Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-05-13:
Vår grunnlov er en av verdens eldste. Den står seg godt også i vår tid. I alle år har den vært et symbol på frihet og selvstendighet. Grunnloven har bidratt til å samle nasjonen Norge på tvers av sosiale lag og generasjoner. Den har vært et viktig redskap i Norges frihetskamp og for etableringen av det moderne demokratiet. Framtidens grunnlov bør nettopp av disse grunner synliggjøre og sikre statens allmenne verdigrunnlag, dvs. sikre demokratiet, rettsstaten og menneskerettighetene, slik det er formulert i Grunnloven § 2. I dagens grunnlov er det bare noen av de sentrale menneskerettighetene som er med. De som leser Grunnloven, kan derfor få et skjevt og mangelfullt bilde av hvilke verdier det norske samfunnet bygger på. For skal Grunnloven være et levende dokument, må alle de sentrale menneskerettighetene sikres plass. Dette har også vært bakgrunnen for Kristelig Folkepartis engasjement i dette viktige grunnlovsarbeidet. Menneskerettighetsutvalget, ledet av Inge Lønning, har levert et meget grundig arbeid og gitt Stortinget et godt fundament for å styrke menneskerettighetenes stilling i nasjonal rett gjennom å foreslå å gi sentrale menneskerettigheter grunnlovs rang. Rettighetene i Grunnloven bør i størst mulig grad gjenspeile og realisere det enkelte individs frihet, likhet og menneskeverd, slik det kommer til uttrykk i FNs verdenserklæring om menneskerettigheter og Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen, EMK. Det er viktig å ivareta Grunnlovens betydning som symbolverdi for nasjonen Norge, men også som et rettslig og politisk dokument. Det har fra Kristelig Folkepartis side vært viktig å få med sentrale menneskerettigheter med et innhold som på et prinsipielt grunnlag kan prøves rettslig, selv om bestemmelsenes betydning også vil være verdimessig og politisk. I komiteens innstilling framgår det at diskusjonen om hvilke rettigheter av politisk og sivil karakter som skulle tas med, var preget av større enighet enn hva som skulle med av de økonomiske og sosiale rettighetene, de såkalte ØSK-rettighetene. Fra Kristelig Folkepartis side har vi vært bekymret for en grunnlovsrevisjon som ikke har klart å ta det helhetlige perspektivet på alvor, slik Lønning-utvalget la til grunn for sin tilråding. Vi mener at en inkorporering av kun utvalgte menneskerettigheter i Grunnloven som ikke makter å ta dette helhetlige perspektivet, faktisk kan bidra til å svekke menneskerettighetenes posisjon i landet vårt – noe som vel neppe var meningen. For vi skal også ha med oss at en grunnlovfesting av rettighetene i tråd med Lønning-utvalget ikke endrer den faktiske rettstilstanden her i landet. De sentrale rettighetene er allerede gjort til norsk lov gjennom menneskerettighetsloven av 1999. Det skremmebildet som er blitt tegnet av noen om at hvis sentrale menneskerettigheter ble gjort til norsk lov, ville en innskrenke den politiske makten, kan vel neppe sies å ha slått til. Man fryktet at rettsvesenet skulle bli nedrent av søksmål mot staten fordi den ikke innfrir retten til arbeid, utdanning eller sosial trygghet, men det har vi i grunnen ikke sett noe til – selv om dette har vært norsk lov i 15 år. Derfor er det vanskelig å forstå Høyres og Fremskrittspartiets sterke motstand mot å ta inn i Grunnloven sentrale rettigheter av økonomisk og sosial karakter. Å ta menneskerettighetene inn i Grunnloven betyr først og fremst at vi betoner grunnleggende moralske krav til rettssystemet og individets stilling. Ingen kjenner framtiden, men om den skulle bli utfordrende og preget av et mindre demokratisk styresett, er det jo nettopp den stabilitet, tydelighet og kraft som en menneskerettslig grunnlov gir, som kan vise seg å være svært avgjørende. Som det ble sagt fra denne talerstolen i debatten om grunnlovsspråket for en uke siden, har det fra Kristelig Folkepartis side vært viktig å gjøre avklaringer hvor en til en viss grad har sett disse to sakene i sammenheng, selv om de i utgangspunktet er helt forskjellige. På et tidspunkt var det nemlig usikkert hva og hvor mange av forslagene om menneskerettigheter som ville få nødvendig flertall. Fra vår side er det av stor betydning at hvis menneskerettigheter skal inkorporeres i Grunnloven, bør de sentrale rettighetene av både sivil, politisk og økonomisk-sosial art være med – og formulert på en måte som ikke etterlater tvil om at disse er tett knyttet til de internasjonale menneskerettskonvensjonene. Da Kristelig Folkeparti tok et initiativ til å få løst språksaken gjennom å bidra til to tredjedels flertall for en språkmodernisering, ble det koblet opp mot etter vårt syn viktige formuleringer i sentrale paragrafer om menneskerettighetene. Resultatet av disse drøftingene førte til at Kristelig Folkeparti, i samarbeid med Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Senterpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne, kom til enighet om viktige prinsipielle formuleringer. En av dem, som riktignok ikke Miljøpartiet De Grønne er med på, handler om koblingen mellom menneskerettigheter i Grunnloven og de internasjonale menneskerettighetene på en mer tydelig og helhetlig måte. Dette gjelder § 92, Alternativ 2 B. At også Venstre har gitt sin støtte til dette alternativet i innstillingen, og nå, etter at innstillingen er avgitt, også Høyre subsidiært signaliserer en stemmegivning som støtter dette, vil vi uttrykke glede over. Denne formuleringen av bestemmelsen er viktig av flere grunner. For det første sikrer den at en unngår å undergrave betydningen av de menneskerettigheter som ikke er nevnt spesielt i Grunnloven. Et annet viktig moment er å unngå ulik fortolkning av de grunnlovfestede menneskerettighetene i forhold til traktatrettighetene. Gjennom henvisningen «bindende traktater» bidrar en til at lovgivningen nasjonalt henger nøye sammen med lovgivningen basert på de internasjonale konvensjonene. Internasjonalt er det i dag et betydelig problem at en del stater ikke sørger for sammenheng i lovgivningen. En opplever at enkelte land som har sluttet seg til de internasjonale menneskerettighetskonvensjonene, vedtar lover som faktisk er i klar motstrid til traktatbestemmelsene. Norge bør tilstrebe klarhet og sammenheng. Selv om rettighetskatalogen i Grunnloven er norsk, er det av stor betydning å markere forbindelsen med og sammenhengen med de internasjonale universelle menneskerettighetene. Det vil dessuten styrke Norges legitimitet ute når man anvender de samme traktatene overfor andre land for å få dem til å respektere menneskerettighetene. En manglende tilknytning til de internasjonale traktatene i vår egen rettighetskatalog hadde lett kunnet bli oppfattet som en relativisering av innholdet. Det kunne svekket Norges rolle internasjonalt og fratatt Norge den rolle vi i dag har internasjonalt som en stabiliserende faktor. Denne henvisningen er dessuten nedfelt i dagens grunnlov § 110 c. Å oppheve denne paragrafen uten at dette innholdsmessig blir ivaretatt i den nye rettighetskatalogen, kunne gi et feil signal. Traktathenvisningen bidrar til klarhet på hjemmebane og styrker samtidig menneskerettighetsvernet ute. Det er en viktig sak for Kristelig Folkeparti å få gjennomslag for, og jeg vil derfor understreke betydningen av det gode samarbeidet som har vært mellom de nevnte partier for å få dette på plass. Jeg vil uttrykke stor glede for at denne formuleringen nå har fått en så bred tilslutning. Rett til liv er en av de mest sentrale menneskerettighetene. Rett til liv og til personlig frihet er også grunnleggende verdier i vår vestlige kulturkrets. Fra Kristelig Folkepartis ståsted er dette et prinsipp som også bør komme til uttrykk i selve Grunnloven. Det er et viktig prinsipp og vil være nødvendig manifestasjon at respekten for liv og menneskeverd fortsatt skal prege vårt samfunn. Derfor er det positivt at det nå er et samlet storting som vil ha en grunnlovsbestemmelse om rett til liv. Kristelig Folkeparti har fremmet et forslag til formulering av prinsippet om at rett til liv skal gjelde «fra unnfangelse til naturlig død» – et forslag som også har vært fremmet i flere foregående perioder. Når det gjelder vårt forslag til formulering av prinsippet, kan moderne naturvitenskap i dag fortelle at fosteret er et individ av menneskearten fra befruktning. Fra det øyeblikk er den genetiske koden som styrer utviklingen til fullt utviklet menneske, på plass, og gitt de rette ytre betingelser vil det befruktede egget selv styre sin utvikling, framveksten av organene og den videre kroppsveksten. Dette er i dag ingen kontroversiell påstand, men et biologisk faktum. Derfor har også det ufødte liv et menneskeverd og behov for et juridisk vern, fordi de er mennesker. Så hvordan dette skal gjennomføres i praksis, er et spørsmål som må avklares i lovgivningen på det enkelte felt. Menneskeverdet er ikke betinget av kjønn, etnisk opprinnelse, alder, seksuell legning eller funksjonsdyktighet. Alle mennesker har samme menneskeverd. Jeg skal gå inn for å avslutte, og så vil jeg ta opp et par ting senere. Men jeg vil igjen understreke at vi er i dag veldig glad for at vi er samlet om mange av de sivile og politiske rettighetene. Vi beklager at vi ikke er kommet lenger når det gjelder det økonomiske og sosiale. Jeg tar herved opp alle de mindretallsforslagene som Kristelig Folkeparti har fremmet alene eller sammen med andre.