trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-05-07:
La meg starta med breiband. Eg hadde nokre ord i innlegget mitt om det å vera museumsvaktar og halda fast på det som har vore. Då kan eg jo koma med ei lita tilståing. I 1996, då diskusjonen gjekk om omdanninga og fristillinga av Televerket frå forvaltingsbedrift til AS, stemde Venstre mot. Men hadde vi ikkje teke det steget og gjort om denne bedrifta og fristilt den, hadde vi heller ikkje fått den teknologiske utviklinga som vi har fått i Noreg i dag. Då har eg kome med ei erkjenning på det området. Karin Andersen snakka om forslaga frå SV. Eg ser ingen forskjell på dei forslaga og det som er sagt i utgreiinga. Regjeringa seier jo at dei ønskjer å satsa på breiband. Men det som har vore Venstres politikk, har vore at ein først skulle bruka marknadskreftene, la marknaden byggja ut breibandsteknologien der det er lønsamt, og så må staten syta for at ein har aktive kundar – kommunane, skulane, det offentlege rundt omkring – og så etterpå sjå om det er behov for tilskot frå det offentlege. Men først må ein sikra at marknaden fungerer der den kan fungera. Når det gjeld bioenergi, ønskjer vi å ta i bruk den energien. Det er noko som vår landbruksminister har vore veldig tydeleg på, for det er jo han som styrer det departementet som har ein del å bidra med i den saka. Kommunalministeren har òg i utgreiinga si sagt at dette faktisk er Regjeringas politikk. Der ser eg ikkje at verken SV eller Venstre er særleg usamde.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-07:
Tidligere i dag sa representanten Schjøtt-Pedersen at en av de sterkeste reaksjonene han hadde hørt, var Jens Petter Ekornes" uttalelse om at kuttet i SND var en «katastrofe». Jeg lurer på hvor finansminister Schjøtt-Pedersen var høsten 2000 da budsjettet for 2001 ble fremlagt. Da var det et ramaskrik i næringslivet i distriktene og byene for de tiltakene som den daværende regjeringen la frem, med 12 milliarder kr i økte skattebelastninger, først og fremst på næringslivet. Så han burde være vant til å høre ordet «katastrofe» fra sin tid som finansminister. Det er ulikt syn mellom Arbeiderpartiet og Regjeringen om betydningen av generelle rammebetingelser. Men jeg syns det er rart at det ikke i noen av de innleggene som Arbeiderpartiet har hatt her i dag, er snakket om generelle rammebetingelser i det hele tatt. Det er bare snakket om de 1,4 milliardene som ligger på Kommunaldepartementets budsjett til virkemiddelapparatet, mens de viktige strukturendringene som ligger bak at vi får befolkningsendringene, nettopp er de strukturendringene som vi gjør i den store politikken. Det er strukturendringene i den store politikken som kommer til å ha mest betydning. Og en av de viktigste tingene er at vi ikke gjør norsk næringsliv ikke-konkurransedyktig videre, for det betyr at det er arbeidsplassene i distriktene som går først, fordi det er de som er konkurranseutsatt. Byene overlever uten et næringsliv av den typen, fordi de er serviceorienterte, tjeneste- og offentlig sektor-orienterte. Det som virkelig rammes, er den konkurranseutsatte delen. Så til revidert nasjonalbudsjett. Man glemmer fort å si hva som også ligger der av bedre ting. Det ligger bl.a. en oppfølging av den distriktspolitiske redegjørelsen, med 12 mill. kr mer til SIVAs arbeid når det gjelder næringshager og inkubatorvirksomhet. Så til de 100 stillingene knyttet til SND. Når man reduserer arbeidsoppgavene ved å redusere bevilgningene, er det naturlig også å redusere bemanningen etter hvert. Det kan vel ikke være slik at vi ønsker å ha et byråkrati som er der uten arbeidsoppgaver? Da kan vi heller bruke pengene på noe bedre.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-07:
Vi er enig i at en ved å holde skatter og avgifter lave og redusere dem vil bidra til at distriktene får det bedre over tid, og til at et konkurranseutsatt næringsliv, ikke minst i distriktene, kommer til å få det bedre, og at en slik kunne ha lavere lønnsoppgjør enn det vi har sett. Miksen vil kanskje være forskjellig fra år til år, men vi har altså et forpliktende løfte i Sem-erklæringen, som Regjeringen styrer på, om 25 milliarder kr i skattelettelser i løpet av de fire årene, og vi er faktisk på god vei i forhold til den målsettingen med det som ligger i inneværende års budsjett. Det vil også være slik fordi en del av de lettelsene som kommer nå, vil være konsentrert, mye knyttet, til næringslivssiden, og det vil bety at en får en lettelse i forhold til konkurranseutsatte bedrifter i næringslivet, som da vil kunne oppleve et lavere kostnadsnivå på grunn av direkte lettelser i skatter og avgifter. Når det gjelder satsing på vei og på å få redusert transportkostnadene, er det også et prioritert område. Vi har sagt at vi i forhold til Nasjonal transportplan og opplegget fra Stoltenberg-regjeringen skal ha ca. 600 mill. kr mer årlig i samferdselsinvesteringer. Jeg er fullstendig klar over at det kan være behov for langt, langt mer, men det må avveies i forhold til press i norsk økonomi totalt. For en kan få lavere transportkostnader gjennom investeringer, men en kan få høyere kostnader gjennom renteøkninger hvis vi bruker for mye penger. Regjeringen er opptatt av at landbruket skal spille en distriktsmessig rolle, men også at det skal moderniseres og utvikles. Derfor har vi også lagt frem et tilbud i landbruksoppgjøret som inneholder begge elementene. Landbruket skal som en viktig distriktsnæring ha utviklingsmulighet for at en skal kunne leve av det å drive landbruk, men samtidig ligger det elementer i opplegget for landbruket som vil skape strukturendringer som gjør det mer robust over tid, og som også vil forenkle hele landbrukssystemet vårt i fremtiden.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-07:
Vi kutter ikke i SND fordi vi er redd for at vi skal bruke opp arbeidskraften der fremfor i andre områder, men vi har i høst redusert bevilgningene til SND fordi vi hadde behov for å komme ut med et budsjett som var i balanse – med tunge, viktige andre oppgaver som skulle gjøres – og som bidrog til at vi gav de markedssignalene som var nødvendige for å få realisert det vi fikk, nemlig 0,5 pst. rentenedgang, som var viktig for alle deler av vårt samfunn. Det er viktig for kommunene, som på den måten fikk over 400 mill. kr mer å rutte med til gode velferdstjenester, det er viktig for bedriftene som skal investere, at vi har en trend som gjør at det er lettere for dem å investere fremover, og det er ikke minst viktig for folk som er i etableringsfasen og som har høye lån, både etter å ha studert og etter å ha kjøpt bolig. Derfor er det så viktig å holde orden i disse rammene i økonomien, for det er viktige stabilitetssignaler som gjør at folk tør å satse, det være seg i privatlivet, i kommunene eller i næringslivet. Når vi nå altså reduserer med 100 stillinger, er det en tilpasning fordi vi har redusert aktivitetsnivået i SND. Det er vel ikke slik at noen her mener at det er viktig å opprettholde arbeidsplasser i SND. Det er vel ikke de tingene som er den viktige distriktspolitikken. Den viktige distriktspolitikken er å opprettholde og skape nye arbeidsplasser og virksomhet ute i faktisk fungerende og verdiproduserende næringsliv, og ikke bare byråkrati. Når det gjelder satsing på utdanning, er det faktisk slik at denne regjeringen satser. Vi satser både på forskning og utdanning. Vi har gjort det gjennom å lage et system for forskningsinnsatsen i bedriftene gjennom en FoU-overprisavskrivningsordning, som vi mener er viktig, for da får en forskning knyttet opp mot akkurat de prioritetene som bedriften har. Alle andre metoder er vanskeligere å få til denne gode koblingen på som kan lede til ny utvikling. Vi satser på utdanning på flere områder, men ikke minst på å gjøre reformer i forhold til lærerutdanning, i forhold til friskoler, i forhold til kvaliteten og innholdet i undervisningen. For det er det som kommer til å være det viktigste i fremtiden, hva vi har lært på skolen, ikke i hvilken skole og hvor lenge vi har gått der.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-07:
De som leser redegjørelsen, vil se at vi fremdeles mener vi skal arbeide for å bevare hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Det står i redegjørelsen. Men det som også er viktig, er det vi har stipulert som de neste tjue årenes hovedmål, nemlig den balanserte vekstutviklingen mellom landsdelene. Det er også en formidabel utfordring. Det betyr at man skal sørge for at man får vekst i de forskjellige store regionene i Norge, i tillegg til den lokale veksten man har mange steder. Og det er en utfordring i forhold til det å ha en styrt tanke om hvordan offentlig virksomhet organiseres, og hvordan vi med ulike virkemidler stimulerer aktiviteten i forskjellige deler av landet. Blant annet vil det ha betydning for utlokaliseringen når det gjelder statlige arbeidsplasser, som Regjeringen jobber med å finne en offensiv strategi for. Det vi ønsker å bygge på, er brede kompetansemiljøer i alle deler av vårt land. Og med den veksttakten som for øyeblikket er i Oslo- og Akershus-området, er det en ganske stor oppgave Regjeringen har påtatt seg. Så til bredbåndet. Vi vurderer hvordan vi skal jobbe videre med det. Vi har sagt i redegjørelsen at vi bl.a. vurderer spørsmålet om man må gå inn med offentlige midler i forhold til de svakeste områdene for å få god bredbåndsdekning. Men et viktig virkemiddel er at offentlige etater i samarbeid, gjennom etterspørselsfunksjonene, bidrar til dette, og at vi gjennom staten og kommunene må samordne etterspørselen i de mindre kommunene – for dette er statlig virksomhet de fleste steder. Disse er ofte de største arbeidsplassene mange steder, og da kan bruk av samordnet etterspørsel medføre at vi får en bedre bredbåndsutbygging. Det er faktisk flere kommuner som har klart å gjøre dette, og som har ligget i front rundt omkring i Distrikts-Norge for å få bredbånd på et tidlig tidspunkt til sitt område, ved at kommunen, næringsliv og statlige etater har gått sammen om det.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-07:
Jeg tror ikke at det er en sjel i Norge som kommer til å flytte fra sitt hjemsted til et annet sted fordi vi har en hovedmålsetting som dreier seg om utfordringen de neste tjue årene, som er balansert vekst i forhold til landsdelene. Det jeg tror mange kommer til å gjøre, er å flytte fordi de tar en utdanning som kun gir dem jobb i et mer sentralisert strøk. De gifter seg med en person som også ønsker å være i arbeidslivet, og der de bor, er det ikke relevant jobb for begge to, og så flytter de på seg. Jeg tror altså det kommer til å være de samme prosessene som det har vært tidligere. Det jeg tror er viktig i forhold til det politiske, er at vi ikke bringer distriktspolitikken i den diskreditt som distriktspolitikken er blitt brakt i, ved at man har en målsetting som er helt urealistisk i forhold til hva man kan oppnå. Da vil enhver person kunne si at vi når jo ikke målsettingene, og da har distriktspolitikken fallert, istedenfor å si at vi må ha noen målsettinger som også sørger for at distriktspolitikk har en mulighet for måloppnåelse som gjør at man kan si at noe har vært vellykket. Jeg tror det er avgjørende fremover. Jeg mener distriktspolitikk er viktig, og jeg mener det er viktig å bruke hele landet. Jeg mener vi skal ha virkemidler i det små i form av direkte virkemidler som brukes lokalt, men også i forhold til de brede, generelle betingelsene, for det er viktig å opprettholde bosettingen rundt omkring i landet. Når det gjelder spørsmålet om de små lokalsamfunnene, tror jeg at det viktigste for dem fremover er den spissingen av tiltak som de gjør, som går på gründervirksomhet og entreprenørkultur, og som går på at vi må fokusere mer på å skape vekst lokalt, og at det skapes nedenfra. Hvis vi får et skolesystem i dette landet slik at folk i større grad har mulighet lokalt til å utvikle sine egne naturressurser, har vi større sjanse for at det blir utviklet nye og spennende arbeidsplasser lokalt. Hvis vi fortsetter med å ha en ensrettet utdanning som ikke stimulerer til gründerkultur, kommer vi til å sørge for at flere og flere tar en utdanning som gjør at de flytter fra stedene de bor.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Jeg vil faktisk anbefale spesielt Kristelig Folkeparti å lese referatet fra debatten om distrikts- og regionalpolitikken den 11. juni 2001. Hør bare hva Anita Apelthun Sæle uttalte da: «Sjølv om Noreg ligg på jumboplass når det gjeld gründerverksemd, har Noreg vore eit land av kreative gründarar. Vi har over 100 000 småbedrifter og mange einmanns- eller eikvinnesbedrifter. Men langt fleire idear vert fødde enn dei som kjem i produksjon, og mange har også selt ut av Noreg fordi det ikkje var kapital nok til å setja eit godt produkt i produksjon. Derfor treng vi SND, næringsfond o.l. for at levedyktige gründerverksemder skal sjå dagens lys. Offentleg medverknad i form av direkte tilskot, ansvarlege lån eller garantiar kan medverka til at mange prosjekt kjem over den fyrste kneika.» Mye har tydeligvis skjedd med Kristelig Folkeparti. Og det er egentlig trist, synes jeg, for Arbeiderpartiet og sentrumspartiene har alltid stått sammen om en aktiv distriktspolitikk som skulle sikre hovedtrekkene i bosettingsmønsteret og likeverdige muligheter i alle deler av landet. I mitt fylke, Hedmark, har vi kommuner i Nord-Østerdal som tverrpolitisk nå går ut og sier at de er lei av festtaler. Ordførerne i Nord-Østerdal ønsker seg ingen bistand fra Kommunaldepartementet. De vil i stedet ha satsing på nødvendig infrastruktur i form av veger, jernbane og bredbånd, og dermed verdiskaping som kan føre bygdene ut av bakevja. Før valget manglet det ikke på store ord om satsing på infrastruktur og tiltak til næringslivet. Derfor var det store forventninger til Bondevik II-regjeringen. Svarene foreligger: Når det gjelder satsingen i infrastruktur, har Regjeringen flyttet 15 mill. kr fra jernbane til veg. Det var den satsingen. Når det gjelder den næringspolitiske satsingen, må det være lov til å spørre: Hvor tok den vegen? Bevilgninger som skal bidra til å skape arbeidsplasser i distriktene, er kuttet drastisk. Fra etableringen i 1993 har SND bidratt til 40 000-50 000 arbeidsplasser – nye eller sikrede. For mange kommuner har dette vært viktige etableringer. Bondevik I-regjeringen foreslo å styrke kommunale næringsfond, men Bondevik II kutter all slik støtte. Hva kan ha skjedd? En stopper ikke fraflytting fra distriktene ved å kutte i distriktspolitiske tiltak. Eller er det nettopp fraflytting Bondevik II-regjeringen ønsker? Innledningen i redegjørelsen starter med å slå fast at Regjeringen vil styrke regionalpolitikken for å sikre bosettingen, verdiskapingen og lokalsamfunn over hele landet. Befolkningen i Hedmark er avhengig av transport. Bondevik-regjeringen fjerner all fraktutjevning for bensin, noe som medfører en økonomisk belastning for folk i distriktene. Det betyr faktisk også at matvarer blir dyrere. Er det disse tiltakene som skal hindre fraflytting? Jeg bare spør.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-05-07:
I utgreiinga si sa statsråden at det skal vere eit mål for Regjeringa å demme opp for ei utvikling der Osloregionen held fram å vekse «langt raskare enn – og på bekostning av – resten av landet». Ja, det er prisverdig. Men når det ikkje er samsvar mellom teori og praksis, slik som manglande verkemiddel for å nå dette målet, skurrar desse orda frå kommunalministeren i øyra mine. Møre og Romsdal er eit av dei fremste fylka når det gjeld verdiskaping. Det er nok å nemne stikkord som fisk, oppdrett, gass, olje og møbelindustri. Men skal vi ha vekst og verdiskaping, treng vi òg nye arbeidsplassar – og morgondagens arbeidsplassar vert skapte i dag. Det er no vi må planleggje kva vi skal leve av dei neste åra. Og potensialet ligg i distrikta. Kva hadde bedriftene i til dømes eit fylke som Møre og Romsdal vore utan SND? Eller, for å sitere den nyvalde sentralstyremedlemen i Høgre, Jens Petter Ekornes, slik som han uttalte det til Sunnmørsposten: «Forslaget fra regjeringa om å kutte i bevilgningene til SND, er kort og godt en katastrofe. – Jeg frykter for at dette bare er begynnelsen på en rasering av SND som drivkraft i næringsutviklinga på landsbygda.» Det er sterke ord. Dette er eit syn som Senterpartiet deler fullt ut, og eg vonar at den same Jens Petter Ekornes kan få gjennomslag i Høgres sentralstyre for sitt syn. I motsetjing til kva representanten Østberg frå Kristeleg Folkeparti seier, har reaksjonar frå mitt fylke vist at det er eit sterkt behov for SND. For distrikta er levande bygder alfa og omega. Nedlegging av gardsbruk medfører gjengrodde bygder, som igjen skapar bekymring for reiselivet. Kva hadde kjende turistmål som Geiranger og Trollstigen vore utan eit velhalde kulturlandskap? Det som no skjer rundt om i distrikta, bør vere eit alvorleg varsku også for Samarbeidsregjeringa. Eit anna område som er viktig for ein offensiv distriktspolitikk, er å satse på samferdselstiltak. I Møre og Romsdal har vi nattstengde stam- og riksvegsamband. Stortinget sine mål om ferjefrekvens på 30 minutt er ikkje oppfylt. I løpet av 2001 stod det på ei ferjestrekning att over 11 000 bilar! Rasfarlege strekningar skapar frykt blant foreldre som sender borna sine til skulen, samtidig som det legg hindringar i vegen for næringslivet i fylket. Ein aktiv distriktspolitikk krev meir enn fine ord – den krev handling. Ikkje minst er SND og samferdselssatsing to av dei viktigaste pilarane for ein vellykka distriktspolitikk.
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2002-05-07:
Då eg høyrde opposisjonspartia sine første kommentarar til kommunalministeren si utgreiing om distrikts- og regionalpolitikken, høyrdest det ut som at no vil Regjeringa samle alle i ein by og vende distrikta ryggen. Sidan eg ikkje var i salen, måtte eg til å finlese utgreiinga. Og kva fann eg der som døme på dette ofselege som vi har høyrt om i dag? Jau, eg fann at Regjeringa sa ho vil styrkje kommuneøkonomien, noko som er gjort allereie i dag i revidert nasjonalbudsjett med 1,6 milliardar kr. Ho vil ha entreprenørskap i utdaninga. Ho vil ha auka satsing på samferdsle for å utløyse vekstpotensialet i heile landet. Ho vil ha ein offensiv lokaliseringspolitikk av statlege oppgåver, noko som ho allereie har vist i praksis, og ho vil ha særlege tiltak mot lokalsamfunn og regionar med svakare vekstkraft. Ikkje nok med det: Ho vil ha spesielle tiltak mot kommunar som vert råka av spesielle nedleggingar. Dette er døme på det som ligg i utgreiinga. Og då må eg seie at etter å ha høyrt veldig mykje av det som har vore sagt her i dag – med respekt å melde – trur eg at mange av dei som har hatt ordet, ikkje kan ha lese det som står i utgreiinga. Dei har i vesentleg grad snakka om andre ting. Til dels trur eg at dei har sagt ting som dei ynskte skulle stå, slik at dei kunne angripe spesielt Kristeleg Folkeparti. Vi får jo «nedmed kragen» stadig vekk spørsmål som partia stiller kvarandre for å kritisere Kristeleg Folkeparti. Lat meg då slå fast: Vi vil i regjering, som i opposisjon, føre ein offensiv distriktspolitikk – ein sentrumsprega distriktspolitikk. Eg har vore av dei som har vore rimeleg kritiske til Høgre opp gjennom åra, og som følgjer Høgre nøye som partnaren vår i Regjeringa. For denne meldinga skal eg gje ein god karakter til Høgre-ministeren – samarbeidsministeren. Det vil ikkje vere ordlyden i denne utgreiinga som legg ned Distrikts- Noreg, men det er spørsmål om kva politisk kraft vi kan leggje bak for å gjennomføre den gode målsetjinga som ligg der. Lat meg også seie at eg trur at utafor dette huset vil ikkje denne til dels merkverdige hakkinga på kvarandre vere med på å byggje Distrikts-Noreg. Folk ventar at vi som sit på Stortinget, skal kunne samarbeide og vere konstruktive. Det synest eg har mangla i debatten i dag. Det har vore ei hakking på ting som ikkje står i utgreiinga, men som ein har dikta inn er tankane i ho – i staden for å ta kommunalministeren og Regjeringa på alvor og gå rett på dei målsetjingane og føringane som ligg der. Dersom ein les utgreiinga nøye – og det har eg gjort – er det vel knapt laga eit dokument som på bortimot annakvar linje omtalar distrikta og distriktspolitikken i positive og offensive vendingar. Mi utfordring er: Lat oss samarbeide – og ikkje konstruere unødvendig kritikk! Det gagnar ikkje distrikta.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-05-07:
Når en reiser gjennom Sverige og Finland, spesielt i de nordlige landsdelene, ser en hva vi i Norge mener med å ta hele landet i bruk. Norge har i stor grad greid å bevare bosettingen i hele landsdelen – i motsetning til Nord-Sverige og Nord-Finland, som er ganske øde, med milevis av skog. Dette har vært en villet politikk i Norge. Om det fortsatt vil være en villet politikk, er jeg ikke sikker på – med en Høyre-styrt Bondevik-regjering. Når selv Høyre-ordførerne ute i distriktene sier at de er skremt over Regjeringen og det Regjeringen gjør i distriktspolitikken, må jeg tolke det slik at Regjeringen ikke har tenkt å satse så mye på distriktene. Det hjelper ikke små tettsteder dersom Regjeringen nå går bort fra målet, som er å bevare bosettingen i hele landet. En forsterking av landsdeler vil få store konsekvenser for de minste kommunene. Dette vil forsterke flyttestrømmen til det sentrale Østlandet. Kanskje vil Tromsø, som hovedstad i Nord-Norge, få en viss oppgang i folketallet. Men det er nå engang slik at når forholdene blir så vanskelige at folk ser seg nødt til å flytte, flytter de gjerne ikke til nærmeste tettsted eller by, men fra landsdelen. Jeg vil påstå at den distrikts- og regionalpolitiske redegjørelsen viser en politikk for sentralisering. Vi vet at Bondevik-regjeringen i budsjettet kuttet i SND- midler, i kommunale næringsfond, i tilskuddet til drivstoff og i overføringene til landbruket. Dette var virkemidler som for mange småbedrifter betydde et være eller ikke være. Ute i distriktene må man hele tiden tenke nyskaping og utvikling, og det er enmannsbedrifter og småbedrifter som trenger denne støtten til sin tilblivelse. Fiskeri, havbruk, landbruk, industri og servicenæringer er helt avhengige av gode samferdselsløsninger og god infrastruktur. Dette sliter vi med i Nordland. Bedre ble det ikke da samferdselsministeren kom med forslag om å åpne for en ekspressbuss som kan kjøre parallelt med jernbanen mellom Trondheim og Bodø, samtidig som det er skapt stor usikkerhet om Nordlandsbanens berettigelse i framtida. Hvorfor ikke heller ruste opp jernbanen, når vi vet hvor dårlig E6 egentlig er? Og hva med miljøet? Hva slags signaler gir dette til folk og til næringsliv? Tør vi satse? Jeg vil påstå at redegjørelsen inneholder få håndfaste svar om hvilken verdiskaping man forventer, bl.a. i Nord-Norge. Det haster med tiltak. Og hva med alle de arbeidsplassene som Regjeringen har sagt skal ut av Oslo? Det er ikke nok med Distriktskommisjonen. Den er vel og bra, men la det ikke bli en sovepute for Regjeringen.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-07:
Hva er et distrikt? Hva er det som kjennetegner et distrikt? Jo, det er avstanden til markedet. Det et distrikt lider under, er avstandskostnader – kostnader for å frakte varene som produseres, fram til markedet, kostnader for det enkelte individ for å komme seg inn til sentrene, for å frakte barna til fotballtrening, til turnering, til musikkundervisning, til leikarring etc. NHO har gjennom undersøkelser kommet fram til at kostnadene ved å frakte varer er 50 pst. høyere i Norge enn i EU-landene. Dette kommer ifølge undersøkelsen av et høyt avgiftsnivå, av dårlig standard på veinettet og av dårlig vedlikehold – som fører til stengte fjelloverganger, utforkjøringer, venting i kø, bompenger etc., etc. Det paradoksale er at flere – både fra Arbeiderpartiet og fra Høyre – har vært her oppe og snakket om avstandskostnader, men ingenting blir gjort. Jeg trodde i min enfoldighet at Stortingets oppgave var å fjerne disse ekstrakostnadene for næringslivet. Ja, det burde være en oppgave for Stortinget å senke avgiftene og samtidig ettergi gjelden for bomstasjonene, som det er gjort for Gardermobanen – og, til slutt, en storstilt veibygging og økt vedlikehold av veinettet, slik at kostnadene til næringslivet for å frakte varer til markedet blir 50 pst. lavere enn i EU-landene. Først da har vi lagt til rette for at næringslivet skal kunne etablere seg og – ikke minst – eksistere i Distrikts-Norge. Hvis vi skal ha et levende Distrikts-Norge, er poenget at det må lønne seg for næringsliv og folk å leve i distriktene. Det mest logiske ville være å senke avstandskostnadene, men det luktet flertallet altså ikke på. Det ser for meg ut som om distriktspolitikk for enkelte partier i denne salen er mer penger til kommunene og SND. Jeg vet ikke om presidenten har registrert noen kommuner som har flyttet til det sentrale østlandsområdet. Det har ikke jeg. Derimot har jeg registrert flere enkeltindivider som har flyttet fra Distrikts-Norge til sentrale strøk. Det har de gjort først og fremst fordi de har manglet arbeid. Derfor må innsatsen settes inn overfor enkeltindivider for å skaffe disse arbeid. Løsningen som næringslivet i Distrikts-Norge selv ber om, er bedre og billigere veier og lavere dieselavgift. Men får de det? Svaret er enkelt: Nei. Når vi ser på investeringene og vedlikeholdskostnadene de siste 10–12 årene, er de lavere enn for 12 år siden. Dieselprisen er omtrent som den var før avgiften ble redusert, på grunn av at gevinsten er spist opp av høyere oljepriser, noe man hadde unngått hvis Fremskrittspartiets forslag om stabile drivstoffpriser hadde blitt et faktum. Til slutt: Flertallet i denne salen – Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre – har prøvd sin medisin i årevis, med mer og mer fraflytting som resultat. Da nytter det ikke å pøse på med mer feil medisin. Det må en ny medisin til – nemlig vår!
Victor Norman (Høyre), 2002-05-07:
Jeg trodde jeg hadde vært krystallklar. Svaret var ja. Men vi må både se på hvilke lovendringer som måtte være nødvendig, og sjekke om ordningen er i samsvar med EØS-regelverket – de begrensningene ligger der. Jeg kan derfor ikke i dag si på hvilken måte vi vil komme tilbake med oppfølging av saken. Vi ser positivt på SUT-ordningen. Vi tar til etterretning at det ligger an til at et enstemmig storting ønsker den. Og som jeg selv sa, jeg synes ordningen i prinsippet er en god ordning, men den vil lukke deler av sokkelen, og derfor er det viktige spørsmål som må avklares, spesielt i forhold til EØS-avtalen.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-10-25:
På vegne av Harald T. Nesvik og meg selv fremmer jeg forslag om at private og offentlige laboratorier gis tillatelse til å kontrollere om alkoholholdige drikkevarer inneholder metanol.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-10-25:
Jeg konstaterer at statsråden nå har slått fast at norske F-16-fly som deltar i operasjon «Enduring Freedom», ikke er utstyrt med klasebomber. Det skulle bare mangle. I dag har vi fått melding om at klasebomber er brukt under øvelse på Hjerkinn. Hvis – og jeg presiserer hvis – det er riktig, er det ganske rystende. Stortinget har besluttet at Norge skal arbeide for et internasjonalt forbud mot bruk av klasebomber. Hvis det nå er brukt klasebomber – jeg hadde nær sagt i bokstavelig forstand – på norsk jord under øvelse, fører det i verste fall til at vi svekker vår internasjonale troverdighet i slike forhandlinger. Jeg vil be statsråden bekrefte at hun nå har bedt om en full gjennomgang av denne saken innen mandag morgen, slik det går fram av en pressemelding. En gransking må også føre til at dette ikke gjentar seg. Statsråden må videre i arbeidet med integrert ledelse mellom departementet og forsvarsstaben også sørge for kommunikasjonslinjer i systemet som hindrer at slike ting gjentar seg. Jeg konstaterer også at statsråden i formiddag skriftlig overfor Forsvarets overkommando har presisert at det ikke skal brukes klasebomber ved øvelse i Norge, og vil også be om at hun bekrefter fra denne talerstolen at slik beskjed er gitt i dag.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2002-10-25:
Jeg vil først vise til tidligere innlegg og replikk. Så vil jeg nok en gang konstatere at det nå er helt klart, og også slått fast fra denne talerstolen fra statsrådens side, at det ikke er klasebomber på F-16-fly som er deployert i Kirgisistan, og som flyr tokter over Afghanistan, og jeg er tilfreds med at vi har fått det svaret fra statsråden. Jeg vil også understreke at det er norske retningslinjer som ligger til grunn for bruken av F-16-fly, og norske rammebetingelser, ikke amerikanske, i forhold til de regler som pilotene og flyene er underlagt. Så vil jeg legge til, fordi dette også har blitt en debatt om departementet og Forsvarets overkommando og de kommunikasjonsrutiner som finnes eller ikke finnes, at i det forsvarsforliket som ble inngått i juni i år mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene, har vi blitt enige om at det skal gjennomføres en integrert ledelse mellom Forsvarsdepartementet og forsvarsstaben. Saken om klasebombene illustrerer med all mulig tydelighet behovet for nettopp en integrert ledelse og andre kommunikasjonsrutiner. Det vil jeg sterkt understreke at Stortinget har vedtatt, og det forutsetter jeg er under arbeid. Så konstaterer vi fra Arbeiderpartiet at statsråden har satt i gang gransking, og at en rapport om den granskingen skal forelegges for statsråden mandag morgen. Vi er fornøyd med at det er gjort, og vi forventer da at vi får en redegjørelse om det svaret som kommer fra Forsvarets overkommando til statsråden. Jeg har også konstatert i både pressemelding og fra denne talerstolen at det nå er gått en skriftlig melding til Forsvarets overkommando om at det ikke skal brukes klasebomber fra fly i trening og øvelser i Norge. Jeg regner med at det nå blir gjennomført, og at vi ikke får flere slike saker. For øvrig går jeg ut fra at vi kommer tilbake til denne saken i en egnet form i et senere møte.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-10-25:
Fra Fremskrittspartiets ståsted har det aldri vært tvil om norsk deltakelse i koalisjonsoperasjonen «Enduring Freedom» i Afghanistan. Norge har deltatt med spesialstyrker, mineryddere, transportfly, lettpansrede feltkjøretøyer og en nasjonal støtteenhet. USA anmodet senere Norge om å stille seks kampfly i samarbeid med Nederland og Danmark i Manas i Kirgisistan, noe som var naturlig, da Norge, Nederland og Danmark har hatt et langvarig samarbeid på kampflysektoren. Hovedoppgaven er nærstøtte for personell som deltar i operasjonen, og bekjempelse av stridende Al Qaida- og Taliban-grupperinger og militære installasjoner. Deployeringen har funnet sted og varer til 1. april 2003. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at dersom det anmodes om forlenget norsk militært engasjement utover 1. april 2003, skal dette behandles av Stortinget på nytt. En slik anmodning kan man ikke se bort fra, og Fremskrittspartiet vil, hvis ikke helt andre og nye forutsetninger skulle opptre, se positivt på en slik anmodning. Det kan være helt avgjørende for å få nedkjempet den stadig økende terrorismen som opptrer i verden i dag, at man snarest mulig får nøytralisert Al Qaida og Taliban. Nær sagt alle midler kan det være aktuelt å bruke i denne kampen, og heldigvis har flertallet i den norske befolkningen og flertallet av de politiske partiene forstått dette. De eneste som stiller seg på sidelinjen, er SV. Det å bidra med bl.a. kampfly, spesialtropper og mineryddere i slike operasjoner koster penger. Men for å få bukt med den økende terrorismen og terrorvelder har Norge, som alle andre land, en plikt til å delta – og det hjelper. Operasjonene har så langt vært vellykte. Det bør også nevnes at siden norske spesialstyrker og mineryddere er blant verdens beste – ja muligens de aller beste – er det etter Fremskrittspartiets mening vår soleklare plikt å delta i slike operasjoner. Det koster imidlertid som sagt penger, mye penger, men det må vi i denne viktige kampen være villige til å bidra med. Har man sagt A, får man si B. Fremskrittspartiet mener at i og med at kap. 1792 post 01 i forsvarsbudsjettet kan overføres, bør tilleggsbevilgningen omfatte hele kostnaden med 648,5 mill. kr. Vi mener at dette vil være i samsvar med holdningen om at utenlandsoperasjonen skal finansieres ved tilleggsbevilgninger utover rammen i forsvarsbudsjettet. Å ta slike bevilgninger innenfor rammen vil svekke et allerede svakt forsvarsbudsjett. Jeg vil her minne om at Fremskrittspartiet og Høyre var helt enige og klare på dette før Høyre kom i regjering. Så når 348,5 mill. kr er tatt av rammen i neste års forsvarsbudsjett, er dette et brudd på tidligere løfter fra regjeringspartiene. Regjeringspartiene stiller seg helt på linje med Arbeiderpartiet og SV – to partier som aldri har vært forsvarsvennlige. Jeg vil derfor henvise til Fremskrittspartiets forslag til vedtak i innstillingen og fremme dette.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-10-25:
Denne debatten har med all tydelighet vist at alle partier på Stortinget bortsett fra SV er enige om det som vi nå er med på å vedta, og enige om at vi skal delta i de operasjonene vi deltar i i Afghanistan. SV får stille seg på sidelinjen, som de ofte gjør i slike saker, men for min del er det altså helt uforståelig. Det jeg imidlertid kan tenke meg, er å stille et spørsmål til forsvarsministeren rundt budsjettet, for innstillingen heter nå tross alt «Innstilling fra forsvarskomiteen om finansiering av norsk militær deltagelse i Afghanistan». Man har jo ikke så snakket så mye om det, men jeg synes det er et viktig poeng at forsvarsministeren i proposisjonen, et forslag som også blir flertallsinnstillingen i komiteen, er med på å svekke forsvarsbudsjettet. Jeg synes det er underlig at en statsråd fra Høyre nå går fra de gamle prinsippene og de samarbeidskonstellasjonene vi har hatt mellom Høyre og Fremskrittspartiet tidligere i forhold til at slike bevilgninger skal tas utenfor budsjettet. Det statsråden nå er i ferd med å gjøre, og det Stortinget nå er i ferd med å gjøre, er å svekke neste års budsjett istedenfor å gå på tilleggsbevilgninger. Som jeg sa i mitt innlegg tidligere: Når 348,5 mill. kr er tatt ut av rammen i neste års forsvarsbudsjett, er dette et nytt brudd på tidligere løfter gitt av regjeringspartiene. Jeg vil gjerne at statsråden redegjør for hvorfor Regjeringen, og kanskje i første rekke Høyre, nå går fra de prinsippene de har hatt tidligere om disse tilleggsbevilgningene, og hvordan man skal forholde seg til rammene.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-25:
SV fikk i sommer forsikringer fra statsministeren om at det ikke er aktuelt å utstyre norske F-16-fly som nå er operative i Afghanistan, med klasebomber. SV satte stor pris på denne forsikringen, og vi forutsetter at dette følges opp. Vi oppfattet også statsministeren slik at han stadfestet et prinsipielt synspunkt fra Regjeringen, nemlig at man fortsatt vil arbeide for et internasjonalt forbud mot klasebomber. Statsministeren skriver bl.a. dette: «Regjeringens engasjement i arbeidet for internasjonale begrensninger som skal lede fram til et forbud mot bruk av klasebomber, er som det vises til i brevet klart redegjort for overfor Stortinget.» Det er derfor med stor undring vi leser Nationens oppslag i dag om at belgisk forsvar har fått anledning til å teste klasebomber på Hjerkinn så sent som 7. oktober i år. Testen har til alt overmål synliggjort det som er hovedproblemet med klasebomber. Feilbombing har ført til at blindgjengere har blitt liggende udetonert. Det opplyses at bombene er sluppet fra både belgiske og norske fly. I likhet med den famøse saken om våpenkjøp fra Israel vitner dette om at forsvarsministeren ikke har lyktes med å skape en kultur i de etater hun leder, for å følge med i hva som gjøres av politiske vedtak, og ha et minimum av politisk teft for hva man i det minste bør klarere med statsråden. Når det er sagt, er det selvsagt slik at forsvarsministeren står fullt ut ansvarlig for det som skjer i Forsvaret. Når det gjelder klasebomber, foreligger det til og med et soleklart vedtak fra Stortinget, fattet 14. juni i fjor. Dette oppfatter SV som svært alvorlig. Ikke minst er det alvorlig i en tid da vi faktisk er i krig i Afghanistan, hvor vi er avhengig av å kunne stole på alle de forsikringer vi har fått om etterlevelse av Genevèkonvensjonen. Hvordan vil statsråden følge opp dette, slik at vi kan ha tillit til at vi har et forsvar som opptrer i samsvar med Stortingets vilje?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-10-25:
Det er riktig som representanten Bjørn Hernæs påpeker, at Senterpartiet er en del av flertallet i forsvarskomiteen i denne saken. Det at vi stod sammen med SV i en annen sak, betyr overhodet ikke at det er snakk om noe linjeskifte fra Senterpartiets side. Vi forbeholder oss retten til å tenke selvstendig i forhold til enhver sak av denne art som kommer opp i denne salen. Det skulle jeg faktisk ønske at flere gjorde. Jeg er en sterk NATO-tilhenger, og vil alltid komme til å være det. Det vil likevel ikke forhindre verken meg eller resten av partiet fra å være kritisk når vi mener at det er nødvendig å være kritisk, både til NATO og til USA. Det er altså rett at vi er en del av flertallet. Vi har sagt ja til deltakelse i operasjoner i Afghanistan. Det betyr selvsagt ikke det samme som at vi vil si ja til eventuelle operasjoner i Irak. Det er to forskjellige saker vi snakker om. Det trodde jeg faktisk også at representanten Hernæs hadde fått med seg. Når vi har sagt ja til deltakelse i en operasjon, sier vi også ja til finansiering av operasjonen, på samme måte som flertallet har gjort. Derfor er vi med i flertallet, vi følger det opp. Det er selvsagt mange av oss, meg inkludert, som gjerne skulle ha sett at vi kunne ha unngått å delta i operasjoner som det vi gjør i Afghanistan. Situasjonen tilsa imidlertid ikke at det var mulig i dette tilfellet, der skilles Senterpartiets og SVs veier ganske ettertrykkelig. Men det at vi deltar i denne type operasjoner, stiller også strenge krav til oss som nasjon, det stiller krav til at vi følger opp i forhold til humanitære forhold, i forhold til bistandsarbeid, og ikke minst i forhold til menneskerettigheter. Det krever også at vi følger opp i forhold til de norske styrkene som deltar, for å forsikre oss om at de følger våre nasjonale retningslinjer, bl.a. med hensyn til hva slags type våpen som blir brukt. Jeg ser ikke behov for å gjenta de ting som er sagt i tidligere innlegg, men også jeg vil be forsvarsministeren om å bekrefte at de norske jagerflyene som deltar i operasjonene i Afghanistan, verken er bærere av eller brukere av klasebomber. For øvrig støtter Senterpartiet innstillingen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-10-25:
Ja, jeg har gjort det, og jeg skal prøve å holde meg til dagens sak, for jeg synes forsvarsministeren gjorde situasjonen litt vanskeligere for seg selv med det svaret som hun gav i stad. Forsvarsministeren har ikke sagt noe om bruk av klasebomber på norsk jord i denne salen, sa forsvarsministeren. Det er et internasjonalt forbud Stortinget skal arbeide for. Det er selvsagt riktig, men da ender vi opp med å måtte stille spørsmålet til forsvarsministeren: Er det gitt klar og tydelig beskjed til Forsvaret om at det ikke skal brukes klasebomber overhodet, verken på norsk jord eller andre plasser? Er den beskjeden gitt, har Forsvaret i dag vist at de ikke er til å stole på i forhold til å følge de beskjeder som blir gitt fra forsvarsministerens side. Forsvarsministeren svarte på både mitt og Marit Nybakks spørsmål i stad at selvsagt bruker man ikke klasebomber i Afghanistan. Kan forsvarsministeren føle seg helt trygg på det, dersom det er slik at Forsvaret har fått beskjed om at det ikke skal brukes klasebomber på norsk jord, og ikke følger det rådet? Skal vi da tro på at man ikke kan gjøre det samme i andre situasjoner, la være å lytte til de instrukser som er gitt, eller er det slik at forsvarsministeren ikke har gitt en klar beskjed om hvordan Stortingets vedtak skal følges?
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-10-25:
Vedtaket som ble gjort i Stortinget under forrige regjering om at Norge skulle arbeide for et internasjonalt forbud mot klasebomber, stiller selvfølgelig denne regjeringen seg helt bak. Et vedtak i Stortinget om å arbeide for et internasjonalt forbud får visse konsekvenser. Derfor har denne regjeringen sagt at vi i internasjonale operasjoner ikke skal bruke klasebomber. Jeg syns det er nokså logisk at det også betyr at vi ikke har behov for å øve med klasebomber i Norge. Øvelsen på Hjerkinn og det oppslaget som har vært i avisene i dag om at det har vært brukt klasebomber, har ikke vært forelagt Forsvarsdepartementet, og forsvarssjefen bekrefter i et møte med meg i dag at han heller ikke har kjent til denne øvelsen. Det betyr at jeg har bedt om full gjennomgang av hva som faktisk har skjedd, og det betyr også at jeg allerede har presisert skriftlig overfor Forsvarets overkommando i instruks at det ikke skal brukes klasebomber fra fly i trening og øvelse i Norge. Jeg regner med at vi i løpet av mandag har fått full oversikt over hva som har skjedd. Stortingsvedtaket knytter seg til å arbeide for internasjonalt forbud, men som sagt, den logiske konsekvensen av det har etter mitt syn vært at vi selvsagt ikke bruker klasebomber i operasjoner vi deltar på ute. Sånn sett skulle det heller ikke være noen grunn til å øve med det hjemme.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-10-25:
Da vi første gang la fram for Stortinget forespørsel om å få godkjent å stille seks F-16-fly til disposisjon for «Operasjon varig fred», var det forutsatt at disse flyene skulle deployeres i sin helhet i år 2002. Så skjedde det at praktiske sider angående kvaliteten på flystripen i Manas gjorde at man måtte skyve på flybidraget slik at halvparten kom i 2002 og halvparten i 2003. Jeg mener at den delen av finansieringen som kom i 2002 – og det kunne vært hele finansieringen hvis ikke deployeringen var blitt forskjøvet – bør tas som en ekstraordinær bevilgning, fordi det ville vært umulig å planlegge det. Forsvarsbudsjettet for 2002 var lagt fram før vi planla vårt Afghanistan-bidrag. Når det gjelder forsvarsbudsjettet for 2003, er det annerledes. Da har vi en helt annen forutsigbarhet, for da vet vi allerede på det tidspunkt vi utarbeider budsjettene, hva vi er forpliktet til å stille opp med i 2003. Det er grunnen til at Regjeringen fant det riktig å ta den biten av Afghanistan-operasjonen som går på 2002, som en ekstraordinær tilleggsbevilgning. Det vil også være fornuftig i fremtiden når det gjelder ekstraordinære operasjoner som det ikke har vært mulig å planlegge. Men i 2003 var det altså mulig å planlegge, fordi vi visste om forskyvelsen, og fordi vi derfor kunne legge det inn under det ordinære budsjettet på kap. 1792 Internasjonale operasjoner, som er det kapitlet som skal omfatte vår internasjonale aktivitet. Jeg vil også si at det innenfor rammen på internasjonale operasjoner var mulig å få plass til denne delen av «Operasjon varig fred» og ISAF, fordi det nå er et naturlig nedtrekk i Kosovo, som alle NATO-land foretar i tråd med demokratisering og positiv utvikling på Balkan. Det er derfor mulig å ha den planleggbare delen av Afghanistan-operasjonen innenfor det ordinære kapitlet for internasjonale operasjoner.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-10-25:
Som jeg har vært helt klar på i tidligere innlegg, er det både forsvarsministerens og Regjeringens klare syn at F-16-flyene i Afghanistan ikke skal være utstyrt med klasebomber. Det har vi ment hele tiden, og det gjelder også i forhold til de flyene som er deployert. Det er også riktig at denne regjeringen vil arbeide for et internasjonalt forbud, i tråd med det stortingsvedtaket som ble fattet i forrige periode. Når det gjelder den konkrete informasjonen knyttet til øvelse på Hjerkinn, vil jeg ikke her bekrefte at det f.eks. var belgiske fly, eller hvilke fly det var, eller hva som skjedde, for her er det fortsatt mye uklart. Men det jeg kan bekrefte, er at det er en klar holdning fra denne regjeringen at så lenge vi ikke skal bruke klasebomber i internasjonale operasjoner, så er det heller ingen grunn til å øve med klasebomber i Norge. Jeg vil likevel gjerne få si at stortingsvedtaket knytter seg til at vi skal arbeide for et internasjonalt forbud, ikke nødvendigvis et forbud mot øvelse. Likevel er det ingen tvil – jeg gjentar ingen tvil – om at min holdning er at det ikke er riktig å øve med klasebomber i Norge. Det som derfor har skjedd, ettersom disse opplysningene kom fram i media i dag morges, er at Forsvarsdepartementet for det første har presisert i en instruks til FO at det ikke skal brukes klasebomber fra fly i trening og øvelser i Norge, og dernest at vi vil ha en full gjennomgang av den aktuelle saken, med en rapport i løpet av mandag om hva som faktisk har skjedd. Deretter vil vi selvfølgelig se på hvordan saken bør håndteres videre.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-10-25:
For det første sier representanten Kristin Halvorsen at denne saken kan tyde på at man ikke kan stole på hva forsvarsministeren sier i Stortinget. Til det vil jeg si at forsvarsministeren ikke har sagt noe om øvelser på norsk jord med klasevåpen tidligere i Stortinget. Det jeg har sagt, er at vi ikke skal bruke klasebomber i våre internasjonale operasjoner, og det jeg sier, er at jeg selvfølgelig mener at vi heller ikke bør øve på det hjemme, av samme grunn. Det som var stortingsvedtaket, var at vi skal arbeide for et internasjonalt forbud. Da mener mange at det er logisk at Forsvaret ut fra det bør slutte at man bør være politisk var på alt som har med klasebomber å gjøre, og det er jeg selvsagt enig i. Men vedtaket knytter seg altså til å arbeide for et internasjonalt forbud mot klasebomber, slik at man er helt klar på hva som er vedtaket her, og hva som er de implisitte reaksjonene rundt det. Dernest sier representanten Halvorsen at det ikke må være slik at det norske forsvar eller Forsvarsdepartementet lar seg presse av våre allierte til å trene på en måte vi ikke er tilhengere av i Norge. Det kan jeg forsikre om, vi lar oss ikke presse på en slik måte. Det som har skjedd i denne saken, er rett og slett at verken forsvarssjefen i Forsvarets overkommando eller forsvarsministeren i Forsvarsdepartementet er forespurt. Det er derfor heller ikke snakk om at noen har latt seg presse til noe som helst. Til slutt vil jeg si at hva som egentlig har skjedd, rent praktisk, finner vi ut av. Det er gitt klar beskjed om at det i løpet av mandag skal fremlegges en full gjennomgang av de faktiske forhold, og det er også sagt krystallklart i en instruks som ble sendt ut tidligere i dag, at øvelser og trening på norsk jord med klasebomber fra fly ikke skal forekomme. Når man eventuelt kan orientere Stortinget om resultatet av den fulle gjennomgangen, kommer vi tilbake til når den gjennomgangen er mottatt. Men det er selvfølgelig helt logisk, og denne statsråden er selvfølgelig også helt villig til, å la den informasjonen som kommer fram, helt åpent bli lagt fram for dem som måtte være interessert.