Jan Tore Sanner (Høyre), 2000-11-30:
Høyre beklager at man ikke kom frem til enighet i Haag. Jeg deler statsrådens skuffelse over de uteblivende resultatene. Høyre ser på klimatrusselen som vår tids største miljøutfordring. Selv om enkelte forskere gir Fremskrittspartiet ryggdekning, er det liten tvil om at det store flertall av forskere mener at de menneskeskapte klimagassutslippene kan føre til klimaendringer. Høyre legger føre var-prinsippet til grunn. Derfor er Høyre en sterk tilhenger av Kyoto-avtalen og er innstilt på både nasjonale og internasjonale tiltak for å få kontroll over de menneskeskapte klimautslippene. Den viktigste utfordringen nå er å hindre at mangelen på enighet i Haag medfører et tilbakeslag i arbeidet med å få kontroll over klimaproblemene. Nå er det viktig ikke å miste momentum, men å opprettholde tempoet, både i arbeidet med nasjonale tiltak og i arbeidet med å få forhandlingene på rett spor igjen. Norge bør være en pådriver i dette arbeidet. Jeg vil benytte anledningen til å gi ros til både miljøvernministeren og de dyktige embetsmennene og -kvinnene som håndterte forhandlingene på Norges vegne i Haag. Selv om Norge er en liten aktør, spilte Norge en konstruktiv rolle i forsøket på å finne løsninger på de mange konfliktfylte områdene, særlig mellom EU og den såkalte paraplygruppen hvor USA er i førersetet, men også som brobygger mellom i-landene og u-landene. Sentralt i forhandlingene står spørsmålet om de fleksible gjennomføringsmekanismene og da særlig kvotehandel. Høyre er en sterk tilhenger av de fleksible gjennomføringsmekanismene, og jeg vil peke på to viktige grunner til det. For det første kan de bidra til en kostnadseffektiv miljøpolitikk. Vi får mest mulig miljø ut av hver krone. Det gjør det mulig å føre en mer ambisiøs miljøpolitikk, både nasjonalt og internasjonalt. I tillegg kommer det at kvotehandel i seg selv vil være med på å avsløre og avdekke svakhetene i avtalen. Blir kvoteprisen lav, kan det bety at det er store hull i avtalen eller at avtalen, er for lite ambisiøs, og det er et kraftig signal om at avtalen bør strammes til. Derfor har kvotehandel to viktige effekter: Kostnadseffektivt gjør den det mulig å drive en mer ambisiøs miljøpolitikk, og samtidig vil den avdekke eventuelle svakheter i avtalen. Høyre er enig med både den nåværende og den forrige regjering i at det ikke skal settes et tak på hvor mye som kan gjennomføres gjennom de fleksible gjennomføringsmekanismene. Jeg må innrømme at jeg er forundret over at tidligere statsråd Frafjord Johnson nå bruker billig retorikk mot den nåværende regjering, som faktisk står på de samme forhandlingsposisjonene som den regjeringen Frafjord Johnson var medlem av. Det er Regjeringen som har ansvaret for å forhandle på vegne av Norge. Jeg vil derfor ikke gå inn i alle detaljene i forhandlingsposisjonene. Høyre er i hovedsak enig i de posisjonene både denne og den forrige regjeringen har inntatt, men jeg vil understreke at utfordringen når det gjelder skog, først og fremst er å finne metoder som innebærer at avtalen ikke svekkes, men at skogens evne til å ta opp CO2 kan utnyttes. Statsråden understreket at møtet i Haag og det manglende resultatet der ikke rokker ved den nasjonale kli-mapolitikken. Det er jeg glad for. Det er viktig at særlig industrien vet hva de har å forholde seg til. Det finnes mange gode eksempler på at industrien nå starter konkurranse i å utvikle en teknologi som kan redusere utslippene. Det er fordi det stilles strenge krav, og fordi man ønsker å bruke kostnadseffektive virkemidler som kan stimulere industrien ytterligere. Det er viktig at vi får de nasjonale tiltakene på plass, slik at industrien vet hva de har å forholde seg til. Høyre er tilhenger av en moderne og fremtidsrettet miljøpolitikk. Det innebærer at vi ønsker en kostnadseffektiv miljøpolitikk både nasjonalt og internasjonalt ved å få det nasjonale kvotesystemet på plass. Og la meg her minne om at Stortinget var føre var og tidlig ute da vi allerede for to år siden vedtok å innføre et nasjonalt kvotesystem. Høyre ønsker også en offensiv satsing på forskning og ny teknologi. Og jeg må si at jeg er skuffet over at Arbeiderpartiet og sentrumspartiene to år på rad reduserer bevilgningene til energiforskning. Dette er et område hvor det bør satses mer, og derfor foreslår Høyre et kraftig løft for energiforskningen i neste års budsjett. La meg til slutt understreke: Vi trenger internasjonale forpliktende og ambisiøse avtaler, og jeg håper at vi i løpet av våren kan få Kyoto-avtalen på plass.