Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-02-09:
Venstre er enig i komiteens innstilling på alle vesentlige punkter og er med i komiteens flertall der det er uenighet, på punktet om strafferabatt. Jeg syns det er særlig viktig at vi nå får utvidet muligheten til å bruke varetekt, slik at mennesker som begår vold, voldsforbrytelser og andre grove forbrytelser som krenker folks rettsbevissthet, kan tas i varetekt i stedet for å gå fri. Komiteen har uttrykt seg sterkt og klart om det, og det er lite å tilføye utover å si at vi får alle håpe og legge til grunn at alle som sitter med det praktiske daglige ansvar hos politi og rettsmyndighet er så godt organisert at de faktisk legger merke til disse personene, slik at det ikke eventuelt må nye tragiske hendelser til for at det skal registreres. Jeg legger altså til grunn at for at det som her er sagt fra Stortingets side og komiteens side skal få effekt krever det også forvaltningsmessig håndtering og trykk på det slik at det blir fulgt opp. Komiteen har også i innstillingen berørt noen av punktene fra Den europeiske menneskerettighetskommisjon, og jeg har ikke noe å legge til det som står, annet enn at jeg forutsetter at de punkter som tidligere er tatt opp fra kommisjonens side, hvor det er reist kritikk mot norske myndigheter, blir fulgt opp og behandlet i egnet form overfor Stortinget. Jeg har registrert at statsråden har markert klare synspunkter på å gjøre det, bl.a. når det gjelder varetektslengde utover det som her er nevnt, slik at jeg legger dette til grunn. Jeg vil først og fremst knytte merknadene mine til de to siste punktene. Det ene gjelder besøksforbudet. Det er svært positivt at det nå ved dagens behandling innføres mulighet til å kunne sette noen i varetekt dersom de bryter besøksforbudet. Jeg tror imidlertid den viktigste utfordringen – nok en gang – ikke er det positive som skjer i dag, men at politi og domstoler faktisk tar i bruk de mulighetene de har. Mitt møte med mennesker som har vært utsatt for den type terror som beskrives her, og som ligger til grunn for besøksforbud – noe jeg bl.a. har lært gjennom møte med krisesentre – er at vi ofte hører at de ikke blir møtt med det alvor de skal møtes med, verken hos politi eller hos rettsmyndighetene. Så der det faktisk foreligger en situasjon allerede ut fra dagens lovgivning, reagerer man ikke med nok alvor. Så det er nok en gang grunn til å understreke at i tillegg til gode straffebestemmelser med viktige hensikter må de som skal håndheve dette, håndtere det med god kompetanse og nok alvor. Jeg tror det er helt avgjørende i forhold til det som knytter seg til de bakenforliggende årsaker til at vi har bestemmelser om besøksforbud, og som gjør det nødvendig å skjerpe dette i dag. Når det gjelder strafferabatten, som er det siste punktet, konstaterer jeg at Fremskrittspartiet går mot det. Det er for så vidt logisk nok, fordi partiet jo generelt er tilhenger av den amerikanske baseballteknikken med «tre raske og bort me"n», eller av å bruke multiplikasjonstabell, for ikke å snakke om eksponentialregning, for å sørge for at straffeutmålingen skal skje. Så ut fra det standpunktet er dette et meget konsekvent standpunkt. Vi andre som da står på det som nå er kommet i denne innstillingen – og her står Venstre sammen med komiteens flertall – er villig til å gjøre det for å få oppklart forbrytelser. Men det er et viktig forbehold, og det har komiteen understreket særdeles sterkt: Vi kan ikke gjøre det på noen av de områdene som er nevnt, uten at vi tar utgangspunkt i et i praksis hevet straffeutmålingsnivå. Vi kan ikke ligge på dagens nivå når det gjelder en del av de forbrytelser som her er omtalt; komiteen har understreket det veldig sterkt. Nå er det jo slik at stortingskomiteer ytrer seg, men vi får håpe at disse ytringene også tas med inn i domstolene og forfølges på andre måter. For skulle strafferabatten bli brukt ut fra noen av de straffeutmålingsnivåene vi har i dag, vil strafferabatten rett og slett virke mot sin hensikt. Det føler jeg at departementet klart har markert, og det føler jeg at komiteen har markert. Jeg føler behov for bare å understreke det, slik at det skal komme sterkt nok fram. Jeg har en bekymring i tilknytning til denne saken – og den må bli uttrykt veldig kort. Jeg har en uro over at rettsvesenet vårt i dag beveger seg bort fra det at situasjonen for alle som deltar i rettsprosessen, er at man skal få oppklart saken. Det er selvfølgelig ofte slik at man skal kjempe for at noen går fri. Men jeg har en uro for at det av og til går veldig langt i at man skal få noen til å gå fri, uten at vi er sikre på at det er det riktige. Vi berører veldig vanskelige etiske spørsmål her, og jeg vil bare oppfordre justisministeren til på en egnet måte å ta opp disse spørsmålene i de møter hun sikkert regelmessig har med Den Norske Advokatforening.