Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-02-05:
Det har vært en spennende og god prosess i Stortinget om eierskap, som har vakt engasjement i hele det norske samfunnet, og som svært mange har deltatt i. Det er veldig bra, og det viser hvor klokt det var av komiteen å utsette behandlingen, ut fra det løpet som det opprinnelig var lagt opp til fra regjeringens side. Jeg vil si at et av høydepunktene i denne diskusjonen var da statsministeren i spørretimen sa at debatten om norsk eller unorsk var «tåpelig». Det ga ytterligere fart i en svært viktig debatt som har forandret politikken. For da denne saken ble lagt fram i juni 2014, hørte vi en regjering som argumenterte for hvorfor det var viktig å selge, hvor viktig det var å få inn private eiere, og hvordan dette skulle gjøre ting bedre. Nå har diskusjonen gått, argumenter har i stor grad blitt plukket fra hverandre, og nå hører en representanter for regjeringspartiene snakke om hvor lite en skal selge, og at det egentlig ikke har så stor betydning. I tillegg har den konkrete politikken blitt forandret. Det er gledelig. For Senterpartiet er det ingen motsetning mellom et godt privat eierskap og at staten er en stor eier. At staten er en stor eier, er viktig for landet vårt, og det er et redskap som vi kan bruke for å nå noen politiske mål. Dette har nok Senterpartiet en bredere tilnærming til enn hva regjeringspartiene og flertallspartiene legger opp til, for vi mener at det er et selvstendig mål å sikre nasjonalt eierskap og bruker statlig eierskap for å nå det. Vi mener at beredskapshensyn skal kunne begrunne statlig eierskap, i likhet med kontroll over naturressursene, kontroll med viktig infrastruktur og bevaring av kompetansemiljøet i Norge, men også som et redskap for å sikre høy avkastning på statens kapital. Den norske stat er en stor eier. Vi eier enorme verdier. Diskusjonen har i stor grad gått på om vi kun skal eie i utlandet, eller om vi også skal våge å satse nytt og eie nye ting i Norge. Det som kanskje har vært mest interessant, og som viser hvordan det er ideologien som drev arbeidet med denne meldingen, er det som skjedde rundt Kongsberg Gruppen. At regjeringen har greid å behandle en sånn sak uten med ett eneste ord å beskrive konsekvensen av at en ikke-alliert kunne komme inn på flertallseiersiden i Kongsberg Gruppen, er svært spesielt. Det finner en ikke spor av, og det skulle en tro at regjeringen ønsket å gjøre Stortinget oppmerksom på.Heldigvis hadde vi høring i komiteen der dette kom fram. Det endret politikken, og jeg tror det vil ta svært lang tid før en får på plass et regelverk som i samme grad som statlig eierskap sikrer kontrollen over den teknologien og de hemmeligheter og den forsvarskompetansen som Kongsberg Gruppen besitter. Det har blitt sagt at regjeringen vil selge Norge bit for bit. Jeg mener det er grunnlag for å påstå det. Jeg mener ikke det er tomme slagord, jeg mener ikke det er føleri. Vi har eierskapsmeldingen her, vi har Statskog, der representanten Gunnar Gundersen får det til å framstå som et avansert juletresalg. Men realiteten i mandatet som er gitt, er at en åpner for en full privatisering av statens skogsvirksomhet. Vi har en konsesjonslov som regjeringen har sendt på høring. Den åpner for at aksjeselskap – norske og utenlandske – kan eie jord og skog i Norge. Da nytter det ikke for oss at statsråden sier at hun tror dette ikke vil bli noe problem – fordi de åpner for det. Og innen fiskerilovgivningen har vi klare tendenser til at en går vekk fra det som har vært bærebjelker i den norske politikken. Så det er grunnlag for å si at regjeringen har en politikk for å selge Norge bit for bit – det er ikke et innholdsløst slagord. Heldigvis tror ikke jeg at Stortinget ønsker å være med på en sånn politikk. For Senterpartiet har det også vært viktig i denne prosessen å tenke nytt. Derfor har vi sagt: Skal staten eie 100 millioner telekunder i Asia, eller kan vi tenke nytt rundt Telenor? Derfor ønsker vi å få utredet et nytt eierskapsinstrument, fordi vi vil bruke – i ryddige former, i tråd med aksjelovgivningen – statlig eierskap som et politisk mål. Det har vært førende for Senterpartiet i det arbeidet vi har lagt ned i denne saken.