Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Vi står overfor en terrortrussel som er krevende å håndtere. Potensielle terrorister kan utnytte de svakhetene som finnes i vår beredskap og vårt lovverk, og derfor er det viktig ikke å være naiv. Vi trenger verktøy som gjør politiet i stand til å avverge terrorhandlinger før de skjer. I dag er det straffbart å forberede terror i fellesskap med andre. 22. juli 2011 så vi hvor enorm skade én person kan forårsake alene. Vi vil derfor gjøre det straffbart å planlegge og forberede terror alene, såkalt soloterrorisme. Dagens trusselbilde viser at terror kan utøves på mange ulike måter. Vi har f.eks. sett at Al Qaida oppfordrer nordmenn til bl.a. å starte skogbranner, sabotere landbruk o.l. Derfor foreslår vi et forbud som rammer alle typer forberedelseshandlinger. Det avgjørende for straff er hvor langt gjerningspersonen har kommet i å forberede terror, ikke hvilke gjenstander vedkommende har brukt. Dersom det kan bevises at en person i fullt alvor forbereder terror, må vi kunne stoppe vedkommende før det er for sent. Når vi ser bilder av norske borgere posere med våpen i grenseområdet mellom Afghanistan og Pakistan, blir vi alle provosert. I Danmark har et dansk-somalisk brødrepar blitt dømt for å delta på terrortrening. Det ville ikke skjedd i Norge med dagens lovverk. Det er dette vi gjør noe med. Vi foreslår å gjøre det straffbart å motta opplæring i metoder og teknikker for å utføre terror. Forslaget omfatter også lovlig opplæring, som f.eks. jegerprøvekurs, dersom det kan bevises at vedkommende har bestemt seg for å bruke ferdighetene til terror. Vi foreslår videre å kriminalisere aktiv støtte til og deltakelse i en terrororganisasjon. I dag er straffansvaret begrenset til organisasjoner som truer norske interesser. Det blir for snevert. Terrorisme er en global trussel mot demokrati og fredelig sameksistens. Norsk lovverk må gjenspeile dette. Jeg mener forslaget ligger godt innenfor de skranker som gjelder for inngrep i religionsfriheten, ytringsfriheten og organisasjonsfriheten. Jeg ser derfor ingen grunn til at det skal foretas noen særskilt evaluering av denne bestemmelsen etter noen tid. Men jeg kan likevel gjøre representanten Tetzschners ord fra en tidligere sak i dag, til mine: Det er uansett intet til hinder for å etterse og eventuelt endre bestemmelsen, dersom erfaring skulle tilsi det. Høringsnotatet om skjerpede straffebestemmelser mot terror skapte debatt. En slik debatt er nødvendig og sunt i et demokratisk samfunn. Jeg erkjenner fullt ut at dette er spørsmål som er krevende å håndtere for en regjering og en lovgiver som er opptatt av å finne den riktige balansen mellom samfunnets behov for sikkerhet og den enkeltes behov for handlefrihet. De forslagene som skal behandles her i dag, ivaretar etter både mitt og komiteens syn denne balansegangen. Jeg er sikker på at den debatten som har vært, har medvirket til dette. Trusselen om alvorlig terror er noe av det mest alvorlige vi står overfor. Det må møtes med streng straff. Derfor foreslår vi å heve strafferammen for grove terrorhandlinger til fengsel inntil 30 år. Også når det gjelder utmåling av straffer, må vi sørge for at Norge ikke blir en frihavn for terrorister og deres støttespillere. Vi gjør også endringer i den såkalte mafiaparagrafen. La meg komme tilbake til forslaget som er framsatt av Fremskrittspartiet. For det første vil jeg ikke si at det forslaget nødvendigvis vil være likt et framtidig forslag fra regjeringen. Men det er viktig for meg å si at jeg ikke har noen vanskeligheter med å forstå den fortvilede situasjonen som ligger bak det framsatte forslaget. Når det gjelder spørsmålet om provisorisk anordning, er min kommentar at i så fall ville dette være en anordning som er i strid med gjeldende norsk straffelov. Det er tidligere brukt slike provisoriske anordninger når det har vært spørsmål om opptøyer og konkrete arbeidskonflikter. Derfor er utgangspunktet mitt at provisorisk anordning i den saken vi har på bordet nå, er vanskelig å se for seg. En nødlov om det som etter vår ordning neppe kan kalles et nødstilfelle, slik vårt system er, vil være et tiltak som i denne saken neppe er riktig. Det trenger grundigere utredning.