Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2011-11-28:
En god skolegang, med vekt på kunnskap og mestring, er avgjørende for at unger skal ha muligheter i livet. Målet må alltid være å løfte elevene – aldri senke ambisjonene, uansett utgangspunkt. Interpellanten tar opp en viktig problemstilling med hensyn til barnevernsbarn og deres muligheter til å lykkes med skolegang og senere arbeidsliv. Barnevernsbarn har samme rettigheter som andre barn i henhold til opplæringsloven § 2-1, og de bør også sikres samme muligheter. De har krav på å møte en skole som er ambisiøs på deres vegne, og som gir dem den oppfølgingen de trenger for å lære, for å lykkes. Sånn som jeg ser det, er noe av det aller viktigste at barnevern og skole samarbeider godt om skolegangen til disse ungene. Barnevernet har ansvar for å følge opp barnevernsbarns skolegang, og utdanningsmyndighetene har ansvar for at barna får et tilpasset opplæringstilbud. Fra annen forskning vet vi at hjemmets engasjement for at barn skal gjøre en innsats på skolen, har mye å si for deres motivasjon. Blant elevene med høyest skolemotivasjon er det de som bor sammen med begge foreldrene, som er overrepresentert her. Et positivt og gjensidig samarbeid mellom hjem og skole er altså ofte av stor betydning for at barn og unge skal få realisert sine evner, anlegg og interesser på en god måte. Det bør være en påminnelse om hvor sårbare barnevernsbarn kan bli i forbindelse med skolegang. Da er det institusjonen de bor på, eller er knyttet til, som må ha deler av den støttefunksjonen som foreldre i veldig mange andre tilfeller fyller. Noen ganger får de den nødvendige støtten fra familien til barnet i tillegg, og mange ganger får de det ikke. Institusjonen må da gi ungene nødvendig hjelp og støtte så de kommer seg på skolen, sånn at de kan mestre fag og skolehverdag. Det er, som både interpellanten og statsråden har vært inne på, sammensatte årsaker til at barnevernsbarn kan streve i møte med skoleverket. Det kan være mangel på rutiner hos institusjonene, det kan være forhold som ungdommen selv strever med, som kan gjøre skolegang vanskelig, det kan være sykdom eller andre problemer som krever behandling og oppfølging, og det kan være andre sider ved skoleeierne og måten de praktiserer sin rolle på, som gjør det vanskelig for disse ungene. Jeg er kjent med at Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet har satt i verk en rekke tiltak for å styrke skoletilknytningen til barnevernsbarn. Statsråden har vært inne på både en del av dem og en rekke av tiltakene til Kunnskapsdepartementet. I tillegg må det jobbes langsiktig og systematisk for å finne fram til de beste tiltakene framover. Her vil samarbeidet mellom barn og foreldre, i tillegg til fagfolk og forskere, være sentralt. Jeg har merket meg at regjeringen i statsbudsjettet for 2012 har foreslått at det skal bli avholdt en internasjonal forskerkonferanse om dette, og det mener jeg er et viktig skritt for å styrke tiltakene for å sikre skolegangen til disse ungene. Det er både nyttig og nødvendig å diskutere hvilke utfordringer og problemer barnevernsbarn kan møte. Derfor setter jeg også veldig stor pris på det initiativet som interpellanten har tatt. Det er jo bare sånn man kan løse utfordringen med disse problemene. Samtidig må vi ikke la oss blende av de mange utfordringene som barnevernsbarn i institusjoner og skoler kan stå overfor. Tidligere denne måneden ble dyktige Cecilia Dinardi utnevnt til Årets forbilde av barne- og likestillingsministeren. Den unge jusstudenten kom til Norge fra Chile som asylsøker med sin mor og sine to søsken da hun var 12 år gammel. Da hun var 13, ble hun plassert under barnevernets omsorg, og hun bodde i fosterhjem. Da hun var 17, ble hun mor til ei jente. Men et sterkt engasjement for situasjonen til barnevernsbarn førte også til at Cecilia Dinardi allerede som 16-åring var med på å etablere det som i dag er Landsforeningen for barnevernsbarn. Hun sitter også i styret for Oslo barnevernsamband. Det viser at det ikke bare er mulig å lykkes som barnevernsbarn, det er også mulig å gå foran og være et forbilde for andre unge. Vår oppgave må være å styrke de mulighetene.