trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-03-06:
Den endelige avgjørelse i departementet er i tråd med loven. Det tror jeg på en måte er det Stortinget bør bekymre seg om. Det er Stortinget som fastsetter loven, og departementet skal praktisere jussen etter den lov som Stortinget har fastsatt. Jeg kan heller ikke erindre at representanten Simonsen i noen partisammenheng eller som selvstendig har fremmet forslag om fritak for gevinstbeskatning for kommunene dersom det skjer gjennom fondsvirksomheter. Så problemstillingen er relativt ny, for å si det forsiktig, og det er en statsråds plikt å praktisere de lover Stortinget fastsetter over hele landet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-03-06:
Næringsminister på det tidspunkt var så vidt jeg vet, Grete Knudsen. Jeg skal ikke uttale meg om Grete Knudsens lovforståelse. Jeg tror at denne saken impliserer så mange faktiske forhold at enkeltuttalelser om skattefrihet lett kan blir misforstått, for å si det slik. Jeg minner om at jeg i mitt svar sa at det er ikke skatteplikt dersom aksjene i Sørlandets Kompetansefond ikke selges. Dersom de beholdes som eiendeler og fondet lever av avkastningen, slik den fastsettes, er det ingen skatteplikt. Men det er ved realisasjon, altså ved salg, at det inntrer gevinstbeskatning i tråd med det vedtak Stortinget har fattet, også inkludert representanten Simonsen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Kan jeg først med presidentens tillatelse gi en liten tilleggsopplysning i forbindelse med en tidligere spørretime?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Takk, president! I forbindelse med spørsmål i spørretimen 6. februar 2002 vedrørende nedleggelse av forskolen på Hustad opplyste jeg at 40 stillinger ville bli videreført etter nedleggelsen. Det korrekte er imidlertid at ca. 30 stillinger videreføres. Da går jeg over til spørsmålet fra representanten Sandberg. Innledningsvis finner jeg grunn til å peke på at jeg som justisminister er takknemlig for ethvert godt forslag som kan virke ressursbesparende med tanke på de mange oppgaver som politietaten skal utføre. Politiets trafikktjeneste legger beslag på betydelige ressurser innen politiet. Oppgavene spenner over et vidt register, fra kontroller på veiene til etterforskning og påtalemessig oppfølging av lovovertredelser. I forhold til det forslag som representanten har vist til, er det gitt noe sparsommelige opplysninger. Ut fra det som foreligger av informasjon, er jeg imidlertid noe i tvil om dette forslaget vil være spesielt ressursbesparende i forhold til politiets oppgaver. Politidirektoratet opplyser for øvrig at systemet etter deres oppfatning kun er basert på registrering og kontroll av om bileier bl.a. har betalt årsavgift og forsikringer. Når det gjelder politiets trafikkontroller derimot, retter de seg først og fremst mot fører av kjøretøyet. Sekundært blir kjøretøyet kontrollert. Foruten justis- og politimyndigheten har også andre departementer og organer viktige oppgaver innen trafikksikkerhetsarbeidet. Samferdselsdepartementet og Vegdirektoratet har bl.a. gjennom sitt ansvar for vegloven og vegtrafikkloven et hovedansvar for vegtrafikksikkerheten. Det kan for øvrig opplyses at jeg fra Samferdselsdepartementet den 4. mars 2002 har fått oversendt brev av 6. desember 2000, der det fremgår at vedkommende person var hos Vegdirektoratet den 2. november 2000 og demonstrerte systemet. I den forbindelse ble det bl.a. uttalt at en utprøving blant deler av bilparken vil bli vanskelig og ha begrenset verdi. Vegdirektoratet mente da at en slik utprøving som foreslått ikke var aktuell på det tidspunkt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
En statsråd har et konstitusjonelt ansvar, og det prøver jeg å svare ut fra. Men jeg er selvfølgelig statsråd i en regjering også. Jeg hører jo at representanten reiser spørsmål som berører andre departementsområder. Jeg gav i svaret mitt uttrykk for det svar som jeg hadde grunnlag for å gi, men jeg vil selvfølgelig ikke motsette meg det hvis representanten kan sørge for at jeg får mer kunnskap om og innsikt i det spørsmålet han har reist, og jeg vil da på åpent grunnlag forbeholde meg retten til å vurdere det fritt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Jeg tror ikke jeg skal foreta noen budsjettbehandling i en åpen spørretime, men jeg skal konstatere det jeg sa i sted. Jeg har ikke gitt noe løfte om hva jeg går inn for, men jeg har gitt et løfte om å lytte og sørge for at lyttingen blir kvalifisert. Det var det jeg svarte på i sted, og det gjentar jeg. Jeg synes at en idé har et krav på å bli vurdert, og vurdert i en sammenheng, og det gjentar jeg gjerne overfor representanten Sandberg i mitt tilleggssvar. Jeg har ikke gitt noe løfte om konklusjonen, men løfte om lytting, med kompetente mennesker, det er gitt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Det medfører riktighet at soningskøene fortsetter å øke. I den pressemeldingen som representanten Ellingsen refererer til, redegjøres det for situasjonen. Av denne fremgår bl.a. at økningen i soningskøen er forårsaket av at den jevne, ordinære produksjonen av straffesaker i politi, påtalemyndigheter og domstoler overstiger den kapasitet kriminalomsorgen har til rådighet. Med fortsatt høy kapasitet i øvrige deler av straffesakskjeden vil økningen fortsette. Regionene Øst og Sør har hatt størst økning i soningskøene. Utnyttelsen av kapasiteten i fengslene har vært svært høy i 2001 og hittil i 2002. Ordinær soningskapasitet i denne perioden har vært 2 923 plasser. Det er riktig at knapphet på utdanningskapasiteten for fengselsbetjenter har gitt uheldige utslag, delvis ved at mindre avdelinger har måttet stenge i kortere perioder, og delvis ved at andelen ufaglært arbeidskraft er bekymringsfull stor i mange anstalter. Antall fengselsbetjenter som utdannes, vil også være en rammebetingelse for arbeidet vårt med å utvide antall soningsplasser. Dette er en utfordring jeg som justisminister må ta alvorlig. Vi har allerede økt det ordinære aspirantopptaket på Fengselsskolen til 150. Disse er ferdig utdannet i november i år, og ytterligere 150 vil bli uteksaminert i november 2003. I det første året av utdanningen, som primært består av en praksisperiode, vil de representere en ressurs for kriminalomsorgen. For å imøtekomme behovet for tilstrekkelig antall etatsutdannede tjenestemenn besluttet man i desember i fjor å opprette en ekstra klasse på Fengselsskolen bestående av 15 fengselsaspiranter i tillegg til de seks ordinære klassene med til sammen 150 aspiranter. Disse 15 skal gjennomføre utdanningen ved Stavanger fengsel og Åna kretsfengsel. Aspirantene er nå tatt opp på skolen og vil tiltre 1 april i år. Ved planlegging av økt fengselskapasitet vil vi i planleggingsprosessen også ta inn behovet for økt bemanning med fagkompetanse og hvordan vi skal klare å gjennomføre det. Jeg vil derfor ikke utelukke at det vil bli ytterligere særordninger for klasser i tilknytning til Fengselsskolen. Det vil jeg komme tilbake til i budsjettsammenheng.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Som jeg har tatt opp tidligere på svar i spørretimen, var soningskøen for tolv år siden på 9 000. Den ble bygd ned til ca. 1 000 over en periode på fire–fem år. Nå har vi en soningskø som har vokst til ca. 2 000 – som jeg svarte på i en tidligere spørretime. Det jeg allerede har gjort, er den ekstrainnsatsen som er knyttet til situasjonen i Rogaland, og jeg har sagt at jeg ikke vil utelukke at det også vil kunne skje framover. Men som de mange spørsmål som er knyttet til dette, henger dette sammen med naturlige budsjettsammenhenger – det er slik Stortinget kjenner det også – så det må jeg forbeholde meg retten til å komme tilbake til. Jeg erkjenner beskrivelsen, men når det først er soningskø, har vi en prioritering: punkt 1 varetekt, punkt 2 langvarige dommer pluss folk som har gjengtilhørighet, og punkt 3 vold. Det er rett og slett for å sørge for at kriminelle blir satt inn når det gjelder disse forholdene. Beskrivelsen av dem som da står i kø, er slik som representanten Ellingsen har gjort den.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Nå betyr nulltoleranse f.eks at man ikke kan bære våpen på åpen gate, bl.a. i bil. Det vil Stortinget få som sak ganske snart. Noe av nulltoleransen vil da bety at man blir satt i varetekt. Det er prioritert. Selvfølgelig vedkjenner jeg meg den uttalelsen. Men når det gjelder alle sider ved straffesakskjeden, også kapasiteten i kriminalomsorgen og det å ha nok fagfolk, er det rene budsjettsaker, som jeg må komme tilbake til i de sammenhenger hvor det er naturlig. Virkelighetsbeskrivelsen deler representanten Ellingsen og jeg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Pantebøkene inneholder kopier av alle tinglyste dokumenter i Norge siden ca. 1936. Som det fremgår av spørsmålet fra representanten Storberget, er de en del av det som tradisjonelt omtales som tinglysing av fast eiendom. I dag er det domstolene i første instans som har ansvaret for denne oppgaven, og pantebøkene oppbevares der. Som stortingsrepresentant Storberget påpeker, ønsker Regjeringen å etablere en særskilt enhet i Ullensvang som skal håndtere pantebøkene for hele landet. Dette standpunktet er kommet til i forbindelse med arbeidet med stortingsmeldingen om fremtidig organisering av tinglysing av fast eiendom. Regjeringen tar for øvrig sikte på å fremme denne meldingen før påske. Jeg mener at en slik særskilt enhet for pantebøkene vil være fordelaktig uavhengig av hvordan tinglysingen for øvrig organiseres. Jeg er likevel enig i at det er naturlig å berøre dette i den stortingsmeldingen Regjeringen skal fremme. Problemstillingen vil dermed inngå som en del av den debatten Stortinget skal ha i den forbindelse. Det skulle derfor bli rikelig anledning til å komme tilbake til dette spørsmålet ved en senere anledning.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Nå ber representanten meg gå inn på en melding som kommer til Stortinget senere. I den pressemeldingen som representanten selv refererer til, står det til slutt: «Regjeringens standpunkt inngår i arbeidet med Stortingsmeldingen om tinglysning i fast eiendom, som Regjeringen skal fremme for Stortinget før påske.» Regjeringen har selvfølgelig rett til å fremme et standpunkt, og så må den finne seg i at Stortinget deretter behandler det. Men det er i den pressemeldingen som var utgangspunktet for spørsmålet, også gjort oppmerksom på at det er i saksbehandlingen i denne sammenheng.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Nå var representantens utgangspunkt, basert på en pressemelding, som jeg har sitert fra, at det ikke skulle behandles i Stortinget. Jeg har sagt at det skal behandles i Stortinget. Selvfølgelig er jeg innforstått med at tinglysingen er en helhet. Og jeg kan i hvert fall si at jeg legger stor vekt på at brukerne skal tjenes best med den løsningen som vil bli presentert. Det vil Stortinget få rikelig anledning til å drøfte. Når det gjelder den særskilte vurderingen som er gjort av pantebokregisteret, fremgår det også av pressemeldingen at vi så at dette var et tiltak som kunne løses på denne måten. Men det er opp til Stortinget å vurdere om det er enig eller ikke. Vi har også videre sagt at når man på en god måte i et lokalsamfunn viser den type initiativ som man her har vist, kan det også være et viktig politisk signal å belønne denne form for aktiv gründerinnsats.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Nå kan man være gjenganger på mange måter. Man kan være gjenganger fordi man begår kriminalitet i tillegg til narkotikamisbruket, som jo er forbudt. Det har jeg tenkt å komme tilbake til i forbindelse med ulike straffereformforslag. Men når det gjelder gjengangere i forhold til stoff, har vi et samarbeid mellom Justisdepartementet og andre departementer om å ha et godt behandlingstilbud. Hvis man først blir satt inn – hvis det er situasjonen – tror jeg det er viktig å få styrket det vi kaller § 12-soning, det at folk kan få hjelp for å komme ut av avhengigheten. Går vi bortenfor politiets innsats, som er svært viktig, og som jeg beskrev i mitt svar, har jeg som utgangspunkt at jeg tror det dør mange flere i Norge i dag av narkotika av mangel på tro på at det nytter, enn av heroin i seg selv. Så det er denne sammenhengen, som vil berøre samarbeidet mellom Justisdepartementet, Sosialdepartementet og Helsedepartementet, som er viktig. Dette vil Regjeringen komme tilbake til i forbindelse med forskjellige tiltak. Men jeg har i mitt hovedsvar valgt å fokusere på kriminalitetsbekjempelsen, slik som jeg nå har skissert den overfor representanten.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Det er to forhold jeg vil kommentere – det ene er nasjonalt, og det andre er lokalt. Til det nasjonale først: Samarbeidet med Tollvesenet er viktig. Jeg har sett det i en rekke sammenhenger, og jeg er helt overbevist om at finansministeren er seg bevisst det ansvaret som ligger i å sørge for at Tollvesenet gjør en god jobb. Så er det en del lokale forhold også. Jeg kjenner ikke godt nok til situasjonen på Elverum, men jeg håper at folk som driver lokalt, bl.a. i forbindelse skjenkepolitikk, er seg bevisst at når noen får en skjenkebevilling lett, så skal de sannelig også bli fratatt den lett, for å si det på den måten. Ut fra min erfaring mange steder er det dessverre ikke slik. Det er et lokalt forhold som jeg bare kan observere og ytre meg om i denne sammenheng, men jeg er overbevist om at representanten Bredvold har bedre innsikt i akkurat disse lokale forholdene enn det jeg har.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Den omtalte åpne avdeling i Bergen fengsel er en avdeling med lavere sikkerhetsnivå på utsiden av fengslets ringmur. Avdelingen består av fire boenheter, hver med åtte plasser, til sammen 32 plasser. I en av disse boenhetene har det de siste sju –åtte årene bodd kvinner. Av nær 200 innsatte i Bergen fengsel er det kun 12–15 kvinner. En del av disse sitter i varetekt. Kvinneboenheten i avdelingen med lavere sikkerhetsnivå har jevnt over hatt to–fire kvinner, og fire–seks celler har derfor stått tomme. Det har høy prioritet å sørge for maksimal utnyttelse av soningsplassene. Det kan ikke forsvares i en situasjon med økende soningskø, i tillegg til et stort behov for antall varetektsplasser, å fortsette med en ordning som gir såpass dårlig kapasitetsutnyttelse. Boenheten disponeres derfor midlertidig av mannlige innsatte. Kvinnene som ellers ville kvalifisert for avdelingen med lavere sikkerhetsnivå, soner nå i en ordinær fellesskapsavdeling innenfor ringmuren. Jeg vil ellers påpeke at det ikke er riktig at kvinnene ikke tilbys kurs og programdeltakelse. De får tilbud om kurs på lik linje med de mannlige innsatte. Når det gjelder behandlingsprogram, er det dessverre både nasjonalt og internasjonalt få gode forskningsbaserte behandlingsprogram for kvinner. Dette er imidlertid i ferd med å endre seg. Kvinnene i Bergen fengsel tilbys både stressmestringsprogram og tenketreningsprogram. For tiden er det ikke kvinner i rusprogram. Det arbeides med å finne et nytt og godt rusbehandlingsprogram for kvinner. Bergen fengsel diskuterer for tiden ulike tiltak som skal gjøre det mulig å gi et bedre og mer differensiert tilbud til de kvinnelige innsatte. Til slutt vil jeg nevne at kvinnenes mulighet til progresjon i form av økt kontakt med samfunnet utenfor er ivaretatt ved at de etter individuell vurdering gis mulighet for utvidet permisjonsadgang og mulighet for frigang til arbeid og skole utenfor fengselet, for å bøte på at de ikke lenger får tilbud om soning i avdelingen med lavere sikkerhetsnivå.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Jeg har faktisk gjort en del for å sette meg inn i kvinners soningsforhold. I min forrige runde som justisminister besøkte jeg Fredrikstad fengsel, hvor folk faktisk stiller opp på en enestående måte for dem som soner der. Jeg har vært på Bredtveit og i Trondheim, hvor det er kvinner, og jeg har vært i Bergen fengsel nylig. Jeg bare konstaterer at Bergen fengsel har en gruppe av ansatte som har høy motivasjon og stor vilje til å tenke nytt og annerledes – de imponerte meg rett og slett, jeg må få si det på den måten. Når jeg har fått informasjon om at de er opptatt av å kompensere for det jeg sa, som går på å utnytte plassene, og de også leter etter et opplegg når det gjelder rus, har jeg tillit til at det vil de gjøre sitt ytterste for å klare. Så er jeg på generell basis enig med representanten i at når det gjelder rus, uansett om det gjelder menn eller kvinner, er vi i Norge for dårlige. Vi har for dårlig forvaltningssamarbeid mellom det som skjer inne i fengselet, det som skjer opp mot metadonprosjekter, og det som skjer opp mot livet utenfor. Det er en av mine sterke utfordringer å sørge for at forvaltningssamarbeidet skal fungere, slik at ingen, det være seg kvinner eller menn, blir gjort til kasteballer i systemet når de prøver å komme ut av rusproblematikken. Men det er en betydelig utfordring, og jeg har i hvert fall satt meg fore å gå tungt inn i den.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Jeg vil faktisk generelt se på hva som er soningsgjennomføringspolitikken. I den sammenhengen vil jeg være oppmerksom på kvinner fordi de i fengselssammenheng blir en spesiell gruppe. Jeg har lagt stor vekt på det bl.a. ved å besøke et av de mindre fengslene, Fredrikstad fengsel, som nettopp møter mange med de problemene som representanten reiser. Ved å se på straffegjennomføringspolitikken vil jeg også se på de utfordringene som ulike grupper av innsatte har. Det har jeg sagt også til andre representanter her, for det er såpass mange utfordringer på det at vi er nødt til å se på hva som er status, vi må se på forvaltningssamarbeidet. Representanten kan i hvert fall ha mine ord på at også de kvinnelige innsatte i denne sammenhengen skal få den oppmerksomhet som de skal ha, slik at de ikke blir en marginalisert gruppe i forbindelse med soningsforholdene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Som ansvarlig minister for samordning av norsk redningstjeneste er jeg svært opptatt av at vi har en godt fungerende redningstjeneste. En god redningstjeneste er avhengig av tilfredsstillende kommunikasjonstilgang. En viktig ressurs i denne sammenheng er kystradioene. I dag har vi ni bemannede kystradiostasjoner i Norge, herunder en på Svalbard. Bruk av mobiltelefon og kommunikasjon over satellitter har gradvis medført en reduksjon i den kommersielle trafikken til Kystradioen. Nød- og sikkerhetstjenesten er derfor blitt Kystradioens primæroppgave. Den generelle teknologiske utviklingen er i dag kommet så langt at det er naturlig å vurdere muligheten for å videreutvikle nød og sikkerhetstjenesten til sjøs ved å automatisere noen kystradiostasjoner. Jeg har i likhet med representanten Ringstad også registrert en viss bekymring blant kystbefolkningen etter at den nevnte rapporten ble lagt fram. Rapporten har vært ute på en bred høring, og mitt departement arbeider for tiden med å sy sammen alle høringsuttalelsene og utarbeide et beslutningsunderlag. Jeg vil derfor ikke her og nå komme med noen endelig anbefaling om hvorledes den kystradiostrukturen skal se ut. Derimot kan jeg med sikkerhet si at jeg ikke vil gå inn for en løsning som på noen måte skal svekke dagens nød- og sikkerhetstjeneste til sjøs.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Nå var min henvisning til mobiltelefon ikke en analyse av framtidige løsninger. Det var en beskrivelse, hvor jeg sa at bruk av mobiltelefon og kommunikasjon over satellitter gradvis har medført en reduksjon i den kommersielle trafikken til Kystradioen pr. i dag. Så gikk jeg ikke inn på den framtidige løsningen rett og slett av den grunn som jeg nevnte, at den har vært ute på en bred høring, og vi bearbeider dette nå til et beslutningsunderlag. Det er helt rett som representanten sa, jeg har ikke tenkt å gå dypere inn i det utover det jeg har slått fast, og som jeg gjerne gjentar, at jeg ikke vil gå inn for en løsning som på noen måte svekker dagens nød- og sikkerhetstjeneste til sjøs. Det sier jeg fordi jeg akkurat som representanten har mange sterke opplevelser av hva sikkerheten betyr langs kysten vår.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-06:
Jeg vil ikke gå inn på detaljer av min håndtering av saken når den kommer så langt, annet enn at jeg vil være sikker på at de spørsmål som skal stilles, er vurdert, og det vil være helt selvsagt at økonomi er en del av det. Det er det jo for alle som skal ha ansvar for å forvalte de budsjetter som står til rådighet, så det vil jeg gå inn i. Og fordi jeg ikke har gått inn i dette, gav jeg ikke noe annet svar enn det jeg gav, nemlig at det er en sak jeg vil gå inn i med de ulike sider som hører spørsmålet til.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «I en nylig utsendt pressemelding fra Justisdepartementet vises det til at soningskøene fortsetter å øke. Statistikken viser jevnt over en økning i hele landet. Et av problemene i så måte er etter det jeg har forstått, mangel på fengselsbetjenter. Vil statsråden ta initiativ til at antall fengselsbetjenter som utdannes årlig, økes, slik at flere kan få gjennomført soning?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Det er to vesentlige forhold som er avgjørende når det gjelder soningskøen. Det ene er fengselskapasiteten. I sitt svar viser ministeren til at den utnyttes særdeles høyt. Det andre er betjentsiden og de kvalitetene man har der. På nyhetene i dag var det oppslag som viste at de som får lave straffer, faktisk har et problem med å få gjort opp for seg, fordi de prioriteres lavt. Og jeg ville tro at i mange sammenhenger er det faktisk de som har de laveste straffene, som har størst behov for å gjøre opp for seg. Således rammes de dobbelt av det systemet vi har i dag. Jeg har ellers oppfattet at justisministeren er en person som ønsker å sette ord og handling sammen her, slik at man får gjort noe med disse tingene. Da blir mitt spørsmål: Hva har justisministeren konkret tenkt å gjøre for å ta ansvaret for de problemene som vi faktisk har i dag, og som dessverre ser ut til å være økende?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Det er jo i og for seg interessant å høre kommentaren fra justisministeren. Samtidig vil det være slik at totalen ikke blir bedre enn det Regjeringen er i stand til å gjøre, og da må man også søke allianser ute når man skal ha flertall for sine budsjetter. Og når ministeren har gått ut med nulltoleranse, gått høyt på banen med nulltoleranse, må det ligge noe bak her, det må være et apparat. Hvis ikke, står ministerens troende på noe tynn is her, etter min oppfatning. Jeg forventer iallfall her et svar og ønsker å utfordre ministeren. For det er vel slik at man faktisk mener noe med det når man går ut og sier at man ønsker å sette nulltoleranse på dagsordenen, som et begrep på at man ønsker å gjennomføre de nødvendige tiltakene for nettopp å kunne lykkes med en slik holdning.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Det er et spørsmål til justisministeren: «Regjeringen meddelte ved pressemelding 11. februar i år at den vil opprette et nytt arkiv for pantebøkene i Hardanger. Regjeringen har varslet framlegging av en stortingsmelding om tinglysing av fast eiendom senere i vår. Hva er grunnen til at pantebokarkivet ikke skal vurderes i sammenheng med diskusjonen om tinglysing av fast eiendom, og da samtidig med at Stortinget debatterer Regjeringens melding om tinglysing?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at vi får anledning til å debattere dette i sin helhet, og det er for så vidt en del av mitt spørsmål og mitt ønske. Jeg må samtidig si meg svært uenig med justisministeren i forhold til at plasseringen av pantebøkene er uavhengig av hvordan tinglysingen for øvrig organiseres. Hva slags grunnlag har departementet for å si det i svaret nå? Hvor man plasserer alle pantebøkene, og at alle de tinglyste dokumentene sentraliseres, skulle ikke det ha noe å bety i forhold til hvordan tinglysingen organiseres, enten den er lokal, regional eller sentral? At man tar en avgjørelse i forhold til dette, skulle vel egentlig innebære at hele tinglysingsinstituttet allerede er i ferd med å bli sentralisert.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg er fullstendig klar over saksbehandlingen, og det er nettopp det som ligger under spørsmålet. Det er for så vidt pressemeldingen som innbyr til dans, ved at man kommer med den lekkasjen før stortingsmeldingen presenteres for Stortinget. Det som på mange måter blir viktig i denne dansen, er da spørsmålet: Ser justisministeren at den offentlige servicegraden i forhold til tinglysing faktisk henger sammen med hvor alle tinglyste dokumenter er plassert i landet, at det faktisk henger sammen med hva slags service det offentlige kan utøve for borgerne? Endelig vil jeg også spørre om bakgrunnen for pressemeldingen, hva som konkret var årsaken til at man plasserer dette arkivet i Ullensvang.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Politiet i Elverum har siden midten av desember i fjor pågrepet og siktet 18 personer for bruk og besittelse av narkotika og beslaglagt mer narkotiske stoffer på denne tiden enn i løpet av de siste to år. Hvordan vil statsråden bidra til at denne urovekkende kriminaliteten stoppes og reduseres til et minimum?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker for et fyldig og godt svar. Hvis alt i det svaret blir virkelighet, som jeg håper det skal bli, får vi håpe at det blir et minimum. Da jeg stilte dette spørsmålet, tok jeg utgangspunkt i en artikkel om det som skjer på Elverum, men det er klart at dette kunne skjedd hvor som helst i Norge, og gjerne på mitt hjemsted, Flisa, så det er sagt. Det som skiller seg ut lite grann her, er at man har en oppklaring på 90 pst., som er veldig bra. Da skulle man tro at hvis man gav politi og tollvesen enda mer ressurser, skulle man få vekk dette. Det som viser seg i tilfellet Elverum, er at flesteparten av de 18 domfelte i narkotikasaker er gjengangere, det er folk som har gjort dette flere ganger før. Da har vi et stort problem. Hvordan vil statsråden løse det med gjengangere, for det ser liksom ikke ut til at de er blitt skremt?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
I svaret sitt nevnte statsråden Tollvesenet. I en artikkel i Glåmdalen av 8. januar 2002 står det: «Stadig flere smugler vin, øl og sigaretter.» Det viser selvfølgelig også at man smugler stadig mer narkotiske stoffer. Hvis vi kan få et ekstra samarbeid med Tollvesenet og styrke dets ressurser, tror jeg det kan være med på å redusere det store omfanget av narkotiske stoffer som kommer inn.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Jeg har dette spørsmålet til justisministeren: «Ifølge Bergens Tidende er soningstilbudet til kvinner i Bergen fengsel rasert. De får ikke mulighet til åpen soning eller til kurs som kan kvalifisere dem til et liv etter soning. Kvinner og menn som er dømt for samme forbrytelse, får ulike soningsforhold uten at det har en individuell begrunnelse. Kvinner mister den progresjonen i soninga som de har krav på. Dette er grov diskriminering av kvinner. Hva vil statsråden foreta seg for å gi kvinnelige innsatte verdige soningsforhold?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Jeg takker for svaret. Det er slik at det er få kvinner i fengsel. Da må man være ekstra varsom så de ikke blir en salderingspost. Jeg synes det er bra at det jobbes med alternativer for kvinner i Bergen. Men den situasjonsbeskrivelse som statsråden kom med, rimer altså ikke med den situasjonsbeskrivelsen som kvinner sjøl kommer med, og som ansatte også har kommet med. Derfor vil jeg utfordre statsråden til å ta seg en tur til Bergen landsfengsel og snakke med dem, og ta dette opp med kvinnene. Statsråden nevnte rusproblematikk, og det er det utrolig viktig å se på. Dette dreier seg om kvinner som har en helt annen bakgrunn enn menn har. Ofte dreier det seg om seksuelle overgrep. Derfor er det viktig at de får sine særegne tilbud. Jeg vil utfordre statsråden til å se på og sørge for at kvinner i fengsel får den hjelp de trenger også på dette området, og at det settes i gang forskning på rusproblematikkområdet som ikke bare er på menns premisser.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Jeg takker for dette svaret også. Jeg deler det syn med statsråden at det er grunn til å være imponert over det arbeidet som mange ansatte i Bergen landsfengsel gjør. Jeg har også vært der. Men kvinner har en helt annen bakgrunn enn menn har, derfor er det grunn til å se på det. Alle får kurs, sa statsråden. Det kan være riktig. Men problemet er jo at veldig få kvinner får kurs og program som kvalifiserer dem for en jobb utenfor murene. JURK sier at det etter 20 års mas ikke er blitt noe bedre f.eks. i Bredtveit fengsel. Så dette er altså et generelt problem – ikke bare i Bergen fengsel. JURK kan også rapportere om en rekke problemstillinger når det gjelder kvinner i fengsel, når det gjelder f.eks. at de har skikkelige forhold når de skal få besøk av barn osv., osv. Vil statsråden gå gjennom soningsforholdene for kvinner spesielt, og sørge for at det blir jobbet systematisk med dette?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-03-06:
Eg skal få stille følgjande spørsmål til justisministeren: «Ifølgje oppslag i media går ei arbeidsgruppe som er sett ned av Justisdepartementet, inn for å leggje ned alle kystradiostasjonane, med unntak av hovudredningssentralane i Bodø og Sola. Kystradioen representerer ein viktig tryggleiksfaktor for fiskerinæringa og anna maritim verksemd. Forslaget har derfor skapt sterk uro blant folk langs kysten. Vil statsråden sørgje for at kystradiostasjonane blir oppretthaldne?»
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-03-06:
Eg forstår av svaret frå statsråden at han ikkje er villig til å gå særleg djupt inn i problemstillingane, men eg har lyst til å streke under at dette er eit spørsmål som opptek folk langs kysten svært sterkt. Og eg reagerer litt når statsråden peikar på at mobiltelefonen på ein måte skal vere litt av framtidas løysing. Vi veit alle at forholda for mobiltelefon er veldig varierande, så det er vel ikkje noko vi kan stole på. Det er òg verdt å nemne at dagens ni desentrale kystradiostasjonar har investert 55 mill. kr i nytt teknisk utstyr, som skal takast i bruk i løpet av året. Det er vel ikkje grunn til å tru at statsråden og eg er ueinige om at kystovervaking er eit svært aktuelt tema, ikkje berre på grunn av småbåttrafikk og fiskebåtar, men òg sett i lys av den varsla oljetransporten frå Nord-Russland. Vil statsråden sjå kva høve han har til å utnytte ressursane som kystradiostasjonane står for, og eventuelt bidra til å styrkje nettopp den rolla kystradiostasjonane har hatt og har i dag?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-03-06:
Eg takkar for svaret. Eg vil berre peike på at kystradiostasjonane overvaker eit stort tal nødkanalar. Med tanke på infrastruktur kan vel Noreg mest samanliknast med Canada og Storbritannia, som begge i dag har ca. 20 kystradiostasjonar. Det er vurdert ut frå risiko og effektiv bruk av ressursar. Etter det eg kjenner til, har ikkje brukarane vore inne i arbeidet som arbeidsgruppa har utført, og faginstansane utgjer mindretalet i arbeidsgruppa. Det er òg svært delte meiningar om økonomien i det fleirtalet i arbeidsgruppa går inn for. Sjølv om statsråden no ikkje vil gå inn på konklusjonar, har eg lyst å stille spørsmålet: Vil statsråden før han konkluderer i denne saka, syte for at økonomien i fleirtalet sitt forslag blir grundig vurdert? Det er ikkje grunn til å endre noko som fungerer godt. Vil statsråden òg syte for at det blir gjennomført ei grundig risikovurdering der òg brukarane blir trekte inn?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Remicade er et revmatismelegemiddel som i dag har sin vesentlige bruk i sykehus. Behandling med Remicade dekkes derfor over helseforetakets basisbudsjetter og gjennom innsatsstyrt finansiering. Etter Stortingets vedtak skal imidlertid finansiering av Remicade ikke lenger dekkes av helseforetakene, men av folketrygden. Folketrygdloven § 5-1 bestemmer i tredje ledd at trygden ikke yter stønad til bl.a. legemidler i «den utstrekning det offentlige yter stønad etter annen lovgivning». Det følger videre av lov om spesialisthelsetjenesten at det er sykehusene selv som har finansieringsansvaret for de legemidler som anvendes i pasientbehandlingen. Dette innebærer at folketrygden ikke kan ta over sykehusenes finansieringsansvar for Remicade uten at folketrygdloven først endres. Dette gjorde jeg klart for Stortinget under budsjettbehandlingen før jul. Jeg vil på denne bakgrunn legge fram en odelstingsproposisjon med de nødvendige lovendringsforslag. Jeg vil i vår gjennomføre den nødvendige høring og deretter legge saken fram for Stortinget. Lovendringen vil så bli fulgt opp i budsjettsammenheng.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Det er ingen tvil om at Stortingets vedtak skal gjennomføres. Det vil jeg gjøre helt klart. Men det følger av min utredningsplikt overfor Stortinget at når jeg legger fram et lovendringsforslag, må det være underbygd og utredet. Et ledd i den prosessen er å sende det på høring. Men realiteten i Stortingets vedtak, at dette skal overføres fra folketrygdfinansiering til sykehusfinansiering, vil bli fulgt opp, som forutsatt.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg vil først understreke at behandling med dette legemiddelet i dag dekkes innenfor helseforetakets basisbudsjetter, gjennom innsatsstyrt finansiering. Det er ikke slik at det ikke er noen finansiering av denne type behandling i dag. Når det er sagt, skal jeg, uten konkret å gå inn på datoer, forplikte meg til å gjennomføre dette så raskt som det overhodet er forsvarlig.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg er enig i at de spesialavdelingene som er rettet inn mot de tyngste og de mest alvorlige tilfellene, må ha den nødvendige tilknytning til somatisk helsetjeneste, for det er helt nødvendig å ha et tett samspill mellom psykiatri og somatikk. Det betyr ikke at vi ikke trenger andre typer tilbud, à la det som er etablert, med tilslutning fra Stortinget, ved Modum Bad. Det er ingen tvil om at tilbudet ved Modum Bad fyller et betydelig behov. De kunne ha tatt inn langt flere enn det de faktisk gjør. Så her tror jeg en må se det slik at det ene ikke kan utelukke det andre. Jeg vil arbeide for at vi skal få en generell styrking av dette, og at tilbudene også blir målrettet inn mot yngre aldersgrupper enn de som er over 18 år.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg har vært i kontakt med ledelsen ved Modum Bad, og deres vurdering er at det ikke vil være faglig forsvarlig for dem å ta imot pasienter som trenger tjenester i grenselandet mellom psykiatri og somatikk. Det synes jeg at jeg må forholde meg til. Dersom Modum Bad skulle søke om en utvidelse av sine tjenester, ville vi selvfølgelig behandle søknaden med velvilje. Vi har stor tro på det behandlingsopplegget som man generelt har ved Modum Bad. Men foreløpig har de altså ikke ønsket eller søkt om en slik utvidelse.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
I den første loven om kunstig befruktning fra 1987 var tilbudet begrenset til å gjelde ektepar. Da St.meld. nr. 25 for 1992-93, Om mennesker og bioteknologi, ble fremlagt i 1993, var regjeringen Harlem Brundtland opptatt av at hensikt, midler, verdier og konsekvenser vedrørende ordningen måtte drøftes i et etisk perspektiv. En av drøftingene den gang var hvorvidt ordningen skulle utvides til også å omfatte samboere. Kunstig befruktning ble etter dette utvidet til å bli et tilbud til ektepar og stabile samboere av ulikt kjønn. Hvorvidt dette også skulle gjelde homofile samboere, var den gang ikke et sentralt spørsmål. Sosialkomiteen understreket imidlertid at den støttet den daværende regjerings syn når det gjaldt målgruppen for tilbudet. Kunstig befruktning er et tilbud fra helsetjenesten for å avhjelpe mannlig og kvinnelig medisinsk infertilitet eller infertilitet som på annen måte er uforklarlig. Jeg kan i forhold til dagens lov derfor ikke se at det er riktig å snakke om noen diskriminering på grunn av seksuell legning i disse tilfellene. Årsaken til barnløsheten for kvinner som lever i lesbiske forhold, er en annen enn det som er lovgivers begrunnelse for tilbudet – medisinsk eller på annen måte uforklarlig ufrivillig barnløshet. Regjeringen vil i nær fremtid legge fram en stortingsmelding om evaluering av bioteknologiloven. Jeg vil her ikke foreslå utvidelser når det gjelder hvem som skal få tilbud om kunstig befruktning. Stortinget vil imidlertid få anledning til å diskutere disse spørsmålene i en bredere sammenheng når meldingen blir lagt fram.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Som helseminister må jeg forholde meg til hva helsetjenesten skal tilby av helsetjenester overfor befolkningen, og på hvilket grunnlag. Jeg har i mitt svar ikke gått inn på de mer familiepolitiske spørsmålene som representanten Bekkemellem Orheim nå reiser, men forholdt meg til hva som er den faglige medisinske begrunnelse for det tilbudet som helsetjenesten faktisk gir i dag, og jeg kan ikke se at den utviklingen som representanten Bekkemellem Orheim viser til, har endret på grunnlaget i så måte. Hvis man vil gå inn i en diskusjon om endring av helsetjenestens tilbud på et annet og utvidet grunnlag, kan man selvfølgelig gjøre det. Regjeringen har ikke til hensikt å foreslå endringer på dette punktet, men i meldingen om evaluering av bioteknologiloven vil spørsmålet bli drøftet, og Stortinget vil få anledning til å gjøre de vurderinger som Stortinget ønsker å gjøre i så måte.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
La meg si at representanten Bekkemellem Orheim kan være helt trygg på at det i meldingen om bioteknologi vil ligge atskillige etiske spørsmål som Regjeringen mener det er helt nødvendig å drøfte i lys av utviklingen på dette området. Dette er et av spørsmålene som Stortinget vil få anledning til å drøfte. Jeg har gitt uttrykk for et klart svar på spørsmålet om hva som er min og Regjeringens holdning, nemlig at vi ikke har til hensikt å fremme forslag til endringer av rammevilkårene på dette punktet i forhold til det som har vært gjeldende politikk fra bioteknologiloven ble vedtatt, slik Harlem Brundtland-regjeringen foreslo det i den stortingsmeldingen som jeg viste til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
La meg først si at kommuner som ikke prioriterer forebyggende helsearbeid, og som ikke prioriterer helsestasjonsvirksomhet rettet inn mot barn og unge, prioriterer meget dårlig i forhold til framtiden, og de skaffer seg selv betydelige problemer som de senere har ansvaret for å reparere. Det er rett og slett en meget kortsiktig politikk. For det andre må jeg si at opptrappingsmidlene innenfor psykisk helse skal gå til en opptrapping, og det er ikke anledning til å kutte i bunnen, slik representanten Lyngstad nå viste til eksempler på. Det vil bli fulgt opp. For det tredje vil jeg si at jeg ikke er fornøyd når det gjelder andelen av midlene som går til barn og unge. Det har jeg gitt klart uttrykk for, både overfor sykehusforetakene og overfor kommunene, og i rundskrivet for 2002 er målet om 20 pst. andel til barn og unge av opptrappingsmidlene understreket, og det vil også bli fulgt opp.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg tror at utgangspunktet nemlig at helsestasjonene i sin alminnelighet og skolehelsetjenesten i særdeleshet møter store deler av den aktuelle befolkningen i en viktig livsfase, er en nøkkel i forhold til å drive godt folkehelsearbeid og forebyggende helsearbeid i Norge. Og den må vi ta vare på. Da må vi sikre et godt samspill mellom nivåene, der eieren av skolen og den ansvarlige for kommunehelsetjenesten er to forskjellige nivåer. Jeg kan forsikre om at i mitt videre arbeid med dette vil dette helhetsperspektivet være sentralt.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Opptrappingsplanen innebærer en omfattende satsing på psykisk helse. Det er et bredt spekter av virkemidler som tas i bruk for å nå målene i Stortingets vedtak. Ett av disse er satsingen på byggingen av 3 400 omsorgsboliger. Rammen for tilsagn til omsorgsboliger ble i forbindelse med budsjettbehandlingen i Stortinget fastsatt til 440 boliger for 2002. Denne rammen fordeles bl.a. på bakgrunn av folketall, på tilsvarende måte som for handlingsplanen for eldre. Dette er bakgrunnen for rammen på 24 boliger til Østfold i 2002. Jeg er av fylkeslegen i Østfold gjort kjent med at Fredrikstad har planer for 82 boliger i løpet av opptrappingsperioden. Fylkeslegen har hittil gitt klarsignal for 26 boliger finansiert over opptrappingsmidler. Fredrikstad vil i alt kunne påregne å få finansiert om lag 45–50 boliger over planen, slik totalrammene nå ligger. Hittil i perioden har Østfold fått tilsagn om 70 boliger. Bare Akershus har fått tilsagn om tilskudd til flere boliger enn Østfold, med 75. Jeg minner ellers om at kommunene har et generelt ansvar for å yte botiltak for dem som har særskilte behov, uavhengig av opptrappingsplanen. Jeg oppfatter representanten Øyes spørsmål slik at en ser tilskudd til boliger over opptrappingsplanen i sammenheng med satsingen på bedre livsvilkår for mennesker med rusproblemer. Opptrappingsplanen for psykisk helse er i utgangspunktet ikke en satsing innenfor rusområdet. Det er likevel tiltak i planen for personer med dobbeltdiagnoser, og disse vil kunne nyte godt av boliger over opptrappingsplanen. Kommunene er nå bedt om å melde inn totalbehov for omsorgsboliger til planens målgruppe innen 1. august 2002. Ved den statusgjennomgang og ajourføring av opptrappingsplanen som jeg nå har igangsatt, er det også aktuelt å vurdere rammen for omsorgsboliger. Det vil jeg komme tilbake til i budsjettproposisjonen til høsten.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg vil minne om at jeg har å holde meg til den satsing på psykisk helse som er vedtatt av Stortinget, både når det gjelder kroner, og når det gjelder denne konkrete tilsagnsrammen. Jeg kan ikke fordele tilsagn utover det Stortinget har gitt meg fullmakt til. Den tilsagnsrammen og den satsingen som er vedtatt av Stortinget, er helt i tråd med det Stoltenberg-regjeringen foreslo i sitt budsjettopplegg for 2002. Det synes jeg det er greit å minne om i denne debatten. Når det er sagt, vil jeg si at det er min oppfatning at vi gjennom den totaloversikt som vi nå innhenter fra kommunene pr. 1. august, skal foreta en vurdering av hva som er det samlede behovet i forhold til det Stortinget vedtok da opptrappingsplanen første gang ble behandlet i 1998. Jeg vil komme tilbake til Stortinget i budsjettsammenheng med en vurdering av det. Enn så lenge må jeg styre på grunnlag av de vedtak Stortinget har fattet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Rammene som er satt for tilsagn til omsorgsboliger innenfor Opptrappingsplan for psykisk helse, er egne rammer og egne bevilgninger, gitt av Stortinget til dette formålet. De skal gå til det formålet. Det er oppfølgingen av disse rammene som nå skjer gjennom Sosial- og helsedirektoratet og fylkeslegene ut mot den enkelte kommune. Stortinget vil, når vi har innhentet oversikt over kommunenes totale behov, få anledning til å vurdere omfanget av denne satsingen og tempoet i satsingen gjennom den ordinære budsjettbehandlingen.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg har følgende spørsmål til den ærede helseminister: «Norge har over særdeles lang tid hatt dårlige behandlingstilbud til unge mennesker med spiseforstyrrelser. Modum Bads Nervesanatorium, som har en spesialenhet for spiseforstyrrelser, opplyser at de ikke kan ta imot de dårligste pasientene. Vil statsråden sørge for at avdelingen ved Modum Bads Nervesanatorium, en av de få spesialavdelinger vi har, får ressurser til også å ta imot de alvorligste tilfellene av spiseforstyrrelser, da disse er i en livstruende situasjon?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker helseministeren for svaret. Det var interessant å høre om samarbeidet med Frankrike. En spesialavdeling, uansett hvilken disiplin, som ikke kan ta imot de mest alvorlige tilfellene – og i denne sammenheng pasienter med langt fremskreden bulimi og anoreksi – bør etter min mening ikke få opprettholde betegnelsen «spesialavdeling». Vi har i Norge i dag mellom 300 og 500 unge mennesker helt ned i 12-årsalderen som har alvorlige spiseforstyrrelser som bulimi og anoreksi, og som har store problemer med å få behandling. Ofte er løsningen akuttinnleggelser i somatiske sykehus for sondefôring og så tilbakeføring til hjemmet uten adekvat psykiatrisk oppfølging. Jeg er også kjent med at det skal etableres et senter ved Haukeland Sykehus. Jeg mener jeg hørte at helseministeren nå sa at det var for pasienter over 18 år – det er mulig jeg hørte feil, jeg vil gjerne ha det bekreftet – men hva med de pasientene som er langt yngre enn 18 år, noen er bare 12-13 år? Vil den nye avdelingen ved Haukeland Sykehus også være i stand til å ta imot disse pasientene?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg tror at dette er en sak som må prioriteres ganske høyt. Det har for så vidt denne regjeringen så langt gjort, og også den tidligere Bondevik-regjeringen. Men vi er på langt nær kommet til målet. Når vi opererer med spesialavdelinger som eksempelvis den på Modum Bad, og man får til svar at disse pasientene er for dårlige til å bli tatt imot der, er det noe som skurrer hos meg. Man trenger ikke å ha fysisk tilknytning til et somatisk sykehus. Når det gjelder Modum Bad, vil løsningen være å tilføre sykehuset ressurser, altså personalressurser, som også er i stand til å ivareta dette med kunstig ernæring og tvangsernæring av disse pasientene, samtidig som de er under psykiatrisk behandling. Mitt siste spørsmål er: Vil helseministeren igjen ta kontakt med Modum Bad og spørre om de kan vurdere å påta seg disse tunge pasientene hvis de får tilstrekkelig med ressurser, som personell og spesialpersonell?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til helseministeren: «Flere tusen norske barn vokser i dag opp med homofile foreldre. Forskning viser at disse barna vokser opp på lik linje med barn i heterofile forhold. Mener statsråden det er riktig at vi skal diskriminere folk som oppsøker et tilbud i Helse-Norge på bakgrunn av seksuell legning, og vil statsråden endre loven slik at også kvinner som ikke er gift, kan få adgang til kunstig befruktning?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg vil takke helseministeren for svaret. Vi vet at på dette feltet, som er et vanskelig felt for mange, har det vært veldig stor bevegelse de siste ti årene. Siden Stortinget behandlet partnerskapsloven i 1992, vet vi også at det i det norske samfunnet har skjedd store endringer, som vi senest sist uke fikk undersøkelser om. Vi har den siste tiden sett en ny holdning og en ny linje fra Kristelig Folkeparti når det gjelder mange verdispørsmål. Vi vet også at Kristelig Folkeparti nå har endret holdning når det bl.a. gjelder det å sidestille samboendes og giftes rettigheter. Vi vet at så mange som kanskje 20 000 barn i dag vokser opp med homofile foreldre, og heldigvis har disse barna det like bra som barn med heterofile foreldre. Da blir spørsmålet som enhver politiker med makt er nødt til å stille seg: Er det slik at vi ønsker å åpne for denne muligheten, slik at vi kan få dette i tryggere og mer ordnede former enn det som faktisk er situasjonen i dag? Det er mitt konkrete spørsmål til statsråden.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Da vil jeg igjen takke for svaret. Jeg vil si at på et prinsipielt grunnlag er det slik at helsesektoren hele tiden får nye utfordringer, nettopp gjennom forskningen og den nye kompetansen som vi får innenfor dette feltet. Det gjør at de politiske partiene og Stortinget fortløpende må ta diskusjoner, også diskusjoner som handler om vanskelige etiske spørsmål, og det mener jeg det ville vært interessant om også den ansvarlige i Helsedepartementet – selv om jeg ser at dette går inn på et annet fagdepartements ansvarsområde – hadde gitt et klart svar på. Jeg har forståelse for at denne saken må behandles i Regjeringen, og at Bioteknologiutvalgets innstilling vil komme til behandling i Stortinget. Jeg får da ta til etterretning at helseministeren ikke vil gi et mer utfyllende og konkret svar på mitt spørsmål enn det han nå har gitt.