Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-08:
Først vil jeg takke representanten Hareide for interpellasjonen, som tar opp et spørsmål som er veldig viktig, men dessverre underdiskutert i denne salen. Derfor er dette en god anledning. Jeg er også helt enig i alle de punktene som Hareide viste til i sin appell til regjeringen om mer handling på dette området. «Skatt for utvikling» – og kampen mot ulovlig kapitalflyt og skatteparadiser, vil jeg legge til – handler nettopp om at ingen land er tjent med å være mottakere av bistand for all framtid. Målet med bistanden er å gjøre noe med den urettferdigheten som ligger i at mange fattige land egentlig er rike land med store ressurser som kan gi grunnlag for en økonomi som kan skape velstand, vekst og framgang for landenes befolkning. Utfordringen er jo at inntektene fra disse ressursene i så liten grad kommer folk flest i fattige land til gode, men i stedet svært ofte ender opp hos en liten, men veldig rik, lokal elite, eller at altfor mye av pengene går ut av landet og f.eks. ender hos kapitalister og store selskaper i vår del av verden. Det å bygge fungerende skattesystemer er noe av de viktigste vi kan gjøre for å gjøre noe med dette, og det å bekjempe skatteparadiser er igjen noe av det viktigste vi kan gjøre for at det skal bli vanskeligere å omgå de strukturene for å skattlegge ressurser og næringsvirksomhet som vi bidrar til å bygge opp. Det er positivt, vil jeg si, at det er en så enstemmig tilslutning til ideene bak «Skatt for utvikling» i debatten, også fra Høyre og Fremskrittspartiet, men det må være lov også å bruke et lite øyeblikk på å beskrive det som faktisk har skjedd de siste årene. Det er at nettopp dette arbeidet har vært tydelig nedprioritert av den sittende regjeringen. Det var i 2011 «Skatt for utvikling» ble lansert – som ett av flere initiativer fra den rød-grønne regjeringen for å gjøre norsk utviklingspolitikk mer effektiv og for å rette den mer inn mot spørsmål om rettferdig fordeling og fungerende stater, noe som igjen er forutsetningen for at bistanden skal virke. Strategien har vært å støtte tiltak og reformer globalt, regionalt og nasjonalt, men i årene etter regjeringsskiftet i 2013 har Norge mistet sin lederrolle på dette området. Det brukes mindre penger på «Skatt for utvikling», det har vært mindre framme på regjeringens agenda både retorisk og politisk. Det er lagt merke til internasjonalt og til og med slått fast i en av Norads egne evalueringsrapporter fra 2016 at Norge ikke lenger har en global lederrolle på dette området. Det er en forspilt mulighet som har gått parallelt med at Norge også har sagt fra seg lederrollen i arbeidet mot skatteparadiser, og at vektleggingen av sosial utjevning i utviklingspolitikken er blitt kraftig tonet ned. Jeg skal ikke bruke mer tid på å klage over dette, for egentlig er dette en gledelig anledning til å starte på nytt. Jeg vil også benytte anledningen til å gratulere vår nye utviklingsminister med en utrolig viktig jobb. Jeg tenker at det innlegget som statsråd Astrup her holdt, forhåpentligvis kan bli starten på noe nytt – et nytt initiativ og en ny kraft i dette arbeidet. Hvis det kan det, skal jeg gladelig legge det som har skjedd de siste årene, bak meg og heie på en slik utvikling. Det er behov for mer penger til dette arbeidet – jeg er helt sikker på at det er de klokest anvendte kronene vi kan bruke på utviklingsbudsjettet – men det er også behov for større internasjonal vektlegging av selve problemstillingen. Derfor tenker jeg at det representanten Hareide pekte på, behovet for f.eks. å få til internasjonale konferanser der Norge igjen kan plassere seg i en lederrolle på dette området, ville være av stor betydning, og jeg slutter meg til oppfordringen om å få i gang slike initiativer så raskt som mulig.