Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1998-12-14:
Jeg har iallfall oppfattet én ting i denne debatten, at de fleste partier har sagt at de er enige, og jeg stiller spørsmål om hva de er enig i. Det jeg er kommet fram til, er at de er enige om at det hellige rom er det vigslede rom, og om menigheten strekker seg utover det, aner ikke jeg. Det har iallfall ikke jeg oppfattet. Men det er iallfall én ting som er helt sikkert, at nå er plutselig flertallet i justiskomiteen uenig i det som står i brevet av 17. november fra justisministeren, som nettopp slår fast at norsk lov gjelder innenfor Kirkens bygninger, og Kirkens bygninger må da også være det vigslede rom, etter hva jeg kan forstå. Videre sier hun: «Kirkens bygninger er derfor ikke et «rettstomt rom»». Regjeringens liberalisering av asyl- og flyktningpolitikken kan bidra til en ny bølge av kirkeasylanter. Første halvår 1998 har et stort antall asylsøkere ankommet, med serbiske kroater fra Øst-Slavonia som den største gruppen. Dagens praktisering av kirkeasyl hindrer politiets iverksettelse av bl.a. å hente asylanter som ikke fyller vilkårene for opphold i landet, ut av kirkene. Landets lover og rettssystem settes til side, noe som er svært provoserende for mange landsmenn fordi det strider mot deres rettsoppfatning. Fremskrittspartiet vil minne om at norsk lov gjelder også inne i kirkebygningene og innenfor begrepet «kirkens rom», så vi er på linje med justisministeren i denne sammenheng. Grunnen til at Kirken kan praktisere kirkeasyl, er myndighetenes unnvikende holdning til å gripe inn i kirkerommet. Instruksen fra Justisdepartementet er etter vår oppfatning ikke i tråd med lovgivningen, men vi vil gjerne slå fast at norske myndigheter skal håndheve norsk utlendingslov i kirkebygninger hvis man ønsker å ha tilstrekkelig rettslig troverdighet. I oktober uttalte justisministeren at hun frykter konsekvensene av en stadig mer etablert kirkeasylordning, men likevel vil hun ikke gripe inn. Det virker som landets justisminister ikke har tilstrekkelig handlekraft eller mot. Kirkeasyl er ifølge Regjeringen Kirkens eget problem, og det er følgelig opp til Kirken å finne løsninger på problemene. Justisministerens partikollega Einar Holstad mener imidlertid i forbindelse med disse uttalelsene at kirkeasyl også er en politisk situasjon som politikerne bør gjøre noe med. Men det er jo nettopp Fremskrittspartiet som gjør noe med det. Andre gjør svært lite i den sammenheng. Den samme Holstad mener at det blir for enkelt å henvise til kirkefreden når man ser at mennesker tar skade av denne ordningen. Det virker som det er et stort dilemma for statsråd Aure at ordningen med kirkeasyl kan bli avskaffet. Under en episode ved Holmen menighet i sommer bad politiet om å få hente ut asylanter. Men politiet ble frarådet å bryte kirkefreden til tross for menighetsrådets bønn om at politiet måtte fjerne asylantene. Selv om flere menighetsråd har gjort prinsipielle vedtak om at de ikke ønsker å ta imot asylanter og medfølgende forpliktelser, og i klare ordelag samtidig sier at de vil bli kvitt uønskede gjester – det enkelte menighetsråd kaller kirkeokkupanter – fraskriver landets utøvende myndigheter seg nærmest ethvert ansvar for asylanter i kirker og menigheter. Flertallet i komiteen legger seg på den samme handlingslammede linjen ved å fastslå at det er opp til Kirken og menighetene å anmelde forholdene før noe kan skje fra myndighetenes side. Kristelig Folkepartis representant Einar Holstad slår derimot i oktober fast at man ikke kan fraskrive seg ansvaret for personer, selv om de søker tilflukt i kirken. Jeg anser dette som en antydning til sprikende staur. Kirkeasylanter som bryter norsk lov, belønnes i de fleste tilfeller med opphold. Fremskrittspartiet vil hevde at når utlendinger ser at det aksepteres fra myndighetene at de som asylanter kan tiltvinge seg opphold i Norge uten reaksjoner fra myndighetenes side, vil det med stor sannsynlighet føre til at flere vil forsøke seg med den samme fremgangsmåten. Derfor er Fremskrittspartiets viktigste oppgave på dette området å sørge for at norsk lov blir fulgt i denne sammenheng, og også på andre områder.