Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-02-20:
Jeg skal på vegne av Venstre uttale meg kort om forslagene. Venstre har det syn at Husbanken bør hvile på to pilarer. En av pilarene er det som ligger i Høyres forslag, nemlig å dekke førstegangsetablerere. Den andre pilaren er å dekke mennesker som på grunn av ulike situasjoner og livsfaser har behov for hjelp for å klare seg. Det kan være det store antallet nyseparerte, fraskilte eller mennesker som av ulike grunner har en lav inntektsevne. Vi er overbeviste om at Husbanken bør konsentrere seg om de to pilarene, og fordi det er slik, kan vi ikke stemme for forslag nr. 2. Vi kan heller ikke stemme for å avvise det helt bastant, slik som mindretallet fra Senterpartiet og SV gjør. Jeg vil konsentrere meg om forslag nr. 1. Siden det nå har blitt et slags vitnesbyrd her, kan jeg si at min kone og jeg har bodd i en leilighet i nærheten av det arealet som er foreslått her, og vi var lykkelige og hadde det greit sammen. Og fordi det faktisk var mulig å få et slikt sted den gangen i Trondheim, så fikk vi en sjanse til å komme i gang. Det var ikke ved hjelp av husbanklån. Det var rett og slett en leiegård, eid av en gammel hedersmann av en snekker, og den var under husleiereguleringsregime, noe som ikke finnes lenger. Vi betalte en husleie på ca. 200 kr i måneden. Jeg skal ikke nevne hva beløpet hadde vært i dag, for det er så mange år siden. Jeg føler at det å nedstemme det første forslaget – jeg skal formulere det krast og kontant – er et rått angrep på ethvert forsøk på å skaffe billige boliger for unge mennesker og mennesker i en trengt situasjon i de største byene våre. Dette er virkelig å ikke ta innover seg noe som helst av det som de store boligentreprenørene, boligkooperasjonen – ja, hvem det måtte være – har tegnet og vist er mulig. Jeg har selv sett tegningene til boliger på denne størrelsen, og jeg vet at det går an å produsere dem. Selv i sentrum av Oslo går det an å produsere dem så lenge man ikke auksjonerer bort tomten. Lar man f.eks. tomten gå til kostpris, og man har en høy nok u-grad, dvs. at man har en bygård på fem-seks etasjer, så er det fullt mulig å løse dette. Og det finnes mennesker i en helt annen alder enn gjennomsnittsalderen på de representantene som er til stede i salen her i dag, som faktisk synes at dette er en helt ålreit måte å leve på. Jeg tror ikke representantene i salen i det hele tatt er i nærheten av denne nerdgenerasjonen, hverken sosialt eller på noen som helst måte. Men hvis man skal prøve å lytte til dem, prøve å se hvordan de lever, prøve å se hvordan de skal klare å komme i gang, så beskriver jeg det å avvise forslaget igjen som et rått angrep på et forsøk på å føre en fornuftig billigboligpolitikk. Når Arbeiderpartiet gjør det, antar jeg det er fordi de vil si at når de kommer med sin store boligutredning, vil de forsøke å forholde seg til dette på en eller annen måte, så jeg skal ikke forfølge det ytterligere. Men når Fremskrittspartiet gjør det, med godt faglig skjønn hos representanten Andersen, det kan jo ikke noen betvile, så vil jeg si at da bør representanten Andersen ta seg en betydelig studietur i de norske storbyene og sette seg inn i den sosiale situasjonen som er der, sette seg inn i den praktiske situasjonen, og vite at nettopp Husbanken ville vært nøkkelen til å sørge for at mennesker får en sosial minstestandard for å starte et sted i livet og etter hvert gjennom livsutviklingen skaffe seg et sted å være. Jeg er i grunnen ganske provosert over at det er mulig for et flertall i Stortinget å avvise forslaget igjen, men jeg tar det politisk til etterretning.