Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2009-01-08:
Det norske velferdssamfunnet har blitt bygd opp til å bli et godt sikkerhetsnett som gir oss alle en eller annen form for inntekt i perioder av livet vårt når vi trenger en form for støtte fra samfunnet. I våre dager ser vi hvilken enorm styrke det er at vi har våre sykepenge- og pensjonsrettigheter som offentlige rettighetsbaserte ordninger. I en del andre land har man valgt modeller hvor denne type sikkerhetsnett er knyttet til private ordninger, gjerne knyttet opp mot arbeidsforholdet. For amerikansk bilindustri har slik organisering vist seg å gi dramatiske følger i finanskrisen vi nå er inne i. Disse bedriftenes pensjons- og sykepengeforpliktelser er i disse dager en tung bør å bære, og de skaper store, ekstra utfordringer både for arbeidstakere og bedrift i framtidig omstilling. Det er dramatisk for enhver arbeidstaker som av en eller annen grunn mister sin arbeidsinntekt, det være seg fordi man blir oppsagt eller av helsemessige årsaker ikke kan jobbe. For norske arbeidstakere reduseres dramatikken ved at framtidig inntektssikring skjer gjennom offentlige velferdsordninger. Det er bra for arbeidstakeren, og det er bra for et næringsliv som i vår tid må ha både omstillingsvilje og -evne i stadig større grad. Et velferdssamfunn som vårt er ikke gratis, velferden må finansieres, og vi gjør det gjennom skatter og avgifter som ikke alltid betales med like stor glede. Det er derfor uhyre viktig at systemet har folkelig oppslutning, at det har legitimitet. Da er det viktig at systemet fungerer, både ved at folk får de ytelser de har krav på, og ved at folk ikke får ytelser de ikke har krav på. Tiltak som skal hindre trygdemisbruk og lette tilbakekreving av feilutbetalinger, er derfor viktige for å styrke velferdsordningenes legitimitet og sikre fortsatt oppslutning om velferdssamfunnet. Komiteen slutter seg i stor grad til de forslag som Regjeringen fremmer i proposisjonen, men på noen punkter er det uenighet mellom partiene i komiteen, og jeg vil kommentere noen av disse. Regjeringen foreslår i proposisjonen at adgangen til å redusere beløp som kreves tilbakebetalt, med merbeskatningen som skyldes feilutbetalingen, fjernes. Dette er en regel som kompliserer behandlingen av tilbakebetalingssaker. Det er klart at det vil være en ulempe for den som må betale tilbake en feilutbetaling, men vi skal huske at det er uaktsomhet eller forsett hos mottaker som har utløst hele feilutbetalingen. Det er slik at regelverket åpner for at det tas rimelighetshensyn ved fastsettelse av tilbakebetalingsbeløpet, og vi som tilhører komiteens flertall, peker også på at Arbeids- og velferdsetaten må legge til rette for at mottakeren kan gå til Skatteetaten og få revidert skatteoppgjør når det er grunnlag for det. Vi mener derfor at lovendringen gir en fornuftig balanse mellom hensynet til effektiv saksbehandling og de ulemper som måtte oppstå for den som har mottatt feilutbetalingen. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti fremmer forslag om karantenetid, hvor man mister retten til trygdeytelser for en gitt periode om man er involvert i trygdesvindel. Fra Arbeiderpartiets side har vi ikke kunnet støtte forslaget. Forslaget som fremmes av Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, er, forsiktig sagt, uklart med hensyn til omfanget av en karantene. Dreier karantenen seg om den ytelsen man feilaktig har mottatt, eller dreier det seg om ytelser fra folketrygden generelt? I Dagsavisen for 7. januar trekker representanten Robert Eriksson fram et eksempel hvor flere kvinner medvirker til at det blir skrevet ut helsekort på falske graviditeter. Han uttaler da: «Hvis man i slike tilfeller risikerer å bli straffet ved å miste retten til fødselspenger og barnetrygd, så tror jeg rett og slett at det blir mindre interessant å stille opp for å sikre en venninne et falskt helsekort.» Dette tolker jeg dit hen at man ikke bare snakker om karantene for ytelser etter folketrygdloven, men også andre ytelser. Vi har i dag to bestemmelser i folketrygdloven som gir hjemmel til å nekte ytelser. I § 21-7 gis det hjemmel til å avslå eller holde tilbake ytelser om det er gitt feil opplysninger eller holdt tilbake opplysninger. I § 4-28 gis det hjemmel for å utestenge arbeidsledige fra retten til dagpenger om det er gitt uriktige opplysninger. I tillegg til disse bestemmelsene har vi klare bestemmelser om tilbakebetaling av ytelser som er feilaktig utbetalt. Ved grov trygdesvindel blir man også straffet etter andre bestemmelser i lovverket. En generell karantene for ytelser fra det offentlige i tillegg blir etter vår mening lite hensiktsmessig og kan gi uønskede utslag. Saksordførerens innlegg var lite oppklarende på hva som egentlig menes med dette forslaget, men kanskje representanten fra Kristelig Folkeparti vil klargjøre dette i sitt innlegg. Navs rett til innhenting av opplysninger reiser viktige problemstillinger knyttet til personvern. Myndighetenes behov for kontroll kolliderer med personvernet. Normalt vil man oppfatte det som naturlig at man må gi personlige helseopplysninger for å få f.eks. uføretrygd. Avveiningene mellom behov for kontroll og personvern blir mer komplisert når det gjelder Arbeids- og velferdsetatens rett til innsyn i pasientjournaler. Dette ble heftig debattert da departementet hadde ute forslag vedrørende dette til høring høsten 2007. Debatten viste at det var behov for egne regler om henting av pasientjournaler og regler om formkrav knyttet til informasjonsinnhenting generelt. Slike regler er utformet etter høringen og er lagt fram som forslag til ny § 21-4 c. Det er for øvrig slik at krav om full pasientjournal kan framsettes bare når det er trolig at dette kan avdekke urettmessige utbetalinger, og når etaten har vurdert om disse opplysningene ikke like lett og raskt kan framskaffes på annen måte. Det er uenighet i komiteen når det gjelder Arbeids- og velferdsetatens rett til innhenting av opplysninger fra flere enn behandlingspersonell og andre som yter tjenester for trygdens regning, i § 21-4 første ledd. Dagens formulering på dette punktet er til dels utdatert, bl.a. fordi endringer i organiseringen av det offentlige har ført til at begrepet «offentlig myndighet» dekker færre instanser enn før. Kretsen man kan innhente opplysninger fra, utvides også til barnetilsynsordning. I sum mener Arbeiderpartiet at endringene gir muligheter til nødvendig informasjonsinnhenting, og vi noterer oss at høringsinstansene i det store og hele støtter endringene. I proposisjonen fremmes det forslag om at det etableres hjemmel for å kreve opplysninger fra tredjemann og kontroll på stedet. Dette er nødvendig for å gi Arbeids- og velferdsetaten bedre mulighet til å avdekke trygdemisbruk. Opposisjonen mener at innhenting av informasjon fra tredjeperson er en oppgave for politiet. I Arbeiderpartiet merker vi oss at Politidirektoratet i sin høringsuttalelse bl.a. sier at trygdebedragerisakene er komplekse og krevende å avdekke, og at det er hensiktsmessig at Arbeids- og velferdsetaten selv kan gjennomføre kontroller uten bistand fra politiet. Poenget er at det er Arbeids- og velferdsetaten som har fagkompetanse på saksfeltet, og som vet hva det bør stilles spørsmål om og hvilke opplysninger som er relevante å sjekke når trygdemisbruk skal avdekkes. Det er også tillagt Arbeids- og velferdsetaten å føre kontroll med utbetalingene. Da er det også naturlig at denne etaten får hjemmel til å gjøre jobben mest mulig effektivt. I § 21-4 a andre og tredje ledd gis det hjemmel for såkalt kontroll på stedet. Det betyr at etaten får nødvendig hjemmel til å styrke sin innsats, særlig mot svart arbeid. Vi vet av erfaring at svart arbeid er spesielt utbredt i deler av serverings- og servicebransjen, i tillegg til innen bygg og anlegg. Et effektivt samarbeid mellom offentlige etater er helt essensielt for å kunne ta tak i disse problemene. Nav har deltatt på felles aksjoner med arbeidstilsyn, politi og andre etater hvor man går samlet inn i bedrifter og sjekker forholdene. Dette er et viktig ledd i innsatsen for et anstendig arbeidsliv. Svart arbeid, sosial dumping og uverdige ansettelsesforhold er mer utbredt i visse deler av arbeidslivet enn vi liker å tenke på. Arbeidstakere blir grovt utnyttet, samfunnet snytes for skatteinntekter ved urettmessige trygdeytelser, og seriøse aktører i disse bransjene har ingen mulighet til å konkurrere med de useriøse. Arbeidet mot sosial dumping og for et anstendig arbeidsliv har høy prioritet fra Arbeiderpartiets side, og denne lovhjemmelen er et viktig bidrag i så måte. Fellesaksjoner mellom Nav og andre etater har medført at trygdemisbruk og svart arbeid har blitt avslørt og en rekke stønader har blitt stoppet. Nå gir vi Nav samme rettigheter til kontroll som Skatteetaten har i dag. Opposisjonen ønsker regler for hvilke dokumenter som skal kreves, hvem som kan kreve dem og hva som skal skje med dokumentene. Arbeiderpartiet har ikke sluttet seg til dette ønsket og forslaget det munner ut i. Personopplysningene som innhentes i slike aksjoner, er ikke særlig sensitive, det er vel snarere slik at mangel på dokumenter, så som manglende registrering i Aa-registeret, kan gi en uærlig arbeidsgiver problemer. Et detaljert regelverk med hensyn til dokumentinnhenting og håndtering i slike aksjoner vil etter vår mening ikke være hensiktsmessig, og vil snarere kunne legge utilsiktede hindringer for kontrollen. Igjen vil jeg minne om at denne type kontroll er en viktig oppgave som er tillagt Arbeids- og velferdsetaten. I § 21-4 b får forsikringsselskaper mv. rett til å gi opplysninger til Arbeids- og velferdsetaten uten hinder av taushetsplikt. Dette gjelder forhold som har medført, eller som kan medføre, urettmessige utbetalinger eller ytelser. Arbeiderpartiet støtter dette forslaget og er noe forundret over opposisjonens henvisning til Ot.prp. nr. 60 for 2001–2002 og representantlovforslag nr. 87 for 2006–2007 i denne sammenheng. Arbeiderpartiet gikk imot begge de to omtalte forslagene som gav alle som er omfattet av § 21-4, rett til å gi opplysninger til Nav uten hinder av taushetsplikt. I det foreliggende forslag er det forsikringsselskap mv. som får rett til å gi opplysninger, mens det i de to tidligere forslagene ble gitt rett til en betydelig større krets.