Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2008-11-27:
Det hadde vært fristende å kommentere innlegget til min gode kollega fra Buskerud om samferdsel med å peke på hvordan det må føles å være Høyre-mann og se at en rød-grønn regjering som la fram sitt forslag til Nasjonal transportplan i 2004 med å plusse på 1 milliard kr på vei og 1 milliard kr på bane, noe som ble omtalt som «luftpenger», har gjennomført dette til punkt og prikke og ligger milevis foran de ambisjonene Høyre-representantens egen regjering var med på å legge til rette for i forrige periode. Men det skal jeg la ligge. Utsagnet fra Siv Jensen tidligere i debatten i dag om at hun aldri har vært med på en så underlig finansdebatt, beskriver kanskje situasjonen vi nå er inne i. Ja, den er underlig, den situasjonen vi nå er oppe i. Det er fordi vi må langt tilbake i tid for å finne en situasjon hvor usikkerheten knyttet til de økonomiske utsiktene var så stor som den er nå. I en slik situasjon prøver opposisjonen å score politisk mynt på at Regjeringen etter deres mening ikke er rask nok på avtrekkeren når det gjelder å sette i verk de tiltakene som kan bli nødvendige. Det er en urimelig kritikk. La meg gi noen eksempler på dette. Budsjettet for neste år er ekspansivt fordi vi tidlig så at de gode økonomiske tidene vi nå har bak oss, ikke kunne fortsette. Budsjettet i seg selv gir viktige bidrag til å holde folk i jobb gjennom kraftig satsing på kommuner, på bygg, på samferdsel, for å nevne noe. Krisepakken for bankene ble etablert i rekordfart. Sammen med budsjettet gav dette rom for to rentenedsettelser. Man trenger ikke være økonomiekspert for å skjønne at flere vil komme. Arbeidsplasser innenfor eksportindustrien er foreløpig sikret gjennom tiltakene vi har satt i gang overfor GIEK og Eksportfinans, for å nevne noe. Men i løpet av ukene vi har bak oss, har vi sett at dette mest sannsynlig ikke vil være nok. Derfor varslet Regjeringen i går at vi om nødvendig vil komme med ytterligere tiltak i månedsskiftet januar/februar. Så hører jeg at flere sier at dette er å reagere for sent og for lite. Da vil jeg si at den som i dag mener at man med sikkerhet kan gi svar på hvordan økonomien vil utvikle seg i månedene, ukene og årene som kommer, snarest må melde seg til tjeneste. Fra regjeringspartiene er vi opptatt av å adressere problemene med de riktige tiltakene til den rette tiden. For å gjøre dette er vi avhengige av å få på plass nye prognoser og tall. Vi har allerede mange indikatorer som viser at det går dårligere enn det vi har trodd, men vi må ha nye prognoser og tall før vi skriver ut medisin med bredspektret nedslagsfelt. Jeg synes man skal være meget forsiktig på borgerlig side med å si at man ikke har et enhetlig forsvar fra Regjeringens side mot den finanskrisen vi nå står overfor. På borgerlig side foreslår Fremskrittspartiet i kjent stil milliardbeløp i påplussinger i statsbudsjettet. Dette gjør de om arbeidsmarkedet er godt eller dårlig, finanskrise eller ikke, så her er det ikke mye nytt. Når det gjelder Høyre, har Høyre vært spesielt høye og mørke de siste dagene. Da er det grunn til å minne om at overfor NTB den 23. september, altså to uker før budsjettet ble lagt fram i høst, slo nestleder Jan Tore Sanner med bred penn fast at han fryktet at de rød-grønne partiene ville tenke for mye på valgkampen og ikke ta tilstrekkelig hensyn til norsk økonomi. Videre bad han finansministeren begrense pengebruken i budsjettet. Da budsjettet ble framlagt, mente han fortsatt at det ikke var stramt nok. Nå mener han altså at ting bare er helt håpløse. Jeg skal ikke lage billige poeng av at det er flere som har vært ute på sykkeltur og vært rådvill om hva som nå er i ferd med å skje, hva som skjer nå i høst. Men da mener jeg vi også må kunne forlange en viss moderasjon fra opposisjonen i retur. Vi har sagt klart fra at vi er rede til å sette i verk de riktige tiltakene til riktig tid, men nå må vi først vedta et ekspansivt budsjett senere i kveld og få rentene ned. Så skal vi rett over nyttår, gjerne sammen med opposisjonen, diskutere hva slags ytterligere finanspolitiske tiltak det vil bli nødvendig å igangsette. Norge er jo fantastisk privilegert, i den forstand at vi er meget godt rustet til å møte den økonomiske uroen som nå går over hele verden. Vi er privilegerte fordi vi har satset på den nordiske velferdsmodellen, som kombinerer en stor fellesskapssektor med et konkurransedyktig næringsliv, og vi har meget gode statsfinanser. Da må vi ikke skusle bort mulighetene til å ruste oss for det økonomiske uværet som nå er i ferd med å sette inn, med nærmest å leve etter mottoet «jo mer, jo bedre, det spiller ikke noen rolle om det er de riktige tiltakene til den rette tiden». Det blir uansvarlig i mine øyne.