Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-06-15:
Jeg er glad for at behandlingen av revidert nasjonalbudsjett er blitt det det bør være, nemlig en revisjon av det budsjettet vi allerede har vedtatt. Revidert er ikke et nytt budsjett, men det er en melding om gjennomføringen av det budsjettet vi vedtok før jul. Derfor er det normalt bare nødvendig med mindre justeringer og endringer. Det la Regjeringen opp til, og det har vi også fått flertall for. Budsjettet innebærer i all hovedsak en videreføring av det budsjettet det ble flertall for her i Stortinget før jul, med enkelte mindre justeringer og endringer. Det tar jeg som et uttrykk for at det oppe i all diskusjonen, alle forberedelser til valgkamp, fortsatt er mulig å mønstre et flertall for en ansvarlig politikk her i Stortinget, og at det faktisk i år i mindre grad enn ved tidligere behandlinger av revidert nasjonalbudsjett, kanskje spesielt sammenlignet med valgåret 1997, har vært mulig å få til flertall for en ansvarlig politikk og videreføring av det budsjettet som ble vedtatt i fjor høst. Det innebærer også at det er flertall for å videreføre en økonomisk politikk som har de samme kjennetegnene og bygger på de samme verdiene som det det ble flertall for da selve budsjettet ble vedtatt, nemlig at vi på en ansvarlig, skrittvis måte skal forbedre, bygge ut, et av verdens beste velferdssamfunn. Det skal vi gjøre, for selv om Norge er et godt land å bo i for de aller fleste, så er det fortsatt mangler, fortsatt svakheter ved det norske velferdssamfunnet. Fortsatt er det slik at for mange faller utenom, for mange får ikke ta del i den velstandsutviklingen de aller fleste opplever. Da er det viktig å gjøre noe med manglene, da er det viktig å gjøre noe for å sørge for at alle blir med, og derfor har vi et budsjett der vi skrittvis gjør noe med de utfordringene. Vi har et budsjett som innebærer et bedre helsevesen, et budsjett der vi finansierer en viktig helsereform, nemlig en fast lege til alle nordmenn. 95 pst. fikk den legen de ønsket seg. Det er et svært høyt tall og viser at reformen har kommet godt i gang. Vi har et budsjett som innebærer at vi behandler flere pasienter ved norske sykehus enn noen gang før. Ventetidene blir kortere, ventelistene går ned, og behandlingskapasiteten øker. Vi har et budsjett som innebærer at vi får flere og billigere barnehager. De siste årene har vi opplevd at det har vært en kraftig nedgang i utbyggingen av nye barnehageplasser, samtidig har det vært en kraftig oppgang i betalingen for barnehageplasser. Vi ønsker å gjøre noe med begge deler: en oppgang i utbyggingen og en nedgang i prisene. Det er flertall i Stortinget for å øke tilskuddet pr. barnehageplass, slik at det er grunnlag for å se noe lavere priser allerede i år. Det er det første skrittet, men det er første gang på svært mange år at vi nå får en økning i tilskuddet pr. barnehageplass, slik at vi kan snu den utviklingen som har vært, med stadig dyrere barnehageplasser. Så har vi et budsjett som tar viktige skritt for en bedre skole – ikke alle skrittene på en gang, men noen viktige skritt. Vi har et budsjett som finansierer et lønnsløft for lærerne. Lærerne får økt lønn, elevene får mer undervisning og billigere skolebøker – mange steder vil vi begynne å innføre gratis skolebøker – og det vil bli mer PC- og IT-utstyr i skolen. Vi har et budsjett som også innebærer at vi tar et tak for dem som har det aller vanskeligst, med innsats i forhold til boligpolitikk og arbeidsmarkedstiltak for dem som faller utenfor det ordinære arbeidsmarkedet. Vi ønsker å bygge ut det norske velferdssamfunnet skritt for skritt og gjøre et godt velferdssamfunn enda bedre for å rette opp skjevheter og mangler. Da handler det om vilje til å skaffe penger og til å bruke mer penger på de områdene hvor vi ser at det er mangler, men det handler ikke minst også om å bruke pengene bedre. Og det vi ser ved slutten av denne stortingssesjonen, er at det knapt noen gang tidligere er vedtatt større og viktigere reformer som har ett formål, nemlig at vi skal bruke det offentliges penger bedre, slik at vi får mer helse, mer utdanning, mer politi og mer velferd for hver krone vi bruker over de offentlige budsjettene. Det å bygge ut det norske velferdssamfunnet handler om å bruke mer penger på viktige områder, men det handler ikke minst om å få mer velferd igjen for de pengene vi bruker. Og det gjør vi ved sykehusreformen, en reform som gir sykehusene økt ansvar og dermed også bedre forvaltning av pengene. Vi samler eierskapet hos én eier. Det er en stor reform som omfatter hundre tusen ansatte og mange hundre tusen pasienter hvert eneste år. Avtalen med lærerne betyr også en fornyelse av offentlig sektor. Lærerne får økt lønn – elevene får til gjengjeld mer undervisning. Reformen av høyere utdanning, som ble vedtatt for noen dager siden, innebærer den største fornyelsen av norsk høyere utdanning på svært mange år. Elevene får mer undervisning – til gjengjeld skal de gjennomføre studiene raskere, lære mer på kortere tid. Studiefinansieringen skal bedres nettopp med det formål, slik at helhetsstudenten kan gjenreises, og vi får bedre utnyttelse av de pengene vi bruker på høyere utdanning. De siste årene har antall vitenskapelig ansatte ved norske høyere utdanningsinstitusjoner økt med 40 pst., antall studenter har økt med 10 pst. Det er et bilde på at vi kanskje ikke har hatt den utvikling innenfor høyere utdanning som vi burde hatt når det gjelder god bruk av ressurser. Det er vi nå i gang med å gjøre noe med. Så til Forsvaret. 5 000 sparte årsverk og 2 milliarder kr i innsparte midler vil gi et sterkere forsvar og bedre bruk av pengene. Politiet: nesten 500 flere politifolk i gatene, mindre byråkrati og mer politi. Forenkling i kommunal sektor, som også innebærer innsparinger der. Men så kommer en stor misforståelse. Den misforståelsen begikk etter min vurdering representanten Petersen, på vegne av Høyre, i sitt forrige innlegg. Man skaper nemlig et inntrykk av at fornyelse av offentlig sektor – med de store reformene som vil gjøre at vi får mindre byråkrati, mindre administrasjon, færre på kontor, flere som yter tjenester, færre politifolk på kontorene, flere i gatene, mer behandling pr. lege og en mer effektiv offentlig sektor – gir grunnlag for å frigjøre penger til skattelettelser. Det er helt feil. Poenget er at de milliardene vi nå sparer i Forsvaret – 5 000 færre ansatte, 2 milliarder kr spart hvert eneste år – er penger som vi skal bruke til å styrke Forsvaret. Og aller minst Høyre er i nærheten av å ha ekstra penger til skattelette i forbindelse med forsvarsreformen. Tvert imot, de bør jo øke skattene for å finansiere sine løfter om stadig nye milliarder til Forsvaret. Tilsvarende for politiet: Vi sparer inn mye penger på politiet, men det gir ikke frie midler til skattelette – det er penger vi trenger til å styrke politiet. Høyere utdanning det samme: Vi reformerer høyere utdanning, får den mer effektiv, får mer penger igjen for de midlene vi investerer. Men det blir ikke frie midler til skattelette – det blir mer penger til bedre høyere utdanning. Slik er det selvfølgelig i skolen, og slik er det også på alle de andre områdene. Det illustrerer at Høyres idé om at man kan få titalls milliarder kroner i skattelette finansiert gjennom fornyelse av offentlig sektor, er grunnleggende feil, for på alle de områder hvor vi nå er i gang med å fornye offentlig sektor, er den fornyelsen ikke et tiltak for å spare penger slik at vi kan dele ut milliarder av kroner ved lavere skatt først og fremst til dem som tjener mest, men det er et tiltak for å få et bedre forsvar, bedre politi, bedre høyere utdanning, bedre helsevesen – stort sett et bedre velferdssamfunn her i landet vårt. Det illustrerer noe av Høyres problem, nemlig at de nå – kanskje bare overgått av Fremskrittspartiet – lover mer enn de kan holde. Det er ikke seriøst av et regjeringsparti å operere med skattelettelser i størrelsesordenen 40–80 milliarder kr, for det er det vi snakker om, etter at Høyres skattepolitiske talsmann har snakket om at vi skal ned på EU-nivå når vi ikke tar hensyn til oljen, og samtidig gir inntrykk av at det er mulig å skaffe mer penger til veier, forskning, skole, helse, politi og mange andre gode formål. Problemet for Høyre er at de nå lover så mye at de skaper forvirring om hva de faktisk lover. Problemet er at de har skapt et inntrykk av at de skal fjerne formuesskatt, boligskatt, lette på avskrivningsregler for næringslivet, fjerne toppskatt, øke minstefradragene og mange andre skatter og avgifter. Og i hver skattedebatt skaper de et inntrykk av at det er noe de skal gjøre ganske raskt. Når vi summerer dette for dem, sier de at her må vi tenke oss om, dette kan ta tid – og det er over svært mange år. Vi mener det er et rimelig krav at Høyre, som nå lover mer enn noe annet parti, bør forsøke å tallfeste hva som skal gjøres i kommende stortingsperiode. Det kravet bør vi som sitter i denne salen, få innfridd, fordi vi bør få vite hva Høyre står for i skattepolitikken – ikke minst velgerne bør få vite hva de faktisk står for. Arbeiderpartiet står for en skrittvis utvikling av det norske velferdssamfunnet. Det har vi gjort i mange år, og det skal vi fortsette med.