trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Jeg er helt trygg på at vi skal kunne finne former å ha kontakt med Stortinget på som gjør at de partiene som deltok i pensjonsforliket, føler at vi har en nødvendig dialog med dem. Men det er en krevende situasjon når det er forhandlinger mellom partene i arbeidslivet. Det kan komme til at de gjør som de har gjort tidligere, at de henvender seg til oss i en forhandlingsinnspurt. Det er litt vanskelig når vi ikke vet hva de vil henvende seg om, å ha en bred prosess før vi vet hva partene ønsker å be Regjeringen om. Vi får komme tilbake til det når vi ser hva de faktisk ber om. Ellers mener jeg at pensjonsreformen er en velferdsreform, for vi fjerner minstepensjonsfella, slik at langt flere kvinner og andre med lav inntekt får tilleggspensjon, og vi sørger for at det skal være mulig å jobbe ved siden av pensjonen uten at vi skal avkorte denne, noe som mange pensjonister opplever i dag hvis de har noe inntekt ved siden av pensjonen. De skal fritt kunne jobbe ved siden av, og sliterne får mer. I dag får man null ekstra pensjonspoeng for alt arbeid utover 40 år. Med det nye systemet vil man få full opptjening også for den tiden man jobber etter at man har jobbet i 40 år. Det er en viktig velferdsreform.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
La meg bare minne om at avtalefestet pensjon ble innført på slutten av 1980-tallet som en ordning for dem som hadde tariffavtale. Den er forhandlet fram, og det er klart at da er det noe man har hvis man har tariffavtale og er fagorganisert - ikke bare i LO, men også i andre organisasjoner - men som man ikke har hvis man ikke er fagorganisert. Slik har det vært i 20 år, og slik vil det fortsatt være i henhold til pensjonsforliket, fordi AFP fortsatt skal være en ordning for dem som har avtale, ikke for dem som ikke har avtale og ikke er organisert. Spørsmålet er hvordan AFP skal være i framtiden, ikke om den skal være en ordning for dem med avtale og som er organisert. Jeg er også en sterk tilhenger av AFP, for jeg mener at det er veldig mange mennesker som ikke kan stå i arbeid til de er 67 år, som er dagens aldersgrense i folketrygden. Derfor trenger vi noe før 67 år, og jeg mener det skal være fullt mulig å gå av som 62-åring på en god og verdig måte også i fortsettelsen. Så diskuterer vi hvordan vi skal få til en ordning som gjør det mulig å jobbe fritt ved siden av, ha null avkorting hvis man går av med AFP, men kanskje ønsker å ta en vakt og gjøre litt ved siden av. Tosporsmodellen mener jeg ikke er like god som den modellen vi har skissert i meldingen.
Inge Lønning (Høyre), 2008-02-27:
Jeg får kanskje minne statsministeren om at hans egen regjering så sent som i fjor foreslo å etterbevilge - midt i året - 800 mill. kr. Statsministeren husker kanskje at han har vært statsminister en gang før, og at han den gang hadde en helseminister som het Tore Tønne, som lanserte sykehusreformen. Den hadde én motivering, nemlig at de politiske ansvarsforhold skulle være lysende klare, og at alt politisk ansvar skulle ligge ett sted, nemlig hos helseministeren. Nå har statsministeren en regjering med en helseminister som følger den motsatte linje, nemlig at intet ansvar ligger hos helseministeren. Derfor brukte hun hele sin redegjørelse i stortingssalen i går til å kritisere sine egne underordnede, de styrene som hun selv har oppnevnt - hvert eneste ett har hun selv oppnevnt. Hvorledes mener statsministeren at Stortinget skal kunne forholde seg til styringen av norsk helsevesen når statsråden nekter å ta ansvar?
Inge Lønning (Høyre), 2008-02-27:
Stortinget skulle ha fått seg forelagt meldingen om stat og kirke før jul. I øyeblikket er det, så vidt jeg vet, usikkert når Stortinget kommer til å få seg den forelagt. Det betyr at det også er usikkert om Stortinget ville kunne behandle den i tide til at eventuelle grunnlovsendringsforslag kan fremmes. Det går sterke forlydender om at Regjeringen kommer til å invitere Stortinget til å fastlåse det kongelige kirkestyret - altså Regjeringens oppgave som øverste kirkestyre. Samtidig sier statsministeren at man vil diskutere en helt ny § 2. Jeg tolker det dit hen at han mener at man skal fjerne bestemmelsen om statens offentlige religion. Det er etter mitt skjønn dypt ulogisk og dypt inkonsekvent. Det innebærer at i fremtiden skal vi ha en kirkeminister som kan sitte alene med Hans Majestet og treffe avgjørelser i kirkelige spørsmål, altså som ved eneveldet av 1660. Det betyr at Norge ikke lenger har en offentlig religion, men det er kirkeministeren som bestyrer den.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
Det kunne kanskje vært en tanke å begynne å se litt framover når det gjelder utfordringene i helsevesenet, istedenfor hele tiden å peke på det som måtte være av mangler tidligere. Jeg synes det er interessant det statsministeren sier, at vi må ha fokus på å behandle flest mulig pasienter. Det tror jeg det er tverrpolitisk enighet om. Men situasjon nå er at køene vokser. De vokser faktisk med 20 000 i året, i motsetning til i forrige periode. Da synes jeg det er interessant å utfordre statsministeren på dette: Under debatten i går var en av problemstillingene at vi hadde for høy aktivitet innenfor helsevesenet, og vi hadde faktisk også ansatt for mange folk. Konklusjonen min hvis vi har for høy aktivitet og altfor mange folk ansatt, er at det betyr en nedskjæring og derigjennom behandling av færre pasienter. Er det ikke nå på tide at en ser på systemendringer som går i retning av det som vi hadde i forrige periode, med en stykkpris som var vesentlig høyere, og der vi faktisk reduserte køene med 20 000 hvert eneste år? Det er en suksessfaktor. Så må vi ta bort de ulempene som kanskje måtte være med stykkpris også.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Jeg kan bevitne at det har vært problemer før, og jeg kan trøste statsministeren med at det kommer ikke til å være slutt med dette. Men det som er nytt i norsk helsepolitikk, er Jens Stoltenberg. Det er nesten rørende å høre nå hvor sterkt han står på at det ikke skal gis tilleggsbevilgninger. Da jeg var helseminister, var den samme Stoltenberg stadig framme - det var riktignok på denne talerstolen - og krevde nye tilleggsbevilgninger underveis i året, flere ganger. Til og med etter at vi hadde inngått budsjettforlik med Arbeiderpartiet i Stortinget, ble det vedtatt i omgrupperingsproposisjonen 350 mill. kr ekstra til sykehusene i 2003. Jeg er glad for at dette er slutt. Men jeg tror dette med sykehusene kommer til å bli et hett tema i 2009 hvis ikke Regjeringen tar noen nye grep. Det handler ikke om å bryte budsjettrammer, men det handler om å se på systemet. Skal man redde denne sykehusreformen, som jeg tror statsministeren er interessert i, må han inn og se på hvorfor det er blitt så mye butikk og så lite politikk i norsk helsevesen. Han må inn og se på og tone ned stykkprisfinansieringen til fordel for en helhetlig finansiering av sykehusene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Stortinget skal denne våren behandle noen store, grunnleggende spørsmål. Det handler om Grunnlovens verdiforankring. Det handler om den kristne formålsparagrafen i opplæringsloven og den kristne formålsparagrafen i barnehageloven. Det dreier seg om utformingen av KRL-faget, og det dreier seg om forslaget til ny ekteskapslov. Jeg får uvanlig mange henvendelser fra mennesker som er urolige over at så mange grunnleggende trekk i det norske samfunnet så å si er i spill, i rask rekkefølge, på samme tid, og mange føler at de ikke helt henger med. Man ser at det er noe grunnleggende som glipper, og det er en dyp uro for hva som skjer med Norge. Mitt spørsmål til statsministeren er om han forstår den uro som mange mennesker føler i møte med disse planlagte store og gjennomgripende endringer i våre samfunnsstrukturer.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Jeg er glad for den innfallsvinkelen statsministeren har til disse store sakene, og at han ønsker å drøfte med flere enn sine egne regjeringspartier hvordan man kan komme fram til gode løsninger for Norge som tar vare på den verdiarv, den kulturarv, som har preget Norge gjennom generasjoner. Mitt oppfølgingsspørsmål går på en av de sakene som statsministeren ikke berørte, og som ikke har vært gjenstand for den brede og samlende utredning som statsministeren viste til når det gjelder formålsparagrafene. Det dreier seg om ekteskapsloven, hvor man ikke har foretatt noen slik bred utredning i det hele tatt. Det er et forslag som har vært på høring, som virker sterkt splittende på det norske folk i noe som berører noe så sentralt i våre liv som vårt samliv. En rekke høringsinstanser, bl.a. Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet, Bioteknologinemnda og Det teologiske fakultet ved Universitetet, har pekt på mangelen på utredning og konsekvenser av dette forslaget. Vil statsministeren ta seg tid til en skikkelig konsekvensutredning?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
Aldri tidlegare har den norske staten vore så rik som staten er no. Dersom dagens oljepris held seg, vil vi kunne forvente å få eit overskott på bortimot ufattelege 500 milliardar kr på statsbudsjettet for inneverande år, noko som tilsvarer 100 000 kr pr. innbyggjar. Men samtidig som staten blir rikare og rikare, merkar ikkje folk flest noko spesielt mykje til denne rikdommen. Folk flest merkar sjølvsagt at prisane på bensin og diesel stig, folk flest merkar at skattar og avgifter går opp, folk flest merkar at renta går opp, folk flest registrerer problema i helsesektoren og auking i helsekøane, folk flest registrerer problema i kommunane, og dei registrerer at skulane forfell, kyrkjene forfell og vegane forfell. Då er poenget dette: Når vi no ligg an til kanskje å få bortimot 150 milliardar kr meir i overskott enn det vi har budsjettert med på inneverande års budsjett, er det ikkje då på tide at også det norske folk, folk flest, får glede av desse pengane, og at ein kan bruke nokre av desse pengane til å redusere skattar og avgifter, f.eks. redusere avgiftene på bensin og diesel, redusere bilavgifta, redusere køane i helsesektoren og byggje litt betre vegar? Eller meiner statsministeren framleis at absolutt alt, uansett kor mange ekstra milliardar vi får inn i overskott, skal sparast til framtidige generasjonar? Er det ikkje på tide at også dei som lever i dag, dei som er gamle, dei som er sjuke, også kan få ta del i denne rikdommen og nyte nokre av desse ekstra inntektene som staten heilt uventa har fått?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
Eg vil først seie at Framstegspartiet ikkje er eit parti som er misfornøgd av natur. Også vi gleder oss over auken i bruk av oljepengar, men vi meiner, i større grad enn statsministeren og regjeringspartia, at det norske folk også skal få glede seg over desse pengane. No er det slik at dersom dagens oljepris held seg, vil Oljefondet, ifølgje anslag frå Finansdepartementet, i 2030 - altså litt over 20 år til - utgjere 14 000 milliardar kr. Dersom vi er like mange innbyggjarar på det tidspunktet, vil det utgjere 3 mill. kr pr. innbyggjar. Då er vårt utgangspunkt at Oljefondet er i ferd med å bli så stort at vi kan begynne å bruke lite grann meir av desse pengane på nødvendige ting i Noreg og også redusere skattar og avgifter i Noreg. Vil ikkje statsministeren vurdere det også?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
I Fremskrittspartiets alternative budsjett for 2007 foreslo vi å bruke ca. 20 milliarder kr mer enn Regjeringen. Dette ville vi bruke på skatte- og avgiftslettelser og på å ruste opp landets infrastruktur. Regjeringspartiene hevdet gjentatte ganger at Fremskrittspartiets bruk av 20 milliarder kr ville føre til inflasjon, press på kronekursen og utflytting av norske arbeidsplasser. Da saldert budsjett for 2007 ble fremlagt, viste det seg at AS Norge hadde fått 42 milliarder kr mer i skatteinntekter fra fastlandsøkonomien enn hva estimatene tydet på for ett år siden. For å oppnå 42 milliarder kr mer i skatteinntekter må aktiviteten i norsk fastlandsøkonomi ha vært ca. 150 milliarder kr mer enn Regjeringen anslo i sitt budsjett for 2007. Økt aktivitet i fastlandsøkonomien på 150 milliarder kr førte verken til inflasjon, press på kronekurs eller utflytting av norske arbeidsplasser. Mener statsministeren fremdeles at Fremskrittspartiets forslag om å bruke 20 milliarder kr mer i 2007 ville ført til inflasjon, press på kronekurs og utflytting av arbeidsplasser? I så fall - hvorfor førte ikke et merforbruk på 150 milliarder kr til det samme?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
70 milliarder kr delt på 365 dager skulle gi en anselig mengde glede pr. dag, særlig hvis den er regelstyrt i tillegg, skjønner jeg. Så er det ikke alle land som har like stor glede av høye oljepriser som dem vi i Norge kan nyte godt av, nemlig de land som er fattigst i verden, som trenger olje for å få hjulene til å gå rundt, og som nå må betale deretter. Så mitt spørsmål er om ikke det faktum at oljeprisen som nå er over 100 dollar pr. fat, også innebærer for oss en moralsk forpliktelse til å sørge for at vi i enda større grad satser på bistand overfor de land som taper på akkurat den samme høye oljeprisen. Det vil si sterkere satsing på bistand, ikke minst når det gjelder fattigdom, helse og utdanning.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Det er et kort og greit spørsmål: «Anser statsråden at beslutningen om å legge ned politiposten på Oslo Sentralstasjon har vært riktig i lys av kriminalitetsutviklingen i området i ettertid.»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Opplysningene om at det skyldes oppussing at politiposten på Oslo S har vært stengt - i snart ett år, tror jeg - stusser jeg veldig over. Det er i hvert fall ikke de opplysningene vi som blir kontaktet om dette, sitter inne med. Uansett er det i tilfelle merkelig at man har greid å ordne seg slik at man må nedlegge en post i ett år bare fordi man skal pusse opp lokalene. Det er den delen av det. Samtidig er jeg for så vidt glad for at justisministeren synes at politiposter har noe for seg, og jeg er enig i at det må skje i samarbeid med nærmiljøet og selvfølgelig også med politidistriktet. Mitt spørsmål er: Har statsråden noen følelse av at Regjeringens ønske om politiposter får gehør i Politidirektoratet og i politidistriktene?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Siden det er lagt mye vekt på hva den forrige regjeringen ikke gjorde - i statsrådens øyne: Jeg husker meget vel nedleggelsen på Furuset. Den var det politimesteren selv som ønsket, nettopp fordi han mente det var bedre ressursutnyttelse å ha mobilitet i de større politikamrene i byen. Jeg hører det statsråden sier, at han føler at man får gehør lokalt for ønsket om politiposter, men bare for å avklare det: I hvilken grad vil det gå politiske signaler ned til direktorat og distrikter i så måte?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Statsministeren snakka om endringar i KRL-faget og den kristne formålsparagrafen, og at ein gjerne vil lytte til dei signala som kjem. Det har gått fram av signala frå Regjeringa at ein ønskjer å fjerne den kristne formålsparagrafen i både skulen og barnehagen. I 2005 var det eit breitt fleirtal på Stortinget, der alle, unnateke SV, ønskte å behalde den kristne formålsparagrafen i barnehagen. Kristeleg Folkeparti synest det er viktig at både barnehagar og skular har ei kristen verdiforankring. Dette er viktig for at barna skal bli kjende med den kristne kulturarven og det kristne verdigrunnlaget. Når statsministeren no seier at ein ser at den kristne kulturarven er viktig, undrar det meg at Regjeringa samtidig seier at dei vil fjerne den kristne formålsparagrafen i barnehagen, og at dei vil lytte til signala som kjem. Derfor lurer eg på korleis statsministeren vil sørgje for at vi framleis har ei god forankring i dei kristne verdiane.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
En av vårens viktige saker er ekteskapsloven, og vi har der merket oss at statsministeren er tilhenger av homoekteskap og homoadopsjon. Vi i Fremskrittspartiet deler ikke hans syn på det området. Vi har nylig hatt en adopsjonssak i Stortinget, og i den sammenheng fremkom det at hundrevis av heterofile par står i kø - og noen har stått i kø i to-tre år - for å adoptere. Vi fikk også opplyst at ingen av de land som vi adopterer fra, aksepterer homofile som adoptivforeldre, og noen vil også trolig bryte samarbeidet med Norge i alle adopsjonssaker dersom vi vedtar homoadopsjon i Norge. Konsekvensene kan altså være betydelige ved statsministerens og Regjeringens syn. Mitt spørsmål er om Regjeringen har tenkt å kjøre gjennom sitt syn uten hensyn til de konsekvenser dette måtte ha for adopsjon i Norge i fremtiden.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-02-27:
Jeg slutter meg til statsministerens ønske om at man skal ha brede forlik innenfor det tematiske området vi snakker om nå. Men desto mer overrasket blir vi jo når vi ser hvordan man behandler spørsmålet om KRL-faget. For der er det slik at man i ly av en dom fra Menneskerettighetsdomstolen nå kjører et separat løp for å stramme inn på KRL-faget, mens man i virkeligheten hadde hatt god tid og god mulighet til å se dette i sammenheng med behandlingen av formålsparagrafen, som kommer i neste runde. Det hadde vært et helt annet og mye bedre fundament for nettopp å skape de brede forlikene og den gode dialog som statsministeren inviterer til. Vi har jo også merket oss at det innad i Regjeringen er forskjellige synspunkter på dette. Der SV hevder at dette er et stort problem i forhold til menneskerettighetene, synes Senterpartiet at det ikke er noe problem i det hele tatt, og Senterpartiet mener at man kan fortsette med den loven slik den er. Er ikke dette et snedig grep som nettopp ikke innbyr til slike brede samtaler som statsministeren inviterer til?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-27:
Jeg legger til grunn at både statsministerens parti og Venstre har det til felles at vi mener at det norske samfunnet bygger på kristne og humanistiske tradisjoner og verdier, men at vi også er forpliktet av menneskerettighetene, av at vi er et samfunn hvor vi har alle de store verdensreligionene. Skal vi da møte statsministerens invitasjon til brede forlik, mener Venstre at det krever prinsipiell ryddighet. For eksempel i forholdet mellom stat og kirke må vi ikke risikere å ende opp med «statens religionsvesen», hvor man ikke har dyp respekt for det indre liv i et så stort trossamfunn som Den norske kirke. Når det gjelder ekteskapslovgivningen, må vi kunne være så ryddige at vi vet at ekteskapet, enten det nå er mellom heterofile eller mellom homofile i et trofast kjærlighetsbundet samliv, hører innunder den borgerlige rettsorden. Vi må ikke komme i en situasjon hvor vi kan risikere at det er staten som skal diktere et trossamfunn hva det skal gjøre. Så vil statsministeren være villig til å tenke prinsipielt ryddig, slik at det som hører den borgerlige rettsorden til, er uomtvistelig klart, men at trossamfunnenes uavhengighet og indre liv skal være fritt for statens inngripen og styring?
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-02-27:
Jeg er usikker på om de velvalgte ordene som følger, falt under en av de dialogene som statsministeren peker på: «Jens, dersom du sikrer videreføring av AFP på dagens nivå, kan jeg love at vi skal hjelpe deg til å bli gjenvalgt.» Det sa LOs leder Roar Flåthen. Jeg tar det for gitt at alle i denne salen har vår lojalitet her. Da lurer jeg bare på om statsministeren kan forsikre meg om at hans regjerings lojalitet også ligger her i Stortinget.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
Det er også slik at det er veldig mange arbeidstakere i dag som ikke har muligheten til å få AFP, men som blir berørt av den nye pensjonsreformen, som Regjeringen, med et bredt flertall bak seg, snart skal sette ut i livet. La oss ta utgangspunkt i et eksempel med en bussjåfør fra årskullet 1963, som jobber i 42 år, og som ikke har krav på AFP, som er totalt utslitt etter 42 år, når han er 64 år. Vedkommende vil, etter de nye reguleringsprinsippene som det legges opp til, og det nye systemet, komme ut med en pensjon fra folketrygden på under det en minstepensjonist har i dag. Hvordan kan statsministeren glede seg over en slik reform, og hvordan kan statsministeren forklare dette og synes at dette er rettferdig og solidarisk?
Martin Engeset (Høyre), 2008-02-27:
Det er mye som tyder på at vårens lønnsoppgjør ikke akkurat tegner til å bli vårens vakreste eventyr. Det er fristende å si at som man reder så ligger man, for noe av problemet nå synes å være at statsministeren iherdig har forsøkt å selge pensjonsforliket som en stor velferdsreform for dagens yrkesaktive, og fortiet at det dreier seg om en innsparingsreform for å trygge pensjonene til fremtidens generasjoner, nemlig våre barn og barnebarn. Pensjonsforliket er et meget skjørt politisk byggverk, hvor alle partier, minus Fremskrittspartiet, strakk seg langt og tok ansvar gjennom ti års knallhardt politisk arbeid. Jeg er opptatt av å høre om statsministeren kan si litt om hvordan han tenker seg at kontakten med Stortinget skal være. For rett nok er det et trepartsforhold mellom partene i arbeidslivet og Regjeringen, men samtidig har man også forholdet til forlikspartnerne. Hvordan er statsministeren innstilt på å ivareta det som skal skje til våren i forhold til oss som er forlikspartnere i pensjonsforliket?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Debatten har gjort meg noe usikker. Bør ikke LO-medlemmer også vise solidaritet og dele innstramminger? Og hvorfor skal de ha en særbehandling? Så til vårens lønnsoppgjør og AFP. En tosporsløsning har vært lansert, der sliterne kan gå av når de er 62 år med pensjon som ligner på dagens ordning, uten mulighet til å kombinere pensjon og arbeid uten avkorting. Dersom et slikt spor blir attraktivt økonomisk, så kan jo de fleste velge det, og da er vi like langt, og langt borte fra den arbeidslinjen som er fastsatt i pensjonsforliket, og som jeg håper ligger fast. Ser statsministeren på en slik tosporsløsning i det hele tatt som en mulig løsning? Og vil det i tilfelle være mulig å få til en utforming som reelt gjør det til en ordning som bare et mindretall av arbeidstakerne faktisk vil velge?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
«Det er over 100 000 norske menn og kvinner som har tjenestegjort i ulike internasjonale operasjoner som Norge har engasjert seg i siden den 2. verdenskrig. Det snakkes om at 5-10 pst. av hjemvendte soldater sliter med ettervirkninger av å ha tjenestegjort i krigsområder. De siste ukene har noen av disse veteranene stått fram i media og fortalt hva FN-oppdragene har gjort med deres liv. Hva vil statsråden gjøre for at denne gruppen nå får kvalifisert medisinsk hjelp for sine senskader og annen nødvendig hjelp?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Jeg takker forsvarsministeren for svaret. Det er veldig positivt at det er satt i gang så mange forskjellige tiltak, ikke minst med tanke på framtiden, men jeg tenker spesielt på de veteranene som nå har stått fram. En god del av dem har ikke fått nok hjelp innenfor det sivile systemet. Vi er også kjent med at det når det gjelder en del av de psykiske senskadene, kanskje også de fysiske, ikke er nok kompetanse i det sivile helsevesenet til å kunne fange opp og kanskje forstå hva man faktisk har vært igjennom av f.eks. krigstraumer. Hva vil statsråden gjøre for disse veteranene rent faktisk når det gjelder hjelp, slik at de kan bli møtt med forståelse, hjelp og innsikt, noe som det sivile helsevesenet i dag ikke innebærer?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-02-27:
Jeg håper at forsvarsministeren vil følge dette arbeidet nøye og sørge for at de veteranene som trenger hjelp, faktisk får det. Det er en god del av disse som også har tilkjennegitt problemer med NAV-systemet slik det fungerer i dag. Et annet spørsmål gjelder det tiltaket at alle skal få psykiatrisk hjelp i inntil ett år etter hjemkomst. Det er veldig positivt at statsråden signaliserer at dette vil bli lovfestet. Problemet knyttet til perioden «ett år» er at vi ofte ser at psykiske senskader kommer senere enn ett år etter hjemkomst. Jeg tror at den psykiatriske oppfølgingen som man kan få i inntil ett år etter hjemkomst, fra kompetansepersonell som har greie på krigstraumer, er veldig viktig. Jeg vil spørre statsråden om hun vil vurdere å gjøre denne perioden lenger, i og med at vi vet at noen får skadene senere enn ett år etter hjemkomst.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Helt siden vår regjering tiltrådte, har vi vært opptatt av rettighetene og tilbudet til Forsvarets veteraner. Vi har iverksatt en rekke konkrete tiltak både for å styrke veteranenes rettigheter og det tilbudet som Forsvaret gir dem. I tillegg har vi iverksatt et bredt arbeid for å kartlegge hvilket behov det er for å bedre ordningene for veteranene ytterligere. Det er det sivile helsevesenet som har det lovpålagte ansvaret for å yte helsetjenester til veteranene. Men samtidig har Forsvaret et moralsk ansvar for at veteranene får den oppfølgingen de trenger, før, under og etter endt tjeneste. Forsvaret gir tilbud om psykiatriske og psykologiske helsetjenester til veteraner i ett år etter at de har sluttført tjenesten. Regjeringen utreder nå en lovfesting av denne retten. Dette er en del av Regjeringens omfattende lovarbeid for å styrke veteranenes rettigheter. Et annet forslag som vi nå vurderer, er innføring av et lovfestet objektivt erstatningsansvar, samtidig som vi også utreder andre mulige former for kompensasjonsordninger. Den psykiatriske og psykologiske oppfølgingen av veteranene skjer i regi av Forsvarets sanitet ved Nasjonal Militærmedisinsk Poliklinikk og ved de regionale stressmestringsteamene. Forsvaret har utlyst elleve stillinger for psykiatere og psykologer for å styrke dette helsetilbudet. I 2006 ble Forsvarets Veteranadministrasjon opprettet som kontaktpunkt i Forsvaret for informasjons- og rådgivningstjenester til veteraner. Veteranadministrasjonen skal tilpasse bemanningen og kompetanseoppbyggingen til veteranenes behov. Vi har også nylig besluttet å opprette et velferds- og rekreasjonssenter for veteraner på Bæreia utenfor Kongsvinger. Det påhviler oss et stort ansvar når vi sender våre soldater ut i utenlandstjeneste. De skal føle seg trygge på at de får god oppfølging både før, under og etter tjenesten. Regjeringen har styrket denne oppfølgingen, og jeg vil si at det har skjedd mye på kort tid når det gjelder å fokusere på veteranene og oppfølgingsansvaret overfor dem. Samtidig er dette et område som denne regjeringen kontinuerlig fokuserer på.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Det er et viktig tema representanten Dåvøy tar opp. Det er viktig at vi klarer å tilby dem som har fått skader, den hjelp og støtte som de trenger. Her er det mange forhold som kommer inn. Ett er at det sivile helsevesen får tilstrekkelig kompetanse. Det får de bl.a. gjennom det samarbeidet som er mellom Forsvaret og det sivile helsevesen. Men det er også viktig at det kameratstøttearbeidet som FN-veteranene gjør, og det arbeidet som også andre organisasjoner gjør, når ut til dem som trenger det - og kanskje også hjelper inn mot helsevesenet. Vi vet at vi ikke klarer å nå frem til alle. Det sier jo kanskje noe - som spørreren selv tok opp - når det er 100 000 som har vært ute i internasjonale operasjoner, og totalt 30 000 som har vært i FN-tjeneste i UNIFIL. Det er altså svært mange å nå frem til. Her gjør Forsvaret en veldig grundig jobb, også nettopp gjennom de nye stillingene som vi nå utlyser, for å få til en bedre kompetanse både i Forsvaret og ute i det sivile helsevesen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Jeg har forståelse for den problemstillingen at senskader kan dukke opp senere enn ett år i ettertid. Samtidig er jeg overbevist om at det er viktig at Forsvaret tar oppfølgingen «i inntil ett år» på alvor og gjør en grundig jobb med den. Jeg vil likevel si at etter ett år må det sivile helsevesen samarbeide med Forsvaret om oppfølgingen. Hvis vi ser dette i et femårsperspektiv, vil det dreie seg om så mange som 7 000-8 000 veteraner. Det er et stort antall personer, og det kan ikke være slik at vi skal bygge opp et stort helsevesen for Forsvaret i landet. Vi må ha et godt samarbeid med det sivile helsevesen, og vi må også kunne utveksle kompetanse med dem, slik at det sivile helsevesen tar ansvar både i fem år og i ti år etter at soldatene har kommet tilbake.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Det er riktig at Forsvaret i vinter har bistått Kolo Veidekke med brøytetjenester på enkelte veistrekninger i Trysil-området. Bakgrunnen var at Kolo Veidekke kontaktet Forsvaret fordi de manglet brøytekapasitet, samtidig som det var store brøytebehov på grunn av et betydelig snøfall. Forsvarsstaben opplyser at det kun er unntaksvis at Forsvaret bistår kommersielle aktører, som i dette tilfellet. I denne ekstraordinære situasjonen var det snakk om et usedvanlig stort behov for snøbrøyting i det aktuelle området. Da det var ledig kapasitet i Forsvaret og berørte mannskaper i tillegg trengte brøytetrening, ble en muntlig avtale inngått. Normalt inngås kontrakter mellom Forsvaret og sivile aktører skriftlig. Avtalen innebar at Forsvaret støttet Kolo Veidekke med brøytekapasitet, og at Kolo Veidekke dekket utgifter knyttet til oppdraget. I tillegg påtok selskapet seg fullt ansvar i tilfelle skader skulle oppstå. Dette innebar bl.a. at Forsvaret tanket drivstoff på Kolo Veidekkes regning, og at ekstra lønnsutgifter for befal som deltok under brøyteoppdraget, ble dekket av Kolo Veidekke. Jeg vil understreke at det her faktisk var en situasjon hvor Forsvaret hadde ledig kapasitet som kunne utnyttes til felles beste. Forsvarets avtale med Kolo Veidekke kom lokalsamfunnet til gode ved at veier ble brøytet, og Forsvaret kunne utnytte oppdraget til trening av mannskaper og befal. Lignende behov for støtte av denne typen vil unntaksvis også kunne oppstå i framtiden. Det er viktig å poengtere at det i slike sammenhenger opptres ryddig overfor den som støttes, og at Forsvaret får dekket sine merkostnader knyttet til den støtten som Forsvaret gir. Vanlig praksis må derfor være basert på at kommersielle selskaper selv utfører de oppdrag de har påtatt seg i henhold til inngåtte kontrakter. Forsvaret vil kunne bruke ledig kapasitet til å bistå det sivile samfunn i ekstraordinære situasjoner, gitt at kostnadene til dette blir dekket. Det er viktig å understreke at Forsvaret ikke normalt vil ha ledig kapasitet til denne typen oppdrag.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Som jeg sa, fikk Forsvaret dekket sine utgifter i forbindelse med dette oppdraget. Jeg har lyst til å understreke at også for Forsvaret er det viktig at veier er brøytet, og at det er mulig å komme seg fram. Jeg tror denne situasjonen var ekstraordinær. Det var store snøfall. De som hadde ansvaret for brøytingen, hadde tatt kontakt med Statens vegvesen. De hadde forsøkt å få støtte fra andre kommersielle aktører, men det var det ikke mulig å få til. Da Forsvaret hadde kapasitet, valgte Forsvaret å stille opp. Jeg tror med all respekt at man kanskje ville ha reagert mer hvis Forsvaret ikke hadde ytt bistand dersom Forsvaret faktisk hadde vært i stand til det, for som vi alle vet, er det viktig å holde en høy beredskap på vinterveiene i Norge.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Forsvaret driver først og fremst med det som Forsvaret skal gjøre, men Forsvaret har et veldig bredt spekter av oppgaver. Vi har også mannskaper som kan drive med den type arbeid som det her er snakk om, og nettopp de mannskapene hadde ledig kapasitet og trengte også trening med utstyret. Her gjorde man en innsats for å avhjelpe det sivile samfunnet, fordi det ikke var kommersielle aktører tilgjengelig, og fordi Forsvaret hadde ledig kapasitet. Jeg tror ikke det ville blitt forstått hvis man i ettertid hadde fått vite at Forsvaret hadde hatt disse ressursene og ikke hadde kunnet bruke dem. For det er like viktig for Forsvaret som for utrykningskjøretøyer og alle andre at det er en god og høy beredskap på veiene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
På vegne av miljøvernministeren vil jeg si at miljøvernministeren er enig i at dette har tatt lang tid. Miljøvernministeren melder også at han tar sikte på å legge fram saken så snart som mulig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Vanlig behandlingstid for nasjonal godkjenning av fylkesplaner er mellom seks og tolv måneder. Derfor er det riktig at det har tatt lang tid med godkjenningen av denne planen. Årsaken til det er at det har vært en konflikt mellom hensynet til nasjonale retningslinjer for kjøpesenteretablering og fylkestingets godkjenning av planen. Som jeg sa, har miljøvernministeren meldt og erkjent at dette har tatt lang tid, og han har derfor sagt at denne saken skal legges fram med det første.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «I avisen Hamar Arbeiderblad kunne vi 12. februar 2008 lese at Forsvaret bisto Kolo Veidekke med brøyting av Trysilvegen i Hedmark. Hvilken avtale er inngått mellom Forsvaret og Kolo Veidekke, og hvilket omfang har denne avtalen og eventuelle andre avtaler ellers i landet?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
Jeg takker statsråden for et fyldig og godt svar. Statsråden sa at unntaksvis skal Forsvaret bistå det sivile. Jeg er ikke imot at Forsvaret samarbeider, heller ikke med Kolo Veidekke, om å få vekk brøytekanter etc., men det setter liksom saken i et litt spesielt lys, for vi har et forsvar som skal brukes til forsvar, og vi har et veivesen som leier inn dem som skal gjøre den typen jobb. Det jeg er opptatt av i dette spørsmålet, er hvor mye vi skal blande roller. Jeg bryr meg ikke om hvem som fikk hjelp, og hvilken veistrekning dette var, men om blandingen av Forsvarets rolle og - i dette tilfellet - den rollen de som skal utbedre veiene våre og drive vedlikehold der, har. Statsråden sa at lønn for befal ble dekket. Det var vel med noen soldater også, vil jeg tro. Jeg går ut fra at Forsvaret også fikk dekket utgiftene for disse, slik at Forsvaret totalt sett - jeg understreker totalt sett - ikke hadde noen utgifter på dette oppdraget eller har hatt utgifter på lignende oppdrag.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-27:
I avisen HA, som jeg refererte til, står det: «Så langt kompanisjef Irene Forsjord vet, er dette første gang kompaniet bistår sivile vegmyndigheter i Norge for å få snø fra vegen.» Da er spørsmålet mitt, for å presisere at jeg ikke er imot at det er samarbeid mellom Forsvaret og andre etater: Vil Forsvaret i fortsettelsen være behjelpelig med slike oppdrag, eller skal Forsvaret drive mer med forsvarsrelaterte saker?
Bent Høie (Høyre), 2008-02-27:
«Rogaland fylkeskommune sendte sin fylkesplan 2006-2009 til Miljøverndepartementet for godkjenning november 2005. Den er ennå ikke ferdigbehandlet i departementet, og fylkeskommunen er snart i gang med en ny plan. Er dette en behandling av fylkesplanene som statsråden mener er forsvarlig?»
Bent Høie (Høyre), 2008-02-27:
Jeg forstår godt at Forsvaret bidrar med å rydde nedsnødde veier når det er en akutt situasjon, men jeg regner ikke med at det er en så alvorlig situasjon i Miljøverndepartementet at de har behov for Forsvarets hjelp for å få unna fylkesplanbehandlingen. Det er litt vanskelig å stille et oppfølgingsspørsmål når miljøvernministeren ikke er til stede, men hva er årsaken til at behandlingen av denne fylkesplanen har tatt nærmere to år?
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Selskapet Unibuss overtok kollektivoppdraget i Vestfold fra nyttår etter forutgående anbudsrunde. Selskapet har hatt store innkjøringsproblemer, hvilket har gått ut over tilbudet til publikum og de ansatte i selskapet. Hva kan gjøres for å sikre de ansattes arbeidsvilkår når nye selskaper overtar anbudskontrakter, og kan det være aktuelt å forlenge anbudsperioden slik at publikum og ansatte slipper å forholde seg til nye selskaper hvert 5. år?»
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Jeg takker statsråden for et meget positivt svar. Jeg tror mange, ikke minst de ansatte i transportsektoren, hilser velkommen nye bestemmelser som medfører at kontraktsendringer faktisk vil medføre også en virksomhetsoverdragelse. Dette har lenge vært et ønske fra de ansatte i sektoren, og jeg synes det er veldig fint at Regjeringen nå følger opp dette - ja faktisk er i sluttfasen med dette arbeidet. Når det så gjelder med kontraktsperiodens lengde, er forholdet selvfølgelig slik, som statsråden nevnte, at det er opp til fylkeskommunene selv å avgjøre det. Men det er ganske umulig, både for de ansatte og for passasjerene, å måtte forholde seg til nye selskaper hvert femte år, nye ruteopplegg og, faktisk, ofte en svekkelse av transporttilbudet.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-02-27:
Jeg har bare et kort tilleggsspørsmål. Er det foretatt noen evaluering, eller noen erfaringsopphenting, av de kontraktene som nå har vært ute på anbud, for - nær sagt - å danne seg et bilde av hvordan dette har artet seg for kollektivtrafikken?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
I dag vert bruken av anbod i kollektivtransporten regulert anten i føresegner gjevne med heimel i yrkestransportlova eller av regelverk gjevne med heimel i lov om offentlege innkjøp. Prinsippa for bruk av anbodskonkurranse etter dei ulike regelverka er i hovudsak like. Ved bruk av anbod etter yrkestransportlova er det sett ei minste grense på fem år når det gjeld kor lenge ei kontrakt om anbod skal gjelde. Denne grensa kan berre setjast til side i særlege høve når det i praksis medfører store vanskar å nytte kontraktar som varer i fem år eller meir. Det er òg eit vilkår at den som tek del i anbodskonkurranse etter yrkestransportlova, må forplikte seg til å følgje løns- og arbeidsvilkår for operativt personell som minst svarar til ein av dei landsomfattande tariffavtalane. Oppdragsgjevar kan òg bestemme at operativt personell i selskap som tapar køyringa etter anbod, skal ha førerett til nytilsetjingar i selskapet som vinn anbodskonkurransen. Generelt er det ikkje noko i vegen for at det kan nyttast ein anbodsperiode på meir enn fem år. I Vestfold vert det etter det som er opplyst, nytta anbod etter ein modell der Vestviken Kollektivtransport AS har inntektsansvaret. Det medfører at ein nyttar regelverket for anbod som er heimla i lov om offentlege innkjøp. Eg har ikkje noko grunnlag for å kommentere den aktuelle saka, anna enn at ein på generelt grunnlag aldri kan garantere at endringar i kollektivtransporten, som t.d. byte av operatør, vil skje utan problem. Det er fylkeskommunale politikarar og Vestviken Kollektivtransport som er ansvarlege for å handtere dei problema som oppstår. Når det gjeld omsynet til tilsette i kollektivtransporten, kan det opplysast at Samferdsledepartementet er i sluttfasen med eit forslag til endringar i yrkestransportlova som vil gje tilsette ved bruk av anbod dei same rettane som tilsette etter arbeidsmiljølova har ved overdraging av verksemd. Dette forslaget er i samsvar med plattforma for regjeringssamarbeidet, Soria Moria-erklæringa. Per i dag er ikkje den minste kontraktsperioden på fem år ved anbod etter yrkestransportlova til vurdering. Eg ser det som viktig at kontraktsperiodane ved bruk av anbod verken er for lange eller for korte, dersom anbod skal fungere etter intensjonen. Dersom det nemnde forslaget vert vedteke, vil likevel spørsmålet om lengda på kontraktsperioden ha mindre å seie for dei tilsette i kollektivtransporten der det vert nytta anbod.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Eg er samd i det som representanten Gullvåg tek opp, og i bakgrunnen for at det vert teke opp. Dei meldingane har me òg både frå tilsette og frå publikum. Ein ser gjerne at ein slepp endringar så ofte. Eg er positiv til at fylkeskommunane vurderer ein lengre kontraktsperiode enn fem år, og skal gjerne òg kommunisere det i vår dialog med fylkeskommunane i tida framover. Vi har jo stadig dialog med dei på ulike arenaer. Eg kan gjerne notere meg at det er eit tema som me kan ta opp med dei på generell basis, utan at me dermed går inn og endrar lovverket, for det er opning for å ha lengre periodar med det lovverket som me har i dag.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Me har fått laga to rapportar som har vore grunnlaget for arbeidet med å få til eit system med tilsvarande vilkår som for verksemdsoverdraging til tilsette. I dette materialet er det i den fyrste rapporten ei evaluering av korleis systemet har fungert for dei tilsette, og i den andre er det òg utvida litt for brukarane, for eg var ikkje nøgd med det som kom fram i den fyrste rapporten, og fekk laga ein rapport til, som såg på fleire sider av dette. Det er ingen tvil om at enkelte grupper av tilsette - spesielt dei som på ein måte står svakast, anten på grunn av mykje fråver, på grunn av sjukdom, på grunn av alder eller anna - vert svekte i eit slikt system, medan dei som elles fungerer og på ein måte står sterkt på arbeidsmarknaden, òg vil stå sterkt i eit slikt system. Men vi er merksame på dei sideverknadene som kan vere her, og prøver å finne fram til tiltak som skal minske desse.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Den nasjonale transportplanen skal leggje grunnlaget for politiske prioriteringar, effektiv verkemiddelbruk og styrking av samspelet mellom transportformene, for på denne måten å bidra til effektive, tryggare og meir miljøvenlege transportløysingar. Regjeringa ynskjer å kome lenger i arbeidet med å uvikle intermodale transportløysingar enn i inneverande nasjonale transportplan. Dette arbeidet skjer dels innanfor ramma av Nasjonal transportplan-prosessen og dels løpande. Mellom anna er det satsa mykje på å byggje ut jernbaneterminalane gjennom dei siste budsjetta. Noreg er òg med i EUs Marco Polo-program, som kan gje stønad til transportløysingar som bidreg til mindre vegtransport. For å gjere multimodale transportar meir attraktive er det viktig å leggje til rette for god elektronisk kommunikasjon på tvers av transportsektorane, både for at transportbrukarane skal ha god informasjon om ulike alternativ og gjennom standardisering og forenkling av meldingssystem og -format. Gjennom utviklinga av ARKTRANS som eit nasjonalt rammeverk for multimodal ITS og gjennom aktive samarbeidsfora på tvers av transportsektorane ligg Noreg langt framme på dette området. I grunnlagsmaterialet til Nasjonal transportplan 2010-2019 har transportetatane og Avinor AS skissert tiltak innanfor ulike område for å overføre gods frå veg til sjø og bane, slik Sortevik nemner i sitt spørsmål. Desse tiltaka vert no vurderte nærare i den vidare NTP-prosessen. Regjeringa vil leggje fram stortingsmeldinga om NTP for Stortinget i desember i år. I meldinga vil me presentere Regjeringa sin strategi for å utvikle intermodale transportar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Det som vert nemnt av representanten Sortevik om omklassifisering av riksveg til stamveg, er eitt grep som vert føreslått frå etatane si side for nettopp å få eit samanhengande nett inn til dei viktige knutepunkta, til dei nasjonale hamnene og til dei viktige terminalane. Det er klart at t.d. Alnabru og satsinga Regjeringa set i gang der, er avgjerande for at heile navet av godstransport skal fungere tilfredsstillande. Det å knyte både hamn, flyplass, veg og jernbane saman, som ein har gjort i Stavanger-området innanfor ein liten radius - eg trur det kan vere ca 10 km, i alle fall ein veldig liten radius - er eit eksempel til etterfølging for planlegging òg for andre delar av landet. Der er ein no faktisk i ferd med å få eit skikkeleg knutepunkt som er intermodalt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Sjølv om det er to ulike departement som har ansvar for ulike delar av desse strukturane - dvs. Fiskeri- og kystdepartementet og Samferdsledepartementet - har me ein særdeles god dialog på tvers av departementa, nettopp for å sikre den samanhengen som er viktig. Me jobbar godt saman ikkje minst i dette området som me er i no når det gjeld Alnabru og hamnestrukturen i Austlandsområdet. Me jobbar òg godt i andre delar av landet. Det skal me fortsetje med i den prosessen som skal gå gjennom heile dette året for å få på plass ein god nasjonal transportplan, som òg skal vareta dei behova me har for intermodale transportar. Eg trur at me har eit samla storting bak oss i at det er særdeles viktig å sikre gode transportkorridorar inn i framtida.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
MS «Sogn» blir flytta tilbake til Møre og Romsdal etter fungering som reserveferje i sambandet Flakk-Rørvik i tilknyting til verkstadopphald. Til grunn for denne avgjerda har eg lagt stor vekt på følgjande merknad i Budsjett-innst. S. nr. 13 for 2007-2008: «Fleirralet vil vere spesielt merksam på situasjonen med gjensitting på samband i Møre og Romsdal og Nordland.» Budsjettsituasjonen innanfor riksvegferjedrifta er stram. Eg er likevel merksam på behovet for kapasitetsauke i ferjesambandet Flakk-Rørvik og vil vurdere om det er mogleg å finne løysingar med innleige av materiell. I dette arbeidet vil eg ha dialog med lokale styresmakter, deriblant Fosen Regionråd.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Til grunn for denne avgjerda ligg òg ei vurdering av kva for tid ein har attsitjing. I Møre og Romsdal, på det sambandet, har ein attsitjing heile veka igjennom når det gjeld næringstransport, folk som skal til og frå jobb, og gjennomgangstrafikk. På Flakk-Rørvik-sambandet handlar det fyrst og fremst om helg. Ferja ligg stort sett, har eg fått opplyst, midt i veka. Då meiner me at me har litt meir handlingsrom når påsketrafikken no vert avvikla fram til sommartrafikken kjem, til å kunne finne gode løysingar òg for Flakk-Rørvik. Det er ingen tvil om at det er eit behov for å ha ei ekstra ferje der når ferie- og helgetrafikken set inn. I den daglege kvardagstrafikken er ikkje det behovet så akutt, men det betyr at me må søkje å finne ei løysing så raskt som mogleg der òg. Det er krevjande, men me går inn i det arbeidet med stort alvor.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Eg er heilt samd med representanten Lånke i at det ikkje bør vere naudsynt å ta denne typen saker opp i Stortinget. Men når ting tek meir enn ei veke, kjem det gjerne til Stortinget dersom det er ei akutt lokalpolitisk sak, og eg stiller gjerne i Stortinget for å snakke om både Flakk-Rørvik og andre spørsmål Stortinget er oppteke av. Det skulle berre mangle. Når det er sagt, handlar dette sjølvsagt òg om budsjett, og at eg må ha dekning for å kunne overskride dei budsjetta som gjeld. Det kan heller ikkje ein samferdslestatsråd gjere, like lite som ein kan det på andre sektorar, jf. debatten det siste døgnet om budsjett på andre sektorar. Når det gjeld permanent beredskap, er ikkje det eit spørsmål som har vore drøfta, men eg noterer meg det, og eg ser ikkje bort ifrå at det kunne ha vore eit godt forslag dersom det organisatorisk var mogleg å få det til.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-02-27:
Eg er kjend med at Bømlo kommune har fatta vedtak om ei vegpakke for delvis bompengefinansiering av opprusting av rv. 541 og rv. 542 og dei mest sentrale fylkesvegane i kommunen. Fylkestinget handsama og stilte seg positiv til pakka i sitt møte i juni 2007. Det er likevel ikkje rett at prosjekta og pakka er ferdigbehandla lokalt. Frå Vegdirektoratet har eg vorte orientert om at Statens vegvesen Region vest oversendte saka til Vegdirektoratet hausten 2007. Etter dialog mellom regionen og Vegdirektoratet vart saka returnert til regionen i januar i år. Grunnen til dette var at det trengst nærare avklaringar og kvalitetssikring av trafikkgrunnlag og trafikkpotensial i høve til finansiering. Då det ikkje er utarbeidd reguleringsplanar på dei største og høgast priorterte prosjekta, er det òg knytt stor uvisse til kostnadene til store deler av pakka. Før saka kan leggjast fram for Stortinget, må det liggje føre nærare avklaring av kostnader og inntektspotensial. Bømlo kommune og Statens vegvesen Region vest utgreier no nærare dei nemnde forholda, med mål om å kome fram til eit grunnlag som er godt nok for vidare handsaming i Vegdirektoratet og deretter i departementet, slik at me kan leggje saka fram for Stortinget.