trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Premissene for spørsmålet stemmer ikke med virkeligheten. Hvis man ser på hva flertallspartiene har levert i budsjettet for 2016, er det finansiert om lag 2 700 nye plasser over statsbudsjettet med friske midler, altså en økning med flere plasser. Både når vi har tildelt stipendiater, og når vi sammen med samarbeidspartiene har opprettet nye studieplasser, har vi prioritert realfag, teknologi, IKT og lærer- og helsefag. Det er ikke bare fordi ungdomsledigheten må ned, men også fordi det er en viktig prioritering for fremtidens Norge, som representanten peker på. Men det er jo ikke slik at den eneste måten å få andre typer studieplasser på, er at Stortinget vedtar det. Vi har også universiteter og høyskoler i Norge som ønsker seg ansvar, og som må ta det ansvaret. Nå ser jeg at når arbeidsmarkedet endrer seg, må også deres studieportefølje endre seg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
For det første mener jeg at samarbeidspartiene kan være stolte. Men vi kan ikke være fornøyde, for vi er ikke ferdige med det vi har gjort, heller ikke når det gjelder ledigheten. Som sagt, vi må gjøre mer. Det holder ikke bare med tiltakspakker, løft for yrkesfagene, fagskolemeldingen – som kommer nå – eller nye studieplasser. Ved siden av de nye studieplassene som har kommet inn i inneværende års budsjett, finansieres det nesten 3 000 nye studieplasser. Så har også institusjonene et stort ansvar. Jeg mener at det ikke skal være slik at hver gang vi trenger en endring, eller hver gang arbeidsmarkedet endrer seg, skal vi bygge på. Vi må også kreve at universiteter og høyskoler ser på hvilken portefølje de har, og hvordan de kan tilpasse seg det arbeidslivet som er der ute. Det er et ansvar som følger med både den store pengesekken de får fra statskassen og skattebetalerne, og det ansvaret de selv ønsker å ha, og som vi har gitt dem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Utviklingen går veldig, veldig fort. Det er jo egentlig merkelig at det måtte denne regjeringen til og dette flertallet til før man f.eks. fikk koding inn i skolen. Vi har startet med et forsøk med et valgfag, og vårt mål er at det i hvert fall skal bli et valgfag i alle norske skoler. Det var på tide at det skjedde. Jeg mener – som jeg har sagt tidligere – at samarbeidspartiene kan være fornøyde med at vi har prioritert flere studieplasser innenfor MNT-fagene, innenfor IKT-fagene og innenfor realfagene. Det er viktig. Så er det det store spørsmålet: Hva skal vi leve av etter oljen? Jeg må innrømme at jeg av og til synes det høres ut som om – ikke nødvendigvis fra representanten Nybø – vi skal leve bare av noe som er ukjent. Men vi kommer fortsatt til å leve av båter og fisk, av marine og maritime næringer, vi kommer til å leve av norsk industri, vi kommer til å leve av kraft, vi kommer fortsatt til å leve av skog. Og kunnskapssamfunnet dreier seg ikke om at vi skal ha flere akademikere for akademikernes skyld. Det dreier seg om å få enda mer kunnskap inn i alle næringene vi har.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg mener at lærere ikke bare skal ha lærerutdanning, men en faglig fordypning i faget de underviser i. Nesten 20 pst. av dem som underviser i matematikk på grunnskolen, har null fordypning i det de underviser i. Det er gullstandarden i norsk skole. Det var med dette flertallet det kom konkrete virkemidler for å gjøre noe med alle de ufaglærte i skolen, ved at vi sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti innførte et stipend som man kan søke på for å kvalifisere seg, for å rekruttere flere til skolen. Så kan det godt hende vi må gjøre enda mer. Dette er vi i gang med å gjøre noe med. Det er helt riktig at det er noen tomme studieplasser på lærerutdanningen også i år. Det har det også vært tidligere år. Hvis vi sammenlikner med f.eks. 2008, utdanner vi 1 300 flere lærere i dag, med regjeringens høyere opptakskrav. Det er klart at hvis vi hadde senket opptakskravet eller ikke hatt opptakskrav, kunne vi fått flere inn, men det er neppe veien å gå for å rekruttere flere til Norges viktigste yrke.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg mener igjen at det er en fortegnet virkelighetsbeskrivelse. I 2016 finansierer vi 2 700 plasser over statsbudsjettet, altså ekstra plasser som kommer. Av dem er det prioritert IKT, MNT-fag, altså teknologiske fag kan man si på en litt enkel måte, og det gjør vi nettopp fordi dette er viktige fag. I tillegg har vi gjennom Langtidsplan for forskning og høyere utdanning særlig prioritert å styrke fagmiljøene gjennom flere stipendiater og doktorgradsstillinger for å få en satsing på teknologi. Det er også denne regjeringen som har gått i bresjen for å ha en realfagsstrategi, slik at man ikke starter dette arbeidet idet noen begynner på høyere utdanning, men man klarer å få inn realfag fra barnehagen og gjennom hele skoleløpet. Hvis vi skal rekruttere alle disse teknologene, må vi også ha folk som går ut av grunnskolen som er glad i realfag, og som behersker realfag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Svaret på det er ja. I mange år var det ikke slik. I barnehagelærerutdanningen og i lærerutdanningen er det opplagt at de som skal bli fremtidens barnehagelærere og lærere, må få opplæring i nettopp hvordan de oppdager og håndterer barn som har vært utsatt for vold, seksuelle overgrep etc. Det er nå inne i lærerutdanningen. Det er nå også inne i barnehagelærerutdanningen. Det er viktig. I den nye rammeplanen for barnehagene, som nå er ute på høring, tydeliggjøres det ytterligere at barnehagen har et ansvar nettopp for dette. Jeg mener også at vi gjør mye som er viktig i skolen. Helsesøstersatsingen med 668 mill. kr disponibelt for kommunene til å ansette flere helsesøstre er viktig, og kommunene må bruke det på helsesøstre. Det er viktig at de også foretar den prioriteringen. Og nå introduserer vi også livsmestring som et eget temaområde i skolen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
For det første er det viktig også å ha med seg at selv om Senterpartiet her på Stortinget var kritisk, har Senterpartiet lokalt mange steder – f.eks. i mitt hjemfylke Telemark, rundt NTNU i Trondheim og i innlandet – vært veldig positive til strukturreform, så der er det åpenbart forskjellige meninger, men Senterpartiet er jo et parti som respekterer lokalt selvstyre, også i eget parti. Poenget med strukturreformen er ikke å spare penger. Hvis det hadde vært slik, hadde vi krevd at man skulle bruke mindre penger, hatt gevinstrealisering og annet. Snarere tvert imot putter vi mer penger inn i de institusjonene som fusjonerer, nettopp fordi vi vet at fusjonene koster penger. Målet er bedre kvalitet, bedre forskning – at man bedre enn i dag skal levere på det som arbeidsliv, region og næringsliv trenger. Det helt riktig at hensikten med strukturreformen heller ikke har vært å legge ned studiesteder. Jeg fastholder det jeg har sagt tidligere, at man har et ansvar også for å ha desentraliserte campuser i de nye institusjonene. Jeg mener ikke at det er Stortingets eller min oppgave å gå inn og detaljstyre hvordan man har studieporteføljen skrudd sammen. Det mener jeg er et ansvar som institusjonene må ta selv.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Det nye finansieringssystemet ble vedtatt i fjor, men budsjettkonsekvensene kommer i år, og det var jo stor enighet i sektoren om de to nye tingene vi la inn, nemlig at man ikke bare skulle belønne at man tok studiepoeng, men også at man fullførte en grad. Det var det stor enighet om, også blant de nye universitetene, og det var stor enighet om at vi også ville belønne universiteter og høgskoler for å samhandle med samfunnet rundt. Det er de to nye indikatorene som er lagt inn. Hvis man ser på budsjettallene som sådan, vil man se at f.eks. Universitetet i Agder og Universitetet i Stavanger er blant de institusjonene som har aller, aller høyest realvekst. Det er ikke noe hvileskjær her, sånn som det var under tidligere regjeringer. Her er det sterk realvekst, mens Universitetet i Oslo – dette er selvfølgelig ikke noe jeg liker å skryte av – har null realvekst. Så å tegne opp et bilde av at institusjonene utenfor Oslo-gryten, de såkalt nye universitetene, får dårligere budsjetter, mens de gamle får gode, det er jeg ikke enig i.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Det er riktig det jeg sier, men det er også riktig at isolert sett gjør det nye finansieringssystemet, fordi Universitetet i Stavanger og i Agder og Nord universitet gjør det dårligere på noen av indikatorene, som de for øvrig – så vidt jeg vet iallfall – har støttet, at de kommer dårligere ut av det. Men så har ikke budsjettet bare finansieringssystemet. Hvis man ser på realveksten til f.eks. Universitetet i Stavanger eller Universitetet i Agder eller ser på hvor mye ekstra penger Nord universitet får, er det på alle de universitetene god realvekst – veldig god i Agder og Stavanger. Det er f.eks. fordi at når vi putter inn stipendiater, kommer det på siden, når vi putter inn nye studieplasser, kommer det på siden. Vi skal nå – vi får se hvordan budsjettforliket går – fordele ekstra penger til dem som har fusjonert. Det kommer på toppen. Vi skal fordele penger til lærerutdanningen, fordi vi – mot Senterpartiets vilje for øvrig – innfører femårig masterutdanning for alle. Det kommer også på toppen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg mener at vi har involvert sektoren godt underveis ved at vi har hatt et ekspertutvalg, ved at det har vært en stor diskusjon, og så fortsetter den diskusjonen. Men da må det også sies at det er uenighet også blant universiteter og høyskoler. Jeg så en avisartikkel som beskrev det sånn at de gamle universitetene sto på en side, de nye universitetene på en annen side, og så sto de fleste høyskoler et sted midt imellom. Det er vel så enkelt som at de som føler de isolert sett vinner eller isolert sett taper, er henholdsvis fornøyd eller ikke fornøyd med måten vi har gjort det på. Så mener jeg at det er rimelig at man i en sånn kompensasjonsordning også tar hensyn til hvor mye studiene koster, rett og slett fordi det er fornuftig at vi har et finansieringssystem som skiller mellom veldig kostnadskrevende og mindre kostnadskrevende studier. Da er det også rimelig at det tar opp i seg det når man f.eks. har en belønningsordning eller belønner institusjonene for at man fullfører en grad.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Man kunne innført systemet på en annen måte. Det vi har valgt, er å spre det utover to år. Det er totalt 180 mill. kr som skal omfordeles – ikke bare fra de tre såkalte nye universitetene, men totalt omfordeles med de nye indikatorene. Og for å jevne ut effekten sprer vi det over to år. Men jeg mener også at man ved siden av det jo må se på totalbudsjettene. Hvis man bare ser på realveksten her, har altså Nord universitet en realvekst, hvis vårt budsjett går igjennom, på 2 pst., Universitetet i Agder har en realvekst på 3,8 pst., Universitetet i Stavanger har en realvekst på 4,9 pst. Til sammenligning – igjen ikke noe man egentlig burde skryte av som statsråd – har Universitetet i Oslo en realvekst på 0 pst. Så inntrykket som forsøkes skapt av at de såkalte nye universitetene kommer dårlig ut av regjeringens budsjett, mens de såkalte gamle universitetene kommer fryktelig godt ut, mener jeg ikke er riktig. Men så er det også nå budsjettforhandlinger, så hvordan den endelige fasiten på pengepakka blir, får vi forhåpentligvis vite før jul.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg mener at kandidatindikatoren ikke er begrunnelsen for at det er lagt opp på denne måten. Dette er en helt reell diskusjon, og det er også en vanskelig avveining. Men begrunnelsen er ikke at det er vanskeligere å få igjennom studenter i en høyere kostnadskategori, og lege og sykepleier er et godt eksempel på henholdsvis høyere og lavere kostnadskategori. Begrunnelsen er at når man skal belønne, er det også rimelig at det står i et visst forhold til kostnadene ved studiene, også fordi at hvis ikke ville kanskje incentivene, altså oppmuntringene, i systemet vært for svake for noen og for sterke for andre. Men det er altså ikke begrunnet i at det er vanskeligere per se å få igjennom en sivilingeniør på NTNU enn det er å få igjennom en sykepleier på Høgskolen i Molde. Det er ikke begrunnelsen. Men fordi det er forskjellig pris knyttet til studiene, er det også rimelig at belønningen gjenspeiler det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg lurer på om vi kanskje må begynne å snakke om USA i fortid, nemlig at de jobbet systematisk med å tiltrekke seg dyktige utlendinger, men det gjenstår å se. UDI er ikke mitt ansvarsområde – det vet selvfølgelig representanten – så jeg kan ikke svare for UDIs praksis, jeg kan bare si noe helt generelt om regelverket. Det er helt riktig at vi ønsker å tiltrekke oss talenter til Norge, vi ønsker å tiltrekke oss utenlandske studenter. Det er for øvrig en diskusjon om alle er nødt til å komme til Norge – også de utenfra – og ikke betale studieavgift, men det har Stortinget sagt klart ifra om at de ikke ønsker, selv om regjeringen foreslo det. Vi prøver å ha ryddige ordninger sånn at det er klart hvem som kommer hit for å studere, og hvem som kommer hit for å arbeide. Det er så vidt jeg vet – jeg kjenner denne saken kun fra mediene – begrunnelsen for at UDI nå har gått til aksjon. For hvis man er her på et studieopphold, har man fått en tillatelse som er primært for å studere, og ikke primært for å jobbe. Da må man søke om det og komme inn på en annen måte. Men, som sagt, dette er ikke mitt konstitusjonelle ansvar, så dette kan jeg ikke si noe mer om i detalj.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Da NRK spurte meg, brøt jeg egentlig den første regelen for enhver klok politiker – jeg hadde ikke bare ett budskap, jeg forsøkte å være nyansert og se problemstillingen fra flere innfallsvinkler. Det er aldri en god idé. Det betyr at jeg forsøkte å si både at vi ønsker å tiltrekke oss utenlandske studenter, og at det er institusjonenes ansvar om de vil gi en boliggaranti. På mange måter er jo det kanskje nødvendig for mange av dem som kommer, og det er derfor de fleste også gjør det. På den annen side er det et problem i boligmarkedet, særlig i de største byene, så løsningen alt i alt – hvis man ikke ønsker å gjøre noe med studieavgiften eller den typen ting som egentlig uavhengig av det ikke nødvendigvis ville gjort noe med denne situasjonen – er å bygge flere studentboliger. Jeg kan godt gå enda høyere enn det rekordhøye og historisk høye nivået vi har nå på 2 200 nye studentboliger. Det jeg tror er aller viktigst, er at man ikke går tilbake til en politikk hvor antallet boliger går opp og ned som en jojo, særlig i valgår, men at vi holder et rekordhøyt nivå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Svaret på det er nei. Jeg klarer ikke å se det. Tross alt er det en mer og mer særnorsk forestilling at den eneste måten man kan tiltrekke seg talent på, er ved å ha en såkalt gratis skattefinansiert utdanning, også for dem som kommer fra land utenfor EØS-området. USA ble dratt frem som eksempel av partifellen til representanten Rotevatn. Der koster det penger å studere. Storbritannia er ikke akkurat dårlig på å tiltrekke seg internasjonalt talent. Der koster det penger å studere. Så å ha en diskusjon om det er jeg helt åpen for. Men jeg fremmer ikke forslag bare for å få dem nedstemt på Stortinget. Dette har Stortinget allerede stemt ned i denne perioden. Så er det selvfølgelig slik at hvis dette glir over i en diskusjon hvor det blir mistenkeliggjøring av utlendinger som utlendinger, har vi et problem. For hvis man skal gidde å komme til Norge som talent, må det være en åpen og liberal atmosfære her.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
For det første er det, så vidt jeg vet, ikke slik at UDI har en ny praksis. De har bare bestemt seg for å følge opp regelverket. Jeg tror ikke det har vært noen regelverksendringer. Jeg har sagt at vi har fremmet et forslag om det. Jeg mener at det forslaget var fornuftig skrudd sammen, slik at institusjonene selv kunne velge å bruke pengene på å ikke ha studieavgifter for utenlandsstudenter fra land utenfor EØS. Men de kunne også velge å ta studieavgift. Det er altså flere og flere land som gjør det. Vi er snart alene igjen om ikke å ha det. Det er veldig mye som tyder på at det gjør oss til det mest attraktive landet i verden når det gjelder å tiltrekke seg talent. Men så var Stortinget veldig tydelig – i og med det flertallet, som, så vidt jeg husker,m også inkluderte Senterpartiet: Det var bare regjeringspartiene som var for forslaget. Så det er ikke noe poeng å fremme det igjen i denne perioden. Så på den måten er det dødt og begravet i denne perioden. I forbindelse med Høyres programarbeid, som jeg også leder, er det en diskusjon om dette skal stå i Høyres program også i neste periode. Men den diskusjonen blir i alle fall ikke avsluttet i denne spørretimen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
: Igjen: UDI er ikke mitt ansvar. Men jeg mener at vi har levd godt frem til nå med å ha en ordning hvor man skiller mellom et opphold for å studere og et opphold primært for å jobbe. Jeg er ikke i stand til å si noe mer om det og UDIs praksis siden det ikke er mitt ansvarsområde. Jeg må bare få lov til å føye til at det er bra at Senterpartiet sier de er positive til internasjonalisering. Men de har en merkelig måte å vise det på, for i sitt alternative statsbudsjett kutter Senterpartiet 40 mill. kr til Senter for internasjonalisering i utdanningen, paradoksalt nok også et av de hovedkontorene som ligger utenfor Oslo-gryta. Å ha en del reduksjoner for å få ned byråkrati, er bra, men å kutte 40 mill. kr til en såpass liten organisasjon og fortsatt være for det samme nivået på internasjonalisering, det er neppe mulig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Basert på det som jeg har lest om denne saken, er det ikke noen tvil om at Simon er en utrolig imponerende type og har en fantastisk livshistorie. Men så er det sånn at jeg er helt sikker på at representanten heller ikke mener at vi i enkelttilfeller bare kan se bort fra regelverket. Regelverket er der. Meg bekjent er det ikke noe nytt i det regelverket som har kommet i denne regjeringsperioden. Jeg tror dette har vært regelverket veldig lenge. Da er det nettopp begrunnet med at det er forskjell på å komme hit og få opphold for å studere, og å få opphold for å jobbe. Det er også sånn at det generelt ligger til grunn at vi alle har et ansvar for å forholde oss til regelverket. Men jeg er enig i at det kanskje kan være at regelverket er for rigid. Det er mulig. Jeg skal i hvert fall etter denne runden lufte det med konstitusjonelt ansvarlig for UDI, og få departementene til å se om det er noe som burde forbedres.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Her var det mange elementer, la meg ta det forsøksvis systematisk. Det kommer en forskningsbasert evaluering. Første delrapport kommer om ikke så altfor lang tid, jeg husker ikke datoen, og full rapport kommer i 2017. Punkt to: Hvordan ble dette presentert da det kom fra den rød-grønne regjeringen? Jeg kan sitere fra 2013-budsjettet: «Den fireårige tilskottsordninga skal nyttast til å hauste erfaring og kunnskap om effekten av auka lærarressursar.» De rød-grønne beskrev ordningen slik i budsjettet. De skriver også da fireårig statlig tilskudd. Så det at SV nå er overrasket over at et tilskudd som statsråden, de rød-grønne partiene og departementet har beskrevet som et fireårig tilskudd, nå faller bort etter fire år, det står ikke til troende. Så mener jeg at den aller største forskjellen – jeg sier den sosioøkonomiske forskjellen, men hadde jeg vært på venstresiden, ville jeg sagt klasseforskjellen – i norsk skole knytter seg til hva slags kunnskap barna går ut med. Det knytter seg til at det er systematiske forskjeller basert ikke så mye på inntekt, men på hva slags utdanningsnivå foreldrene har. Det sier noe ikke bare om drop-out fra videregående skole, men også om du lærer deg å lese, skrive og regne skikkelig, om du får gode karakterer, ja faktisk til og med også om stress og kanskje forekomsten av psykiske lidelser i skolen. Det aller viktigste for å gjøre noe med dette er ikke da som de rød-grønne gjorde, å gi ungdomsskolelærerstillinger til 98 utvalgte kommuner i Norge, men en satsing på tidlig innsats for alle skoler i Norge. Det er der vi har valgt å legge pengene, både de friske midlene som kommer i neste års budsjett, og midlene, sammen med ikke minst Kristelig Folkeparti, til flere lærere i 1.–4. klasse. Hvis vi klarer å sette inn tiltak f.eks. på språk i 1. klasse, er det 80 pst. av elevene som har språkvansker som kan komme opp på et skikkelig nivå. Hvis vi venter til 4.–5. klasse, synker det tallet som en stein ned til 15–20 pst. Så SVs politikk kom for sent i regjeringsperioden, det kom for sent i skoleløpet, og det var en fireårig forsøksordning.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Det vi kan si, er hvordan ordningen er lagt opp. Dette er ikke frie midler inn i kommunerammen, dette er øremerket tilskudd til kommunene. Det vil si at disse pengene bare skal brukes til lærerstillinger i 1.–4. klasse. Så har vi ikke satt noe krav om at man ikke under ett kan gjøre endringer i skolen, dvs. at vi ikke har noen garanti for at det i hver enkelt kommune blir flere lærerstillinger. Det har vi ingen garanti for. Men vi har altså en ordning som er minst 1 000 stillinger, jeg sier «minst» fordi det også har kommet ekstra midler som gjør at de kan ansette enda flere. Det er øremerket for 1.–4. klasse, og vi behøver ikke gå så langt for å finne et eksempel: Her i Oslo har det nye rød-grønne byrådet skrytt voldsomt av økningen sin i lærerstillinger i skolen, og så vidt jeg kan se, er nesten alle de nye lærerstillingene som kommer i rød-grønne Oslo, finansiert av Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg vrir og vender ikke på det departementet, partilederen i SV, kunnskapsministeren og de rød-grønne flertallspartiene sa. Det er veldig tydelig i alle dokumenter og i all omtale av dette at dette er først og fremst – som tidligere kunnskapsminister Kristin Halvorsen sa i desember 2012 – en prøveordning, og den skulle vare i fire år. Det er helt riktig at SV nå, i opposisjon, mener at disse stillingene bør videreføres, og jeg har ikke noe problem med å anerkjenne at SV ønsker en nasjonal lærernorm og finansierer opp det i sine budsjetter. Så dette var vel kanskje heller et sånt rød-grønt kompromiss. Jeg skal ikke spørre om hvem som sloss for, og hvem som sloss imot, men man kan jo tenke seg det. Så var spørsmålet: Hva hvis evalueringen viser at dette har vært vellykket? Uansett ville det ikke vært en god idé å fortsette med en ordning som bare hadde noen utvalgte kommuner som man skulle peke ut, og som fikk ekstra lærerstillinger. Hvis det kommer overveldende beviser på at flere lærerstillinger fungerer, må det gå til alle, og det vil særlig måtte gå til de kommunene som har ekstra store klasser.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Jeg mener at man burde satse på skole, og det mener jeg at man burde gjøre i alle kommuner. Jeg kjenner også til at det er kommuner i vårt felles hjemfylke som kutter. For eksempel har Skien kommune, med Arbeiderparti-ordfører, kuttet i skolen over flere år. Det har ikke mitt parti lokalt i Skien vært for. Spørsmålet er ikke om man kan gi en garanti for hva hvert enkelt kommunestyre gjør. Spørsmålet er hva vi gjør nasjonalt. Se da på det som har skjedd i løpet av perioden, og hva som ligger inne i vårt budsjett for neste år. I vårt budsjett ligger det inne nettopp en stor satsing inn til kommunene for tidlig innsats, som er naturlig å bruke f.eks. på flere lærerstillinger for de aller minste barna. Det ligger også en kommuneøkonomi i bunnen som på ingen måte står tilbake for det de rød-grønne leverte i sine fire siste år, og som gjør at kommunene også har en mulighet til å satse offensivt på skole.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Her må jeg få sette den gode representanten fra Kristelig Folkeparti litt på plass, for det lå inne engangsmidler, som representanten også er klar over, etter budsjettforliket i fjor. Det lå inne permanente midler til flere lærerstillinger. Det er derfor jeg sier minst 1 000, som kommunene har fått penger til. Det lå også inne engangsmidler til høsten, som det var naturlig å bruke på skole og lærere, men igjen: engangsmidler. Der har vi selvfølgelig en helt annen båndlegging av de pengene. Det er altså ikke mulig å kreve at en kommune skal bruke det som eksplisitt – i forståelse med Kristelig Folkeparti – blir beskrevet som engangsmidler, til å ansette nye lærere når de ikke vet hva som kommer i neste budsjett. Så jeg er helt uenig i at man beskriver det som et kutt. Jeg mener det er gode grunner til å se på hvordan man i mindre grupper kan ha bedre undervisning. En av de tingene som det er godt dokumentert at fungerer, er f.eks. intensivopplæring i kortere perioder for elever som sliter. Det ønsker vi å legge opp til. Det vil også sannsynligvis kreve noen flere lærerstillinger, men jeg synes det er viktigere enn en generell nedgang i gruppestørrelse fra 20 til 18 eller fra 24 til 22.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-23:
Vi bør få evalueringene først. Ungdomsskolen er selvfølgelig kjempeviktig, men helt objektivt sett er jo det sent i skoleløpet. Etter ungdomsskolen skal man over i videregående skole. Dette er altså helt på slutten av grunnskolen. Det som har vært viktigst for meg, og som for øvrig også har vært viktigst for samarbeidspartiene – må jeg legge til – når vi har laget budsjetter, er å sette inn innsatsen tidligere. La meg ta et eksempel: Hvis man er lærling og skal ut i lære, så har man hatt rundt 1 500 matematikktimer – 460 av dem, omtrent, har man hatt i 1.–4. trinn. Hvis vi ikke klarer å løfte elevene og få dem til å knekke regnekoden og lesekoden tidlig i skoleløpet, får vi problemer senere på ungdomstrinnet. Jeg synes det er bra å satse på ungdomstrinnet også, selvfølgelig, men når vi skal prioritere, mener jeg at det neste store løftet skal være tidlig innsats i skolen.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
I regjeringens egen analyse, gjengitt i Meld. St. 27 for 2015–2016, Digital agenda for Norge, står det å lese at kun én av fire IT-stillinger vil være besatt av kompetent personale i 2030, om ikke flere utdannes. Dette er varslet lenge, ikke minst av bransjen selv, og derfor har IT-næringen gått sammen om et felles krav til statsbudsjettet. Så vidt jeg vet, er det første gangen at NITO, Tekna, IKT-Norge og Abelia har gjort det. Der krever de bl.a. 1 000 nye studieplasser innen IKT. Universitetene og høyskolene er klare, de har kapasitet, men regjeringen vil ikke gi noen studieplasser innen IKT. De vil gi null. Nok en gang velger Røe Isaksen ikke å høre på faglige råd, attpåtil når de treffer så godt som de gjør, overfor de utfordringene Norge står i når det gjelder omstilling og digitalisering. Hvorfor?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Ved framleggingen av årets statsbudsjett var overraskelsen ganske stor på Stortinget og blant universitetene og høyskolene, ikke over at endringene i finansieringsordningen kom, det var varslet, men over at det ble gjennomført på akkurat denne måten. Et av forslagene var at institusjonene skulle belønnes for hver bachelor- og masterkandidat som ble helt ferdig. Mange har støttet det, også Arbeiderpartiet. Men det få – om noen – visste, var at dette skulle knyttes til bestemte typer studier, altså hva slags kostnadskategori master- eller bachelorkandidaten hadde gått på. Likevel velger regjeringen å gjøre nettopp det. Det er ingen grunn til at det skal være vanskeligere å få en lege til å fullføre utdanningen kontra en sykepleier, eller en arkitekt kontra en ingeniør. Fullført er fullført. Konsekvensene er at institusjonene med flest dyre studenter får vesentlig mer i bonus i ettertid, og motsatt for dem som har billige studenter. Det er i hovedsak de gamle universitetene og noen vitenskapelige høyskoler som tjener på det. Hvorfor har kunnskapsministeren involvert sektoren så utrolig dårlig underveis, slik som han vanligvis har tradisjon for? Og hvorfor avviker regjeringens løsning fra ekspertutvalgets?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
Når arbeidsledigheten er høyere enn vi skulle ønske, ville det vært naturlig å satse på flere studieplasser i budsjettet. Men selv om arbeidsledigheten har økt, vet vi også at det er noen yrkesgrupper der vi trenger flere mennesker i framtiden. I forrige uke la SSB fram en rapport som sier noe om hvilken kompetanse Norge vil ha behov for fram mot 2035. Selv om den rapporten kom etter at regjeringen hadde lagt fram sitt budsjettforslag, er bildet velkjent. Framskrivninger viser bl.a. at Norge har behov for flere med pedagogisk utdannelse, flere sykepleiere og flere vernepleiere. Hvordan tenker statsråden at han vil bidra til at Norge får utdannet nok mennesker med denne kompetansen, basert på et budsjett der det ikke legges inn noen nye studieplasser?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
Jeg tror at det nye finansieringssystemet for universitets- og høyskolesektoren er fornuftig, men det er måten regjeringen har valgt å innføre det nye systemet på, som er problematisk. Det er en del institusjoner som kommer dårlig ut, og som får en svakere finansiering enn de ville fått med det gamle systemet, og regjeringen har valgt ikke å gi disse institusjonene noen form for kompensasjon i overgangen. Det gjelder bl.a. noen av de institusjonene som vi har et sterkt ønske om å løfte, de som trenger litt drahjelp nå og ikke en dytt bakover. Det gjelder to av høyskolene som virkelig er framoverlente, og som har ambisjoner om å oppnå akkreditering som universiteter, nemlig Høgskolen i Oslo og Akershus og Høgskolen i Sørøst-Norge. Jeg støtter det nye systemet. Jeg tror det vil bidra til økt gjennomføring og mer forskningssamarbeid. Men jeg er bekymret for at noen institusjoner vil stå dårligere rustet til å løfte seg kvalitetsmessig når de taper penger i overgangen uten å få noen form for kompensasjon fra regjeringen. Er det en bekymring som statsråden også deler?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
Det varmer et Kristelig Folkeparti-hjerte å høre statsråden snakke så varmt om de lærerstillingene Kristelig Folkeparti har fått gjennomslag for i forhandlingene de siste årene. Men det er ikke bare de 600 ungdomsskolelærerstillingene regjeringen har foreslått å kutte. Regjeringen har også lagt opp til et budsjett der det vil være rundt 600 færre lærere i 1.–4. klasse ved skolestart neste år enn det var ved skolestart nå i høst. Det betyr færre lærere til å se hver enkelt elev, færre lærere til å hjelpe dem som sliter. I Kunnskapsdepartementets egen rapport, som heter «Reservestyrken» av lærere, har forskerne spurt lærere som har valgt å forlate yrket, om hvorfor de gjorde det, og hva som skal til for å få dem tilbake igjen. Jeg siterer fra denne rapporten: «Mye av nøkkelen mener de finnes i å gjøre klassene mindre. Færre elever i klassen gjør det lettere å «gå inn i elevens verden». Det letter også foreldresamarbeidet.» Mitt spørsmål er om statsråden tar disse lærerne på alvor, og om han synes at regjeringens forslag om å redusere antallet lærerstillinger svarer godt på det lærerne selv mener er løsningen for at flere skal lykkes i klasserommet?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-11-23:
Der jeg er fra, snakker vi mye om hva vi skal leve av etter oljen. Vi er stort sett enige om at vi skal leve av oljen lenge ennå, men samtidig vet vi at vi er nødt til å se bredere, vi er nødt til å satse på andre ting. Vi er litt på søken eller leter litt etter hva som skal være det neste der vi kan være verdensledende, der vi kan ligge i front, der vi kan være en del av verdensutviklingen. Det er ganske bred enighet om at teknologi må være en del av det svaret. Der har vi et godt utgangspunkt – Norge har et godt utgangspunkt. Samtidig viser representanten Aasen til at hvis vi ikke gjør noe, vil en stor andel av IT-stillingene våre stå ledige i framtiden. Vi vet at IKT-Norge ønsker 1 000 nye studieplasser. Vi driver med en forsøksordning med koding som valgfag, mens i Europa rullerer det i stor grad inn i skolen. Er ikke statsråden bekymret for at vi er litt bakoverlente når det kommer til teknologisatsingen? Det er det som er løsningen for omstillingen.
Iselin Nybø (Venstre), 2016-11-23:
Jeg har lyst til å følge opp spørsmålet fra Marianne Aasen, for jeg synes ikke at statsråden svarer veldig godt på det. Det er bred enighet – og det er ganske åpenbart for de aller fleste – om at det er dyrere med noen studier enn andre studier. Det er klart at de institusjonene som utdanner medisinere, må få mer betalt for det enn de utdanningsinstitusjonene som utdanner andre og mindre kostnadskrevende studenter. Men det som er hensynet bak kandidatindikatoren, er å få studenter igjennom løpet. Grunnen til at vi går litt fra studiepoengproduksjon til kandidatindikatorer, er jo at man ikke bare skal produsere studiepoeng på studiepoeng, men faktisk få dem igjennom graden. Mener statsråden virkelig at kandidatmodellen da tar hensyn til at det er det å få dem igjennom som er poenget? Er det verre å få igjennom en medisinstudent enn en sykepleierstudent? Er det rett at vi på kandidatindikatoren belønner at de får igjennom medisinstudenter framfor sykepleierstudenter?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-11-23:
Fra det ene til det andre – mitt spørsmål går også til kunnskapsministeren. I forrige uke fortalte NRK at UDI nå har begynt å bruke ressurser på en litt sovende regel. De har nemlig begynt å avdekke internasjonale studenter som jobber mer enn 20 timer i uken, for så å utvise dem fra landet. Internasjonale studenter som studerer ved norske institusjoner, og som ikke mottar lån eller stipend, må i dag ha litt over 100 000 kr på konto – som er det myndigheten mener må til for å kunne forsørge seg selv. Det betyr at mange internasjonale studenter prøver å få seg jobb for å holde oppe inntektsnivået og ha de pengene som kreves for å bli her. Men det er en regel om at den samme gruppen – de som må ha 100 000 kr på konto – ikke får jobbe mer enn 20 timer deltid per uke utenom ferie. Nå som man tydeligvis har begynt å håndheve dette strengt, fører det til at studenter som er både ressurssterke, integreringsvillige og en ressurs for samfunnet vårt, blir sendt ut gjerne før de er ferdige med utdannelsen, en utdannelse som kunne kommet til nytte både i det landet de er fra og i Norge. Vi ser at andre land rundt oss, USA og Canada, jobber systematisk for å tiltrekke seg smarte folk fra andre land for å få dem til å komme til seg. Jeg lurer på om statsråden mener at dagens regelverk legger til rette for at internasjonale studenter kan komme til Norge for å studere. Eller ser statsråden at det er et behov for å gjøre regelverket litt mer fleksibelt, sånn at de studentene som må jobbe ved siden av studiene, ikke blir sendt ut av Norge før studiene er ferdige?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-11-23:
Den siste tiden har det også gått en debatt i NRK og ulike medier om antallet studentboliger som blir tilbudt internasjonale eller utenlandske studenter. NRK slo ganske stort opp at syv av ti som blir tilbudt studentbolig ved studiestart i Oslo, er fra utlandet. Senere ble dette litt korrigert og moderert med tanke på forskjell mellom internasjonale studenter og utenlandske studenter ved studiestart og senere i studieåret. Statsråden svarte til NRK at det var et problem hvis det var sånn at andelen internasjonale studenter i studentboligene økte på bekostning av norske studenter og deres behov for studentboliger. Det er jo sånn at det er studentsamskipnaden selv som bestemmer kriteriene, og de har bestemt dette fordi de ønsker å tilknytte seg disse internasjonale studentene. Hva mener statsråden om å fortsette satsingen på byggingen av studentboliger, og mener han at Stortinget skal gå inn og overstyre studentsamskipnaden sånn at færre studentboliger blir tildelt internasjonale eller utenlandske studenter?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-11-23:
Jeg kan jo forstå at regjeringa ikke øker antallet studieplasser all den tid det står ledige studieplasser i dag. Regjeringas krav om 4 i matematikk for å komme inn på lærerskolen bidro til at det står omtrent 500 studieplasser ledige, som skulle ha vært brukt av studenter som har lyst til å bli lærere – dette til tross for at det var motiverte studenter som hadde gode karakterer for øvrig. Samtidig vet vi at det jobber over 9 000 såkalt ikke-kvalifiserte i skolen i dag, altså folk som mangler pedagogikk, eller som har kun videregående. Aftenposten meldte forrige uke om 49 000 elever som får spesialundervisning. 50 pst. av undervisningen skjer av personell som ikke har utdanning i spesialpedagogikk til å undervise. Kan statsråden forklare hvordan regjeringa kan ha så god råd at de mener det er bedre å fylle klasserommene med ufaglærte framfor å ta inn studenter i lærerutdanningen?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-11-23:
I vårt langstrakte land med store avstander og variert næringsstruktur er det nødvendig å sikre at alle deler av landet har et bredt studietilbud som passer behovene i arbeids- og samfunnslivet. Det var vel også årsaken til opprettelsen av landets distriktshøgskoler i sin tid. Det siste drøye året har regjeringa presset på plass en omfattende strukturendring i universitets- og høgskolesektoren. Tradisjonelt ulike samfunnsoppdrag og studietilbud er nå sentralisert i felles institusjoner. I Senterpartiet har vi advart mot dette, ikke minst med tanke på profesjonsutdanningene, som først og fremst har hatt som oppgave å forsyne sitt omland, alle kommuner, med nødvendig arbeidskraft, som lærere, sykepleiere, ingeniører osv. Men hva er det som skjer nå? Som ellers når det er prat om strukturendringer, er det her prat om å ta ut synergieffekter og se fordelingen av studietilbud under ett. Det betyr i klartekst å redusere enheter for å spare penger. Prosessen ved Nord universitet kan illustrere situasjonen. Der risikerer man nå at studiestedet Nesna, som inntil nylig hadde sjølstendig høgskole, blir ribbet for studietilbud dersom grunnskolelærerutdanningen blir flyttet. Når så regjeringa i forslaget til statsbudsjett foreslår endringer som direkte straffer særlig Nord universitet, i tillegg til Universitetet i Agder og Universitetet i Stavanger, forsterker det en fra før krevende økonomisk situasjon. I forkant av fusjonsprosessen sa statsråden at prosessen ikke skulle føre til nedlegging av studiesteder. Sett i lys av de prosessene vi nå ser, kan statsråden forsikre at regjeringa vil gripe inn dersom prosessene fører til ytterligere sentralisering av studietilbud for lærere, sykepleiere og ingeniører?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-11-23:
Da konstaterer jeg at statsråden ikke har til hensikt å ta noe politisk initiativ for å ivareta strukturen på studiesteder. Som jeg nevnte i stad, betyr det nye finansieringssystemet en økonomisk smell for de nye universitetene og de tidligere høgskolene som er fusjonert inn i disse. Senterpartiet har ment at et nytt finansieringssystem måtte rette opp i de historiske skjevhetene mellom de gamle og de nye universitetene, men nå skjer altså det motsatte. Regjeringa tar i år fra basisfinansieringen til universitet og høgskoler for å gi mer penger til de institusjonene som satser på oppdrags- og bidragsforskning. Det vil bety økt konkurranse med instituttsektoren og mer uklar arbeidsdeling, men det kan også føre til at det blir en vanskeligere økonomisk situasjon for høgskoler som utdanner lærere og sykepleiere. Det er derfor interessant å vite om statsråden mener det er en fornuftig og rettferdig ordning når enkelte institusjoner nærmest er diskvalifisert på grunn av at en stor del av tilbudet deres er innenfor utdanning av lærere og sykepleiere – og hvordan mener man at disse institusjonene skal kunne sikre en høgere kvalitet i sine studietilbud framover?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-11-23:
Bare for å slå det fast: Det står ingenting i Senterpartiets program om studiepenger. Det viktigste er at det er gratis, og at Norge er et trygt land. Det er hovedårsakene til at utlendinger velger å studere i Norge. Vi vet at omtrent 10 pst. av studentene i høyere utdanning er internasjonale studenter. Vi mener at internasjonalisering er positivt, både for den enkelte student, for læringsmiljøet og for samfunnet for øvrig. Sjøl om gratis studieplasser i seg sjøl er et gode, er både norske og internasjonale studenter avhengig av finansiering for å kunne livnære seg gjennom studiet. Men da må vi ikke lage et regelverk som er så stramt og rigid at det blir umulig å overleve. Vi vet at det er mange norske studenter som også må jobbe ved siden av studiet, sjøl om de har lån fra Lånekassen som et sikkerhetsnett. Mitt spørsmål er: Mener statsråden at det er antall timer en jobber, eller avlagte eksamener og studiepoeng som skal være viktigst når en skal avgjøre om en student er kvalifisert til et opphold i Norge?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-11-23:
Statsministeren sa, som representanten Lysbakken nevnte, i en tidligere spørretime at å bruke penger på flere lærere i ungdomsskolen er sen innsats, altså skulle vi forstå det som det motsatte av tidlig innsats. Det sies altså i en tid da vi nettopp har lest i avisen at de elevene som trenger det mest, får de lærerne med minst kvalifikasjoner til å undervise seg. I tillegg synes regjeringa det er helt ålreit at det er over 9 000 ikke-kvalifiserte som underviser i skolen. Spørsmålet mitt blir: Deler statsråden statsministerens mening om at det er uklokt, og at det er for sen innsats å sørge for økt lærerdekning i ungdomsskolen, selv om evalueringen av den ordningen vi har hatt, skulle vise seg å være positiv?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Det er ei merkeleg samfunnsutvikling regjeringa legg opp til. Det er ikkje første året ein kjem med forslag om null auke i talet på studieplassar. Ein har gjort det tidlegare i mange år. Det er Venstre og Kristeleg Folkeparti som har kome med dei store påplussingane. Vi er no i ein situasjon der det aldri nokon gong før har vore så mange kvalifiserte søkjarar som ikkje har fått studieplass, og samtidig er det eit skrikande behov for lærarar, sjukepleiarar, ingeniørar – veldig mange yrkesgrupper. Det blir skrike etter dei i heile næringslivet. På IT-kandidatsida har talet på kandidatplassar i høgare utdanning gått vesentleg ned, med 40 pst. dei seinare åra, mens i våre naboland har det vore nærast ei dobling i kulla. Ein går i motsett retning enn det ein kunne førestille seg var utviklinga. Søkjartalet aukar, talet på studieplassar går ned. Korleis førestiller kunnskapsministeren seg at dette skal ende?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Simon Manana er personen som har aktualisert spørsmålet som Venstre her har tatt opp. Han kjem frå Uganda og voks opp i svært fattige kår. Gjennom flaks og tilfeldigheitar og ikkje minst personleg engasjement og ressursar har han klart å karre seg framover i livet, med god hjelp av støttespelarar på sin veg. Han har no tatt sin mastergrad i folkehelsevitskap ved Universitetet i Tromsø – berre det ei bragd i seg sjølv, med den bakgrunnen han har. Imens har han jobba som vaskar, personleg assistent, bokseljar, og heile vegen har han betalt skatt. Så har ein då plutseleg brukt denne sovande regelen som han i det heile ikkje har fått informasjon om, og behandlar han som ein kriminell og eskorterer han strengt ut av landet – ein stor ressurs for dette landet. Ser ministeren at dette er ein veldig firkanta måte å gjere ting på? Vil han ta initiativ for å mjuke opp reglane, slik at det kjem litt fornuft inn i systemet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
For det første er det feil at det fireårige prosjektet skulle bli avslutta, altså berre vare i fire år, og så var det over. Dette skulle vere ein del av ein prosess der ein skulle skaffe erfaring med auka lærartettleik. Så det er statsråden som ønskjer å avslutte dette etter fire år. Det er ikkje opplegget til SV. Vi ønskjer faktisk å auke dette. Dei foreløpige rapportane viser at dette er ei ordning som lærarar og skuleleiarar er veldig positive til. Vi ser at grunnskolepoenga aukar, og behovet for spesialundervisning har sokke. Det er dei foreløpige indikasjonane. Då blir spørsmålet ein gong til: Dersom forskinga i etterkant viser og stadfester dette inntrykket av dei positive resultata, kva gjer statsråden då? Vil han då på ny innføre denne ordninga som han nettopp har lagt ned ved å fjerne desse lærarstillingane, eller vil ein berre halde seg til Høgre sin politikk og ikkje innføre fleire lærarstillingar, sjølv om kunnskapen viser det motsette?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
«De siste helgene har mange trofaste avislesere måttet se langt etter lørdagsutgavene de abonnerer på etter at Kvikkas overtok å levere lørdagsposten. Spesielt på Vestlandet og i Nord-Norge har problemene vært store. For eksempel mistet 500 av Firdas abonnenter avisen 5. november. Tilbake står lesere uten aviser, og aviser som får en strøm av klager, betalingskrav og oppsigelser av abonnementene. Hva kan statsråden gjøre for å løse denne situasjonen til det beste for alle parter?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Det har gått fleire veker no, og dette er kjempestore tap for avisene. Berre for å illustrere det: Nye Troms, som er ei tredagarsavis, har no gått frå å dele ut laurdagsavis til å sende ho ut på fredag, for ein er ikkje sikker på å få ho ut på laurdag. Tapet blir rett og slett så stort. Vi får rapportar om at det er avisbod på avvegar med alfabetiske lister over abonnentar. – Det skjedde no på laurdag, dei ante verken kvar dei var, eller kvar dei skulle, og måtte få hjelp av lokalbefolkninga til å kome seg rundt. Dette er ganske langt inn i denne perioden. Bakgrunnen her er at Posten klaga inn vedtaket om at Kvikkas skulle få dette, for ein meinte at departementet ikkje innsåg kompleksiteten i å ta på seg ei så stor oppgåve. Kva skal til for at statsråden kjem på nye tankar og revurderer om Kvikkas er eigna til å ha dette oppdraget?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Eg har lese anbodskriteria som departementet stilte, og dei er ekstremt vekta på at ein skal ha full oversikt over kompleksiteten, evna til å levere osv. Det er understrekt til gangs. Så viser situasjonen at ein i det heile ikkje har vore i nærleiken av å kunne ta på seg eit så stort oppdrag. Det er ikkje berre Firda. Redaktøren av Avisa Valdres, Ivar Brynildsen, uttalte i frustrasjon på Facebook nyleg: «Ingen annen enkeltbeslutning har rammet norske papiraviser hardere enn den Solvik-Olsen tok om å tildele Kvikkas AS jobben med å distribuere lørdagsaviser.» Det er alvor for avisene, men laurdagsavisa er eit av dei viktigaste dokumenta som folk får, og det å ha ho i si fysiske form, setje seg ned i sofaen med kaffekoppen og la helgeroa senke seg er viktig for folk. Men det ein plutseleg står igjen med her, er at i staden for å ha brote ein monopolist, har ein tatt frå folk laurdagsavisa. I ytste konsekvens: Kva vil statsråden gjere i denne situasjonen?