Lan Marie Nguyen Berg (Miljøpartiet De Grønne), 2022-04-05:
Jeg har aller først lyst til å gi honnør for at vi endelig har fått en sak til behandling om hvordan FNs bærekraftsmål skal følges opp i Norge. Den store nyvinningen da bærekraftsmålene i 2015 erstattet tusenårsmålene, var at dette ikke lenger var mål som bare gjaldt for utviklingslandene, det var felles mål som gjaldt for alle land i verden. Miljøpartiet De Grønne tok tidlig opp dette i Stortinget, tilbake i 2015, gjennom interpellasjoner og forslag. Da var holdningene i Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen at bærekraftsmålene i stor grad ville være ansett som oppfylt i mange utviklede land, og de stemte derfor imot å utvikle egne systemer for å følge opp dette. Det er aldri for sent å snu, og jeg synes det er positivt at Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti i regjering la fram en stortingsmelding om oppfølging av bærekraftsmålene. Miljøpartiet De Grønne sitter ikke i kommunal- og forvaltningskomiteen, så la meg starte med å si hva jeg mener er bra i meldingen. Det er bra og viktig at meldingen fra Solberg-regjeringen er tydelig på at bærekraftsmålene skal utgjøre en overbygning for regjeringens politikk både nasjonalt og internasjonalt. Jeg synes også at meldingen gir et rimelig godt overblikk over hva som er gode indikatorer for å vurdere norsk måloppnåelse på de ulike delmålene – men med noen unntak, som jeg skal komme tilbake til om et øyeblikk. Men det store spørsmålet er hvilke konsekvenser det vil få for norsk politikk at Stortinget nå sier at bærekraftsmålene skal være en overbygning for all politikk. Det er ingen tvil om at Norge ligger helt fremst i verden på mange av målene, ikke minst knyttet til fattigdom, likestilling, helse og utdanning, selv om vi også har våre utfordringer. Men på flere av målene har Norge langt igjen, og på noen er vi verstinger. Det gjelder klima, det gjelder materielt forbruk, og det gjelder også natur. Ta klima: Én ting er at Norge for 2020 hadde et av de svakeste klimamålene i Europa, med kun mål om å kutte 7 pst. fra 1990-nivå. Det har vi som kjent ikke klart, mens våre naboland har kuttet 30–40 pst. av sine utslipp. En gjennomsnittlig svenske slipper ut halvparten av det en gjennomsnittlig nordmann gjør. Men Norge er også verdens åttende største eksportør av CO 2 i form av olje og gass som hvert år bidrar til ti ganger høyere utslipp enn de fra norsk territorium. Det gjør at per innbygger er det kun innbyggerne i Qatar, Kuwait og Brunei som bidrar mer til klimakrisen enn det nordmenn gjør. Dette faktum har Høyre-, Venstre- og Kristelig Folkeparti-regjeringen som vanlig sett bort fra i meldingen. Ta natur: Til sammen 2 752 arter står nå på rødlista i Norge – for første gang også villrein og villaks. Likevel fortsetter regjering etter regjering å bygge ut urørt natur og la oppdrettsnæringen få lov til å herje med naturen over hele landet. Og mens regjeringen snakker om at 30 pst. av havarealet i verden må vernes, har vi kun vernet 4,5 pst. av vårt eget. Og så forbruk: Det mest grunnleggende er forbruket vårt. Hvis alle skulle levd som nordmenn, ville vi trengt tre jordkloder. Tre av de mest trafikkerte flyrutene i Europa ligger i Norge. Og jeg kunne fortsatt. Jeg savner en ærlig og usminket omtale i meldingen på disse områdene og mer presise og dermed også ubehagelige indikatorer på hvordan det ligger an. Det må til for at vi skal få en politisk debatt og bygge oppslutning om de store og grunnleggende endringene vi trenger å gjøre i Norge for at vi faktisk skal bli et bærekraftig samfunn. Det er nødvendig hvis oppfølgingen av FNs bærekraftsmål framover skal bli noe annet enn festtaler. Miljøpartiet De Grønne støtter flere av mindretallsforslagene fra komiteen og kommer til å stemme for disse.