trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Eg vil først uttrykkje at eg synest det er pinleg at vi har ein statsråd som til dei grader viser arroganse overfor Stortinget og ikkje svarar på eit konkret spørsmål frå representanten Morten Ørsal Johansen om kva vedtak Danmark hadde gjort, og kva dei var dømde for. Det avfeia statsråden gong på gong. Det synest eg er ein arroganse som er pinleg, og eg synest at statsråden bør ta ordet igjen og svare på det konkrete og tydelege spørsmålet. Noreg er eit av verdas rikaste land, og det kjem av – i tillegg til at vi har store naturrikdomar – at vi har ei av verdas høgaste sysselsettingar og høgaste produktivitet. Det er veldig få land som har så høg sysselsetting og så høg produktivitet som Noreg har. Det er då ufatteleg at nokon kan hevde at det vil vere å tilføre verdiar når det kjem innvandrarar som har lågare sysselsetting og lågare produktivitet enn vi har i Noreg. I fjor kom det 50 000 til Noreg. Det skaper ein del utfordringar, og tala viser at desse har lågare sysselsetting – iallfall etter ei stund – og lågare produktivitet enn nordmenn har i utgangspunktet. Vi har òg eit stort overskot på statsbudsjettet, som representanten Aksel Hagen var inne på. Vi har eit overskot på 380 mrd. kr, vi har eit oljefond på over 4 000 mrd. kr, og dersom ein reknar inn dei aksjane som staten sit på, m.a. i Statoil, utgjer dette meir enn 5 000 mrd. kr og meir enn ca. 1 mill. kr per innbyggjar. Det blir overført meir enn 1 mrd. kr i døgnet – berre sidan vi starta denne debatten, er det overført meir enn 150 mill. kr til oljefondet. Aksel Hagen seier at dersom vi skal bruke oljepengar, vil ingen av oss vere lønsame, då vil alle vere ulønsame. Då har eg lyst til å stille spørsmålet til representanten Aksel Hagen: Er det det ein trur i SV, at olja kjem opp frå Nordsjøen og ut frå sokkelen av seg sjølv, utan at nokon bidreg til det, utan at det er nokon som yter verdiskaping for å få ho opp? Då vil eg berre seie at då bør ein ta seg ein studietur – der òg – og sjå korleis verdiskapinga skjer.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-03-21:
I stortingsmeldinga «En helhetlig integreringspolitikk – Mangfold og fellesskap» blir det slått fast at Noreg ikkje skal utvikla seg til eit samfunn kor personar med innvandrarbakgrunn har dårlegare levekår og i mindre grad deltar i samfunnsfellesskapet enn resten av befolkninga. Ei god og trygg helse- og omsorgsteneste skal bidra til betre helse og til å førebyggja sjukdom i heile befolkninga. Sjølv om helsetilstanden i den norske befolkninga er god, har vi tydelege sosiale helseforskjellar. Grunnleggande faktorar som økonomi, oppvekstvilkår, fråfall frå utdanning, svak tilknyting til arbeidslivet og dårleg bumiljø er risikofaktorar for dårleg helse. Vi veit at innvandrarar er overrepresenterte i låginntektsgrupper og har gjennomsnittleg lågare sysselsetjing. Ein relativt stor del har inga eller lita utdanning. Det er riktig, slik meldinga fokuserer på, at innvandrarar sin helsesituasjon må sjåast i lys av dette. Ein må òg fokusera på at nokre sjukdommar og lidingar er meir utbreidde i enkelte innvandrargrupper. Fleire undersøkingar har vist at innvandrarar med låg og middels inntekt er lite fysisk aktive. Vi veit at enkelte grupper innvandrarar har dårlegare psykisk helse enn befolkninga elles. Helsetenesta i Noreg må forbetrast, meiner eg, slik at ein i større grad får kompetanse om innvandrarar sine spesielle helseutfordringar og auka kulturell forståing, slik at innvandrarar, som andre, får eit tilpassa tilbod. Rett bruk av tolk er ei viktig side av dette, då det er kjent at fleire tenesteytarar i offentleg sektor ikkje bruker kvalifisert tolk. Det er uakseptabelt at barn gjerne blir brukte som tolk, og det er ofte svært problematisk at nære familiemedlemer blir brukte som tolk, spesielt i situasjonar der ein f.eks. kan mistenkja vald i nære relasjonar. Betre helse skapar ein ikkje av betre helsetenester. Det viktigaste for å sikra betre helse blant innvandrarar er å ta tak i grunnleggjande faktorar, som nettopp økonomi, oppvekstvilkår og arbeids- og bumiljø. Vi veit at regjeringa i april skal leggja fram ei folkehelsemelding. Med den skal vi sikra at det førebyggjande helsearbeidet blir prioritert. Det er særleg viktig å nå grupper med særleg risiko for å få helseproblem. Då må vi bruka helsestasjonar, skulehelsetenesta, fastlegar, kommunepsykologar og nye tiltak, som frisklivssentralar, som er lågterskeltiltak, som sikrar oppfølging retta mot innvandrarar generelt og kvinner spesielt. Vi får òg ein nasjonal strategi om innvandrarars helse, som eg ønskjer velkommen. Det er òg viktig at vi klarer å rekruttera fleire med innvandrarbakgrunn til helse- og omsorgssektoren. Til slutt nokre setningar om svømmeundervisning i skulen. Det er utruleg viktig at vi får eit betre tilbod. Vi veit at det er altfor mange tragiske drukningsulukker blant barn med innvandrarbakgrunn. Vi må få til ei satsing der.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Først en liten kommentar til representanten Helleland, som snakket om det seriøse analysebyrået NyAnalyse. Jeg vil bare minne om at de hadde utelatt 17 mrd. kr i velferdsutgifter. Men det kan vi komme tilbake til en annen gang. Veksten i folkemengden i Norge øker kraftig. Veksten var på 1,3 pst. i fjor. Det er 65 400 personer. Det er en rekordvekst. Man skal helt tilbake til 1920 for å slå det. Det sier litt om hvilke utfordringer og endringer det norske samfunnet går inn i. Jeg må si jeg synes det er interessant å høre på Arbeiderpartiets representanter. Det som sies fra denne talerstolen, minner meg om Orwells nytale. Det heter ikke «innvandrere» lenger – det heter «medvandrere». Å, nei, du må ikke si «annen generasjons innvandrere» – det heter «første generasjons nordmenn». Etter hvert blir vel utgifter til inntekter og utfordringer til fordeler, og segregering blir egentlig til integrering. Det er mange nye, flotte ord som blir brukt fra denne talerstolen for å markere hvor flott alt går. Jeg kunne ønske det var så vel, men dessverre er det faktisk ikke slik. Integrering betyr at man skal prøve å få til noe som skal fungere sammen. Da kan man ikke begynne å snakke om arbeidsinnvandring og hvordan en sveitsisk sivilingeniør gjør det i Nordsjøen, for det har altså ingenting med saken å gjøre. Det som er utfordringen, som alle vet – og man bør si det man vet, i stedet for å snakke om andre ting – gjelder kultur, utdanning og arbeid, og å få dette til å fungere i det norske samfunnet. Da må man respektere de grunnleggende verdiene i det norske samfunnet. Det er det faktisk mange som ikke gjør. Da burde vi være enige om hva som er de grunnleggende verdiene, som jeg har nevnt fra denne talerstolen mange ganger: Likeverd, likestilling, ytringsfrihet, toleranse og ikke minst religiøs og seksuell frihet – frihet til å gifte seg med hvem man vil, frihet fra ikke å måtte gifte seg arrangert, slik 15 pst. av all innvandring er i dag, nemlig arrangerte ekteskap ved henteekteskap. Selvfølgelig er tvangsekteskap ingenting annet. Hvis man fikk en statsråd fra SV til å si at man vil forby tvangsekteskap, etablerte ekteskap, henteekteskap, kunne man langt på vei fått til mye når det gjelder integrering. Det aller beste ville jo vært om noen fra f.eks. Pakistan eller Somalia kunne giftet seg med noen etniske nordmenn. Men det skjer jo ikke. Så mye ønsker de ikke å integrere. Nei, de bor segregert, gifter seg segregert og lever segregert. Man driver med Orwellsk nytale og later som at alt fungerer i beste velgående, bare man er snille nok og gir nok ytelser til dem som kommer. Det er dessverre feil. Jeg skulle gjerne snakket i 20 minutter til, men så mye tid har jeg ikke.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-03-21:
Debatten om integrering er en utrolig viktig debatt. Jeg lyttet med interesse til representanten Tetzschners innlegg: Integrering står i en klar motsetning til segregering og assimilasjon. Ved integrering beholdes den kulturelle egenarten, samtidig som man tilpasser seg norske lover og regler. Representanten Tetzschner hadde et godt innlegg, etter mitt skjønn. Jeg har noen kommentarer til arbeidslivet. Det sies at arbeidsinnvandring er en nødvendighet. Ja, det er en nødvendighet, men omfanget av nødvendigheten er et resultat av en økonomisk politikk, og konsekvensene av arbeidsinnvandringa må vi diskutere. Det føres i dag – under tesen om friest mulig bevegelse av kapital – en økonomisk politikk i Norge som innebærer et rentenivå som ikke er tilpasset norsk virkelighet, men virkeligheten helt andre steder. Det fører til en aktivitet i Norge som er unormal høy – en aktivitet som ikke kommer til å vare, en aktivitet som må ned når forholdene blir normalisert etter at krisa i euroområdet får sine konsekvenser. Derfor må vi ha litt utsyn – lenger enn i den bobla vi lever i i dag, der aktiviteten er ekstrem høy fordi det koster nærmest ingenting å låne penger. Det er helt unormalt at vi er inne i en sånn tid. Vi må altså ta høyde for det som kommer seinere. Til konsekvensene for arbeidsmarkedet: Det er svært få her som snakker om hvordan arbeidsinnvandringa presser lønns- og arbeidsvilkår i næringer med svake fagforeninger eller frie yrker. Det er svært få som solidariserer seg med yrkesutøverne i de bransjene, enten det er reinhold, handel, matproduksjon eller transport. Jeg synes det er for svakt. Det er en svær utfordring, og det har vært snakk om klasser. Her utvikler det seg klasser – her utvikler det seg virkelig klasser! Den rød-grønne regjeringa bør ha større fokus på hvordan disse klassene utvikler seg. Når det blir et stort utbytte av arbeidskraft i et marked med svake faglige rettigheter, veit vi hva som blir konsekvensene. Derfor er det nødvendig med en debatt om ideologien: friest mulig bevegelse av arbeidskraft og kapital. Det er en ideologi som må korrigeres. Den vil over tid ikke kunne fungere, det må mer styring til, for det er nasjonalstatene som til sjuende og sist får ansvaret for innbyggernes, arbeidsinnvandrernes og asylsøkernes ve og vel. Da må man ha de nødvendige virkemidler for å sikre forlengelsen av de jambyrdige økonomiske forhold som særpreger Norge, og som er en viktig del av vår egenart.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-03-21:
Når jeg svarer på henvendelser fra komiteer i Stortinget eller fra representanter, tar jeg utgangspunkt i de forslag som er fremsatt. De er i denne sak ikke identiske med dansk regelverk og praksis. Det er riktig at jeg i mitt svarbrev har vist til at enkelte av forslagene kunne være problematiske i forhold til våre forpliktelser etter Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen – ikke minst reglene om retten til familieliv. Poenget er at forslagsstillerne ikke noe sted i sine forslag har sagt noe om de vil gjøre slike unntak som bl.a. de danske reglene inneholder, f.eks. knyttet til retten til familiegjenforeninger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-03-21:
Jeg var i ferd med å nevne reglene om retten til familiegjenforening, f.eks. mellom barn og foreldre. Det er etter min oppfatning slik at man må vurdere nøye hvorvidt de kommer i konflikt med Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen. La meg ta et konkret eksempel: Dersom det stilles som vilkår at en flyktning skal ha hatt heltidsarbeid i to og et halvt av de siste tre årene for å få familiegjenforening med ektefelle – og barn som vedkommende hadde før han eller hun kom til Norge – vil dette være strengere praksis enn i noe annet europeisk land. Jeg kan ikke se annet enn at dette er spørsmål som ville måtte vurderes grundig opp mot menneskerettighetskonvensjonen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-03-21:
Nå har jeg gitt et eksempel på en sak som burde vurderes nøye opp mot konvensjonen. Så lenge forslagsstillerne ikke selv har vært konkrete på hvilke unntak man tenker seg fra hovedreglene som er foreslått, og det finnes en rekke unntak i det danske regelverket, er det vanskelig å svare på det spørsmålet som er stilt. Jeg må også peke på at det er en rekke regler i det danske regelverket som nå er endret den senere tid. Det var også flere regler som var svært vanskelig å håndheve og kontrollere gjennomføringen av.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2013-03-21:
Jeg skal prøve å gjenta noe av det jeg sa i stad. For det første vil jeg vise til lederen i Rana Blad og Helgeland Arbeiderblad 15. mars, «God scooterløsning». Så skal jeg i korte trekk referere noen av de løsningene regjeringen har landet på. Kanskje blir det mer avklarende da. Jeg skal ta det punktvis, så kan det hende at noen av representantene bør høre godt etter. Adgangen til å delta i prosjektet gis etter søknad til kommuner som ligger i det distriktspolitiske virkeområdet. Det iverksettes en ordning for perioden 2014–2018 hvor 40 kommuner gis anledning til å utprøve rekreasjonskjøring etter løype. Kommuner som inngår i ordningen, kan beslutte opprettelse av løype gjennom arealplanlegging etter reglene i plan- og bygningsloven. De nærmere vilkår og rammer for planleggingen framkommer i motorferdselsregelverket. Det skal være forbud mot løyper i bestemte områder, f.eks. verneområder – og villreinområder, som jeg også sa tidligere. Kontrolltiltak utøves etter samme regler som ved kjøring etter løype i Finnmark og Nord-Troms. De åtte kommunene hvor det i dag er forsøk med kjøring etter løype, innlemmes i den nye ordningen som 8 av 40 kommuner. Ordningen evalueres ved utgangen av perioden. Det gis utvidet adgang til næringskjøring gjennom åpning for rekreasjonskjøring som en del av utmarksnæring i form av snøscootersafari etter løype. Slik reiselivsvirksomhet skal forutsette løyve. Det gis åpning for at kommuner som grenser til Sverige og Finland, kan etablere løyper som fører til løypenett i nabolandet. Det gis også åpning for følgende endring i adgang til rekreasjonskjøring i Finnmark og Nord-Troms: Kommunen skal kunne knytte sammen løyper i to tilgrensende kommuner uten å måtte redusere allerede eksisterende løyper. Reiselivsbedrifter gis økt adgang til kjøring for kunder til og fra reiselivsanlegg som ligger utenfor, men nær eksisterende løypenett. Det er derfor vi har sagt at dette er en god og balansert løsning, og den ivaretar ikke minst flere hensyn. Derfor tror jeg det er viktig at når vi snakker om at dette er det opplegget vi har, må vi få muligheten til å komme tilbake til det. Da synes jeg kanskje man fra opposisjonens side kunne ha innrømt litt at vi er kommet et godt stykke på vei. Jeg må si at da representanten fra Venstre var her oppe i stad, ble jeg ikke noe særlig beroliget såfremt det skulle bli et mulig regjeringsskifte, og en sterkt Høyre- og Fremskrittsparti-dominert regjering skulle ha med seg Venstre på laget. Da tror jeg vi kommer til å måtte gå to skritt tilbake i denne saken.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Det blir hevda at regjeringa har lagt fram eit samlande forslag som eit alternativ til dagens representantforslag. Spørsmålet er: Samlande for kven – 40 heldige eller 428 uheldige? Det såkalla samlande forslaget inneheld også eit forslag om tilkomstløyper til nabolanda. Samtidig registrerer vi at tollvesenet seier at her blir det ikkje kryssa grenser utan at ein kryssar via ein tollstasjon. Kor mange av desse kommunane, som grensar til desse nabolanda, har tollstasjon og kan – med andre ord – realisere denne opninga?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Vi diskuterer konkret forslag i dag om det som representanten Bård Hoksrud karakteriserte som «keiserens nye klær». For det er jo ei rekkje spørsmål: Er det 40 kommunar som vil få løyve? Er det lokalbefolkninga, eller er det gjestane, eller er det begge delar? Nokre kallar det eit framlegg, andre kallar det ei skisse. Regjeringspartnarane er fornøgde, men med kva? Statsråd Solhjell seier at ein ting skal liggje i botn: Det skal vere kunnskapsbasert. Spørsmålet som det då må vere lov å stille, er: Kor treig skal ein vere når ein har brukt 13 år og framleis ikkje synest at ein har fått nok erfaring med denne saka? Og som det blei opplyst av representanten Bakke-Jensen frå Finnmark: Der har alle kommunane fått erfaring. Spørsmålet er også: Skal det no bli lovleg, noko som mange spør, å kjøre på ein skogsveg når det har lagt seg 10 cm med snø, eller skal det framleis vere forbode, men når snøen har smelta, kan du bruke all slags kjøretøy? Representanten Lars Egeland var frampå her, og eg føler argumentasjonen hans er på ein slik måte at han blir kledd fullstendig naken politisk, saman med SV-vennene sine, i denne saka. Dei er bremseklossar. Dei presenterer dette som eit kompromiss, men det er eit kompromiss som vi ikkje har sett innhaldet i. Ingen kjenner til det eller har oversikt over det, og her er ei rekkje spørsmål det ikkje er svart på. Likevel ser vi at leiaren i energi- og miljøkomiteen, Senterpartiets Erling Sande, uttaler i Trønder-Avisa at han synest det er direkte pinleg at ein ikkje allereie no har fått avgjort saka i kommunanes favør. Han får også medhald av Gerd Janne Kristoffersen frå Arbeidarpartiet. Men likevel, trass i den presentasjonen vi har så langt, har Senterpartiets nestleiar og landbruksminister Trygve Slagsvold Vedum konkludert: «Dette er norsk politikk på sitt beste». Tru det om du vil eller ei!
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2013-03-21:
Som det blei sagt her, er det forventningar om at strømprisane vil gå ned. Men nettleiga er høg og vil bli høgare. Når det gjeld dette med at ein skal ha ei betydeleg nettutbygging, og ein har ein ambisjon om å elektrifisere sokkelen, har ein heller ikkje full oversikt over nettbehovet spesielt knytt til elektrifisering av sokkelen endå. I den samanhengen er Framstegspartiet opptatt av den private forbrukaren, som i veldig mange samanhengar må ta rekninga, for, som det blir sagt her: Kraftkrevjande industri skal skjermast. Vi ser det òg med omsyn til dei store utbyggingane. Ormen Lange i Møre og Romsdal gjorde at ein fekk behov for ei betydeleg utbygging, men anleggsbidrag og den typen bidrag for å samle dette var ikkje aktuelt. Vurderer statsråden anleggsbidrag frå petroleumssektoren for utbyggingar som ein i dag ikkje ser?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2013-03-21:
Det er interessant å høyre at statsråden snakkar om det dei tenkjer å sende på høyring, og at politikarar frå Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV faktisk allereie sluttar seg til det som statsråden tenkjer å sende på høyring. Det er litt spennande. Det har vore mykje snakk om evalueringane frå prøveprosjektet 2000–2005. Det var ein klok mann som ein gong sa at papir som blir liggjande lenge i eit departement, ligg til gulning. No har evalueringsrapportane frå forsøksprosjekta som var utarbeidde for dei åtte kommunane, lege til gulning i mange år. Eg kunne tenkje meg å høyre litt om korleis statsråden vurderer erfaringane frå desse åtte kommunane? Kvifor er det behov for å lage nye evalueringar og nye prøveprosjekt?
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Jeg vil kommentere noe av debatten. Til Frank Bakke-Jensen: Ja da, SV har stor innflytelse i regjeringen, men her har vi også strukket oss langt for å finne et kompromiss som alle kunne akseptere, og jeg forutsetter at når vi nå har funnet, skissert, en løsning, skal den komme raskt ut på høring. Så får vi kjeft for at den skal ut på høring også, men, som flere har sagt, vettet er jevnt fordelt utover landet, og den høringen skal være en ordentlig høring. Men den skal komme raskt, forutsetter jeg. Harberg påpeker at de fleste snøscooterne er ikke i byene, men på bygda. Det er også mitt poeng – det skal de fortsatt være. Det er egentlig Kristelig Folkeparti og Ropstad som overrasker meg mest, når han sier at Kristelig Folkepartis forslag ivaretar alles interesser. Det var i hvert fall ikke friluftsorganisasjonene som demonstrerte utenfor her, enig i. Så sier han at vi skal sende folk «som er sultefôret på scooterkjøring» over til Sverige. Han snakker så mye om Sverige at jeg må spørre: Er snøscooterpolitikken i Sverige idealet for Kristelig Folkeparti? Dette var et forsøk på å imøtekomme nettopp, som Bendiks Arnesen var inne på, lokale krav og ønsker om å koble løypenettet for å få til lokal verdiskaping til løyper i Sverige. Representanten Bredvold sier at etter hvert vil det ikke bo folk på landsbygda i Norge. Jeg tror ikke at det kommer til å gå så ille i Norge som det har gjort i Sverige. Så sier Venstre at å åpne for rekreasjonskjøring i hele landet vil føre til mer snøscooterkjøring, og det tror jeg er rett. De bifaller altså ikke forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet. Vi har funnet et kompromiss, mens Venstres mulige samarbeidspartnere avviser et sånt kompromiss og har ingen forståelse for at det er ulike vurderinger. Det er det bildet vi ser å tegne seg, at de rød-grønne greier å komme til enighet, på den andre siden gjør man ikke det. Høyre og Fremskrittspartiet framstiller det som om de som ikke blir med på ordningen, er uheldige, de taper, som om alle norske kommuner ville ønske å bli med i denne ordningen. Vi så allerede da det var snakk om den første forsøksordningen, at det var kommuner som sa fra at de ikke ønsket å bli med. De som ikke blir med, sier representanten Skumsvoll, får ingenting å gjøre. Men det må i så fall være etter at Fremskrittspartiet har vunnet fram med en politikk som fratar kommunen alt ansvar for eldreomsorg, skole osv. Så lenge de ikke gjør det, er det mange kommuner som ikke ønsker å være med, som vil ha nok av arbeidsoppgaver likevel.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Representanten Aspaker tar kraftige ord i bruk når hun sier at dette forslag oser av dobbeltmoral – og det er åpning for løyper til Sverige hun mener. Høyre mener altså at det ville vært bedre uten en sånn åpning, det overrasker meg. Til lokal styring: Det er klart at det er en balanse mellom lokal og nasjonal politikk. Mange av oss er bekymret for at det vil føre til en veldig sterk økning i snøscootertrafikken om vi lar alle kommunene få styre dette selv. Jeg ser heller ikke gevinsten ved at Hægebostad kommune skal få retten til å styre dette, når de ikke sjøl vil ha slike løyper. Så gjør representanten Korsberg det til et personlig prosjekt å sørge for at det skjer noe på dette området. Da har jeg lyst til å si: Det kan gjerne være et personlig prosjekt for meg – og også for miljøvernministeren, tror jeg – å understreke at dette er ny politikk, dette er ikke trenering, det kommer et forslag om ny politikk på høring.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Utbygginga av ny fornybar energi, befolkningsvekst og befolkningsendring, utviklinga av ny kraftkrevende industri, elektrifisering av installasjoner på sokkelen – altså den store overgangen fra fossil energi til rein kraft – gjør at vi står overfor svære oppgaver i å fornye og bygge ut elnettet i årene som kommer. Det gjelder sentralnettet, det gjelder regionalnettet og det gjelder nye utenlandsforbindelser, for å bidra til forsyningssikkerhet og større evne til kraftutveksling for å styrke bruken av uregulerbar fornybar kraft fra vind og sol. Det vil være utfordrende med hensyn til både planlegging og gjennomføring og hensyntaken til natur og biomangfold. Ikke minst vil det koste mye penger, og nettariffene vil øke. For å sikre kraftkrevende industri har regjeringa fått på plass en CO2-kompensasjonsordning, som industrien har ønsket. Statnetts prisstrategi for årene 2014–2018 legger opp til at industri med lang brukstid og høyt maksuttak fortsatt skal betale lavere nettariffer enn øvrig forbruk. Regjeringa vurderer også endringer i lovverket med sikte på ytterligere å styrke industriens tilgang til kraft, som vi mener er viktig. SV mener også at det er riktig å åpne for anleggsbidrag for radialene, som komiteen er enig i. Det er riktig at de som utløser et behov for nettutbygging, må bidra ekstra. Det er noen punkter der det er uenighet mellom den rød-grønne fraksjonen og høyrefraksjonen. Det gjelder selvfølgelig krav om mer utredning, som opposisjonen pleier å stille krav om. Deretter er det spørsmål om Statnetts brukerråd, som høyrefraksjonen vil ha gjenopprettet. Det er egentlig litt overraskende at høyrefraksjonen står for det, fordi det innebærer et brudd med det som er vanlig forretningsmessig organisering. På den annen side er det viktig at brukerne blir hørt, og det er viktig også å erkjenne at brukerne faktisk ikke har felles interesser. Jeg har derfor tro på det brukerforumet som Statnett nå har opprettet, samtidig som det er viktig å si at den politiske styringen av Statnett må sørge for å følge opp de ulike brukernes synspunkter. Ellers tar Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti til orde for at utenlandskablene kan være privateide. Regjeringa har nå et forslag om offentlig eierskap på høring. Konkurransetilsynet påpeker at Statnett må være eier av utenlandsforbindelsene fordi vi trenger en nøytral aktør. Vi kan ellers risikere at kraftprodusentene får en urimelig stor makt ved både å produsere og ha kontroll over infrastrukturen. Men Høyres, Fremskrittspartiets og Kristelig Folkepartis holdning er i tråd med de samme partienes politikk om salg av offentlig eierskap til norsk vannkraft ved å sette Statkraft på børs eller å dele selskapet. For SV er det imidlertid viktig å ha et offentlig eierskap både til naturressursene og til infrastrukturen knyttet til dette. Dette er naturressurser som skal komme folket til gode, og som skal forvaltes til beste for folket.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Fremskrittspartiet og Høyre ber om at Stortinget i løpet av vårsesjonen får en sak om lokal- og regionalnettet og de oppgavene som nettselskapene står overfor. Formålet er å få til en mer robust struktur. Dette er en sak som regjeringa jobber med, men det er ikke mulig å få en sånn sak ferdig – og grundig ferdig – i løpet av våren. Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti mener at framtida ligger i sammenslåinger, og jeg deler langt på vei det synspunktet. Jeg deler forslagsstillernes forventning om at vi må ha et robust strømnett, vi skal ha effektive og økonomisk godt drevne selskaper, og sammenslåinger kan bidra til det. Samtidig er det store forskjeller mellom nettselskapene i Norge både med tanke på størrelse, med tanke på nettleie og sjølsagt med tanke på de geografiske forholda de arbeider under. I befolkningsrike områder, der selskapene gjerne er store, er det lettere å ha høy beredskap, og selskapene framstår som mer lønnsomme fordi det er mange kunder å dele utgiftene på i et konsentrert nett. I mer spredtbygde strøk kan sentralisering og sammenslåing fort føre til dårligere beredskap. Av den grunn har mange lokalsamfunn en sterk tilknytning til sine nettselskap. Etter SVs mening er det riktig å stille strenge krav til nettselskapene med hensyn til ansvar for forbrukernes sikkerhet, for levering av strøm under alle forhold. Det må stilles strenge krav om kompetanse i nettselskapene både med hensyn til drift og beredskap og om investeringsevne. Og så får i hovedsak organiseringa bli styrt nedenfra av eierne av nettselskapene.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2013-03-21:
I dag vil Senterpartiet stemme mot Høyre og Fremskrittspartiets forslag om motorferdsel i utmark. Senterpartiet går i stedet inn for regjeringens forslag til nye regler for motorferdsel i utmark. Senterpartiet er glad for at vi her har fått gjennomslag for viktige grep. Regjeringens forslag ivaretar mange hensyn og mye av det som har vært etterspurt når endringer i motorferdselsregelverket har vært diskutert. For kommuner som grenser mot Sverige og Finland, er endringene særlig viktige. De kan nå etablere løyper som fører mot løypenett i nabolandene. Da får vi bort hinderet som gjør at folk har måttet sette scooteren på bilhengeren og kjøre den over grensen fra hjemkommunen. Også for reiselivsnæringen er dette godt nytt. Regjeringens forslag gir utvidet adgang til næringskjøring i alle norske kommuner som ønsker det. Dette står i klar kontrast til hva Høyre selv sa da de var i regjering. Fra Stortingets talerstol sa Børge Brende: «Motorisert ferdsel i utmark bør normalt ikke være en del av et miljøbasert reiseliv.» I motsetning til Høyre ønsker regjeringen at snøscootersafari kan bli en del av utfartsnæringen. Kommunene gis muligheten til å opprette løyper etter plan- og bygningsloven. Det kommunale selvstyret er særlig viktig for Senterpartiet. Fra å ha en prøveordning som dekket bare åtte kommuner, gis nå 40 kommuner muligheten til å opprette rekreasjonsløyper. Evalueringen av prøveprosjektet med de åtte kommunene viser både positive og mindre positive erfaringer. Prøveordningen viste at omfanget av ulovlig kjøring ble redusert. Det ble ikke den sterke økningen i scooterkjøring som enkelte fryktet. Verneområder ble godt ivaretatt. Det er gode erfaringer fra sikring av viltbiotoper. Samtidig ser vi eksempelvis at kommunenes kartgrunnlag for sårbare områder varierte. Noen kommuner hadde gode kart, andre hadde det ikke. Ikke alle erfaringene var positive. Derfor går Senterpartiet inn for en utvidet ordning, der 40 kommuner fra det distriktspolitiske virkeområdet gis muligheten til å opprette rekreasjonsløyper. Erfaringene fra prøveprosjektet i de åtte kommunene er tatt med inn i den nye ordningen. Funnene i evalueringen er del av grunnlaget for forslaget som kommer på høring. Det skal fortsatt tas hensyn til friluftsverdier, dyreliv og vernetiltak. Det skal tas sterke naturhensyn. Jeg ser med interesse at Erna Solberg, da Høyre var i regjering i 2002, uttalte at regjeringen generelt var skeptisk til å liberalisere motorferdselsregimet. Denne regjeringen har imidlertid kommet med en balansert løsning som ivaretar viktige miljø- og naturinteresser og ønsket om bruk av snøscooter til både nærings- og fritidsformål.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2013-03-21:
Representantforslaget vi behandler nå, handler om tre beslektede temaer: brukerrepresentasjon i Statnetts styre, opprettelse av nasjonal plan for kraftlinjer og fordeling av kostnader i sentralnettet. I statsbudsjettet for 2013 foreslo regjeringen at ordningen med sentralnettbrukernes råd og direkte brukerrepresentasjon i Statnetts styre skal avvikles. Senterpartiet støtter disse endringene. Ordningen ble etablert for over 20 år siden, i forbindelse med omorganiseringen av Statkraft. Ordningen ga mening for 20 år siden, det gjør den ikke lenger. Sett i lys av de store investeringene Statnett nå står overfor, er det viktig å styrke nøytraliteten til selskapet. Det er bakgrunnen for endringene, som er både viktige og riktige. Olje- og energiministeren har forutsatt at Statnett fortsatt legger opp til en god brukerkontakt. I nettmeldingen var regjeringen tydelig på at Statnett har et spesielt ansvar for å tilrettelegge for store forbrukere av kraft, nettbygging og produksjon. For å oppfylle ansvaret må foretaket ha god kontakt med alle sine brukere. Det ble også lagt opp til at brukerkontakten vil bli styrket nå som ordningen med sentralnettbrukernes råd er opphørt og Statnett selv organiserer brukerkontakten. Når det gjelder nasjonal plan for kraftlinjer, mener Senterpartiet at det ikke er behov for å fremme nasjonal plan for kraftlinjer i hver stortingsperiode. Vi mener at dagens arbeidsdeling, hvor regjeringen legger fram målene og hovedlinjene i nettpolitikken og nettselskapene har ansvaret for å fremme de gode prosjektene, legger godt til rette for at det kan gjennomføres nødvendige nettinvesteringer for å gi en sikker og trygg strømforsyning i hele landet. Til slutt: Når det gjelder forslaget om å legge fram en sak for Stortinget om fordeling av kostnader i sentralnettet mellom produsenter og forbrukere, mener vi at kostnadene for det maskede sentralnettet fortsatt skal fordeles på alle kundene. Statsråden har snakket om at det blir godt for helheten i energipolitikken og hvordan det vil påvirke kostnadene for industrien. Senterpartiet støtter derfor ikke endringene i kontrollforskriften nå.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2013-03-21:
Senterpartiet tar hele Norge i bruk. For Senterpartiet er det derfor helt sentralt å ha et robust strømnett i hele landet. Folk er helt avhengig av en sikker strømforsyning, uansett hvor i landet de bor. Vi trenger strøm til alt fra lys og varme i husene til sykehusdrift, næringsvirksomhet og, for den saks skyld, lading av elbiler. Vi må ha et kraftsystem som er velfungerende. Etter mange år med for lite investeringer og fornyelse i nettet, både i sentralnettet og det underliggende nettet, har dagens regjering sørget for at vi nå er på vei inn i en periode med historisk høye investeringer. Slike store nettinvesteringer er nødvendig for å sikre forsyningssikkerheten og å gjøre det mulig å koble på den fornybare energiproduksjonen som skal inn i nettet innen 2020, i tillegg til å legge til rette for nye industrietableringer og reinvesteringer. Nettselskapene står også overfor store oppgaver som krever kompetanse, bl.a. ved innføringen av AMS, som flere har nevnt. Nettselskapene må også være i stand til å ta på seg de nye oppgavene samtidig som overføringskapasiteten utvides. Senterpartiet er derfor glad for at Olje- og energidepartementet skal se nærmere på nettstrukturen i Norge.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-03-21:
Jeg tror vi alle deler oppfatning om at en må balansere hensyn. Statsråden mener at regjeringen har landet på en fornuftig konklusjon, og vi som ikke helt har sett konklusjonen ennå, er litt usikre på om den fanger opp det prinsipielle i at det etter så lang tid bør være mulig for alle kommuner å komme inn på en slik ordning. Det som jeg synes er interessant, og som jeg vil be statsråden svare på, er: Hva er det med naturen i Sverige og Finland som gjør at det tydeligvis ikke blir like mye slitasje der, siden han ønsker å flytte trafikken fra Norge og over til Sverige og Finland?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-03-21:
Det kan jeg gjerne svare på. For Kristelig Folkeparti er det ikke et prinsipp at det skal være sånn, men et prinsipp er motstridende, nemlig den lokale selvbestemmelsen opp mot naturhensynene. Men det jeg oppfatter som utfordrende, og som jeg tror statsråden også skjønner er mitt poeng, er at det nå åpnes for 40 kommuner. Det kunne vært interessant å se hvilke aktuelle kommuner som ikke får lov. Det kan være 100 – det er ikke alle kommunene i landet som dette kommer til å være reelt for. Derfor synes jeg det er spesielt at man nå øker tallet til 40 i stedet for bare å si at nå prøver vi ut dette i alle kommunene. Det jeg synes er spesielt, er at det har gått så lang tid. Det som var poenget for Kristelig Folkeparti, var at man burde evaluert forsøksordningen fra 2001–2005. Det har ikke regjeringen gjort de siste åtte årene. Hadde man gjort det, og fått en grundig evaluering og laget en sak på det, mener jeg man kunne gått et steg videre allerede nå – som Kristelig Folkeparti foreslår i dag – med både lokal forankring og strenge nasjonale natur- og friluftshensyn.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-03-21:
Jeg ble utfordret av representanten Egeland, som var overrasket over Kristelig Folkeparti og vårt syn på saken, og at vi ikke var enige med friluftsorganisasjonene. Men hvis man leser innspillene til Dokument 8-forslagene, er det én ting, men jeg mener også at det i innstillingens forslag til vedtak i dag er et viktig punkt B, der man nettopp viser til hvilke hensyn som skal legges til grunn for ordningen. Vi erkjenner dilemmaene og konfliktene. Det jeg har sagt i dag, er at jeg synes det er veldig spesielt å stå her og diskutere en pressemelding på fire avsnitt, som er det som har kommet fra regjeringen etter åtte år. Etter åtte år burde det vært mulig å komme lenger. Det jeg synes er utfordrende, er at jeg ser de samme dilemmaene når det gjelder natur, friluftshensyn og muligheten for lokal selvbestemmelse, og at det også skal være mulig å kunne ha snøscooterkjøring innenfor visse rammer. Jeg mener bare at det såkalte kompromisset, som jeg ikke opplever som et kompromiss, men som forskjellsbehandling, er utfordrende, fordi vi – gjennom vårt forslag – løfter fram at dette nettopp skal gjelde for alle kommunene, og det skal gjelde innenfor strenge rammer. Det mener jeg er løsningen vi bør ende på. Jeg har ingen problemer med at dette skal på høring. Tvert imot – jeg mener det er helt nødvendig i denne typen saker, når regjeringen velger å komme med dette. Det synes jeg er helt greit. Det er ikke det jeg reagerer på. Jeg reagerer på innholdet, som ikke engang er kjent. Når det gjelder Sverige, er jeg ikke mer glad i Sverige. Det var ikke derfor jeg brukte tid på Sverige. Jeg syntes bare det var spesielt at det var helt greit for regjeringen å sende nordmenn over til Sverige for å frese av seg der. Det synes jeg fremdeles er spesielt. Man kunne nesten vært fristet til å stille spørsmålet tilbake, om snøscooterpolitikken i Sverige er den optimale for SV, siden man vil sende snøscooterne over dit? Er Sverige et forbilde? Vil man ha den samme politikken i Norge som i Sverige, fordi det er det man prøver å gi nordmennene? Vi må finne gode løsninger på problemene i Norge – ikke i Sverige. Det hadde vært interessant å sende høringen til Sverige og høre om de er fornøyd med at man skal få lov til å kjøre i Sverige, men ikke i Norge. Et annet poeng, som jeg synes er litt interessant, er at Irene Lange Nordahl fra Senterpartiet – hun var en av dem som satt på snøscooter utenfor Stortinget den 6. mars – for 14 dager siden skrev på Twitter: «Er ikke fornøyd med Ap og SV som ikke vil følge Senterpartiet og kommunene i scooter-saken. Jeg stemmer med opposisjonen den 21. 03.» Det er et klart signal fra en representant fra Senterpartiet, og jeg hadde forventet at hun hadde holdt et innlegg og i hvert fall hadde fulgt opp det hun skrev på Twitter tidligere. Vårt signal er klart: Vi ønsker et kompromiss. Vi ønsker å ivareta begge hensyn, og det mener vi at gjør på en god måte gjennom forslaget som ligger i innstillingen i dag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-03-21:
Jeg er glad for at et samlet storting er enig i at Norge trenger et robust strømnett med tilstrekkelig kapasitet for framføring av elektrisk kraft i hele landet. Dette er nødvendig for en sikker strømforsyning. I det moderne samfunnet vi har, er så godt som alle viktige samfunnsoppgaver og -funksjoner avhengig av et velfungerende kraftsystem. Kristelig Folkeparti er opptatt av at nettvirksomheten i Norge skal drives rasjonelt og effektivt. Nettselskapene er ansvarlig for at nettet skal være driftssikkert, ha høy leveringskvalitet og være i stand til å møte etterspørselen etter overføringskapasitet. Kravene til nettselskapene vil øke i tiden som kommer, og det skal foretas enorme investeringer. Vi vet at det kommer mer uregulerbar kraft inn i nettet, og vi vet at det kommer nye EU-krav, og at det skal innføres automatisk måleravlesing, AMS. Norge står overfor store oppgaver når det gjelder oppgradering og utbygging av overføringsnettet for strøm i årene framover. Statnett har i sin investeringsplan for 2012 anslått investeringsbehovet i sentralnettet til i størrelsesorden 50 mrd. kr–70 mrd. kr i de neste ti årene. Dette vil sannsynligvis utløse et omtrent like stort investeringsbehov i regional- og distribusjonsnettet. Norges vassdrags- og energidirektorat har estimert et investeringsbehov på 40 mrd. kr–55 mrd. kr i regional- og distribusjonsnettet de neste ti årene. I tillegg kommer investeringer i automatiske måleravlesningssystemer på 5 mrd. kr–10 mrd. kr. Dette er svimlende beløp, som vi skal bruke på strømnettet i årene som kommer, og det er nødvendig. Dette er kanskje et av de viktigste løftene innenfor infrastruktur som vi må gjennomføre dersom vi skal greie å gjøre Norge til et mer klimavennlig samfunn. Forventede klimaendringer vil sannsynligvis medføre hyppigere tilfeller av ekstremvær, og dette stiller også store krav til kvalitet og robusthet i nettet. De enorme investeringene som skal gjøres i strømnettet de kommende årene, vil innebære at kundene må forvente økte nettavgifter. Monopolvirksomheten som nettselskapene utgjør, har et ekstra stort ansvar for å påse at både utbygging, drift og vedlikehold skjer på en så kostnadseffektiv måte som mulig. I dag er det store kostnadsvariasjoner mellom nettselskapene. Årlig settes det av 120 mill. kr på statsbudsjettet til utjevning av nettleie. Fra flere hold er det kommet signaler om at sammenslåing av nettselskapene kunne vært et bidrag for å redusere og utjevne nettleien. Det er grunn til å tro at dagens struktur med så mange nettselskaper er lite optimal for å kunne møte de store oppgavene disse selskapene står overfor. Mange selskaper har utfordringer både med hensyn til kompetanse og kapital, noe som selvsagt påvirker muligheten til å løse oppgaven de er satt til å løse. Kristelig Folkeparti mener det er behov for en mer effektiv selskapsstruktur, som gjør at nettleien til kundene kan holdes så lav som mulig. Det registrerer jeg at hele komiteen er enig i. Kristelig Folkeparti deler imidlertid regjeringspartienes syn om at det er lite realistisk å kunne legge fram en melding om dette i løpet av vårsesjonen 2013.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-03-21:
Det er sagt i dag at forsøket med lokal forvaltning av snøscooterløyper er positivt. Dette må oppfattes som at målene ble oppnådd. Slik ble det ikke. Første delmål med forsøket var å få mindre motorferdsel og ulovlig kjøring i utmark. Slik ble det heller ikke. Det ble mer trafikk og støy og kjøring inn og ut av løypenettet. Slik Venstre ser det, ble målet dermed ikke oppnådd. Hvis man mener at mer motorferdsel i utmark er positivt, bør man si det rett ut. I Vinje og Stor-Elvdal var det bare innenbygdsboende medlemmer i scooterklubbene som fikk tilgang til løypene. Forsøket ga dermed ingen erfaringer med hva det vil si å legge ut åpne rekreasjonsløyper i befolkningstette områder i Sør-Norge, heller ikke med det å legge ut rekreasjonsløyper som strekker seg over flere kommuner. Det kan stilles spørsmål ved om muligheten til å diskriminere utenbygdsboende i fremtiden vil holde i et internasjonalt lovverk. Forsøket viste at kjøreomfanget økte som følge av nye kjøreformål. Slik sett kan man gå ut fra at det å åpne for rekreasjonskjøring i hele Kommune-Norge vil føre til vesentlig mer kjøring i utmark enn det som er tilfellet i dag. Det sies at kjøring på snø og is ikke medfører varige skader på naturen utover støyplagene. Men da tar man ikke inn over seg skadene på vegetasjon og dyreliv. Ingen motor er uten eksos, støy og klimagasser. Hva med de negative helsekonsekvensene av ytterligere å motorisere friluftslivet for en befolkning som blir stadig mer inaktiv? Og – ikke minst: Ro og stillhet er en kvalitet for norsk natur og det fysisk aktive friluftslivet. Et stort flertall i Norge, faktisk 67 pst., vil bevare dette – som også representanten fra SV sa. Det viser årlige undersøkelser. Venstre vil ikke bifalle forslagene fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-03-21:
Venstre slutter seg i hovedsak til innleggene fra de andre forslagstillerne, men vi vil knytte et par kommentarer til forslaget. Det er fra Venstres side svært viktig å ha brukerne til stede når store vedtak skal fattes, for å få best mulige vedtak, spesielt med tanke på å ivareta både brukernes interesser og samfunnets interesser. Brukerne har en viktig røst når store kostnader skal fordeles og vedtak om store investeringer fattes. Dette er nevnt av flere. Når det gjelder en nettmelding, er det fra Venstres side viktig å presisere at denne skal gjelde de overordnede føringene på nettpolitikken og ikke en detaljplan for alle linjene som skal bygges, med trasévalg og konsesjoner. Overordnede planer er viktige, slik at Stortinget får diskutert politikken, samtidig som detaljene fortsatt skal ligge på forvaltningen og regjeringens bord. Til slutt vil jeg bare nevne at ved fordeling av kostnadene for et sentralnett er det to elementer som det må tas høyde for. For det første er industrien i en internasjonal konkurransesituasjon og store nye kostnader vil forverre denne situasjonen. De må selvfølgelig ta en andel, men tåleevnen må vektlegges. For det andre gjelder dette også kraftprodusentene. Etter at vi har inngått avtale om et felles grønt sertifikatmarked med Sverige, og vindkraft allerede har dårligere avskrivningsregler enn i Sverige, vil større kostnader gjøre at norske prosjekter har dårligere konkurransevilkår enn de svenske, og en større andel havner nettopp der. Dette er ikke heldig.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-03-21:
Mye er sagt allerede, så jeg skal være veldig kort. Nye oppgaver, klimaendringer og høyere kvalitetskrav gjør at Venstre mener vi er nødt til å se på om dagens nettstruktur er optimal, som flere har vært inne på. Bare innføringen av automatiske strømmålere og kostnader og kompetanse for å få på plass disse, gjør at bransjen er nødt til å tenke nytt. I merknadene kan vi lese at komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er kjent med at statsråden i lang tid har oppfordret nettselskapene og deres eiere til å vurdere om dagens selskapsstruktur er hensiktsmessig. Venstre mener at å oppfordre ikke lenger er tilstrekkelig, og mener vi også må se på forskjellige økonomiske virkemidler for å få dette på plass. Utover dette slutter jeg meg i hovedsak til de andre forslagsstillerne, og støtter mindretallets forslag.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
No presenterte eg i innlegget mitt hovudtrekka i det vi tenkjer å sende på høyring, det har eg òg presentert for offentlegheita tidlegare. Kort tid etter påske vil vi sende ut eit høyringsbrev som meir i detalj går igjennom det rammeverket vi foreslår. Der vil vi òg ta opp korleis vi skal setje det ut i livet. Så vil det bli ein høyringsrunde der motførestellingar, spørsmål og uklarheiter kan reisast, noko som er poenget med ein høyringsrunde. Etter det vil vi kome tilbake med ein endeleg presentasjon av forslaget.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Eg har lese NINA-rapporten som summerte opp dette forsøket, og som eg nemnde i mitt innlegg, har eg òg møtt representantar frå om lag halvparten av dei kommunane som har delteke i forsøket. Eg føler at eg kjenner ganske godt til det. Det forsøket har nokre klart positive oppsummeringar, men vi ser også nokre betydelege utfordringar knytte til forsøka, noko eg eigentleg synest har blitt nyansert belyst gjennom fleire innlegg her. Kanskje aller mest var dei forsøka prega av at ein i for liten grad følgde utviklinga samla sett – det at ein hadde eit samanlikningsgrunnlag før og under forsøka og eit breiare referansebilete av alle kommunar. Det vi no gjennomfører av endringar, vil gje oss eit langt betre grunnlag for å ta stilling samla sett dersom vi er flinke til å følgje opp med følgjeforsking og faktisk skaffar oss ny kunnskap gjennom ho. I tillegg kjem vi til å imøtekome noko som ganske mange kommunar i Noreg er opptekne av i denne saka.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Det er eit etablert løypenett i dei landa. Det er mogleg at Kristeleg Folkeparti kanskje er ueinig i akkurat det punktet, og ikkje ønskjer å etablere dette, men vi meiner det kan vere gode grunnar for å etablere tilførsel til løypenettet som er etablert i dei to landa. Sidan Kristeleg Folkeparti no tydelegvis meiner at det er eit prinsipp som står på spel her, nemleg at kommunane skal få bestemme sjølve, må eg få minne om at Kristeleg Folkeparti styrte Noreg – i hovudsak – i dei åtte åra før 2005 og hadde moglegheit til å forfølgje det prinsippet – viss det er det det dreier seg om. Ein må då spørje: Hadde ein eit anna prinsipp den gongen, eller var det ganske enkelt det at ein ikkje var så interessert i å få gjennomslag for sitt syn? Eg synest kanskje at ein heller skulle ha den tilnærminga til dette – som eg trur mange vil ha – at det faktisk er reelt motstridande omsyn som er nødvendig å balansere. Det er ikkje eit spørsmål om det eine prinsippet opp mot det andre, men å finne balanserte, gode løysingar.