Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-12-06:
Skatteøkningen på mer enn 12 milliarder kr som Stoltenberg-regjeringen foreslo, og som sentrumspartiene har sluttet seg til, mangler faktisk sidestykke i norsk historie. Opseth slo fast en virkelighet som jeg tror var ganske riktig, der han sa at selv om det hadde vært en del endringer, var den ene skatten byttet ut med en annen, og den ene avgiften var byttet ut med en annen. Ved å angripe verdiskapningen i små og store bedrifter over hele landet undergraver Regjeringen selve grunnlaget for all privat og offentlig velferd. Istedenfor å øke tilgangen på arbeidskraft og legge til rette for næringsutvikling reduserer skatteforslagene innsatsvilje, investeringer og nyskapning i norsk næringsliv. Til sjuende og sist rammer skatte- og avgiftsøkningene hver enkelt gjennom høyere priser, redusert lønnsvekst og utrygge arbeidsplasser. Når dette kombineres med tiltak som hindrer modernisering og konkurranseutsetting av offentlig sektor, betyr det et alvorlig tilbakeslag for den nødvendige fornyelsen av det norske næringslivet og samfunnet. Summen er et vekstdrepende og verdivisjonsløst budsjett. Ikke på ett eneste område anviser regjeringen Stolten-berg løsninger på de mange utfordringer som samfunnet står overfor. Jeg er skuffet over at forliket mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene opprettholder den dramatiske økningen av skatte- og avgiftsnivået på hele 12 milliarder kr. Det er ett lyspunkt, og det er at Regjeringens foreslåtte konjunkturavgift ikke blir vedtatt. Dessverre blir det da innført en annen konjunkturavgift på investering i bygg og anlegg, og alle bedrifter får en kraftig skatteskjerpelse bl.a. på grunn av reduserte avskrivningssatser. Store deler av næringslivet rammes også av økning i elavgift og avgift på fyringsolje. Arbeiderpartiet har også fått gjennomslag for dobbel skatt på aksjeutbytte. Det er dermed ingen tvil om at bedrifter i hele landet rammes hardt av enigheten mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet. Protestbrevene har ikke uteblitt. Budskapet er at de kraftige skatteøkningene sammen med planene om endring av hele bedriftsskattesystemet fra 2002 svekker bedriftenes konkurranseevne og gjør forutsigbarheten lik null. Høyre mener det er helt avgjørende at Norge fremstår som et attraktivt land for nyetablering og investeringer i næringsvirksomhet. Men med de foreslåtte skatte- og avgiftsøkningene vil Norge ta opp konkurransen med Sverige om å ha det høyeste skattetrykket i Vest-Europa på aksjer og investeringer i næringslivet. Forskjellen består i at den svenske sosialdemokratiske regjeringen i likhet med andre europeiske regjeringer reduserer skattene, mens regjeringen Stoltenberg altså går den motsatte veien. Resultatet blir at ideer og nyskapningsprosjekt i større grad vil realiseres i andre land. Høyre ønsker å fjerne reguleringene som gjør det vanskeligere å drive næringsvirksomhet og egen bedrift i Norge enn i andre land. Samtidig må det bli enklere og mer attraktivt å jobbe. En av de største utfordringene næringslivet og norsk økonomi står overfor, er å øke tilgangen på arbeidskraft. Til tross for at det på svært mange områder er mangel på arbeidskraft, fremmer Regjeringen ingen forslag for å få flere i arbeid. Reglene om frivillig overtid og midlertidige ansettelser er eksempler på dette. I næringskomiteens budsjettinnstilling er et av de viktige punktene som har blitt omtalt tidligere i debatten, opprettelsen av et statlig investeringsfond. Det som jeg har undret meg over av holdninger til de forskjellige partiene i komiteen og for så vidt under forliket, er den endrede holdningen som jeg registrerer hos to av sentrumspartiene. Da Stortinget behandlet eierskapsmeldingen, var det ganske klare grenser mellom det jeg vil kalle for de borgerlige partiene, og Arbeiderpartiet. Hva har de facto skjedd siden vi behandlet eierskapsmeldingen? Det har vært et regjeringsskifte, som har ført til at tre av de fire medlemmene i næringskomiteen fra sentrumspartiene er byttet ut. Den fjerde, som er igjen, Venstres representant, går nå ut av det flertallet som utgjøres av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Jeg er undrende til det som har skjedd på detteområdet, og jeg vil i likhet med andre talere gratulere Opseth, som brukte den treffende formuleringen at «Roma ikkje vart bygd på eitt år». Hans ambisjon om å ha et fond på 100 milliarder kr antar jeg står ved lag, og at kimen er lagt for dette. Vi vet hva som har vært felttoget til Opseth på disse områdene, det kan vi lese i innstillinger enten det er om IT Fornebu, Statkorn eller hva det måtte være. En av de næringene som må antas å få stor betydning i Norge fremover, er den som går på fiskeri. Det er mulighetens næring. Prioritert forskning innenfor det som har med marine arter å gjøre, bør videreføres – jeg vil si forsterkes. Jeg tenker både på havbruk og på tradisjonelt fiske. Men jeg synes det har kommet noen mørke skyer på himmelen i det siste hva gjelder påstander om ulovlig fangst og omsetting av fisk. Mange av de påstandene som har blitt servert gjennom media de siste ukene, er i seg selv så graverende at det bør påkalle statsrådens absolutte oppmerksomhet med påfølgende handling. Med handling i denne sammenheng tenker jeg på å undersøke både hva som har foregått, og hva som foregår i dag. Jeg har forstått det slik at det har vært avholdt møte med relevante organisasjoner i bransjen for å få bekreftet, eventuelt avkreftet, de påstandene som har vært fremsatt. Meget alvorlige beskyldninger er fremsatt, og det skjer jo faktisk daglig. I gårsdagens Dagbladet uttalte en trålfisker at «På min siste tråltur … ble over 50 prosent av fangs-ten dumpet». Vi har sett påstander om torsk som er levert som sei. Vi har hørt om snurpere som i ly av nattemørket er ute og tømmer fisk fordi de har for mange tonn, og de venter kontrollverket neste morgen. Vi har sett påstander om utstrakt samarbeid mellom båter for å unngå Kystvakten. Vi har sett strømutkobling for å unngå satellittsporing, som Stortinget vedtok for ikke lenge siden, sorteringsfrister som blokkeres osv. Listen over påstander fremsatt av folk i bransjen kan gjøres atskillig lengre. Det har fremgått av oppslag i media at statsråden var sjokkert. Jeg ser at statsråden har kommet seg etter det sjokket, og det er jo bra. På den annen side uttalte altså Fiskebåtredernes Forbunds styreformann til Dagbladet i går at «Våre båter er de mest lovlydige i Fiskeri-Norge». Det verst tenkelige er om begge påstandene er korrekte, at det er omfattende fusk, samtidig med at trålerrederiene sier: Vi er de mest lovlydige. Da er det jo virkelig ille. Det har jeg imidlertid ikke grunnlag for å si, men Norge kan ikke leve med en tilstand som denne. Vi må ta til etterretning at skal vi opprettholde en grad av troverdighet, så må det handles. Det må handles raskt, og det må handles resolutt. Og i den innstillingen vi behandler i dag, har Høyre en merknad, som for så vidt også er gjentatt som en enstemmig komitemerknad: «Komiteen ber Regjeringen orientere Stortinget om situasjonen». Det er etter mitt skjønn absolutt påkrevd at fiskeriministeren kommer til Stortinget snarest for å orientere om denne saken. Hvis påstandene er riktige, noe jeg selvfølgelig ikke skal ta stilling til, er det på høy tid at alle alarmklokkene begynner å ringe. Av hensyn til så vel fiskere og fiskeindustri som kystens befolkning i sin alminnelighet, er det på tide med fremtidsrettet handling. På den annen side bør det skaffes oversikt over hva som faktisk har foregått. For det første har dette med forvaltning av ressurser i havet å gjøre. Vi kan ikke leve med en situasjon hvor det i realiteten er sannsynliggjort at det fiskes langt mer enn hva havforskerne anbefaler, selv om havforskerne faktisk også legger inn et ikke ubetydelig slingringsmonn for såkalt «uregistrert fiske» når vi er i internasjonale forhandlinger. Vi har i dette landet tidligere fisket ned stammer som det har tatt tiår å bygge opp igjen, og det er statsrådens ansvar å sette inn nødvendige tiltak for å unngå at vi kommer i nærheten av en slik situasjon. For det andre har det med Norges anseelse å gjøre, som troverdig forvalter av fellesressurser som vi har sammen med andre land. Skal vi være foregangsland hva gjelder forvaltning av bærekraftige marine ressurser, må vi ha orden i eget hus. Og det er i realiteten med vemod jeg må si at jeg ikke føler meg trygg på at det er tilstanden pr. i dag. Derfor ønsker jeg at fiskeriministeren fra denne talerstol i dag vil bekrefte at han snarest mulig vil komme til Stortinget med en redegjørelse for å orientere om situasjonen i videste forstand. Hvorvidt Stortinget bør ta ytterligere initiativ i den saken, vil fra Høyres side bli vurdert etter en slik eventuell redegjørelse. Alternativene som Stortinget rår over, går jeg ut fra at statsråden er kjent med. Jeg tar også opp forslagene som står i innstillingen og som er omdelt på bordene.