Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-13:
Fremskrittspartiet er av den oppfatningen at familien er en av de viktigste pilarene i dagens samfunn. Det er Fremskrittspartiets oppfatning at dersom det føres en aktiv og riktig familiepolitikk, vil dette gi betydelige samfunnsgevinster både på kort og på lang sikt. Etter Fremskrittspartiets oppfatning er det svært viktig å gi familien en betydelig frihet i hverdagen, mulighet for valgfrihet og råderett over egen familiesituasjon. Vi vil understreke at det aldri må settes spørsmålstegn ved foreldrenes rolle i forhold til barnet, slik det er gjort etter uttalelser fra kunnskapsministeren nylig. Det offentlige kan aldri erstatte foreldrene når det gjelder å skape trygge rammer og tilhørighet for et barn. Fremskrittspartiet vil på det sterkeste advare mot dem som forsøker å svekke foreldrenes rolle i forhold til barnet. Barnehager og foreldrekurs er verktøy som foreldrene skal bruke i sitt daglige arbeid med oppdragelse, og ikke minst i det å lære barnet respekt for andre og andres eiendom. Fremskrittspartiet er klar over at stadig flere par opplever et samlivsbrudd. Dette er en utvikling som ikke bare rammer Norge, men store deler av den vestlige verden. Vi mener derfor at det er naivt å tro at offentlige samlivskurs kan snu denne tendensen. Ytterligere opptrapping av bevilgninger til slike kurs kan ikke forventes å gi noen som helst effekt, annet enn muligens økt bruk av offentlige penger. Fremskrittspartiet ønsker å pris- og kostnadsjustere barnetrygden. I denne sammenhengen vil Fremskrittspartiet vise til at kontantstøtten gjennom evaluering har vist at den har vært vellykket og gitt resultater for de familiene som har gjort seg nytte av ordningen. Fremskrittspartiet vil ta avstand fra det Regjeringen ser ut til å legge seg på med å redusere utbetalingen av kontantstøtte. Dette rammer foreldre som har planlagt en mulighet til å være sammen med barna sine i en periode av barnas liv der foreldrene er svært sentrale og viktige. Fremskrittspartiet vil understreke at i tillegg til det frarøver også Regjeringen foreldre med liten inntekt muligheten til valgfrihet. I realiteten betyr dette at nok en gang har Regjeringen prioritert foreldre med middels eller høy inntekt. Det blir en valgfrihet bare for de rike. Fremskrittspartiet vil bemerke at for å gi full valgfrihet for foreldre må man gjennom ulike tiltak sørge for at det også blir full barnehagedekning. Det kompromiss som Stortinget vedtok om barnehager, vil kunne legge grunnlaget for full barnehagedekning og lavere foreldrebetaling. Gjennom likebehandling av offentlige og private barnehageplasser sikres en utvikling med flere plasser og lavere kostnader. Det er nettopp en reell likebehandling som sørger for en kostnadseffektiv og levedyktig barnehagesektor. Med reell likebehandling vil alle barnehager ha motivasjon til å begrense sine kostnader, samtidig som det fokuseres på tilbudets kvalitet. Fremskrittspartiet tror at den ensidige debatten om foreldrebetaling og dekning vil, så snart full dekning er oppnådd, bli avløst av sterkere fokusering på kvalitet i tilbudet. Derfor er det viktig å sikre langsiktighet både for offentlige og private barnehager, noe som best skjer ved en reell likebehandling. Fremskrittspartiet vil også påpeke det faktum at mange familier i dag oppløses, noe som ofte setter de involverte barna i en vanskelig situasjon. Barn må ikke brukes som våpen i en konflikt mellom foreldrene, men må høres i de spørsmål som angår dem. Til dette vil Fremskrittspartiet påpeke at de fleste barn ønsker like mye samvær med begge foreldrene, og at dette må gjennomføres med mindre det foreligger særlige grunner som tilsier at det ikke er til barnets beste. FNs barnekonvensjon sier også at dette er en rett som det enkelte barn har. Norge har inkorporert FNs barnekonvensjon i sitt lovverk, og vi er derfor pliktig til å legge forholdene til rette slik at dette blir mulig for alle barn som bor i Norge. På dette området har vi et langt stykke å gå. Det er etter Fremskrittspartiets mening også viktig at familievernkontorene får den nødvendige kompetanse for å kunne løse de svært konfliktfylte situasjoner som disse kommer borti. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at det er en for sterk vektlegging på tiltak som er ment å fremme likestilling. Slike tiltak er unødvendige og vil i en del tilfeller hindre reell likestilling. Prinsipielt mener Fremskrittspartiet at det er en selvfølge at man får lik lønn for likt arbeid. Likevel vil Fremskrittspartiet ta avstand fra at man skal tildeles stillinger etter kjønn, rase eller seksuelle preferanser. Det burde være en selvfølge at alle stillinger i et samfunn tildeles etter kompetanse. Fremskrittspartiet finner det derfor ikke nødvendig å bruke store summer på likestillingsprosjekter i regi av det offentlige, og har lagt frem en rekke forslag for å avvikle disse. Fremskrittspartiet mener også at det er viktig at forbrukerhensyn skal stå sentralt i det arbeidet som gjøres på dette budsjettkapittelet. Forbrukerne skal ha muligheten til å kunne nå frem med sine klager. Vern om forbrukernes rettigheter er en helt nødvendig del av et velfungerende marked. Forbrukermyndighetene har i en årrekke gjort en solid jobb, og Fremskrittspartiet mener at det bør vurderes en styrking av dette området. Vi har også lagt frem en del forslag for å rydde opp i budsjettpostene på området. Fremskrittspartiet vil påpeke at ungdom som vokser opp i storbyer, ikke alltid har det samme nettverket som barn og unge i distriktene. Det er dessuten ofte et tøffere miljø, og tilgangen til rusmidler av ulik art er større i storbyene. Det er derfor viktig, etter Fremskrittspartiets mening, at det tilføres ressurser som kan sette storbyene bedre i stand til å drive forebyggende tiltak, slik at man kan fange opp barn og ungdom i risikosonen på et så tidlig tidspunkt som mulig. Fremskrittspartiet er derfor glad for den storbysatsingen som er. Storbysatsingen har frem til i år kun omfattet de ti største byene i landet. Fra 2006 skal den omfatte de 23 største byene, så selv om posten er økt, betyr det i realiteten en større kamp om ressursene. Et av de tiltak som er innenfor dette området, er et lokalt tiltak i mitt nærområde. I Drammen har vi en hall, Nøstedhallen, for skating og BMX. Anslagsvis tre fjerdedeler av brukerne kommer fra andre kommuner, mange av dem fra Oslo, Akershus og Vestfold. Vi har merket oss at det er diskusjoner rundt hvordan denne hallen skal finansieres. Det handler i realiteten om et riks- eller landsanlegg. Vi har i våre merknader tatt opp dette, og vi har også merket oss at stortingsrepresentant Lise Christoffersen fra Arbeiderpartiet har uttalt til Drammens Tidende at hun er livredd for at dette tiltaket skal legges ned. Vi regner med at Regjeringen følger opp på dette området, slik at Lise Christoffersen får mulighet til å sove om natten. Til slutt: Noen ord om kontantstøtte – tilbake til det temaet. Jeg registrerer de svar vi får. Men når Arbeiderpartiets fraksjonsleder tar til orde for at dette handler om valgfrihet, så stiller jeg meg et stort spørsmål. Valgfrihet definert ut fra Arbeiderpartiets ståsted er da åpenbart slik at du har frihet til å velge hva du vil, bare du velger det Arbeiderpartiet har bestemt. Det er ikke valgfrihet. For å ha valgfrihet må man ha noe å velge blant, og det er nettopp muligheten for å velge blant noe Arbeiderpartiet vil ta bort. Så jeg håper at vi i fremtiden ikke hører mer grovt misbruk av dette begrepet. Helt til slutt: Det er muligens slik å oppfatte at alle forslag ble tatt opp av min kollega Karin Woldseth, så det er ikke behov for at jeg tar opp forslagene i og med at det er gjort.