Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2010-12-06:
Vi som bor i Norge, er på mange måter meget privilegert. Ifølge FN er vi faktisk verdens beste land å bo i, og vår sosialdemokratiske samfunnsmodell, hvor alle bidrar etter evne og mottar tjenester og ytelser etter behov, uavhengig av om pengeboken er tykk eller tynn, bidrar til gode liv for de fleste av oss. Et av alle de privilegiene vi har i Norge, er at vi har en stor grad av trygghet i hverdagen. Justispolitikken er selvsagt viktig for å føle trygghet. De som arbeider i politiet, domstolene og kriminalomsorgen, gjør hver dag en meget god innsats for å trygge våre liv. Jeg vil i mitt innlegg konsentrere meg om kriminalomsorgen. Det har skjedd veldig mye bra i kriminalomsorgen de senere årene. Da den rød-grønne regjeringen kom til makten, ble det tatt to viktige grep. Det ene var å gjøre noe med den lange soningskøen. Nærmere 3 000 straffedømte ventet på å få sone sin dom. Det andre var å gjøre innholdet i soningen bedre for slik å forebygge at de straffedømte begår ny kriminalitet etter endt soning. Begge disse grepene har gitt gode resultater. Opprettelse av nærmere 800 soningsplasser, herav rundt 650 fengselsplasser, siden 2006, har redusert soningskøen betraktelig. Regjeringen satte også i gang et omfattende arbeid med en stortingsmelding som skulle peke ut retningen for den framtidige kriminalomsorgen. Meldingen fikk det betegnende navnet Straff som virker – mindre kriminalitet – tryggere samfunn. Arbeidet med å iverksette denne stortingsmeldingen er nå godt i gang. Innholdet i soningen er betydelig forbedret gjennom bl.a. skoleavdelinger, bibliotek, rusmestringsenheter og Nav i fengsel, samt alternative straffeformer som narkotikaprogram med domstolskontroll og elektronisk soning – for å nevne noe. I tillegg gjøres det en fantastisk innsats fra mange organisasjoner som driver betydelig likemannsarbeid og gir hjelp og støtte til dem som soner en dom, og følger dem opp etter soningen. Dette arbeidet forebygger også at straffedømte begår ny kriminalitet. I mai i år ble det lagt fram en nordisk tilbakefallsstudie. Undersøkelsen kartla tilbakefall til ny kriminalitet to år etter endt soning. Resultatene viste at Norge kom best ut, med en tilbakefallsprosent på 20. Dette viser at regjeringens politikk virker. Norsk kriminalomsorg er på rett vei. Redusert tilbakefall gir mindre kriminalitet og dermed mer trygghet. Det er et godt bidrag til et tryggere samfunn. Selv om det har vært en positiv utvikling i kriminalomsorgen de senere årene, er det fortsatt mye som gjenstår før vi kan si oss fornøyd. Vi vet bl.a. at en stor andel av dem som dømmes for kriminelle handlinger i Norge, har både rusproblem og psykiske problem som påvirker direkte den kriminelle løpebanen. Regjeringens satsing på rusmestringsenheter i fengsel er derfor veldig viktig og må fortsette. Når det gjelder dem som har psykiske lidelser, gis det et tilbud gjennom fengslenes helseavdelinger. De gjør en god jobb og henviser videre til spesialisthelsetjenesten der det er nødvendig. Likevel opplever mange innsatte i norske fengsel at de ikke får hjelp til sine psykiske sykdommer, og det må vi ta på det største alvor. Samarbeidet med og tilbudet i spesialisthelsetjenesten i psykiatrien må videreutvikles og bli bedre også for straffedømte. Til slutt vil jeg dvele litt ved Fremskrittspartiets budsjettmerknader. I merknadene sier de at de vil åpne for at private aktører kan bygge ut straffegjennomføringsenheter. At Fremskrittspartiet er ivrige etter å slippe til private aktører i det offentlige, er ikke noe nytt, men jeg blir svært betenkt når partiet videre sier at fengsel – og viser spesielt til egne fengsel for utenlandske kriminelle – skal settes ut på anbud og driftes av private. Håndtering av kriminelle må etter Arbeiderpartiets mening ivaretas av det offentlige, av flere årsaker. I verste fall kan faktisk privatisering av fengsel åpne for kriminelle aktører i driften. Det vil kunne danne grobunn for ny organisert kriminalitet. Jeg ser at jeg har litt tid igjen, og da vil jeg referere til merknaden til Høyre når det gjelder politidekningen, der medlemmene viser til at Høyre har et mål om en massiv økning i politikraften i Norge fram mot 2015, med totalt 2 000 flere polititjenestemenn enn det som forutsettes i bemanningsrapporten. Det er for så vidt bra, men man kommer ikke med forslag til hvordan man skal nå disse målene, som flere har pekt på, og vi imøteser fortsatt et grundig svar.