Michael Tetzschner (Høyre), 2016-06-16:
Foregående replikkrunde var forunderlig. Det var også saksordførerens siste innlegg før det. Saksordføreren har gjentatt seg mange ganger under devisen «jeg forstår ingenting av det». Jeg vil bruke det sitatet en gang til. Det er vel mange der ute som stemmer i nettopp det, at det er et par ting saksordføreren i hvert fall har oversett. For det første er det en full identifikasjon mellom enkeltpersoner som har vært inne i bildet for forhold utenom Telenor, og Telenor. Det at man ikke ser forskjell på organisasjonsnivået og individnivået, gjør at man bygger opp til en nokså sterk anklage mot Telenor som selskap som det ikke fortjener i dag, og som det heller ikke fortjente den gangen. Det er enkeltpersoner som har tjenestegjort andre steder, fra Telenor, som har bidratt til oppklaring av saken – jeg snakker også om den anonyme varsleren som forble anonym, ikke så mye takket være kontroll- og konstitusjonskomiteens behandling av vedkommendes navn, men likevel. Jeg må også si at vi veldig raskt kommer inn på en merkelig argumentasjon som jeg synes Stortinget skulle vært foruten. Det er at man får mistrodd sine motiver. Det ble sagt at her er det ingen annen hensikt fra Høyres side enn å redusere respekten for og autoriteten til komiteen. Nei, til det arbeidet trenger ikke komiteen ytterligere hjelp. Det er nettopp fordi komiteen som skal kontrollere, har kommet i skade for å glemme det andre oppdraget den har, nemlig at den også skal verne om konstitusjonelle spilleregler. Den har kommet i skade for å overse disse. Det betyr at man er seg bevisst en funksjonsfordeling og en maktfordeling. Det er altså ikke utslag av noen mindre interesse for å oppklare uhumskheter og korrupsjon at man så minner om hvilke parter som er beskyldt, hvor de har utført denne korrupsjonen, og hvilke myndigheter som har etterforsket det. Da er det slik at VimpelCom har begått sine bestikkelser i Usbekistan og under den amerikanske børslovgivningen blitt utsatt for en effektiv og rettferdig, så vidt jeg kan bedømme, rettsforfølgelse som virkelig svir. Det bør glede alle. Så er det denne brobyggingen for å få Telenor virkelig inn i det, som jeg reagerer på. Når man sier at det gjelder Telenor – som er deleid, med staten som en vesentlig, men ikke eneste eier – tar man heller ikke hensyn til de spillereglene som staten selv, som denne sal, har vedtatt gjelder for informasjon til børsen og respekt for allmennaksjeloven. Man har ingen respekt for de rapporteringslinjer som er forutsatt i lovverket. Det er sånn at man ikke i første omgang går til eierne. Man virker gjennom aksjonærfellesskapet gjennom en generalforsamling, og i første omgang går man til styret. Det er denne manglende evnen til å skille saklig og tematisk som har vært et gjennomgående problem, slik at man veldig raskt når man gjør visse, skal vi si, helt nødvendige avgrensninger for å få system i galskapen, for å si det sånn, blir møtt med at man ikke vil til bunns i sakene, og at man forsvarer både det ene og det andre. Det kunne ikke være fjernere fra sannheten. Så er det noen som har brukt veldig mye av sin tid på hva Høyre har ment om oppfølgingen av disse sakene. Jeg har lyst til å si at man har kommet i skade for en del blanding av ord og uttrykk. For det første bruker vi ordet sak helt nøytralt som tema. Når noen tar opp en sak, kan det være at de varsler et tema, eller de har lest noe i avisen. Det er vi selvfølgelig ikke imot å diskutere i komiteen. Så kan det være at man vil høre med statsråden, for som regel gjelder det statsanliggender som også hører under komiteen, og så åpner man en korrespondanse. På et senere tidspunkt tar man så stilling til om man åpner en mer formelt anlagt sak. Hvis man gjør det, kan ikke komiteen selv stoppe den, da må den altså slutte her i salen, selv om man eventuelt måtte komme til at det ikke forelå noen nærmere grunn for saken. Men da er reglementet at det skal sluttbehandles i Stortinget. Så underveis til Stortinget kom dette med høring. Høringer er ikke noe selvstendig prosessuelt trinn, det er et offentlig kringkastet møte hvor komiteen kan stille spørsmål og invitere dem som har lyst til å komme. Den eneste som egentlig forventes pliktmessig å møte frem, er statsråden, for det er statsråden som er vår undersøkelsesgjenstand. Verre er det ikke. Vi er vel på tampen og skal oppsummere, selv om jeg ser det er et par talere til. Jeg tror vi må si at oppsummeringen må være at diskusjonens opphav, VimpelCom, har fått sin straff, at Telenor som eier ikke har vært involvert i korrupsjon, og at statsråden og departementet har forvaltet statens aksjeinnehav uten å pådra seg kritiske merknader eller kritikk i det hele tatt. Det er aksjonærfellesskapet, hvor staten inngår, som bestemmer gjennom generalforsamling og velger styre. Stortinget skal ikke ha noen spesiell oppfatning av personaloppfølging og heller ikke avsette styreleder, styremedlemmer eller annet ledende personale i et børsnotert selskap – ikke andre selskaper heller, for øvrig. Det er departementets ansvar at eierskapet utøves under hensyn til andre aksjonærer, børsreglement, verdipapirhandellov, allmennaksjelov og selvfølgelig våre egne meldinger, som da er meldinger med ytringer fra Stortinget, og som selvfølgelig også har lavere rangordning enn det som er det viktigste når det gjelder kampen mot korrupsjon, nemlig straffelovsbestemmelsene. Men det har ikke vært aktuelt i Telenors tilfelle. Jeg må også si at det blir fullstendig på siden av vedtatt eierskapspolitikk når enkeltrepresentanter i denne sal tydeligvis har pådratt seg et personlig motsetningsforhold til enkeltpersoner i et norsk børsnotert selskap. Det er faktisk en alvorlig forstyrrelse av styringslinjene, det bidrar til uklare ansvarsforhold og vil på sikt, hvis dette fortsetter, skade det statlige eierskapet. Det er det ikke bare jeg som mener, men, det var komitéleder også inne på, det var mange utenfor denne sal som mente dette, og de pådro seg da altså komitéleders vrede. Det var nærmest en stor konspirasjon som ble tegnet opp. Jeg trives jo godt med Marte Gerhardsen og Agenda, men å tilskrive oss en større konspirasjon sammen med NHO og andre utmerkede samfunnsdebattanter – og på denne måten å bli mistenkeliggjort – må jeg likevel si er et debattnivå man kanskje kunne unngå. Så kunne man kanskje reflektere over hvorfor så veldig mange forskjellige aktører peker på det samme. Det kan jo kanskje være at man har mistet noe underveis. Mitt inntrykk, og det er det siste jeg skal si i kveld, av debatten er at noen representanter har gått svært langt i å utkjempe partipolitiske slag og fremme egenmarkeringer, og at man dermed er kommet i skade for å trampe på det jeg mener er et respektabelt, norsk børsnotert selskap, Telenor, og dermed også skadet interessen til tusenvis av Telenor-ansatte som har bygget opp disse verdiene som gjør at staten har en så verdifull eierandel som den har. De hadde fortjent bedre, og de burde fått en unnskyldning.