Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-01-16:
For Senterpartiet er det nordiske samarbeidet viktig. Det er mye felles i Norden: Vi har en felles folkelig kultur. Og nyvinningene med barne- og ungdomslitteraturprisen er nevnt her – svært vesentlig. Det er nevnt en utvidelse av samarbeidet når det gjelder fjernsyn mellom statskanalene i Norden. Det er utrolig vesentlig å fokusere på den felles kulturen, for det gir en felles forankring av hele arbeidet. Det er også mye felles i Norden knyttet til den politiske organiseringa av arbeidsmarkedet. Arbeidsmarkedet er svært avgjørende for hverdagskulturen, og det er også helt sentralt å fokusere på det – som jeg skal komme inn på seinere. Det er også i det nordiske samarbeidet viktig å ha i fokus det geopolitiske, de geopolitiske egeninteressene. Derfor er nordområdefokuset utrolig sentralt, og det kommer til å bli langt viktigere i tida framover, når vi nå ser konsekvensene av klimaendringene. Det gjør at Vest-Norden blir mer sentralt. Situasjonen for Grønland, Island og en rekke områder endres, og vi er nødt til å tilegne oss ny kunnskap og forståelse av hva som skjer, og hva vi vil. Som flere har vært inne på, er samspillet med Russland sentralt, og jeg vil understreke det som Fremskrittspartiets talsperson sa om at vi må ha et godt, solid og kunnskapsrikt forhold til Russland. Samtidig må Nordisk råds arbeid vitaliseres. Dagfinn Høybråten har gått inn i det arbeidet med dette klart i fokus, og det er avgjørende viktig. På tilsvarende måte har Karen Ellemann sagt det – hun representerer en utålmodig stemme, ikke en stemme som ønsker å svekke Nordisk råd, slik jeg har forstått det, men en stemme som ønsker å gjøre Nordisk råd mer vitalt. Det som i forbindelse med Karen Ellemanns innlegg er sentralt, er hvor det nordiske samarbeidet går. Det nordiske, som altså i stor grad er tuftet på sosiale og politiske forhold, preges av felles historiske forhold, fred og folkestyre. Folk flest i Norden føler et fellesskap, og vi har den nordiske modellen, med tilpasninger til sitt lands særpreg, som står veldig sterkt hos mange. Det står, folkelig sett, usedvanlig sterkt. Det er også internasjonalt slik at mange ser til Norden, ikke for å kopiere oss, men for å se på hvordan vi har organisert sentrale deler av vårt samfunnsliv, hvordan den politiske debatten fungerer. Det er mange som finner inspirasjon hos oss, og det skal vi være klar over. Den nordiske modellens kjernepunkt er, etter Senterpartiets vurdering, de jambyrdige sosiale og økonomiske forholdene. De sentrale punktene her kan videreutvikles slik at vi fortsatt skal være noe annerledes sammenlignet med forhold lenger sør i Europa, eller at vi skal bli mer like når det gjelder de sosiale, økonomiske forhold lenger sør. Dette arbeidet er et av de mest vesentlige å diskutere nå i Nordisk råd, men det er svært krevende. Det er meget krevende, fordi flere nordiske land, som alle kjenner til, har tilsluttet seg Den europeiske union, og andre har tilsluttet seg EØS-avtalen, som innebærer at en har tilsluttet seg markedskreftenes fire friheter. Når en har tilsluttet seg markedskreftenes fire friheter, følger det over tid naturlige konsekvenser av det. Professor Kristen Nygaard poengterte allerede i 1992 hva som kom til å skje. Professoren så nok ikke i tilstrekkelig grad at det måtte gå så mange år før konsekvensene ble så tydelige, men nå er vi midt inne i det. Dette er meget krevende. Det gir store, store utfordringer for den nordiske modellen. Det nordiske samarbeidet har blitt sterkere på flere områder, inklusiv på det sikkerhetspolitiske området, og det er svært bra. Den store utfordringa er – for å si det konkret – knyttet til arbeidsliv. Arbeidsliv er det sentrale i organisering av samfunnets hele forståelse. Det er arbeidsliv og menneskenes tilknytning til arbeidsliv som er bestemmende for hva som er ens plass og rolle også i resten av ens liv. Derfor: Den nordiske modellen knyttet til jambyrdighet er noe av det vesentligste å diskutere, men det er som sagt meget krevende når en er i en situasjon hvor nettopp tilknytning til EU er hovedproblemet med hensyn til å videreutvikle de jambyrdige forhold.