Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Samuel, Sammy, Steinmann har sett mer lidelse og flere lik enn et menneske kan bære. Hans øyne gråter fremdeles. Sammy Steinmann overlevde konsentrasjonsleirene, men kan aldri glemme. På venstrearmen har han nummeret som for alltid vil minne ham om årene i fangenskapet, 79 231, et tall han fikk fordi han var jøde – 79 231. Steinmann så venner, slektninger og ukjente bli drept. Storebroren Harry var en av dem. Steinmann skulle også drepes, men klamret seg til livsviljen: «Jeg ville overleve. Jeg måtte fortelle verden om det vi opplevde. Det er min forpliktelse overfor de som døde, sier Samuel Steinmann.» Holocaust startet ikke med gasskammeret i Auschwitz. Det startet mye før, som fremmedfrykt og som fordommer, også i vårt eget land. Vår grunnlov av 1814 som vi feirer den 17. mai, hadde en paragraf som utestengte jøder fra riket. Skepsisen til jøder før annen verdenskrig var ikke bare et særtysk eller et nazistisk fenomen, men utbredt også i deler av det norske samfunnet. Jødene ble latterliggjort og mistenkeliggjort gjennom karikaturtegninger og i avisartikler, og mange nærte en generell mistro overfor jøder i Norge. En skulle tro at den vanvittige historien om hva som skjedde med jødene under krigen, skulle stå som en garantist mot at slikt aldri kan skje igjen. Sånn er det dessverre ikke. NRK avdekket gjennom en serie reportasjer i fjor hvordan antisemittisme og jødehat er på framgang i Norge. NRK snakket med flere jødiske foreldre, som kunne fortelle om grov trakassering av barna sine. Dette er en utvikling vi må ta på dypeste alvor. Historien har vist at kampen for menneskeverd mot rasisme og antisemittisme må føres hele tiden. Har vi ikke et bevisst forhold til dette, kan det skje igjen. Derfor har Kristelig Folkeparti fremmet et forslag som nå ligger til behandling i kommunal- og forvaltningskomiteen, om å iverksette en handlingsplan mot jødehat i Norge. Vi foreslår bl.a. å sikre at holocaustdagen blir en obligatorisk minnedag på alle skoler, øke kunnskapen om antisemittisme og holocaust og å gjennomføre målrettede tiltak mot mobbing av jødiske elever i skolen. I 2005 bestemte FN at 27. januar skal være en internasjonal minnedag tilegnet ofrene for nazistenes utryddelsesleirer. Det var på denne datoen i 1945 at sovjetiske styrker befridde de overlevende fangene i Auschwitz i tyskokkuperte Polen. Da jeg hørte på saksordførerens innlegg, håpet jeg at jeg misforsto, at man ønsker å gjøre dette til en generell genocidedag – en folkemorddag. Ja, det har skjedd folkemord andre steder i verden, men denne dagen har FN bestemt skal være tilegnet nazistenes utryddelse av et folk og av andre ofre. Kristelig Folkeparti mener at vi vil være tjent med å markere holocaustdagen felles med den internasjonale holocaustdagen 27. januar. Ved å kombinere dette vil vår nasjons historie om hva som skjedde 26. november 1942, settes i sammenheng med den store historien om hvordan nasjonene sviktet det jødiske folket. Da vil ikke vår situasjon handle om vår lille historie, men den vil vise hvordan det ikke bare var én mann, men veldig mange land som var med og muliggjorde en utryddelse av et helt folk. Jeg tror vi hadde tjent på å ha en obligatorisk markering i skolene. Jeg hadde ønsket at regjeringen ville være med og si at dette ikke bare blir opp til den enkelte, for gjennom dette kan vi som nasjon hegne om menneskeverdet, kjempe for verdier som vi sammen tror på, at alle mennesker er like mye verdt. Derfor fremmer jeg det forslaget som Kristelig Folkeparti har i innstillingen.