trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
I 12 år var jeg kulturpolitiker i Drammen kommune. I disse årene har jeg fått mye kjeft for Fremskrittspartiets kulturpolitikk. Synspunktene og kritikkene som ofte kommer, er: Når Fremskrittspartiet ikke er tilhenger av store offentlige bevilgninger på kulturbudsjettene, er partiet en kulturfiende. Det er i og for seg noe jeg har klødd meg i hodet over, for når jeg tenker på kultur, tenker jeg på det som noe som ikke er avhengig av offentlige bevilgninger. La meg ta et eksempel: I sommer besøkte jeg Danmark. Et sted i Danmark ligger det en nydelig gammel fregatt, fregatten «Jylland». Den er pusset opp for private midler, 120 mill. danske kroner, og driftes utelukkende privat, et maritimt kulturminne som er tilgjengeliggjort for allmennheten gjennom private bidrag og inntekter fra publikum. Jeg hadde litt moro med å slå opp i noen leksikon for å finne definisjonen på kultur. I CAPLEX står det at kultur er dyrking av jord, skog, planter eller vann. Det kan også være rendyrking av organismer, f.eks. bakterier. Men det er jo ikke Stortingets «bakteriekomite» som har møte i Stortinget i dag, så det kan ikke være den riktige definisjonen i denne sammenheng. Det står også at kultur kan være forfinelse og dannelse. Mest relevant for dagens debatt er kanskje definisjonen foredling og utvikling, især i forbindelse med den enkeltes og samfunnets materielle og åndelige utviklingstrinn. Men i leksikonet står det altså ikke et ord om at det må skje over offentlige budsjetter. Jeg slo også opp i Store Norske Leksikon, og fikk med meg en lignende oppramsing av jordkultur, skogkultur, kulturplanter, fisk, skalldyr og bakterier. I tillegg: fysisk kultur med pleie av kropp og sjel, sunt levesett, kroppsøvelser, kulturfolk, naturfolk, kunst, åndsarbeid, sosiale aktiviteter osv. Leksikonet nevnte også trafikkultur, drikkekultur, grådighetskultur og jappekultur. Men heller ikke i Store Norske Leksikon var det et eneste ord om at dette skulle ha noe med store offentlige bevilgninger å gjøre. Konklusjonen må altså være klar: Det at man ikke er tilhenger av enorme offentlige bevilgninger til kultur, er ikke det samme som at man er en kulturfiende. Vi i Fremskrittspartiet tror at som hovedregel bør en stor andel av det som pr. i dag benyttes til kulturbevilgninger over de offentlige budsjetter, tilbakeføres den enkelte, slik at de selv kan bestemme hvilke kulturtiltak de ønsker å bruke det på. Selvfølgelig må vi beholde noen store, viktige nasjonale institusjoner for å ta vare på vår felles arv som nasjon, og vi bør kunne bidra til frivillige lag og organisasjoner og barne- og ungdomsarbeid, men så omfattende som bevilgningene og kulturbyråkratiet har blitt, er unødvendig. Vi bruker enormt store ressurser på å fordele de midler som bevilges over offentlige kulturbudsjetter. Dette er penger, som dersom folk kunne beholde dem selv, kunne gått til praktiske kulturtiltak og opplevelser for den enkelte, og ikke til byråkrati. Dette er altså det grunnleggende synet til Fremskrittspartiet i kulturpolitikken.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Jeg er glad for at statsråden var inne på forebyggende arbeid i forhold til barn og unge og så sterkt gikk inn for at det skulle bli et satsingsområde innenfor vårt felt. Vi har jo hatt en negativ utvikling i ungdomsmiljøene, med mer rus, mer vold, utestengelse – ganske problematiske tilstander mange steder. På grunn av dårlig kommuneøkonomi legger man ned fritidsklubber og tiltak som er rettet mot ungdom. Spørsmålet mitt er: Hvordan greier statsråden å forsvare at vi nå har et statsbudsjett hvor man reduserer bevilgningen til ungdomstiltak i større bysamfunn? Den posten er redusert. Posten for barne- og ungdomstiltak er ikke prisjustert, og den er redusert fra 2001. Tilskuddet til frivillige organisasjoner er heller ikke prisjustert. Hvilke konkrete tiltak vil statsråden iverksette for å møte den problematikken som ligger ute i kommunene i de ulike ungdomsmiljøene?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Jeg har et spørsmål til statsråden. Under kap. 321 post 1, driftsutgifter, er det fra Regjeringens side foreslått et nytt statsstipend til Ragnar Andersen. Denne tildelingen er Sosialistisk Venstreparti imot, og vi har tatt ut 300 000 kr fra denne posten. Denne tildelingen har også vært diskutert i media. Hvilke faglige vurderinger ligger til grunn for at Ragnar Andersen har fått et statsstipend? Etter vårt syn er det mange andre som har vist et samfunnsengasjement som er inkluderende for de fleste, og ikke ekskluderende.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Når det gjelder forslag nr. 26, som Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet står sammen om, har Senterpartiet trukket dette, og vi kommer ikke til å opprettholde det. Jeg vil gjerne begrunne det. Vi fremmet allerede i fjor et forslag om at NRK skulle ha fradragsrett for inngående moms. Når vi nå ikke opprettholder forslaget, er det fordi vi ønsker å komme tilbake med et Dokument nr. 8-forslag senere. Når det gjelder NRK, er vi i Sosialistisk Venstreparti ganske bekymret for Distrikts-Norge, og vi er litt forundret over at statsråden tar så lett på dette når vi tenker på hva flertallet i budsjettinnstillinga fra i fjor uttalte: «Komiteen sitt fleirtal, medlemene frå Arbeidarpartiet, Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, viser til at Stortinget ved handsaming av St.prp. nr. 1(1996-1997) gjorde vedtak om å auka lisensavgifta med 40 kroner som dels skulle finansiera fullføring av utbygging av distriktsfjernsyn.»Så sier komiteen helt på slutten:«Flertallet vil i likhet med statsråden, legge til grunn at dersom NRKs styre skulle komme med forslag som vil føre til omfattende endringer i den distriktspolitiske profil vil saken nødvendiggjøre politisk behandling.» (1996-1997) Det jeg lurer på, er hva som har endret seg fram til i år, når vi nå står overfor den situasjonen som vi gjør i forhold til NRK. Så vil jeg si litt om Norsk Filmfond. Sosialistisk Venstreparti er svært opptatt av å ivareta og utvikle et miljø for nye regissører og produsenter, som må gis mulighet til å utvikle seg gjennom støtteordninger for å produsere kortfilmer og spillefilmer. Det er viktig at den allerede innførte 50/50-ordningen blir en realitet så snart som mulig. Dette er en god ordning som kan stimulere næringslivet til å finansiere filmer og samtidig ha et konstruktivt samarbeid med det norske kulturlivet. På denne bakgrunn ønsker Sosialistisk Venstreparti å jobbe videre for at filmprosjektet «Kautokeino-opprøret» fra produksjonsselskapet Borealis AS skal få til å bygge opp en permanent utstilling og et opplevelses- og informasjonssenter i Kautokeino. Prosjektet skal realiseres gjennom et samarbeidsprosjekt mellom nasjonale, lokale og samiske myndigheter, og mellom kulturlivet og næringslivet. Vi syns at dette er et så spennende prosjekt at vi kommer til å komme tilbake med et forslag om finansiering i form av et Dokument nr. 8-forslag. Når det gjelder å hilse hjem, vil jeg gjerne si at jeg er glad for at «Momentum» nå er på statsbudsjettet. Selv om SV foreslo 2 mill. kr og det ble 500 000, er vi glad for det.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2001-12-14:
Som eg sa i innlegget mitt, burde ikkje fattigdom vere noko tema i eit av verdas rikaste land. Men verkelegheita for mange tusen er fattigdom, verkelegheita er motløyse og verkelegheita er isolasjon som følgje av fattigdom. Det er fakta. Eg har følgjande spørsmål til statsråden: Kvifor vil Regjeringa halde kontantstøtta utanfor utrekninga av sosialhjelp, og ikkje barnetrygda? Det er sjeldan at sosial naud spør etter alder. Det kan vere langt vondare og vanskelegare for ein tenåring enn for ein toåring å bli halden utanfor sosial omgang med vener. Eg ønskjer at statsråden kan kome med ei grunngjeving for at det er meir nødvendig å gi familiar med barn under tre år eit verdigare liv enn dei tusenvis av familiane som har barn i alderen 3–18 år. Det har vore semje om å gi alle ein rett til ein barnehageplass. Eg skjønar nå at det kan vere i ferd med å endre seg, etter det statsråden sa i innlegget sitt. Stykkprisfinansiering reiser mange spørsmål. Eit av dei spørsmåla er: Går Regjeringa bort frå det som har vore eit nedfelt prinsipp, at det er kommunane som skal ha det overordna ansvaret for å gi eit barnehagetilbod, når dei nå foreslår at rammeoverføringane skal trekkjast ut og givast til den enkelte barnehage? Og kva med barn med spesielle behov, som statsråden sjølv nemnde? Vurderer Regjeringa å gi kommunane ansvaret for dei, eller kanskje er det staten som skal instruere dei private barnehagane til å ta inn desse barna med spesielle behov?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Litt tilbake til representanten Giskes spørsmål. Representanten spurte ikke om alle mennesker er likeverdige. Spørsmålet var om statsråden mente at det å leve som homofil er likeverdig med det å leve som heterofil. Det håper jeg statsråden kan gi oss et klart svar på. Så til noe annet. Det går også på barnehage. En av de viktigste oppgavene og det store løftet vi står overfor, er å få flere barnehageplasser og få ned prisene. I statsråd Bekkemellem Orheims tid var dette topp prioritert. Det sier statsråd Dåvøy at det også er i Bondevik-regjeringen, men jeg skulle ønske at hun kunne presisere det litt mer. Jeg syns ikke det kom helt godt fram i innlegget til statsråden. Men i tillegg til å få til penger, var også statsråd Orheim i sin tid vaktbikkje overfor kommunene. Selv om hun ikke hadde lovhjemmel til å gripe inn mot dem som ikke brukte pengene til å sette ned prisene, satte hun søkelyset på kommunene, noe som gjorde at vi sist sommer så at prisene gikk ned for første gang på mange år. Nå ser vi igjen at kommunene putter barnehagepengene i det store sluket. Men dessverre har vi ikke sett at statsråd Dåvøy har hatt noen store utspill i den sammenhengen i forhold til kommunene. Hva har så statsråden tenkt å foreta seg overfor kommunene og barnehageeierne, som til neste år vil bruke barnehagemilliarden til å saldere budsjettene? Og ser ikke statsråden at det i satsing på barnehager også ligger en aktiv holdning overfor barnehageeierne?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Jeg har merket meg det statsråden sa om at hun over nyttår vil komme tilbake med en orientering om NRKs situasjon. Men jeg vil allikevel minne om følgende merknad: «… NRKs distriktskontorer og distriktssendinger en meget viktig og høyt verdsatt del av NRKs virksomhet. Ikke minst av hensyn til NRKs legitimitet som allmennkringkaster, er det derfor nødvendig at distriktssendingene i hele landet styrkes, ikke svekkes.» Dette er et sitat fra budsjettinnstillingen for 2001, der Kristelig Folkeparti var en sterk aktør i forhold til akkurat denne merknaden. Jeg lurer på om statsråd Svarstad Haugland fortsatt står for dette synet. Og mener statsråden, som også er generalforsamling for NRK, at kuttet i stillinger ved alle distriktskontorene og lite eller ingen stillingsreduksjon på Marienlyst styrker NRKs distriktsprofil?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Jeg vil bare si noen ord om våre industrimuseer, som representanten Olemic Thommessen så vidt var innom i sitt innlegg. Jeg ser med bekymring på utviklingen i forhold til våre industrimuseer. Vi har til sammen 31 registrerte industriminner. Myndighetene har selv plukket ut åtte av disse som satsingsområder. Dessverre er vi i den situasjon at bare halvparten av disse får støtte fra Kulturdepartementet. De samme fire har fått støtte de siste årene. Alle åtte får fortsatt støtte fra Miljøverndepartementet. Vi vet jo at det en samhandling mellom Miljøverndepartementet og Kulturdepartementet for å få disse på fote. Jeg håper at statsråden kan gå gjennom disse verdifulle minnene og gi et håndslag slik at alle åtte fortsatt skal få lov å være med i satsingsområdene, siden myndighetene selv har vært pådriver for alle disse åtte. Spesielt håper jeg at kulturministeren nå går i dialog med Miljøverndepartementet for å se hva vi har gjort feil, siden vi ikke greier å ta vare på alle åtte. Iallfall tre av de fire som ikke har fått støtte de siste årene, har store økonomiske problemer. Jeg håper at statsråden også ser det som ganske meningsløst, når staten selv har valgt ut åtte som kulturminner, at det bare er halvparten som skal få midler. Jeg vil minne statsråden om at vi har fått sterke signaler om at det er problemer rundt om i landet med disse industriminnene. Så jeg håper at man kan gå gjennom dette, og at man i alle fall kan komme til enighet om de åtte som staten selv har sagt vi skal ta vare på.
Victor Norman (Høyre), 2001-12-14:
Jeg kan bekrefte at jeg er sterk tilhenger av likelønn. Jeg er også sterk tilhenger av at vi etter hvert ikke bare får lik lønn for likt arbeid, men at vi også får like utviklings- og arbeidsmuligheter uavhengig av kjønn. Så svaret på det spørsmålet er helt klart ja. Jeg har lyst til å benytte anledningen til å presisere hva jeg forsøkte å si i TV 2: Det var ikke å ta til orde for større lønnsforskjeller, men det var å ta til etterretning at vi har en utvikling i retning av større lønnsforskjeller, og at det er preget av stor vilkårlighet. Det jeg tror det er behov for, er at vi får en åpen diskusjon med partene i arbeidslivet om hva prinsippene for lønnsdifferensiering skal være, og hvilke kriterier som skal legges til grunn for å unngå at vi får en utvikling mot lønnsforskjeller basert på det som populært kalles rene «trynefaktorer». Ett av kriteriene som ikke skal ligge til grunn for lønnsforskjeller, er kjønn.
Victor Norman (Høyre), 2001-12-14:
Ja, jeg ønsker fortsatt å få vurdert muligheten for å få etablert en uavhengig ankeinstans for Konkurransetilsynet og andre tilsyn. Vi har bedt Lovutvalget, som jobber med konkurranseloven, om å fremme forslag om en slik ordning. Det må nødvendigvis gå via Lovutvalget, for dette krever en lovendring, og det krever en grundig saksforberedelse. Så jeg tror nok ikke vi kan ha et forslag på bordet før etter at Lovutvalget har avgitt sin innstilling. La meg i den forbindelse også få benytte anledningen til å presisere én ting: Det jeg ønsker, er en uavhengig ankeadgang i enkeltsaker som behandles av tilsynene – jeg ønsker ikke en situasjon hvor politikk overlates til tilsynene, for å si det sånn. Det er oppslag i media i dag om at jeg har overprøvd Konkurransetilsynet i spørsmålet om saksbehandlingen av Aker-Kværner-fusjonen. Det er ikke riktig. I den saken bad jeg om et råd fra Konkurransetilsynet. Jeg fikk et råd tilbake som gav grunnlag for den beslutningen jeg måtte fatte i saken, uansett, og jeg har så foretatt en vurdering på det grunnlag av det rådet og samtale med tilsynet om hva som er den riktige saksbehandling. Og den type prosesser må vi ha, også om vi skulle etablere en uavhengig ankeinstans for tilsynene.
Victor Norman (Høyre), 2001-12-14:
Det er jo en besnærende invitt å kunne forelese om spørsmål knyttet til verdiskaping, også fra denne talerstolen. Det er en fristelse jeg skal motstå, men la meg ta det helt konkrete spørsmålet. Selvfølgelig er det like stor verdiskaping om man yter tjenester direkte overfor enkeltpersoner i offentlig regi, som om man yter tjenester overfor de samme personene i privat regi. Det er like stor verdiskaping om man yter tjenester, som om man smelter aluminium. Det er ikke det som er spørsmålet her. Jeg har selv jobbet i staten i svært mange år, og synes jeg har bidratt til verdiskapingen i Norge, og det håper jeg også at alle andre som jobber i offentlig sektor, føler at de gjør. Jeg synes også det er interessante spørsmål som representanten Karin Andersen tar opp mer generelt, men la meg presisere det som er det grunnleggende her. Jeg synes ikke det er avgjørende om man kaller ting modernisering eller fornyelse, eller hvilke ord man velger å bruke, det som er poenget, er at vi trenger å få bedre og mer velorganiserte offentlige tjenester i Norge – av hensyn til innbyggerne, av hensyn til næringslivet, av hensyn til skattebetalerne og av hensyn til dem som selv jobber i offentlig sektor. Det er utgangspunktet. Og så må vi spørre: Hvordan kan vi få det til? Jeg tror ikke at løsningen er å gjøre offentlig sektor om til privat næringsliv, men jeg tror at på samme måte som næringslivet ofte kan lære av det vi gjør i offentlig sektor, har vi mye å lære av det som gjøres i privat sektor, ikke i den forstand at det alltid kan overføres direkte, men at vi kan lære av tilnærmingsmåter og organisasjonsmønstre. Og i tillegg tror jeg vi kan lære den tingen av privat sektor at det ofte kan være hensiktsmessig å ha en ryddig selskapsmessig organisering rundt de aktivitetene som naturlig kan identifiseres som en enhet. Men alt dette er spørsmål som jeg gleder meg til å komme tilbake til Stortinget med i januar.
Victor Norman (Høyre), 2001-12-14:
Som representanten Meltveit Kleppa ganske riktig minnet oss på, har ikke Regjeringen bedt om å få denne fullmakten. Vi har ikke noe imot å få en fullmakt, bare for å presisere det, og det var det jeg sa: Vi tar til etterretning at vi har fått denne fullmakten. Men når vi i utgangspunktet ikke har bedt om den, er det to grunner til det. Den ene er at vi tror det kan være litt problematisk å benytte den juridisk – og det må vi i så fall vurdere nærmere – men den andre er at vi mener at det normalt finnes andre og bedre virkemidler for å oppnå de samme målene. Og derfor har ikke jeg lyst til her i dag å si konkret om vi vil benytte den, eller hvordan vi vil benytte den. I den grad vi kommer til at de målene som komiteen har pekt på som begrunnelse for at det kan være nyttig for oss å ha denne fullmakten, kan oppnås like godt eller bedre med andre virkemidler, ser jeg ingen grunn til at vi skal benytte den. Men vi setter pris på at vi har fått også dette verktøyet i den samlede verktøykassen som vi har til vurdering.
Victor Norman (Høyre), 2001-12-14:
La meg ta spørsmålene etter tur. Når det gjelder Narvik, er det helt klart at jeg er innstilt på å lytte til alle de synspunkter som har kommet. Jeg har merket meg at det i Stortinget er sterke ønsker om desentralisering. Det ønsker også jeg. Jeg kommer til å studere gruppens innstilling ut fra det synspunkt at jeg ønsker en desentralisering, og at jeg håper at det skal være funksjonelt å legge det til Narvik. Men jeg må nesten få lov til å se på realitetene i saken – og vi må også ivareta et funksjonalitetshensyn. Når det gjelder modernisering og fornyelse, er jeg enig i at dette er et arbeid som den forrige regjeringen og regjeringer før det har jobbet lenge og godt med. Jeg er svært opptatt av å ha et tett og nært samarbeid med de ansatte og deres organisasjoner, og jeg har klart signalisert både her i Stortinget og overfor disse at vi ikke har noen dogmatisk, men en veldig pragmatisk holdning til hvilke virkemidler som kan være hensiktsmessig i forskjellige sammenhenger. Vi har invitert organisasjonene til å ha en tilsvarende pragmatisk – ikke dogmatisk – holdning f.eks. til spørsmålet om konkurranseutsetting og privatisering. Når det gjelder det som skjedde i forbindelse med Samferdselsdepartementets budsjett, har jeg lyst til å si at jeg synes det illustrerer klart at det er viktig at dialogen med organisasjonene kommer bedre i gang enn den kanskje tradisjonelt har vært, slik at vi unngår at akutte saker dukker opp før man har hatt anledning til å ha god dialog med organisasjonene om det. Til slutt: Når det gjelder spørsmålet om fullmakten, kan jeg ikke si noe annet enn det jeg allerede har sagt: Det er klart vi tar til etterretning at vi har fått denne fullmakten. Vi tar veldig alvorlig de signalene som ligger bak fullmakten. Men jeg går ut fra at de signalene mer går på hva man ønsker å oppnå, enn akkurat nøyaktig hvilket virkemiddel som skal brukes.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Statsråd Norman har overtatt som moderniseringsminister, og det er et spennende prosjekt. Da er det viktig å vite hva det er som er moderne, og hva det er som regnes som gammeldags. Fra SVs side mener vi at et samfunn der en må betale for tjenester som alle trenger, er gammeldags, og at et samfunn der kvaliteten på skolen er dårlig og ulik, er gammeldags. Vi mener et samfunn der det ikke er nok offentlig kollektivtrafikk f.eks., er gammeldags, vi mener at et stivbeint, rigorøst statsapparat som har vanntette skott seg imellom, og som ikke greier å samarbeide, er gammeldags. Jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden litt mer på hva det er statsråden mener med begrepet «moderne», fordi jeg får en følelse av at det eneste som er moderne, er at det skal være mest mulig privat næringsliv inn i det som SV mener bør være offentlige tjenester. Jeg kan også stille statsråden et helt konkret spørsmål: Hvis det f.eks. står AS Vask og rens på frakken til en renholdsarbeider, anser statsråden da vedkommende for å drive med verdiskaping, men hvis det står kommune på frakken, er det ikke verdiskaping? Jeg syns det er et veldig viktig spørsmål å få avklart, for jeg syns det i debatten av og til høres ut som om folk som jobber i offentlig sektor, enten det nå er i helsevesenet eller i skolen osv., kun representerer et forbruk og blir ansett som et problem, mens så fort det er en privat bedrift som utfører denne jobben, er det verdiskaping. Jeg ønsker meg et klart svar fra statsråden på dette, slik at det i hvert fall ikke er misforståelser om disse grunnleggende tingene når det dreier seg om moderniseringsprosessen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Først kort til debatten om avhendingsreglementet for statlig eiendom. Temaet hører absolutt hjemme i denne debatten, for det dreier seg om hvordan man kan ta helhetlige grep for å nå boligpolitiske mål. Dersom en tomt er solgt til et annet formål, er det vanskelig å få brukt den til sosial boligbygging. Det er tomtemangel. Derfor er det viktig at vi nå sikrer i hvert fall de offentlige tomtene, enten de er i statlig eller kommunalt eie, som er egnet til det, til dette formålet. Det blir bygd mye, men veldig lite av det er slik at folk med dårlig råd har noen mulighet til å få et sted å bo, som jo er hensikten. Hvis statsråden ikke har tenkt å bruke avhendingsreglementet, som Stortinget nå har gitt ham mulighet til, og viser til andre virkemidler, må statsråden og Regjeringa synliggjøre de virkemidlene og volumet på dem og hvordan de har tenkt å bruke dem, slik at vi faktisk ser at man når de resultatene. Det er mulig å klausulere tomter og eiendommer på en slik måte at man når boligpolitiske mål. Så til det forslaget som Senterpartiet har fremmet, og som ligger på pultene i dag. SV ser godt grunnlaget for den kritikken som Senterpartiet har reist. Vi deler bekymringa for at det kan bli en viss uryddighet i hva det er som dekkes innenfor de forskjellige postene. Imidlertid mener vi at de prosjektene som nå er finansiert innenfor denne posten, slik den har blitt seende ut, er så viktige at vi ikke er villige til å ta sjansen på at finansieringa av de tiltakene ryker ut og kanskje heller ikke når opp i revidert nasjonalbudsjett. Vi vil derfor, hvis forslaget blir stående, bli nødt til å stemme imot det, sjøl om vi sjølsagt også ønsker oss mer penger slik at de lokale og regionale kulturhus kan få sin rettmessige del av en bevilgning. Jeg vil derfor be Senterpartiet om å tenke over om det kanskje kunne være klokt å la være å fremme dette forslaget nå, og at vi heller i fellesskap – det er flere partier som nå har sagt at vi deler denne intensjonen – kan se om vi kan finne en løsning som faktisk bidrar til at det kommer penger i revidert nasjonalbudsjett til våren, slik at vi kan greie å løfte disse postene. Jeg tror ikke vi kommer ut med noen heldig løsning nå dersom de prosjektene som nå har funnet sin finansiering innenfor denne rammen, skulle falle ut. Derfor vil SV være nødt til å stemme mot forslag nr. 35 hvis det blir tatt opp til votering.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-14:
Stortinget gir i dag Regjeringa moglegheit til å avhenda statleg eigedom til lågare pris enn marknadspris der særlege omsyn tilseier det. Eg vil gi statsråden moglegheit til å utdjupa på kva måte han vil nytta denne fullmakta. Staten har bygningsmasse og tomter som openbert kunne ha stor betydning for å sikra fleire unge og fleire vanskelegstilte ein god start. Det å ha ein god bustad som plattform for organisering av eige liv er avgjerande viktig. Senterpartiet meiner at det er behov for overordna grep og bruk av politiske verktøy for å få dette til. Det gjeld både låne- og tilskotsordningane og ikkje minst rammene for Husbanken. Men det er jo slik at disponible tomter ofte er hovuddilemmaet. Vi føreslo i fjor at dei 72 bygningane med tilhøyrande tomter som Posten la ut for sal, skulle vurderast avhenda under marknadspris. Berre SV gav si støtte til det då. Vi var svært fornøgde med at Stoltenberg-regjeringa no kom med forslag i budsjettet om å nytta avhendingsinstruksen. Vi er òg veldig fornøgde med dagens innstilling, der alle parti, unnateke Framstegspartiet, støttar det. Så seier statsråden at Regjeringa vil nytta seg av denne fullmakta ut frå dei politiske vurderingane som Regjeringa legg til grunn. Det er då kjent av Tillegg nr. 4 at Regjeringa eigentleg er ueinig i å nytta avhendingsinstruksen på denne måten. Difor er det etter vårt syn eit heilt klart behov for ei nærmare utdjuping frå statsrådens side.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-14:
Kvifor er det nødvendig med forbrukarkontor i kvart fylke? Fordi dei har direkte kontakt med publikum, fordi problemoppfanging og forbrukarpolitiske framstøytar skjer best ved lokal tilknyting. Konkurransetilsynet er no regionalisert. Det er eit ytterlegare moment som talar for å halda ved lag fylkeskontor. Kristeleg Folkeparti, Senterpartiet, SV, Venstre og Bastesen stod saman om å understreka dette i ein eigen merknad ved behandlinga av revidert nasjonalbudsjett så seint som i vår. Framstegspartiet sa i sin merknad at forslaget om nedskjering bryt med den beste kvaliteten Forbrukerrådet har. Dei peikte på nærleiken til brukarane, til media, til næringsliv, til organisasjonar og til det politiske systemet, og sa bl.a. òg at forbrukarkontora alt ligg på eit minimum av det forbrukarane fortener. Kva er det så som har skjedd frå ei brei semje om fylkeskontor i 2000, til klare standpunkt frå fleire parti i vår og til innstillinga i dag, der det berre er SV og Senterpartiet som står bak eit forslag om eitt kontor i kvart fylke? Jo, Arbeidarpartiet har kome med forslag til endringar i vedtektene for Forbrukarrådet. Institusjonen si uavhengigheit skal presiserast, føresegna i gjeldande vedtekter om forbrukarkontor i kvart fylke skal erstattast av ein desentralisert organisasjonsstruktur. Servicenivået skal haldast oppe i størst mogleg grad, heiter det. Med det kjøpepresset, og med alle dei tilboda som finst i vårt samfunn, må det vera viktigare enn nokon gong å ha tydeleg forbrukarrettleiing i kvart fylke. Eg vil be statsråden, i lys av Kristeleg Folkeparti og Venstre sitt standpunkt så seint som i juni 2001, å vurdera denne saka på nytt. Eg synest òg Ola T. Lånke bør svara på om det er uavhengigheit eller service som skal vera det overordna. Så til eit område som òg krev avklaring, og det er tilskotet til krisesenter. Ein gjennomgang av finansieringa vart varsla i handlingsplanen mot kvinnevald frå sentrumsregjeringa. To år seinare har enno ikkje desse sentra føreseielege økonomiske grunnlag. Av omsyn til alle dei som får ein høgst nødvendig hjelp gjennom desse sentra, er det nødvendig å be om ei snarleg avklaring.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-14:
Eg skal halda fram der eg avslutta mitt førre innlegg, nemleg ved situasjonen for krise- og incestsentra. Senterpartiet meiner at det hastar med eit klart signal om ei styrking av desse sentra, det hastar med tryggleik og føreseielegheit når det gjeld økonomien. Komiteen har etter mitt syn skrive kloke ord om kva innlemming av øyremerkte tilskot i inntektssystemet kan koma til å bety. Vi ynskjer både styrking av midlar og forenkling av systemet for overføring til kommunesektoren. Men det er etter vårt syn stor forskjell på å innlemma øyremerkte tilskot som er meint å ta vare på generelle tilbod i alle kommunar, og det å innlemma tilskot som er øyremerkte til spesielle tiltak i nokre lokalsamfunn. Dersom statsråd Dåvøy vil styrkja krisesentra, som eg ikkje har nokon grunn til å tru at ho ikkje vil, bør ho varsla vedvarande øyremerking, i alle fall inntil den ubalansen som no er mellom oppgåver og midlar i kommunesektoren, er gjenoppretta. Dersom ho ikkje vil lytta til Senterpartiet og til det Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet har stått saman om før på dette området, kan ho konferera med kulturministeren. Ho har no erfaring med bokbussane. Den erfaringa er relevant i høve til kva som kan koma til å skje når ei øyremerking av tilskot forsvinn. Det er eit faktum at då tilskotet til bokbussane forsvann fordi det gjekk inn i rammene, så såg kommunane seg nøydde til å bruka desse midlane til andre og lovpålagde oppgåver. Og dei fleste bokbussane, og med dei dessverre mykje utlån av bøker, forsvann. Det er etter vårt syn for risikabelt å satsa på eit liknande eksperiment når det gjeld krise- og incestsentra, av omsyn til alle dei som har bruk for det tilbodet som dei representerer, og av omsyn til alle dei frivillige som engasjerer seg innan dette feltet. Komiteen har føretatt ei nødvendig, om ikkje heilt fullgod gjenoppretting når det gjeld bokbussane. Statsråd Dåvøy bør skjera igjennom og unngå ein slik rundgang for desse sentra.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
La meg først knytte en kommentar til Statskjøps lokalisering til Narvik. Jeg vil anbefale statsråden å lytte mer til en nær enstemmig stortingskomite enn til en delt arbeidsgruppe. For det andre, noen kommentarer om fornyelse av offentlig sektor. Det arbeidet var godt i gang i den forrige regjeringen. Vi tok utgangspunkt i brukernes behov og opplevelser når det gjelder offentlige tjenester, men vi var også opptatt av å gjennomføre endringene i nært samarbeid med dem som kanskje vet mest om hvilke problemer man står overfor, nemlig de ansatte selv. Jeg vil anbefale statsråden å legge bort dogmatiske holdninger, som f.eks. privatisering for privatiseringens skyld eller et AS for AS-ets skyld, som vi kanskje har sett tendenser til bl.a. i behandlingen av Samferdselsdepartementets budsjett. Det er like dogmatisk og bakstreversk å være prinsipielt for en privatisering eller AS-organisering som det er å være mot enhver fornyelse. Men så til mitt konkrete spørsmål. Det dreier seg om det som representanten Meltveit Kleppa også tok opp, nemlig fullmakten til å avhende statlig eiendom under markedsverdi. Regjeringen Bondevik foreslo jo å ikke gå inn for at en slik fullmakt skulle bli gitt. Stortinget gir likevel en slik fullmakt. Vi har et stort behov for rimelige boliger, vi har et stort behov for friluftsarealer etc., og staten sitter på store eiendommer som kan bidra til dette. Særlig innenfor boligområdet, der regjeringen Bondevik har flagget med noen millioner til studentboliger, vil denne fullmakten riktig brukt bety veldig mye mer for muligheten for unge studenter og unge i etableringsfasen til å få bolig. Og mitt spørsmål til statsråden er: Tar statsråden signalet om at Stortinget nå, på tross av Bondevik-regjeringens forslag, gir en slik fullmakt? Og vil han bruke det signalet til å ta den fullmakten i bruk for å nå disse politiske målene?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
La meg begynne med å gi statsråden ros for i det alt vesentlige å ha fulgt opp sin forgjengers budsjett på barne- og familieområdet. Det gjør at vi har fått et svært godt budsjett på dette området. Men statsråden var veldig klar på at den nye Bondevik-regjeringen vil øke kontantstøtten i løpet av stortingsperioden. Der gav hun et klart og utvetydig løfte. Hun var ikke riktig like klar i forhold til barnehagesatsingen. Regjeringen Stoltenberg la opp til at vi skulle bruke 5,6 milliarder kr på å øke barnehagesatsingen i årene framover, og jeg skulle ønske at statsråden klart og utvetydig kunne si at det målet står fast også med den nye regjeringen. I tillegg sa vi at vi på slutten av perioden, i år 2006, skal innføre en rett til barnehageplass. Det ville være klargjørende om statsråden kunne si at den nye regjeringen også står fast på det målet. Så til debatten om samboerskap kontra ekteskap. Vi er selvsagt fra Arbeiderpartiets side helt enig i at alle barn må ha en trygg oppvekst, og at vi skal gjøre alt vi kan for at det skal skje. Men mener statsråden at barn har det bedre med foreldre som er gift, enn med foreldre som er samboende? Det ville være veldig fint om også det kunne avklares fra Stortingets talerstol. Det vi gjør som politikere, det vi mener, det vi sier og det vi bestemmer, har stor betydning, og særlig da statsråd Dåvøy, som har ansvaret for bl.a. likestilling og likeverd. Hun har riktignok ikke sagt at hun er homominister, som sin forgjenger, men jeg har et konkret spørsmål på det området: Kan statsråden fra Stortingets talerstol si at den nye regjeringen anser det som likeverdig å være homofil og leve som homofil, som å være heterofil? Det ville også ha vært et klart og tydelig signal som ville betydd mye for mange tusen mennesker.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Først en kommentar til NRK-diskusjonen. Statsråden sier at hun fortsatt står fast på det Kristelig Folkeparti skrev i en mindretallsmerknad til budsjettet i fjor, om at distriktssendingene skal styrkes, ikke svekkes. Det er ikke noen tvil om at det som nå skjer, er en bemanningsreduksjon. Det kan godt hende at det ut fra styrets vurderinger er en riktig prioritering, men statsråden burde i hvert fall være i stand til å innrømme at det er stikk i strid med det hennes parti var med på å skrive i fjor. Så til budsjettforliket. Det er riktig som statsråden sier, at det ikke var store endringene som kom med Bondevik-regjeringen i kulturbudsjettet. Det som kom, var hovedsakelig noen kutt: 33 mill. kr på pressestøtten, 6 mill. kr på den kulturelle skolesekken, og så en del mindre endringer. Vi klarte å komme til enighet i komiteen på tross av at Arbeiderpartiet hadde 54 mill. kr mer i kulturrammen enn det regjeringspartiene hadde. Og det var bra, for jeg tror alternativet – enighet med Fremskrittspartiet og regjeringspartiene – hadde vært verre. Mitt spørsmål til statsråden er: Ser hun det også i årene framover slik at det er langt bedre at Regjeringen finner løsninger med Arbeiderpartiet i komiteen, og at Fremskrittspartiet er et dårlig egnet parti å komme til enighet med på dette området? Så har jeg også et spørsmål i forbindelse med diskusjonen rundt Kulturrådet. Det var jo misnøye i Kulturrådet over at Kulturdepartementet under Ellen Horns ledelse hadde noen meninger om hvordan de pengene skulle brukes. Det løste vi i komiteen ved delvis å ta pengene ut av Kulturrådets disposisjon og bevilge direkte til Oslo Danseensemble. Jeg registrerte at også det har vakt en viss misnøye i Kulturrådet. Jeg har lyst til å sende det signalet – og ber statsråden videreformidle det – at Kulturrådets kulturpolitikk skal være en del av Regjeringens og Stortingets overordnede kulturpolitikk, det skal ikke være Regjeringens og Stortingets kulturpolitikk som er en del av Kulturrådets prioriteringer. Kan statsråden bekrefte at hun vil videreformidle det til rette vedkommende?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Først vil jeg bare si at vi i likhet med SV er helt enig i at dette med momsen også må omfatte orkestrene, så her er det bred enighet. Statsråden for kulturområdet sier i sitt innlegg om en del av de tingene som komiteen har gjort, at hun liker det ikke, men godtar det. Det siste er jo en selvfølge, men det første er litt interessant i og med at veldig mange av de endringene og merknadene som er gjort, også er gjort av det parti som hun selv leder. Det er faktisk slik at Kristelig Folkeparti, Høyre og Arbeiderpartiet står sammen om det budsjettet som nå blir vedtatt. Det er faktisk en enighet mellom de partiene. Det er ikke engang en subsidiær stemmegivning, men et forlik. Og da synes jeg at også lederen for det partiet som faktisk er med på det forliket, burde kunne si at dette er godt, og ikke nærmest skrevet med påholden penn. Så til diskusjonen rundt Kulturrådet. Også der sa statsråden at hun skulle viderebringe signaler, men hun var ikke enig. Det synes jeg også er ganske oppsiktsvekkende, tatt i betraktning hva jeg sa i mitt innlegg. Jeg sa at Kulturrådets politikk må være en del av den samlede kulturpolitikken som regjering og storting legger opp til, og ikke omvendt. Dersom kulturministeren er uenig i det, synes jeg det er ganske oppsiktsvekkende. Når jeg finner grunn til å ta opp akkurat det spørsmålet fra talerstolen, er det fordi det av enkelte medieuttalelser fra Kulturrådet nærmest kan virke som om det er omvendt. Når vi tar ut midler fra den potten som Kulturrådet har til disposisjon, og bevilger direkte til Oslo Danseensemble, står vi selvsagt helt fritt til det. Selv om Kulturrådet ikke selv har den prioriteringen, men har sagt nei til Oslo Danseensemble flere ganger, står vi helt fritt til å bestemme hvordan vi disponerer den fulle kulturrammen i Norge. Det synes jeg Kulturrådet bare bør ta til etterretning. Jeg synes også de bør ta de signalene som gis politisk. Selv om vi ikke har noen instruksjonsrett over Kulturrådet og heller ikke ønsker å ha det – de skal ha sin faglige frihet i den grad noen kan opphøye seg til å si at de har fasitsvaret, hva som kunstnerisk og faglig er av høy kvalitet – så bør de ta signalene fra den hånda som før dem. Jeg tror det er fornuftig at man så langt som mulig prøver å være en del av den helhetlige kulturpolitikken. Hvis ikke får vi heller se på andre måter å organisere kulturbevilgningene på, slik at vi sørger for at vi har en helhetlig politikk. Mitt siste poeng er Fond for utøvende kunstnere. Der er det sendt ut en høringsuttalelse fra departementet som dreier seg om å utvide utøverrepresentasjonen med én representant. Det synes vi er for svakt, derfor har vi fått en merknad hvor vi sier at den må «utvides vesentlig». Jeg er glad for at statsråden har tatt seg ad notam at organisasjonene skal ha innstillingsrett. Men vi forventer altså at resultatet blir en vesentlig(presidenten klubber) utvidelse. Vi har ikke ønsket å gå inn i konkret(presidenten klubber igjen) instruksjon, men vi regner med at statsråden tar de signalene. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
Statsråden snakket varmt om likestilling mellom kjønnene og om fedrenes rettigheter ved fødselspermisjoner. Vi har hørt at samboerskap brytes opp tre ganger hyppigere enn ekteskap, og vi vet at svært mange samboende menn ikke blir likestilt i dagens samfunn når det gjelder omsorgsretten for deres barn. Da er det vel mye som tyder på at det ligger en kjempekonflikt og en kjempeutfordring akkurat på denne sektoren. Derfor vil jeg spørre statsråden: Når vil det komme en lovendring som gir barn av samboende foreldre like rettigheter som barn av gifte foreldre, med tanke på retten til to foreldre?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
Et flertall i komiteen ber departementet sørge for at norske musikkutøveres interesser blir styrket gjennom innstillingsrett til deres respektive organisasjoner i de ulike fondsstyrer, råd og utvalg. Nå vet vi at det snart skal velges nytt styre i Fond For Utøvende Kunstnere, og vi vet at Norsk Artistforbund er etablert. Et flertall i komiteen ber departementet sørge for at denne organisasjonen likestilles med Musikernes fellesorganisasjon og GramArt med hensyn til innstillingsrett til styret. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Vil statsråden sørge for at komiteens flertallsmerknad blir etterfulgt, og at Norsk Artistforbund får innstillingsrett?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Stoltenberg-regjeringen la et veldig godt grunnlag for et meget offensivt og godt budsjett for Barne- og familiedepartementet. Det er vi veldig enige om, og det var en fornøyelse som sagt å følge opp. Det er riktig at vi har sagt at vi skal øke kontantstøtten i løpet av perioden. Når det gjelder barnehagesatsing og antallet milliarder det vil koste i framtiden, vil det være avhengig av etterspørselen etter barnehageplasser. Vi vet vel ikke pr. dags dato hvor stor denne vil bli – jeg tenker ca. 70 pst. dekning, i tråd med det som Stortinget tidligere har sagt. Det er riktig som jeg sa i innlegget mitt, at det kanskje vil bli større etterspørsel når foreldrebetalingen går ned. Men når vi også øker kontantstøtten, vet vi ikke hvilke utslag det vil gi. Derfor har jeg ikke kunnet bekrefte, og kan heller ikke bekrefte, om tallet på 5 milliarder kr vil være det riktige tallet i forhold til etterspørselen. Det baserer seg på, slik jeg har forstått av Stoltenberg-regjeringens beregninger, en 80 pst. dekning. Dette må vi komme tilbake til. Når det gjelder retten til barnehageplass, kan jeg heller ikke si hva vi kommer til å lande på i den sammenhengen, men alle disse spørsmålene vil komme til å bli behandlet av Regjeringen framover. Når det gjelder samboerskap, er det ingen tvil om at Kristelig Folkeparti, som er det partiet jeg kommer fra, mener at ekteskapet er det beste for samliv. Men når det gjelder representanten Giskes spørsmål, har vi i Sem-erklæringen sagt veldig klart at vi mener at ekteskapet gir den beste ramme om barns oppvekst. Poenget er at ekteskapet sannsynligvis oppleves å være noe mer forpliktende enn samboerskap. Derfor var det også veldig interessant å få en forskningsrapport som faktisk viser at samboerskap oppløses tre ganger hyppigere enn ekteskap. Det er mitt utgangspunkt for svaret. Det ser ut som om ekteskapet er mer forpliktende. Igjen er det barna som rammes hvis ekteskap går i oppløsning. Til det siste: Alle mennesker er likeverdige, uavhengig av legning.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Jeg er enig med representanten Woldseth i at vi har en god del å gjøre når det gjelder likestilling, også når det gjelder ivaretakelse av egne barn. Mitt prinsipielle synspunkt og utgangspunkt er at barn har rett til begge foreldre. Det er også viktig at barn vet hvem foreldrene er, og at de på alle mulige måter får lov og anledning til å ha kontakt med begge foreldrene. En av de sakene som vi kommer til å ta opp umiddelbart over nyttår og jobbe med politisk, er oppfølgingen av bl.a. fødselspengeordningen, hvor det ligger en rekke forhold også knyttet til menn. Jeg tenker på pappapermisjon. Jeg tenker på opptjening av egne fødselspenger. Jeg har også varslet at jeg holder på med en gjennomgang for å se på mulighetene for en lovendring når det gjelder DNA-testing. Det kommer jeg faktisk til å ta stilling til relativt raskt over nyttår. Så det ligger en rekke saker på bordet som vi skal jobbe med så fort som vi kan. Når det gjelder fødselspengeordningen, er det en svær sak. Den vil nok ta noe tid, men vi begynner med arbeidet rett over nyttår.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Det er viktig og riktig at vi er opptatt av forebyggende arbeid når det gjelder barn og unge. Hvis vi i større grad skal klare å gjøre noe for denne viktige gruppen, det gjelder rus, det gjelder vold, det gjelder utestenging – mye av dette er ganske alarmerende og har vært det i mange år – tror jeg at et av de viktigste tiltakene kanskje er å samordne innsatsen bedre enn det vi har klart pr. i dag. Det betyr at vi har en utfordring både på sentralt og lokalt nivå. Fra Regjeringens side har vi satt ned en samordningsgruppe av en rekke statssekretærer, men også på politisk nivå ellers prøver vi og søker vi så godt som vi kan, å samordne alle tiltak rettet mot barn og unge, også når det gjelder alle disse problemene som representanten tok opp her. Vi har også lagt til rette for en økt samordning for møter mellom en del viktige organisasjoner og Regjeringen. Vi har allerede hatt flere møter med organisasjoner der flere politiske ledere, statsråder og andre, har vært til stede. Det har også vist seg meget nyttig og meget virksomt når det gjelder å komme med gode ideer og kreative løsninger om nye tiltak. Når det gjelder de frivillige organisasjonene, er det vel ikke helt riktig at vi ikke gir økt tilskudd, fordi vi kommer til å gjennomføre full momskompensasjon for disse i forbindelse med den nye momsreformen. I tillegg tror vi at noen av de midlene vi har satt av – relativt bra med midler – kanskje også kan gå direkte til disse organisasjonene. Frivillig arbeid er meget vesentlig i arbeidet med ungdomspolitikk.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Når det gjelder beslutningen om sosialsatser og hva som skal innlemmes og ikke, er det sosialministerens bord, men jeg har ansvaret for kontantstøtten, så jeg svarer på dette spørsmålet. Det svaret jeg har – og det kjenner sikkert representanten – er: Utgangspunktet for hele kontantstøtteordningen var at noen får en barnehageplass i Norge i dag som er sterkt subsidiert fra statens side. Kristelig Folkeparti har ønsket å gi en alternativ mulighet til en slags – skal vi si – subsidiering for foreldre som velger å være hjemme med barna. Derfor ble kontantstøtten innført. Det er også årsaken til at denne holdes utenfor ved beregning av sosialstøtten. Når det gjelder valgfrihet og full barnehagedekning, har vi ikke gått fra noe. Representanten antyder at denne regjeringen ikke vil ha full barnehagedekning. Det er en feiltolking av det jeg har prøvd å si. Vi ønsker å gjennomføre full barnehagedekning. Hvis valgfriheten skal bli reell, hvis folk faktisk skal få lov å velge om de vil ha en barnehageplass eller kontantstøtte, må vi ha full barnehagedekning. Men jeg har sagt at vi ikke kjenner nivået. Vi skal foreta fortløpende undersøkelser underveis. Vi baserer oss foreløpig på det som Stortinget har sagt. Så til stykkpris. Jeg vil ta avstand fra at noen kaller det for stykkpris. Vi kaller det å innføre en ny finansieringsmodell. Det er ikke stykkpris på den måten at pengene skal gis til foreldrene, som så igjen skal betale dette ut selv. Vi er i tett dialog med KS når det gjelder hvilken rolle kommunene skal ha etter den fremtidige finansieringsmodellen. Jeg vil bare slå fast at barnehagene selvfølgelig skal ta seg av alle barn, også de svake. Dette må vi håndtere på en måte som gjør at alle får de hjelpetiltakene de trenger.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Vi har en felles målsetting når det gjelder barnehager. Vi har sagt gang på gang – og det står også i budsjettinnstillingen – at vi ønsker barnehageplass for alle foreldre som ønsker det. At så Arbeiderpartiet har valgt å antyde i sitt budsjett at det vil bli behov for 80 pst. dekning av barnehageplasser, får nå så være. Jeg har forholdt meg til og sagt utad at vi foreløpig har beregnet ut fra 70 pst., fordi vi også ønsker å øke kontantstøtten. Noe klarere enn det kan det egentlig ikke sies. Vi ønsker å være realistiske, også vi, i forhold til behovet. Vi kommer til å følge utviklingen, vi kommer til å foreta undersøkelser. Og som jeg har sagt tidligere i dag – og jeg mener det oppriktig: Hvis valgfriheten for foreldrene skal bli reell, må vi ha full barnehagedekning, så foreldre som har behov for det, får barnehageplass. Når det gjelder å være vaktbikkje, har jeg allerede hatt møte med Kommunenes Sentralforbund sentralt og gitt uttrykk for min sterke bekymring for at en del kommuner antyder at de i sine budsjett ikke vil redusere foreldrebetalingen. Jeg har også sett at det motsatte har skjedd – at noen kommuner har varslet det, for så å gå tilbake på det igjen når de endelig utformer sine budsjetter, og sier at de likevel reduserer foreldrebetalingen. Jeg håper at det blir et så sterkt press på kommunene fra lokalbefolkningen som trenger barnehage, at de ikke våger å la være å sette ned foreldrebetalingen. Som jeg sa i innlegget mitt: Jeg skal være en vaktbikkje overfor kommunene, og vi får vurdere om vi skal sette i gang tiltak.