Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-19:
Radiumhospitalet er kanskje det medisinske kompetansesenteret og kunnskapsmiljøet som er lengst fremme når det gjelder forskning, behandling og utvikling i Norge, sett i en internasjonal sammenheng. Det er av avgjørende betydning at vi videreutvikler dette på en så god måte som overhodet mulig, slik at dette kan utvikles til å bli et lokomotiv i den nasjonale og globale kampen mot kreft. Det er en utfordring og en fare ved at Radiumhospitalet nå blir underlagt Oslo universitetssykehus. Dette medfører at merkevaren og kompetansen blir fragmentert. Dette kan vi ikke la skje. I dag behandler vi et forslag fra Fremskrittspartiet om å omdanne Radiumhospitalet til et nasjonalt kompetansesenter for kreft. Miljøet på Montebello, hvor Radiumhospitalet, Oslo Cancer Cluster og Kreftregisteret utgjør pilarene i det som bør utgjøre kompetansesenteret, er et unikt miljø som har høstet stor internasjonal anerkjennelse. I forrige uke var jeg i Houston, hvor jeg besøkte MD Anderson Cancer Center. Senteret har i dag 18 000 ansatte som er dedikert til å forske, behandle og kurere kreftsykdommen. Det var på en måte helt fantastisk å se, men det var dessverre også noen framtidsutsikter for kreftområdet som ble oss fortalt, som bare understreker viktigheten av fortsatt oppmerksomhet mot dette området. De regnet faktisk med at 40 pst. av den amerikanske befolkning fikk kontakt med en kreftdiagnose på en eller annen måte i løpet av livet. Tallene for Norge er dessverre ikke spesielt mye lavere. Men det varmet spesielt at uansett hvem vi snakket med, i dette som må kalles et av verdens viktigste forskningsmiljø på kreft, så talte de varmt om samarbeidet de hadde med Radiumhospitalet i lille Norge. Det sier lite grann om hvilken «standing» Radiumhospitalet har i den store verden. Vi liker å tro at vi er en viktig nasjon på mange områder. På dette området er vi faktisk det. Dette må dyrkes og videreutvikles. Alle merkevarer, enten det er forskning, mineralvann eller joggesko, må opprettholdes ved at det ligger et kontinuerlig, bevisst og målrettet arbeid bak. Det er faktisk slik at merkevarer i seg selv blir en kvalitet, selv om vi vet at det er pasientbehandlingen og forskningen som bringer oss videre. Men det å få delta i et internasjonalt anerkjent forskningsmiljø med skikkelig fokus og, ikke minst, skikkelige og forutsigbare rammer vil kunne trekke til seg forskningskompetanse fra hele verden. En annen ting vi ble orientert om i Houston, var den stamcelleforskningen som der ble foretatt, og hvor langt de var kommet. De har allerede, etter lang tids forskning, begynt å behandle mennesker med adulte stamceller, og det med stort hell. For en viktig del av kreftbehandlingen var faktisk å ikke la noe være uprøvd. Pasientene fikk ikke beskjed om at sykehuset ikke hadde flere muligheter, men ble gjort oppmerksom på de mulighetene som f.eks. også lå i eksperimentell behandling, med de muligheter og de farer dette innebar, selvfølgelig. Dette hadde bl.a. bidratt til store sprang innen spesielt stamcelleforskningen. Også i Norge har vi tatt de første skritt ved opprettelsen av Stamcellesenteret. All honnør til Arbeiderpartiet, som sto sammen med Fremskrittspartiet om det. Men nå er faktisk tiden inne til å gå videre. Ikke minst trenger man en målbevisst ressurssatsing. Et nasjonalt kompetansesenter vil ha en helt egen mulighet til å være et lokomotiv, og det lokomotivet ønsker vi at Radiumhospitalet skal være. Dette vil kunne understøttes gjennom en egen post på statsbudsjettet. Dette er viktig, slik at man ikke kommer i en situasjon hvor de økonomiske prioriteringene i en presset hverdag ved Oslo universitetssykehus ikke skal måtte gå ut over Radiumhospitalet og den forskning og det arbeid som der foregår. Det er viktig at vi bygger opp et nasjonalt lokomotiv på kreftområdet og på flere andre områder. Vi kan ikke fragmentere kompetansen på dette området utover vårt langstrakte land. Både hensynet til pasienten og til forskningen tilsier at vi bør samle kompetanse og legge forholdene til rette for videreutvikling på Montebello. Jeg håper at stortingsflertallet ser viktigheten av dette.