trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-11:
Bare to korte bemerkninger. Det ene er at for ni år siden behandlet en nasjonalparkplanen, som de nasjonalparkene som nå blir vedtatt, har sin hjemmel i. Det var da en hadde den overordnede behandlingen av Forollhogna, av Sunndalsfjellene, av Verdal og Lierne og Snåsa, som kommer ved årsskiftet. Alle de parkene som en nå vedtar, har sin hjemmel i nasjonalparkmeldingen. Da ble også erstatningsspørsmålet tatt opp. Det var den gangen en burde ha gjort disse vedtakene, men da ble det ikke gjort. Nå har vi sjansen igjen, og så vil ikke Kristelig Folkeparti og Høyre. Det andre som jeg har lyst til å nevne helt kort, er at det er mulig at regjeringspartiene ikke orket å skrive noe i innstillingen fordi man sa en del ting i innstillingen om biologisk mangfold. Men det er mange rundt om i landet som har vært opptatt av dette Dokument nr. 8-forslaget og dette spørsmålet. Av respekt for dem som er opptatt av det og berørt av det, burde regjeringspartiene ha kostet på seg å skrive noen få ord.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-06-11:
Bare en kort merknad til det som behandles nå, og spesielt til innlegget fra Bror Yngve Rahm. Han sa at de ikke nødvendigvis har så mye imot forslaget. Men det kommer ikke fram noen holdning her, prinsipielt eller praktisk, og det burde i hvert fall flertallet ha signalisert. Hvis man ikke har så mye imot dette forslaget, burde Dokument nr. 8-forslaget vært vedlagt protokollen istedenfor at det avvises fra flertallet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-06-11:
Ethvert parti og enhver representant skal bedømmes ut ifra det man gjør i denne sal, både det man gjør i opposisjon, og det man gjør i posisjon. Forslaget ble fremmet for ni år siden. Høyre stemte den gang imot. I 1985 var det faktisk ikke åpnet for at grunnen kunne vernes som nasjonalpark. Det ble gjort i 1992. Det er temmelig uinteressant nå å diskutere hva som ble gjort av den forrige regjering Bondevik, for Senterpartiet har fremmet et forslag om dette som vi ønsker behandlet raskest mulig, for å få til en erstatningsordning som skal tjene dem som blir berørt av dette. Det er selvsagt prisverdig at Regjeringen sier at man skal utrede denne saken, men da må man også komme tilbake til spørsmålet raskt, og etter vår oppfatning er det aldeles ingen grunn til å foreta flere utredninger. Det burde være mulig å avklare dette på den måten som det ligger til rette for i dette Dokument nr. 8-forslaget, og i den saken som er fremmet fra Senterpartiets side. Men jeg tar til etterretning at de ikke er villige til det. Og å diskutere nå hva den forrige Bondevik-regjeringen gjorde, er etter min oppfatning rimelig uinteressant.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
Då vil eg ta opp det forslaget som Arbeidarpartiet har sett fram saman med andre parti. Så til replikken. Eg har vore såpass mykje politikar og òg såpass mykje leiar at eg veit at endringar fører til bråk. Men eg veit òg at det kan vera eit mål å forankra endringane så godt som mogleg blant dei det gjeld, dei som vert omfatta av det, og at prosessen er det mest avgjerande elementet for om det går bra eller dårleg med ei endring. Her tykkjer eg det er gjort veldig dårleg handverk i saka om Vegvesenet. Eg er kjend med at leiinga i Luftfartsverket ynskjer å verta eit AS, men eg er ikkje kjend med at det er eit samla krav frå dei tilsette i Luftfartsverket. Så har eg lyst til å seia at eit fleirtal under budsjettbehandlinga i fjor bad om ein gjennomgang av Luftfartsverket sin økonomi, der konsekvensane av noverande økonomi kom fram. Det har kome veldig dårleg fram, litt sånn bit for bit. Det verkar som det er varemerket, og det betyr at me ikkje heilt har oversikt over konsekvensane. Påstanden om at det no berre er pengar til tryggingstiltak, er kome fram knytt til spørsmål i komiteen, ikkje som ein del av gjennomgangen i proposisjonen. Det synest eg er for dårleg. Det kunne jo vera at Arbeidarpartiet var villig til å bruka litt meir pengar til luftfarten – iallfall gjenstår det for meg – og for oss – å sjå korleis eit AS skal kunna skaffa så mykje meir pengar. Stortinget kan òg no gje Luftfartsverket lov til å låna pengar dersom det er det dei må ha for ikkje å utsetja viktige investeringar som den på Sola. Så der er det eigentleg ikkje den store forskjellen. Når det er sagt, vonar eg at det vert ei løysing både på Sola og i Kirkenes ganske fort, for det er faktisk fleire av oss i denne salen som har lovt dette.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
For å ta det siste fyrst. No er det ikkje nytt at Vegvesenet konkurrerer. Det har dei gjort lenge, og dei gjer det ganske bra. I alle fall der eg kjem frå, er det jamt over ein ganske stor fagnad når det gjeld det arbeidet som Vegvesenet gjer. Det som det no vert lagt opp til, er at me nærmast skal handla bort den store kompetansen som dei har i Vegvesenet, i von om å få noko billegare. Så vonar eg at representanten Svendsen seinare kanskje stiller spørsmål til statsråden om dette i forhold til at det no er teke pengar frå veg til omstilling. Så til dette med bompengeprosjekt. Alternativet utover i Noreg er jo oftast at folk veit at dei kan få pengar, kanskje i 2013, i 2015, eller kanskje dei ikkje veit om dei i det heile får, i alle fall ikkje når dei får. Og då synest dei faktisk det er betre å betala litt sjølve i ei pakke, for å få framskunda prosjektet, til dels få nokre prosjekt som ein elles ikkje ville fått pengar til. Og dei lokale avgjerdene respekterer me i Arbeidarpartiet når folk – med rimeleg brei støtte – ute i Kommune-Noreg ber om om å få eit prosjekt. Det er eitt i min kommune, i min region, Nord-Jæren-pakken, som har veldig mange gode element i seg. Folk – og det er eg samd i – vert irriterte når me diskuterer bompengane, men etter ei stund vender ein seg ganske godt til det. Så vil eg minna om at folk i dette landet har betalt bompengar så lenge det har vore båtar og ferjer. Det er altså ikkje noko nytt fenomen. Forskjellen er at ein no òg betaler pengar på veg. Dei avgiftene ein betaler der, er minimale i forhold til dei som ein betaler på ferjer. Og så er eg av dei som tykkjer det er lurt å halda orden i økonomien. Det hjelper veldig lite å få mange i arbeid dersom alle i neste omgang får ein kraftig rentevekst. Det vert ikkje bra, verken for vegsektoren eller for andre sektorar i dette landet. Så me trur altså på den samanhengen.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
Eg lurer på om representanten Nistad og Framstegspartiet ser på omgjeringa av Vegvesenets produksjonsavdeling til eit aksjeselskap som ein mellomstasjon for full privatisering, og kva slags framdriftsplan dei eventuelt har for dette. Så sa eg i innlegget mitt at eg lurte på om Framstegspartiet var nøgd med den informasjonen statsråden har gjeve i St.prp. nr. 50 og St.prp. nr. 60 om denne saka, om omdanning av Vegvesenet. No sa vel for så vidt representanten Nistad at det hadde vore dårleg informasjon, men eg lurer litt på kvifor Framstegspartiet ikkje seier nokon ting om dette i innstillinga. Det verkar som om dei er redde for å kritisera. Dersom dei meiner det er kritikkverdig, burde dei ha vore med mindretalet – då hadde det faktisk vore eit fleirtal. Så eg vil bare utfordra Nistad på dette.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
No registrerte eg at statsråden innrømde at denne omorganiseringa av Vegvesenet kanskje ikkje var så godt takla, korkje i høve til Stortinget eller i høve til dei tilsette, og det er eg glad for. Då kan me kanskje klara å leggja denne saka bak oss. Men det eg har lyst til å spørja statsråden om, er om statsråden er nøgd med saksbehandlinga av denne omorganiseringa. Fyrst får me det bit for bit, og dei viktigaste forholda skal avgjerast få veker før Vegvesenet skal verta eit aksjeselskap og drifta 100 pst. konkurranseutsett. I tilfelle det er frustrasjon knytt til dette – som eg har stor forståing for – vil statsråden gjera noko i så fall for å dempa den frustrasjonen, for å klargjera forholdet? Så til økonomien i Luftfartsverket. Reknestykket er pluss 70 mill. kr i forhold til det forventa underskotet på 200 mill. kr – altså 130 mill. kr mindre, som statsråden sa. Direktøren i Luftfartsverket, Randi Flesland, sa på ei høyring her i Stortinget for litt sidan, at med dei 100 millionane dei fekk ekstra, kunne dei til naud klara det. Det eg og Arbeidarpartiet etterlyser, er klarare informasjon om kva dette går ut over. Me får tal på investeringar som skal utsetjast med dei 130 millionane. Men når det gjeld den totale situasjonen i Luftfartsverket, vil då statsråden koma tilbake i budsjettet med ein mykje betre oversikt over den økonomiske situasjonen, konsekvensar og tiltak som må setjast i verk for at dette skal oppretthaldast på ein skikkeleg måte? Det kan eventuelt vera at Stortinget vil gå lenger enn Regjeringa i så måte. Så vil eg bare seia at når det gjeld Jondalstunnelen og sluttføringa av store fylkesvegprosjekt, er det eit fleirtal som i dag bestemmer at den ordninga skal oppretthaldast. Det må faktisk statsråden retta seg etter. På nest siste side i innstillinga, om nettopp dette med Jondalstunnelen, er det ein merknad frå SV, Senterpartiet og Arbeidarpartiet som skuldast ein redaksjonsfeil. Den merknaden skal ut. Eg skal gje nærare beskjed til sekretæren om kva som skal ut.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
Til siste talar vil eg seia at etter i dag bør dei vera veldig glade i Hordaland, for dei har fått støtte for det fylkeskommunen ønskjer, nemleg å ha to parallelle system, eit riksvegsystem og eit overgangssystem for store fylkesvegprosjekt. Det skulle ikkje forundra meg om siste talar er ganske glad for at fleirtalet i dag pålegg statsråden å koma tilbake med pengar til dette. Eg skal følgja med i kva han uttaler lokalt. Så vil eg koma tilbake til den merknaden som var feil i innstillinga. Det er på side 14, andre spalte, tredje avsnitt ein merknad frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet som skal ut. Den er til dels innarbeidd i ein fleirtalsmerknad, til dels står den litt i motstrid, så difor bør den ut. Så nokre få kommentarar til slutt. Etter statsråden si forklaring om dette med informasjonsplikta til Stortinget, beklagar eg at eg føler behov for ein gong til å måtta seia at det altså ikkje er sånn at ein statsråd berre skal svara på spørsmål. Ein statsråd skal sjå til at ei sak er fullt og heilt opplyst når den kjem til Stortinget, og særleg stort ansvar har statsråden når det er saker som kjem frå Regjeringa til Stortinget. Informasjonen som ligg i saka, skal vera så god at det teoretisk sett og i praksis eigentleg ikkje skal vera naudsynt å stilla noko spørsmål. Det kan ingen seia om den saka me har debattert i dag. Eg vonar difor at statsråden tek med seg at ho faktisk har ei aktiv informasjonsplikt overfor Stortinget. Den går langt utover å svara på spørsmål. Me har aldri kritisert at det kostar å omstilla i og for seg, me har kritisert at tala ikkje kom fram. Me trur at tala vert noko høgare med ein aksjeselskapsmodell enn med ein divisjonsmodell. Fordelen med divisjonsmodellen var for det fyrste at dei tilsette var med på lag, og dei kunne berre halda fram med ein prosess som var i gang. No vart det brot, og nye element skulle inn i prosessen. Den andre forskjellen er at den nye regjeringa foreslo 100 pst. konkurranseutsetjing frå fyrste dag, ikkje 70. Det vil eg tru fører til fleire overtalige, fleire førtidspensjonerte, og det kan fort føra til færre oppgåver. Så vil eg kommentera det komiteleiaren sa, at det heldigvis er eit mindretal som kritiserer. Etter debatten i dag er det faktisk eit fleirtal i denne salen som kritiserer. Eg synest i alle fall at Thore A. Nistad frå Framstegspartiet var ganske krass i sin kritikk. Når det er sagt, så har me å kome gjennom 20 enkeltsaker på ein ettermiddag. Det er ikkje så verst, men eg vonar at me slepp å få denne typen behandling av så store og mange saker i åra framover.
Petter Løvik (Høyre), 2002-06-11:
Innlegget til Ausdal Starrfelt og debatten om denne saka så langt viser vel ein ting, at den som vil forandre, får bråk. Men vi veit også at den som ikkje vil forandre, har tapt. I tillegg til å leggje nokså mykje meir pengar til ulike samferdselsspørsmål både i budsjettet og i revidert nasjonalbudsjett har Regjeringa og stortingsfleirtalet gått inn for fleire viktige strukturelle endringar for også å utnytte pengane betre. Eit av desse tiltaka er å gjera Luftfartsverket om til eit aksjeselskap. Vi vil ha full styring med hovudlinene etter at vi får aksjeselskapsforma, men ei slik form vil vere mykje meir føreseieleg for Luftfartsverket sine investeringar gjennom skiftande tider og skiftande konjunkturar. Vi veit at inntektene til Luftfartsverket er svært avhengig av den aktiviteten som er i lufta, altså stort sett talet på flypassasjerar. Og den nedgangen vi no har sett, både på bakgrunn av generell nedgang og det som skjedde 11. september, har gitt Luftfartsverket ein økonomi som gjer at sjølv om Regjeringa har foreslått auke i løyvingane til Luftfartsverket, er det berre tryggingstiltak som kan gjennomførast i åra framover. Det vil det ikkje vere rom for, og ingen har foreslått noko meir til andre viktige investeringar. Starrfelt nemnde Sola, andre vil nemne Kirkenes, som begge er svært viktige prosjekt. Poenget er at ved ein aksjeselskapsform ville Luftfartsverket kunne ta opp lån til å gjere slike nødvendige investeringar uavhengig av om trafikken går opp eller ned. Meiner ikkje representanten Starrfelt og Arbeidarpartiet at det føreseielege og mulegheita til å ta slike investeringar er viktig?
Petter Løvik (Høyre), 2002-06-11:
Representanten Ringstad gjentok i innlegget sitt ein del av kritikken mot omstillinga i Statens vegvesen – og spesielt i produksjonsavdelinga. Lat meg slå fast at kostnadene ved denne omstillinga ikkje er knytte til sjølve omdanninga til aksjeselskap. Kostnadene er omtrent utelukkande knytte til effektiviseringa, til det å kjøpe ut overtalige, til det å gi dei som er tilsette i produksjonen, ei skikkeleg og fair behandling, med mulegheiter for omskolering, etterutdanning, førtidspensjonering eller andre gunstige ordningar. Der ligg kostnaden, og den kostnaden må vi ta, for vi skal stelle skikkeleg med dei tilsette. Det har også vore kritisert at vi ikkje kjenner til den endelege kostnaden – noko også Ringstad var inne på. Nei, vi kjenner ikkje til den endelege kostnaden ved omstillinga fordi vi rett og slett enno ikkje veit endeleg kor konkurransedyktig produksjonsavdelinga i Statens vegvesen er. Dersom den konkurranseutsetjinga dei no får, fører til at dei får mange kontraktar, vil det vere eit lite behov for å kjøpe ut tilsette. Dersom dei er skikkeleg gode, vil det vere endå mindre behov for omstillingsmidlar. Så enkel er denne samanhengen, noko det verkar som om det er vanskeleg for stortingsmindretalet å forstå når det gjeld kritikken mot det som har skjedd så langt. Men det vi uansett veit, er at tal frå Vegvesenet sjølv viser at produksjonen må reduserast med svært mykje folk for at dei skal kunne vere konkurransedyktige. Og då er det eg har lyst til å spørje representanten Ringstad: Når vi veit at vi må redusere, når vi veit at vi kan få eit meir konkurransedyktig vegvesen, er det ikkje då verdt prisen å ta denne omstillinga? Eller skal vi late alt skure og gå som før?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Ja.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Takk. Det var en gest fra én fauskeværing til en annen. Vi har mange saker i dette dokumentet, og som vanlig, slik vi stadig ofte ser, er det bompengesaker – nye bompengeprosjekter og finansiering av slike. Det er forunderlig at vi til stadighet skal få disse bompengeprosjektene når man vet at anleggsbransjen har mange ledige anleggsarbeidere klare til å gjøre en jobb på veisiden. Vi vet at vi kan få inn utenlandske anleggsarbeidere til å gjøre en jobb her, og vi vet at vi har 600 milliarder kr stående, bl.a. i aksjer i sigaretter, Phillip Morris, og i Coca Cola osv. Det som forundrer meg, er at man ikke setter disse pengene i arbeid istedenfor å la bilistene betale på nytt. Jeg lurer på hva det er for slags ideologi, eller, som Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti til stadighet ynder å si om Fremskrittspartiet, menneskesyn, som ligger bak at man heller vil kjøpe aksjer i sigarettfabrikker framfor å legge ned pengene i bygging av infrastruktur i dette landet, bygge veier? Jeg lurer på hva slags syn som ligger bak dette? Så har jeg lyst til å spørre litt om dette med Vegvesenets produksjonsavdeling. Arbeiderpartiet har ved flere anledninger priset konkurranse, men det ser ut som om det bare gjelder hvis det er mellom private aktører. Hver gang det omhandler offentlige ansatte som skal konkurranseutsettes, er det en total motstand mot dette. Hvorfor er det sånn at med en gang man blander offentlig ansatte inn i dette, virker ikke konkurranse, men ellers gjør den det til gagns i samfunnet?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Jeg ønsker å få slått fast et prinsipp. Det går på dette som representanten Starrfelt tok opp om at Jondalstunnelen må gå på bekostning av andre prosjekter, hvor statsråden senere svarte at dette måtte gå på bekostning av andre prosjekter i andre fylker. Det er etter mitt syn på grensen til å feilinformere Stortinget. Jeg har presidert i fire år og kan forretningsordenen ganske godt, og så vidt jeg vet, står det ingen steder at det ikke er anledning til å øke rammene til samferdsel. Om det er til vei eller til jernbane, det er det samme. Jeg ber presidenten korrigere meg hvis jeg tar feil på dette punktet. Men det er kanskje mer på sin plass at samferdselsministeren kommer opp på talerstolen for å bekrefte at det er slik at det er opp til Stortinget ved enhver anledning under budsjettbehandlingen å sette rammene for budsjettet. Det er ikke slik at det på noen som helst slags måte er fastlagt at hvis man bruker pengene på ett opplegg, må det gå ut over andre opplegg. Det er det opp til Stortinget selv å avgjøre til enhver tid. Det er altså ikke slik som statsråden prøver å fremstille det. Jeg vil gjerne ha en bekreftelse på at statsråden er enig i min konklusjon.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2002-06-11:
Luftfartsverkets økonomi bekymrer, den gjør det. Men jeg vil si at de 70 mill. kr som Høyre og Regjeringen har lagt inn, er et positivt bidrag. Det var i utgangspunktet 100 mill, kr, og det ble redusert med 30 mill. kr, det er sant nok. Men det som Høyre og regjeringspartiene gjør, er at vi lar Luftfartsverket få lov å gå inn og prioritere det som er viktigst i denne situasjonen, nemlig trygghet og sikkerhet på våre flyplasser. Derimot gjør Arbeiderpartiet noe annet. De vil fortsatt stå på å prioritere den utbygging som skal skje. Jeg må si at så lenge situasjonen er slik som den er, er det viktig at vi setter inn midlene der de kommer tryggheten og sikkerheten for folk flest mest mulig til gode, nemlig når det gjelder kontroll og oppgradering, istedenfor kanskje å foreta en haug med nyinvesteringer. Når det gjelder Statens vegvesen, har de en veldig god kompetanse i dag, og de trenger enda mer. Det er det det handler om i denne omstillingen. Vi har tid framover, og jeg vet at departementet er veldig opptatt av at det skal være kompetanse på plass, slik at de ansatte kan gå ut og konkurrere på lik linje med de private i markedet. Jeg vet at dette er bekymringsfullt for Arbeiderpartiet, men jeg har tro på at det skal lykkes, og jeg har også tro på de ansatte i Statens vegvesen.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2002-06-11:
Alle vet, jeg vil tro inkludert Fremskrittspartiet, at en omstilling vil koste, effektivisering vil koste i en periode. Det er overtallige, det er rettigheter som skal på plass, det er kompetanseoppbygging for de ansatte som skal være igjen, en må kanskje hente inn ny kompetanse – det koster litt i en omstillingsfase. Men vi vet også at fra 2003 begynner effekten av denne omstillingen å komme. Hvis vi ikke hadde tatt omstillingen, hadde vi ikke fått ut den effekten ut, og den effekten vi begynner å se i 2003, vil komme Vei-Norge til gode. Det skal jeg garantere. – Jeg tror ikke jeg vil si noe mer utover det.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2002-06-11:
Vi har lagt inn en satsing på Jernbaneverket. I 2002 er det 9 pst., og når det gjelder NSB, er det 30 pst. på to år – bare for å ha slått det fast. Når det gjelder Jernbaneverket, Leangen og plassering av terminalen, vet vi at dette har en økonomisk side for Jernbaneverket, men det har en lokal side også. Det har i flere år vært behandling i Trondheim kommune, der en har sett på byutvikling, og der en har hatt oppe reguleringsplaner som er blitt vedtatt. Med respekt for lokaldemokratiet syns vi det er viktig at vi tar en runde til, der vi inkluderer det alternativet som Trondheim kommune og Trondheim bystyre har gått inn for. Det gjør en nå, og så skal en vurdere plassering av Jernbaneverkets terminal. Jeg syns det hadde vært for galt om vi bare slo ned og overså det som har skjedd lokalt. Jeg vil gjerne inkludere det vedtaket som foreligger i Trondheim. Jeg vil tro at en her finner fram til en løsning. Det kan ende opp med det som er i dag – det vil en se 1. september. Jeg syns det vi gjør nå, er ryddig, og vi tar hensyn til lokaldemokratiet.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
Den økonomiske situasjonen i Luftfartsverket er på ingen måte en enkel sak, og den bør bekymre oss alle fordi den innvirker på en viktig operatør når det gjelder trafikksikkerhet og trafikktilbud i landet. Det som har skjedd internasjonalt, har påvirket Luftfartsverkets inntekter, og de selv anslo et tap på ca. 200 mill. kr for inneværende år i det budsjettet som var vedtatt. For å kompensere dette foreslo Regjeringen opprinnelig en ekstra bevilgning på 100 mill. kr. I forhandlinger med Fremskrittspartiet reduserer man dette tilskuddet til 70 mill. kr. Jeg må si at det – for meg i alle fall – fremstår som et usedvanlig kreativt regnskapssystem når man fra flertallets side deretter konkluderer med at dette er en betydelig satsing på Luftfartsverket. Jeg syns man kunne klare å finne noen andre forklaringer som iallfall gav et bilde av at man her nå aktivt foretar en nedprioritering som kan gå ut over både tilbud, sikkerhet og antall flyplasser. Omorganisering av Statens vegvesens produksjon til et AS er kommentert og vil også bli kommentert i den videre debatten. Jeg skal bare peke på ett problem her, som jeg tror kan være viktig i forhold til det som ble sagt. For at det offentlige skal ha muligheten til å fungere som et godt korrektiv i markedet, må det offentlige også ha en kompetanse. De må vite hva de holder på med, og det er nettopp det det dreier seg om nå, det er jo det som nå er lagt ut til salgs. Gjennom den AS-ifisering som foretas i produksjonsdelen av Statens vegvesen, fratar man seg aktivt muligheten til å vite hvordan man kan forholde seg til markedet og korrigere der det er fornuftig å gjøre det, for å sikre en best mulig økonomi, og det burde bekymre Høyre.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
En omorganisering av Statens vegvesen har kanskje ikke vært det store hjertebarnet til Kristelig Folkeparti tidligere. At Kristelig Folkeparti i dag forandrer standpunkt, må man jo bare respektere. Men det at man i tillegg understreker skifte av mening ved å si at man er fornøyd med omorganiseringen, får meg iallfall til å stille noen spørsmål. Er Kristelig Folkeparti faktisk fornøyd med at vi befinner oss i en situasjon hvor omorganiseringens kostnader fortsatt er så usikre? Er Kristelig Folkeparti fornøyd med at 10 000 ansatte i Statens vegvesen føler usikkerhet for sin framtid? Er Kristelig Folkeparti fornøyd med at det har vært brudd i forhandlinger mellom arbeidstaker og arbeidsgiver innenfor Statens vegvesen? Er Kristelig Folkeparti faktisk fornøyd med at vi fortsatt ikke har fått noen avklaring av verdifastsettelsen og åpningsbalansen, og ikke vil få det før ca. 14 dager før det nye selskapet skal være operativt? Er det altså grunn for Kristelig Folkeparti til å være fornøyd med denne situasjonen?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
Dette kunne jo nesten ha vært en invitt til en forelesning. Men for å være veldig kort: Markedet har ingen sosial samvittighet. Derfor kan aldri markedet alene være den som styrer eller veileder oss til å forstå hva som er riktig pris på et arbeid. Men markedet er en viktig aktør sammen med offentlig sektor. Og vi har erfaring med – både historisk og geografisk – at i dette samspillet mellom offentlig og privat er det slik at man har en privat aktør som har kompetanse til å vurdere hvordan tingene skal kunne fungere og man har et marked som har et annet motiv for sin aktivitet enn det offentlige. Man kan altså i dette samspillet utvikle muligheter for å finne fram til hva som er riktig pris. Slik vet vi at det fungerer. Slik vil det sannsynligvis også fungere i framtiden. Og da skal man være varsom og ikke blåse opp og la seg blende av illusjonene for deretter å risikere å fatte gale vedtak, eller bokstavelig talt havne på ville veier. De ansatte går ikke rundt og oppfatter; de møter virkeligheten. Jeg synes vi skal ta innover oss at det er tusener ansatte i Statens vegvesen som sier: Vi føler utrygghet – vi føler utrygghet for arbeid, vi føler utrygghet for framtid, vi føler utrygghet for pensjon. Dette er ingen teoretisk spekulasjon. Dette er et faktisk forhold for de ansatte, og så alvorlig at de ansattes organisasjoner bryter kontakten med arbeidsgiversiden. Da skal vi ikke raljere over det, men vi skal ta det på alvor. De ansatte krever respekt, og de ansatte krever trygghet. Men først av alt: De ber ikke om etterlønn, de ber om arbeid.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Av alle de sakene som er i stortingsproposisjonen i dag, er omorganiseringen av Statens vegvesen sikkert mest i skuddet. Allerede nå har det begynt å komme en del kostnader ved omorganiseringen, dessverre. Så vil jeg ha en forklaring fra representanten fra Høyre. I Innst. S. nr. 119 for 2000-2001, om Nasjonal transportplan, var Høyre veldig høyt på banen, og det var de også ved valget, med at en effektivisering av Statens vegvesen ville virkelig gi kroner i kassa, og vi ville få bygd ut atskillig med veier i dette landet. De var så høyt på banen at de sa at gevinsten ville bli 10 pst. effektivisering innen veisektoren, og de plusset da på 10 milliarder kr til riksveiinvesteringer ved behandlingen av Nasjonal transportplan. Det er da jeg lurer på: Hvordan henger dette sammen når vi nå begynner å få en hel del kostnader, mens Høyre var høyt på banen og hadde 10 milliarder kr ekstra i forbindelse med Nasjonal transportplan? Og et lite tilleggsspørsmål: Vil nå Høyre sørge for at omorganiseringen ikke går ut over de veibudsjetter som er, men at det kommer ekstrabevilgninger?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Jeg skal kort ta opp en del saker som er omtalt i denne proposisjonen. Jeg vil særlig vise til Fremskrittspartiets forslag i forbindelse med Nasjonal transportplan, der Fremskrittspartiet la opp til en økning på 46 milliarder kr på satsing innenfor vei og veitrafikk. Derfor mener vi i Fremskrittspartiet at det er uakseptabelt å finansiere omorganiseringen av Statens vegvesen ved å redusere omfanget av bygging og vedlikehold av veger. Vi forutsetter at Regjeringen kommer med en ny sak om omorganisering der utgiftene dekkes gjennom en egen bevilgning, uten at vi reduserer noe som helst på vedlikeholds- og investeringsbudsjettene for statlige veier. Vi i Fremskrittspartiet støtter selvsagt en omorganisering som beskrevet i proposisjonen, og en organisering av produksjonsdelen til aksjeselskap. Vi mener imidlertid at det vil være riktigere å overlate til Næringsdepartementet å forvalte eierskapet til aksjene i produksjonsenheten. Dette vil sikre uavhengighet og hindre motivasjon for å benytte egne avdelinger. Når det gjelder omtalen av de tre E6-sakene, mener Fremskrittspartiet at E6 Assurtjern/Vinterbro–Klemetsrud må ha høyeste prioritet, og vi forutsetter at innsparingen på 15 mill. kr ikke får innvirkning på fremdriften av prosjektet. Når det gjelder E6 ved Melhus, er vi tilfreds med at en firefelts løsning nå endelig ser ut til å bli valgt, ut fra en målsetting om sammenhengende, firefelts E6 hele veien mellom Trondheim og Oslo. Videre viser vi til at Fremskrittspartiet har gått inn for å legge E6 utenom Steinkjer sentrum, men vi slutter oss for øvrig til Regjeringens konklusjoner. Når det gjelder E6 Østfold, som meget kort omtales, vil vi vise til at Fremskrittspartiet har lagt inn et Dokument nr. 8-forslag om at E6 Østfold skal ferdigstilles samtidig med ferdigstilling på svensk side. Vi har faktisk i Fremskrittspartiet gitt E6 gjennom Østfold første prioritet når det gjelder veiutbygging i dette landet. Når det gjelder Tønsbergpakken, som også er veldig kort omtalt, og som en vil komme tilbake til, viser vi til våre merknader i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan om statlig finansiering av hele veinettet. Vi ser ikke noe som helst behov for å komme tilbake til dette, for vi vil ha prosjektet finansiert med statlige midler. Vi mener også det samme når det gjelder E39 i Vest-Agder, at veianlegget skal finansieres med statlige midler. Jeg vil da til slutt få ta opp vårt forslag, som er inntatt på side 15 i innstillingen, og som lyder: «De omtalte tiltakene på E39 i Vest-Agder, jf. St.prp. nr. 60(2001-2002) (2001-2002)
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Jeg ble utfordret på omorganiseringen av Vegvesenet her, og da særlig den informasjon som statsråden har kommet med. Jeg skal vedgå at jeg har vært kritisk til den informasjonen selv. Jeg har ikke sansen for å skulle lese hva kostnadene egentlig er, når jeg blar opp VG – det skal jeg ærlig innrømme. Så informasjonsflyten kunne nok ha vært atskillig bedre. Men etter høringen som var, satt jeg nok lenge og grunnet på hva jeg skulle gjøre, om jeg skulle følge Arbeiderpartiet eller ikke, og jeg kom da til den konklusjon at når statsråden innrømmer at hun snakker om en annen stortingsmelding enn den som angår dette, må jeg tro statsråden på at hun har gitt svaret etter en annen melding og ikke denne. Det er foreløpig konklusjonen på dette, men jeg skal innrømme at jeg hadde mine betenkeligheter. En annen ting Ausdal Starrfelt tok opp, var omgjøring av Statens vegvesen til aksjeselskap. Ja, det har vi selvsagt kjempet for i alle år, så det er overhodet ikke noe nytt. Og vi gikk jo ikke så drastisk til verks som Høyre gjorde i behandlingen av Nasjonal transportplan med hensyn til effektivisering. Vi la inn at Vegvesenet kanskje kunne oppnå 5 pst. effektivisering ved å gå over til aksjeselskap. Høyre kladdet til med 10 pst. effektivisering, derav 10 milliarder kr i Nasjonal transportplan, altså 1 milliard kr pr. år. Vi trodde ikke på så store tall. Når det gjelder en del av Vegvesenet, er det riktig som Ausdal Starrfelt sier, mye av utbyggingen i dag er allerede ute på anbud. Vegvesenet driver nok ikke så elendig som man skulle tro ut fra den beskrivelsen som statsråden har gitt fra talerstolen her tidligere, og som vi også fikk i høringen. Jeg synes den beskrivelsen var litt på kanten, med nedrakking av de ansatte i Vegvesenet – det må jeg bare få lov til å si.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Jeg skal villig innrømme at man gjerne kunne ha trengt mer penger til å bygge ut flyplassene, og det er helt klart at det er noen ytterst få flyplasser – det er vel bare tre stykker – som går med overskudd. De burde vel egentlig ha vært fullt utbygd, slik at vi hadde fått generelt flere inntekter som vi da kunne fordelt til de flyplassene som går med underskudd. Så jeg ser helt klart den reduksjonen der, og at en del investeringer blir utsatt. Det er beklagelig. En annen side av denne saken er at hadde man gjort det som Fremskrittspartiet ville, at hver flyplass var et eget aksjeselskap, og at driften var lagt ut på anbud, så ville man kanskje hatt helt andre tall enn det man har i dag. Da hadde ikke minusene vært så enormt store. For i dag er det faktisk minus for 41 flyplasser, mens det er pluss for 3. Da hadde kanskje tallene for Luftfartsverket sett helt annerledes ut enn de gjør i dag.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Til det siste først: Ja. Og det er et rungende ja. Noen hovedveier er vi nødt til å bygge ut enten vi vil eller ikke. Vi har sagt at vi bruker pengene uansett kostnad. Så var det det at vi ikke var konsekvente i forhold til bompengeprosjekt. Det har jeg gjentatt nær sagt til det kjedsommelige gjennom de fem årene jeg nå har sittet her sammen med Sahl: OK, vi godkjenner et bompengeprosjekt, men da skal man begynne å betale på denne veien når den er ferdig, og man skal ha valget mellom ny eller gammel vei. Det er det samme prinsippet som man bruker i en hel del andre land, og jeg vil anbefale representanten fra Kristelig Folkeparti å reise og se hvordan man bruker dette andre steder. Så var det kort om revidert. Det er helt riktig, vi fremmet ikke så mye til vei der. Vi la inn mye til vei i forbindelse med Nasjonal transportplan. Men Fremskrittspartiet har alltid sagt at det er helse først. Og når pengesekken til representanten Sahl og de andre Sem-kameratene er så liten, må vi altså kjempe for å få helse opp å stå ordentlig først. Deretter har vi skatt, og vi klarte å få vekk den famøse bilbeskatningen der man på en eller annen merkelig måte hadde laget et enormt byråkrati ut av ekstrabeskatning. Der klarte vi dette. At vi ikke kom i land og fikk noe mer til vei, beklager selvsagt jeg som driver med vei, men jeg må også bøye meg for det at helse og skatt kommer foran vei.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Representanten Holten har, som de fleste fra Kristelig Folkeparti, mange lovnader om mange fine veier. Representanten Holten sa at nå skal man bygge ut E6 gjennom Østfold, og den skulle stå ferdig til 2009 – et langt tidsperspektiv – mens svenskene vil ha den ferdig flere år tidligere. Det er vel og bra med alle disse lovnadene. Vi hørte tidligere en annen Kristelig Folkeparti-representant, Jan Sahl, som gjerne ville ha Lofast. Så det kommer veier i både bøtter og spann her. I dag er det en stor artikkel i Aftenposten hvor det vises til at den nybygde firefelts motorveien E18 virkelig har vært en suksess. Der har man redusert antall dødsfall årlig fra 2–3 til 0, antallet alvorlig skadde har gått ned fra 25–27 til 2–3. Det viser at det beste midlet for å redusere antallet drepte og skadde i trafikken er å bygge nye og gode veier. I helgen har vi dessverre hatt flere tragiske ulykker. Denne gangen var det på E6 gjennom Gudbrandsdalen, som også er én av disse dødsveiene, akkurat som E6 gjennom Østfold. Når Kristelig Folkeparti er nøkkelen til økte veibevilgninger, hvorfor vil de ikke i det minste øke bevilgningene til de veiene hvor det er mange ulykker? Nå har Vegvesenet begynt å kartlegge de veiene hvor det er store, alvorlige ulykker og dødsulykker. Vil ikke Kristelig Folkeparti i det minste være med på å øke bevilgningene til disse veiene, slik at vi kan få redusert det store, tragiske skadeomfanget som er på disse veiene?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Jeg benytter anledningen, siden ingen andre vil ha den siste replikk på representanten Holten. Representanten sier at Kristelig Folkeparti har en helhetsramme og et helhetssyn på dette. Jeg kan spørre representanten Holten om han ikke har lest det som står i Aftenposten i dag, om hva hver dødsulykke og hver alvorlige ulykke koster. Der er det spesifisert. Så snakker han om spleiselag i Østfold. Det er klart at representanten Holten er veldig opptatt av akkurat Østfold, men jeg er mer opptatt av de veiene hvor veldig mange blir drept og skadd. Statens vegvesen har allerede regnet ut kostnadene ved alle disse ulykkene. Siden representanten Holten er opptatt av helhetsrammen, ser han ikke hva dette koster samfunnet, ikke bare i kroner og øre med alle skadde og drepte, men også i forhold til lidelser? Er han villig til å se helhetsrammen i forhold til denne siden av saken, slik at man kan få omfanget av disse skadene ned?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-06-11:
Jeg må si at jeg er litt forundret. Nå begynner også representanten Ola Røtvei å miste troen på mange av de ansatte i Vegvesenet. Tidligere har vi hørt at statsråden både i høringer og debatter har sagt at det er liten effektivitet i Vegvesenet. Jeg deler ikke den negative troen på mange av de ansatte. Mange av de ansatte i Vegvesenet er faktisk dyktige i tunnelproduksjon og de er dyktige i asfaltlegging. Det vi vil gjøre med et produksjonsselskap, er at vi vil ha det som et helt ordinært aksjeselskap, og det skal konkurrere på linje med andre norske entreprenører når det gjelder å bygge både veier, broer og tunneler. Jeg deler ikke det voldsomt negative her, det at disse skal sitte fullstendig uten å få i land et eneste prosjekt på anbud. Så er det en annen side ved denne saken. Det er klart at hvis vi skal følge Arbeiderpartiet og bare legge inn smuler til veibygging, kan jeg kanskje skjønne at Vegvesenet ikke vil sitte med et eneste prosjekt, og at alle står på gata. Og det er vel slik det snart ender, skal det fortsette som i dag. Men med de bevilgninger som Fremskrittspartiet har lagt inn i Nasjonal transportplan, vil jo vi faktisk øke veiutbyggingen med ca. 5 milliarder kr pr. år, og da må det være nok arbeid til det nye produksjonsselskapet, som skal være et vanlig aksjeselskap. Det må være nok arbeid til alle de norske entreprenørene som i dag er ledige. I dag har vi en ledig maskinpark for ca. 400 mill. kr, som bare står der og ruster og ikke har noe å gjøre. Det er et par tusen mann som ikke har arbeid. Og i tillegg til å sette inn alt dette for å bygge vei, har vi erkjent at, ja vel, vi må gå utenlands for å hente entreprenører. Da vil det også bli fart i norsk veistandard. Så jeg deler overhodet ikke representanten Røtveis negativitet, og heller ikke statsrådens – hun har også vært ganske kritisk til de ansatte i Vegvesenet. Jeg skal innrømme at det kanskje er mange i toppen i Vegvesenet, i administrasjonen, det er litt for mange fylkesinndelinger osv. Det kan jeg godt se, men de som sitter på maskinparken, og de som er på golvet i Vegvesenet, er ikke så dårlige som representanten Røtvei, statsråden og andre tror de er.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-11:
Det er vanskelig å beskylde regjeringsfraksjonen for å ha et stort og bankende hjerte for jernbanen. Et flertall på Stortinget har sørget for at investeringsmidlene til jernbanen er knappe. I St.prp. nr. 60 har Regjeringen tatt et fornuftig grep – de informerer oss om at NSB og Jernbaneverket ikke trenger noen ny godsterminal på Leangen. Godsterminalen har vi vært kritiske til bestandig. Den vil umuliggjøre en kobling mellom havn og jernbane. Når regjeringsfraksjonen i forbindelse med den meldingen vi skal diskutere på torsdag, nemlig kollektivmeldingen, understreker opptil flere ganger at vi skal bruke våre knappe jernbanemidler der jernbanen har sine fortrinn, syns jeg man håndterer denne saken på en litt merkelig måte. Regjeringen skriver i proposisjonen: «Jernbaneverket har i samråd med NSB no kome fram til at det ikkje vil vere behov for å flytte godsterminalen frå Brattøra, og det er derfor ikkje nødvendig å byggje ny godsterminal på Leangen.» Mener Høyre at det å bygge godsterminal på Leangen er å satse på jernbane der jernbanen har sine fortrinn? Og mener man virkelig at det, i motsetning til hva Regjeringen skriver i proposisjonen, er nødvendig å bygge en ny godsterminal?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-11:
Regjeringen foreslo i revidert at Luftfartsverket skulle få en ekstrabevilgning på 100 mill. kr som følge av inntektssvikt. I avtalen mellom Regjeringen og Fremskrittspartiet ble denne ekstrabevilgningen redusert til 70 mill. kr. I innstillingen til denne saken har Fremskrittspartiet opprettholdt en veldig tydelig merknad på at det vil være uforsvarlig å redusere investeringsnivået. Fremskrittspartiet «finner det ikke forsvarlig å utsette investeringer for 98,4 mill. kroner til investeringer i flyplassanlegg». Og så siterer man hva det vil gå utover. Denne reduksjonen vil medføre konsekvenser for Evenes, for Flesland og for flyplassen i Haugesund. Så mitt spørsmål til Nistad, med bakgrunn i den merknaden som står her, er om han mener at den budsjettreduksjonen som Fremskrittspartiet og regjeringspartiene nå er blitt enige om når det gjelder Luftfartsverket, er uforsvarlig.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-11:
Når det gjelder SVs vilje til å bevilge penger til vei, tror jeg den er minst like stor som regjeringspartienes. I vårt alternative budsjettforslag lå vi vel over det som ble den endelige rammen i år, men vi har jo en annen prioritering. Vi har prioritert vei i distriktene sterkere enn flertallskonstellasjonen her i salen. Når det gjelder Lofast, hadde vi en merknad i forbindelse med statsbudsjettet om at også Sigerfjord-alternativet bør vurderes når man nå vurderer Lofast i Regjeringen. Vi understreket også i vår merknad at denne vurderingen ikke må gå på bekostning av fremdriften av Lofast. Det er viktig å understreke at vi også mener at fremdriften må sikres. Men formuleringen i denne flertallsmerknaden ivaretar ikke vårt primære standpunkt på en god nok måte. Derfor gikk vi ikke inn på den merknaden.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-11:
Bare for å følge opp litt i forhold til forrige spørsmålsstiller: Stortinget skal vel før sommerferien også behandle byggingen av Bjørvika og den delen av dette prosjektet som går på samferdsel. Her skal det bevilges ekstra utenfor rammen i Nasjonal transportplan, så når det går her, går det sikkert også andre steder i landet. Det jeg skulle stille spørsmål om, er omorganiseringen av Luftfartsverket. Den er ikke kommet som en egen sak nå i vårsesjonen, i motsetning til sakene om NSB og Posten. Det tar lengre tid før forutsetningene er forandret, slik som det står i saken. Luftfartsverkets økonomi er betydelig dårligere enn man hadde forutsatt. Mitt spørsmål til samferdselsministeren er om det på bakgrunn av nettopp den dårlige og svekkede økonomiske situasjonen for Luftfartsverket og også på bakgrunn av de betydelige utfordringer som Luftfartsverket og flyplassnettet i Norge står overfor i fremtiden med hensyn til de nye sikkerhetskravene, er grunn til å se på om AS er den riktige organisasjonsformen for Luftfartsverket. Vil departementet vurdere om det er alternative måter å gjøre det på som kanskje er en bedre fremtidsløsning for norsk luftfart?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2002-06-11:
Det ligger flere bompengeprosjekt i denne proposisjonen, og Fremskrittspartiet gir klart uttrykk for at de er imot bruk av bompenger og vil finansiere det på annet vis. Det er for så vidt greit hvis en hadde vært konsekvent. Men Fremskrittspartiet er jo ikke det, for hvis det kan finnes en omkjøringsvei, kan de gå inn for å bruke bompenger. Og jeg må jo si at jeg syns det ligger veldig lite solidaritet i en slik tenkning, der altså noen skal få lov til å utnytte mulighetene til å kjøre om, og andre skal vise solidaritet ved å betale. Så viser Fremskrittspartiet til at de i forbindelse med Nasjonal transportplan gikk inn for 46 milliarder kr ekstra til vei, og det er prisverdig. Men så vet vi at Fremskrittspartiet nå har vært i posisjon til å forhandle om penger, bl.a. til vei, i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Der ble det altså flyttet på 600 mill. kr. Og vi ventet spent og regnet med at Fremskrittspartiet skulle kreve mer penger til vei. Det har de altså ikke gjort. I stedet ble det et kutt. Det får vi ta ansvaret for i lag. Men hvorfor krever en ikke penger til vei når en er i posisjon til det? Så til slutt om prioritering. Jeg ser at Fremskrittspartiet er glad for at det skal bli firefeltsvei ved Melhus, og det kan vi være sammen i gleden om. Men som Fremskrittspartiet skriver videre, er det «ut fra målsettingen om sammenhengende, firefelts E6 hele vegen mellom Trondheim og Oslo». Så vidt jeg vet er det her svært varierende årsdøgnstrafikk. Kan det være rett bruk av pengene å gå inn for sammenhengende firefelts vei mellom Oslo og Trondheim?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2002-06-11:
Jeg merket meg at representanten Geir-Ketil Hansen talte varmt for Jondalsprosjektet, men understreket at det ikke skulle gå ut over andre prosjekt i Hordaland. Jeg merket meg også at han var bekymret for at det ikke skulle bli nok penger til vei ved omdanningen til AS. Nå er det vitterlig sånn at det samme partiet går imot flere av de veiprosjektene som allerede ligger i proposisjonen. Et av de prosjektene som det er en flertallsmerknad om, er ikke SV med på. Jeg vil stille et direkte spørsmål til representanten Geir-Ketil Hansen. Han kommer jo fra det fylket der dette prosjektet, nemlig Lofotens fastlandsforbindelse, ligger, nærmere bestemt fra byen Narvik, der vi vet at det er stor interesse for å få dette prosjektet fullført, ikke minst knyttet opp mot ARE-prosjektet og fisken fra Lofoten som skal ut med tog. Det er et overmodent prosjekt, og det ligger penger i Nasjonal transportplan. Det er en flertallsmerknad i innstillingen der SV ikke er med, der man ber ministeren sette fart på arbeidet for å få dette prosjektet fram til budsjettering i budsjettet for 2003. Hvorfor er ikke SV med?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-06-11:
Kristelig Folkeparti er fornøyd med at vi har satt i gang en så vesentlig omforming av en betydelig etat, dette ut fra den klare forutsetning at vi ønsker, som det har vært påpekt en rekke ganger, å få mer igjen for de midler som settes inn. Det er klart at vi er underveis i en prosess. Det er mange brikker som skal falle på plass, og jeg har full forståelse for at det kan virke noe frustrerende ikke å ha et oppdatert pristilbud, informasjon om hva dette kommer til å koste. Men vi er underveis i denne saken. Jeg tror også at med en så stor og tung organisasjon som vi her har med å gjøre, kan vi ikke forvente at alle til enhver tid er innstilt på denne prosessen, men det har vært uttalt at de er innstilt på å legge godviljen til for å finne en best mulig løsning. Vi mener jo at Vegvesenet har en kapasitet i seg som gjør at dette kan være en organisasjon og en bedrift som absolutt kan gå ut i markedet og være konkurransedyktig. Så er det klart at spørsmål knyttet til åpningsbalanse er av stor betydning, men, som statsråden har sagt, det må komme på et noe senere tidspunkt.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-06-11:
Kristelig Folkeparti må ha en totalitet og en helhetsramme i økonomien. Vi har sluttet oss til handlingsregelen. Det betyr at vi har en total ramme som vi til enhver tid må holde oss innenfor. Dette er ikke et forhold som Fremskrittspartiet har bundet seg til, og derfor har de større mulighet for å kunne overby på svært mange områder. Samferdselssaker angår svært mange, og selvfølgelig angår det også svært mange i Østfold. Som jeg sa i mitt innlegg, er vel E6 gjennom Østfold den veien som har de største belastninger. Jeg må gi honnør til statsråden som har vært med på å videreføre den tanke som kom fra tidligere statsråd Odd Einar Dørum, om å tilrettelegge et spleiselag. I dette spleiselaget av ulike forvaltningsnivåer i Østfold, både i forhold til kommune, fylke og næringsliv, har det vært vilje til å bruke penger på å forsere denne viktige utbyggingen. Jeg er svært glad for at effekten som vi får ved en utbygging, kan vi nå se på E6 gjennom Vestfold, hvor antallet skader er redusert. For Østfolds vedkommende er vi meget glade for og tilfreds med den utviklingen som nå skjer med hensyn til disse utbyggingene. Som sagt, vi har en totalitet i økonomien som gjør at vi ikke kan makte veiutbygging i samme takt med egne midler som Fremskrittspartiet.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-06-11:
Ja, Kristelig Folkeparti er villig til å se helheten i den sammenheng. Det gjentas til stadighet fra Fremskrittspartiet at vi tar inn x antall milliarder, det blir antydet ca. 40 milliarder kr i ulike skatter og avgifter på bil, og det brukes ca. 10 milliarder, blir det hevdet. Men vi har et litt annet regnestykke, for vi regner også inn noe som Fremskrittspartiet ikke er villig til å ta med, nemlig kostnadene ved alle skader som oppstår i samfunnet, både ved dødsulykker og ved sterkt skadde personer. Dette må også være med i det totale regnskapet. Vi har altså en totaløkonomi å forholde oss til, og vi har, som jeg sa i sted, bundet oss opp til denne helheten i økonomien. Det er noe som forundrer meg her. Når representanten Nistad i sitt innlegg berørte viktigheten av å bygge fullt ut en firefelts motorveg mellom Oslo og Trondheim, må en kunne stille spørsmålet: Er det en treffsikker måte å bruke penger på i forhold til andre sterkt belastede veger?