Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2017-06-01:
Vi behandler i dag en proposisjon som har til hensikt å opprette Statens undersøkelseskommisjon for helse- og omsorgstjenesten. Loven skal legge til rette for etablering av en permanent undersøkelseskommisjon som skal undersøke alvorlige hendelser og forhold i helse- og omsorgstjenesten. Formålet med undersøkelsene er å få kunnskap om årsakene til hendelsen. Kunnskapen skal bidra til læring og endring. Proposisjonen bygger på NOU 2015: 11 «Med åpne kort. Forebygging og oppfølging av alvorlige hendelser i helse- og omsorgstjenestene». Utvalget var delt i spørsmålet om hvorvidt det var hensiktsmessig å etablere en slik kommisjon. Høringen viste at det går et skille mellom brukere og pårørende på den ene siden og «systemet» på den andre siden. Proposisjonen støttes av Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Disse partiene har særlig vært opptatt av at en undersøkelseskommisjon i større grad vil ta pasienten og pårørende på alvor, noe dagens ordninger mangler. Under komiteens høring fikk vi et innblikk i enkeltsaker, samt bred støtte til lovforslaget. Gjennom de fire siste årene har det generelt vært en vridning av hvordan vi rigger helsetjenestene. Der de rød-grønne partiene er opptatt av systemet, har regjeringen sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti hovedsakelig fokusert på pasienten, brukeren og den pårørende. Hovedbudskapet er at kommisjonen skal være uavhengig og ikke ta sivilrettslig eller strafferettslig stilling til skyld og ansvar, og den skal heller ikke vurdere administrative reaksjoner overfor helsepersonell og virksomheter. Den vil dermed ikke komme til erstatning for tilsynsmyndigheter eller politi. Fordi en undersøkelseskommisjon ikke har som formål å vurdere skyld og ansvar, vil det være grunn til å mene at den vil bli møtt med større åpenhet. Undersøkelseskommisjonen skal ikke være tilknyttet helse- og omsorgstjenesten, tilsynsmyndighetene, Helsedirektoratet eller andre instanser i helseforvaltningen. Den blir regulert i en egen lov og underlagt departementet. Det er noen likheter mellom oppgavene til undersøkelseskommisjonen og undersøkelsesenheten i Statens helsetilsyn. Begge instanser skal kunne rykke ut, undersøke og analysere årsakssammenhenger og stimulere til læring. Men undersøkelseskommisjonen skal kunne undersøke hele helse- og omsorgstjenesten, både den offentlige og den private, samt instanser som tilsynsmyndighetene, Helsedirektoratet og departementet. Den vil gå dypere inn i de bakenforliggende årsaksfaktorene og årsakssammenhengene. I lovforslaget presiseres det at varsler fra pasienter, brukere og pårørende skal behandles på tilsvarende måte som når varsler kommer fra virksomheter selv, og at det skal være en plikt til å gi berørte parter adgang til å uttale seg og få innsyn i dokumenter. Dette var viktige punkter for dem som møtte til komiteens høring. Undersøkelsesrapporten skal offentliggjøres når den er ferdig utarbeidet. Kommisjonen gis tilgang til pasientjournaler og obduksjonsdokumenter og skal få opplysninger eller kunne anmode om bistand fra andre offentlige myndigheter. Pårørende har pekt på svakheter ved dagens undersøkelsesenhet. Det er et viktig poeng at man i større grad må være opptatt av at resultatene bidrar til læring utover det aktuelle sykehuset eller helseforetaket. De ordninger og systemer vi skal ha for tilsyn og undersøkelse ved alvorlige hendelser, må ha tillit, læring og endring som rettesnor og målsetting. Både pårørendegruppen og et stort flertall av høringsinstansene understreket viktigheten av at tilliten mellom pårørende og dem som skal gå inn i hendelsene, styrkes. Det begynner å bli ganske mange år siden Fremskrittspartiet første gang møtte noen av disse foreldrene som hadde mistet sitt barn på grunn av feil begått av helsevesenet, og hvor helsevesenet i enkelte tilfeller i tillegg forsøkte å skjule at feil var begått. Disse møtene viste at systemet ikke var tilrettelagt på en slik måte at etterlatte fikk de nødvendige svarene. Disse foreldrene har vært opptatt av at ikke andre skulle behøve å oppleve det samme, og at vi må lære av feil som blir begått. Fremskrittspartiet har hele veien støttet disse foreldrene. De jobbet utrettelig for rettferdighet for sine barn, selv om jeg vet at de innimellom har vurdert å gi opp. Dagen i dag er derfor en seier for enkeltmenneskets kamp for åpenhet og rettferdighet, og Fremskrittspartiet er stolt av å være en del av dette. Jeg vil samtidig gi en ekstra takk til Solveig Bistrup og Unni Tobiassen Lie, som ikke ga opp underveis.