trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Sjømatnæringen er særlig viktig for distriktene. Bærekraftig fiskeri og havbruk skaper direkte og indirekte store positive ringvirkninger i mange lokalsamfunn og regioner. Arbeidsplasser er like mye verdt, enten de er innenfor hvitfiskindustri, havbruk eller andre næringer, men aktiviteten må uansett være tuftet på lønnsomhet. Lønnsomhet i alle deler av fiskerinæringen og helårige, trygge arbeidsplasser er en fundamental forutsetning for en god og fremtidsrettet distriktspolitikk. At deler av hvitfiskindustrien sliter med lønnsomheten, er ikke noe nytt. For å endre dette må vi være villige til å tenke i nye baner. Regjeringen vurderer ulike virkemidler for å styrke lønnsomheten i fiskerinæringen. Den såkalte hvitfiskpakken som den rød-grønne regjeringen foreslo på overtid sent i fjor høst, hadde tiltak som vi mener ville svekke incentivene for nødvendig omstilling i næringen. De store sesongsvingningene er en særlig utfordring for hvitfiskindustrien. Vi arbeider nå på flere felt for å oppnå en jevnere råstofftilgang: med en ny strategi for levendelagring av torsk, ferskfiskbonusordninger og endring av kvoteårets start. Alt dette kan bidra til både økt kvalitet, mindre svingninger i produksjonen og jevnere og mer stabile leveranser til kunder ute og hjemme. Jeg er også fornøyd med at vi for 2014 klarte å finne rom for økt marin forskningsinnsats. Konkret økte tildelingen gjennom Norges forskningsråd til teknologiutvikling, produktutvikling og markedsforskning innenfor de marine næringene med 10 mill. kr i 2014. Dette kommer i tillegg til styrket arbeid med utvikling av nye driftsformer og nye teknologiske løsninger innenfor havbruk. Regjeringen vil i årene fremover arbeide for å styrke den marine forskningen for å realisere det store verdiskapingspotensialet som er så godt beskrevet i rapporten «Verdiskaping basert på produktive hav i 2050». Høy kvalitet og bærekraftig bestandsforvaltning er viktige salgsargumenter for norsk fisk i møte med miljøbevisste forbrukere ute og hjemme. Sju uker ut i 2014 er det gledelig å konstatere at markedsutviklingen for hvitfisk er lovende. Under mitt besøk i Øksnes for en uke siden, fikk jeg bl.a. høre at det fra ett av mottakene i år var eksportert 7 000 tonn fersk skrei til Europa, med særlig volumvekst i land som Spania og Portugal, som tradisjonelt på denne tiden av året har kjøpt norsk klippfisk. Norsk skrei av ypperste kvalitet erobrer nå nye land og er å finne på menyen hos stjernekokker i flotte restauranter over hele Europa. Sjømatrådets viktige satsing på å bygge merkevaren «skrei» bærer nå frukter og gir økt verdiskaping i skreisesongen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
I mitt første svar viste jeg til at vi jobber på tre andre felt. Det ene er en strategi for levendelagring av torsk, det andre er å se på hvordan ferskfiskbonusordninger kan brukes, og det tredje er å flytte kvoteåret fra 1. januar til 1. september. Alle disse tre tingene vil bidra til at vi får en jevnere råstofftilgang. Vi får større sjanse til å få levert fersk fisk til industrien en større del av året, og ikke minst er det viktig, når det gjelder å bygge markeder ute, at man har et produkt som kan komme ferskt og av samme kvalitet året rundt. Der har hvitfisknæringen utrolig mye å lære av laksen, og der kan også laksen være en døråpner for hvitfisknæringen hvis vi greier å få til en helårsproduksjon. Det må være målet – ikke permisjonsperioder som industrien nå sliter med, og folk som ikke vet om de har en jobb å gå til når toppsesongen er over i april.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Jeg konstaterer at i mine møter med fiskere, enten det er med Fiskarlaget, i Øksnes eller andre plasser jeg har møtt fiskerne, er det større optimisme i næringen enn det har vært på svært lenge. Jeg hører ingen der ute som etterlyser hvitfiskpakken, men jeg hører mange der ute som etterspør levendelagring, som etterspør andre måter å sikre det ferske råstoffet på, og at man skal kunne få denne sesongen som er «all time high» fire ganger i året – og så er den heller flat resten av året. Jeg hører mange fiskere som er opptatt av at vi skal få til å flytte kvoteåret, at vi skal få et fiske på høsten som også skal bidra til at man får mer stabile leveranser til industrien. Jeg må være så ærlig: Jeg hører ikke mer rop etter det som var den forrige regjeringens forslag, men jeg hører stor «åtgaum» til de forslagene og de strategiene som denne regjeringen jobber etter.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Den 19. februar hadde jeg et møte med Norway Seafoods AS og Havfisk ASA, hvor jeg ble orientert om selskapenes planer slik de også nå er presentert i en pressemelding fra selskapene nylig. Planene til Norway Seafoods må sies å være mer offensive enn det spekulasjonene gikk ut på på forhånd. Jeg merker meg at det legges opp til vekst i Melbu, Stamsund og Båtsfjord. I Hammerfest tas det sikte på å flytte produksjonen fra Rypefjord til Forsøl. Anlegget i Mehamn planlegges det å selge, og departementet har fått opplyst fra selskapet at det er interessenter til anlegget. Regjeringen er opptatt av å skape forutsigbarhet og å sikre gode rammebetingelser, slik at vi innenfor sjømatnæringen kan få til nødvendig omstilling i en situasjon der næringen møter stadig tøffere global konkurranse. Dårlig lønnsomhet i fiskeindustrien har i lang tid skapt usikkerhet for den enkelte ansatte og for de berørte kommunene. Dette er en sammensatt og kompleks problemstilling, de enkle løsningene finnes ikke. Jeg har forventning til at selskapets strategi vil skape grunnlag for helårige, trygge og lønnsomme arbeidsplasser. Det er knyttet ulike vilkår til Havfisk sine tillatelser til å eie trålere, bl.a. aktivitetsplikt i Hammerfest. Havfisk sine trålere har også leveringsplikt. Dersom fangsten ikke kjøpes av den primært tilgodesette, skal den tilbys regionen, i dette tilfellet Øst-Finnmark. Denne subsidiære leveringsplikten betyr at tilbudspliktig fangst da kan komme andre anlegg i regionen til gode. Leveringsplikten er en tilbudsplikt, og innebærer ikke et krav om levering – slik jeg oppfatter at det antydes i spørsmålet. Jeg forutsetter at Havfisk oppfyller alle sine vilkår og vil påse det. Fiskeridirektoratet gjennomfører hvert år kontroll med hvordan leveringsvilkårene blir fulgt opp, og brudd på vilkår og regelverk kan bli sanksjonert. Slik jeg ser det, er lønnsom aktivitet den beste garanti for helårige arbeidsplasser, og det ønsker regjeringen å legge til rette for gjennom de betingelsene vi stiller.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Dette er et rent juridisk spørsmål med hensyn til de tillatelsene som ble gitt til selskapet i 2006 – hvis jeg ikke husker feil årstall. Når det gjelder de forpliktelsene og de vilkårene som da gjaldt, er Mehamn ikke inkludert. Hvis det er sånn at det foreligger en avtale mellom kommunen og selskapet, er det en privatrettslig avtale som i så fall må forfølges privatrettslig. Men de statlige vilkårene gir ikke dekning for å kreve aktivitet i Mehamn. Da er det sånn at hvis dette var så klinkende klart og så enkelt, kan man lure på hvorfor den rød-grønne regjeringen har hatt saken liggende to og et halvt år og ikke tok en beslutning før man gikk av i fjor høst.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Jeg gjentar: Dette er ikke politikk, dette er juss – hvordan de vilkårene selskapet fikk i 2006, er å forstå. Og dersom det foreligger en privatrettslig avtale mellom Gamvik kommune og Aker Seafoods på det tidspunktet, må det forfølges den veien. Jeg vil igjen minne representanten om at dette er en juridisk vurdering, og det hadde vært mulig å ta denne beslutningen i fjor høst. Men jeg tror kanskje at det var litt ubehagelig hva slags utfall det kom til å bli, og at det var årsaken til at den utgående regjeringen lot denne saken bli liggende i skuffen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
De viktigste ordninger for å utløse innovasjon og næringsutvikling i Norge er de landsdekkende ordningene i det offentlige virkemiddelapparatet. Disse ordningene er også tilgjengelig i distriktene. Hovedandelen av midlene som tildeles gjennom Innovasjon Norge og de andre offentlige virkemiddelaktørene, er landsdekkende og skal støtte de beste prosjektene, uavhengig av geografi. I tillegg til midlene som finnes i de landsdekkende ordningene, er det bevilget nesten 1,2 mrd. kr i regionale utviklingsmidler i 2014. Disse midlene gir fylkeskommunene anledning til å spisse innsatsen mot innovasjon og nyskaping. For å stimulere til økte investeringer i forskning og innovasjon i næringslivet ble ordningen Brukerstyrt innovasjonsarena, BIA, i Norges forskningsråd styrket med 80 mill. kr i 2014 sammenlignet med budsjettforslaget fra Stoltenberg II-regjeringen. Tilsvarende ble rammene for det årlige skattefradraget for egenutført FoU gjennom skatteFUNN-ordningen økt fra 5,5 mill. kr til 8 mill. kr. Flere vil dermed omfattes av ordningen, og foretak med økende forskningsaktivitet kan utnytte ordningen lenger. Begge ordningene er tilgjengelig for bedrifter landet over. Foruten styrking av BIA- og SkatteFUNN-ordningene har regjeringen en rekke andre tiltak for å utvikle norsk næringsliv. Vi vil bruke skattesystemet aktivt til å gi bedre vilkår for norsk næringsliv. Regjeringen reduserer samlede skatter og avgifter med til sammen 7,3 mrd. kr i 2014, og lettelser som vil gjøre norsk økonomi mer vekstkraftig, blir prioritert. Regjeringen vil også satse på infrastruktur. I 2014-budsjettet omprioriterte vi 250 mill. kr fra de regionalpolitiske midlene til opprustning av fylkesveiene. Den samlede satsingen på opprusting av fylkesveiene i 2014 er nå på 780 mill. kr, og i tillegg er bevilgningene til nye investeringer, drift og vedlikehold av riksveier økt med 1,1 mrd. kr. Administrative kostnader og unødvendig byråkrati tapper norsk næringsliv for konkurransekraft. Gründere, bedriftseiere og ansatte skal få bruke mer tid på verdiskaping. Vi har derfor intensivert arbeidet med forenkling. Forenkling av regelverk og økt digitalisering av offentlige tjenester skal gi næringslivet en enklere hverdag. Arbeidet med å fremme næringsutvikling og innovasjon i hele landet har høy prioritet i regjeringen. Næringspolitikken favner mye bredere enn det som ofte assosieres med næringspolitiske virkemidler. Det er summen av rammebetingelsene som påvirker næringslivet, som er viktig for vår fremtidige evne til verdiskaping. Samferdsel, forskning og forbedrede rammebetingelser for næringslivet er noen av de områdene der regjeringen allerede har tatt grep for å styrke vekstkraften i norsk næringsliv. I politiske debatter fokuseres det ofte på virkemidler og offentlig støtte, men det viktigste for nasjonalt og regionalt næringsliv er konkurransedyktige rammebetingelser, god infrastruktur og enkle og forståelige regelverk.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Jeg synes representanten Heggø nå går i den fella at man ser på enkle virkemidler løsrevet og unnlater å ta inn over seg at det er de totale rammebetingelsene som virkelig betyr noe for norsk næringsliv. Det betyr noe at man har orden i økonomien, det betyr noe hva slags skatte- og avgiftsnivå man har, det betyr noe at man kan drive med forskning og innovasjon – og det er her regjeringen har prioritert. Så har jeg lyst til å si at jeg drev valgkamp i Nord-Norge, og jeg var veldig ærlig på hvordan Høyre ønsket å prioritere dersom vi kom i regjering, altså mindre til regionale utviklingsmidler og mer penger til vei. Den type prioriteringer fikk faktisk applaus i møte med næringslivet, for så viktig er faktisk noen av de samferdselsutfordringene vi har, og så hemmende er dårlige veier hvis det f.eks. er fisk som skal raskt ut av landet. Tid er penger for distriktsnæringslivet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-26:
Jeg er kjent med at det foregår et arbeid med hensyn til hvordan norsk reiseliv skal organisere seg fremover og hvordan man på en best mulig måte skal kunne profilere Norge. Det er et arbeid som går, og som jeg forutsetter at vi kommer tilbake til Stortinget med orientering om på en egnet måte. Men jeg har lyst til å si at det som virkelig betyr noe for reiselivet, er jo også disse overordnede rammebetingelsene. Når jeg møter reiselivet, så spør de etter bedre veier. Når jeg møter reiselivet, så spør de etter forenkling. Når jeg møter reiselivet, så ber de om lavere skatte- og avgiftstrykk. Så jeg mener jo at fjerning av arveavgiften, lettelser i forbindelse med generasjonsskifter, også i mange små og mellomstore reiselivsbedrifter, faktisk er ønsker og behov som reiselivet har hatt og som de har ytret. Men jeg kan berolige representanten Heggø med at vi kommer til å komme tilbake til Stortinget, og Stortinget vil få alle mulige anledninger også til å diskutere reiseliv i fremtiden.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
«Sjømatnæringa er viktig for distriktene. Det forventes en betydelig vekst fram til 2050. Imidlertid sliter hvitfisknæringa med lønnsomheten. Regjeringa har i høst kuttet i midler til teknologiutvikling i hvitfisknæringa, samtidig som den økte bevilgningene til havbruksforskning – for nettopp å utvikle ny teknologi. Hvorfor kutter regjeringa midler til utvikling i fiskeindustrien, som er en viktig distriktsnæring, i en tid da det er stort behov for fornyelse?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Store deler av kysten i Nord-Norge er nå i opprør, bl.a. fordi regjeringa ønsker å endre leveringsforpliktelsene og leveringsvilkårene. Da statsministeren ble spurt om dette i spørretimen tidligere i dag, sa hun at utfordringen er særlig at man også må ha lønnsomhet i alle ledd i hvitfisknæringen. Det er riktig, men likevel kuttes det i teknologiutviklingen som kan skape lønnsomhet. Dette mener jeg viser at retorikk og politikk på dette området ikke henger sammen. Samtidig som regjeringa kutter i teknologiutvikling for hvitfisknæringen, øker de til teknologiutvikling i havbruk. Det er akkurat det fiskeriministeren viser til nå – en økning av marin forskning som stort sett har gått til havbruksnæringen. Da er man ikke med på å bygge opp under den utviklingen hvitfisknæringen og kysten trenger. Mener fiskeriministeren at sånne kutt hjelper fiskeindustrien?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Fersk fisk-strategi er bra. Det hadde den rød-grønne regjeringa – satsing på levendelagring likeså. Derfor mener jeg det var negativt da regjeringa kuttet ut satsingen på 5 mill. kr som bl.a. lå til Nofima på fangsthåndtering og levendelagring. Det er også andre tiltak som kan hjelpe for denne næringen. Men når man ser resultatet samlet for kysten etter de første månedene med denne regjeringa, mener jeg man har tatt de gale grepene. Når man fjerner vekstpakken for hvitfisknæringen – nå kaller fiskeriministeren det å kunne svekke incentivene til utviklingen i hvitfisknæringen, når man altså kutter midler til teknologiutvikling. Det som kan svekke incentivene i hvitfisknæringen, mener hun er bra for havbruksnæringen. Det er en logikk jeg ikke får til å gå opp. I tillegg kuttes også teknologisatsingen, markedsarbeidet i Nofima og regional utviklingsmidler. Hvordan skal denne strategien føre til den teknologiutviklingen som fiskeriindustrien sårt trenger, og som den trenger nå?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til fiskeriministeren: «Norway Seafoods anlegg i Rypefjord, som har 6 trålkvoter knyttet til seg, er planlagt nedlagt. Dette har ført til store protester og fakkeltog i Hammerfest. På tross av forpliktelsene uteblir fisken og landes i stedet på frysehotell for prosessering i Kina. Har statsråden tenkt å påtale overfor selskapet at konsesjonene var gitt med formål om å sikre helkontinuerlig leveranse av råstoff til foredlingsanlegget, og at dersom dette ikke overholdes vil kvotene og konsesjonene bli inndratt?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Takk for svaret. Dette bringar oss rett over til det som er stridens kjerne, ministerens vedtak om regional leveringsplikt. Eg står her og ser på ein samarbeidsavtale som er inngått mellom Aker Seafoods og Gamvik kommune, der det står uttrykkeleg at det er partane si oppfatning at etablering av fiskeproduksjon i Mehamn vil vere med på å styrkje fiskerinæringa i bygda og legge forholda til rette for trygge og framtidsretta arbeidsplassar i Gamvik kommune. Vidare leverte det same selskapet inn ein søknad den 5. oktober 2005 gjennom advokatbyrået Wikborg, Rein & Co., om å fusjonere fartøy og landanlegg for å sjå fartøy og land i samanheng. Seinare sender Aker Seafoods eit brev til fiskeri- og kystdepartementet, der dei krev at denne leveringsplikta ikkje skal bli knytt til aktivitet i Gamvik. Departementet spør: Kvifor i all verda ikkje det? Så plutseleg er vi i ein situasjon der denne nye regjeringa konkluderer på same måten som Aker Seafoods. Korleis kan det ha skjedd?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Der var vi plutseleg i gang med ansvarsfråskrivinga igjen. Denne saka ligg på bordet til denne ministeren, og situasjonen er den at staten har vore ein del av denne avtalen. Viss ein berre les avtalen som er mellom Aker Seafoods og Gamvik kommune, er eit av grunnlaga her at Innovasjon Norge AS og DnB NOR er inne som kreditorar i den avtalen. Det betyr at staten har vore involvert ganske så tydeleg. Når da det same selskapet slår saman land- og fiskeanlegg, er det tydeleg at ein har sett dette i samanheng. Da er det veldig rart når ministeren påstår at dette er ei rein juridisk vurdering, for det står fram som om den reine juridiske vurderinga før denne regjeringa overtok, var ei anna enn den juridiske vurderinga som denne regjeringa har gjennomført. Denne representanten får det ikkje til å stemme at ein skjuler seg bak finjussen i dette spørsmålet, når dette eigentleg er reinspikka politikk.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
«Regjeringen kuttet CO2-kompensasjonsordningen i sitt budsjettforslag. Dette ble etter press fra Arbeiderpartiet og andre partier på Stortinget ikke vedtatt. På Helgeland ville dette fått store konsekvenser for Alcoa i Mosjøen og bedriftene i Mo Industripark. Reverseringen betyr ikke at det nå er den forutsigbarhet som den kraftintensive industrien trenger. Dette er meget uheldig for industrien og for samfunnene som rammes. Kan statsråden garantere at de ikke nok en gang vil foreslå kutt i denne ordningen?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Takk for svaret. Jeg registrerer at ministeren ikke ville garantere at de ikke ville se på denne ordningen på nytt, og vi venter selvfølgelig spent på det budsjettet de sitter og skal diskutere nå. Fremskrittspartiet og Høyre var klar for etablering av denne ordningen da dette ble diskutert da de satt i opposisjon, og det var meget overraskende at både Fremskrittspartiet og Høyre, som noe av det første de gjorde i regjering, kuttet i denne ordningen med over 50 pst., eller 123 mill. kr. Det ga sterke reaksjoner, både fra industrien og fra Stortinget. Det er litt merkelig at når man i valgkampen jobber for å motarbeide todelingen av norsk økonomi og legger til rette for nyinvesteringer i fastlandsindustrien, så gjør man det motsatte når man kommer i regjering. Heldigvis måtte regjeringen snu i Stortinget etter opprør fra industrien og fra miljøorganisasjonene. Spørsmålet mitt blir da på nytt: Var dette et arbeidsuhell? Vil dere sikre denne forutsigbarheten for næringen i denne regjeringsperioden?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Ja, god industripolitikk er viktig, og derfor er det viktig med forutsigbare rammevilkår for denne industrien. Kraftkrevende industri ser langt framover. Jeg har selv vært på besøk hos noen av dem, og de sier at den usikkerheten som nå er skapt, gjør at store investeringer er satt på vent. Da nytter det ikke å ha en god industripolitikk på papiret hvis man ikke er konkret på forslagene sine når det gjelder et av de viktigste virkemidlene, som var treffsikkert. Det er bedrifter som hadde blitt rammet med opptil 30 mill. kr hvis man hadde gjort dette kuttet. Nå må de sitte og vente på neste budsjett, og kanskje får man et like uforutsigbart budsjett etter det igjen. Det forundrer meg stort at ikke regjeringen er tydelig på at det forslaget de gikk inn for i budsjettet, er politikken til regjeringen i den perioden vi er inne i. Så jeg spør på nytt: Vil ministeren ha en forutsigbar politikk på dette området de neste fire årene?
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-02-26:
Regjeringen fører en helhetlig industripolitikk for å sikre konkurransedyktige betingelser for industrien. I denne sammenhengen er kompensasjonsordningen ett av mange viktige tiltak som bidrar til å forbedre rammebetingelsene for norsk industri. CO2-kompensasjonsordningen påvirker industriens konkurransedyktighet, men mange andre faktorer er like viktige. Den underliggende kraftprisen og god tilgang til kraft og arbeidskraft med riktig kompetanse, i tillegg til kronekursens utvikling, er svært viktig for industriens konkurranseevne. Industrien i Norge har redusert klimagassutslippene sine med 39 pst. i perioden 1990 til 2012. Dette viser at industrien i Norge er tilpasningsdyktig. Samtidig ser vi at produktivitetsveksten var svak under den rød-grønne regjeringen. Det er derfor denne regjeringens politikk å styrke næringslivets konkurransekraft. Vi styrker konkurransekraften på ulike måter. Regjeringen legger opp til vekstfremmende skattelettelser og skal følge handlingsregelen. Vi har redusert formuesskatten og selskapsskatten og fjernet arveavgiften. Vi vil også gjennomgå og forbedre de skattemessige avskrivningsreglene. Samtidig skal vi ruste opp infrastrukturen. Dette bidrar også til bedre rammebetingelser for industrien i Norge. Norge er ett av de få landene i Europa som har innført CO2-kompensasjon. CO2-kompensasjonsordningen har først og fremst et miljømål. Ordningen skal hindre økte klimagassutslipp, ved at industrien flytter til land med mindre streng klimaregulering, såkalt karbonlekkasje. Det er viktig for meg at selve kompensasjonsordningen er forutsigbar. Det hensynet er ivaretatt gjennom forskriften om CO2-kompensasjon. Forskriften gjelder fram til 2020. Den norske ordningen må følge EUs retningslinjer for CO2-kompensasjon for å sikre at ordningen er i tråd med EØS-regelverket for statsstøtte. Dersom EU velger å endre disse retningslinjene, kan det ikke utelukkes at også den norske ordningen må endres. Men jeg har ikke per i dag sett noen indikasjoner på at EU vil endre sine retningslinjer. Som representanten er kjent med, er også denne ordningens omfang avhengig av tilstrekkelige bevilgninger, både fra nåværende og framtidige storting. Overfor representanten kan jeg garantere at regjeringen vil føre en helhetlig industripolitikk som samlet sett sikrer norsk industris konkurranseevne. CO2-kompensasjonsordningen er en del av denne helheten.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-02-26:
Som jeg sa i mitt første svar, er kompensasjonsordningen en del av bildet når industrien tar sine investeringsbeslutninger, og en må se CO2-kompensasjonsordningen i lys av alt det andre som også påvirker lønnsomheten og konkurranseevnen. Så gjorde regjeringen Solberg gode tiltak for å bedre industriens konkurransekraft for 2014. CO2-kompensasjonsordningen er en del av helheten, men vi ønsker å se på hele bildet. For oss er det viktig å ha en god industripolitikk som ivaretar også prosessindustrien i Norge. Som jeg også sa: De har gjort en god jobb for å redusere klimagassutslippene, og vi ønsker å ha en industripolitikk slik at vi også har en prosessindustri i Norge i framtiden.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-02-26:
Regjeringen vil ha en forutsigbar industripolitikk. CO2-kompensasjonsordningen er en del av dette. Men for den kraftintensive industrien er tilgang til kraft, prisen på kraft, tilgang på riktig kompetanse, kronekurs og god infrastrukturpolitikk også viktig. For oss er helheten i industripolitikken det viktige her. Vi mener at CO2-kompensasjonsordningen er en del av det. Men den helhetlige industripolitikken vil ivareta prosessindustrien i Norge, og vi trenger en god prosessindustri som fortsetter sitt gode arbeid for å redusere klimagassutslipp i Norge. Det er også til fordel for den globale klimasituasjonen.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
I sitt spørsmål berører representanten Andersen to ulike forhold: økningen av arbeidsgiverperioden fra 10 til 20 dager og regelverkspresisering overfor Nav. Generelt vil jeg si at permitteringsreglene til enhver tid skal gjenspeile situasjonen i arbeidsmarkedet. Det har også vært utslagsgivende for endringer under tidligere regjeringer. Jeg følger nøye med på om praktiseringen av regelverket er forutsigbar og riktig. Fra 1. januar i år ble arbeidsgiverperioden under permittering økt til 20 dager. Permitteringsreglene innebærer at staten, ved folketrygden, overtar bedriftenes lønnsforpliktelser i en periode. Det er rimelig at arbeidsgivernes andel av kostnadene ved permittering varierer med konjunkturene. Det er flere forhold som spiller inn når man vurderer permitteringsregelverket. Ved å permittere beholder og sikrer bedriften seg en ønsket arbeidskraftressurs i påvente av bedre tider. På den annen side er de permitterte bundet av sin kontrakt med arbeidsgiveren og søker derfor i liten grad annet arbeid. Dette bidrar til at det samlede arbeidstilbudet reduseres. En utvidelse av arbeidsgiverperioden kan føre til at bedriftene i stedet for å permittere frigjør arbeidskraft til andre virksomheter som etterspør arbeidskraften. Samtidig kan en arbeidsgiver som ønsker å beholde sin kompetente arbeidskraft, velge å gjøre dette gjennom lønnsplikten. I samarbeid med LO og NHO reviderte Arbeids- og velferdsdirektoratet i fjor rundskrivet om dagpenger under permittering for å gjøre det tydeligere og for å sikre en ensartet praksis. Det så likevel ut til at etaten i en del saker ikke praktiserte regelverket i tråd med intensjonene. Jeg har derfor fastsatt en ny forskrift, som representanten Andersen kjenner til fra et tidligere spørsmål i spørretimen, og jeg gjentar ikke det svaret som jeg ga da, ettersom det er godt kjent. Så stiller representanten Andersen spørsmål om hva som vil komme i revidert nasjonalbudsjett. Representanten Andersen kjenner meget godt til at en statsråd før revidert legges frem, verken kan, bør eller skal behandle spørsmål som kommer i revidert. Det som kommer i revidert, vil representanten Andersen få god kjennskap til når revidert blir fremlagt, på samme måte som det var da han selv var statsråd.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Når det gjelder det siste, er det sånn at statsråden også følger det som skjer i praktiseringen av regelverket, altså i ettertid av presiseringen overfor Nav. Statsråden har også fått tilbakemeldinger fra enkelte bedrifter, og jeg er veldig glad for å få tydelige, klare tilbakemeldinger. Statsråden har også fått tilbakemeldinger fra fiskeriindustrien, der jeg kjenner til et par tilfeller der det har blitt gjort vurderinger som ikke har vært verken gode nok eller ønskelige med tanke på den praktiseringen. Det har statsråden tatt opp med direktoratet. Direktoratet har igjen tatt dette opp med forvaltningen, sånn at hovedregelen er – og skal ligge fast: Når arbeidsgiver og arbeidstaker er enige om permittering, er det det som skal følges, og ikke en individuell praksis i forhold til den enkelte som er i permittering.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Jeg kan bekrefte overfor representanten Andersen at vi følger med, også når det gjelder den problematikken. Vi følger den nøye, og det er riktig som det er sagt: Stortingets vedtak medfører ingen innskjerping overfor fiskerinæringen i så henseende. Jeg forholder meg til Stortingets vedtak, og det er viktig for meg å sørge for at vi har den praktiseringen som vi er enige om med partene i arbeidslivet. Vi følger opp, sånn at det blir gjort på den ønskede, den riktige måten som partene er enige om. Det følger vi kontinuerlig, og det vil vi også følge fortløpende overfor de ulike bransjene.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Permitteringsregelverket skal balansere samfunnets behov for effektiv utnyttelse av arbeidskraften og arbeidsgivernes mulighet til å kunne fri seg fra lønnsplikten ved uforutsett mangel på arbeid. Permitteringsregelverket sørger for at det er en kostnadsfordeling mellom arbeidsgiver, arbeidstaker og staten ved folketrygden i forbindelse med forbigående vanskeligheter i arbeidsmarkedet. Permitteringsregelverket vil derfor variere med konjunkturene. Bare i løpet av de siste tolv årene har permitteringsreglene blitt endret hele åtte ganger. Under finanskrisen ble lønnsplikten redusert, for så å øke igjen i 2012. Dagpengeperioden ble samtidig økt under finanskrisen, men ble kortet ned igjen i 2012. Under finanskrisen i 2009 var det på det meste om lag 18 000 permitterte. Omfanget har falt nokså jevnt i de etterfølgende fire–fem årene. I januar i år var nivået i underkant av 3 000. Jeg følger nøye med på utviklingen i arbeidsmarkedet. Jeg mottar også mange innspill fra både enkeltbedrifter, permitterte arbeidstakere og partene i arbeidslivet. Vi lytter til innspillene og vil vurdere å ta grep dersom vi mener det blir nødvendig. Samtidig har også regjeringen startet en omlegging av den økonomiske politikken, bl.a. gjennom skattereduksjoner som vi mener vil gagne både bedrifter og arbeidsplasser. I regjeringserklæringen uttrykker vi at vi ønsker et velfungerende trepartssamarbeid – det er riktig det som representanten Christoffersen peker på. Det at vi i Norge har tradisjon for å endre permitteringsreglene i takt med den gjeldende arbeidsmarkedssituasjonen, er et utslag av at myndighetene lytter til partene i arbeidslivet når bedriftene står overfor en vanskelig situasjon. Men det løpende samarbeidet med partene betyr ikke at det til enhver tid er sånn at man er enig om alle løsningene, og det er heller ikke det som er underforstått med partssamarbeidet, men at man drøfter de ulike ting på en god, ryddig måte. Jeg vil også minne representanten Christoffersen om at lønnsplikten ble økt og trygdeperioden redusert også fra 1. januar 2012. Jeg kan ikke se at den endringen var et spesielt utslag av trepartssamarbeidet i form av enighet med partene i arbeidslivet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Som jeg sa til representanten Christoffersen, følger vi utviklingen i både små og store bedrifter i de ulike fylkene. Som jeg sa i mitt svar, mottar også jeg henvendelser fra bedrifter, fra permitterte arbeidstakere og fra organisasjonene. Det som er hele poenget med å følge utviklingen, er at man vurderer – som også representanten Christoffersen sier – å gå til et skritt, men det betyr ikke det samme som at man har gått til det skrittet. Det er jo det vi vurderer fortløpende i situasjonen. Situasjonen i arbeidsmarkedet er faktisk sånn at det er en rekordlav permitteringsgrad. Det er i tillegg lav ledighet. Ledigheten forventes også å være stabilt lav utover 2014. De siste tallene viser en liten økning i første del av 2014, men vi får en nedgang igjen etter andre halvdel av 2014.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Når det gjelder Bygdesnekker’n – jeg fikk ikke helt med meg kommunen, men det spiller ikke noen rolle hvor den bygdesnekkeren befinner seg hen – er det nettopp det som er poenget med å følge utviklingen. Som jeg sier i mitt hovedsvar: Skulle det vise seg at man går til det skrittet, at situasjonen skulle endre seg, ja, så vil regjeringen fortløpende vurdere å sette inn tiltak – nødvendige tiltak. Men man kan ikke sette inn tiltak i en situasjon som ikke er oppstått. Jeg forholder meg til – og det har ingenting med trepartssamarbeidet å gjøre – at arbeidsmarkedet endrer seg og har endret seg. Det har det gjort bestandig – konjunkturer går opp og ned – det vil også gjøre det i fremtiden. Enhver regjering har tilpasset både permitteringsreglene og arbeidsmarkedspolitikken etter konjunktursvingningene. Det gjør også denne regjeringen. Når det gjelder trepartssamarbeidet, er det viktig for meg å understreke at et godt trepartssamarbeid betyr ikke enighet om alle spørsmål, men det betyr gode drøftelser med partene i arbeidslivet og ryddig spill på det området.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Spørsmålet mitt lyder: «Regjeringa har erklært at den ønsker et velfungerende trepartssamarbeid. Stoltenberg II-regjeringas utvidelse av perioden med fritak for lønnsplikt under permittering var resultat av trepartssamarbeidet. Alternativet hadde i mange tilfeller vært oppsigelser. Arbeidstakere og næringsliv i distriktene, som vi bl.a. har i Buskerud, er da særlig utsatt. Mener statsråden at den innstramminga som regjering og storting nå har gjort i permitteringsreglene, er et godt eksempel på et velfungerende trepartssamarbeid?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg takker for svaret, men jeg har lyst til å forfølge det litt videre, fordi statsråden sier at reglene til enhver tid følger arbeidsmarkedet. Jeg kan bruke mitt eget fylke, Buskerud, som eksempel. I Buskerud forventer altså Nav nå økt ledighet og flere permitteringer. I samtaler med representanter for fagbevegelsen har jeg fått bekymringsmeldinger om at bedriftene nå i økende grad ser ut til å velge oppsigelser, særlig mindre bedrifter som vi ofte finner i distriktene. Jeg lurer på om ikke statsråden deler den uroen? Jeg har et lite tilleggsspørsmål. Statsråden viser til skattereduksjoner. Fikk ikke statsråden med seg at Statistisk sentralbyrå under finanskrisa sa at vi kunne få 16 ganger så mange arbeidsplasser for offentlige kroner direkte investert i arbeidsplasser sammenlignet med offentlige kroner brukt til skattekutt?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Takk også for det svaret. Da vil jeg vinkle det litt fra den andre sida når vi snakker om trepartssamarbeidet. Kommunalminister Jan Tore Sanner sa tidligere i dag at denne regjeringa leverer det bedriftene vil ha. Da er mitt spørsmål: Hva vil denne regjeringas svar være til eieren av Bygdesnekker’n i Modum, som driver med fast ansatte, som har lærlinger, som har alt på stell – alt er hvitt – når han i stedet for å permittere nå sier at han med ny markedssvikt ikke lenger kan permittere, men i stedet vil bli nødt til å si opp fast ansatte og leie inn folk etter behov? Han sier til og med at hans far ville rotert i graven hvis han hadde hørt det han nå sier, men han ser seg nødt til å begynne å tenke i de baner. Jeg lurer på: Vil regjeringa lytte til denne mannen og redusere innstrammingene, med andre ord levere det denne og andre småbedrifter utenfor pressområdene vil ha?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Det er ikke sikkert det er så ofte det skjer, men jeg har lyst til å takke representanten for spørsmålet, for jeg synes det er et godt og svært viktig spørsmål. Omtalen av saken i Psykisk helse som representanten viser til, gjør selvfølgelig også inntrykk på meg. På generelt grunnlag kan jeg si at viktig livserfaring selvfølgelig ikke diskvalifiserer for opptak ved Politihøgskolen, og jeg vil ikke anbefale noen å unnlate å bruke hjelpeapparatet når de har behov for det. Det stilles imidlertid strenge krav for å bli politi når det gjelder vandel og egnethet. Det er en egen opptaksnemnd som tar stilling til de enkelte søknadene, og det er Politihøgskolens styre som utnevner denne opptaksnemnden som fatter de konkrete vedtakene. Regelverket tar utgangspunkt i de krevende utfordringene og belastningene både utdanningen og politiyrket har. Mange av oppgavene er krevende både fysisk og psykisk, og alt i andre studieår skal studentene ut i full operativ tjeneste. Søkere som har fått avslag – det kommer også frem i den artikkelen som spørreren viser til – kan søke på nytt senere og får da en ny konkret vurdering av søknaden. Det er altså ikke slik at et avslag gjelder til evig tid. Det skal være mulig å oppleve vanskeligheter i livet og kunne gå videre med mulighetene åpne. Enkelte ganger kan også den formen for livserfaring og tunge opplevelser faktisk gjøre en bedre egnet til å gjøre tjeneste f.eks. i politiet eller andre steder, fordi en ofte lærer mye om mennesket, om seg selv, og om andre i slike prosesser. Jeg kan også opplyse om at det er igangsatt et arbeid med å revidere det gjeldende medisinske regelverket for opptak til Politihøgskolen, og i den forbindelse vurderes det å erstatte dette med en ny forskrift om opptak. I forslaget skal det legges vekt på forhold som er saklige, nødvendige og forholdsmessige med tanke på søkerens egen helse, sikkerhet og mulighet for å gjennomføre studiet ved Politihøgskolen. Uansett vil alle søknader fortsatt bli vurdert individuelt. Men som spørreren hører ut fra svaret, er jeg opptatt av at det å slite i en periode i livet ikke automatisk skal føre til at en ikke er egnet til å bli tatt opp ved Politihøgskolen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Som sagt vurderes det å få dette i forskriftsform, og da er det departementet som vil ha føringen for denne forskriften. Nå ligger det til vurdering i POD, og vi venter på innspillene derfra. Jeg må også presisere at det er den individuelle vurderingen som vil ligge til grunn. Det betyr at depresjoner kan være en årsak til at man ikke blir opptatt på Politihøgskolen på generelt grunnlag, men jeg deler spørrerens bekymring for at det skal være noen automatikk i det – uten at jeg nødvendigvis sier at det er det i dag, men det virker som om det har hatt betydning i denne enkeltsaken, uten at jeg kan gå nærmere inn på den. Men i forskriftsarbeidet vil selvfølgelig jeg også være sterkt involvert når forslaget fra POD kommer til departementet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Så vidt jeg er kjent med, er forskriftsarbeidet i sluttfasen i Politidirektoratet. Vi vil sette i gang med det arbeidet når vi får innstillingen fra Politidirektoratet. Jeg må presisere at det ikke vil være noen generell føring om at en tidligere depresjon skal hindre opptak, men heller ikke det motsatte – som en kunne høre ut fra konklusjonen til representanten Lysbakken. Det skal være en individuell vurdering, og det skal være relevante krav for opptak. En skal vurderes ut fra egnethet og skikkethet for å kunne gjøre fremtidig polititjeneste. Jeg tror det er en utfordring ved det gjeldende medisinske regelverket at det kanskje er for brutalt på enkelte områder, altså at det er for firkantet. Men samtidig er søkningen til Politihøgskolen stor. Det er veldig mange veldig dyktige kandidater, og det er tøff konkurranse om å komme inn. Det håper jeg det fortsatt skal være, for det gjør at vi får de beste politifolkene, men at en tidligere depresjon i seg selv skal være ekskluderende, synes jeg virker underlig i et fremtidsrettet, moderne samfunn.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Justis- og beredskapsdepartementet fikk 5. februar i år oversendt et forslag fra Politidirektoratet om lovendring med det formål å styrke politiets håndtering av sikkerhets- og ordensmessige utfordringer ved arrangementer, særlig i forbindelse med fotballkamper. Det forslaget som nå er sendt departementet, er resultatet av en intern høringsprosess hvor politidistriktene og Kripos ble bedt om å vurdere behovet for å styrke hjemmelsgrunnlaget for politiets arbeid med tribunevold og voldelige fotballsupportere. Politidirektoratet anbefaler at politiet gis et bedre hjemmelsgrunnlag for å ilegge mer omfattende oppholdsforbud enn det politiloven og straffeprosessloven gir adgang til i dag. Konkret foreslås det en utvidelse av straffeprosessloven § 222 b for å styrke politiets hjemmelsgrunnlag. Forslaget til lovendring skal nå behandles i departementet. Det er akkurat mottatt. Vi har en meget handlekraftig regjering og et handlekraftig justis- og beredskapsdepartement, men vi har ikke ferdigstilt det arbeidet i perioden fra 5. februar. Samtidig vil jeg sammen med kulturministeren snarlig gjennomføre et møte med Norges Fotballforbund. Det er viktig for oss å høre deres synspunkter på forslaget til lovendring som har kommet, og diskutere andre aktuelle tiltak for å styrke arbeidet mot tilskuerbråk og voldelige supportere i forkant av en ny sesong. Det er viktig med en nær dialog. Vi har felles interesse av og ansvar for å sikre trygge rammer rundt fotballarrangementer. Jeg oppfatter at det i utgangspunktet allerede er et godt samarbeid mellom politiet og fotballmiljøene, både med Norges Fotballforbund og med klubbene. Jeg vil trekke frem at det er etablert et nasjonalt fotballinformasjonspunkt, NFIP, som Kripos har ansvar for. Kripos koordinerer det nasjonale etterretningsarbeidet, i samarbeid med politidistriktene, og kontakten med andre land og med Interpol. Videre gjennomføres det samordningsmøter og dialog med Norges Fotballforbund ved siden av dette. I tillegg til å se på nye virkemidler, som f.eks. spørsmålet om lovendring som representanten Bøhler tar opp i spørsmålet, må vi også se på de mulighetene vi allerede har. Det er viktig med nødvendig tilstedeværelse fra politiets side når slike utfordringer oppstår. Like viktig er det gode, forebyggende arbeidet med tidlig innsats. Det å kunne komme i forkant av at problemer utvikler seg, skal selvfølgelig alltid være idealet. I møter med Norges Fotballforbund ser jeg frem til å diskutere hvordan vi rent faktisk kan forberede oss bedre i forkant av årets sesong. Vi bør ha gode forutsetninger, siden vi er enige om målet, nemlig at idretten ikke skal være beskjemmet av vold og ordensforstyrrelser i og utenfor tribunen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Jeg er selvfølgelig helt enig med representanten Bøhler i – og er veldig glad for – at de aller, aller fleste fotballsupportere er skikkelige, ryddige, positive og ivrige mennesker. Jeg registrerte i går under en debatt om endringer i flaggloven at det er en del av de samme ivrige supporterne i denne sal. Formålet med en slik lovendring vil være at politiet kan gripe inn i større grad enn det de kan i dag, og således ta et enda større ansvar enn det de gjør. Jeg kan ikke konkludere med resultatet av det arbeidet som nå gjøres i departementet, men jeg opplever at både Norges Fotballforbund og politiet er samstemte i det som er formålet. Det er viktig å ha den nære, gode dialogen for å sikre at vi både utnytter det potensialet vi har innenfor gjeldende regelverk, og at vi raskt får eventuelle lovendringer på plass.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Det var så vidt representanten Bøhler kom til spørsmålet sitt!
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-26:
Som jeg har sagt, fikk vi dette over til departementet 5. februar. Arbeidet er i gang. Vi er i nær dialog med både Kulturdepartementet, Norges Fotballforbund og Politidirektoratet. Intensjonen er at dette skal kunne få virkning så raskt som mulig. Samtidig må dette gjennom de ordinære prosessene, slik en lovendring må. Jeg vil komme tilbake til konklusjonene når de foreligger.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg vil først bare få gjøre oppmerksom på at det etter at jeg sendte spørsmålet til ekspedisjonskontoret – ved en teknisk glipp som de beklager der – har falt ut et ord fra spørsmålet, noe som gjør at statsråden ikke har fått med hele meningen i det jeg spør om, dessverre. Jeg ble først oppmerksom på dette i dag. Men jeg leser spørsmålet og understreker ordet når jeg kommer dit: «I de store byene har det i de senere fotballsesongene operert grupper av voldelige risikosupportere, eller casuals, som gjentatte ganger har skapt slagsmål og farlige situasjoner. Politiet må bruke store ressurser på å prøve å holde dem i sjakk og unngå at noen kommer til skade. De har derfor gått inn for lovforslag som gjør at de som er aktive i voldelige casualsmiljøer, kan nektes opphold på stadion og i bykjernen i forbindelse med risikokamper. Vil statsråden når vi nå står overfor en ny sesong, følge opp disse lovforslagene?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg takker statsråden for et positivt svar. Jeg vil gjerne understreke at de aller, aller fleste fotballsupportere er positive mennesker som gleder seg over idrett, og som vil være sammen. De er i alle aldre – menn og kvinner, gutter og jenter, barn og unge, familier. De fortjener å kunne komme til fotballstadionet i et trygt miljø og bare kunne kose seg – og ikke være redd for at det skal oppstå sånne hendelser. Det samme gjelder de frivillige som stiller opp for fotballklubbene som vakter, som frivillige mannskaper, for å ivareta publikum. De fortjener heller ikke å bli utsatt for risiko. Som jeg kjenner til, noen av dem er blitt utsatt for trusler fordi de har holdt de voldelige risikosupporterne i sjakk eller unna stadion. Til det jeg vil spørre om. Det er helt riktig at det er et godt samarbeid mellom idretten og politiet om dette, men både politiet og idretten, slik jeg kjenner det, ønsker at idretten skal få mindre ansvar, og at samfunnet skal ta mer ansvar gjennom en lovendring.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg takker for svaret. Jeg fikk dessverre ikke fullført hele spørsmålet mitt i stad, så jeg skal gjøre det nå. Jeg har jo sett dette på nært hold. For eksempel da Lillestrøm spilte på Grorud i mai i fjor, dukket det opp casualsgrupper, som er kjent fra bl.a. Vålerenga, for å lage slåsskamper inne på et åpent område der. Det var veldig godt samarbeid med politiet, men stor fare for publikum og for alvorlige hendelser. Så dette er noe som det haster å komme videre med før en ny sesong. Det har vært et veldig nært samarbeid med dem som jobber med dette innen idretten, om at man trenger en lovendring. Tanken er at samfunnet skal ta en større del av ansvaret – en mindre del av ansvaret legges på de frivillige vaktene – og få større mulighet til å forebygge. Det lovforslaget som er lagt fram, er – som statsråden var inne på – forebyggende. Det vil kunne hindre at de som ved flere anledninger har vært aktive i sånne voldsepisoder, ilegges mer omfattende forbud mot å komme til stadion og områdene rundt – f.eks. en søndag det spilles kamper.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Lovforslaget er fordringen. Jeg lurer på: Når kan statsråden tenke seg å komme med det?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Ja, jeg har mye jeg vil si!
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
«Regjeringen ønsker å åpne opp for flere privatskoler, og det er grunn til å frykte for den desentraliserte skolestrukturen vi har i videregående utdanning. Skolekonsernene har tidligere søkt om å opprette private skoler i byer, dette vil trekke elever og ressurser fra fellesskolen. I Telemark vil det for eksempel kunne bety at elevgrunnlaget i Vest-Telemark blir for tynt og skoler kan bli nedlagt. Hvordan vil statsråden sikre en desentralisert videregående skolestruktur når det åpnes for flere privatskoler?»
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Eg takkar statsråden for svaret. Då Kristin Clemet var utdanningsminister, kom det òg søknadar til Telemark fylkesting om å få etablere kommersielle, private vidaregåande skular. Den gongen sa Telemark fylkesting veldig klart frå om at ein ikkje ynskte dette. Likevel blei det ynsket frå Telemark fylkeskommune køyrt over av utdanningsministeren, og søknadane blei godkjende. Då vil eg spørje statsråden: Vil han garantere at ein praksis der sentrale myndigheiter køyrer over det regionale nivået, som er skuleeigar, ikkje vil skje igjen?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Igjen takk for svaret. Både statsråden og eg kjem frå Telemark og kjenner til faktumet at elevtalet i Telemark går ned. Derfor har det vore – det er heilt riktig som statsråden seier – diskusjonar om skuletilbodet. Er statsråden einig med meg i at med det bakteppet at det er ei negativ elevtalsutvikling i Telemark, vil det vere umogleg å kunne opne for etablering av kommersielle vidaregåande skular utan at det trugar eksisterande skular?