Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-01-18:
Tilgang til EUs indre marked er en av forutsetningene for å sikre velferden i det norske samfunnet. Norge har i dag tilgang gjennom EØS-avtalen, men den gir oss ikke medbestemmelse over alle de lovene og reglene som vedtas i EU. Det norske samfunnet formes altså av beslutninger tatt i et politisk system der norske velgere ikke er representert. Fra enkelte hold hevdes det, og etter min mening med rette, at vårt valgte utenforskap svekker norske velgeres grunnleggende demokratiske rettigheter. EU har nylig vedtatt et forbud mot salg av selprodukter. Dette får negative konsekvenser for den norske næringen så vel som norsk marin ressursforvaltning. Den norske regjering har fått kritikk for å ha vært for passiv i denne prosessen. Vi skal ikke bruke all verdens tid på dette, men selsaken er i alle fall et godt eksempel på at vi ikke sitter ved bordet når problemstillinger som i aller høyeste grad angår oss, blir debattert. Den fiskeripolitikk EU fører, er av stor betydning for forvaltningen av våre felles fiskebestander. Mye tyder på at mange av disse fiskebestandene er på vandring, kanskje på grunn av klimaendringer. I debatten rundt Norges fiskeriavtaler med andre land påpekte Høyre viktigheten av å ha gode avtaler med EU og andre land. Dette mener vi er så viktig at vi gjerne gjentar budskapet i denne debatten. EU viser nå betydelige muskler overfor Norge – ved at Norge i høst ble utestengt fra makrellfisket, ved det faktum at man ennå ikke har en gyldig fiskeriavtale med EU, og ved at EU ikke er villig til å benytte seg av en lisensavtale i påvente av at forhandlingene om faste avtaler skal bli ferdigstilt. For oss som har hjertet i fiskerinæringen, har det siste året vist hvilken betydning EU som marked har for det gode liv på kysten. Bortfall av store markeder og drastiske fall i prisen på torsk er nå i ferd med å påføre kysten store strukturelle endringer både i næringsaktivitet og i bosettingsmønster. Næringskomiteen var nylig på reise i Troms. Der fikk vi presentert både mange og konkrete eksempler på hvor avhengig vi er av et godt forhold til EU. Markedsadgang, miljømerking av produkter, sporing av opprinnelse ned til hver enkelt båt og kvoteavtaler med EU og tredjeland var noen av de temaene som ble drøftet. EU er nå i gang med en reform av sin fiskeripolitikk. Den skal tre i kraft i 2013. Prosessen er omfattende, og EU varsler at målet er gjennomgripende endringer i sin fiskeripolitikk. Kommissæren for maritime anliggender og fiskeri uttaler at EU ikke reformerer for reformens del, men har som mål å skape en moderne politikk basert på prinsippene om enkel og bærekraftig forvaltning. Til hjelp i arbeidet er det vedtatt en grønnbok, som har to mål: Det ene er å øke bevisstheten om de utfordringene som finnes. Det andre målet er å engasjere bredest mulig i arbeidet med å forme den nye politikken. Tydeligst er grønnboken på problematikken rundt bærekraftig forvaltning. Dette er også det området der EUs fiskeripolitikk med rette har fått hardest kritikk fra norsk hold. Europakommisjonens ærlige virkelighetsbeskrivelse og klare selvkritikk i forhold til egen ressursforvaltning gir håp om at man nå kan få en virkelig reform, slik at EUs fiskeripolitikk kan bli mer i tråd med de gode prinsippene som ligger til grunn for den norske forvaltningsmodellen. Dette betinger dog at alle gode krefter bidrar med politisk trykk og politiske innspill i arbeidet, inklusiv den norske regjering. Jeg vil derfor be ministeren orientere om hvilke grep hun har tatt i så henseende.