Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-05-22:
Jeg tror kanskje mitt innlegg vil bli litt mer positivt, litt mer offensivt og litt mer optimistisk enn det foregående. Jeg mener f.eks. at Norge med rette kan defineres som EUs nærmeste utenforland. Den 29. november 1994 startet arbeidet med en aktiv Europa-politikk for å sikre Norges interesser i EU og styrke kontakten med de enkelte medlemslandene. Blant dem er våre nærmeste naboer og viktigste handelspartnere. Dette er et forhold basert på mellomstatlige avtaler og med EØS-avtalen som grunnlag. Samtidig var det viktig for Norge å bidra til en positiv utvikling i det nye Europa som tok form etter Murens fall. Vi er forpliktet som nasjon til aktiv innsats og til et bredt samarbeid med de europeiske landene for å møte de utfordringene som Europa står overfor ved inngangen til et nytt århundre. Det dreier seg om å bidra til fred, velferd og stabilitet og til å utvikle likestilling, demokrati og et godt miljø. Det dreier seg om samarbeidsstrukturer mellom land og regioner og solidaritet på tvers av tidligere skillelinjer og – naturligvis – kvalifisering til EU-medlemskap for de sentraleuropeiske søkerlandene. Norge har ført og fører en aktiv politikk i våre nærområder. Den handlingsplanen for søkerlandene til EU som ble lansert den 28. mars, er f.eks. primært rettet mot Polen og de baltiske land. Handlingsplanen er et viktig offentlig bidrag for økt kontakt og et viktig politisk signal overfor søkerlandene. I våre nærområder er utviklingen i Russland av avgjørende betydning for Norge. Her er og blir EU en helt sentral aktør. I arbeidet med å gi EUs nordlige dimensjon substans har Norge og Norden vært viktige premissleverandører, også gjennom de ulike samarbeidsrådene i nordområdene. Jeg vil nevne at Nordisk Råd nå har en arbeidsgruppe som bl.a. går inn for en finansieringskonferanse for offentlige og private donatorer med sikte på koordinering og økonomisk støtte til konkrete, eksisterende prosjekter i Russland som en del av EUs nordlige dimensjon. EU spiller også en avgjørende rolle i utvikling av menneskerettighetene i Tyrkia, som fikk status som søkerland på Helsinki-møtet i 1999. Dette ønsker vi velkommen. Vi har gjennom år hatt en bred dialog med Tyrkia, der menneskerettigheter inngår som en viktig komponent. Forutsetningen for tyrkisk medlemskap i EU er naturligvis at den handlingsplanen som er vedtatt, følges opp konkret i forhold til en demokratisk utvikling. Det er for øvrig interessant – kanskje i parentes bemerket – at det trolig er EU som kommer til å sørge for, i hvert fall bidra til, en bedring av menneskerettighetene i Tyrkia, og det etter at Europarådet har vært engasjert i den saken i årevis. Det sier også litt om EU som utenrikspolitisk aktør, eller som dominerende aktør. Et viktig utviklingstrekk i dag er EU som utenrikspolitisk aktør. Ett eksempel er EUs resolutte opptreden da Bush-administrasjonen kastet inn årene i forhold til en avtale om atomvåpen med Nord-Korea. Et annet eksempel er EUs ledende rolle for å sikre en utvikling i verdens fattigste land. EU var nylig vertskap og medarrangør for FNs konferanse om de minst utviklede land. På dette feltet er faktisk EU Norges fremste alliansepartner. Det gjelder både vedtaket om toll- og kvotefri markedsadgang for MUL-produkter, og det gjelder bistandspolitikken, der vår utviklingsministers nærmeste allierte nettopp er EU. Det er et nært samarbeid mellom Norge og EU, med regelmessige konsultasjoner og gjensidig informasjon. Både for å sikre kjøreregler i det internasjonale handelsregimet og for å styrke FNs ulike organisasjoner vil EU i overskuelig framtid ha en lederrolle som politisk aktør. Norges innflytelse vil derfor også være avhengig av nær kontakt med EU og europeiske land.