trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
Et av de store paradoksene i denne saken er jo at Storbritannia selv sier at de ikke vil lagre technetium-99 og restavfall under jorden ved Sellafield-anlegget fordi det kan skade grunnvannet, det kan renne ut. Det er de samme myndighetene som sier at dette kan vi bare kjøre ut som avfall, for det er ikke farlig. Her har det faktisk vært en viss utvikling i den britiske retorikken i saken. Man erkjenner nå at radioaktiviteten langs hele Norskekysten har økt, og at den har økt på grunn av utslippene fra Sellafield-anlegget. Det er riktig, som også representanten understreker, at halveringstiden på technetium-99 er 213 000 år, så det er helt ugjenkallelig hvis en kjører dette ut i havet. En får det aldri opp igjen, og dette må vi leve med i all fremtid. Vi håper jo derfor at Storbritannia imøtekommer vårt krav om at man skal slutte med utslippene, men i likhet med representanten ser jeg ikke noen grunn til å spenne forventningene for høyt i forhold til det. Men skulle man ikke imøtekomme oss, blir det meget sterke reaksjoner.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
I St.meld. nr. 12 for 2001-2002 Rent og rikt hav varsler Regjeringen at den vil sikre at målet om nullutslipp av miljøfarlige stoffer til havs blir nådd. Målet omfatter både olje og tilsatte og naturlig forekommende kjemiske stoffer i produsert vann fra oljeindustrien. Nullutslippsmålet er altså etablert for de samlet sett store utslippene av olje og kjemikalier som skjer under produksjon av olje. Når det gjelder skipsvrak fra andre verdenskrig i Narvik havn, har det vært observert drypplekkasjer, særlig fra ett av disse vrakene, nemlig «Erich Giese». Vraket inneholder ca. 300 m3 olje, fordelt på 26 tanker. Av fire vrak i Narvik havn som ble grundig undersøkt sommeren 1999 i regi av Statens forurensningstilsyn, SFT, var det bare dette ene vraket som inneholdt oljemengder av betydning. I tillegg er det registrert mellom 6 og 10 m3 olje i vraket av «Georg Thiele». Undersøkelsene omfattet også vraket av «Boardale», som ligger i Bø i Vesterålen. Statens forurensningstilsyn, SFT, sier i sin rapport: «Det pågår kontinuerlig mindre utslipp fra vrakene som inneholder olje, men mengdene er så små og spredte at oljeverntiltak ikke kan iverksettes mot dette.» SFT framholder videre at vrakene generelt vil svekkes over tid, med økende utslipp av olje over lang tid. Sannsynligheten for plutselig sammenbrudd med påfølgende større utslipp er lav, sier forurensningsmyndighetene, representert ved direktoratet. Oljen om bord i de aktuelle vrakene er av en forholdsvis lett type som delvis vil brytes ned i vannmassene før overflaten nås, og store deler vil fordampe når den når overflaten. Tilgjengelig olje på havoverflaten for bekjemping vil derfor være vesentlig mindre enn f.eks. ved tilsvarende utslipp av tyngre bunkersoljer. SFT sier videre i sin anbefaling: SFT vil på grunnlag av de undersøkelser som er gjennomført og den dokumentasjon som foreligger, ikke anbefale at det iverksettes tømming av vrakene «Erich Giese», «Georg Thiele» eller «Boardale». Kostnadene forbundet med tømming er for store i forhold til de miljøgevinster som kan oppnås. Når SFT samlet sett ut fra en grundig vurdering av tekniske, miljømessige og kostnadsmessige hensyn ikke finner å kunne anbefale en tømmeoperasjon, ser jeg ingen grunn på dette tidspunkt til å overprøve dette. Beredskapen mot oljeforurensning i Narvik-området ble for øvrig på grunn av disse vrakene styrket i 1993–1994, og det ble da investert 5 mill. kr i innkjøp av nytt oljevernutstyr. Utstyret lagres og vedlikeholdes av kommunen, og det gjennomføres jevnlig øvelser i området hvor også SFT deltar.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
Jeg tar det mer enn gjerne med meg. Når representanten Svendsen tar opp dette, tar jeg det på alvor. Vi kjenner jo hverandre godt fra før, og jeg vet at representanten Svendsen ikke pleier å rope «ulv» uten at det er grunn til det. Når representanten sier at jeg ikke ønsker å fjerne denne oljen, må jeg si at når fagmyndighetene på området, Statens forurensningstilsyn, sier at man ikke anbefaler å iverksette tømming av vrakene, og at kostnadene forbundet med tømming er for store i forhold til de miljøgevinstene som kan oppnås, ville jeg vanligvis trodd at dette var et resonnement som også representanten Svendsen ville hatt sans for. Men jeg tar oppfordringen om å følge saken nøye. Det er faktisk slik at i forurensningssaker som dette har vi et forurensningstilsyn, og også ansvaret i forhold til denne type konkrete miljøvurderinger må ligge der. Jeg har faktisk ikke faglig kompetanse til å overprøve dette. Men det er klart at vi skal følge det meget nøye.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
Det skal jeg gjøre. Jeg oppfatter da representanten Svendsens innlegg som en bekreftelse på at Fremskrittspartiet vil støtte meg i arbeidet med en nullutslippsstrategi også i Nordsjøen, Norskehavet og Barentshavet, at man aksepterer dette premisset for det videre arbeid, og at man derfor tar opp en sak som dette og ser det i den sammenheng. Det tror jeg er viktig. Vi har altså verdens reneste og rikeste hav rett utenfor stuedøra, Barentshavet, og det skal det også være i fremtiden. Vi skal også jobbe i forhold til de andre havområdene, både Norskehavet og Nordsjøen, for å få dem renere. Så jeg setter pris på engasjementet, men har vanskeligheter med å overprøve forurensningsmyndighetene på dette tidspunkt.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
Åpenhet og deltakelse er en forutsetning for å lykkes i å oppnå de ambisiøse målene vi setter oss for internasjonalt miljø- og utviklingsarbeid. I denne sammenheng tenker jeg i første rekke på organisasjonenes mulighet til innsyn og medvirkning i myndighetenes politikkutforming og oppfølgingen av denne. Regjeringen tar derfor en rekke initiativ for å sikre at organisasjonene er involvert under forberedelsene til høstens viktige toppmøte om bærekraftig utvikling i Johannesburg, Rio+10. Det har vært med representanter fra de frivillige organisasjonene i de offisielle norske delegasjonene på samtlige forberedende møter, og det vil være med to representanter på det siste forberedende møtet i Indonesia i månedsskiftet mai–juni. En vil vurdere å utvide organisasjonsdeltakelsen i delegasjonen til Johannesburg-møtet, som representanten tar opp. Også utenom delegasjonen opplever vi at der er en åpen og konstruktiv dialog mellom organisasjonene og myndighetene på forberedelsesmøtene. I forbindelse med forberedelsene til Johannesburg er også Nasjonalkomiteen for internasjonale miljøspørsmål, NIM, utvidet. Dette er et konsultasjonsorgan mellom de frivillige organisasjonene og Regjeringen, hvor det først og fremst legges vekt på aktiv dialog i forbindelse med norsk deltakelse på internasjonale møter og konferanser. Parallelt har det funnet sted en rekke andre møter der organisasjonene og de politiske myndighetene har utvekslet synspunkter på Johannesburg-prosessen. Vi ønsker en aktiv dialog også i månedene som gjenstår før toppmøtet. Også i politiske fremlegg har Norge jobbet aktivt for en bred og interaktiv dialog med de frivillige organisasjonene. Videre legger Regjeringen stor vekt på informasjonstilgang gjennom Internett med jevnlig oppdatering av nasjonalt og internasjonalt nyhetsstoff. Det er i tillegg utviklet et opplegg for diskusjon om og innspill til den norske strategien for bærekraftig utvikling. Når det gjelder økonomisk støtte, bidrar Regjeringen med betydelige midler til forberedelsesprosessen for å støtte opp om deltakelsen fra frivillige organisasjoner og andre interessegrupper. Blant annet er det gitt mye støtte til Forum for Utvikling og Miljø. Dette er en paraplyorganisasjon som både holder kritisk distanse og på samme tid er i kontinuerlig dialog med politikerne og embetsverket. I tillegg har Regjeringen bidratt økonomisk for å sikre styrket koordinering internasjonalt mellom de frivillige organisasjonene i Johannesburg-forberedelsene. Det er også viktig å bidra til at organisasjonene og myndighetene i sør får samme mulighet til å forme en åpen og deltakende plattform for det videre arbeidet med bærekraftig utvikling. Derfor yter Regjeringen også økonomisk støtte gjennom FN for å sikre deltakelse fra sør. Avslutningsvis vil jeg gjerne trekke en parallell til arbeidet med å få til en bedre internasjonal miljøforvaltning under UNEP, FNs miljøorganisasjon. Det har i den sammenheng vært en prioritert oppgave å sikre at de frivillige organisasjonene får en naturlig plass i beslutningsprosessene omkring UNEP. Vi har satt av midler for å få til dette, spesielt med tanke på deltakelse fra sør.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
Ja, absolutt. Dette har ikke noe med det hovedspørsmålet som ble stilt, å gjøre. Dette er en helt annen sak, som ikke faller inn under mitt departement heller. Dette er fiskeriministerens ansvar. I forhold til Johannesburg-prosessen skal vi nå også i fortsettelsen ha en meget nær og åpen dialog med organisasjonene, som er viktig for å komme i mål. Vi har hatt gode erfaringer og et godt samarbeid med organisasjonene, og i forbindelse med den globale miljøforvaltningen og spørsmålet om vi f.eks. skal ha en høykommissær for miljø, og om vi skal oppgradere UNEPs arbeid, har organisasjonene også vært en viktig pådriver. Norske frivillige organisasjoner og NGO-er som har vært med, har også tatt det opp med andre NGO-er internasjonalt, og sånn sett bidratt til at det har spredd seg. Og vi har greid å påvirke andre regjeringer til å innta et mer progressivt syn her. Blant annet kom USA inn med støtte til det norske initiativet i forhold til å få etablert et vitenskapspanel på andre områder enn klima under UNEP.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-08:
Miljøverndepartementet har sektoransvaret for stortingsmeldingen om miljøet i havområdene. Dette er en av våre store satsinger, og det er også et pionerarbeid, ettersom vi da har en økotilnærming til havet. Men det spørsmålet dreide seg om, var: «En viktig konklusjon etter miljøkonferansen i Rio … var betydningen av frivillige organisasjoners mulighet til deltakelse i viktige fora …Hva har statsråden gjort, og hvilke initiativ vil statsråden ta, for å sikre frivillige organisasjoners mulighet til meningsfull deltakelse …?» Også i denne sammenhengen mener jeg at det naturlige er å forholde seg til Rio+10 og Johannesburg. Når det gjelder NGO-eres deltakelse i de forhandlinger og de utvalg som ligger under Fiskeridepartementet, og som er en oppfølging også av havmiljømeldingen, står det representanten fritt å følge opp dette spørsmålet i nye spørretimer. Jeg imøteser den dialogen.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg er veldig glad for at miljøvernministeren tar dette spørsmålet alvorlig, men jeg vil advare litt mot rabattordninger som kan føre til større byråkrati. Så vil jeg gjerne få komme litt inn på et TV-program jeg så på i går, som egentlig var en god illustrasjon på hvor glade barn kan være for å få være med far på fisketur. Aksel sa at det er morsomt å fiske, men det er dumt å måtte betale for det. Burde ikke statsråden gi Aksel og andre barn muligheten til virkelig å slå i bordet og si at det skal være gratis å fiske også i store innsjøer som Mjøsa, som ligger mitt hjerte nær. Det kan da ikke være slik at barn skal stå med lua i handa og håpe på grunneierens raushet og godhet for å få lov til å fiske litt i Guds frie natur. Dessuten har finansministeren nå frafalt å kreve tollavgift på fiskestenger, så her er det muligheter også til å følge opp dette. Jeg ber statsråden så innstendig jeg kan om at han revurderer Regjeringens standpunkt om ikke å heve aldersgrensen til 18 år.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg tillater meg å stille spørsmålet til justisministeren, som i utgangspunktet var den adressaten jeg trodde dette spørsmålet sorterte under. Spørsmålet lyder som følger: «Jeg er kjent med at Norsk Arbeidersangerforbund har fått avslag på godkjenning som lotteriverdig organisasjon. Hvorfor kan ikke Norsk Arbeidersangerforbund få slik tillatelse, og vil statsråden bidra til at dette skjer?»
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg takker først og fremst for svaret, men jeg er litt lei meg for at vi ikke kan få gi disse korene anledning til å drive lotteri. Selvsagt gleder det dem som er med i koret, men det forhindrer ikke at det også gleder andre – det er ingen motsetning i det. Når de ikke har skrevet i anken sin at de gleder andre, så er det kanskje på grunn av beskjedenhet. Men jeg og mange andre kan bekrefte at korene i høyeste grad driver et samfunnsnyttig arbeid. Jeg synes derfor at det må være mulighet for å se litt på begrunnelsen og muligheten for å la kor få drive lotterivirksomhet til en viss grad. Da tenker jeg på beløpsgrense e.l.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Det står også i det avslaget som korforeningen har fått, at begrepet «samfunnsnyttig» gir mulighet for en meget vid fortolkning. Det er det vi kan hekte oss på. Jeg er glad for at vi skal få sett dette i en helhet, for det er selvsagt grunn til å vurdere mange sider ved denne saken. Jeg kan i hvert fall bekrefte at de aller fleste kor driver et samfunnsnyttig arbeid. De gleder andre. I Hedmark er vi så heldige at vi har et flott mannskor som heter Fagforeningenes mannskor, og de driver et meget godt og samfunnsnyttig arbeid. Det er på denne bakgrunn, og sang som sådan, jeg håper at vi kan finne en løsning på dette, slik at koret kan få dekket sine økonomiske behov.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg skal få stille finansministeren følgende spørsmål: «Eiendomsskatt er tidligere innført i Arendal og Grimstad. Folk her raser, og flere rettssaker er på gang mot ulovlig innført eiendomsskatt. I Homborsund vant nylig innbyggerne i Sand tingrett, og det ble slått fast at Grimstad kommune ikke hadde rett til å innføre eiendomsskatt der. Eiendomsskatt er ofte en kilde for et utall konflikter og rettssaker mellom kommunen og innbyggere. Vil Regjeringen vurdere å fjerne eller revurdere deler av denne forhatte boligskatten i den nærmeste fremtid?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden for svaret, som jo var avklarende nok. Nå har vi igjen fått bekreftet hva skattelettepartiet Høyre mener om eiendomsskatten på private bolighus. Ifølge statsråd Foss er det altså helt greit at lokalpolitikere skal stå fritt til å kunne pådytte en kommunes innbyggere denne svært urettferdige eiendomsskatten. Men loven blir slett ikke bedre av at Høyre mener at eiendomsskatten tilhører det lokale selvstyre. Jeg vil si snarere tvert imot. Det er det som gjør loven så ille. Når først loven er der, burde det i det minste vært endringer på enkelte punkter, og det er uhyre diffust når det i loven sies at eiendomsskatt bare kan innføres i bymessig utbygde strøk, og ikke noe mer utover det. Det er et vesentlig problem når det gjelder eiendomsskatt, å fastslå hva som er utbygd på bymessig vis, og hva som ikke er utbygd på bymessig vis, og dette blir det aldeles håpløst å håndtere for mange lokalpolitikere. Nå er selvsagt statsråden klar over denne vesentlige uklarheten i loven, men burde han ikke gjøre noe for å klargjøre loven noe mer på dette området? Hva er på bymessig vis? Hva er ikke på bymessig vis?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. La meg få nevne at i Sand tingrett i Grimstad ble det i en dom nylig slått fast at i et område vest i Grimstad kommune var eiendomsskatt innført ulovlig. Det var ikke utbygd på bymessig vis. Nå er nye rettssaker under oppseiling i nabokommunen Arendal, der det er mange som mener at de er ulovlig blitt pålagt eiendomsskatt på sine private boliger i områder som absolutt ikke kan defineres som utbygd på bymessig vis. Opp gjennom årene har det vært utallige rettssaker som til og med har nådd til Høyesterett når det gjelder akkurat dette siste spørsmålet. Hva er utbygd på bymessig vis og hva er utbygd på ikke bymessig vis? Jeg mener at det er sløsing med både tid og krefter for offentligheten og for privatpersoner når man må bruke så mye tid og ressurser på å ha alle disse omgangene i rettsapparatet om noe som jeg mener er en meningsløs ordning. Jeg vil derfor få avslutte med å oppfordre statsråden til å arbeide for å avvikle eiendomsskatteloven i så nær fremtid som mulig.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-08:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til finansministeren: «Ved Stavanger Lufthavn, Sola, var det ikkje tollarar til stades i heile påska. Heller ikkje ved danskeferja i Egersund vart det utført kontrollar. Sør-Rogaland Tollerforening melder om redusert budsjett og dermed redusert høve til kontroll med t.d. tilgangen på narkotika. I mange kommunar er det ein forsterka innsats for å redusera dei enorme samfunnsproblema som følgjer av narkotikamisbruk. Vil statsråden ta initiativ til å sikra større høve til kontroll med tilgangen på narkotika?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-08:
Eg takkar for eit positivt svar. Det er godt å høyra at Regjeringa er oppteken av å styrkja kontrollen med tilgangen på narkotika. No går det jo fram av revidert budsjett at det ikkje er så stort håp for dei som trudde at Regjeringa òg ville styrkja behandlingssida. Der er det òg eit sterkt behov, likeins for å styrkja kommunane sine moglegheiter til å driva førebyggjande verksemd. Det får vi koma tilbake til i ein annan samanheng. Lat meg gå noko inn i den grunngjevinga som finansministeren gir i revidert budsjett, for i tilknyting til desse 20 millionane er det sagt at noko skal gå til bokettersyn, og noko skal gå til grensekontroll. Er det slik at det vil vera midlar til å styrkja grensekontrollen utover svenskegrensa?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-08:
Det er bra at Tollvesenet blir gitt nye moglegheiter til å nytta avansert utstyr. Det er likevel slik at Tollvesenet til kvar tid må føreta sine risikovurderingar etter dei budsjetta dei har. Difor er det ikkje uvesentleg kor mykje av desse 20 millionane som tilkjem kontrollen med tilgangen på narkotika. I 2001 beslagla Tollvesenet i Rogaland nesten 66 000 brukardosar med narkotiske stoff. Det er ikkje noko lite tal. Tollarane i Kristiansand, Bergen og Trondheim er i ein liknande situasjon som tollarane i Stavanger. Eg er uroleg for den einsidige fokuseringa på Svinesund og svenskegrensa, og dei signala som det gir i forhold til å kunna koma fritt inn i landet via andre byar. Eg ber difor statsråd Foss, som ansvarleg for Finansdepartementet, om å følgja nøye med, slik at Tollvesenet får dei midlane dei ber om.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Det er Lotteritilsynet som har behandlet søknaden fra Norsk Arbeidersangerforbund. Kultur- og kirkedepartementet har innhentet redegjørelse fra Lotteritilsynet om behandling av saken, hvor det bl.a. framgår følgende: «Det foreligger en langvarig praksis på hvordan lotteriloven skal fortolkes når det gjelder kor for voksne. I Ot.prp. nr. 84(1998-99) pkt. 5.1.1 s 27 nevnes sangkor for voksne som eksempel på hobby- og fritidsforeninger som i henhold til praksis ikke tilgodeses med lotteritillatelse. Bare i helt spesielle tilfeller kan foreningens sosiale betydning føre til at en hobby- og fritidsforening for voksne kan godkjennes som lotteriverdig. Et kor har først og fremst sosial betydning for korets medlemmer, og i henhold til fast praksis gjelder dette også dersom koret har opptredner for andre. (1998-99) Norsk Arbeidersangerforbund har ikke dokumentert omfanget av de enkelte korenes virksomhet i forhold til spørsmålet om eventuell sosial betydning for andre enn egne medlemmer. Lotteritilsynet fant derfor ikke å kunne legge avgjørende vekt på dette momentet.» Det framgår videre av Lotteritilsynets redegjørelse at Norsk Arbeidersangerforbund i sin klage over Lotteritilsynets vedtak i saken framholdt at de er virksomme blant barn og unge. Det ble opplyst at Norsk Arbeidersangerforbund totalt organiserer 78 kor, hvorav to eller tre kor har medlemmer under 18 år. Av regnskapene for årene 1999 og 2000 framkommer ingen driftskostnader for forbundets barne- og ungdomsutvalg. Lotteritilsynet fant at koret heller ikke på dette grunnlag kunne gis lotteritillatelse. Lotteritilsynets vedtak ble fattet 3. august 2001 og påklaget ved brev 14. august 2001. Lotteritilsynets vedtak ble opprettholdt gjennom vedtak 17. desember 2001 i Lotterinemnda, som er klageorgan i slike saker. Jeg anser på bakgrunn av ovennevnte at saken er endelig avgjort og avsluttet, og understreker for øvrig at Kultur- og kirkedepartementet ikke har myndighet til å instruere Lotteritilsynet eller Lotterinemnda i slike saker. Jeg viser imidlertid til at spørsmålet om hvem som bør gis anledning til å avholde lotterier, vil bli nærmere drøftet i forbindelse med en odelstingsproposisjon om lotteri- og pengespillovgivningen som ventes oversendt Stortinget høsten 2002.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Etter det jeg sa i svaret mitt, og etter den avslutningen jeg hadde der, tar Regjeringen høsten 2002 sikte på å legge fram en odelstingsproposisjon hvor en ser på lotteriverdige formål. Da har representanten en sjanse til å gjøre noe. Generelt er det riktig som representanten sier, at det er en grense på 100 000 kr. Under den grensen skal man være meget romslig. Så er det jo slik i dag etter min kunnskap, at samme formålsavgrensning gjelder både over og under 100 000 kr. Uten at jeg skal tre inn i en annen statsråds sted, er jeg ganske sikker på at de alminnelige anliggender som representanten formulerte i sin kommentar til meg, vil bli vurdert i forbindelse med arbeidet med denne odelstingsproposisjonen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Mitt svar har to sider. Den ene siden er den strenge. Det handlet om at man i sin tid vel hadde en veldig tilfeldig praksis når det gjaldt lotterier, så lovgivningen, som jeg har vist til her, prøvde å bringe noen klarere linjer i praksis. Da oppdaget man at noen falt utenfor og noen falt innenfor, litt varierende i forhold til hva som hadde vært lokal praksis. Men hensikten var at loven skulle være det som skulle være gyldig. Den andre siden er at når Kirke- og kulturdepartementet nå jobber med denne odelstingsproposisjonen, har man selvfølgelig fanget opp at det foregår en debatt, bl.a. når det gjelder de eksempler som representanten tar opp. Jeg kan ikke si noe annet nå enn at jeg er ganske sikker på at de spørsmålene vil bli vurdert, og at det også vil bli anledning for Stortinget til nettopp å gå inn på hvordan man skal se på dette i forhold til definisjonen av formålet, og også i forhold til den grensen som er satt. Jeg skal ikke drive saksbehandling på vegne av verken Regjeringen eller Stortinget i forkant, men jeg synes jeg kan legge disse alminnelige resonnementene inn i mitt svar til representanten på hennes spørsmål og kommentarer til meg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Straffeprosesslovens regler om rett til bistandsadvokat regulerer ikke de tilfeller hvor den straffbare handlingen er skjedd i utlandet. Bistandsadvokatordningen gjelder således i utgangspunktet ikke i straffesaker som behandles av en utenlandsk domstol. Årsaken til dette er at den enkelte stat selv er ansvarlig for oppfølging av de straffbare handlinger som begås på statens territorium. En norsk borger som har vært utsatt for overgrep eller vold i utlandet, skal derfor som hovedregel benytte seg av de ordninger som finnes i det landet hvor straffesaken behandles. Dersom et land ikke har en tilfredsstillende bistandsadvokatordning eller rettshjelpstilbud, kan imidlertid den fornærmede søke om bistand etter den norske rettshjelpsordningen. En slik søknad behandles av fylkesmannen med Justisdepartementet som klageinstans. Den norske rettshjelpsloven gjelder i utgangspunktet ikke for advokatoppdrag i utlandet. Etter en konkret vurdering kan likevel utgifter til rettshjelp i utlandet dekkes. Justisdepartementet mottar svært få henvendelser om fri rettshjelp i forbindelse med straffesaker i utlandet. I løpet av de siste årene har vi kun behandlet en håndfull slike søknader. Flere av disse er innvilget. Jeg antar på denne bakgrunn at det er tilstrekkelig hjemmel i norsk rett til å kunne gi økonomisk støtte til stedlig bistandsadvokat i utlandet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Når det gjelder lovgivningen i de ulike land, har jeg i hovedsvaret sagt at det finnes hjemmel i Norge for å få mulighet til rettshjelpsbistand etter konkrete søknader. Vi har ikke mottatt mange slike søknader, men lovgivningen gir altså en åpning for det som representanten er opptatt av. Så må jeg tilføye at den norske ordningen med bistandsadvokat faktisk bygger på at bistandsadvokaten har en rett til å delta i rettsforhandlingene og slik sett har en prosessuell rolle. Det finnes land hvor man ikke har noen ordning med bistandsadvokat, der man forutsetter at aktor går inn i den rollen. Det er ikke alltid gitt at en advokat betalt av den norske stat kan opptre på samme måte som i Norge, fordi det rett og slett er ulike prosessuelle regler. Når man ser på de åpningene vi har i lovgivningen og skal vurdere dekning av utgiftene til advokat for offeret, må vi legge vekt på om advokaten faktisk og rettslig vil kunne bistå offeret under rettssaken på en fornuftig måte. Ellers er jeg generelt kjent med at norsk utenrikstjeneste gjør det utenrikstjenesten kan i mange slike sammenhenger, og jeg kjenner også til slike enkeltsaker fra mitt tidligere virke som justisminister.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Jeg har i hovedsvaret sagt at vi har hjemmel og også en mulighet til å gi rettshjelpsbistand. Hvis det er sider ved forvaltningspraksisen som kan gjøres enklere og bedre, slik at offeret får de muligheter som norsk lovgivning åpner for, er jeg selvfølgelig alltid villig til å se på det. Jeg vil da også gjerne ta imot konkrete eksempler og erfaringer. Håndteringsmåten skal i hvert fall ikke være forsinkende. Når vi tross alt har de åpningene vi har, der vi har mulighet, slik som jeg har sagt at vi har, så skal vi gjøre det vi kan etter en konkret vurdering. Og er det slik som representanten sier, at vi har unødvendig forsinkende ledd, er det selvfølgelig alltid noe jeg er villig til å se på, bl.a. ut fra det offerperspektivet som representanten formulerte på en tindrende klar måte.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Politi- og lensmannsetaten står nå midt oppe i en omfattende reform, hvor man nylig har slått sammen, og derved redusert, antall distrikter fra 54 til 27. Det er klare forventninger til at dette skal gi gevinster i form av et mer tjenesteytende og publikumsorientert politi, og det er et krav at det desentraliserte nærpolitiet skal videreføres og styrkes. I sammenheng med reformen utarbeides det nå en revidert bemanningsplan i samsvar med den nye politidistriktsstrukturen. Denne planen vil korrigere eventuelle skjevheter i fordelingen av årsverksrammene til distriktene. Politidirektoratet har dessuten startet opp tilsvarende arbeid i forhold til en framtidig budsjettfordelingsmodell. Modellen vil bli lagt til grunn for budsjettåret 2003. De skjevheter som oppstod ved sammenslåingen i enkelte distrikter, er kompensert budsjettmessig for inneværende år. Follo politidistrikt er et av disse distriktene. Politidistriktet vil i denne sammenheng bli fulgt opp spesielt for å kompensere for skjevhetene vedrørende bemanningen så snart som mulig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Ja, på det siste har jeg allerede i mitt hovedsvar svart «så snart som mulig». Når det gjelder ny budsjettfordelingsmodell, vil den gjelde fra 2003. Jeg vil gjerne si til representanten at jeg synes det er legitimt å ta opp de fleste spørsmål. Det var jo slik på et visst tidspunkt at man i Stortinget spurte om den enkelte lensmannsbetjentstilling på de enkelte lensmannskontor. Der er vi ikke lenger, fordi vi bl.a. har hatt en politireform som har innført en etatstyring gjennom Politidirektoratet. Når jeg valgte å ta representantens spørsmål positivt, er det fordi jeg følte at det lå en alminnelig betraktning i bakteppet for det, og jeg valgte derfor også å gå inn konkret og gi kommentarer på dette spesielle politidistriktet. Generelt vil jeg si at når omorganiseringen finner sted, skjer den med et ulikt bakteppe i de forskjellige deler av landet, slik at det er ikke alltid en får effektene samtidig overalt. Om Follo politidistrikt vil jeg likevel si, uavhengig av spørsmålet, at det er et distrikt jeg har fulgt med svært positiv interesse. De var bl.a. i en annen rolle i mitt liv med på å inspirere meg til å bidra til fenomenet Catch, som går etter organisert kriminalitet, hvor dette distriktet har gjort en forbilledlig innsats.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-05-08:
Målemetodene er jo vel kjent, bl.a. gjennom de pålegg som er utviklet av riksadvokaten, som går på saksbehandlingstid, og som går på oppklaringsprosenter. Det har også vært reist en debatt om man skal måle på andre måter; men det skal jeg ikke gå inn på her. Det jeg tror man må regne med, er at når folk deltar i politireformen med stor entusiasme, som er mitt inntrykk, kan det nok noen steder bety at det en kortvarig periode kan ramme deler av polititjenestene, rett og slett for at man skal få nye systemer på plass. Bare det f.eks. å lage nye organisasjonsmodeller for folk som har vært inne, og som skal ut, man skal flytte på seg i tjenesteordninger over større distrikter, og man skal etablere en operasjonssentral som skal fungere f.eks. for et helt fylke, er i seg selv et ganske betydelig omstillingsarbeid. Mitt generelle inntrykk er at politiet, fra grunnplanet og opp til toppen og ned igjen, deltar i dette med en betydelig entusiasme, samtidig som man har et trykk på å være publikumsnær. Likevel tror jeg man skal være åpen nok til å se – og det tror jeg Stortinget bør ha med – at det kan tenkes at man i en periode, selv om man har entusiasme, ikke klarer å levere alt. Jeg følger nøye med i det, både ved å besøke politidistriktene og ved å være med politiet ut i hverdagsarbeidet for å oppleve de ulike impulser. Så skal jeg komme tilbake på egnet måte så snart som det er praktisk mulig, til representanten Storbergets spørsmål.
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-05-08:
«I dag tilkjennes voldsofre og ofre for seksuelle overgrep begått i Norge rett til bistandsadvokat etter straffeprosessloven § 107a. De norske reisevaner har endret seg i vesentlig grad de siste årene. Dette har også medført at nordmenn oftere blir utsatt for seksuelle overgrep og grov vold i utlandet. Foreligger det tilstrekkelig hjemmel i norsk lovgivning til at voldsofre og ofre for seksuelle overgrep kan gis økonomisk støtte til stedlig bistandsadvokat i utlandet?»
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-05-08:
De personlige lidelsene som ofrene ofte gjennomgår, blir ikke mindre om overgrepet har skjedd i utlandet. Ofte er det slik at mismotet og håpløsheten i veldig mange tilfeller føles sterkere nettopp på grunn av at overgrepet skjedde i et ukjent miljø utenfor Norge. Det er som justisministeren svarte her, at man må søke rettshjelpsordninger i det landet hvor overgrepet har skjedd. Men det er vel slik at når håpløsheten og mismotet er størst, er det kanskje vanskeligst å finne frem til de ordningene i disse landene, så jeg vil si at ordningene er ganske svake. Derfor burde vel kanskje ministeren vurdere om man ikke skal ha en ordning her i Norge, slik at det ville være lettere å skaffe seg bistandsadvokat i utlandet, i det landet som overgrepet skjedde. Jeg har eksempler på dette. Det viser seg også at det fra fylkesmannens side ofte blir lett i unntaksparagrafer for å finne mulige hjemler for å kunne gi både voldsoffererstatning og delvis fri rettshjelp. Mener ministeren at dette er en god praksis?
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-05-08:
Takk for svaret. Det er ofte slik som jeg sa, at mismotet og håpløsheten er veldig stor. Ofte er det slik at disse ofrene gjennomgår store psykiske lidelser. Man møter et offentlig byråkrati i Norge gjennom fylkesmannen, som bruker veldig lang tid på å behandle de søknader som mottas. Det settes også veldig strenge krav til dokumentasjon når det gjelder utbetalinger. Og selv om dom er falt i det respektive land, sier man også fra fylkesmannen – jeg har brev på det – at man avventer saken inntil eventuell anke foreligger. Derfor vil jeg spørre justisministeren: Kan han være med på å påvirke, slik at fylkesmannsembetene i slike saker er mer hjelpsomme i forhold til ofrene enn hva tilfellet er i dag, og at man er på ofrenes side, slik at ikke ofrene føler en håpløshet i forhold til dette?
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-05-08:
Jeg takker justisministeren for svaret.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
«Politireformen skulle bidra til mer polititjenester nærmere befolkningen. Reformen ser likevel ut til å ha fått noen skjeve utslag. Ressurssituasjonen i f.eks. Follo politidistrikt ser ut til å være langt dårligere enn sammenlignbare distrikt, med henblikk på både stillingshjemler og budsjett opp imot antall straffesaker og befolkningstetthet. Mener statsråden ressursene i politisektoren er rimelig fordelt mellom distriktene?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Det er ikke så ofte, og det bør heller ikke være så ofte, at man fra Stortingets side legger seg opp i spørsmål om organiseringen av offentlige etater. Men det er to grunner til at man gjør det i denne saken. For det første står vi overfor en ny reform, og det er således viktig å få tatt ut effekten over hele landet. Grunnen til at jeg trekker fram Follo politidistrikt, er nettopp den skjevheten som gjelder antall stillinger, og for så vidt også den skjevheten distriktet er kommet opp i når det gjelder budsjettspørsmål. I så måte er jeg glad for at justisministeren deler min oppfatning om at det er oppstått en skjevhet her. Men denne skjevheten er av en slik art at jeg vil utfordre justisministeren noe og spørre ham om når denne reviderte bemanningsplanen vil foreligge, og spesielt om når man vil kompensere for skjevhetene vedrørende bemanningen i Follo politidistrikt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg vil takke justisministeren for begge svarene. Jeg syns det for så vidt er beroligende når det gjelder ressurstildelingen, og jeg tror vi er enige om hvorfor det er viktig at vi også får rettet opp skjevhetene. Et annet måltall – dette beveger seg for så vidt noe utenfor spørsmålet om antall stillinger og budsjettstørrelse – går på det viktige forholdet i politidistriktene om man oppnår mer effekt i forhold til det å bekjempe kriminalitet, og om forventningene om gevinst i form av mer tjenesteytende og publikumsorientert politi slår til. Det kunne være interessant å spørre nå på tampen om hvilke tanker og ideer statsråden har, og for så vidt konkrete tiltak Justisdepartementet tenker seg, for å måle nettopp denne effekten av politiomstruktureringen.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
«Styret i Hålogalandssykehuset vedtok tysdag 16. april d.å. å stenge fødeavdelingane ved Stokmarknes, Narvik og Harstad sykehus i fire veker sommaren 2002. Bakgrunnen for vedtaket er eit pålegg om å spare 45 mill. kr i helseforetaket. Ein anslår at ein sparar 500 000 kr ved å stenge dei nemnde fødeavdelingane. Stengingane fører til ei reisetid for enkelte fødande på opptil tre timar. Meiner statsråden at tilbodet for dei fødande i distriktet blir akseptabelt i stengingsperioden?» Jeg er blitt gjort oppmerksom på at helseforetaket har opphevet vedtaket om å stenge fødeavdelingene bl.a. på grunn av en kraftig protest fra befolkningen. Men jeg velger å opprettholde spørsmålet, og presiserer at jeg stiller spørsmål om helseministeren mener det er akseptabelt å planlegge stenging av fødeavdelinger for å tilpasse driftsbudsjett?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Jeg vil vise til at Stortinget i Innst. S. nr. 300 for 2000-2001 behandlet meldingen om akuttmedisinsk beredskap, bl.a. ved de lokale sykehusene. Der understreket sosialkomiteen at «det overordnede mål for fødselsomsorgen må være at det fremdeles skal tilbys et desentralisert fødetilbud i Norge, og at den skal holde en god og forsvarlig standard». I det må det være naturlig å lese at man skal beholde fødetilbud på lokalsykehusene i tillegg til på de fødestuer vi har i landet. Jeg vil utfordre ministeren på om han vil understreke overfor helseforetakene at det ikke er akseptabelt å stenge fødeavdelinger ved lokalsykehusene verken som en konsekvens av budsjettilpasning, eller for en fremtidig behandling av en ny struktur, at fødetilbudet ved lokalsykehusene skal opprettholdes i årene fremover.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. I mitt siste spørsmål vil jeg understreke at vi har en desentralisert omsorg i dag, og et alternativ til det er å begynne å sentralisere. Så spørsmålet til ministeren må være om han er enig i at hvis man begynner å endre på strukturen man har i dag, vil det være i retning av å sentralisere, og at det er en politikk Regjeringen ikke ønsker.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Import av motstandsdyktige bakterier fra utlandet til norske sykehus øker. Tuberkulosesituasjonen i Øst-Europa og økende forekomst av farlige sårbakterier nødvendiggjør bygging av infeksjonsenheter med luftsmitteisolat ved landets sykehus. Flere sykehus har utarbeidet byggeplaner for isolater, men dette har stanset pga. manglende økonomi i helseforetakene. Hva vil statsråden gjøre for å legge til rette for snarlig utbygging av isolatkapasiteten i landet slik at situasjonen ikke kommer ut av kontroll?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Nye forskrifter for bruk av isolering i helseinstitusjoner har vært under arbeid siden 1996. Forskriftene vil ligge til grunn for sykehusenes oppdatering av infeksjonskontrollprogram. Forskriftene var ventet sommeren 2001, men foreligger ennå ikke. Hva er årsaken til at dette arbeidet ikke er ferdigstilt, og hva vil helseministeren gjøre for at retningslinjene snart kommer ut?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Uavhengig av eventuelle videre utbedringer vil det være behov for å bygge nye isolater ved landets sykehus. Utbyggingen må skje raskt og vil kreve betydelige investeringer, som også statsråden var inne på i svaret til meg og i svar på tidligere spørsmål i dag. Ved Vest-Agder Sentralsykehus er skissetegningene ferdige for et eget isolat knyttet opp til sykehuset. Da staten overtok driften av sykehusene, stoppet imidlertid dette arbeidet opp. Vil helseministeren ta et snarlig initiativ til at det bevilges midler til helseforetakene, slik at utbyggingen kan starte?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg har følgende spørsmål til helseministeren: «Ifølge Bergens Tidende er det kummerlige forhold på nyfødtavdelinga ved barneklinikken ved Haukeland Sykehus. Forholdene kan føre til økt smittefare for barna, og kan være en stor påkjenning for foreldre som har fått et barn som trenger tett oppfølging over lengre tid. Nyfødtavdelinga har for få ansatte og for lite utstyr, jf. Nasjonal handlingsplan for nyfødtomsorgen. Vil statsråden sørge for å gi disse nyfødte og deres foreldre forsvarlige forhold ved barneklinikken ved Haukeland Sykehus?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Jeg kan forsikre helseministeren at jeg har vært og sett på forholdene ved nyfødtavdelinga. Det som opprører meg, er at mens planen for nyfødtmedisin legger vekt på familiebasert omsorg, blir dette nesten umulig på denne avdelinga. Jeg så nemlig at kuvøser og senger stod tett i tett, det var nesten umulig å gå mellom dem. Det var langt under de normene som skal være når det gjelder plass. I tillegg er det som helseministeren også sa, lav bemanning. For disse foreldrene, som ofte er i krise, er det verken plass eller personer som gjør at de kan ta i bruk sine ressurser. Erkjenner helseministeren at forholdene er sånn som det er beskrevet i planen, at i Helse Vest er det ekstra ille forhold? Føler helseministeren et ansvar for å følge opp forholdene her spesielt?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Det takker jeg for at helseministeren har. Men jeg etterlyser spesielle tiltak akkurat der. Som helseministeren sa, foreligger det planer for utbygging av et barnesenter, hvor første byggetrinn kunne blitt igangsatt ganske snart hvis det hadde vært vilje til det, men det er investeringsstopp på dette området. Med de rammene som det ser ut til at man har i dag, blir det altså umulig å sette i gang tiltak og bedre forholdene ved at man kan bygge et nytt første trinn og gjøre noe med antall ansatte på denne avdelinga. Jeg etterlyser igjen helseministerens spesielle fokusering på at her trengs det spesielle – ikke bare generelle – tiltak. Vil helseministeren sørge for at det kommer ekstra midler til Haukeland Sykehus? Det er nemlig der problemene er, det er der plassen er så dårlig, det er der det er så lav bemanning.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg vil stille følgende spørsmål til helseministeren: «Ved behandlinga av årets statsbudsjett vedtok Stortinget å be Regjeringa utarbeide en ny handlingsplan for rekruttering av helsepersonell 2002-2005 der det legges vekt på konkrete tiltak for å rekruttere sykepleiere og annet pleie- og omsorgspersonell og på å stabilisere bemanningssituasjonen. Hva har Regjeringa så langt gjort i arbeidet med denne nye handlingsplanen?»
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Årsaka til at sosialkomiteen i budsjettbehandlinga sist høst var opptatt av dette spørsmålet, var at mange rapporter tydet på at det både i spesialisthelsetjenesten og kanskje ikke minst i pleie- og omsorgstjenestene i kommunene ville være mangel på nok og godt nok kvalifiserte ansatte, og at det ville komme til å bli det største hinder for å kunne tilby tilstrekkelige tjenester både når det gjelder kvalitet og kvantitet. Det er lite som tyder på at situasjonen har blitt bedre, slik helseministeren også var inne på. Dette haster, og jeg er glad for å høre at arbeidet er godt i gang, også fordi det ser ut som om hovedvekta nå blir lagt på hjelpepleiere og den type yrkesgrupper. Etter min oppfatning vil lønnsspørsmålet være et av de viktigste rekrutteringstiltaka i den sammenheng, og spørsmålet blir da: Vil en heving av lønnsnivået for pleie- og omsorgsarbeidere være et mål for Regjeringa? Og hvordan vil Regjeringa bidra til at en slik lønnsheving kan finne sted?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret og har for så vidt respekt for den holdninga som statsråden inntar i forhold til det. Men likevel er det en del grunnleggende forutsetninger for en eventuell lønnsøkning. Det gjelder f.eks. kommunenes økonomi. Når det gjelder pleie- og omsorgssektoren, er det jo kommunene som er arbeidsgivere, og for at man skal kunne få til en eventuell lønnsheving for disse gruppene, må kommunene settes i stand til å betale for en slik eventuell lønnsøkning. Så over til en annen side. I det samme vedtaket i budsjettbehandlinga bad også Stortinget om at det ble vurdert å gjøre endringer i arbeidsmiljølova, slik at tredelt turnusarbeid kunne likestilles med skiftarbeid. Mange opplever denne forskjellsbehandlinga av lavlønte kvinneyrker – forståelig nok – som svært urettferdig. Er statsråden enig i at en likestilling mellom tredelt turnus og helkontinuerlig skiftarbeid i arbeidsmiljølova er et rimelig krav, og at dette vil være ett av mange viktige tiltak for å rekruttere og beholde kompetent arbeidskraft i pleie- og omsorgssektoren?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg har et spørsmål til utdannings- og forskningsministeren, som lyder: «I Budsjett-innst. S. nr. 12 for 2001-2002 sa komiteen at videre- og etterutdanning av lærere skulle skje innenfor budsjettrammen på kurs som var utlyst for 2002. Det viser seg at Regjeringen har funnet å kunne omdisponere midler fra dette kapittel til et forskningsprosjekt under Norges forskningsråd. Denne disponeringen har medført at det ikke er avsatt midler til nye tilbud for lærere. Hvorfor anser Regjeringen dette forskningsprosjektet som viktigere enn Stortingets klare ønske om etter- og videreutdanning av lærere?»
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Det var en enstemmig kirke-, utdannings- og forskningskomite på Stortinget som i forbindelse med budsjettet for 2002 gav uttrykk for at fordelingen av midler til kurs som var utlyst i 2002, skulle skje innenfor budsjettrammen. I St.meld. nr. 16 for 2001-2002 fremkommer det at statsråden og hennes departement allerede før Stortinget har behandlet saken har funnet å kunne starte overføringen av deler av den omtalte kursbevilgning til andre formål. Det opplyses at 5 mill. kr er overført til et forskningsprosjekt under Norges forskningsråd – et formål som eventuelt burde vært finansiert på annen måte. Det er også opplyst at en ikke har avsatt midler til nye videreutdanningstilbud til lærere. Det stemmer ikke 100 pst. med det statsråden informerte om nå i sitt svar, og jeg må be henne om å presisere.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Nå er det slik at Norgesnettrådet i sin årsmelding for 2000, som gjelder nettopp etter- og videreutdanning for lærere, påviste at man fra 1990 til 2000 hadde hatt en realnedgang i bevilgningene på ca. 30 mill. kr. Det er et betydelig pengebeløp, det også, over ti år. Vi vet at kvaliteten på lærere ser ut til å være synkende, og vi har også en viss kunnskap om at de som søker etter- og videreutdanning mest i dette landet, ikke er lærere på frivillig grunnlag. Mitt spørsmål må da bli: Hvilken hjemmel mener statsråden å ha for å gjøre omdisponeringer i forhold til hva et enstemmig storting ved kirke-, utdannings- og forskningskomiteen har bedt om?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden for svaret.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-08:
Jeg har presisert i mitt første svar at satsingen på etter- og videreutdanning er omfattende. Over år har det foregått en viss omorganisering av arbeidet med etter- og videreutdanning, som det bl.a. også er redegjort for i stortingsmeldingen som ligger til behandling her i Stortinget nå, nemlig meldingen om ny lærerutdanning, som Stortinget etter hvert skal ta stilling til. I 2002 er det igangsatt mange etterutdanningskurs for lærere med midler fra Statens lærerkurs, men vi har vært restriktive med å sette i gang nye videreutdanningskurs i regi av Statens lærerkurs, som skal strekke seg over flere år. Organiseringen av etter- og videreutdanningstilbud er som sagt omtalt i lærerutdanningsmeldingen. Når det gjelder KUPP-programmet, ser ikke jeg det som viktigere enn etter- og videreutdanning. Jeg ser simpelthen på det som to sider av samme sak, i den forstand at vi vil bidra til å øke kompetansen for lærerne, men da må vi også ha en god kunnskapsbase.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-08:
Jeg er ikke på sparket i stand til å kommentere årsmeldingen fra Norgesnettrådet for 2000. Jeg må også eventuelt be om å få komme tilbake til spørsmålet om hjemmel. Men det jeg vil slå fast, er at etter- og videreutdanning, som jeg deler representanten Evjes synspunkt på, er meget viktig, for det tar lang tid å utdanne nye lærere. Dette ble også behandlet og omtalt i debatten i forbindelse med budsjettet for inneværende år. Det jeg må slå fast, er at det brukes mer midler enn noen gang på etter- og videreutdanning. Men jeg mener også at vi har fått til en bedre organisering og målretting av etter- og videreutdanningen, og vi har fått til systemer som i større grad sikrer oss at dette virkelig når frem til de lærerne som trenger og ønsker etter- og videreutdanning. Så jeg tror vi er i ferd med å få et bedre system for dette, men hvis jeg skal utdype detaljene i det, må jeg be om å få komme tilbake til det.