Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2014-06-20:
Jeg la i dagens innstilling spesielt merke til en av de første setningene i Arbeiderpartiets hovedmerknad. Der står det at «ingen regjering har overtatt ansvaret for et land i bedre forfatning». Selvskryt skal man høre på, for det bruker å komme fra hjertet. Jeg la også merke til representanten Gahr Støres innlegg om arbeidsmarkedstall og sånne ting. Det man da levde på, var at man hadde hatt en regjering som tok noen kraftige grep i norsk økonomi, og overlot norsk økonomi i stand til å ta den fantastiske veksten som kom internasjonalt etterpå, som skapte enormt mange arbeidsplasser i Norge. Det er kanskje den beste perioden norsk økonomi kommer til å oppleve. Jeg har enda til gode å se noen ledere som var på den linja som Dagsavisen var i 2005, at den nye «regjeringen kom til et dekket bord», så den virkelighetsoppfatningen tror jeg vi kan diskutere. Spørsmålet er om Arbeiderpartiet har skylapper. Man må ha registrert at vi står i en situasjon der oljeaktiviteten kanskje begynner å «dippe» kraftig ned. Vi har et kostnadsnivå som har gått kraftig opp – også i forhold til våre handelspartnere – vi har svak innovasjonsevne, og vi har en rekke ting som signaliserer at vår konkurransekraft ikke er sånn som den burde være. Jeg vil gjerne si – og det må vi alle klype oss i armen for sånn innimellom – at vi bor i et land som er meget godt å bo i. Det som er spørsmålet, er hvordan vi skal forvalte det framover for å sikre og videreutvikle den velferden vi faktisk har. Da blir den svekkede produktivitetsveksten helt sentral. Dette har regjeringen tatt tak i, for bærekraft og samsvar mellom kostnadsnivå og produktivitet er helt sentralt. I tidligere budsjettdokumenter, under den rød-grønne regjeringen, ble det i flere år framstilt en figur som viste veldig klart at norsk produktivitetsvekst var rask og raskere enn hos våre handelspartnere fram til 2006. Etter 2006 har vi hatt lav produktivitetsvekst, til dels lavere enn den våre handelspartnere har hatt. Her har også NHO påpekt at kapitalslitet i fastlandsindustrien er større enn investeringsnivået, og det er en forvitringsstrategi som landet må bort fra om vi skal sikre framtidig velferd. Det er åpenbart – som Flåtten også sa i sitt innlegg – at en framtidig bærekraftig velferd må være basert på at vi klarer å utvikle Fastlands-Norge og utvikle vår hjernekraft slik at vi er konkurransedyktige internasjonalt. Det handler om konkurransekraft enten vi tror oljen kan løfte oss videre, eller vi tror at vi nå starter en tøff avmatingsperiode for å se hvor stor bør oljen faktisk kan bære framover. Der er regjeringen på rett kurs. Vi fokuserer på vekstfremmende skattelettelser. Diskrimineringen av norsk eierskap må avvikles, for eierskap er helt sentralt – særlig ute i Distrikts-Norge – for framtidige arbeidsplasser. Vi fokuserer på samferdsel, og infrastruktur generelt er uhyre sentralt dersom vi skal klare å utvikle hele Norge. Vi har fokus på kunnskap, forskning og utvikling, særlig det som er rettet mot at næringslivet skal få en bedret evne til å øke innovasjonen, og det å skape nye produkter. Kunnskap går fra fagarbeideren og helt opp, det er det som er det helt sentrale i å utvikle norsk produktivitet. Jeg synes revidert nasjonalbudsjett er en forsiktig justering. Selvfølgelig er det det, det er statsbudsjettet til høsten som virkelig kommer til å vise hvilke grep som skal tas, men jeg synes vi gjorde en rekke grep i forrige statsbudsjett som indikerte en meget god retning. Hvis vi skal klare – som jeg har sagt tidligere – å videreutvikle verdens høyeste velferd, er vi nødt til også å ha en produktivitet som ligger i toppen av verden, og vi er nødt til å ha et næringsliv som har rammebetingelser som gjør at de investerer for framtiden og skaper nye arbeidsplasser.