Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-14:
La meg begynne med å si takk til interpellanten for å ta opp denne saken. Dette er en sak som står mitt hjerte nær, og er en av de tingene som jeg oppfatter som mest problematisk i vår samlede rettspleie i dag, nemlig den manglende rettssikkerheten for folk som søker å få behandlet sakene sine i utlendingsforvaltningen. La meg begynne med det. Det andre er at jeg gjerne vil takke alle advokatene og advokatkontorene som gjennom de siste årene har stilt opp for å påpeke denne vesentlige mangelen og vesentlige svakheten ved den norske rettspleien. La meg, som det tredje punktet, understreke følgende: Jeg er glad for at justisministeren sier at han jobber med å vurdere en mer forvaltningsdomstolslignende struktur, som er det de har i Sverige. Jeg kan understreke for justisministeren at da Fremskrittspartiet, SV og resten av kommunalkomiteen var på besøk i Sverige for å se på dette, var det ganske bred enighet mellom Fremskrittspartiets og SVs representanter om at dette var et bedre system – ikke nødvendigvis fordi flere mennesker får bli, men på grunn av to viktige ting: Man styrker rettssikkerheten til de individene som får sakene sine behandlet, og man styrker legitimiteten til de beslutningene som tas. Begge deler er vesentlig hvis vi er opptatt av en god rettssikkerhet. Jeg skulle gjerne hatt et svar fra justisministeren på når han ser for seg at han er ferdig med å foreta denne vurderingen, for det trenger vi å vite når vi skal forholde oss til hvordan vi går videre med denne saken. Men la meg si det sånn: Rosen til justisministeren stopper der, og jeg synes det er rett å være tydelig på et par ting: Jeg synes justisministeren tar for lett på et par ting, og jeg synes at han bruker statistikk på en feilaktig måte. La meg begynne med hva dette handler om: Dette handler om det som jeg trodde var en av de uttalte kjernedrivkreftene til Fremskrittspartiet, nemlig den lille mannen mot staten. I disse sakene ser vi at den lille mannen overkjøres av staten. Når det av 70 saker som er behandlet, er knapt 50 saker hvor staten endrer sin oppfatning av hva som er riktig vedtak, burde i hvert fall justisministeren være tydelig nok til å innrømme følgende: I disse knapt 50 sakene har individene opplevd rettssikkerhetssvakheter ved det norske systemet. Det burde justisministeren innrømme. Disse menneskene ville ikke fått sin rettssikkerhet ivaretatt hvis det ikke hadde vært for at advokatkontorer stilte frivillig opp og gratis hjalp disse menneskene. Bare det at et så stort antall saker fra den gruppen som ble plukket ut, nådde fram da de ble behandlet i domstolen, burde i seg selv bety at man var mer bekymret enn man var. Å nevne at 1 pst. fikk medhold i sakene sine oppfatter jeg som en pervertert bruk av statistikk, for det var bare et lite utvalg av sakene som var med, og det er klart at her handler det om hvilke saker som lar seg prøve. Det er riktig at det antageligvis er de beste sakene, men her snakker vi om prøving av lovlighet, for domstolen har sagt at det her er stort rom for forvaltningsmessig skjønn. Derfor mener jeg det er riktig å understreke det. Det andre som jeg synes det er viktig å få si, og som gjør meg bekymret for oppfølgingen av rettssikkerheten i denne saken, er at justisministeren i sine budsjetter på utlendingsfeltet har fokusert på utsendelser og uttransportering, men ikke satt opp rettssikkerhet og styrking av rettssikkerheten som et selvstendig punkt. Det mener jeg er en svakhet, og jeg vil høre fra justisministeren hvordan han svarer på den kritikken jeg nå kommer med. Den tredje tingen som jeg vil understreke, og som det er viktig å få sagt fra om, er følgende: Den vesentlige forskjellen på hvordan Utlendingsnemnda behandler saker, og hvordan en domstol behandler saker, er at man i domstolen har et topartssystem, der begge parter får gi sine innspill og en dommer konkluderer. I utlendingssakene er det den samme etaten som både forbereder sakene og konkluderer, og da får man ikke en tilstrekkelig god rettssikkerhet.