beskriver representanten Lundteigen som et dilemma, på samme måte som vi gjør det. Vi har tatt ansvaret for det og fremmet dette forslaget. Men saksordføreren sier, med klar adresse til generasjonsskifte i bedrifter, at store verdier skal beskattes mer. Det er helt opplagt at det ofte er relativt store verdier i bedrifter. Representanten Jensen fra SV går enda lenger. Hun sier kort og godt at det er rettferdig at bedriftene betaler mer - punktum. Det store problemet her er at man har gjort en næringspolitisk debatt, altså en debatt om å legge til rette for næringslivet, til en fordelingspolitisk debatt. Der føler jeg at det er et stort sprik i Regjeringen. Jeg føler også at det norske næringslivet, som sitter og lytter til denne debatten, ville være tjent med at det kom en avklaring - ikke en avklaring med hensyn til detaljene i budsjettet som kommer til høsten, men i hvert fall en avklaring av i hvilken retning man vil gå.