Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-11-25:
Våre soldater og våre veteraner gjør en stor innsats for å bidra til økt sikkerhet og stabilitet i andre land. De løser oppdrag med til dels veldig store utfordringer. De utsetter seg selv for stor risiko, belastninger og sterke inntrykk. Norske soldater er i verdensklasse, og mine kollegaer internasjonalt framhever veldig ofte norske soldaters innsats. Den innsatsen de gjør, er avgjørende for å ivareta vår sikkerhet og våre nasjonale interesser, og det er jo sånn i dagens verden at ting som skjer langt borte, kan få direkte konsekvenser her hjemme. Heldigvis kommer de aller fleste hjem med gode opplevelser og erfaringer, men mange av de veteranene som sliter i dag, var ute i tjeneste for 10, 15, 20, ofte 25 år siden. Og la meg bare dele en kort historie med henvisning til akkurat dette: Kåre Brændeland fikk Krigskorset med sverd 8. mai i år. Han var en veldig ung mann som var ute i operasjoner i Bosnia. Han reddet flere sivile menneskeliv og gjorde en fantastisk innsats – han, sammen med mange andre. Det han opplevde da han kom hjem som 21-åring, var at han ikke hadde noen han kunne snakke med dette om. Det å snakke med vennene sine, som fortsatt bodde hjemme, om det man nettopp hadde stått midt oppe i, all død og lidelse, alle dramatiske situasjoner, var uhyre vanskelig. Sånn har mange av våre veteraner det – og har hatt det. Heldigvis har hjelpeapparatet blitt bedre, men mange ble sittende veldig mye og veldig lenge alene med opplevelsene de hadde. Våre veteraner reiser ut på vegne av Norge, dvs. på vegne av oss alle. Derfor er det et ansvar for hele samfunnet å gi dem den anerkjennelsen og også den støtten de trenger når de kommer hjem. Jeg er glad for at både Riksrevisjonens rapport og komiteen er så tydelig på å understreke nettopp dette samfunnsansvaret. Jeg har vært opptatt av veteranenes sak i hele min tid som politiker, og representanten Eldegard nevnte også interpellasjonen jeg reiste i desember 2012. Det er et stort engasjement, og det har vært felles for veldig mange i denne salen i mange år. Jeg har på nært hold fulgt den relativt gode utviklingen som har vært de senere årene når det gjelder både anerkjennelse og ivaretakelse. Handlingsplanen «I tjeneste for Norge» har vært et godt verktøy, og planen har hatt full støtte her i Stortinget. Denne handlingsplanen har brakt oss et godt stykke videre. Jeg skal bruke min tid nå til å fortelle hva vi har gjort, og gjør, for å forsterke og følge opp det som framkommer i Riksrevisjonens rapport. Vi er nemlig på ingen måte i mål. Det gjenstår fortsatt en del før vi kan si at alle som trenger spesiell oppfølging, får den hjelpen de trenger. Vi ønsker fra regjeringas side å følge opp og forsterke innsatsen gjennom den nye oppfølgingsplanen som vi presenterte i august. Vi skal fortsette å synliggjøre kompetanse, formidle anerkjennelse og gi støtte. Det er en prosess som må gå på tvers av forvaltningsnivåer og sektorer, og det er nettopp dette perspektivet som gjennomsyrer den nye oppfølgingsplanen. Sju statsråder og departement har ansvaret for tiltak i planen, og det er helt nytt at flere departement går sammen på den måten. Hele regjeringa står bak det arbeidet vi nå er i gang med. Vi er godt i gang med å styrke kompetansen i helsesektoren, i barne- og familievernet og i Nav. Vi skal sørge for at den enkelte veteran og dennes familie får bedre informasjon om hvilke ordninger og hvilke rutiner som gjelder for å få det man har krav på fra hjelpeapparatet. Saksbehandlingstida i SPK, Statens pensjonskasse, og i Nav skal reduseres, og dokumentasjonskrav skal gjennomgås med sikte på forenkling. Det skal foretas en gjennomgang av ordningene. Kommunene skal få en tydeligere rolle, bl.a. gjennom tilrettelegging for utarbeidelse av kommunale handlingsplaner, som enkelte kommuner – som Oslo og Bergen – har gjort, eller er godt i gang med. Vi vil også, som representanten Grøvan var inne på, bidra til mer forskning på feltet. Særlig har vi pekt oss ut familieområdet som viktig. Jeg sier alltid til veteraner som kommer tilbake fra utenlandsoppdrag, at jeg mener det er feil når man sier at familiene er berørt av oppdraget; de er en del av oppdraget. Uten familiene ville det ikke vært mulig for Forsvaret å sende soldater ut i internasjonale operasjoner. Vi vet særlig at for barn kan det å ha én eller to foreldre ute i internasjonale operasjoner være en stor påkjenning. Vi vet foreløpig litt for lite om hvordan dette påvirker barn og familier i det lange løp, og det er noe vi ønsker å forske mer på. Jeg har også tatt et initiativ overfor mine nordiske forsvarsministerkollegaer for å få til et nordisk forskningssamarbeid på dette området innenfor rammen av det nordiske forsvarssamarbeidet. Det er også forskning i NATO på dette. Riksrevisjonen har avdekket mangler i systemene som vi skal rette opp. Jeg mener at den gjennomføringen vi har av den nye oppfølgingsplanen, svarer godt på utfordringene som Riksrevisjonen peker på, og ikke minst de anbefalingene som gis i rapporten. For dette er utfordringer som har vært kjent. Evalueringer og forskning peker i samme retning. Det er i det sivile hjelpeapparatet at utfordringene ser ut til å være størst. Oppfølgingsplanen har derfor oppmerksomhet om bedre samhandling mellom de ulike instansene i det sivile hjelpeapparatet. Vi skal sørge for økt kompetanse i alle ledd og en enklere og mer smidig saksgang. Funnene til Riksrevisjonen er basert på data fra 2012 og ligger med andre ord noe tilbake i tid. Det er grunn til å tro at situasjonen for veteranene er noe bedre i dag enn i 2012, men det er fortsatt utfordringer. En del områder som jeg pekte på i interpellasjonen, har blitt bedre, og det er også viktig å peke framover på hva vi gjør nå. Kompetansemiljøet for veteraner ved Nav-kontoret på Elverum vil bli videreført og videreutviklet. Kontoret vil bli videreført og styrket med to stillinger. Dette miljøet har en informasjons- og veiledningsrolle overfor andre enheter i etaten, og de vil også være tilgjengelige for direkte henvendelser fra veteraner. Kontoret skal ha særlig kompetanse på tjenesteområder som er spesielt relevante for veteraner. Det skal også kunne veilede Forsvaret, Statens pensjonskasse og andre eksterne samarbeidspartnere. Som et supplement til kompetansemiljøet på Elverum vil det bli igangsatt et prøveprosjekt hvor det etableres en desentralisert ordning med veterankontakt. Formålet med veterankontakter er å legge bedre til rette for veteraner i deres møte med Nav. Nav er i gang med å spesialisere ytelsesforvaltningen, slik at søknader om ulike ytelser blir behandlet på færre steder enn tidligere, altså at man samler kompetansen om ulike ytelser. Det jobbes for at saker knyttet til veteraner, etter hvert vil bli behandlet samlet i én enhet. Etter at Riksrevisjonen leverte sin undersøkelse, har Statens pensjonskasse forsterket sin innsats. Det har ført til at saksbehandlingstida er redusert. Kompensasjonssaker er, som komiteen også har pekt på, i sin natur ganske krevende å behandle. Det skal bl.a. innhentes spesialisterklæringer, og det kan ta tid å stadfeste omfanget av en varig skade. RVTS Øst arrangerte tidligere i høst et eget kurs for spesialister for å øke kompetansen til helsepersonell som kan utarbeide spesialisterklæringer. Målsettingen er at dette vil bidra til å øke tilgangen på spesialister og dermed redusere ventetida på utferdigelse av erklæringer. Riksrevisjonens undersøkelse knytter seg til forhold som berører flere departementer. Jeg har vært inne på noen av berøringspunktene med Arbeids- og sosialdepartementet, og jeg skal nå redegjøre for merknadene som er relatert til Forsvarsdepartementets ansvarsområde. Helse- og omsorgsministeren vil redegjøre for sitt ansvarsområde i sitt innlegg. Veteraner opparbeider seg en unik kompetanse gjennom tjeneste i internasjonale operasjoner. De er strengt selektert, de er godt trent og har tilegnet seg betydelig kompetanse og erfaring. Denne kompetansen er det viktig at samfunnet og ikke minst arbeidsgivere i sivil sektor i større grad ser og tar i bruk. Det er viktig for samfunnet, og det er viktig for veteranene, som skal få en meningsfylt jobb også etter endt tjeneste i Forsvaret. For å sørge for at overgangen til arbeidet i sivil sektor blir så enkel som mulig, må Forsvaret gjøre det lettere for arbeidsgivere å forstå hva internasjonal tjeneste innebærer, og hvilken kompetanse veteranene har. Vi vil derfor gjøre et arbeid med å «oversette» kompetansen, hvis man kan bruke et slikt begrep, slik at den er tilgjengelig for arbeidsgivere i sivil sektor. Jeg vil også benytte sjansen til å gi ros til mange prosjekter som skjer både blant arbeidsgiver- og arbeidstakerorganisasjoner, nettopp for å gjøre overgangen lettere. Riksrevisjonen har pekt på at belastningen på Forsvarets personell er høy. Dette var også en problemstilling som representanten Elvestuen spesielt tok opp. La meg bruke litt tid på dette: Det er fortsatt en gruppe av veteraner som får for kort tid hjemme mellom deployeringer. Jeg er opptatt av at det skal være en rimelig balanse mellom tjenestegjøring i internasjonale operasjoner og tjenestegjøring i Norge, slik at belastningen ikke blir for høy på den enkelte. Ved tjenesteperiode på over tre måneder skal det fra tidspunktet for hjemkomst etter tjenestegjøring normalt gå en tidsperiode på minimum det dobbelte av den seneste deployeringsperioden før ny disponering kan finne sted. Det er imidlertid en utfordring for enkelte kategorier av personell spesielt. Enkelte fagmiljøer har vært veldig belastet med høy deltakelse i internasjonale operasjoner. Spesielt gjelder det ingeniører og personell knyttet til samband, sanitet og logistikk, og ikke minst også Etterretningsbataljonen og helikopter- og fregattpersonellet er sterkt etterspurt i internasjonale operasjoner. Vi skal bestrebe oss på å etterfølge normen for hviletid. Det er veldig viktig. Det er imidlertid behov for en viss fleksibilitet i regelverket. Noe personell søker seg frivillig til internasjonale tjenester, mens andre blir beordret. Vi må ikke ha så fasttømrede bestemmelser at vi ikke klarer å dekke, i enkelte tilfeller, Forsvarets behov. Forsvaret vil sørge for å få en bedre oversikt over belastningen på den enkelte og jobber nå med å få på plass bedre styringssystemer. Det er nødvendig å gjennomgå normen for hjemmetid, hvilke retningslinjer som skal gjelde, og hvordan dette skal tilpasses oppdraget. Dette er tiltak som Forsvaret nå følger opp. Bruken av dispensasjon fra normen om hjemmetid har blitt innskjerpet siden i sommer, og den blir i dag bare gitt unntaksvis og i helt spesielle situasjoner. Forsvaret velger i større grad å la stillinger stå vakante når det ikke finnes gripbart personell tilgjengelig, enn å gi dispensasjon. Det er ikke bare lengden mellom deployeringene, men også den totale belastningen på den enkelte som nå blir sett på. Jeg er glad for at Riksrevisjonen ser at oversikten over enkeltpersoners tjenestegjøring har blitt bedre. Riksrevisjonen har pekt på at SPKs behandling av kompensasjonssaker som følge av psykiske belastningsskader, tar for lang tid. Noe av det første regjeringa gjorde, var å forenkle den særskilte kompensasjonsordningen ved å omgjøre bevilgningen til en overslagsbevilgning. Det betyr at utbetalingene ikke stopper opp selv om budsjettposten blir overskredet. Dette var, bokstavelig talt, en av de første sakene jeg fikk på mitt bord, dagen etter at jeg tiltrådte. I løpet av høsten 2013 hadde utbetalingene stoppet opp to ganger, og det hadde naturlige forklaringer. Det var nemlig stor usikkerhet knyttet til prognosene for både graden av uførhet og hvor mange som kom til å søke. Det betyr at de som har fått tilkjent kompensasjon nå, ikke skal måtte vente på utbetaling når kompensasjonen er tilkjent. Det er et klart mål i oppfølgingsplanen å redusere saksbehandlingstida og tydeliggjøre kompensasjon etter ordningen. Jeg er også glad for å kunne si at Statens pensjonskasse nå har innarbeidet nye rutiner for saksbehandlingstid. Fra Statens pensjonskasse har mottatt alt underlagsmateriale, skal saken være ferdigbehandlet innen fire uker. Skjer ikke det, er det nå nye rutiner for hvordan man skal purre på sakene i systemet, slik at de ikke blir liggende uten at noen vet hvor de befinner seg. Den enkelte saksbehandler behandler nå flere saker enn tidligere, og det er også andre tiltak under planlegging, som bl.a. et nytt elektronisk saksbehandlingssystem for personskader og å gjennomgå informasjonskildene til veteraner og pårørende. Forsvarsdepartementet har også i samråd med Arbeids- og sosialdepartementet og Statens pensjonskasse utarbeidet et forslag til retningslinjer for å styrke styringen og forvaltningen av den særskilte kompensasjonsordningen, og Forsvarsdepartementet har utarbeidet et presiserende tolkningsnotat som synliggjør forskjellen i beviskravet etter 35 G- og 65 G-ordningen. Til sammen mener jeg at disse tiltakene svarer godt på de funnene Riksrevisjonen fortjenstfullt har gjort i sine undersøkelser og sin rapport. Jeg mener det er viktig at vi ikke slutter å ha oppmerksomhet rundt dette feltet, for vi kan alltid bli bedre. Men jeg mener og tror at de tiltakene vi nå har satt i verk, vil gjøre situasjonen på de områdene som er blitt påpekt, bedre, samtidig som jeg er veldig glad for at samfunnet samlet nå er mye flinkere til å anerkjenne den utrolige innsatsen våre menn og kvinner i uniform har gjort og kommer til å fortsette å gjøre i internasjonale operasjoner.