Søren Fredrik Voie (Høyre), 2001-10-25:
Flere forskningsrapporter har påvist skremmende dårlige resultater i forhold til store deler av norske grunnskoleelevers lese- og skriveferdigheter. Matematikkunnskapene og dermed regneferdighetene er ikke særlig bedre. Slik kan det ikke fortsette. Det er ganske enkelt ikke akseptabelt at 15-20 pst. av et årskull forlater grunnskolen uten å kunne lese eller skrive sitt morsmål skikkelig. Vi gjør vår ungdom en gedigen bjørnetjeneste ved ikke å stille krav om tilegnelse av et minimum av faglige kunnskaper. Uten å beherske vårt eget språk, norsk, stiller enhver ungdom med unødvendige handikap i arbeids- og privatliv. Det samme kan sies om regnekunnskapene. Uavhengig av all verdens tekniske hjelpemidler, kalkulatorer og mobile duppeditter av ulik form og størrelse må vi også ha et minimum av regneferdighet og tallforståelse. Uten dette vil lett nødvendig kritisk holdning til både priser, økonomi og pengebruk bli mangelvare. Det er derfor meget gledelig å konstatere at de politiske grunnlagsdokument for Regjeringen understreker betydningen av å satse på kvalitet i alle ledd av utdanningssystemet. Det skal legges spesiell vekt på å styrke elevenes lese- og skriveferdigheter, og opplæringen skal styrkes ved at timetallet på barne- og ungdomstrinnet økes. I hele skolen skal det legges større vekt på å styrke elevenes ferdigheter i lesing, skriving og regning. Dette er en prioritering og vektlegging som også vil gjøre det lettere for elevene å kunne tilegne seg andre fag, og ikke minst styrke mulighetene for den enkelte til aktiv deltakelse i arbeids- og samfunnsliv. Men uansett hvor mye økonomi vi legger inn i skolebudsjettene eller hvor mange timer som avsettes på timeplanen til planlagt undervisning, vil de faglige resultatene til elevene i stor grad være avhengig av den gode læreren. Den gode og motiverte læreren som skaper engasjement, glød og interesse hos sine elever, er gull verd i undervisningssammenheng. Den gode læreren kan også sitt fag. Kvalitet i lærerutdannelsen er derfor en avgjørende forutsetning for å kunne lykkes med å bedre kvaliteten i hele skolesystemet. Regjeringen vil styrke allmennlærerutdanningen og stille krav til faglig fordypning for å kunne undervise på ungdomstrinnet i grunnskolen. En differensiering av allmennlærerutdanningen er helt nødvendig og må iverksettes snarest. Men det nytter ikke bare å gi de nye lærerne bedre utdannelse. De lærerne som allerede er i skolen, må også få tilstrekkelig mulighet til å forbedre sine faglige kvalifikasjoner og til å ajourføre sine kunnskaper. Det er derfor nødvendig med en systematisk og målrettet etterutdanning og kompetanseutvikling av alle lærere og snarest å iverksette tiltak for å rekruttere og beholde lektorer med hovedfag i videregående skole. Alle med tilknytning til skolen har støtt på begrepet «problemklasse» – i seg selv et meget negativt og stigmatiserende begrep. På nært hold har jeg selv sett hvordan den gode læreren kan bidra til totalt å forandre et dårlig klasse- og læringsmiljø til å bli positivt, inkluderende, kunnskapssøkende og stimulerende. Ved å gi større frihet og ansvar til den enkelte skole og skoleledelse, både med hensyn til organisering og disponering av økonomiske ressurser, vil det på en langt bedre måte enn i dag bli mulighet til å beholde og stimulere den gode læreren. Statsråden har allerede blitt angrepet for å skulle ha uttalt at udugelige lærere har lite å gjøre i undervisningssituasjonen. Statsråden kan trøste seg med at hennes påpeking av det som burde være en selvfølgelighet, også for lærere, nemlig at de som ikke fungerer i sin jobb, burde få tilbud om å bruke sin arbeidskraft på noe annet, er blitt meget godt mottatt både hos elever og foreldre. Begge grupper har ofte erfaringer som tilsier at dette forholdet ikke blir tatt alvorlig nok. For meg er det slett og dårlig personal- og arbeidsgiverpolitikk å unnlate å gripe inn og gjøre noe når det er åpenlyst at en lærer ikke fungerer. De lederne som ikke griper inn, skader både sin medarbeider og alle de elever som ikke får den gode undervisning de burde ha krav på. La de lærerne som har problemer i klassen, få løse andre oppgaver i skolen. Det ville være til hjelp både for den enkelte arbeidstaker og for skolesamfunnet som helhet. Høyre har stor tillit til lærerne. Det viser vi bl.a. ved å gi den enkelte lærer og den enkelte skole frihet og mulighet til å utforme sine egne pedagogiske opplegg uten unødvendig sentral detaljstyring og ensretting. Med Regjeringens tunge og bevisste satsing på kvalitet i alle ledd i vårt utdanningssystem er målsettingen om at Norge skal ligge i teten internasjonalt når det gjelder kompetanse og kunnskap, en fullt oppnåelig realitet innen overskuelig fremtid.