Michael Tetzschner (Høyre), 2017-02-21:
Dette er en sak fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, som har arbeidet grundig med både denne saken og den neste saken på dagens agenda, og innstillingen bærer også i stor grad preg av enighet i komiteen. Derfor er det lett for meg å kunne konstatere at saksordføreren har gjengitt diskusjonen og konklusjonen fra komiteen på en aldeles utmerket måte. Jeg kan begynne med å si at vi er tilfreds med at EOS-utvalget reagerer på offentlig omtale av fenomener, som man så går inn og undersøker nærmere, f.eks. det tilfellet som var omtalt i Aftenposten, nemlig disse falske basestasjonene, som også saksordføreren var inne på. Jeg er også enig med saksordføreren når hun konstaterer at disse undersøkelsene viser at PST ikke har benyttet falske basestasjoner i Oslo sentrum på ulovlig måte, og at utvalget ikke fant at det var grunnlag for å kritisere PSTs tekniske grunnlag for å henlegge saken. Komiteen mener det er positivt at utvalget vil fortsette å kontrollere denne utstrakte bruken av IMSI-catching, som det heter, altså disse basestasjonene som lokker til seg kommunikasjon. EOS-utvalget har i årsmeldingen pekt på behovet for stadig sterkere mekanismer for å sikre demokratisk kontroll, når man tilstår å utvide metoder og hjemler for EOS-tjenesten. I årsmeldingen understrekes det særlig at etableringen av et digitalt grenseforsvar også må følges av vurderingen av hvordan dette skal kontrolleres av EOS-utvalget. Her har vi jo parallelt med denne årsmeldingen og i kjølvannet av den også blitt klar over Lysne II-utvalgets innstilling. Det jeg vil konkludere med så langt, er at EOS-utvalget kommer til å spille en viktigere rolle fremover gitt at man går inn på forslagene fra Lysne-utvalget. Utvidelsen av tilsynsområdet som følge av digitalt grenseforsvar er den viktigste grunnen til dette, men EOS-utvalget vil altså ikke stå alene, man må også finne frem til forsterkede mekanismer som en forutsetning for å innføre et digitalt grenseforsvar. Man vil, med de utvidede metodene man står overfor, også ha behov for et sterkere rettslig rammeverk som sikrer at denne aktiviteten skjer ut fra prinsipper som er forenlige med rettstaten. Digitalt grenseforsvar innebærer teknologiske muligheter for at E-tjenesten kan gjennomføre målrettet innhentning og analyse av relevante utenlandske etterretningsdata. Tilgangen må være domstolskontrollert, og søket må være spesifikt rettet mot utenlandske aktører. Man kan litt enkelt si at DGF ikke på dette punkt ligner DLD, altså datalagringsdirektivet, som hadde et større preg av masseovervåkning, idet man legger til grunn velkjente etterforskningsprinsipper, og at man har spesifikke søk. Jeg må også si at det teller med i vurderingen at det er en voksende bekymring for at etablerte stater, ikke bare ikke-statlig organiserte nettverk, gjennomfører planmessige cyberangrep rettet mot samfunnskritisk infrastruktur i nabolandene og i flere tilfeller målrettede dataangrep for å påvirke både opinionsdannelse og valgutfall. Det har etter mitt skjønn gitt en helt annen og alvorligere dimensjon til de spørsmålene vi diskuterer. Digitalt grenseforsvar vil etter det som er skissert som løsninger for i det hele tatt å gå inn på det og akseptere det som metode, og for at vi skal kunne anse det for å være nødvendige og proporsjonale tiltak, måtte bli underlagt det mest omfattende kontrollregimet som man har sett. Alle søk må forhåndsgodkjennes av en uavhengig domstol, basert på klare avveiningsnormer. Det er også viktig at disse avveiningsnormene ikke endres senere i forløpet, f.eks. ved formålsendring, som noen vil karakterisere som formålsutglidning. Krav til domstolskontroll vil innebære at E-tjenesten ikke kan benytte noe av kommunikasjonen uten forutgående kjennelse. I tillegg til forhåndsautorisasjon vil det måtte etableres en ny uavhengig kontroll i tilnærmet samtid, som altså da vil være en instans i tillegg til det EOS-utvalget som vi etter hvert er blitt vel kjent med, og som er innarbeidet i kontrollsystemet. Samtidig vil man altså beholde den uavhengige ettertidskontrollen, som nettopp er kjerneoppgaven til EOS-utvalget. Med disse ordene om de problemstillinger som vi står foran, og som vil kreve gjennomtenkning både av prinsipielle grunner og av lovtekniske grunner, ser jeg frem til den neste årsmeldingen og de funn som den måtte gi. Jeg kan konstatere at denne årsmeldingen viser at vi har et EOS-utvalg som har vært oppgaven voksen, noe som er en betryggelse for en demokratisk kontroll av EOS-tjenestene.