trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Interpellanten set her i dag fokus på eit område som etter kvart har blitt ei belastning for slunkne kommunekasser. Det å vere vertskommune for turistar gjev ikkje berre inntekter, men òg mange utgifter. Utgiftene er både direkte og indirekte. Sjølv kjem eg frå landets største reiselivsregion. I Hallingdal er det om lag 20 000 fastbuande. Men regionen har vore flink med marknadsføring, han har mykje å by på, slik at i snitt bur det 50 pst. fleire i dalen kvar einaste dag. Gjestene utgjer altså vel 10 000 innbyggjarar ekstra, som kvar dag skal ha dei same tilboda når det gjeld alle kommunale tenester, utan at kommunane får noka form for kompensasjon. Og oppe i det heile er det toppar, som t.d. påsken no snart. Da kan folketalet fort bli både 60 000 og 70 000. Det seier seg sjølv at kommunane ikkje kan dimensjonere servicen sin for dette. Og i neste runde er det dei fastbuande som må vente, dei som skulle vore hos dokteren, men som ikkje fekk time fordi kontoret var sprengt. Ventetida kan mange gonger vere lang for dei som er skattebetalarar med fast adresse. Heildøgnsvakter er heller ikkje eit ukjent omgrep når det røyner på. Eg meiner ikkje at turisme er noko negativt. Tvert imot, det gjev mange gode arbeidsplassar for oss som vil bu der stressa byfolk finn ro, er på rekreasjon og får lada batteria sine. Vi har god plass til dei, men dei utfordringane som det har blitt peikt på i dag, er ei stor belastning. Men det er no eingong ikkje slik at den sesongarbeidskrafta som statsråden var inne på, er store skattebetalarar til dei kommunane dei jobbar i. Dei fleste skattar til heimstadskommunen sin når dei har ein mellombels arbeidsplass. I dei seinare åra har òg fleire og fleire blitt «fastbuande» i månadsvis. Hytter er som kjent ikkje kva dei var, mange plassar er standarden svært høg, ja til og med betre enn der ein har fast adresse. I lys av dette melder ofte behova seg. Omsorgssektoren får òg store utfordringar. Det seier seg sjølv at behova aukar etter som ein blir eldre, og det er i pensjonistanes rekkjer ein finn dei fleste langtidsgjestene. Dette går det heller ikkje an å dimensjonere servicen for. Tilsette innan sektoren heng i stroppen meir enn nokon gong. Fastbuande får mindre enn dei har ønske om og behov for, og tilbakemeldingane frå dei som er i direkte kontakt med brukargruppene, er lite tilfredsstillande. Det skaper stress og auka sjukefråvær. No er det heller ikkje slik at ein tek meir omsyn til fastbuande enn til gjester, kanskje snarare tvert imot. Men summen av utgiftene som kommunane får som vertskommunar, er stor. Når ein høyrer at Trondheims-ordføraren går ut og meiner at studentane i byen der bør melde flytting til Trondheim for at kommunen skal få dekt sine utgifter og studentane få nyte velferdstilboda i kommunen, kan ein dra nokre parallellar. Systemet med å gjere seg nytte av velferdstilbod og kommunale tenester bør kompenserast på ein eller annan måte. Det kan ikkje vere slik at ein gjer opp rekninga utan vert.
Helge Bjørnsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Interpellanten tar opp ett av flere problemer knyttet til inntektssystemet vårt. Det er rett og rimelig at svaret også er at vi må se på inntektssystemet. Problemet er at vi har bygd opp inntektssystem som ikke gir romslighet, og vi har en regjering som av prinsipp ikke vil at kommunen skal ha romslighet i sin økonomi. Jeg ser det slik at det alltid vil være noen som ikke får de tjenestene som de både har rett til og krav på, og som vi mener at de burde bli til del, når det er slik at kommunene er konsekvent og villet underfinansiert. Vi har en debatt for tiden om øremerking, og jeg tror Stortinget beveger seg i retning av å ikke ville øremerke så mye. Da får vi en ny debatt, om det er slik at vi skal ha minimumskommuner, som alltid skal slite med endringer, som alltid skal slite med uforutsette ting, eller om vi skal ha kommuner med noe romslighet, som på en smidig måte kan løse den typen problemer vi i dag snakker om. Jeg vil spørre statsråden om det er slik at Regjeringen i framtiden ønsker å spisse tjenestene mer mot såkalte verdig trengende, mot noen klart definerte mottakere, eller om det er slik at vi i Norge ønsker en fellesskapsløsning med noe romslighet, med noe fleksibilitet i systemene, som fordrer at det fins noe økonomi og volum på tjenester.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
SV er normalt ein god samarbeidspartnar i kampen mot aukande arbeidsløyse. SV og Arbeidarpartiet er einige om at igangsetting av tiltak, kompetansehevande tiltak, er eit godt verkemiddel for å få ledige inn att i arbeidsmarknaden. Derfor er det med undring at SV no slår seg saman med dei borgarlege partia og vedtek 1 500 tiltaksplassar færre enn det Arbeidarpartiet går inn for. Dersom SV framleis meiner at eit høgt tiltaksnivå er eit godt verkemiddel, blir mitt spørsmål til representanten Holmås: Kvifor valde ikkje SV å stå saman med Arbeidarpartiet om ei skikkeleg satsing på tiltaksplassar?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Eg har lyst til å starte med å minne representanten Holmberg om den utviklinga som har skjedd i løpet av det siste året. Me har fått 30 pst. auke i arbeidsløysa i løpet av dei siste åra. Det er 17 000 menneske under 25 år som er utan arbeid, og arbeidsløysa blant dei langtidsledige har auka med heile 42 pst. frå mars 2002 til mars 2003. No er det slik at Arbeidarpartiet i tillegg til å foreslå auke i talet på tiltaksplassar har lagt fram ei pakke som skal vere ei tiltakspakke mot aukande arbeidsløyse, og ei pakke som går på å vareta konkurranseutsett industri. Det er straksløysingar som me allereie i revidert budsjett vil kome tilbake til, og det er langsiktige tiltak for næringslivet som me skal behandle i samband med statsbudsjettet for neste år. Så Arbeidarpartiet tek denne situasjonen veldig alvorleg.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Kampen mot arbeidsløysa dreier seg om mykje meir enn om kva slags dagpengeordning me skal ha, men det er eitt av elementa som går på å svekkje grunnlaget for dei som er så uheldige å hamne i arbeidsløysekøen. Men kva er det Framstegspartiet gjer? Jau, dei prøver å vri seg unna ansvaret kvar einaste gong. To gonger no har dei støtta Regjeringas forslag til statsbudsjett. Det betyr at Framstegspartiet støttar Regjeringas økonomiske politikk. I tillegg har dei altså vore med på å gjere situasjonen verre for dei arbeidsledige. Dei har kutta i Aetat, dei har vore med på å redusere dagpengeordninga, og i tillegg meiner Framstegspartiet at det skal vere mogleg å byggje seg ut av problema på arbeidsmarknaden, bl.a. ved å pøse på med fleire oljekroner. Det er kortsiktige tiltak, og det vil skape press i økonomien, som i neste omgang vil influere på inflasjonen.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Eg er einig med representanten Holmås i at det er viktig å gjere fleire ting samtidig, både av kortsiktig art og av langsiktig art. SVs representant seier at me stod saman i samband med statsbudsjettet for 2003 når det gjaldt innsatsen overfor ledige, bl.a. når det gjaldt tiltaksplassar. Derfor har eg kritisert SV for at ikkje dei ville opp på same nivået som Arbeidarpartiet foreslo, altså 5 000 nye tiltaksplassar. I går la Arbeidarpartiet fram eit forslag her i salen, ei tiltakspakke mot aukande arbeidsløyse og mot nedbygging av konkurranseutsett industri. Eg føler på mange måtar at SV er i same bås som Framstegspartiet, at dei ønskjer å byggje seg ut av problema. Det er kortsiktige tiltak. SVs bidrag når det gjeld industriens framtid, er minimale etter mi meining.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Min påstand er at Kristeleg Folkeparti ikkje prioriterer kampen mot arbeidsløysa så langt. I staden lèt dei seg påverke av høgrepartia ved å gje ut store skattelettar, ved å svekkje dagpengeordninga og ved å sveltefôra kommunane. Dette er ny politikk frå Kristeleg Folkeparti si side, og representanten Apelthun Sæle snakka nettopp som ein Høgre-representant. Eg skal sitere eit resolusjonsvedtak frå fylkesårsmøtet i Vest-Agder Kristeleg Folkeparti: «Manglende satsing på arbeidsmarkedstiltak vil føre til en forverring av velferdsgoder for mennesker som rammes av ledighet. Det vil bl.a. påføre kommunene økonomiske belastninger, i form av bl.a. økte sosialhjelpsutbetalinger. Vest Agder Kristelig Folkeparti ber regjeringen om å sette i verk tiltak for å bedre situasjonen for de arbeidsledige, ved bl.a. å øke arbeidsmarkedstiltak og gå tilbake til tidligere dagpengeordning.» Er det slik at representanten Anita Apelthun Sæle har ei anna oppfatning av dagens situasjon enn hennar lokale partifeller ute i distrikta?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Statsråden seier at Arbeidarpartiet har eit litt større påslag enn regjeringspartia. Kva var det som skjedde? Me fremja våre forslag i desember 2002. Ein månad seinare, etter at fleirtalet her stemte ned våre forslag, kjem Regjeringa med om lag tilsvarande forslag. Det er det ingen logikk i. Grunnproblemet er mangel på arbeidskraft, sa statsråden. Ja, eg kan til dels vere einig i det. Det viser òg at det er viktig å satse på kvalifiserande tiltak. Det viser at det er viktig å satse på tiltak slik at menneske med diverse funksjonshemmingar kan utnytte sin restarbeidsevne. Når det gjeld industriarbeidsplassar, er det slik at mange tradisjonelle industriarbeidsplassar no er tapte for alltid. Victor D. Norman har tidlegare uttalt at han lovar styrkt innsats på dette området, og det er bra. Mitt spørsmål til statsråden gjeld permitteringsreglane. Det blei jo ei viss innstramming for halvanna år sidan, men enkelte grupper har unntak. Vil statsråden vurdere å utvide unntaksreglane òg for andre område?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-04-10:
Jeg vil minne Arbeiderpartiet om at alt har en forhistorie. Vår regjering fører en aktiv næringspolitikk, og målet er ikke bare å sikre, men også å skape, arbeidsplasser. Det viktigste vi kan gjøre for å bekjempe ledigheten, er å fjerne årsakene. Da må kostnadene ned og rammebetingelsene forbedres. Regjeringen har ført en ansvarlig økonomisk politikk og bidratt til historisk store skatte- og avgiftslettelser for norske bedrifter. I år er renten satt ned tre ganger, og kronekursen har sunket med om lag 10 pst. siden nyttår. Regjeringens politikk virker. Det er forunderlig at et parti med så lang regjeringserfaring som Arbeiderpartiet utelukkende konsentrerer seg om tiltaksplasser og ikke evner å sette inn langsiktige og varige tiltak som kan fjerne årsakene til ledigheten. For hvordan vil Arbeiderpartiet bidra til å skape og bevare arbeidsplasser når partiet samtidig øker de offentlige budsjettene og ved skatteskjerpelser har forverret næringslivets rammebetingelser?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Jeg er enig med representanten i at det er oppsiktsvekkende at Regjeringen få måneder inn i budsjettåret ser behov for å endre det budsjettopplegget de så sterkt argumenterte for for få måneder siden. Arbeiderpartiet og Senterpartiet var enige om en aktiv arbeidsmarkedspolitikk allerede da Stortinget behandlet budsjettet i fjor høst, og situasjonen på arbeidsmarkedet har nå blitt enda mer alvorlig. Da er det for det første behov for tiltak – vi har behov for en offensiv politikk innenfor næringslivet, det er behov for tiltak for nyskaping – men det er også behov for en enda mer offensiv aktivitet på arbeidsmarkedstiltak enn det man så i fjor høst. Jeg er overrasket over at Senterpartiet ikke er enig i behovet for mer offensive tiltak og flere arbeidsmarkedstiltak enn den enheten som man nå har gått inn for sammen med Regjeringen, og jeg må si jeg er noe skuffet over at vi ikke fikk oppslutning om en mer offensiv satsing fra Senterpartiet ved dette høvet.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
President! Til en åpenbar misforståelse.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Regjeringen har i lang tid bagatellisert situasjonen på arbeidsmarkedet. Finansministeren har uttalt at fargen på hans kontor er mer dyster enn utsiktene i arbeidsmarkedet, og næringsministeren at han ikke er særlig bekymret for arbeidsplasser som falt bort. Regjeringen tar ikke noe initiativ for å sikre utsatte bedrifter utover å hjelpe dem til etableringer i Baltikum. I arbeidsmarkedspolitikken er Regjeringen kjennetegnet ved: for lite, for sent. Da er det ikke rart at Arbeiderpartiet hele tiden foreslår mer. I oktober var det Arbeiderpartiet da foreslo, ifølge Regjeringen uansvarlig. I februar kom Regjeringen etter. I mars foreslo Regjeringen sågar å bevilge mer enn det Regjeringen selv hadde foreslått for Stortinget, og som lå til behandling her. Velkommen etter, men få opp tempoet! For øvrig kom statsråden i skade for å høre fullstendig feil. Jeg uttalte at situasjonen er etter dette, altså etter i høst, «blitt enda mer alvorlig.» Det er bekymringsfullt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-04-10:
Representanten Sandal representerer en ideologi som heter «sosialdemokratiet». Den ser veldig ofte tabeller og veldig sjelden menneskene. Hvis man går bak ledighetstallene og ser på det som ligger der, så ser vi at det er en helt ny type arbeidsledighet i forhold til den som har vært tidligere. Det er andre grupper – det er høyt utdannede folk – og det er andre sammensetninger av arbeidsledige enn det vi har sett tidligere når arbeidsledigheten har økt. I noen faggrupper, og også i noen ufaglærte grupper, mangler vi folk. Bedrifter går dukken fordi man ikke har folk til å gjøre den jobben. Derfor er det ikke så enkelt som sosialdemokratiet prøver å framstille det som. Det er mennesker bak disse tallene, og gruppen av arbeidsledige er sammensatt. Hvis man gjør den øvelsen, vil man se at statsråd Victor Normans vurdering er helt riktig, og Venstre stiller seg bak den vurderinga.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-04-10:
Nå ble jeg litt skuffet. Jeg har skjønt at Per Sandberg ikke er for arbeidsinnvandring – det var ikke noen bombe – men jeg hadde ventet at Fremskrittspartiet skulle klare å se at ulike mennesker har ulike ting å tilby. Noen tror at man importerer et antall mennesker som stiller seg i en rekke. Vi i Venstre tror faktisk at når man åpner for arbeidsinnvandring, åpner man for mennesker som har skaperkraft, ideer og tanker om hvordan man skaper arbeidsplasser også. Vi har tro på en arbeidsinnvandring basert på at folk kan komme hit til landet ikke bare fordi de er forfulgt, men fordi de faktisk drømmer om å ha en framtid her i landet, og at det faktisk også er en fordel i forhold til å skape arbeidsplasser. Vi trodde at det ville komme horder fra Portugal til vårt lille nordlige hjørne på grunn av EØS-avtalen. Det har det jo ikke gjort. Jeg tror heller ikke det kommer til å komme horder etter EU-utvidelsen østover. Det er ikke sikkert at alle drømmer om å bo i dette kalde landet i nord. Jeg tror nok vi har helt andre utfordringer på dette området enn det Per Sandberg ser.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-04-10:
Nå var Magnhild Meltveit Kleppa i nærheten av mitt poeng, nemlig at vi alle sier at vi er opptatt av dette, men vi ønsker å bruke veldig ulike virkemidler. Det er klart at SV er veldig opptatt av forholdene for dem som er arbeidsledige. Men hvis man legger 7 milliarder kr mer i skatt på næringslivet, er det klart at det blir litt mindre penger å skape arbeidsplasser for. Retorikken til Senterpartiet ligger ikke så fryktelig langt unna i forhold til skattelettelse til de rikeste. Når det gjelder å gi næringslivet handlingsrom i et land som har vært veldig presset på mange områder, klarer vi faktisk i Norge å holde veksten i arbeidsledigheten lavere enn i resten av Europa. Det må bety at noen av disse tingene funker. Og det å gi skattelettelser til de rikeste er faktisk å gi næringslivet handlingsrom til å skape arbeidsplasser i framtida.
Victor Norman (Høyre), 2003-04-10:
Det er dessverre en kjensgjerning at veldig mange av de industriarbeidsplassene som nå går tapt, neppe kommer tilbake. Det er samtidig en kjensgjerning at den største bjørnetjenesten vi kanskje kan gjøre for en del av dem som nå jobber i industrien og mister arbeidsplassene, er å gi dem et falskt inntrykk av at de bare kan vente en stund, så får de den arbeidsplassen tilbake. Regjeringen er ut fra det ikke innstilt på å foreslå oppmyking av permitteringsreglene.
Victor Norman (Høyre), 2003-04-10:
Problemstillingen er at vi takket være et stramt arbeidsmarked i Norge i veldig mange år har hatt så mye sterkere lønns- og kostnadsvekst i Norge enn i andre land at vi dermed har undergravd fremtiden for konkurranseutsatt sektor. Hvis vi nå bare slipper løs økonomien for å skape flere arbeidsplasser i skjermet sektor, hvor vi har et stort udekket behov, får vi en ytterligere økning i ledigheten i industrien. Derfor må vi mobilisere det som finnes av arbeidskraftressurser for å sikre at vi kan løse alle uløste oppgaver innenlands uten at det fører til ytterligere forverring av vilkårene for industrien. Vi løser ikke ledighetsproblemet ved å gjøre noen folk som nå er ledige, til omsorgsarbeidere og gjennom det skape enda flere ledige fra industrien. Det sporet kan vi ikke gå inn på – altså må vi få mobilisert mer arbeidskraft inn i norsk økonomi. Og vi må få mobilisert mer av den arbeidskraften som i dag ligger øde.
Victor Norman (Høyre), 2003-04-10:
Det virker ikke helt som om representanten Holmås har tatt innover seg at en av grunnene til at vi har fått denne økningen i ledigheten, er et grunnleggende lønns- og kostnadsproblem i norsk økonomi, som har oppstått fordi vi i veldig mange år har hatt systematisk sterkere lønns- og kostnadsvekst i Norge enn i de land vi konkurrerer med. Hvis vi opprettholder et press i innenlandsøkonomien på det nivået vi har hatt tradisjonelt, vil det bli konsekvensen uansett hvilken pengepolitikk vi fører. Vi ser at Regjeringens politikk nå fører til at renten er nede på samme nivå som den var da regjeringen Stoltenberg overtok. Vi har fått rettet opp noen av de verste skjevhetene når det gjelder utviklingen i konkurranseevnen. Det sporet må vi dessverre – hadde jeg nær sagt – føre videre, hvis det skal være mulig å få en balansert utvikling i norsk økonomi, hvor vi både har tilstrekkelig industrisysselsetting og samtidig er i stand til å mobilisere all den arbeidskraften vi trenger for å få en stor offentlig og privat skjermet næring.
Victor Norman (Høyre), 2003-04-10:
Det ligger i fristilling at man ikke skal gå inn og overprøve og detaljstyre hva enheter gjør. Men jeg vil i forbindelse med det som tidligere het Statens vegvesen, få minne om at det ikke skal asfalteres noe mindre i Norge fordi om Statens vegvesens produksjonsvirksomhet er fristilt. Det betyr at det for hver kontrakt som Statens vegvesen ikke vinner, vil være noen andre som vinner den, og at det i andre bedrifter som vinner kontraktene, vil være etterspørsel etter mange av dem som måtte bli ledige fra tidligere Statens vegvesen. Da er det vel en fordel hvis de i utgangspunktet ikke er låst til å være i den bedriften de startet i? Jeg tror ikke det som nå skjer i tidligere Statens vegvesen, bidrar til å øke ledigheten i Norge.
Victor Norman (Høyre), 2003-04-10:
Hvis kvaliteten på de sitater om såkalt bagatellisering som representanten Schjøtt-Pedersen nå kom med, er av samme kvalitet som de tidligere sitater i debatten av min påståtte bagatellisering av arbeidsledigheten, er det for så vidt ikke noe rart hvis man har inntrykk av at det bagatelliseres. Men jeg håper jo i så fall at Arbeiderpartiet lærer seg litt bedre innenatlesing, og kanskje også litt bedre høreteknikk, enn det man har illustrert i denne debatten. Regjeringen har foreslått når det gjelder arbeidsmarkedstiltak, at vi til enhver tid skal sørge for at tiltakene ikke er en flaskehals i arbeidet for de arbeidsledige. Vi er opptatt av at det er arbeidet for de arbeidsledige som er viktig, ikke arbeidet for markedsføring av arbeidsledigheten som en god kampsak for tilfeldige partier. Vi ser ikke noen grunn til å foreslå økte tiltak så lenge det ikke er det som er knapphetsfaktoren i arbeidet for å hjelpe de arbeidsledige. Derfor foreslår vi økning nå, derfor foreslo vi ikke en så sterk økning på høsten i fjor, og derfor kommer vi også til å følge utviklingen videre veldig nøye.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
I et moderne og velfungerende helsevesen er det viktig at ressursene utnyttes effektivt og mest mulig fleksibelt. Dette gir betydelige styringsmessige utfordringer for helseforetakene, som i sin planlegging av både kvalitet og kapasitet må ta hensyn til pasienter som er mer bevisste på sine rettigheter og muligheter. Stortinget vedtok for noen år siden, slik saksordføreren redegjorde for, en betydelig forbedring og styrking av pasientenes rettigheter. Det er svært viktig for oppslutningen om det offentlige helsevesenet fra både pasienter, pasientorganisasjonene og befolkningen for øvrig at pasientene både føler seg og reelt sett blir godt ivaretatt i møtet med helsevesenet. Det er også viktig at det offentlige helsevesenet stadig er i utvikling, slik at hele befolkningen, uavhengig av bosted og økonomi, får tilgang på likeverdige og kvalitetsmessig gode helsetjenester. Arbeiderpartiet er for en styrking av pasientenes rettigheter, slik det nå blir gjennom de endringer som Odelstinget i dag vedtar i pasientrettighetsloven. Arbeiderpartiet mener at det er et ledd i utviklingen av rettigheter at retten til fritt sykehusvalg blir reell, og at likhetsverdiene med økt valgfrihet og god geografisk fordeling av helsetilbudene er og blir viktige. I denne sammenhengen må det selvsagt understrekes at pasienten ikke kan velge nivå på behandlingen. Arbeiderpartiet synes det er rimelig at fritt sykehusvalg også skal omfatte alle privat eide og drevne sykehus som inngår avtale med de regionale helseforetakene om fritt sykehusvalg. I en tid hvor ventetiden har vært for lang og køene store, er det viktig å utnytte mest mulig av den samlede behandlingskapasiteten. I behandlingen av pasientrettighetsloven første gang var retten til nødvendig helsehjelp sentral. Nå gjøres pasientrettighetsloven mer presis, og den klargjør bedre hvilke premisser som skal ligge til grunn ved fastsettelsen av en individuell frist for å yte nødvendig helsehjelp. Det er en styrke for pasientene at det gis et mest mulig konkret tidspunkt for når pasienten senest skal motta nødvendig helsehjelp. Dette har betydning for pasientenes reelle klagemuligheter, slik loven beskriver. Det har også betydning for pasientens rett til behandling at pasienten om nødvendig kan få behandling i utlandet. Jeg mener at det er positivt at rettighetene til behandling i psykiatrien styrkes gjennom at en i barne- og ungdomspsykiatrien får fritt sykehusvalg.
Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2003-12-02:
Jeg stemte feil, jeg skulle ha stemt mot.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2003-12-02:
I siste spørretime presiserte statsministeren at Samarbeidsregjeringen oppfyller Sem-erklæringen steg for steg. I dag er nok et skritt tatt i riktig retning. For pasientene er dette en merkedag. Etter en helhetlig vurdering av kliniske, tekniske og medisinskfaglige vurderinger skal det fastsettes en individuell frist for behandling. Dersom fristen ikke overholdes, skal pasienten tilbys behandling ved private institusjoner eller i utlandet for det offentliges regning. Dette blir en lovfestet rett til behandling innen individuelle frister fastsatt på medisinsk grunnlag. For Kristelig Folkeparti er det viktig at en gjennom individuelle frister må prioritere dem som trenger det mest. Det betyr at de sykeste pasientene må komme i første rekke. Samtidig sier en slik frist også noe om at ingen må vente lenger på medisinsk hjelp enn det som er medisinsk forsvarlig. Det er svært viktig at pasientene informeres om når behandlingsfristen går ut. De må også få informasjon om klageadgang, klagefrist og klageinstans. Kristelig Folkeparti mener det er riktig at klager over spesialisthelsetjenestens avgjørelse om en pasient har rett til behandling i utlandet, bør behandles av en uavhengig klagenemnd. Pasientrettighetsloven § 2-4 har til nå gitt pasientene rett til å velge hvilket offentlig sykehus eller distriktspsykiatrisk senter som skal undersøke og behandle dem. Dette har sikret pasientene valgfrihet og medbestemmelse. Helse Sør var tidlig ute med denne ordningen. Det har vist seg at de fleste pasienter ønsker nærhet til behandlingsstedet. For Kristelig Folkeparti er det likevel viktig med valgfrihet. Vi ser også at ressursene innenfor sykehussektoren blir best utnyttet på denne måten. Dagens lovendring fører til at privat eide og drevne sykehus som inngår avtale med de regionale helseforetakene, omfattes av ordningen med fritt sykehusvalg. Kristelig Folkeparti mener at de private sykehusene, og spesielt de som er drevet av frivillige organisasjoner, er en viktig ressurs og et supplement til den offentlige helsetjenesten. Vi er glad for at barne- og ungdomspsykiatrien også inkluderes i ordningen med fritt sykehusvalg. Det viser at disse pasientene blir tatt på alvor og likestilles med andre pasienter. Det er et viktig prinsipp at hele befolkningen skal ha lik tilgang på helsetjenester av god kvalitet. Lovendringen som vi behandler i dag, gjør dette mulig. Det har i flere år vært etablert ulike pasientbroer til utlandet. Mitt inntrykk er at de aller fleste pasientene har vært svært fornøyde med en slik ordning. Vanskeligere har det vært når en har søkt individuelt. Regelverket har vært komplisert og vanskelig å orientere seg i. Retten til behandling i utlandet når det ikke finnes adekvat medisinsk hjelp i Norge, blir nå en del av pasientrettighetene. Kristelig Folkeparti støtter dette, og tror det er bra både for pasienter og for det medisinske fagmiljøet, som på den måten får tilført ny kompetanse.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Komiteen mener at en offentlig prøving av ekteskapsvilkårene for alle på en effektiv måte kan få bukt med de problemene som dessverre har blitt avdekket i vårt etter hvert så flerkulturelle samfunn. Når det gjelder forståelsen i trossamfunn som representerer innvandrerbefolkningen, har det dessverre vært en del triste avdekninger. Denne loven gjør det lettere å sikre at de som skal stå for prøvingen, får bedre kunnskap om det norske regelverket. Det må føres en grundigere kontroll av om en av brudefolkene er gift fra før, og at norsk ekteskapsalder blir fulgt. Vi er alle enige om at tvangsekteskap er noe annet enn arrangerte ekteskap, men det går noen veldig tynne skillelinjer her. Avgjørende for spørsmålet om det foreligger tvang, blir om forslaget til ektemake reelt gir den unge en mulighet til å si nei. Dersom det arrangerte ekteskap er inngått fordi en av partene eller begge er utsatt for press, og dette presset er så utilbørlig at vedkommende opplever ikke å ha noe valg, vil det etter komiteens mening være straffbar tvang. Jeg gjentar: Det er forbudt med tvangsekteskap etter norsk lov. Denne loven er viktig for å forhindre akkurat det. Arbeiderpartiet mener at frihet til å leve sine liv i samhandling med andre gir et godt samfunn. Vi har alle et ansvar for å skape et godt liv for dem som flykter fra et liv i krig og forfølgelse. Men vi stiller krav til at alle som bor i Norge, skal følge norske lover og regler, og det er altså forbudt med tvangsgifting og kjønnslemlestelse i vårt land. Her skal verken tro eller kultur settes over norsk lov. Saksordføreren har redegjort for at ekteskapsloven, som vi behandler i dag, er noe annet enn partnerskapsloven. Men i dag får altså Human-Etisk Forbund vigselsrett, som eneste livssynssamfunn. Jeg har registrert at Human-Etisk Forbund er misfornøyd med at forbundet ikke får anledning til å forestå partnerskapsinngåelse. Vi kan selvsagt langt på vei være enig i at Human-Etisk Forbunds ønske om rett til å forestå partnerskapsinngåelse bør imøtekommes. Men dette kan altså ikke vedtas eller behandles i forbindelse med den loven vi har til behandling i dag. Det må Stortinget eventuelt komme tilbake til siden.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Fremskrittspartiet er glad for at vi nå gjør de lovendringer som er nødvendige for å forby tvangsekteskap i Norge, på bakgrunn av forslaget som ble behandlet både i kommunalkomiteen, i familiekomiteen og her i Stortinget rett før vi gikk fra hverandre i sommer. Bakgrunnen for forslaget er vel kjent for de fleste, at man hadde en rekke saker hvor jenter og gutter måtte gå i skjul for å unngå å bli tvangsgiftet. Vi ønsker ikke at ungdommer som lever i Norge, skal være nødt til å bryte med familie og venner for å slippe unna tvangsekteskap og et ulykkelig liv. Innvandrere og flyktninger som kommer til Norge, kommer fra en rekke forskjellige kulturer som har et kvinnesyn som ikke helt harmonerer med det norske. Det norske syn er trygt forankret i et vestlig og universelt syn på enkeltindividets rettigheter og likeverd. Jeg viser her også til FNs menneskerettighetserklæring. Når vi nå behandler saken om forbud mot tvangsekteskap, er det viktig for Fremskrittspartiet at man inkluderer arrangerte ekteskap i samme lovparagrafer, fordi det er vanskelig å skille mellom hva som er tvang og hva som er arrangert. Det kan ligge svært mye sosialt press i det å godta et arrangert ekteskap, noe Fremskrittspartiet vil unngå. Det at familien finner en ektefelle, kan fort føles som en plikt for den det gjelder. Derfor fremmer vi forslag om at man tilpasser lovteksten slik at det ikke gjøres forskjell på tvangsekteskap og arrangerte ekteskap. Det er ikke lenge siden en ung mann stod fram på TV og fortalte om sin opplevelse av et arrangert ekteskap, hvor det egentlig var broren som skulle gifte seg, men han bakket ut i siste sekund, og den yngre broren måtte overta bruden, for ellers ville familien miste ansikt. Dette beviser nettopp at grenseoppgangen mellom arrangerte ekteskap og tvangsekteskap er vanskelig. I landet vårt, som setter menneskets frihet til selv å velge, så høyt, må det unngås at noen gjør slike livslange valg mot sin egen vilje, selv om det heter arrangert ekteskap. Derfor vil jeg advare flertallet mot å prøve å nyansere når det gjelder dette. Selv om intensjonene sikkert er gode, tillater man da at familier legger behørig press på de unge, som skal gjøre sine partnervalg. Vet komiteens flertall hva det gjør? Er flertallet sikker på at ingen lider overlast, og at dette ikke får konsekvenser som ligner mistenkelig på dem vi så i forbindelse med tvangsekteskap? Jeg spør simpelthen fordi jeg ikke ønsker at ungdom skal være på flukt, og fordi jeg ønsker at alle fritt og på selvstendig grunnlag skal få ta de valg som gjelder deres egen framtid. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Vi hørte statsråden si at denne lovendringen er for å hindre tvangsekteskap, i tillegg til at det er forbudt gjennom straffeloven å tvinge noen til å gifte seg mot sin vilje. Likevel velger Regjeringen og regjeringspartiene, og flertallet for så vidt også, ikke å nyansere, men altså å inkludere arrangerte ekteskap i disse lovparagrafene og forskriftene. Kan statsråden da garantere meg at ingen ungdommer må gifte seg mot sin vilje i Norge?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Vi behandler i dag endringer i ekteskapsloven for å følge opp Regjeringas tiltaksplan mot tvangsekteskap fra 2002. Tiltakene som foreslås, er bl.a. flere tiltak for å forhindre tvangsekteskap. Ekteskap skal være basert på frivillighet og forståelse for hvilke praktiske, familiemessige og juridiske konsekvenser ekteskapet medfører. Tvangsekteskap er ekteskap som inngås uten at den enkelte kan velge om en vil gifte seg, eller hvem han eller hun vil gifte seg med. Tvangsekteskap skal ikke aksepteres. Tvangsekteskap er straffbart etter norsk lov. Det å velge hvem man skal gifte seg med, er en grunnleggende menneskerettighet og i tråd med FNs verdenserklæring om menneskerettigheter. Barn har særlig rett til beskyttelsestiltak i kraft av å være fysisk og psykisk umodne. Regjeringas forslag er en ny bestemmelse i barneloven, § 30 a, som sier at en avtale foreldre eller andre gjør på vegne av barn, ikke er bindende. Dette er en tydeliggjøring av norsk rett. SV er glad for at det nå innføres en obligatorisk prøving av ekteskapsvilkårene som virkemiddel for å redusere antall tvangsekteskap. Dersom folkeregisteret avslår godkjenning, kan brudefolket klage til fylkesmannen. Fylkesmannen skal etter flertallet i komiteens mening gis søksmålskompetanse og myndighet til å reise sak om ekteskapet er gyldig, og andre offentlige instanser må ha mulighet for å be fylkesmannen vurdere å reise sak. Vi er også uenig i at andre offentlige instanser ikke skal ha opplysningsplikt ved mistanke om tvangsekteskap, bigami og giftemål som inngås med mindreårige, eller andre relevante brudd på denne loven. SV vil peke på at de endringene som blir foreslått i ekteskapsloven, vil være til hjelp for dem som er sterke nok til å bære belastningen med eventuelt å miste kontakten med familien. Regjeringas foreslåtte endringer har derimot lite å tilby dem som har et sterkt sosialt press om så-kalt arrangerte ekteskap, og som ikke kan bære tap av fa-miliekontakt. Det er i denne sammenheng nærmest et tvangsekteskap. Jeg vil henvise til behandlinga av Dokument nr. 8:50 for 2001-2002 hvor SV sa følgende: at vigsel kun skulle utføres av notarius publicus med utgangspunkt i borgerlig vigsel. De som ønsker religiøse seremonier knyttet til ekteskapsinngåelse, arrangerer dette i tillegg. Selv om SV sa det ved behandlinga av Dokument nr. 8:50, kommer vi ikke til å stemme imot de foreslåtte endringene, men vil presisere at de endringene som nå godkjenner vigselsrett for seremoniledere eller livssynssamfunn, også må gjelde for partnerskapsloven. Det har kommet innspill fra Human-Etisk Forbund, som sier de har søkt om anledning til å forestå partnerskapsinngåelse. Det bør være en naturlig konsekvens av den endringen vi nå gjør i ekteskapsloven, og jeg forventer at det nå kommer et forslag fra statsråden om en slik endring i partnerskapsloven. Men jeg er selvfølgelig fullt klar over at vi i dag behandler ekteskapsloven.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
En av de sakene jeg var inne på i mitt innlegg, er at Human-Etisk Forbund har søkt om anledning til å forestå partnerskapsinngåelse. Jeg utfordret statsråden noe i mitt innlegg, men jeg syns ikke hun tok opp dette i sitt innlegg. Selv om vi ikke behandler partnerskapsloven nå, er jo dette et spørsmål som er ganske aktuelt. Jeg vil signalisere at SV kommer til å fremme et forslag om at partnerskapsloven endres i tråd med ekteskapsloven, men kanskje vi slipper å fremme det forslaget hvis statsråden har et positivt svar.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-12-02:
Venstre er ikkje med i komiteen. Difor vil eg koma med nokre synspunkt på denne saka som ligg føre her i dag. Venstre sluttar seg til komiteen si innstilling i saka. Vi er glade for at Regjeringa følgjer opp handlingsplanen mot tvangsekteskap, og vi deler fleirtalet sitt syn på definisjon av og avgrensing mot arrangerte ekteskap. Det er klart at det kan vera uklare overgangar, men som lovgivar må vi trekkja ei klar grense. Framstegspartiet gjer etter vårt syn ikkje det. Vi er også nøgde med at livssynsorganisasjonar får same rett som trussamfunn til å utføra vigslar, gitt dagens ekteskapslov elles. Når det er sagt, er Venstre tilhengar av ei sams juridisk inngåing av ekteskap og partnarskap, til erstatning for den kyrkjelege vigsel. Dermed ville det bli opp til det enkelte trus- og livssynssamfunn å avgjera eventuelle eigne markeringar og seremoniar. Human-Etisk Forbund har òg søkt om partnarskapsinngåing. No er ikkje dette tema i dag, men ut frå Venstre sitt prinsipielle syn, ser vi ikkje heilt behovet for dette. Vi meiner at partnarskapslova bør tuftast på det prinsipp som i dag gjeld for ekteskapslova, ikkje omvendt. Inngåing av partnarskap har ei sivil styresmakt ansvaret for, men det er ikkje noko i vegen for at trus- og livssynssamfunn kan arrangera eigne seremoniar i tillegg. Venstre sluttar seg til Regjeringa og fleirtalet i synet på fylkesmannen sitt høve til å reisa sak, med dei merknader om varsemd i praktiseringa som er gitt. Venstre vil dermed òg stemma for § 16a.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-12-02:
Jeg er glad for at flertallet i komiteen støtter de ulike forslagene til endringer i ekteskapsloven og barneloven. Regjeringen forsøker med dette bl.a. å forhindre tvangsekteskap gjennom forskjellige innfallsvinkler. Tvangsekteskap er allerede forbudt, noe som ble tydeliggjort gjennom en endring i straffeloven som trådte i kraft 1. september i år. Stadig flere trossamfunn av ulik religiøs, kulturell, etnisk og språklig bakgrunn ønsker å utføre vigsler, og får rett til dette. En obligatorisk offentlig prøving av ekteskapsvilkårene vil føre til bedre kontroll og mer ensartet håndtering av slike saker. Vigsler foretatt i Norge uten at prøving er gjort av folkeregisteret, vil dermed ikke være gyldige. Vigsler kan med endringene konsentrere seg fullt og helt om de seremonielle og religiøse sidene ved vigselen. Den foreslåtte endringen vil trolig føre til at færre ekteskap inngås i strid med reglene, og vil også kunne bidra positivt i kampen mot tvangsekteskap. Det er ikke lov for foreldre å inngå avtaler om at mindreårige barn skal inngå ekteskap. Den nye bestemmelsen i barneloven om at en avtale om ekteskap på vegne av et barn ikke er bindende, er kun en tydeliggjøring av gjeldende norsk rett. Jeg tror likevel at endringen vil være et viktig virkemiddel i arbeidet med å opplyse miljøer der dette forekommer. Regjeringen har foreslått at fylkesmannen skal gis kompetanse til å reise sak om et ekteskap består eller ikke består, f.eks. ved spørsmål om det foreligger bigami, eller om et ekteskap inngått i utlandet strider mot norsk rettsfølelse, f.eks. på grunn av lav ekteskapsalder. Fylkesmannen får også hjemmel til å reise sak ved mulig tvangsekteskap. Jeg har notert meg at komiteen er enig i at bestemmelsen må brukes med varsomhet. Departementet vil utrede nærmere hvorvidt fylkesmannen på en annen og enklere måte enn ved søksmål kan hjelpe noen ut av et tvangsekteskap. Jeg registrerer også at komiteens flertall uttaler at kompetansen til å reise sak om ugyldighet ikke skal gjøres avhengig av at en eller begge partene ønsker det. Jeg er ikke uenig i dette prinsippet, men mener likevel at utgangspunktet i sak om tvangsekteskap bør være at søksmål reises i forståelse med partene. Den som har vært utsatt for tvangen, vil rent faktisk ha stor innvirkning på utfallet av saken. I mange tilfeller kan det være vanskelig å få saken tilstrekkelig opplyst dersom ikke vedkommende ønsker at fylkesmannen skal gå til sak. Formålet med at fylkesmannen skal ha mulighet til å reise sak i tvangsekteskapstilfellene, er først og fremst hensynet til den som har vært utsatt for tvangen. Jeg har også merket meg at komiteens flertall ber departementet se på andre formuleringer av intensjonene i Innst. O. nr. 132 for 2002-2003, som skal ivareta både hensynet til muslimske kvinners rett til skilsmisse og hensynet til ekteskapet som for mange er en livslang forpliktelse mellom to parter. Regjeringen vil vurdere nærmere hvordan denne anmodningen best kan følges opp.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-12-02:
Poenget i denne saken, som gjelder ekteskapsloven, er å likestille livsynssamfunn med registrerte trossamfunn. Det har faktisk ikke vært meningen å endre partnerskapsloven, som representanten Hansen var inne på. Det er slik i dag at heller ikke andre trossamfunn har denne retten når det gjelder partnerskapsregistrering. Det er kun hos Notarius Publicus det kan registreres partnerskap. Human-Etisk Forbund søkte i 1997 om en avgrenset vigselskompetanse og partnerskapsregistrering. De fikk den gang avslag. Så søkte de i 1999. I forbindelse med høringen av denne saken har de gitt uttrykk for at de ønsker å få retten til registrering av partnerskap. Det har ikke vært planlagt å ta dette i denne omgang. Dessuten vil det være en mye større sak, den vil være omfattende fordi vi har mange vigslere i dette landet. Så vidt jeg vet – og jeg har undersøkt i departementet – er det kun Human-Etisk Forbund som har søkt om dette, og ingen andre. Det er kanskje litt lite å gå til en stor lovendring på bakgrunn av én organisasjons ønske.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-12-02:
Jeg tror Stortinget og Regjeringen er helt enige i at vi skal bekjempe tvangsekteskap, og vi gjør det med ytterlige nye innfallsvinkler også i dag. Det er slik at verken Regjeringen eller flertallet i Stortinget har sagt at arrangerte ekteskap skal være forbudt. I de miljøene der man har arrangerte ekteskap, ser man klart forskjell på dette og det vi kaller tvangsekteskap. Mange innvandrermiljøer jobber også, det vet vi i dag, meget aktivt mot tvangsekteskap. Eirin Faldet var også inne på at det viktige for oss må være at det er en valgmulighet, at man faktisk har lov til å si nei. Det må vi forsikre oss om skjer. Ellers vil jeg nevne at vi selvfølgelig kommer til å følge utviklingen nøye fra departementets side. Det er viktig at vi følger med, og at vi ser at det som er Stortingets intensjon med denne loven, faktisk blir fulgt.
Heidi Larssen (Høyre), 2003-12-02:
For seks dager siden hadde vi en lang finansdebatt, hvor vi diskuterte oss gjennom de fleste problemstillingene som også tas opp i den innstillingen vi diskuterer i dag. Jeg ser derfor ingen grunn til å repetere det vi der tok opp, men det er et par ting som fortjener en liten omtale i dag. For det første: Regjeringen får støtte for å opprette et aksjonærregister, et register som yter viktig service for aksjonærer ved realisasjon, og gir skatteetat og likningsforvaltning bedre informasjonsgrunnlag. Fremskrittspartiet ønsker ikke et slikt register nå, da det kan komme endringer i skattereglene som kan påvirke registeret. Skal vi vente til vi får et skattesystem som alle mener er perfekt, og som ikke trenger endringer, tror jeg aldri vi får et slikt register. Det ville være trist. For det andre: Regjeringspartiene er godt fornøyd med endringene i momssystemet for persontransport. Ved å innføre moms på persontrafikk med lav sats, 6 pst., vil man ved siden av et enklere regelverk også få styrket kollektivtrafikken med opp mot en halv milliard kr neste år. Det kan legge til rette for bedre kvalitet og/eller lavere billettpriser. For det tredje: Regjeringspartiene er også godt fornøyd med at det nå kommer på plass en generell momskompensasjonsordning for kommunene. Den foreslåtte ordningen vil føre til at den konkurransevridningen som finnes i dag mellom kjøp av privat og kommunal egenproduksjon, blir fjernet. Mange kommuner har sett frem til denne lovendringen, fordi dette vil kunne bidra til bedre tjenestetilbud i kommunene ved at tilgjengelige ressurser utnyttes på en mer effektiv måte enn i dag. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet går mot denne endringen. Det å fokusere på konkurranse, at man får bedre og billigere tjenester, virker uinteressant for dem. Alle brukerne som er avhengig av kommunale tjenester, vil være fornøyd med at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet sørger for at Regjeringens forslag blir en realitet. Hvis noen av forslagene fra komiteen ikke skulle være tatt opp, tar jeg dem opp nå.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-12-02:
Senterpartiets skatteopplegg for 2004 gir lavere skatt for midlere og lave inntekter gjennom økt prosentsats i minstefradraget, økt frikortgrense og skattefradrag for aleneboende med lav inntekt. Alle som tjener over 330 000 kr, får økt skatt. Vi fjerner den mest usosiale skatteletten som noen gang er gitt, ved å gjeninnføre utbytteskatten. Kvinner er de fleste og største vinnerne i dette opplegget. 500 000 kvinner får skattelettelser, bare 170 000 får høgere skatt. 330 000 menn får lavere skatt, 590 000 får høgere. Det er et skattegrep for mer likestilling og bedre fordeling. Vårt innslagspunkt for toppskatt i klasse 1, trinn 1, er 329 000 kr, mot Regjeringens 354 000 kr. SSBs nyeste inntektsstatistikk for i år forteller at en industriarbeider tjener 305 700 kr. For 2002 har vi fått tall som viser at menn har i gjennomsnitt 246 000 kr i årsinntekt og kvinner 149 000 kr. Det er langt fra vår toppskattgrense og til det som jeg regner som vanlig inntekt. Den positive effekten av våre skattegrep er 3,7 milliarder kr, som vi bruker til næringsutvikling og skole. Der trengs det forbedringer. Det er ett av de øvrige skattetemaene som jeg vil nevne, og det er det som er tatt opp av flere, merverdiavgiftsreformen for kommunesektoren. Vi har i forbindelse med behandlingen her fått mange innspill som viser at dette skatteforslaget er dårlig forberedt, det kommer for fort på. Det vil ligge en betydelig omfordeling kommunene imellom ut fra tilfeldigheter, og det dreier seg om millioner for mellomstore kommuner. Dette fører til nytt, stort skjemavelde. Det fører til nye gråsoner, og det er veldig krevende for dem som skal innføre dette. Så står vi foran behandlingen av ny skattereform. Jeg har lagt merke til at det nå er nesten tre år siden representantene Foss og Brende fremmet et privat forslag. Det var i januar 2001 at de bad om en stortingsmelding i april 2001 om de skatteendringene som skulle foreslås høsten 2001. Heldigvis har vi fått en grundigere behandling av de skatteforslagene som skal komme, men så har vi i mellomtiden også fått mange endringer, både av en viss størrelse og av prinsipiell betydning. Det er bra at vi får disse sakene til behandling. Men jeg tenker på at hvis vi i fjor høst ikke hadde greid å forhindre at vi fikk de skatteforslagene som del av vårt budsjett, ville det ha blitt en krevende behandling, en behandling som ville ha vært uforsvarlig. Vi håper at de forslagene vi skal få, kommer tidlig i vinter, og at finansministeren kan gjøre rede for det. Så vil jeg ta opp de forslagene som Senterpartiet har alene eller sammen med andre.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-12-02:
Vi behandler i dag skattemeldingen, og la nå det være sagt at Norge er et godt land å bo i. Jeg er skjønt enig med representanten Nordtun i at på mange måter er Norge et skatteparadis. Det er ikke vanskelig å bo i Norge. Vi har lest i avisene at våre nye landsmenn har utnyttet systemet, og de er ikke alene om det. Men jeg synes ærlig talt at også Stortinget har utnyttet systemet ved at vi har åpnet for Schengen-avtalen og tatt bort grensekontrollen. Så i stor grad vet vi ikke hvem som bor i dette landet lenger. Det er bare å spørre politiet, så kan de bekrefte det. Men vi vet det ikke, vi har bare en viss anelse. Vi har i dag fått vite at det er ansatt en ny landslagssjef. Det er ikke bra når det vi har fått rede på, er at han har over tre ganger så høy lønn som statsministeren. Han er ikke alene. Det er mange som har høy lønn i dette landet. Men det er mange som har lav lønn også, men de klarer seg på et vis. Vi har i dette budsjettet gått inn for å øke alkoholavgiftene. Det kan ikke påregnes i et budsjett før senere. Det er mange ting en kunne sagt i denne debatten. Jeg synes det er for galt at folk skal sitte og fryse i husene sine, fordi de ikke har råd til å ha på strøm. Det er en konsekvens av liberaliseringen av kraftverksmarkedet at det er blitt viktigere å skaffe penger til aksjonærene i de forskjellige kraftverkene enn å skaffe billig strøm til folk. Men når Stortinget har bestemt det, så må det vel være slik. Men det går også inn på beskatningen av kraftverkene. Vi opplever i dag at mer og mer av naturressursene blir privatisert og solgt. Hvis vi går inn i EU, som jeg håper vi ikke gjør, får vi sosial dumping. Vi må være villige til å gå ned minst 40 pst. i inntekt. Jeg lurer på om finansministeren har tenkt på hvor han skal hente skattekronene når vi får den sosiale dumpingen. Svart arbeid vil florere. Det er ikke så mye skatt å hente da. Vi har jo opphevet grensekontrollen allerede. Nok er sagt, men jeg vil ta opp alle de forslagene som vi har alene, og som vi har sammen med andre.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Jeg foreslår Gunnar Halvorsen.