Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-04-17:
Et av de viktige grepene Fremskrittspartiet gjør i forbindelse med behandlingen av denne eierskapsmeldingen, er å foreslå et moderat og kontrollert nedsalg i en del bedrifter der staten er eier. Vi ønsker å bruke denne muligheten til å investere formuen på en litt annen måte, til nytte for videre vekst for Norge og næringslivet. Samtidig sørger vi for å sikre et nasjonalt eierskap i de strategisk viktige selskapene – eksempelvis Telenor, Hydro og Statoil – i og med at vi beholder en eierandel på 34 pst., og dermed har negativ kontroll i selskapene. Vi er med på å sikre at hovedkontorfunksjonene forblir i landet, og at forskning og utvikling forblir i landet, og vi sørger for at det blir en stabil og god utvikling av selskapene. Samtidig signaliserer vi at staten ikke trenger å eie mer enn det som er nødvendig. Vi vil bruke de midlene vi frigjør, på en helt annen måte. Vi fremmer også forslag om at statlige selskaper som i dag ikke er børsnotert, blir børsnotert og delprivatisert. Vi har sett den positive utviklingen som både Telenor og Statoil har hatt etter at Stoltenberg I-regjeringen fikk disse selskapene på børs, og delprivatisert dem. Det viktigste for oss er at man får en profesjonell og god styring av selskapene som er med på å sikre at selskapene blir drevet på en god måte, og at selskapene er interessante samarbeidspartnere og interessante for private investorer, både store og små. Det er også viktig, og for så vidt naturlig nok i forbindelse med meldingen, at selskapene får gode og stabile rammevilkår i form av skatte- og avgiftssystemet, og at de blir konkurransedyktige overfor sine konkurrenter i utlandet. Det er viktig å presisere at dersom forslagene våre får flertall, er det viktig at et slikt nedsalg av de statlige selskapene skjer over tid, slik at det ikke forstyrrer den naturlige utviklingen som er på børsen, og at verdiene i selskapene blir ivaretatt på en god måte. Representanten Eldegard var i sitt innlegg inne på at Fremskrittspartiet ville selge seg kraftig ned og overlate disse andelene til utenlandske eiere. Jeg må bare få minne representanten Eldegard om at den norske stat investerer enorme beløp i utlandet, i utenlandske selskaper, gjennom oljefondet. Vi gjør det samme når det gjelder Statkraft, som er på oppkjøpsraid i utlandet, vi bygger gasskraftverk og gjør store investeringer i utlandet. Samtidig sørger denne regjeringen for at utenlandske selskap innenfor kraftproduksjon ikke får komme inn i Norge. Det samme gjelder Telenor, som er stor i Øst-Europa. Med andre ord: Man tillater én politikk for statlige selskaper i utlandet, mens man skjermer den norske biten. Det blir litt merkelig, for da et av de store industrikonsernene i Norge ble lagt ut for salg – Aker Yards – skjedde det ingen ting i form av en aktiv eierskapspolitikk. Det som kom fra Regjeringen, var i realiteten snorkelyder – de brydde seg ikke om at det her skjedde noen store grep. Så en aktiv eierskapspolitikk har tydeligvis forskjellig betydning ut ifra hvem som snakker på vegne av de rød-grønne partiene. Jeg er glad for at vi etter hvert har fått en eierskapsmelding på bordet, men jeg må si at jeg ble veldig skuffet over meldingen. Det er en melding som vi ventet lenge på – den ble utsatt, den har vært betydelig omstridt. Med tanke på det man opplevde i valgkampen i 2005, var det ikke måte på hvor aktiv eierskapspolitikk denne regjeringen skulle føre. Jeg tenker da spesielt på Union-saken. De rød-grønne og en del andre gikk mil etter mil i fakkeltog for å berge Union. Da valget så var over og stemmesedlene var telt opp, så man ikke mer til den aktive eierskapspolitikken. Det man har sett så langt, er en dørfabrikk i Årdal og en statsråd som var så passiv og så uenig med sine egne at han måtte pakke kofferten og gå. Så har det vært en debatt om hvorvidt man skulle kalle det et smykkeskrin eller en verktøykasse. Det har vært Regjeringens næringspolitikk så langt. Det som er viktig med statlige selskaper, og det som skiller oss fra de rød-grønne, er dette med ledelsen av selskapene. Fremskrittspartiet mener at det viktigste for et selskap er at man har en profesjonell ledelse, at man ikke blander politikk og butikk, og at man ikke bruker de store statlige selskapene til å drive distriktspolitikk. Skal man drive distriktspolitikk – og det skal man til en viss grad – må man gjøre det med de virkemidlene som man bør bruke. Man bør ikke bruke de store statlige selskapene, for man har et soleklart ansvar overfor andre aksjonærer i selskapet, og det bør man ta sterkere hensyn til. Samtidig er det også viktig at man forvalter og omtaler disse selskapene slik at man ikke svekker deres troverdighet. Jeg må bare vise til den advarselen næringskomiteen og for så vidt de rød-grønne fikk, da vi hadde en høring i forbindelse med eierskapsmeldingen. Det kom en klar advarsel fra børsdirektøren, som mente at en god del av den omtalen som en del av selskapene hadde fått fra de rød-grønne på Stortinget, var uheldig for selskapene. Det er jo bare å se på f.eks. utnevnelsen av styreleder i Statoil og all den støyen og alt det bråket som man klarte å få til. Når det videre gjaldt fusjonen mellom Hydro og Statoil, var det en rekke rød-grønne politikere som hadde et voldsomt engasjement. Det engasjementet var sannsynligvis dypt og ekte, for det gikk egentlig bare på hvilket navn selskapet skulle ha. Jeg tror at slike utspill er med på å svekke selskapenes omdømme, spesielt i utlandet, der man er usikker på hva som i realiteten er debatten, og hvor mye politikere styrer selskapet. Det viktigste for oss er at alle aksjonærer blir ivaretatt på en god og trygg måte, slik at det er trygt å investere i selskapet. Vi har også ryddet vei for å bruke en del av de midlene vi frigjør når det gjelder nedsalg i statlige bedrifter. For oss er det viktig å styrke næringslivet, spesielt i distriktene. Derfor foreslår vi et infrastrukturfond pålydende 300 milliarder kr, der avkastningen øremerkes veiinvesteringer med 70 pst., jernbane- og kollektivtiltak inkludert bussbasert kollektivtrafikk med 25 pst. og bredbånd med 5 pst. I tillegg oppretter vi et fond på 30 milliarder kr til gjennomføring av rassikringstiltak i veisektoren. De signalene vi får når vi er ute og møter næringslivet – det kan være sentralt eller i Distrikts-Norge – er at man har problemer når det gjelder veinett og samferdsel. Det har vært et stort etterslep. Det har vært et forsømt område over mange år, og vi mener at det nå er viktig at man frigjør kapital fra en del av de statlige selskapene og investerer den på en slik måte at man gagner også næringslivet rundt omkring i Norge. Det har vi fått klare tilbakemeldinger på, og det er jeg sikker på at også andre representanter har fått tilbakemelding på, dersom de har vært ute i Distrikts-Norge. Vi ønsker å styrke Argentum, slik vi har god tradisjon for å gjøre i hvert eneste budsjett. Det gjør vi også denne gang. Vi følger også opp Regjeringen i denne saken med å fremme et forslag som er omdelt i salen, på 2 milliarder kr til et næringsfond. La meg til slutt få lov til å ta opp de forslagene Fremskrittspartiet står alene om, og de forslagene vi står sammen med andre partier om og som ikke allerede er tatt opp.