Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-11-26:
La meg begynne med å si takk til saksordføreren og komiteen for godt arbeid. Jeg har lyst til å si at vi har en forvaltningsmodell for hvordan vi forvalter energiressursene og utnyttelsen av dem på en best mulig måte til nytte for oss alle, som har vært veldig robust over tid, som har gitt gode resultater, og som har høstet stor internasjonal anerkjennelse. Helt sentralt i denne forvaltningsmodellen er måten vi fordeler ansvar og oppgaver i forvaltningen av norske energiressurser på, der det er selskapene som har ansvar for å ta de kommersielle beslutningene, og der det er myndighetene som har ansvar for å sikre gode rammer for virksomheten – rammer som legger til rette for både sikker og lønnsom utnyttelse av disse ressursene. Denne modellen har gitt industrien vår stabilitet og forutsigbarhet i snart 50 år, noe som selvfølgelig har vært sentralt for den suksessen norsk petroleumsindustri har blitt. Dette er en modell som har bidratt til betydelig verdiskaping for oss alle, og helt sentralt i dette er den høye utnyttelsesgraden vi har på norsk sokkel, som også representanten Henriksen var inne på. De feltene som er i drift i dag, kommer til å produsere mer enn halvparten av tilstedeværende hydrokarboner, og noen av de toneangivende selskapene på norsk sokkel jobber med mål om å få en gjennomsnittlig utnyttelsesgrad på 60 pst., bl.a. delvis statseide Statoil. At måten Oljedirektoratet er satt opp på, det ansvaret de har, og måten de jobber på, har vært helt sentralt for at vi har fått til så mye som vi har gjort, kan det ikke være tvil om. Samtidig tror jeg, når vi diskuterer denne saken her i dag, at det er grunn til å ha med seg det som også representanten Henriksen var inne på, at denne rapporten analyserer en industri som sto i en helt annen situasjon enn tilfellet er i dag. Så litt mer i detalj om hvordan forvaltningssystemet vårt fungerer. På mange måter bygger forvaltningen av olje- og gassressursene på norsk sokkel på mange av de samme prinsippene som gjelder for all annen, eller i hvert fall det meste av annen, næringsvirksomhet i Norge. Det er ikke staten som utvikler petroleumsressursene. Det er statens rolle å legge til rette for kommersiell og sikker utnyttelse av ressursene på norsk sokkel. Derfor setter myndighetene helhetlige, klare og forutsigbare rammer i form av lover, forskrifter og konsesjoner, som gir rettighetshaverne – altså operatørselskapene – og deres partnere både rettigheter og plikter for den aktiviteten som skal gjennomføres. Det er selskapene, aktørene i næringen, som har mest kunnskap, kompetanse og informasjon både om industrielle spørsmål og ofte om geologi, og dermed også om utfordringer og muligheter som ligger i letefasen, utbyggingsfasen og driftsfasen av feltene. Derfor er det også helt naturlig at det er de som tar beslutninger av operasjonell og kommersiell karakter. Så er det vi fra myndighetenes side som må sette rammer som gjør at oljeselskapene også har egeninteresse av å utnytte våre felles olje- og gassressurser på en måte som er til størst mulig nytte for oss alle. Denne arbeidsfordelingen har vært en helt sentral del av suksessen som norsk sokkel har utviklet seg til å bli. Jeg har lyst til å nevne at i tillegg til forvaltningsmodellen er også bevilgninger til forskning, utvikling og demonstrasjon av ny teknologi – som også representanten Henriksen var inne på – helt sentralt for at vi også i framtiden skal klare å utnytte lønnsomt en størst mulig del av ressursene på norsk sokkel. Jeg er glad for at vi denne uken har fått et bredt flertall i Stortinget for å sikre en betydelig økning i satsingen på petroleumsforskning, en satsing som vil gjøre det mulig å drive både sikrere, mer bærekraftig og også mer lønnsomt. I mange år har forskingsinnsatsen mot økt produksjon fra felt i drift vært viktig. Bare siden 2010 har reservetilveksten fra felt i drift vært på 3,5 milliarder fat. Med en oljepris på dagens nivå er dette ressurser som er verdt i størrelsesordenen 100–200 mrd. kr på fem år. Det er ikke ubetydelig. Jeg mener dette viser at modellen vår fungerer. Det er fortsatt et betydelig potensial for å øke utvinningen i mange av feltene som er i drift, men jeg mener dette viser at vi i hovedsak har en ramme som fungerer godt. Mange har pekt på at man i forbindelse med tildeling skal stille krav til hvor mye av ressursene som skal utnyttes. Når man begynner å produsere på et felt, lærer man utrolig mye både om hvordan teknologien som er valgt, fungerer, og ikke minst om kvaliteten i reservoaret. Jeg har lyst til å være veldig tydelig på at det er de selskapene som viser overfor myndighetene at de har en best mulig gjennomtenkt plan for hvordan man skal maksimere verdiene av eventuelle tilstedeværende ressurser, som tillegges stor vekt når vi gjør våre vurderinger av hvem som skal få tilgang og rett til å produsere disse ressursene. Jeg vil si at i den situasjonen vi står i i dag, som ikke er direkte omtalt av Riksrevisjonen, men som mange av komiteens medlemmer likevel har vært inne på i dag, som også delvis er omtalt i innstillingen, må vi fra myndighetenes side ha forståelse for at store, nye feltutviklinger må det jobbes mer med og brukes mer tid på for å finne lønnsomme måter å bygge ut på. Det må vi ha respekt for. Så mener jeg i likhet med flere av de andre som har hatt innlegg i dag, at når det er snakk om tidskritiske ressurser, ressurser som må investeres innen en gitt tidsperiode, stiller saken seg noe annerledes. Det er ressurser som kan gå tapt hvis ikke investeringen blir tatt innen et gitt tidsrom. Dette kan jeg forsikre representantene og Stortinget om at myndighetene har et betydelig trykk på i disse tider. Det nye flertallet i Stortinget har styrket både Petoro og Oljedirektoratet i de senere årene. Det bidrar selvfølgelig til at vi får utnyttet ressursene bedre også hva gjelder økt utvinning fra felt i drift, som er en prioritert arbeidsoppgave for både Petoro og Oljedirektoratet. Litt om Riksrevisjonens rapport: Jeg har forsøkt å være veldig tydelig på at jeg mener at ansvarsfordelingen mellom selskapene og myndighetene er og har vært helt sentral i den suksesshistorien som vi har utviklet på norsk sokkel. Det har vært prinsipper som har hatt bred støtte i denne sal, og som jeg opplever har bred støtte i Stortinget også i dag. Jeg mener det er viktig at vi tar vare på den klare ansvars- og rollefordelingen vi har på norsk sokkel også i tiden framover. Arbeidet med økt utvinning fra modne områder og felt i drift er et arbeid som også i framtiden vil foregå i skjæringspunktet mellom kommersielle aktører og statlig forvaltning. Jeg mener at storting og regjering har funnet en god balanse mellom å styre gjennom rammer og muligheten til å gripe direkte inn med vilkår og pålegg i enkeltsaker. Jeg vil ta med meg Riksrevisjonens vurderinger og anbefalinger i rapporten i det videre arbeidet med å legge til rette for god og lønnsom forvaltning av alle norske olje- og gassressurser i tiden framover.