Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2009-02-24:
Innenfor fagskoleområdet fins det et stort mangfold av utdanninger. De er kjennetegnet ved å være yrkesrettede, de er korte, på inntil et halvt til to år, og de er fleksible når det gjelder å fange opp arbeidslivets behov. Utdanninga er på nivået over videregående opplæring. Den bygger altså på videregående opplæring, men er samtidig utenfor det ordinære universitets- og høyskolesystemet. Det bidrar til et mer fleksibelt utdanningssystem, med mer varierte muligheter. Det er et godt alternativ for mange som av ulike årsaker ikke ønsker å ta sin akademiske utdanning gjennom universitets- og høyskolesystemet. Den forrige regjeringa sørget for at fagskoleutdanninga fikk en egen lovbeskyttelse som medførte likestilling av praktisk rettet fagutdanning med den tradisjonelle akademiske utdanninga rent lovmessig. Loven trådte i kraft juni 2003. Loven etablerte et system for godkjenning av fagskoleutdanning i regi av NOKUT. Lovreguleringa bidrog også til å gi fagskolene en naturlig og stabil plass i det norske utdanningssystemet. Samtidig må det understrekes at saksbehandlingstida i NOKUT ofte er lang – og den er for lang. Det gjelder spesielt den fleksibiliteten fagskoleutdanningene trenger for å kunne fange opp skiftende behov i arbeidslivet. Tilbyders mulighet til å opprette og nedlegge fagtilbud innen bestemte fagområder uten ytterligere godkjenning fra NOKUT bidrar til noe mer fleksibilitet, men det viser seg fortsatt ikke å være tilstrekkelig. For Høyre er det viktig å sikre mangfold og valgfrihet i skolesystemet. Fagskolene er et viktig tilbud for å kunne oppnå dette. Samtidig har fagskolene hittil vist stor evne til fleksibilitet, omstilling og evne til tilpasning til arbeidslivets og samfunnslivets behov for ulike former for yrkesrettet høyere utdanning av varierende lengde. For Høyre er kvalitet i all utdanning et annet hovedsiktemål. Uten en kvalitativt god fagskoleutdanning sikrer vi verken arbeidslivets behov eller studentenes behov og ønsker. Det er viktig med fleksibilitet i fagskolesystemet. Utdanning og skoler må kunne opprettes og nedlegges etter skiftende kompetanse- og kapasitetsbehov i arbeidslivet. Fagskolene har erfaring med raskt å utvikle nye tilbud i samarbeid med næringslivet. Skolene er også veldig fleksible og kan fort snu seg rundt for å sette opp nye tilbud på kort varsel. Gjennomføringa kan tilpasses studentenes behov, kan tas på heltid, på deltid, og den kan gjøres nettbasert. I dagens situasjon kan fagskolene bidra til å øke kompetansen hos enkeltindivider, slik at flere kan bidra i de bedriftene og i det kunnskapsbaserte arbeidslivet som skal komme ut av den økonomiske krisa. Det er viktig å satse på både spisskompetanse og på et høyt internasjonalt nivå og samtidig på en bred og generell kompetanseheving i arbeidslivet. Dette er en utmerket anledning til å gi flere muligheten til å ta utdanning. Samtidig er det en god anledning til å få bredere grupper til å ta den etter- og videreutdanning og kompetanseheving som de ønsker, i tillegg til det de allerede har. Norge kommer til å ha knapphet på kloke hoder i årene som kommer. Da er den anledninga vi har nå, ganske gyllen til å gi flere kloke hoder. Fagskoleutdanning er en praktisk og yrkesrettet utdanning som er utviklet i nært samarbeid med næringslivet. Tilbudene ivaretar aktuelle kompetansebehov innen et vidt spekter av fagområder, både innenfor etablerte bransjer som f.eks. helse, bygg og anlegg, offshore og elektro og nye bransjer som IKT og multimediedesign. I tillegg kommer en rekke fagskoletilbud innen administrasjon, regnskap, logistikk, reiseliv, design, media, kommunikasjon og markedsføring. Tilbudet benyttes både av ungdom som kommer rett fra videregående, og av godt voksne som ønsker å bygge videre på eksisterende kompetanse eller å omskolere seg til et nytt yrke. Særlig i de tidene vi går inn i nå med økende arbeidsledighet, er det behov for omskolering eller påfyll av kompetanse for veldig mange mennesker. Fagskolene kan her spille en helt vesentlig rolle. Vi ser en tendens til at stadig flere velger å ta en yrkesrettet spesialisering direkte etter høyskolestudier. I et trangt arbeidsmarked kan det være et alternativ for nyutdannede akademikere som ikke får jobb. Fagskoleutdanninga er derfor veldig godt egnet som et virkemiddel for å omskolere arbeidsstyrken i nedgangstider. Da vil næringslivet få tilgang til den kompetansen som kreves for å være konkurransedyktig, møte nye utfordringer og øke verdiskapingen i bedriftene. Fra høsten 2009, når helse- og sosialfag blir finansiert, vil fortsatt kun en fjerdedel av fagskoletilbudet være finansiert. Historisk sett har de tekniske fagskolene fått finansiering, men summen av dette gjør at fagskoleutdanninga er nokså utilgjengelig for de fleste. Det svake studentgrunnlaget svekker for så vidt fagskolenes evne til å videreutvikle eksisterende tilbud og utvikle nye. En investering i fagskoleutdanninga vil derfor være en effektiv investering i å få omskolert arbeidstakere til næringslivets framtidige behov. Jeg minner også om at vi stadig har debatter i denne sal om at høyere utdanning er – og skal være – gratis. Da er det nokså pussig at det tilbudet som representerer tertiærutdanning, som også bygger på videregående opplæring, og som er et alternativ til høyere utdanning på universiteter og høyskoler, ikke er det. Når ansvaret for finansiering flyttes over til fylkeskommunene – til fagskolenes store protester – er det et eksempel på at Regjeringa nok ikke tar skoleslaget på tilstrekkelig alvor. Hvorfor skal fagskolene, som den eneste utdanninga på tertiærnivå, finansieres over fylkeskommunale og ikke statlige budsjetter? Det bryter med systemet for finansiering av utdanning i Norge. Primærutdanninga, altså grunnskole og videregående opplæring, tar kommuner og fylkeskommuner seg av. Sekundærutdanninga, som også er inkludert her, tar fylkeskommunene, og tertiærutdanning tar det statlige nivået, universiteter og høyskoler, mens fagskolene, som altså lovmessig sett er sikret en plass i det samme utdanningssystemet, skal finansieres på en helt annen måte og over helt andre budsjetter enn annen tertiærutdanning. Da er det er selvfølgelig slik at det blir vanskeligere for fagskolene å markedsføre sin plass som et selvstendig alternativ til høyere utdanning. Det er også slik at fylkeskommunene – på knappe budsjetter – selvfølgelig vil måtte prioritere videregående opplæring og andre lovpålagte oppgaver framfor fagskoleutdanning. Det er nå gått fem år siden Stortinget presisterte at det var viktig å gi fagskolene trygge rammer og økonomisk forutsigbarhet, men fortsatt har lite skjedd. Dette er synd, for det bidrar til å opprettholde en skjevfordeling med hensyn til utdanningsrett. Da Stortinget behandlet Ot.prp. nr. 37 for 2006–2007, om lov om endringar i friskolelova, var det en forutsetning at det skulle utarbeides et nytt lovverk som skal gi skolene som ikke er i stand til å innrette seg etter fagskoleloven eller privatskoleloven, en lovmessig ramme som skal sikre offentlig finansiering av skolene etter at overgangsperioden utløper i juli 2010. Det var en forutsetning at Regjeringa skulle legge fram dette lovarbeidet i denne stortingsperioden. Det har foreløpig ikke skjedd, og det bør snarest mulig komme på plass. Erfaringa viser at fagskolestudenter er mer målrettet og har en vesentlig høyere gjennomføringsprosent enn studenter ved høyere utdanning. Innenfor universiteter og høyskoler er frafallet på enkelte studier så høyt som 30 pst. En av de viktigste årsakene til frafall er feilvalg. Mange ungdommer ønsker seg en praktisk rettet utdanning, men har i dag ikke tilgang på dette, f.eks. fagskoleutdanning, til en overkommelig kostnad. Resultatet er ofte at de havner i en høyere utdanning som ikke tilsvarer de ønsker og behov studentene har, og heller ikke de ambisjonene de egentlig hadde. Resultatet blir ofte frafall. Samfunnet får ikke tilgang til den kompetansen vi trenger. Det er helt nødvendig at dagens regjering innser at et stabilt og forutsigbart finansieringssystem er svært viktig både for å synliggjøre fagskoleutdanninga som et reelt alternativ og et likeverdig alternativ til høyere utdanning og for å sikre at de studentene som ønsker å velge fagskoleutdanning, har tilgang på et utdanningssystem som ikke er innenfor det ordinære universitets- og høyskolesystemet. Mitt spørsmål som avslutter interpellasjonen, er hva statsråden vil gjøre for å sikre at fagskolene blir et reelt alternativ til annen høyere utdanning.