Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
En barnehagemelding inneholder forskjellige synspunkter på hvordan morgendagens barnehagepolitikk skal føres. For Fremskrittspartiet virker det som det fra noen politiske partier og interesseorganisasjoner kan ligge et ønske om at det offentlige ikke bare skal styre, men også ta over hele barnehagemarkedet, ut fra en målsetting om obligatorisk barnehage for alle barn under skolepliktig alder. Hvis så er tilfellet, tar Fremskrittspartiet sterkt avstand fra dette. Fremskrittspartiet kan ikke se at valgfriheten til foreldrene blir ivaretatt ved samordnet opptak, slik meldingen legger opp til i handlingsplanen. Et slikt offentlig opptak vil hindre det mangfold og den fleksibilitet alle foreldre vel ønsker. Den enkelte godkjente barnehage bør selv stå for både tilbud og opptak. Kun på denne måten vil vi få en sunn konkurranse og en tilpasning av tilbud og etterspørsel. Det kan nesten se ut som om kommersiell drift av barnehager ikke skal være lov. Dette mener Fremskrittspartiet vil kunne øke kostnadene for foreldrene, samt at tilbud og etterspørsel ikke vil komme til å stå i forhold til hverandre. Det må heller være tilrettelagt for foreldrene og barnas behov. Fremskrittspartiet mener også at den enkelte kommune bør få mindre styring over barnehagetilbudet i kommunen. Styringen bør i større grad overdras til private aktører og foreldrene selv. Dermed bør og må barnehageloven liberaliseres. Hvis man går tilbake i tiden, ser man at barnehagene ble startet på bakgrunn av sosialt ansvar og engasjement. Aktørene kunne være kirke, menigheter, husmorlag, sanitetsforeninger og andre ideelle organisasjoner. I starten var barnehagetilbudet i hovedsak rettet mot barn med funksjonshemninger og barn i familier med sosiale problemer av forskjellig type og omfang. Det skulle være et stabilt og godt tilbud til barn som ikke hadde den sosiale trygghet de hadde behov for og krav på. I dag er det sosiale ansvaret i stor grad overtatt av det offentlige, og antallet barnehager drevet av pionerene har gått vesentlig ned de siste årene. Den store barnehageutbyggingen i Norge startet på 1970-tallet. Da var det kvinnene som skulle ut i arbeidslivet, og de hadde behov for en trygg og sikker plass til sine barn mens de var på arbeid. De rikeste hadde økonomi til private løsninger i hjemmet, mens såkalte «vanlig folk» ikke hadde dette og derfor måtte finne andre løsninger. Dette gjorde at både private og kommunene engasjerte seg i utbyggingen av barnehager. I dag er det omtrent like mange private og offentlige barnehager. Behovet for barnehageplasser har i lang tid vært mye større enn det offentlige har hatt ressurser til å tilby. I tillegg har det vært en klar målsetting om full barnehagedekning. For å avhjelpe dette behovet har staten og kommunene stimulert private interesser til å etablere og drive barnehager i privat regi. Fremskrittspartiet mener at samspillet og konkurransen mellom private og kommunale barnehager har vært den sterkeste drivkraften i utviklingen av kvaliteten og fleksibiliteten i barnehagetilbudet. Dette har gitt mange et reelt valg mellom privat og kommunal barnehage og muligheter til å velge alternativt tilbud. Mangel på tilbud har dessverre gjort dette valget vanskelig for mange foreldre. Fremskrittspartiet vil påpeke at det er viktig med et variert barnehagetilbud både når det gjelder pedagogisk innhold, livssyn, driftstyper og oppholdstider. Småbarnsforeldre må ha anledning til å velge omsorg og arbeid i ulike kombinasjoner, fordi barn har ulike behov, og foreldre må ha frihet til å velge mellom forskjellige omsorgsløsninger ut fra hva de mener er best for barna. Felles opptak er, i tillegg til økonomisk forskjellsbehandling, det kraftigste anslaget mot barnehager med alternativ pedagogikk, spesielt livssynsgrunnlag, bedriftsbarnehager og barnehager drevet av foreldre og andelslag. Det vil innebære at man mister kontrollen over egen barnehage, og det vil ta bort hele grunnlaget for engasjementet og innsatsen hos de fleste av dem som er ansvarlige for barnehagedriften. Fremskrittspartiet ønsker en familiepolitikk basert på frivillighet og valgfrihet, og vil hevde at dagens barnehagepolitikk ikke gir foreldrene dette samt at lovgivningen på området er altfor streng. Fremskrittspartiets primære målsetting er å gi foreldrene større valgfrihet ved å overføre subsidiene til barnehagene i sin helhet til barnetrygden. Hensikten med en slik omlegging er å fjerne den diskriminering som dagens ordning innebærer overfor de foreldre som f.eks. gjør det verdivalg å være hjemme med barna. Fremskrittspartiet har delvis lykkes i å gi de foreldre som velger å være hjemme med barna, en bedre og mer rettferdig ordning ved innføringen av kontantstøtten for ett- og toåringer. Selv om dette ikke var en optimal løsning, kan den i alle fall betraktes som rettferdig. Fremskrittspartiet vil dessuten understreke behovet for en liberalisering av barnehageloven, for å skape et større mangfold innenfor barnehagesektoren. En samling av alle offentlige overføringer til barnefamiliene i barnetrygden sammen med en liberalisering av barnehageloven, vil gi foreldrene økt valgfrihet. Foreldre som har behov for en eller annen form for organisert barnepass, kan da selv velge mellom tradisjonelle barnehager, familiebarnehager, barneparker, daghjem, praktikanttilbud etc., etter hva de selv ønsker.