Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2003-06-16:
St.meld. nr. 20 for 2002-2003 er en oppfølging av tidligere arbeid i næringskomiteen, som har pekt på behovet for en samlet drøfting av strukturtiltak i kystfiskeflåten. Strukturering av fiskeflåten har vært behandlet en rekke ganger gjennom de siste 20 årene. Det er også helt klart at det har vært bred tverrpolitisk enighet blant skiftende regjeringer og storting om at fangstkapasiteten må tilpasses tilgjengelig ressursgrunnlag for å oppnå en bærekraftig utvikling i næringen. Det er nødvendig med strukturtiltak for å sikre kystflåtens framtid og av hensyn til kystsamfunnene. Ikke minst er dette viktig for å sikre rekruttering til flåten. Regjeringens mål er å få rammebetingelser som gjør arbeidsplassene om bord attraktive for ungdom som vil inn i yrket. Det skal være en næring som ungdommer søker til, og som folk langs kysten tør satse på fordi den bidrar både til bosetting og sysselsetting i levedyktige lokalsamfunn langs kysten. En sterk kystflåte er ett av flere virkemidler for å nå distriktspolitiske mål, og siden kystfiskeflåten er en bærebjelke i fiskerinæringen, har den også stor betydning for kystsamfunnenes framtid. Lønnsomhet og evne til fornyelse av flåten er avgjørende i denne sammenheng. Tiltakene vil legge til rette for bedre lønnsomhet og større muligheter for fornying av flåten og bidra til å skape attraktive arbeidsplasser som gjør at ungdom ønsker å satse sin framtid i dette yrket. I dag er situasjonen i fiskeflåten preget av overkapasitet. Også internasjonalt er overkapasitet i fiskeflåten satt inn i en større global sammenheng og vurderes som den mest alvorlige trussel mot bærekraftig fiskeriforvaltning. Dette er vi nødt til å ta innover oss, og vi må samtidig se i øynene det vi har visst lenge, nemlig at fangstevnen i kystflåten i dag er altfor høy i forhold til tilgjengelige fiskeressurser. Dette henger sammen med at fangsteffektiviteten både i havfiskeflåten og kystfiskeflåten har økt voldsom gjennom flere tiår. Til forskjell fra andre næringer vil økt effektivitet i fiskerinæringen ikke gi økt totalproduksjon fordi det i ressursgrunnlaget og totalkvotene er begrensninger. Dette betyr også, dersom noen skulle være i tvil, at fordelingen av kvotene mellom havfiskeflåten og kystfiskeflåten ligger fast og ikke er endret gjennom de strukturtiltakene for kystfiskeflåten som nå foreligger. Det vil i framtiden bli større fokus på å sikre kvaliteten på de delene av fisken som i dag utnyttes, men også på å ta vare på de delene av fisken som ennå ikke utnyttes. I større og større grad vil kvalitetsarbeidet starte om bord i båten, og det er helt klart at i denne sammenheng har kystflåten en unik forutsetning for å levere råstoff av høy kvalitet. Samtidig gir slikt råstoff foredlingsindustrien et nødvendig utgangspunkt for å forsyne markedet med produkter av høy kvalitet. Dette kan derfor utvikle seg til å bli blant de viktigste konkurransefortrinnene for fiskerinæringen etter hvert. Slik situasjonen er i dag, har vi enda et stykke å gå før fiskeflåten imøtekommer disse framtidige krav. Bedre utnyttelse av råstoffet er derfor en viktig etisk og økonomisk utfordring som vi står overfor. Dette er altså enda en grunn til å bedre lønnsomheten og fornye flåten. At aktørene har et tilstrekkelig driftsgrunnlag, er helt avgjørende for deres tro på framtiden. Presset på å handle nå for at kystflåten i framtiden kan opprettholde sin posisjon, er uvurderlig. Det vil likevel være en balanse her mellom næringsutøverens interesser og det som tjener lokal- eller distriktspolitiske interesser. Disse kryssende interesser og hensyn er det viktig å ivareta, og derfor må tiltakene inneholde nødvendige sperrer for å ivareta bl.a. distriktspolitiske hensyn. Vi må også være ærlige nok til å innrømme at konsekvensene av dette vil være at noen båter vil komme til å forsvinne – slik er det. Hvis vi skal ta utfordringene med overkapasitet og teknologiutviklingen med økt fangsteffektivitet som konsekvens på alvor, betyr dette at vi må erkjenne at det vi har pratet om og visst lenge, må vi sette ut i handling. Det gjør vi gjennom St.meld. nr. 20. Først som sist, la meg gripe fatt i det som har vært hausset mest opp: Kristelig Folkeparti har ikke åpnet for full kvoteomsettelighet, og det har heller ikke innføringen av strukturtiltakene for kystfiskeflåten. Det blir i media fokusert uforholdsmessig sterkt på at strukturtiltakene medfører full liberalisering og fjerning av alle hindre som måtte ligge i veien for at kvotene skulle kunne omsettes fritt. La meg være helt klar og tydelig på at dette ikke er tilfellet. De foreslåtte strukturtiltakene har blitt ytterligere begrenset etter at saken har vært behandlet i Stortinget. For å utdype dette noe kan jeg si at dette har vært helt avgjørende for Kristelig Folkepartis mulighet til å finne gode løsninger for kystfiskerne i forhold til utfordringene med overkapasitet. Det skal derfor mye til før det skal være mulig å oppheve disse begrensningene i neste omgang, som det blir hevdet. Noe av det viktigste som har skjedd, er at vi har startet en prosess. Da det i sin tid ble foreslått strukturering for ringnot og trål, var det kontroversielt nok at noen måtte bort. I dag ser vi at disse gruppene har greid å oppnå lønnsomhet. Så til de konkrete tiltakene som ligger i meldingen: et kvotetak på trelengdegrupper og fylkesmessige grenser som begrenser omsettelighetenavkorting på 20 pst. framfor valget av tidsavgrensing; avkortingen går direkte tilbake til samfunnet, som også har en dempende effekt på omsettelighetenevaluering av ordningen etter tre driftsåren frivillig ordningingen mulighet til å overføre kvoter mellom fartøyer av ulik størrelse – dermed dempes kappfiske, og omsetteligheten reduseres. Jeg har lyst til å ta for meg noen av de påstandene som vi er blitt møtt med, fordi jeg sitter igjen med en følelse av at det er mye fordommer og feilinformasjon ute og går. Det har blitt påstått at distriktene kommer til å avfolkes og jobbene forsvinne. Dette er ikke tilfellet. Tiltakene legger til rette for levende kystsamfunn med en bærekraftig flåte gjennom større lønnsomhet og fleksible ordninger. Samtidig legger vi til rette for mangfold i flåten ved å styrke de ulike lengdestørrelsene. Det hevdes at vi setter 1 000 arbeidsplasser i kystfiskeflåten i fare. Her vil jeg gjerne utfordre når det gjelder følgende: Trenden har de senere årene vært en kraftig nedgang i antall fiskere. Dette ville fortsette om vi ikke satte inn tiltak. Det betyr at konsekvensen av ikke å foreta seg noe som helst, er det mest dramatiske. Påstanden har vært at vi skyver de få ungdommene som er igjen i næringen, ut i kulden. Dette vil jeg også tilbakevise, fordi det er nettopp ved å legge til rette for lønnsomhet, at ungdommen ser verdien av å satse på fiskeriyrket. Vi har i næringskomiteen parallelt med denne saken behandlet et Dokument nr. 8-forslag om strukturtiltak for ungdom. Dette har omhandlet rekrutteringskvoter for ungdom i fiskerinæringen. Det som er helt klart, er at fokuseringen på dette er av stor betydning for dagens ungdom – den er framtidens arbeidskraft. Vi kan ikke friste ungdommen ved å tilby knappe kvoter og utilstrekkelig inntjening grunnet overkapasitet, men vi vurderer problematikken dit hen at det må ses på i en større fiskerisammenheng. Det er derfor en samlet komite som ber Regjeringen utrede ulike konsekvenser av en eventuell rekrutteringsordning for ungdom. Dette blir det interessant å følge utfallet av. Jeg har til slutt lyst til å komme dem litt i forkjøpet, som tviler på Kristelig Folkeparti i denne sammenheng. Kristelig Folkeparti har tidligere vært imot en tankegang hvor fiskerettighetene blir gjenstand for kjøp og salg. Vi har tidligere hevdet at konsekvensene i forhold til vedtatte mål for fiskeripolitikk og bosetting må legges fram for Stortinget før en eventuell utvidelse av ordningen med enhetskvoter for båter under 28 meter. Dette legger vi ikke skjul på, men samtidig har vi vurdert situasjonen som endret, fordi forverring i ressurssituasjonen har skjedd raskere enn forventet. Situasjonen i forhold til en ansvarlig ressursforvaltning og bærekraftig utvikling har gått raskere enn vi hadde antatt. Dessuten synes vi at mangel på handling når det gjelder temaet som har vært gjenstand for debatt i over 20 år, tilsier at nå må vi handle. Vi føler ansvar for å føre en pragmatisk politikk og ta tak i utfordringene. Når vi åpner strukturkvoteordningen for båter under 28 meter, ligger det som tidligere nevnt sterke begrensninger i det. Vi mener derfor at tiltakene er til det beste for en rasjonell utnytting av ressursene, og til miljøets beste. Vår holdning har vi målt opp mot og vurdert i forhold til hva Kristelig Folkeparti tidligere har tatt til orde for. Vi frykter ikke at de løsningene med påfølgende begrensninger vil føre til økt kapitalisering og redusert lokal tilknytning. Dette betyr ikke at fokus i større grad blir på kapitalavkastningen og mindre på vektlegging av en forsvarlig forvaltning av ressursene, lokal tilhørighet og arbeidsplasser i distriktene. Tvert imot!