Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-09:
Vi vet at utdanning er viktig for sjølrespekt, sjølstendighet og deltakelse i samfunnslivet. I dag står en stor del av befolkningen utenfor eller i fare for å falle utenfor arbeidslivet. Samtidig er det økende arbeidsledighet og dermed større kamp om arbeidsplassene, samt et høyt antall asylsøkere som er kommet til landet. Uten utdanning eller med mangelfull utdanning stiller man ikke fremst i jobbkøen. Dette er det viktig at vi gjør noe med. Derfor er det flere av oss som nok gjerne hadde sett at meldinga hadde vært noe bredere og også tatt inn over seg arbeidslivets økende behov for oppdatering av kunnskap gjennom etter- og videreutdanning. Denne meldinga tar opp særlig tre problemstillinger. Først til behovet for å gi bedre kvalitet i de spesielle tilbudene til innvandrere: Kompetansenivået og behovet for opplæring vil være ulikt blant personer med innvandrerbakgrunn. Innvandrere er overrepresentert blant personer med lang høyere utdanning. Samtidig har en større andel innvandrere lav utdanning og svake grunnleggende ferdigheter sammenlignet med resten av befolkningen. Innvandrere vil ha mange av de samme behovene for opplæring som andre voksne. Mange har i tillegg behov for norskopplæring, og en del har behov for arbeidsrettede tiltak. Det er en utfordring at mange som har utdanning fra utlandet, har problemer med å få den godkjent i Norge. Slik kan vi gå glipp av kompetent arbeidskraft. Målet er å ta i bruk de ressursene innvandrere bringer med seg, og sørge for at deres kompetanse raskt kommer til nytte i arbeidslivet. Gode muligheter for kvalifisering, opplæring og rask godkjenning av kompetansen de har med seg, er viktige faktorer for å lykkes med integreringsarbeidet. Det er derfor et paradoks at mens vi diskuterer regjeringas syn på voksnes læring og ønske om å få innvandrere inn i skolen, lære dem norsk og godkjenne utdanning, så har regjeringa kuttet i antallet timer norskopplæring de senere årene. Dette er ikke et tiltak i tråd med hva vi mener burde være en fornuftig tilnærming til å få asylsøkere raskere ut i jobb. Så til forslaget om opplæring for voksne med svake grunnleggende ferdigheter: Som det er nevnt tidligere, er det blant voksne mellom 25 og 66 år rundt 560 000 personer som har grunnskole som høyeste fullførte utdanning. Det er et faktum at det ikke blir lettere å få varig jobb framover dersom en ikke har mer enn ungdomsskolen. Det kan lett føre til utenforskap, noe som ikke vil være positivt verken for enkeltmennesket eller for samfunnet for øvrig. I forslaget foreslås det å endre opplæringsloven slik at ungdomsretten til videregående opplæring går direkte over i voksenretten. Jeg har lyst til å minne forsamlingen om at dette forslaget stemte de samme partiene som nå foreslår det, imot i fjor da Senterpartiet i representantforslaget Dokument 8:84 S for 2013–2014 foreslo å fjerne ordet «sammenhengende» i opplæringsloven. Dette forslaget ville ført til akkurat det regjeringa nå foreslår. Vi ønsker forslaget velkommen, men synes det er litt trist at fordi regjeringa og flertallet i fjor ikke kunne gå inn for et forslag fra Senterpartiet, har vi allerede flere elever som har gått glipp av denne muligheten til å fortsette sin utdannelse framfor å ta veien til Nav-kontoret. Jeg viser til begrunnelsen for dette forslaget i innlegget jeg holdt i denne saken i fjor – som jeg regner med at forsamlingen husker – og erfaringer som Oppland fylkeskommune har gjort ved å ha et slikt tilbud i flere år. I meldinga er det satset på såkalt modulbasert opplæring. Det kan være et godt grep, siden mange voksne som er i arbeid, vil kunne ha lettere for å følge undervisningen dersom den kan kombineres med jobb eller omsorgsarbeid. En samlet komité er opptatt av at et slikt tilbud kan gis på ulike arenaer og plattformer. Det er helt nødvendig for å muliggjøre utdanning for voksne. Flertallet i komiteen ber også regjeringa om å klargjøre hva slags sluttkompetanse som gis, og at denne må holde samme høye standard som et ordinært utdanningsløp vil gjøre. Det er også verdt å merke seg at en hel komité peker på at frivillige organisasjoner, studieforbundene og folkehøyskolene er viktige tilbydere av opplæring for voksne. I den sammenhengen har jeg lyst til å gjøre komiteen oppmerksom på noe vi ikke har bemerket som komité. Det handler om at studietilsynsforskriften ikke må bli håndtert så rigid at voksenopplæring utover grunnskolenivå ikke lenger kan tilbys gjennom studieforbundene. Universitetene og høyskolene reguleres bl.a. gjennom denne forskriften, og jeg vil be statsråden se nærmere på kravene i denne i dialog med studieforbundene. Så er jeg veldig glad for at en samlet komité har valgt å nevne små og verneverdige fag spesielt. Det er antakeligvis flere enn meg som har fått henvendelser fra Østfold Møbelsnekkerskole, Hjerleid på Dovre og andre små tilbydere av små fag. Det er på tide at vi løser utfordringene for disse, og jeg beklager at statsråden denne uka sendte brev til Østfold Møbelsnekkerskole med avslag på søknaden om å få starte Vg2 møbelsnekkerfaget. Jeg synes det er veldig uheldig, og mener det ikke er i tråd med føringer Stortinget har lagt for små og verneverdige fag.