Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-29:
Det går en bølge av samfunnsomveltning gjennom den arabiske verden for tiden. Det som nå skjer i Libya og i flere andre land, kan vise seg ikke bare å bli en dramatisk hendelse, men også en historisk hendelse. Folkelig opprør truer det ene arabiske tyranniet etter det andre, først i Tunisia, så i Egypt, og nå står kampen om Libya. Den 15. februar startet opprøret i Libya, et folk reiste seg opp for egen frihet. Regimets trusler om hevn gjorde at Sikkerhetsrådet til slutt viste handlekraft og vedtok resolusjon 1973, som autoriserte en internasjonal, væpnet aksjon og en flyforbudssone for å stanse blodbadet. Vern av sivilbefolkningen var hovedmålet. Det var i siste liten. Da franske fly med autorisasjon fra FN ble satt inn, stanset de en militærkolonne som hadde kommet så nær Benghazi at de hadde byen på skuddhold. Blodbadet ble forhindret i siste liten. Kristelig Folkeparti støttet opp om den brede enigheten i Stortinget om at Norge måtte være med og oppfylle FN-resolusjonen. De sentrale tiltakene, som flyforbudssone og militær innsats, for å forhindre den nedslaktingen av sivile som regimet i Libya hadde lagt opp til, var viktige. Kristelig Folkeparti har konsekvent støttet opp om det regjeringen har lagt opp til i denne sammenheng. Vi ser det som viktig at den internasjonale aksjonen har autorisasjon fra det høyeste organet innen folkeretten, Sikkerhetsrådet i FN, og at den har støtte både fra vestlige land, fra Den arabiske liga og fra mange andre land. Det er ikke Vesten som invaderer et arabisk land, men en arabisk sivilbefolkning som får vern av og støtte fra en solidarisk omverden. Vi ser det som naturlig at en så krevende militær aksjon nå blir underlagt NATO-kommando. Alternativet ville vært amerikansk kommando – kanskje den eneste andre med kapasitet til å koordinere en så omfattende aksjon. Siden de tragiske terroraksjonene 11. september 2001 har forholdet mellom Vesten og den arabiske verden blitt vanskelig og tilspisset, ikke minst etter invasjonen i Irak i 2003. Ekstreme islamistiske grupper har tolket krigene i Afghanistan og Irak som vestlige korsfarertokt mot muslimske land. Frykt og hat har blitt dyrket fram. Kristelig Folkeparti mener det er avgjørende at all militær maktbruk har en klar forankring i folkeretten. I tillegg er det helt nødvendig med politisk og moralsk legitimitet. Militære engasjementer i utlandet må være gjenstand for bred og åpen debatt, for det er selvsagt slik at en forankring i folket er avgjørende for å sikre nødvendig legitimitet. Samtidig er det viktig i en slik bred og åpen debatt å understreke at vi står 100 pst. bak dem som vi sender ut for å gjøre oppdraget for oss. Det er viktig å understreke at Libya kanskje kan bli et vendepunkt. Men dette går på om vi gjennom et godt politisk håndverk og et godt samarbeid klarer å verne sivilbefolkningen og støtte det folkeopprøret som kan føre til et mer demokratisk styre i Libya. Med tilstrekkelig klokskap har vi også en historisk mulighet til å utvikle et bedre forhold mellom den vestlige og den arabiske verden. Men da trengs det en strategi som går langt utover militær innsats, ja der militær innsats ikke engang er det viktigste vi kan gjøre. Vi må ha en samstemt politikk, der vi på mange områder gjør vårt for at autoritære og undertrykkende regimer blir skiftet ut. Vestlige land har ikke alltid gjort det. Kortsiktige interesser og frykt for alternativene har tidligere hindret en mer konstruktiv politikk for demokratisering og modernisering. Nå må vi tenke nytt. Det vil være bra – både for folk i de arabiske landene og for verdenssamfunnet. Den arabiske verden trenger nå en reformasjon der man ikke bare skifter ut tyranni med folkestyre, men der man også skifter ut vilkårlig maktmisbruk med respekt for menneskerettigheter, skifter ut kvinneundertrykkelse med likeverd og likestilling, skifter ut fordommer med utdanning, skifter ut korrupsjon med en rettsstat. Det er en slik gjennomgripende reformasjon som trengs, om det vi ser i disse dager – et folk i den arabiske verden som gjør opprør – skal lede til mer rettferdighet, mer utvikling, mer folkestyre og fred.