Michael Tetzschner (Høyre), 2015-06-01:
Jeg tegnet meg mot slutten av debatten, for jeg ville gjerne høre hvordan forslagsstillerne bak dette forslaget argumenterte, og siden vi fikk noen visitter om hvor trist det var at vi fortsatt står ved den Grunnloven vi har, tror jeg vi kanskje kan få lov til å markere noen posisjoner – for det første min egen posisjon. Jeg har i utgangspunktet respekt og forståelse for dem som fremmer et slikt forslag. Det er ikke vanskelig å forstå, ut fra en mer begrenset forståelse av hva lovgivningen er til for. Jeg tilhører også dem som i andre sammenhenger sier at vi ikke kan lovregulere folks holdninger direkte. Derfor er jeg vanligvis ikke noen stor tilhenger av formålsparagrafer, annet enn som fortolkningshjelpemidler når man kommer til vurderingen av de enkelte paragrafer. Men hva slags samfunn vi har, og hva slags verdier vi lever etter i hverdagen, har mindre sammenheng med Stortingets lovgivervirksomhet og mer med hva vi anser for å være viktige verdier i omgangen med mennesker, og som vi også bygger det sivile samfunnet på. Det er i stor grad avhengig av hvilke normer foreldrene overfører til dem de har ansvaret for av neste generasjon – hvilke verdier og hvilke holdninger som man helt umerkelig får inn ved påvirkning fra dem som er rollemodeller. Det er det som heter å internalisere normer. Allikevel må jeg si at når det gjelder den måten det argumenteres på, ser en ikke helt hvilken kontekst vår bestemmelse befinner seg i, og en anerkjenner jo heller ikke den store kraft som den norske folkekirke representerer, både ved sin oppslutning og ved at den er en viktig del av vårt religiøse liv. Så får det være slik at man historisk sikkert kunne simulert at man var uten fortid og sikkert ikke ville skrevet en konstitusjon på denne måten i dag, men det er et historisk faktum – det er mer enn et historisk faktum; det er også et kulturelt faktum – at uten kristendommen ville vi hatt et ganske annet samfunn enn det vi har. Det synes jeg vi skal kunne erkjenne. Nå må man jo si at det er ikke i nærheten av det representanten Raja var inne på, at dette skal være et signal å sende til regimer som heller må karakteriseres som teokratier enn som demokratier, hvor man virkelig forlanger at individene skal underkaste seg ikke bare en trosmessig dominant retning, men at hele det politiske liv er underordnet f.eks. presteskapet. Så jeg må si at det nesten er et uttrykk for manglende respekt for hva vi selv har oppnådd i vårt samfunn, hvor veldig mye av det fellesgodset som er gått inn og blitt en del av naturretten, stammer nettopp fra Kirkens påvirkning, og noe av det lykkeligste er egentlig Thomas Aquinas, som har klart å forene det aristoteliske natursynet, den begynnende naturvitenskapen, med Bibelen. Det har bl.a. lagt grunnlaget for åpne diskusjoner i det åpne samfunn, hvor det å hevde andre meninger er blitt en del av vår måte å være på, en del av vårt verdisett. Jeg skal ikke føre disse resonnementene for langt, bare si at en så anerkjent vitenskapsmann som Jürgen Habermas, som selv ikke har noen religiøs posisjon, sier at nettopp humanismen står i takknemlighetsgjeld til kristendommen for det avtrykket den har satt i våre samfunn. Da synes jeg at vi skyter litt over målet. Hvis det er slik at vi nå skal bruke vår kraft på å fjerne enhver minnelse om den kristne kulturarv fra vår grunnlov, synes jeg ikke det er kledelig. Og dette skjer heller ikke uten en kontekst, for det er mange mennesker som lurer på om dette samfunnet nå er på vei inn i et samfunn som ikke anerkjenner trosliv eller metafysiske forestillinger som like nære og konkrete for dem som deler dem, som andre. Da mener jeg at det faktisk ville vært et dårlig signal å sende hvis man nå aktivt skal fjerne de minnelsene, den henvisningen, til vårt verdigrunnlag som det ville innebære å gå inn på forslagsstillernes forslag. Derfor vil jeg også si at det er kanskje mange gode grunner til å avvise grunnlovsforslaget – jeg tror jeg har vært inne på de viktigste. En annen ting er at vi også har en relativt ny politisk avtale, et kirkeforlik, som ikke er mer enn syv år gammelt, hvor det også ville være et brudd på de forutsetninger ikke å fremme andre grunnlovsforslag – for det har partiene og representantene full rett til – men det ville vært noe nær å trekke bort teppet under den viktige felles forståelse man fikk gjennom kirkeforliket, som i denne sammenheng er såpass nytt, slik at vi kunne gjøre de tilpasningene ved forrige korsvei som man gjorde i Grunnloven. Vi vil derfor ikke støtte de endringene som ligger i forslaget.