Børge Brende (Høyre), 2016-03-01:
Først: Takk til representanten Nybakk for å sette Tunisia på dagsordenen og for hennes engasjement over flere år når det gjelder Tunisia. Som representanten var inne på: Selv om Tunisia nå står midt oppe i en veldig krevende situasjon, har landet på mange måter lyktes der andre har mislyktes, i hvert fall hvis man sammenligner med en del andre land i regionen. Men landet befinner seg fortsatt i en skjør fase, og det i et særdeles krevende og urolig nabolag. Tunisia har mye å være stolt over: en ny og moderne grunnlov, en vellykket gjennomføring av demokratiske valg og ikke minst en velfortjent fredspris, der kvartetten viste en hel verden at veien til fred går gjennom dialog. Tunisia er et forbilde når det gjelder å inkludere alle befolkningsgrupper i en demokratisk reformprosess – også dem man er uenig med. Tunisierne har vist mot ved å velge dialog og kompromiss fremfor polarisering og fortsatt konflikt. Samarbeidet mellom sekulære og moderate islamister er en modell som bør inspirere andre. Så langt har Tunisia vært det landet som har lyktes best i å videreføre demokratiseringsprosessen etter den arabiske våren. Men mye står på spill, som representanten Nybakk var inne på, og utålmodigheten er stor. Veien fremover byr på betydelige utfordringer, både politisk, økonomisk og sikkerhetsmessig. Oppgavene står i kø for den tunisiske regjeringen. Man må finne den rette balansen mellom sikkerhetstiltak og virkemidler som stimulerer til jobbskaping og økonomisk aktivitet. Den viktige turistnæringen lider etter brutale og omfattende terrorangrep. Man må få til fremgang i arbeidet med rettsoppgjør og forsoning og med å sikre en videre demokratisk og rettferdig utvikling. Det er avgjørende at Tunisias ungdom ikke mister troen på fremtiden. Hvis Tunisia mislykkes, vil det ha konsekvenser også for nabolandene og for Europa. Norge støtter Tunisia i denne overgangsprosessen, og vi vil styrke vårt engasjement, bl.a. i samarbeid med FN og EU. Svekkelsen av statlig kontroll og fremveksten av ekstreme bevegelser utgjør en alvorlig trussel for stabiliteten i Midtøsten og Nord-Afrika. Norge og EU har felles interesse av bærekraftig stabilitet i Europas sørlige naboskap, basert på et godt partnerskap mellom landene nord og sør for Middelhavet. Vi følger EUs naboskapspolitikk med stor interesse. Norge vil gjøre mer sammen med EU. Vi bidrar til EUs fond for Nord-Afrika, hvor formålet er å bidra til stabilitet gjennom konkrete prosjekter. Migrasjons- og sikkerhetsutfordringene i middelhavsregionen må ses i nær sammenheng med behovet for en langsiktig samarbeids- og utviklingsagenda i Nord-Afrika og Sahel. Regjeringen har nylig lansert en forsterket innsats når det gjelder støtte til sårbare stater. Det er naturlig at Tunisia inngår i dette arbeidet. I kjølvannet av den arabiske våren gikk Norge tidlig inn med støtte til demokratisk omstilling i Tunisia. I 2015 doblet vi vår støtte til landet. Norske bidrag har i stor grad konsentrert seg om demokratiseringstiltak, rettighetsarbeid og støtte til inkluderende økonomisk vekst og jobbskaping, som representanten Nybakk også var inne på. Vi har støttet Europarådets viktige arbeid med Tunisias nye grunnlov. Den er av mange anerkjent som den mest moderne grunnloven i den arabiske verden. Dette er en type støtte som får gode skussmål fra tunisiske samarbeidspartnere. Vi har derfor besluttet å videreføre vår støtte til Europarådets arbeid. Vi gir også bidrag til Middelhavsunionen, en av svært få organisasjoner som jobber regionalt i Nord-Afrika. Middelhavsunionen har eksempelvis støttet kvinnelige entreprenører i prosjekter på tvers av landegrensene. Denne typen samarbeid er også viktig for den regionale stabiliteten. Vi har nylig inngått en avtale med FNs utviklingsfond om støtte til Tunisias arbeid med sikkerhetssektorreform og overgangsrettferdighet samt oppfølging av grunnlovsarbeidet. Vi har over flere år bidratt med strategisk støtte til sivilsamfunnet i kultursektoren og mediesektoren. Norge bør bruke sine ressurser på å støtte samfunnsområder der vi har erfaringer og kompetanse av spesiell verdi og interesse for mottakerne. Et eksempel er vår støtte til ILOs innsats for å fremme sosial dialog og styrke arbeidslivspolitikken i Tunisia, i samarbeid med arbeidslivets parter. NHO og LO har vært involvert i dette samarbeidet. Samarbeidet har spilt en viktig rolle i utformingen av den sosiale kontrakten mellom Tunisias myndigheter og arbeidslivets parter. Det var en viktig milepæl i den overordnede demokratiseringsprosessen og beredte grunnen for videre samarbeid mellom arbeidslivets parter og andre sivilsamfunnsorganisasjoner i den nå velkjente kvartetten. Norge har nylig gitt støtte til flere norske aktører, som SINTEF, ILPI og Sahara Forest Project, for å støtte Tunisia med kapasitetsbygging og jobbskaping. På denne måten håper vi at norske institusjoner og norsk næringsliv kan være med på å skape nye løsninger i Tunisia og bidra til kunnskapsoverføring og nye, fremtidsrettede jobber, noe også interpellanten etterlyste i sitt innlegg. Sammen med norsk næringsliv ønsker vi å bidra til lokal verdiskaping i landet. Tunisia trenger mer enn bistand. Tunisia trenger fred i Libya og de andre nabolandene og stabilitet i regionen. USAs siste luftangrep i Libya, som først og fremst rammet tunisiske fremmedkrigere, viser kompleksiteten Tunisia står overfor. En ytterligere forverring av situasjonen i Libya er den største trusselen mot stabilitet i Tunisia. Derfor er det avgjørende med fremgang i den FN-ledede fredsprosessen i Libya. Norge støtter spesialrepresentant Koblers arbeid. Vi er rede til å yte bidrag til stabilisering og institusjonsbygging. Dette vil ikke bare hjelpe Libya, men være et verdifullt bidrag til stabilisering av Tunisia og regionen for øvrig. Det er viktig å understreke at det er Tunisia selv som må ta sine mange reformer videre, ikke minst det viktige arbeidet innen antikorrupsjon. Det internasjonale samfunnet kan støtte reformene – slik Norge gjør – men det er Tunisia som må gjennomføre dem. Landet har oppnådd mye, men står overfor en krevende balansegang. Et sentralt budskap fra det internasjonale samfunnet er at stabilitet ikke står i motsetning til demokrati – stabilitet og et inkluderende samfunn er to sider av samme sak. Det er en feilslutning å tro at man kan ha stabile stater uten godt styresett. Sikkerhet og godt styresett virker gjensidig forsterkende på hverandre. Dette er et avgjørende budskap i hele Midtøsten og Nord-Afrika, og det må fortsatt gjentas overfor Tunisia. Dette viktige premisset vil legges til grunn i regjeringens nye satsing på sårbare stater, der også støtte til Tunisia vil inngå.