Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-06-17:
La meg først få lov til å ta opp Fremskrittspartiets forslag, hvor vi uttrykker det klare ønske at Statoil ikke skal få anledning til å delta i kjøp av Saga. Det er fordi vi som eier ser at Statoil har mer enn nok med å få orden på eget hus og ivareta de oppgavene de allerede har på sokkelen. Det nye styret og den nye konsernsjefen som kommer, får mer en nok å gjøre med å gjøre det de skal på en skikkelig måte, om de ikke skal begynne å bale med en slakting av et meget godt fungerende selskap. Så vil jeg få lov til å erklære meg uenig i omtrent alt det Kjell Opseth sa. Det han sier, er dessuten heller ikke riktig. Denne saken er forelagt for Stortinget, men ikke for Stortinget som myndighetsutøver på normal måte. Hadde vi utøvet vår myndighet, hadde vi i tilfelle bedt Konkurransetilsynet se skikkelig på kjøpet av det børsnoterte selskapet Saga, i hvilken grad man eventuelt kunne ha brakt inn hensynet til konkurranse for å kunne si nei. Det hadde vært myndighetsutøvelse. Det som er forelagt Stortinget i dag, er forelagt oss i vår egenskap av eier av omtrent 51 pst. av aksjene i Norsk Hydro. Det er eierfunksjonen som vi nå holder på med. Da kan det ikke være slik som Kjell Opseth sier, at man framstiller Hydro som et selskap som vi ikke har noe med å gjøre. Begrunnelsen for å eie aksjene har nettopp vært at man skal utøve et aktivt eierskap. Det er ikke slik at Saga-aksjonærene har utbudt selskapet til salg. I et børsnotert selskap vil det alltid være eiere som selger sine aksjer, og noen som kjøper. Det som setter et selskap i spill på den måten, er at noen kommer med et formelt tilbud til alle aksjonærene om å kjøpe alle aksjene – minimum en viss prosentandel for at tilbudet skal stå ved lag. Det var det som satte dette i gang, og det kom ikke fra aksjonærene i Saga. Det kom fra ledelsen og styrene i Statoil og i Hydro. Dette hadde ikke skjedd – det ville i hvert fall ikke gått så langt – hvis eieren hadde sagt nei. Det hevdes ofte at verken Hydro eller Statoil gjør store, viktige ting uten å ha sjekket med sin eier at eieren sier ja. Og eieren her er den norske stat. Verken Hydro eller Statoil ville ha kommet på tanken om å komme med et «takeover bid» overfor Saga hvis de ikke på forhånd hadde fått signaler om godkjennelse fra Regjeringen, som igjen tydeligvis har snakket med Arbeiderpartiet og sikret seg ryggdekning. Dette er en statlig overtakelse av et børsnotert selskap – det tredje norske oljemiljø – som aldeles ikke ble satt i gang av storting og regjering. Det var en rekke industrimennesker og store deler av det norske folk som kjøpte aksjer i det som var begynnelsen på det som i dag er Saga Petroleum. Jeg syns dette er leit i en tid hvor vi nettopp trenger konkurranse på sokkelen og å åpne muligheter for nye selskaper som er spesialister på forskjellige områder. Haleproduksjon har vært nevnt som én ting. Det er også andre elementer på norsk sokkel som nå er modne, og nettopp derfor trenger man forskjellige miljøer som tenker forskjellig. Kanskje et miljø av og til får noen nye, fine tanker som de andre ikke har kommet på. Det er konkurransen mellom oljemiljøene både på det teknologiske, det finansielle og de andre områdene som hører med til det å være et oljeselskap, som vi burde stimulere, i hvert fall hvis vi skulle tenke som nasjonalforsamling og som myndighetsutøver. Men i tillegg kommer det som jeg nevnte, at når vi ser på vår eierrolle i de to selskaper, tror jeg ikke det tjener selskapenes interesse, og det ser også ut til at Hydro faktisk har tapt. Aksjeverdien av statens eierandel i Hydro har gått dramatisk ned etter at dette tilbudet kom. Det er altså ikke en eneste fornuftig grunn til at Hydro og Statoil skal gis tillatelse til å kjøpe Saga – ikke én eneste fornuftig grunn! Men det er en masse innvendinger. En av dem er å bevare disse tre oljemiljøene og forvalte norske eierinteresser bedre enn det man gjør i det som kommer fra Regjeringen. Vi stemmer imot I, II og III og for vårt eget forslag.