Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-05-08:
Et stort flertall av partiene har lenge vært enige om innvandringspolitikken. Det er bred enighet om at Norge skal ta imot og hjelpe de menneskene som har behov for beskyttelse, både flyktninger som har behov for asyl etter Flyktningkonvensjonen, og de som kommer inn under andre internasjonale konvensjoner og menneskerettigheter. Det er også bred enighet om å gi beskyttelse av andre sterke menneskelige hensyn. Regulert innvandring er viktig. Men Høyre mener selvsagt at tiltak for å begrense grunnløs innvandring ikke må bryte med internasjonale forpliktelser. Det er imidlertid avgjørende å lage et regelverk innenfor det handlingsrommet vi har. Høyre registrerer med beklagelse at Regjeringen så langt har gått i feil retning på flere områder. Innvandringspolitikken er liberalisert, og det er sendt ut signaler om dette til omverdenen. Ifølge tall og beregninger fra Utlendingsdirektoratet har dobbelt så mange til nå søkt om asyl sammenliknet med samme periode i fjor. Asyltilstrømningen er nå den sterkeste siden 2003, og nye prognoser viser at det vil komme minst 10 000 asylsøkere både i år og neste år - det dobbelte av tidligere anslag. Årsakene kan være flere. Men det er et faktum at våre naboland Sverige og Danmark har strammet inn sin asylpolitikk. Andre europeiske land har gjort det tidligere. Men Norge ser ut til å gå i motsatt retning, og det bekymrer oss i Høyre. Vi er bekymret fordi vi vet hva det betyr av arbeid og ressurser å håndtere et så stort antall asylsøkere. Da Erna Solberg ble kommunalminister i 2001, ventet 18 000 mennesker på behandling av sin asylsøknad. UDI hadde store problemer, men etter mye arbeid og mange politiske vedtak med bredt flertall i Stortinget ble det ryddet opp i asylinstituttet, og køene ble gradvis redusert til et nivå på 5 000 i året. Et godt fungerende flerkulturelt samfunn er avhengig av aksept i befolkningen, og god integrering forutsetter at politikken på innvandringsområdet er tilfredsstillende og fungerer godt, at den er oversiktlig, og at den er håndterbar. Nå er jeg redd for at varsellampene begynner å blinke. De første bekymringsmeldingene kom på nyåret. I januar stilte jeg statsråden spørsmål om prosent over avslag og innrømmelse og om Norges situasjon i forhold til andre land i Nord-Europa. På det tidspunktet var statsrådens forklaring bl.a. Schengen-områdets utvidelse i desember 2007 samt sommerens forskriftsendringer. Svaret gav også en bekreftelse på at Norge har en av de høyeste innvilgelsesprosentene i Europa. Statsråden sa dessuten at det foreløpig ikke ser ut som andelen barn er blitt vesentlig høyere på grunn av forskriftsendringene. Nå vet vi imidlertid at antallet asylsøknader fra personer som ved ankomst oppgav å være enslige mindreårige, har blitt mer enn fordoblet i 2008 sammenliknet med samme periode i 2007. Det er nærliggende å minne om tidligere diskusjoner om både ankerbarn og alderstesting. For å få fotfeste i Norge kan barn bli sendt hit mens foreldrene selv velger å vente på familiegjenforening. Når det gjelder både alderstesting og DNA-undersøkelse, vil Høyre ha strammere regelverk, og det har vi foreslått. Barns beste er overordnet, men vi må ikke være naive. I mars spurte jeg statsråden hvorfor returavtalene med Irak og Somalia var stoppet opp. Forklaringen kom, men ikke noe om hvorfor svenskene får til det den norske regjeringen ikke greier. Jeg håper statsråden i dag kan forklare akkurat det. UDI er forberedt på at de høye ankomstene vil vedvare en tid framover. Det er ingen tegn til at dette er en forbigående situasjon. Det tror jeg statsråden også ser, og det er med undring jeg har fulgt de siste dagers nyheter der SV og Senterpartiet går ut mot sin egen statsråd. Statsråden vil ha asylinnstramning, men blir kraftig imøtegått av sine samarbeidspartier i Regjeringen. Nok en gang kommer vi til å se at intern uenighet fører til handlingslammelse, og vi har sett det før. Statsråden ville ha aldersgrense og tilknytningskrav, SV ville det ikke, og da ble det heller ikke noe. Nå virker det som om SV vil ha ren omkamp om underholdskravet. Det er påfallende at i hele forrige periode stod Høyre og Arbeiderpartiet svært ofte sammen i innvandringsspørsmål. Nå forsøker Arbeiderpartiet og statsråden å foreta innstramninger, men blir illojalt motarbeidet av SV og Senterpartiet. Det kan se ut som om Arbeiderpartiet er i ferd med å miste kontrollen på innvandringsfeltet. Det ville være synd, for det beste for Norge og det norske samfunnet er bred enighet på dette viktige feltet. De forslagene som Aftenposten presenterte den 6. mai, vil kunne få Høyres støtte, antakelig med noen betingelser. Forslaget om SOS-barnebyer må diskuteres med aktuelle partnere og Høykommissæren for flyktninger. Forslaget ser ut til å være dårlig håndtert så langt, men etter min mening er det interessant. Høyre mener Regjeringen har valgt å føre en mer liberal politikk på utlendingsfeltet. Den nye utlendingsloven vil på flere områder signalisere til omverdenen at Norge kan være et greit land å velge seg ut. Dette er grunnen til at vi i behandlingen av utlendingsloven bl.a. valgte å gå imot Regjeringens utvidede flyktningbegrep. Norge er i utlandet kjent for å være den flinkeste i klassen til å implementere EUs statusdirektiv, men i dette tilfellet valgte Høyre for sin del å være avventende. Vi mener at det utvidede flyktningbegrepet som Regjeringen legger opp til, vil føre til en økt tilstrømning av personer til Norge som søker beskyttelse, og et økt antall som vil få opphold. For oss er det viktigst å sikre at de som søker seg til Norge og får opphold, faktisk er de som har behov for beskyttelse. Vi må unngå å sende ut et bilde av Norge som forteller at hvis en bare først kommer seg hit og en holder ut gjennom trenering av saker, bortfall eller forfalskning av dokumenter og ankebehandlinger, vil en til slutt få opphold. Vi må ikke komme dit at vi premierer det å trenere. En politikk som bygger opp under dette, er en politikk som fører mange mennesker ut i et uføre. Regjeringens treårsregel mener vi er et bidrag til dette. I Høyre har vi av den grunn stemt mot både forskriftsendringene og endringene i utlendingsloven om at det kan gis oppholdstillatelse dersom retur ikke er gjennomført innen tre år etter saksopprettelse. Konsekvensene for alle dem som feilaktig tror det er så greit å få opphold i Norge, gjør at vi er nødt til å ha en annen politikk. Vi må være konsekvente og rettferdige. Vi må faktisk, selv om det kan være vanskelig, si nei til opphold til mennesker som vi egentlig individuelt sett synes vi burde sagt ja til. Høyre går inn for strengere krav til underhold enn det Regjeringen har lagt seg på. Jeg synes det er positivt at regjeringspartiene har kommet Høyre i møte i forhold til prinsippet, men vi mener at beløpet burde være mer realistisk. Vi mener også at det burde vært en unntaksregel som i noen tilfeller gjorde det mulig å ta hensyn til inntektspotensialet til den som kommer til landet, ikke bare til den som er her fra før. Så mener vi det er viktig å få til en ordning som mer effektivt behandler og avgjør ankesakene. Derfor har vi foreslått et såkalt kjæremålsutvalg. Asylsøkere med avslag forblir altfor lenge i landet, blir gående i vakuum og kan lett komme inn i en negativ spiral som fører til kriminalitet. Regjeringen bør gjøre langt mer for å effektuere negative vedtak. Vil statsråden ta tak i dette forsømte feltet, som også er med på å gi et uheldig bilde av Norge? Jeg imøteser statsrådens svar på min interpellasjon.