trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Jeg tror kanskje kommunalministeren…
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Men du spurte om særskilte tiltakspakker til Sør-Varanger. Jeg tror kanskje kommunal- og moderniseringsministeren vil være den rette.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Først og fremst vil jeg si at jeg deler representanten Breiviks engasjement for et seriøst arbeidsliv. Vi er alle tjent med at vi har et seriøst arbeidsliv som ivaretar arbeidstakernes rettigheter, og som stimulerer bedriftene til å drive seriøst. Allmenngjøring er ett av de virkemidlene som finnes. I dag er det åtte – om jeg husker riktig – allmenngjøringsavtaler som skal sikre denne typen problemstillinger. Så allmenngjøring er ett område og kampen mot arbeidslivskriminalitet er et annet område som regjeringen er opptatt av, nettopp for å sikre et seriøst arbeidsliv. Der har vi en egen strategi. Vi samarbeider tett på tvers av departementene og med partene som er berørt, for å unngå dette. Så har det vært en dom, som representanten viser til, som nylig ble avsagt. Angående spørsmålene som representanten tar opp: Langset-dommen er én ting. Det er også en sak som nå pågår i ESA, om tilstøtende problemstillinger – det er ikke avklart ennå hvordan den saken kommer til å lande – hvor man prøver en høyesterettsdom i ESA. Også dette med allmenngjøring, lønn mellom oppdrag og den typen problemstillinger er noe som diskuteres mellom partene, ikke minst. Departementet er i dialog med partene om denne typen problemstillinger. Vi følger dette arbeidet tett. I høst tok vi et initiativ overfor partene til å diskutere dette nærmere, og jeg kan love representanten Breivik at dette følger vi nøye med på, og vi vil også eventuelt komme tilbake til videre oppfølging av det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Her må jeg bare erkjenne og vedgå at jeg ikke kjenner detaljene i direktivet, men representanten har helt rett i at vi ønsker en aktiv europapolitikk. Vi er opptatt av å ha åpne markeder og fri flyt av arbeidskraft mellom landene. Jeg må nesten komme tilbake igjen til Stortinget med et mer fyllestgjørende svar på hvordan vi skal følge opp det direktivet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Som jeg nevnte så vidt i mitt svar til representanten Rotevatn, er det nå prosesser i Brussel som går på dette med å betale reise, kost og losji for utenlandske arbeidstakere. Hvilke avtaler som inngås mellom arbeidstakere og arbeidsgivere, er i utgangspunktet et spørsmål for arbeidstaker- og arbeidsgiversiden. Det er partene selv som avgjør hva som skal være de ulike tariffbestemmelsene. Så må jeg si på generelt grunnlag at denne regjeringen er for både EU og EØS-avtalen. Vi er opptatt av de mulighetene som EØS-avtalen gir oss, ikke minst de mulighetene EØS-avtalen gir norske bedrifter til å få adgang til europeiske markeder, men også av de mulighetene det gir arbeidstakere innenfor EØS-området til å ferdes fritt mellom landene for å ta oppdrag der hvor det måtte være ledige konjunkturer. Nå har det vært en situasjon hvor arbeidstakere har kommet til Norge fordi her har det vært vekst. Bare i den byen vi nå er i, er utviklingen den at det store flertallet av dem som kommer til byen, er arbeidsinnvandrere, og det mener vi er positivt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
I stortingsmeldingen om kommunereformen foreslo regjeringen at finansieringen og forvaltningen av tiltaket varig tilrettelagt arbeid, VTA, og varig tilrettelagt arbeid i ordinære bedrifter, VTO, utredes nærmere med sikte på overføring til kommunene. Meldingen ble behandlet i Stortinget 9. juni 2015. I innstillingen skriver komiteens flertall at «ansvaret for hjelpemidler og varig tilrettelagte arbeidsplasser allerede delvis er et kommunalt ansvar, og brukerne trenger et helhetlig tilbud. Målet er å gjennom utredningene finne en naturlig balanse mellom statlig ansvar og kommunalt ansvar. Hensynet til brukerne skal stå i fokus for den løsningen som blir valgt». Før Arbeids- og sosialdepartementet vurderer saken videre, ønsker jeg å prøve ut endringer i ansvarsfordelingen mellom stat og kommune gjennom et forsøk i et mindre antall kommuner. Forsøkskommunene vil bli gitt et større ansvar for oppgaver og tiltak knyttet til den aktuelle målgruppen. Formålet er å høste mer informasjon og kunnskap om fordeler og ulemper ved en overføring og om en overføring av hele ansvaret for tiltaket til kommunene kan føre til et forbedret tilbud til målgruppen. Forbedringspotensialet ved en overføring til kommunene kan ligge i kommunenes nærhet til brukerne, lokalt arbeidsliv og muligheten for bedre samordning mellom varig tilrettelagt arbeid og andre kommunale tjenester. Det er vanskelig å vurdere i hvilken grad potensialet kan realiseres, uten å prøve ut dette i praksis først. Det er ennå for tidlig å si noe om den konkrete utformingen og varigheten av forsøket. Siktemålet er at vi gjennom forsøket skal samle erfaringer som kan bidra til et godt grunnlag for en vurdering av hvor ansvaret bør ligge i framtiden.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Oppgavemeldingen og de vedtakene som ble fattet, ble fattet før min tid. Men jeg har registrert at det har vært en del uro knyttet til akkurat dette spørsmålet, og det er bakgrunnen for at jeg har tenkt at før vi konkluderer om den endelige oppgavefordelingen, er det fornuftig å ha forsøk med det først. For min del er jeg opptatt av å finne den fordelingen som på best måte gir et godt tilbud til brukerne. Jeg har selv hatt ansvaret for denne typen bedrifter da jeg var sosialbyråd i Oslo, og har sett hvor viktig tilbudet er, men også hvor ulike tilbudene kan være. Når det gjelder beslutningen om å ha et forsøk først, har jeg vært i møte med de bedriftene det gjelder, og de er veldig godt fornøyd med den beslutningen. Hvordan forsøket skal prøves ut, får vi komme tilbake til. Vi kommer til å sende ut et høringsnotat om det senere. Målet er at man skal ha et godt tilbud til de brukerne det gjelder.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Til spørsmålet om hvilken dialog jeg har hatt i forbindelse med forsøkene: Vi har ikke hatt noen dialog ennå, rett og slett fordi beslutningen om at vi skal ha forsøk, akkurat er tatt. Vi kommer til å sende ut et høringsnotat før sommeren. Da vil også alle som er opptatt av denne problemstillingen, få anledning til å ytre seg i den høringen. Så får vi komme tilbake igjen til hvordan disse forsøkene skal være. Det skal ikke være noen som helst tvil om at regjeringen er opptatt av å ivareta denne gruppens behov for aktivitet og arbeid, og så får vi se hvordan forsøket skal utformes. Da skal vi naturligvis gjøre det også i dialog med brukergruppene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Funksjonshemmedes yrkesdeltakelse har vært på omtrent samme nivå de siste 13–14 årene. Eventuelle variasjoner i den refererte undersøkelsen er stort sett innenfor feilmarginene for utvalgsusikkerhet. Det er derfor vanskelig å fastslå at det har vært en nedadgående trend. Lavkonjunkturer viser seg ofte å være særlig krevende for utsatte grupper. De konkurrerer om arbeidsplasser med et økende antall ledige. Et av regjeringens viktigste mål er at flest mulig skal få mulighet til å bruke sine ressurser i arbeidslivet. I regjeringens politiske plattform står det at vi vil legge bedre til rette for funksjonshemmede i arbeidslivet. Regjeringen har derfor videreført og styrket innsatsen i Jobbstrategi for personer med nedsatt funksjonsevne. Jeg følger gjennomføringen løpende gjennom rapportering fra Arbeids- og velferdsdirektoratet. Implementeringen av jobbstrategien ble evaluert i 2013. Dette er også omtalt i statsbudsjettet for 2015. Fra 1. januar 2015 ble målgruppen for jobbstrategien utvidet til alle mottakere av arbeidsavklaringspenger under 30 år. Flere av virkemidlene som støtter opp om strategien, er styrket og forbedret. Regjeringen vektlegger at utviklingen av arbeidsmarkedspolitikken skal være kunnskapsbasert. Regjeringen la i 2014 fram Prop. 39 L for 2014–2015 for Stortinget med forslag til videreutvikling av virkemidler som også inngår i jobbstrategien. På bakgrunn av ulike evalueringer ble det bl.a. foreslått å øke bruken av lønnstilskudd. I tillegg ble det gitt utvidet adgang til midlertidig ansettelse. Samtidig ble tilretteleggingsgarantien erstattet med en ny tilretteleggings- og oppfølgingsavtale fra 1. januar 2016. Den skal gi større trygghet og forutsigbarhet for arbeidssøker og arbeidsgiver. Bevilgningen til ordningen med funksjonsassistanse i arbeidslivet er styrket. Antall brukere har økt til 202 deltakere per januar 2016. Dette er ordninger som vil bedre sjansen til å komme i arbeid for jobbstrategiens målgruppe. Regjeringen tar sikte på, som representanten helt sikkert vet, å legge fram en melding om Nav våren 2016 – om ikke så lenge – der forslagene fra ekspertgruppen som har gjennomgått arbeids- og velferdsforvaltningen, vil bli vurdert.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Jeg vil avvise antydninger om at regjeringen tar lett på dette. Det gjør vi overhodet ikke, og det skal vi heller ikke gjøre. Dette er et særdeles viktig arbeid. Jeg tror også det er tverrpolitisk enighet om at dette arbeidet er viktig. Som jeg nevnte i mitt hovedsvar, har denne regjeringen iverksatt en rekke tiltak for å bedre de funksjonshemmedes situasjon på arbeidsmarkedet og for å redusere arbeidsgiveres terskel for å ansette. Som jeg nevnte i hovedinnlegget mitt: Jobbstrategien er styrket, lønnstilskudd har økt, det er åpnet opp for å ansette midlertidig for å senke terskelen inn, og vi har økt bevilgningen til funksjonsassistanse i arbeidslivet. IA-avtalen er nylig reforhandlet, hvor delmål nr. 2 handler om funksjonshemmedes adgang til arbeidslivet. Vi har nå invitert partene i arbeidslivet til en idédugnad om hvordan vi kan sørge for flere arbeidsplasser til bl.a. flyktningene som nå kommer, som representanten Lundteigen var innom. Først og fremst er det viktig nå at arbeidsgiverne åpner dørene inn, og vi skal selvfølgelig hjelpe til med å ansette.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Her var det flere elementer i dette spørsmålet. Når det gjelder samarbeid, er det mye samarbeid med de funksjonshemmedes organisasjoner, formelt også. Det skal det også være. Til evaluering vil jeg igjen si at jobbstrategien ble evaluert av SINTEF i løpet av 2013. Den er også offentlig. Evalueringen handlet om iverksettingen av jobbstrategien, og den ble publisert også i 2014. Så det foretas en rekke evalueringer som er offentlig kjent, og som er omtalt i regjeringens dokumenter. Jeg er helt enig med representanten Lundteigen i at politikken skal være kunnskapsbasert. Det viktigste er at vi iverksetter tiltak som virker. Det må være det viktigste av alt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Tiltaket «Varig tilrettelagt arbeid» er en viktig del av den samlede arbeidsmarkedspolitikken og er regulert gjennom forskrift om arbeidsmarkedstiltak. I den forstand er VTA et arbeidsmarkedstiltak. Som hovedregel har arbeidsmarkedstiltakene som mål å bringe deltakerne tilbake til det ordinære arbeidslivet og ut av trygdesystemet. Dette er tiltak av midlertidig karakter. Varig tilrettelagt arbeid skiller seg ut på flere måter. Målgruppen er personer som mottar eller i nær framtid ventes å få innvilget uføretrygd. Andre arbeidsmarkedstiltak skal være vurdert og funnet å være uaktuelle. Tiltaket har ingen tidsavgrensning. VTA skal bidra til størst mulig normalisering og integrering for utviklingshemmede og andre brukere av tiltaket. Rammene rundt tiltaket må legges slik at de gir forutsetninger for et best mulig tilbud til deltakerne. Hensynet til brukerne er viktigere enn hvor ansvaret ligger. For meg er det et pragmatisk spørsmål om det er stat eller kommune som skal ha ansvaret for VTA. At staten har ansvaret for andre arbeidsmarkedstiltak, er ikke i seg selv et avgjørende argument for at hovedansvaret for VTA nødvendigvis må ligge i den statlige delen av Nav. Det er allerede slik at kommunene eier tiltaksarrangørene og har et betydelig delansvar for gjennomføringen og for finansieringen av VTA. Jeg mener det finnes gode argumenter for en overføring til kommunene og også argument for at staten fortsatt skal ha hovedansvaret. Min vurdering er at det er for tidlig å konkludere på dette nå. Som jeg nevnte i et tidligere svar her i dag, har jeg bedt mitt departement om å starte planleggingen av et forsøk der noen kommuner får økt ansvar for VTA, og gjennom forsøket skal vi samle erfaringer som kan bidra til et godt grunnlag for hvor ansvaret bør ligge i framtiden.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Jeg har også hatt gleden av å besøke mange av de bedriftene som vi her snakker om, som eier. Oslo kommune er hel- eller deleier i ti kommunale aksjeselskaper og i et kommunalt foretak. Jeg hadde gleden av å besøke alle, og jeg er helt enig med representanten Andersen i at der er det både arbeidsglede og sykefraværstall som vi andre kan misunne dem. I forsøkene som vi nå legger opp til, og som vi vil sende ut på høring, vil vi ha arbeid og aktivitet i fokus. Det er viktige rammer for de forsøkene vi ønsker å gjennomføre. Det er også viktig å se om man gjennom disse forsøkene kan klare å få til bedre kommunale tjenester for tilgrensede tilbud. Jeg mener, som jeg sa i mitt første svar, at det viktigste nå er å sørge for at vi får et godt tilbud til brukerne. Om det skal tilligge stat eller kommune, mener jeg ikke er et avgjørende spørsmål. Det avgjørende er: Hvilket nivå er det som klarer å tilby best mulig tjenester? Nå sender vi ut et forslag på høring, og så vil man ha vanlige prosesser etter det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Jeg må si jeg er litt overrasket over mistilliten til kommunenes evne til å ivareta dette ansvaret. Jeg er også litt overrasket over redselen for å prøve ut modeller for hvordan man kan gjøre dette på en bedre måte. Jeg er helt overbevist om at kommunene vil være i stand til å gjøre dette, og jeg er også sikker på at tilbudet kommer til å være bra. Det vi nå sier, er at vi ønsker å prøve det ut i noen kommuner først, det er det vi ønsker å gjøre. Innholdet i forsøket må vi komme tilbake til, vi er ikke kommet dit i prosessen. Det første vi gjorde, var å si at vi skal ha forsøk, og så må vi komme tilbake til hvordan høringsnotatet skal utformes. Jeg er naturligvis opptatt av at det skal være god dialog med brukerorganisasjonene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Frivillige organisasjoner innen kultur, idrett og kunst står for de viktigste fritidsaktivitetene for barn og unge. Deltakelse i frivilligheten åpner for opplevelser, mestring, vennskap og tilhørighet. Barn og ungdom med nedsatt funksjonsevne deltar mindre i sosiale aktiviteter enn sine jevnaldrende. Regjeringen er opptatt av at alle barn og unge får gode muligheter til deltakelse, opplevelser og aktiviteter i frivilligheten og i idretten. Det overordnede målet for idrettspolitikken er idrett og fysisk aktivitet for alle. Det offentlige skal bidra med rammebetingelser som gjør at idretten kan lykkes i sitt arbeid med å gi personer med nedsatt funksjonsevne et godt aktivitetstilbud. Det er et mål for norsk idrett å gi funksjonsfriske og personer med nedsatt funksjonsevne et likeverdig aktivitetstilbud og idrettslige utviklingsmuligheter på alle nivåer. Det gjenstår fremdeles mye arbeid før dette målet er nådd. I tilskuddet til Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité for 2015 styrket derfor regjeringen satsingen på idrett for personer med nedsatt funksjonsevne med 20 mill. kr. For 2016 ble satsingen styrket med ytterligere 4 mill. kr. Også gjennom anleggspolitikken ønsker vi å legge til rette for idrett for personer med nedsatt funksjonsevne. I Kulturdepartementets bestemmelser om tilskudd til anlegg for idrett og fysisk aktivitet inngår det krav til universell utforming. Et idrettsanlegg skal kunne brukes av alle, inkludert utøvere, publikum, trenere og personer i andre roller, som f.eks. speaker eller banepersonell. Alle skal ha adgang til alle aktivitetsflater, klubblokaler, møterom og publikums- og serviceområder. Også mange bibliotek og museer har arbeidet målrettet med universell utforming gjennom mange år. Den norske kirke har i sin plan for trosopplæring gjort tydelig Kirkens ansvar for å legge til rette for barn og ungdoms likeverdige deltakelse i trosopplæring uavhengig av funksjonsevne. Alle barn og unge, uavhengig av funksjonsevne og behov for bistand, har en selvsagt rett til å delta i Kirkens trosopplæring. Frivillig aktivitet er viktig for barn og unge. Midler fra herreløs arv tilfaller frivillige organisasjoner som arbeider for barn og unge, og regjeringen ønsker å prioritere arbeid for barn og unge med nedsatt funksjonsevne i denne ordningen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Når det gjelder spørsmål om effekten av de ulike ordningene, sitter ikke jeg med detaljkunnskap om det. Så jeg tror nok at det ville være bedre om man stiller et skriftlig spørsmål til kulturministeren for å få en mer presis redegjørelse om effekten av tilskuddsordningen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Det er ingen tvil om at det er mange barrierer for deltakelse i samfunnet i dag, både økonomiske og sosiale og også det som går på tilrettelegging. Jeg er glad for at representanten trekker inn kommunene, for det er ingen tvil om at kommunene har et særskilt stort ansvar når det gjelder å tilrettelegge, ikke bare for fysisk aktivitet i idretten, men også gjennom aktivitet i skolegården og i kultur- og fritidslivet i det hele tatt. Regjeringen har en årlig politisk rundebordskonferanse med paraplyorganisasjonene til de funksjonshemmedes organisasjoner. I år skal den riktignok være om arbeid, men det er jo naturlig at man tar opp i dialogen med KS hvordan kommunene kan bli bedre tilretteleggere for barn og unges deltakelse i aktiviteter lokalt.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
I Politisk kvarter måndag dreiv statsråden med favorittaktiviteten til regjeringa: å klage på Arbeidarpartiet for å sleppe å snakke om eigen politikk. Vi er visst passive og forstår ikkje dei langsiktige utfordringane i sysselsetjingspolitikken. Vel, ein skal som kjent vere forsiktig med å kaste stein når ein sit i glashus. I Arbeidarpartiet ser vi samanhengen mellom det kortsiktige og det langsiktige, og at ein her må fokusere på begge delar og handle deretter. Dessverre er regjeringa avslørt ved at dei ikkje forstår det. I to år har statsministeren reist rundt som ei slags trøystande mor utan meir å tilby dei arbeidslause enn ein klapp på skuldra med ei forsikring om at ein følgjer situasjonen nøye. Den såkalla tiltakspakka er for lengst avkledd, og dei arbeidslause på Vestlandet har grunn til å føle seg lurte. Noreg kan no nå den høgaste arbeidsløysa nokon gong målt, utan at det har vorte sett i verk nødvendige tiltak – korkje på kort eller lang sikt. Er arbeidsministeren verkeleg komfortabel med det som kjem til å stå i historiebøkene om innsatsen til regjeringa?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
«Før stortingsvalet lova Høgre og Framstegspartiet krig mot veksten i byråkratiet. Gjer ein opp status etter to og eit halvt år med Høgre–Framstegspartiet-regjering, er det tydeleg at den krigen aldri vart noko av. Det er sett ny norsk rekord i talet på tilsette i departement og direktorat, med over 1 500 nye statsbyråkratar sidan regjeringsskiftet i 2013. Kor mange av desse er menneske med funksjonsnedsettingar?»
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
Svaret var i og for seg greitt, men det var noko unnvikande på det konkrete eg spurde om, særleg når vi veit at talet på ikkje sysselsette funksjonshemma som ønskjer arbeid, ligg stabilt på rundt 27 pst. Det er eit tverrpolitisk mål, som statsråden også tek opp, at fleire av desse skal kome i arbeid, ikkje berre fordi arbeid betrar levekåra for den enkelte, men også fordi funksjonshemma si deltaking i arbeidslivet vil bidra til at samfunnet og bedriftene kan utnytte den kompetansen og arbeidskrafta som desse representerer. Er statsråden fornøgd med at trass i den relativt store byråkrativeksten har ein ikkje lykkast, slik eg forstår statsråden, i nemneverdig grad med å tilsetje fleire med nedsett funksjonsevne?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
Eg synest statsråden godt kunne vere litt meir ambisiøs og konkret i si tilnærming til spørsmålet. Det er eit krav frå dei funksjonshemma sine organisasjonar at regjeringa må vurdere nye verkemiddel for å få arbeidsgjevarar, både offentlege og private, til å tilsetje fleire funksjonshemma arbeidstakarar. No er det ikkje alt her som denne statsråden er konstitusjonelt ansvarleg for, men FFO ber f.eks. regjeringa om å talfeste eit mål om å få 10 000 fleire funksjonshemma i arbeid dei neste åra. Dei føreslår bl.a. å opprette øyremerkte stillingar for funksjonshemma som er kvalifiserte for jobben. I tillegg anbefaler dei regjeringa å vurdere å påleggje offentlege etatar å tilsetje fleire frå målgruppa. Her har regjeringa ei moglegheit til å snu ein uønskt vekst i statsbyråkratiet til noko positivt. Vil statsråden gripe den moglegheita? Og korleis vil han eventuelt følgje det opp i departementa?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-04-06:
Utfordringene som vi ser nå, er veldig geografisk betinget. Det er særlig Sør- og Vestlandet som er rammet, andre områder opplever faktisk mangel på arbeidskraft, og i hvert fall nedgang i arbeidsledigheten. Det er for så vidt positivt, men det betyr at de politiske virkemidlene må målrettes. Samtidig har arbeidsministeren helt rett i at det er en langsiktig jobb som må gjøres. Der er det langsiktige virkemidler som hjelper, og der er vi godt i gang. For å avhjelpe den økte ledigheten vi har nå, trengs det konkrete og målrettede tiltak i de regionene. Jeg vil utfordre statsråden på en spesiell gruppe, og det er ungdom. For ungdom mellom 18 og 24 år var ledigheten siste kvartal 2015 8,8 pst. Siste kvartal 2010, under finanskrisen, var den 8,5 pst. Ungdomsledigheten er høyere nå enn den var i under finanskrisen. Det er et særdeles farlig tegn fordi unge som burde vært f.eks. lærling eller kommet seg ut i jobb, ender i stedet hos Nav. Vil statsråden komme med noe i revidert nasjonalbudsjett, som jo er rett rundt hjørnet, for å styrke innsatsen for denne gruppen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-06:
Ved økende ledighet er det ungdom som rammes hardest, og de som avbryter videregående skole, rammes aller hardest. Hele 10 000 av vårt ungdomskull på 60 000 deltar ikke på tiltak. Nav har et ansvar for å bistå dem i å få arbeid, men mye fungerer ikke. Riksrevisjonsrapporten som nettopp kom, viser at oppfølging av ungdom utenfor opplæring og arbeid er svært dårlig. Det er alvor, og det blir verre. Det trengs flere arbeidsplasser for disse ungdommene. Det trengs flere arbeidsplasser i privat og i offentlig virksomhet for denne mest sårbare gruppen. I et grovt anslag vil jeg si at det trengs minst 5 000 nye plasser med tidsbestemt lønnstilskudd. Det er nødvendig fordi de ungdomsteamene vi har, ikke greier å få gjort en god jobb hvis det ikke er arbeidsgivere som tar imot denne sårbare ungdommen. Mitt spørsmål er: Hva er argumentene imot en slik satsing?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-06:
Det er til arbeidsministeren. Full sysselsetting krever politisk styring, og nå får vi stadig sterkere uvær med økende ledighet både fra utlandet og ut fra norske forhold. Det ligger da i kortene at en må ha en sterkere politisk styring for å sikre mantraet «full sysselsetting», dvs. sterkere politisk styring innenfor nasjonalstaten Norge for å gi trygghet, sikre jambyrdighet mellom folk, fordele byrdene – vi står overfor det. Reisende arbeidere har en stor ulempe og en stor kostnad i forbindelse med sin arbeidssituasjon. Det har hittil vært dekket opp på en god måte. Nå står vi i en situasjon hvor arbeidsgivere har krevd betydelig lønnsnedgang for reisende arbeidere. Hva er regjeringas holdning til et slikt krav? Er det greit?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-06:
«Den rød-grønne regjeringa la fram en jobbstrategi med nye tiltak og virkemidler i statsbudsjettet for 2012. Strategien blei utvikla i nært samarbeid med partene i arbeidslivet og de funksjonshemmedes organisasjoner. I aldersgruppen 15–66 år var bare 43 pst. av de funksjonshemmede i arbeid i 2. kvartal 2015. Andelen er fallende og mer enn 30 prosentpoeng lavere enn befolkninga samlet. Hva gjør statsråden for å følge opp jobbstrategien, og når skal det legges fram resultater og evaluering av virkemidlene?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-06:
Jeg er litt foruroliget over den tilfredshet som statsråden gir i svaret sitt, og hele måten det svares på. Det er blant de funksjonshemmede som ikke var i arbeid i andre kvartal 2015, om lag 27 pst. som ønsker å komme i arbeid. Vi vet at når de funksjonshemmede kommer i arbeid, om lag halveres antallet som trenger stønad. Vi vet at hele yrkesdeltakelsen er grunnmuren i vårt velferdssamfunn. Vi vet at yrkesdeltakelsen går ned som følge av lavere yrkesdeltakelse blant flyktninger og arbeidsinnvandrere. Det er meget alvorlig det som skjer i det norske samfunnet. Vi vet at de funksjonshemmede er blant de svakeste i arbeidslivet. Vil det ikke da være naturlig å øke ordninga med tidsubestemt lønnstilskudd dramatisk for å gi mulighet til disse menneskene vi her snakker om?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-06:
Statsråden avviser at en tar lett på det, men en ønsker ikke å svare på om en skal legge fram en evaluering av hvordan det som er spesifikt knyttet til de funksjonshemmedes situasjon, fungerer. Det er mange fine formuleringer. Siden jeg er medlem av kontroll- og konstitusjonskomiteen, er jeg lei av fine formuleringer. Jeg håper det er et diplomatisk uttrykk. Jeg er lei av fine formuleringer, og jeg er opptatt av at vi skal se hvordan ting fungerer i praksis. Jeg er veldig overrasket over at ikke statsråden vil samarbeide nært med de ideelle organisasjonene, altså de funksjonshemmedes organisasjoner, på dette området. I alle sammenhenger snakkes det om at de funksjonshemmedes organisasjoner er en ressurs, og det er helt sant, men da må den øverste myndigheten, nemlig statsråden i dette tilfellet, trekke dem med seg. Vil statsråden snarest trekke de funksjonshemmedes organisasjoner med seg, få fram hva som er situasjonen, og diskutere nødvendige nye virkemidler?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-06:
Arbeidsløshet er tungt både for den enkelte og for lokalsamfunnene som rammes av konkurs og nedbemanning. Rett før jul kom meldingen om at Sydvaranger Gruve i Kirkenes var konkurs, og at nærmere 400 arbeidsfolk mistet jobben. I et samfunn på 10 000 innbyggere rammes omtrent 1 500 innbyggere direkte eller indirekte. Sør-Varanger kan virkelig trenge et løft fra statlige muskler i en så krevende situasjon. Og vi vet at omstillingsmidler og tiltakspakker tidligere er brukt, av tidligere regjering i hvert fall, i lignende situasjoner. Jeg lurer på: På hvilken måte kan, og vil, regjeringen bistå lokalsamfunn som Sør-Varanger, som rammes hardt av konkurs og nedbemanning og opplever stor grad av arbeidsløshet i dag?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-06:
Spørsmålet var til arbeidsministeren fordi det omhandler arbeidsløshet – altså Sør-Varanger kommune i forhold til den høye graden av arbeidsløse i kommunen i dag.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-06:
Jeg oppfordrer den som tror den har det beste svaret fra regjeringen, til å svare.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-06:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Hva gjør regjeringen for å sikre at alle elever i skolen skal få en likeverdig opplæring, hvor alle elevene får ta del i elevfellesskapet, hvor alle elevene inngår i statistikken som skal være styrende for norsk skoleutvikling, hvor alle elever har lærebøker, hvor også elevene som har størst behov for seksualundervisning, får slik opplæring?»
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-06:
Den 25. februar i år omtalte Aftenposten en sak om en dansk undersøkelse som viser at 6 av 10 ungdommer som har begått seksuelle overgrep mot andre barn, går på spesialskole eller i spesialklasse. Og i en kommentar i den saken hevder Norsk Forbund for Utviklingshemmede, NFU, at elever med utviklingshemning stort sett ikke får seksualundervisning på skolen. Seksualundervisning er viktig både for å bli trygg på egen seksualitet og for å lære å sette sine egne grenser, men også for å lære om seksuelt mangfold og å respektere andres grenser. Hvilke tanker gjør statsråden seg om påstanden om at mennesker med utviklingshemning ikke får seksualundervisning i skolen i dag, og hva vil statsråden gjøre for å sikre en bedre seksualundervisning for nettopp den gruppen?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-06:
Statsråden har nevnt en inkluderende skole og tilpasset opplæring. Da er det interessant at professor Eva Simonsen hevder at den såkalte kunnskapsskolen har avløst inkluderingsskolen, og da viser professoren til Kunnskapsdepartementets forslag til ny 5-årig lærerutdanning. Forslaget vekker sterke reaksjoner, bl.a. fordi det legges opp til at framtidens lærere ikke nødvendigvis sikres kunnskap om spesialpedagogikk, og fordi at spesialpedagogikk marginaliseres ved ikke å være et eget fag. Derfor frykter tunge aktører, som professor Simonsen, at man får en skole der rett og slett færre elever passer inn. Derfor er mitt spørsmål: Hvordan vil statsråden sikre – også gjennom en lærerutdanning – en inkluderende skole der alle barn lærer og blir sett?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Jeg takker for det. Det er viktig at den som har det konstitusjonelle ansvaret, også svarer, og bruk av eventuelle omstillingsmidler ligger under Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Det er helt riktig som representanten sier, at Sør-Varanger er rammet hardt etter konkursen. Det var om lag 422 personer som var sysselsatt i gruven, og det får også indirekte virkninger for lokalsamfunnet. Så er det slik at vi ved flere tilfeller har gitt omstillingsmidler, senest til Lierne kommune, som var i en krevende situasjon. Det er veldig konkrete kriterier for å kunne få slik støtte, og de er at minimum 150 sysselsatte mister jobben, og at det utgjør 15 pst. av de ansatte i kommunen. Her er man noe under den grensen. Vi har imidlertid fått en søknad, og vi vil behandle den på grundig og skikkelig vis. Vi er selvsagt innstilt på å forsøke å hjelpe lokalsamfunnet så godt det lar seg gjøre.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
La meg først slå fast at det nå er full fart i kommunereformen. Lokalpolitikere fra alle partier over hele landet jobber godt. De ser at dette ikke går over. De ser at kommunene står overfor noen utfordringer som gjør at det er behov for endring, og at det er nødvendig å bygge sterke velferdskommuner, slik at man kan gi innbyggerne gode tjenester i årene som kommer. Det er lokalpolitikerne som skal ta beslutningen. Det er de som skal ta beslutningen om hvem de ønsker å slå seg sammen med, før Fylkesmannen og Stortinget og regjeringen gjør endelig vedtak. Innbyggerne skal høres, men hvordan innbyggerne skal høres, er det opp til kommunene å velge. De kan gjøre det gjennom folkemøter, de kan velge å gjøre det gjennom såkalte innbyggerundersøkelser, eller de kan gjøre det med folkeavstemninger. Jeg ser av de siste folkeavstemningene – sist i Sunnfjord – at folk svarer ja til å bygge sterke velferdskommuner. Det var vel bare i én kommune, Florø, at det ble nei i folkeavstemningen, så dette er en lokal vurdering. Vi har hatt en åpen prosess når det gjelder hvem som utvikler innbyggerundersøkelsen, og jeg ser ingen problemer med at det er et privat selskap som utarbeider et slikt forslag. Og jeg har full tillit – full tillit! – til at lokalpolitikerne velger den løsningen som de mener er best. Dette er et tilbud til lokalpolitikerne, og jeg har tillit til at de foretar en klok vurdering.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Svaret på spørsmålet er nei.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Jeg kan først bekrefte at det er ulike synspunkter på hvordan man skal høre innbyggerne. Noen kommuner gjør det gjennom folkemøter, andre gjør det gjennom innbyggerundersøkelser, noen gjør det gjennom folkeavstemninger, og noen har også en kombinasjon. Det er også ulike synspunkter mellom de politiske partiene. Senterpartiets tidligere leder, Anne Enger, har advart mot bruk av folkeavstemninger og anbefalt bruk av innbyggerundersøkelser. Dette foregår i full åpenhet – full åpenhet – og jeg har tillit til at lokalpolitikerne foretar en slik vurdering. Jeg har svart på spørsmålet: Jeg ser ingen problemer med at det er et privat selskap som har laget et utkast til hvordan en slik undersøkelse kan se ut.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Jeg kan bekrefte det, men jeg synes allikevel at det er et godt spørsmål, og jeg er veldig glad for Arbeiderpartiets positive holdning til regionreformen. Høyre og Fremskrittspartiet har – som representanten Håheim vet – i utgangspunktet ment at det har vært tilstrekkelig med to forvaltningsnivåer, men når det er et flertall i Stortinget, etter forslag fra Venstre, som ville beholde tre, og vi er blitt bedt om å legge til rette for en regionreform, så gjør vi det. Jeg mener det er fornuftig og riktig å gjennomføre en regionreform. For mye tar for lang tid, fordi vi har en foreldet struktur. Diskusjonen om oppgaver blir litt som diskusjonen om høna og egget, fordi noen fylker sier at de venter på staten, og så sier staten at den vil først se om det blir resultater. La meg minne om at da man gjennomførte den store kommunereformen for 50 år siden, startet man ikke med mange store oppgaver. Man startet med å sette kommunene i stand til å kunne håndtere flere oppgaver, og så kom de etter hvert. Vi har lagt noen konkrete forslag på bordet nå. Jeg ser frem til et godt samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre – også med Arbeiderpartiet – om en struktur for fylkene og regionene for fremtiden.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
La meg først takke for Kristelig Folkepartis konstruktive arbeid med kommunereformen. Det er viktig at det er mange partier som står bak. Kristelig Folkeparti, Venstre og også Arbeiderpartiet har sagt at man ser behovet for større kommuner – Jonas Gahr Støre sa i en tale i går at han heier på dem som nå gjør den gode jobben ute i Kommune-Norge. Når vi ser på hvordan vi kan skape sterke velferdskommuner, må vi også ha et inntektssystem som bygger opp under det. Vi kan ikke ha et inntektssystem som fryser fast en gammel struktur. Inntektssystemet har belønnet dem som har valgt å bli stående alene, og gjort det vanskeligere for dem som har ønsket å gå sammen. Så er det slik at det kan oppstå noen situasjoner som kan være uheldig. Ja vel, da får vi se på det, vi må se hvordan vi kan lette en slik situasjon. Men nå er det viktig at vi får hovedprinsippene på plass, og det har jeg håp om at vi kan få til.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
La meg starte med å si at jeg følger dette veldig tett. Jeg fulgte med på nett-tv fra NRK Sogn og Fjordane mandag kveld og følger med interesse hvordan lokalpolitikere fra alle partier – og jeg har lyst til å si også mange konstruktive fra Senterpartiet – jobber med dette lokalt, fordi man ser behovet, og man er opptatt av hvordan man kan sikre innbyggerne gode tjenester for fremtiden. Det er riktig at det i Sogn og Fjordane ble et klart ja til å gå videre med å skape sterke velferdskommuner i Sogn og Fjordane, i Sunnfjord. Jeg mener at det er bra. Jeg ser at det jobbes godt over hele landet, og jeg tror det bygger på en erkjennelse av at Kommune-Norge står overfor noen utfordringer som ikke går over. Det handler om de mange oppgavene, særlig på velferdsområdet, kommunene har, det handler om hvordan man kan hjelpe de mest sårbare blant oss, og det handler også om at vi nå ser noen økonomiske skyer som gjør at det kan bli mer krevende for kommunene i årene som kommer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Det er faktisk slik at kommunene tar selvstendige beslutninger. Kommunal- og moderniseringsdepartementet har anbefalt innbyggerundersøkelser. Grunnen til at vi gjør det, er at vi mener at det gir lokalpolitikerne det beste beslutningsgrunnlaget når de skal bestemme seg for hvem de eventuelt ønsker å slå seg sammen med. Jeg har full tillit til lokalpolitikerne – om de ønsker å velge en innbyggerundersøkelse, folkeavstemning eller ønsker å høre innbyggerne på annen måte. At innbyggerundersøkelsen og skissen til den ikke er utarbeidet i departementet, tror jeg er en fordel. Jeg tror det er en fordel at de som har kunnskap om hvordan slike innbyggerundersøkelser skal utarbeides, gjør det. Så er det lokalpolitikerne som bestemmer om de ønsker å bruke det eller ikke. For å gjenta det: Jeg har tillit til at de tar kloke beslutninger lokalt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Representanten Fredric Holen Bjørdal er opptatt av antall nyansatte med funksjonsnedsetting i direktorater og departementer siste to år. I denne sammenheng vil jeg først nevne at regjeringen er i ferd med å stadfeste en ny arbeidsgiverstrategi for de statlige virksomhetene. I verdigrunnlaget slås det fast at virksomhetene skal være inkluderende og mangfoldige arbeidsplasser som tar samfunnets kompetanseressurser i bruk. I den delstrategien som omhandler hvilke konkrete krav vi har til virksomhetene, heter det bl.a. at de skal rekruttere bredt og ikke overse kompetanse, de skal utvikle et godt og inkluderende arbeidsmiljø, og de skal styrke innsatsen i IA-arbeidet. Som nevnt i Prop. 1 S vil vi i samarbeid med de statlige virksomhetene starte opp et nytt traineeprogram for personer med nedsatt funksjonsevne i 2016. Dette vil medføre en økt hyppighet i gjennomføringen av disse programmene. Arbeidet med økt mangfold i den statlige arbeidsstyrken må skje innenfor gjeldende regelverk. Ved nyansettelser har arbeidsgiver ikke mulighet til å spørre søkeren om helseopplysninger. Det følger av arbeidsmiljøloven. For å bidra til å realisere målet om større mangfold i den statlige arbeidsgiverpolitikken er det likevel et krav om at arbeidsgivere skal kalle inn minst én kvalifisert søker med nedsatt funksjonsevne til intervju ved alle tilsettinger. For å kunne få en slik økt sjanse for å komme til intervju, blir søkerne oppfordret til å nevne at de har nedsatt funksjonsevne. At en ansatt har nedsatt funksjonsevne, er en sensitiv personopplysning, og personopplysningsloven gir i utgangspunktet ikke rom for arbeidsgiver til å registrere eller lagre slike opplysninger om ansatte. Disse reglene legger begrensninger på mulighetene for datagrunnlaget på dette feltet. I arbeidskraftsundersøkelsen til Statistisk sentralbyrå blir det hvert år trukket et representativt utvalg av alle arbeidstakere som allerede er ansatt i staten. Disse blir spurt anonymt om en mengde variabler. Andelen av de ansatte i staten som har nedsatt funksjonsevne, var i oktober 2015 på omkring 8 pst. Representanten viser til tall for at det er blitt 1 500 nye ansatte i departementer og direktorater siden regjeringsskiftet. Reviderte tall viser at denne økningen er på i underkant av 1 400. Veksten har kommet på prioriterte områder for regjeringen, bl.a. innen kunnskap, samferdsel, helse, politi og beredskap. Regjeringen har som mål at veksten i byråkratiet skal snus. Det skal skje gjennom enklere og mindre byråkratiske prosesser. Dette vil kunne legge grunnlaget for å flytte ressurser fra administrasjon til bedre tjenester.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
Jeg er glad for at også Arbeiderpartiet er engasjert i dette spørsmålet, at det er et tverrpolitisk ønske om at vi ikke skal overse kompetanse – man skal ta kompetansen i bruk, uavhengig av om man har funksjonsnedsettelse eller ikke. Mitt svar var veldig konkret, for vi har ikke anledning til verken å spørre om disse opplysningene eller registrere disse opplysningene. Det er sensitive helseopplysninger, og det vil være ganske overraskende om det er slik at Arbeiderpartiet nå ønsker at vi skal spørre om dette. Vi fastsetter nå en ny arbeidsgiverstrategi, hvor vi har klare mål og klare virkemidler for nettopp å bidra til at staten også skal være en mangfoldig arbeidsgiver. Til slutt: Jeg er glad for at Arbeiderpartiet nå også er opptatt av at vi skal flytte ressurser fra byråkrati til bedre tjenester. Det arbeidet har vi startet. Samtidig er jeg glad for at vi har fått vekst der hvor vi prioriterer vekst, nemlig innenfor universiteter, høyskoler, politi og samferdsel.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-04-06:
La meg først ta tak i at representanten igjen snakker om uønsket byråkrativekst. Det er ønsket at vi skal ha flere politifolk. Det er ønsket at vi skal ha flere forskere ved universiteter og høyskoler. Samtidig iverksetter vi konkrete tiltak for å flytte ressurser fra ren administrasjon til bedre tjenester. Jeg er glad hvis Arbeiderpartiet nå er enig med regjeringen i at det er et viktig mål. Så har vi tydelige ambisjoner om at staten skal være en mangfoldig arbeidsgiver. Jeg tror at staten kan lære mye av private selskaper, bl.a. Telenor, som har gått foran på dette området. Men vi må forholde oss til arbeidsmiljølovens krav, vi kan ikke spørre om sensitive personopplysninger, vi er nødt til å forholde oss til det. Men vi fastsetter nå en ambisiøs arbeidsgiverstrategi med tydelige mål på dette området, og vi iverksetter også et trainee-program, som er et konkret tiltak for nettopp å legge bedre til rette for personer med funksjonsnedsettelse.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-04-06:
Mitt spørsmål går til næringsministeren: Vi har de siste dagene sett mange oppslag knyttet til det som nå kalles Panama Papers, og hvor også en av våre store banker, DNB, som er delvis statseid, har vært en hyppig nevnt institusjon i denne sammenheng. Staten er som kjent deleier i mange selskap, og det er jo ikke det eneste selskapet som nå har vært i fokus, med et klart negativt fortegn, hvor også staten er inne som eier. Jeg nevner Statoil, korrupsjonsanklager i Angola, og Telenor, korrupsjonsanklager i Usbekistan, og Hydro, korrupsjonsanklager i Tadsjikistan. I statens ti prinsipper for god eierstyring står det bl.a., i det andre prinsippet: «Det skal være åpenhet knyttet til statens eierskapsutøvelse og selskapets virksomhet». Og i prinsipp 10 står det: «Selskapet skal arbeide målrettet for å ivareta sitt samfunnsansvar.» Så nevnes det en rekke kriterier, bl.a. spørsmål knyttet til antikorrupsjon og åpenhet, og så kommer det en setning som jeg synes det er viktig å ta med i denne sammenheng: Tradisjonelt har begrepet «samfunnsansvar» vært ment å omfatte forhold som ligger ut over det å overholde lover og regler. Statsråden var selv meget klar i sitt innlegg, da denne meldingen ble behandlet, på at man skal forsterke statens forventninger på disse punktene. Så i lys av dette er det kanskje et opplagt spørsmål: Hvordan mener statsråden at statens intensjon, som vedtatt i nevnte prinsipper for god eierstyring, etterleves i de aktuelle selskapene?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-04-06:
Jeg synes det var mange gode oppfølgingspoenger i det som statsråden nå kom med. Det vi må spørre oss om som deleier, er jo, når vi bruker mye tid og krefter på å si hvilke forventninger vi har til de selskapene vi er inne i, er om historiens svar nå har vært at det som har vært nedfelt på papir, ikke er fulgt opp i praksis, verken i selskapene eller fra staten, som den part man er som eier. Så jeg oppfatter egentlig at statsråden sier at eierstyringen til nå har vært for svak, og at den vil forbedres, og jeg vil gjerne ha en bekreftelse på det.
Monica Mæland (Høyre), 2016-04-06:
Det er riktig som representanten sier, at det er kommet fram en rekke opplysninger, og dessverre om en rekke forhold knyttet til selskaper hvor staten er på eiersiden. Jeg må være veldig ærlig og tydelig og si at jeg skulle ønske at dette var opplysninger som var fremkommet i vår eierdialog med selskapene. For veldig mange av selskapene gjelder dette forhold som går tilbake i tid, og som burde fremkommet på et mye tidligere tidspunkt, faktisk talt for mange år siden. Når nå dette ikke er skjedd, så er jeg glad for at vi får offentlighet rundt dette, fordi det gir oss en anledning både til å gripe fatt i enkeltsaker og til å følge opp det enkelte selskap, finne ut hva som har skjedd, hvordan det har skjedd og hvordan det kunne skje, og også til å se på hvilke konsekvenser dette får for selskapene, men også for vår eierstyring. Vi har – siden jeg tiltrådte – forsterket våre forventninger. Et enstemmig storting har sluttet seg til det samfunnsoppdrag selskapene har, den måten vi forventer at selskapene skal jobbe på. Vi tar dette opp i vår dialog med selskapene, vi har fast dialog gjennom året. Samfunnsansvar er ett av de punktene vi går grundig inn på. I tillegg hadde jeg møte med alle styrelederne i de statlige selskapene, også for to av selskapene som ikke ligger under Nærings- og fiskeridepartementet, for å tydeliggjøre våre forventninger tidlig i perioden, i 2014, og for å utveksle informasjon om hvordan selskapene jobber. Jeg opplevde at det var et godt møte, og at mange av selskapene meldte tilbake at det var viktig å få denne informasjonen og utveksle erfaringer. Jeg har nå innkalt til et nytt møte for igjen å gå igjennom hvordan selskapene har utviklet seg i løpet av to år. Vi har også bedt PwC se på vår lovgivning, sammenlignet med britisk og amerikansk rett, og se på internasjonale selskapers opptreden på dette området for å finne «best practice». Så vi jobber systematisk både knyttet til enkeltselskaper og generelt.
Monica Mæland (Høyre), 2016-04-06:
Ja, arbeidet med samfunnsansvar må være noe mer enn en teoretisk øvelse; det må være praksis for systemer, kulturer, og det må arbeides systematisk fra topp til bunn i ethvert selskap. Så må vi også være tydelige på at dette gjør at vi må se på vår egen eierskapsutøvelse. Vi må også lære av disse sakene.
Monica Mæland (Høyre), 2016-04-06:
Nå skal det sies at for hvert selskap ligger det ulike opplysninger og ulike fakta på bordet. Noen av selskapene avviser blankt at det er brudd både på lover, på regler og på retningslinjer. Slik har ulike selskaper en litt ulik situasjon. Men vi følger det enkelte selskap og er opptatt av å bringe alle fakta på bordet. Det er for tidlig for meg å konkludere med hva dette skal medføre for statens eierstyring, men jeg må være tydelig på at vi også må lære av dette. Dette skulle ikke skjedd, det burde ikke skjedd, og det burde vært i offentligheten for lenge siden.
Monica Mæland (Høyre), 2016-04-06:
Det skulle jeg gjerne ha svart på. Dette er forhold som ligger mange år tilbake. Jeg kan ikke svare på hvilken eierdialog som var på et tidligere tidspunkt. Jeg kan heller ikke svare på hvorfor ikke dette har kommet opp tidligere. Jeg skulle ønsket at det hadde skjedd, jeg skulle ønsket at vi hadde kunnet gripe fatt i dette tidligere. Nå er vi i en situasjon hvor det har kommet opp. Det er jeg glad for, det gir oss en anledning til å kunne jobbe med dette og forhindre at det skjer igjen – og så må vi lære av det.
Monica Mæland (Høyre), 2016-04-06:
Ja, det er helt åpenbart, vi ønsker en høy standard på samfunnsansvarsområdet, ikke bare for selskaper hvor staten sitter på eiersiden, men for alle norske selskaper og personer. Men mitt konstitusjonelle ansvar er knyttet til selskapene, derfor er det dem jeg følger opp. Vi har vært veldig tydelige, og vi har forsterket våre forventninger gjennom eierskapsmeldingen både til åpenhet knyttet til pengestrømmer og til å unngå å plassere penger i land hvor vi ikke har skatteavtaler. Så vi er mer enn tydelige, men min oppfordring går selvsagt til absolutt alle selskaper.
Monica Mæland (Høyre), 2016-04-06:
Det vi kan gjøre, er å gå konkret inn i den enkelte sak, møte selskapene, få redegjørelser fra selskapene. For DNBs vedkommende har jeg bedt om en skriftlig redegjørelse, jeg hadde møte med dem forrige uke. Jeg har også bedt om en skriftlig redegjørelse hvor en rekke nye spørsmål forventes å bli besvart. Så må vi ettergå vår egen eierskapsutøvelse, men også selskapenes jobb på dette området. Vi forholder oss til styrene i selskapene, det er de som skal gjøre denne jobben, og det er de vi må forvente gjør jobben. Så må vi se på om vi skal endre våre rutiner for dette – det er jeg helt åpen for.