Annelise Høegh (Høyre), 2001-05-08:
Obduksjon, organtransplantasjon og organdonasjon er viktig. Det er viktig for å skape et bedre helsevesen, høyere kvalitet for å gi oss sikkerhet for at de diagnosene vi stiller, faktisk er korrekte. Og det vil også kunne være livreddende, både for dem som får et organ som de trenger, og også for fremtiden, fordi vår kunnskap om det som er skjedd, vil bli bedre. Derfor er det en samlet komite som støtter forslagene i proposisjonen, og som faktisk også går noe lenger på enkelte punkter for å gi ikke minst mindreårige barn anledning til å kunne ha sine foreldre eller en av foreldrene hos seg lenger enn med forslaget fra Regjeringen, dersom et organ kan bidra til dette, selv om det ikke er livreddende. Men hva er nå egentlig livreddende i evighetens perspektiv? Det fins et unntak fra enigheten når det gjelder synet på obduksjon, og det er spørsmålet om vi skal fortsette dagens praksis med såkalt presumert samtykke, eller om vi skal vurdere muligheter for å innhente aktivt samtykke til obduksjon på forhånd. Det har i media de siste månedene vært avdekket rutiner, eller mangel på rutiner, som gjør at mange føler seg såret, mange føler seg oversett, og avdøde og også pårørende blir møtt på en nonchalant måte som vi ikke kan akseptere at fortsetter. Likevel har Høyre stor forståelse for og er helt enig i flertallets syn at det ikke er særlig hensynsfullt hvis man kommer susende inn på sykehus og får seg forelagt at her er det en livstruende situasjon, og pasienten eller de pårørende blir stilt overfor spørsmålet: Hvis nå dette går galt, kjære deg, vil du da bidra til legevitenskapen med å la deg obdusere etterpå? Det er klart at det i en slik situasjon ikke er spesielt skånsomt å bringe frem slike tanker. Derfor har vi fremmet et forslag sammen med Senterpartiet og SV, hvor vi ber Regjeringen vurdere å legge frem forslaget om aktivt samtykke ved obduksjon og også vurdere hvordan man på en bedre egnet måte enn i en krise eller livstruende situasjon kan innhente slikt samtykke, og vi peker spesielt på fastlegeordningen som en mulighet til det. Jeg tror det vil være lettere for de fleste å bli stilt overfor et slikt spørsmål i yngre alder og når man ikke har en alvorlige lidelse, enn i en krisesituasjon, slik situasjonen ville være dersom vi skulle oppheve forutsetningen om presumert samtykke. Hvis man altså ikke konkret har sagt at man ikke vil obduseres, eller at man ikke vil at avdøde skal obduseres, så kan man gjøre det. Selv om dette forslaget sannsynligvis ikke blir vedtatt her i dag, vil jeg likevel be helseministeren om å be sine folk å vurdere det. Vi lever i en verden hvor man i stadig stigende grad får informerte pasienter, og vi må da basere oss på frivillighet og på kunnskap og informasjon til den enkelte. Dersom man kan finne frem til en måte å gjøre det mer skånsomt for den enkelte på også på dette området, tror jeg det vil bidra til at flere vil si ja til å la seg obdusere og også gi sine organer etter sin egen død. Derfor tar jeg altså opp forslaget i innstillingen, forslag nr. 1, fra Høyre, Senterpartiet og SV. Så noen ord om celler og vev fra provosert abort. Jeg må si at jeg kanskje ikke reagerer med så veldig stor overraskelse, men jeg reagerer allikevel relativt sterkt på den fremstillingen av kvinners motivasjon og kvinners holdning til abort som representanten Are Næss fra Kristelig Folkeparti nettopp gav uttrykk for. Det er i og for seg ikke noe nytt, fordi det var den samme skremselspropagandaen vi fikk oss servert på 1970-tallet, da det var snakk om å innføre lov om selvbestemt abort. Da fikk vi høre at hvis kvinner fikk selvbestemt abort, ville aborttallene stige dramatisk, fordi det da ville være så mye mer lettvint. Og så får vi høre at hvis kvinner får den og den rettigheten, vil de også bare benytte den uten å tenke gjennom det etiske aspektet. Slik tenker ikke kvinner. Det viser utviklingen. Aborttallene har ikke steget. Selv i de tilfeller hvor kvinner som ønsker seg barn, får vite sent i svangerskapet at de kanskje har et alvorlig skadet foster, velger faktisk de fleste å si nei takk til muligheten til å avdekke om det faktisk er slik eller ikke, gjennom fostervannsprøve. Det viser at kvinner tar ansvar. Kvinner har minst like god etisk standard som representanten Næss, og det går iallfall ikke an å skjære alle kvinner over en kam ved å si at dette vil skje dersom det blir så mye lettere å ta abort, at det vil bli mindre alvorlig dersom man vet at det kan brukes til noe nyttig etterpå. Dette er en holdning og et syn på kvinner som jeg tar sterkt avstand fra. Det betyr ikke at ikke dette temaet, dette området, nemlig å bruke celler og vev fra provosertaborterte fostre, er vanskelig. Det er det, og det erkjenner også flertallet. Da vi første gang behandlet dette i en stortingsmelding for noen år siden, sa vi ja på meget strenge og klare vilkår. Departementet har fulgt opp vilkårene fra flertallet fra den gangen til punkt og prikke, så vidt jeg kan se. Det er bakgrunnen for at Høyre gir sin tilslutning til at det skal være mulig å benytte celler og vev fra provosertaborterte fostre i disse spesielle situasjonene. Men det skal altså samtidig være slik at dersom det fins andre likeverdige alternativer, skal vi ikke benytte dette. Jeg tror vi alle i og for seg kan slutte oss til representanten Næss" håp om at andre måter å få celler og vev til å hjelpe mennesker, vil bli mulig snarest mulig, slik at man slipper å bruke denne muligheten. Det er det ingen uenighet om. Men dersom det er den eneste muligheten vi har, mener altså ikke Høyre at man skal si nei til den og forby den, for det vil ikke, tror vi, påvirke kvinners syn på abort. Abort er alvorlig uansett under hvilke omstendigheter den foretas. Vi legger da også til at man gjennom å opprette en fostervevsbank ikke skaper noe marked, noe kritikerne også har nevnt som en mulighet, ved at giver av slike celler eller vev og mottaker ikke vil være kjent for hverandre, og at denne fostervevsbanken blir å behandle som et helseregister. Med disse ord tar jeg opp Høyres forslag, og anbefaler for øvrig innstillingen.