Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Trontalen var blottet for tanker og visjoner om universitets- og høyskolesektoren. Forskning ble utelukkende nevnt i forbindelse med satsing på klimaforskning. Dette er vel Regjeringens akilleshæl - en regjering som trolig vil gå over i historien som en løftebruddregjering. Den totale mangel på forståelse, vilje og evne til å satse på høyere utdanning og forskning i hele sin bredde har preget denne regjeringen fra dag én. I festtaler snakkes det gjerne om at vi skal leve av kunnskap den dagen oljen tar slutt, men viljen til å gjøre ord til handling har ikke vært til stede hos flertallet. Regjeringens berømmelige hvileskjær har ført til at universitets- og høyskolesektoren har fått et alvorlig skudd for baugen. Selv om vi forventer at resten av pengene fra hvileskjærkuttet tilbakeføres i årets statsbudsjett, er det ikke tvil om at det grepet Regjeringen tok, har hemmet sektoren. Vi trenger en gjennomgripende debatt om hvor vi vil med høyere utdanning. I dag ser vi at en rekke høyskoler har startet en prosess for å bli universitet. Det etableres tilbud overalt som knapt har studenter. Vi er i ferd med å få en suboptimalisering og i mange tilfeller en kvalitetssenkning. Er dét en ønsket utvikling? Vil lille Norge ha tilstrekkelig med fagfolk til å bygge opp gode undervisnings- og forskningsmiljøer som kan være levedyktige over tid og ikke minst være attraktive i et internasjonalt perspektiv? Forskermiljøene henviser til formuleringene i Soria Moria-erklæringen som sier at det skal satses på forskning, men de blir møtt av manglende bevilgninger og en regjering som sår tvil om det er ønskelig å legge seg på det 3 pst.-målet av BNP som det har vært tverrpolitisk enighet om. En sektor som går på sparebluss, gir ikke mye optimisme og grobunn for fremragende og banebrytende forskning. I tillegg har vi rekrutteringsmeldingen som ikke kom. I løpet av åtte år vil nesten 40 pst. av de ansatte gå av med pensjon. Regjeringen tar tydeligvis ikke denne situasjonen på alvor. Vi har et årlig underskudd på rundt 600 stipendiater, og kostnadene for institusjonene ved å ha stipendiater overstiger vesentlig det de får i tilskudd. Regjeringen har ikke vært villig til å skissere en mulig karriereplan for stipendiatene. Når vi ser at de som ansettes i dag, er gjennomsnittlig 43 år, og vi vet at mange av dem disputerer allerede i en alder av 34 år, betyr det at de har gått i midlertidige stillinger i åtte-ti år. Er virkelig det noe denne regjeringen kan være bekjent av, de som selv erklærer seg for å være arbeidstakernes beste allierte? Denne midlertidigheten fører til at mange av de beste hodene forsvinner grunnet dårlige betingelser. Vi ser at 33 pst. av post doc.-studentene har forlatt sektoren. Noen av dem finner vi igjen som togførere på T-banen. Det burde være innlysende at de ikke får mye bruk for doktorgraden sin der. Dette er rett og slett dårlig samfunnsøkonomi og lite framtidsrettet. Det er viktig at den offentlige debatten om forskning blir oppgradert, spesielt nå i forbindelse med generasjonsskiftet. Hvor står vi både nasjonalt og internasjonalt, og - ikke minst - hvor vil vi? Skal vi skape en høyere utdanningssektor med god kvalitet som tiltrekker seg både studenter og lærerkrefter fra nasjonale og internasjonale miljøer, må vi se på de samlede rammebetingelsene, som bygg, utstyr, lønn, arbeidsforhold, midlertidighet og internasjonal utveksling. Vi må sørge for at vi har en sektor som kan ekspandere, og som har forutsigbare rammebetingelser. Forskningen er i særdeleshet et slikt område som trenger langsiktighet. Fremskrittspartiet har flere ganger foreslått endringer for å få budsjetter med en mer langsiktig horisont, men vi har blitt nedstemt. Den debatten må alle være villige til å ta på nytt. Vi har en bygningsmasse i offentlig sektor som forfaller i stadig økende tempo. Vedlikeholdsetterslepet er enormt. Jeg håper derfor Stortinget i dag kan slutte seg til det forslaget Fremskrittspartiet har fremmet om å få en samlet oversikt over vedlikeholdsetterslepet og en strategi for å ta det igjen. Vi har tross alt et overordnet ansvar for at ansatte, studenter og elever i undervisningssektoren har et brukbart arbeidsmiljø, og vi har et samfunnsøkonomisk ansvar for at de grunnlagsinvesteringer som er gjort med skattebetalernes penger, forvaltes på en forsvarlig måte og ikke forvitrer. Vi har også et vesentlig etterslep på utstyrssiden ved våre universiteter og høyskoler, og det bør være et tankekors for alle i denne sal når Norge, som et av verdens rikeste og beste land, blir ekskludert fra internasjonale forskningsprosjekter fordi vi har for dårlig utstyr. Det er flaut. Gode lærere er en forutsetning for å skape en bedre skole, det er noe alle er enige om. Det tar tid å utdanne nye lærere og gjenskape lærerens rolle som en god og faglig trygg voksenperson som har autoritet. Det betyr at det haster med å komme i gang. Opposisjonen har gjennom ulike forslag skissert tiltak for å bedre lærerutdanningen og heve kompetansen, men vi har ikke fått flertallet med oss. Det eneste vi får, er en ny uforpliktende stortingsmelding. Vi har en flertallsregjering som har makt til å sette i gang tiltak i raskt tempo, men det vi ser, er vegring og liten framdrift. Jeg håper at begge de to ministrene i Kunnskapsdepartementet gjennom statsbudsjettet vil vise at Norge skal satse på kunnskap. Men jeg tror det ikke før jeg ser det.