Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-01-24:
Det er en enstemmig innstilling jeg legger frem, og undersøkelsen gjelder altså bærekraftig reindrift i Finnmark. Målet har vært å undersøke i hvilken grad Landbruks- og matdepartementets styring og virkemiddelbruk sikrer at målet om en bærekraftig reindrift i Finnmark kan nås. Undersøkelsen omfatter perioden fra januar 2011 til januar 2012, men det er viktig å si at den har en lengre historie bak seg. Derfor litt historikk på dette området: Allerede i 2004 la Riksrevisjonen frem Dokument nr. 3:12 for 2003–2004, Riksrevisjonens undersøkelse av bærekraftig bruk av reinbeiteressursene i Finnmark. Kontroll- og konstitusjonskomiteen understreket da i innstillingen næringens betydning for opprettholdelse og utvikling av et levende samisk samfunn. Komiteen viste den gang til at det ifølge folkeretten er en forpliktelse å sikre at beitegrunnlaget for rein ikke blir varig svekket. Antall rein var for høyt i forhold til beiteressursene, og feil bruk av årstidsbeitene bidro til at beiteområdene ble utarmet. Det var den gang – allerede for ni år siden – viktig for kontroll- og konstitusjonskomiteen at departementet skulle prioritere å utforme retningslinjer for å redusere reintallet. I 2004 var antallet rein for høyt i forhold til beiteressursene. Feil bruk av årstidsbeitene bidro også til at beiteområdene ble utarmet. Riksrevisjonen har siden fulgt opp saken, i 2008, 2009 og 2010. I Dokument 3:1 for 2010–2011 la komiteen til grunn at det skulle gjennomføres en ny forvaltningsrevisjon på reindriftsområdet, og viste til at det faktiske reintallet oversteg grensen for et økologisk bærekraftig antall. Dette har, som det fremgår, blitt påpekt over lengre tid. Hva viste så den nye undersøkelsen? Jeg vil sitere følgende fra hovedfunnene i undersøkelsen. For det første: «Målet om en økologisk bærekraftig reindrift er fremdeles ikke realisert. Store deler av Finnmarksvidda er overbeitet, som følge av et for høyt reintall. Det er fremdeles vesentlige svakheter i Landbruks- og matdepartementets styring for å nå målet om bærekraftig reindrift». Og til slutt: «Det er avdekket svakheter ved bruken av reindriftsloven og reindriftsavtalen for å sikre en bærekraftig reindrift.» Dette er urovekkende funn. Det er en samstemmig komité som igjen understreker det. Vi deler altså Riksrevisjonens oppfatning om at det er uheldig at målet om en bærekraftig reindrift ikke er realisert, og at dette skyldes et for høyt reintall i store deler av Finnmark. Det er alvorlig at departementet etter så mange år fremdeles ikke har realisert Stortingets mål om bærekraftig reindrift. Det ligger jo i dette at statsråden kan peke på at han ikke er alene om ikke å ha gjort dette, men det gjør jo ikke belastningen noe mindre. Det er et mål at reindriften skal være økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig. Det er en klar sammenheng mellom de tre målene. Økologisk bærekraft gir grunnlag for økonomisk bærekraft, og sammen gir økologisk og økonomisk bærekraft muligheter til å ivareta og utvikle kulturell bærekraft. Denne avhengigheten må legges til grunn for utformingen av virkemidlene i reindriftspolitikken. Forvaltningen av reindriften er vanskelig. Det tror jeg det er en samlet komité som erkjenner. Både myndighetene og næringen er tildelt ansvar. Reindriftsloven legger opp til økt indre selvstyre i reindriften, økt medansvar og økt innflytelse for reindriftsutøverne. Stortinget har imidlertid presisert ved flere anledninger at bestemmelsen i reindriftsloven er utformet på en slik måte at også departementet – Landbruks- og matdepartementet – kan ivareta sitt overordnede ansvar for å nå målet om en bærekraftig reindrift. Dette er avgjørende for at beitegrunnlaget på Finnmarksvidda ikke blir varig svekket. Dette innebærer at statsråden aktivt må påse at næringen utarbeider og gjennomfører reduksjonsplaner. Jeg vil kanskje legge betydelig vekt på begrepet «gjennomfører», for det har vært mange planer, men ikke alle har ført til det ønskede resultat. Vi forventer også at departementet sørger for at virkemidlene som finnes i reindriftsloven og i reindriftsavtalen, blir benyttet. Det er viktig at vi nå sikrer at reindriften drives på en forsvarlig og bærekraftig måte på vidda. En riktig beitetilpasning gjennom et økologisk bærekraftig reintall er det viktigste tiltaket for å nå målet om økologisk bærekraftig reindrift. Jeg ber altså statsråden følge opp funnene i rapporten og sørge for en forpliktende tidsplan, slik at Stortingets mål om et økologisk bærekraftig reintall kan nås. Det tilsier at jeg på dette grunnlaget anbefaler innstillingen.