Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Tilhengerne av lovforslaget bruker gjennomgående diskrimineringsargumentet i debatten. Dermed setter de et stempel på den lovgivningen de selv var med på å kjempe fram. Forklaringsproblemet i forhold til holdningen til partnerskapsloven hviler jo først og fremst på de som kjempet partnerskapsloven fram, og som i dag har gitt den et så grundig stempel som diskriminerende. Denne argumentasjonen er etter mitt syn falsk. Regjeringen slår selv fast i lovproposisjonen, på side 12, at dagens ekteskapslov ikke diskriminerer homofile. Tvert imot er den i tråd med internasjonale menneskerettigheter. Regjeringen har heller ikke ført noen troverdig argumentasjon for at det skulle være diskriminerende å ta konsekvensen av biologiske fakta. Det kreves en mann og en kvinne for at det skal bli et barn. Derfor har lovgiver gitt denne relasjonen en spesiell status. Heteroseksuelt og homoseksuelt samliv er strukturelt ulike på dette punktet. Argumentasjonen er ikke bare falsk. Den er også grenseløs. Lovreformistene vil møte seg selv i døren hver gang de forsøker å trekke en grense. Hvorfor skal f.eks. de polygame forhold diskrimineres? Er det ikke både intolerant, respektløst og diskriminerende å hindre trygge rammer for deres kjærlighet? Hvorfor legges det kun til rette for at et par med to kvinner skal få hjelp til å få barn, og ikke par med to menn? Flertallets argumenter fra lovinnstillingen kan brukes uforandret også for denne situasjonen. Og dersom assistert befruktning ikke lenger skal forbeholdes de som av medisinske grunner er hindret fra å få barn, kan man også spørre seg: Hvorfor stoppe ved lesbiske par? Hvorfor skal ikke enslige kvinner som ønsker seg barn, få slik hjelp? Ved sin argumentasjon, og ved å sette ekteskapsbegrepet i spill, starter Regjeringen et eksperiment som vil utløse en rekke nye spørsmål, nye krav og problemer av etisk, kulturell og juridisk art. Med diskrimineringsargumentet i ermet ble tydeligvis nærmere utredning og konsekvensanalyse unødvendig. Som barne- og likestillingsministeren skriver på Regjeringens hjemmesider: «Regjeringen anså det som lite hensiktsmessig å foreta en bred lovutredning. » Statsråden har riktignok sagt fra denne talerstol i dag at saken er meget godt utredet. Det står ikke i samsvar med det som står på hennes egne hjemmesider. Ekteskapet mellom mann og kvinne er en institusjon som har stått støtt i tusen år, på tvers av kultur, geografi og religion. Lovreformen berører barns oppvekst. Gjennom lovforslaget fratas noen barn systematisk og planlagt muligheten til å vokse opp sammen med en mor og en far. Loven er klart i motstrid med den europeiske konvensjon om adopsjon. Loven utfordrer grunnleggende prinsipper i FNs barnekonvensjon. Loven stiller også alvorlige spørsmål ved fars betydning for barns oppvekst, når det legges til grunn at far kan erstattes av en annen omsorgsperson uten at man mister noe som helst på veien. Statsråd Huitfeldt nærmest latterliggjorde Kristelig Folkepartis krav om en grundigere utredning. Men statsrådens eget barne-, ungdoms- og familiedirektorat sier i høringen at det er en «svakhet ved forslaget at det ikke foretas en bredere drøfting og vurdering av om de foreslåtte endringene vil være til barnas beste ». Bioteknologinemnda skriver likedan at loven burde vært bedre utredet. Regjeringens svar er at de finner det lite hensiktsmessig å utrede. Det er med respekt å melde ikke særlig tillitvekkende. I sin opplisting av andre lands utredninger av saken unngikk statsråd Huitfeldt behendig å nevne Frankrike som på sin side fant det hensiktsmessig å utrede. Etter grundige forarbeider avviste de et tilsvarende lovforslag under henvisning til at barns rettigheter må ha «overhøyhet framfor voksnes ønsker ». Den norske regjering har tydeligvis andre prioriteringer. Når lovreformen begrunnes med at dagens forståelse av ekteskap er diskriminerende, gir det grunn til å spørre hva som blir det neste steg. Statsrådens nærmest hånlige omtale av sine meningsmotstandere her i salen i dag er illevarslende. Kan vi i lengden akseptere at noen fremmer et tradisjonelt syn på ekteskapet i dette landet? Det er jo diskriminerende. Kan vi f.eks. ha en kirke som framhever et diskriminerende ekteskapssyn? Kan vi gi statsstøtte til organisasjoner, trossamfunn og skoler som står for det tradisjonelle synet på ekteskapet? Det er jo diskriminerende. Jeg tror at spørsmålene kommer til å bli mange. Så langt har statsrådens svar vært meget vage. Å få stoppet diskriminering av homofile er en sak vi støtter fullt og helt. Det skal det ikke herske noen tvil om. Men det denne loven handler om, er å omdefinere en viktig institusjon i samfunnet, og den framstår som et stort eksperiment på familie- og oppvekstområdet. Lovens forkjempere har i liten grad tatt seg bryet med å bygge opp et resonnement rundt det faktiske innholdet i loven. I stedet har man stemplet meningsmotstandere og ført en diskrimineringsretorikk som har ganske vidtrekkende konsekvenser. Man bør tenke seg om når man gjør det. Det vitner om en intolerant toleranse med lite rom for avvikende syn. Jeg tror Norge blir trangere med denne loven.