Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-11-20:
Representanten Bent Høie har tatt initiativ til en viktig debatt, en debatt om Regjeringens strategi for fornying av offentlig sektor. Selve ordet strategi kommer fra gresk «strategos», som betyr «generalkunst» eller «stor krigføring». Det er et offensivt ord. Strategi ble brukt om større, omfattende militære operasjoner. I dag er det ikke så dramatisk. Vi bruker begrepet om langsiktig planlegging generelt, særlig når det er snakk om planer for å oppnå bestemte mål. Strategi for å oppnå mål må være konkrete planer for hvordan en skal klare å nå disse målene. Det er lett å være enig i de målene som er satt av Regjeringen. Kristelig Folkeparti støtter ambisjonene om en sterk og effektiv offentlig sektor for å sikre velferd, og vi tror at Regjeringen har en god intensjon om å gi innbyggerne gode tjenester, valgfrihet og medbestemmelse. Men selve dokumentet, «Regjeringa sin strategi for fornying av offentleg sektor», handler først og fremst om ambisjonene eller målene, målene som vi alle er enige om, nemlig gode offentlige tjenester. Dessverre blir tiltakene i strategien veldig generelle, og en kan spørre seg hva som er nytt i Regjeringens dokument. Kristelig Folkeparti er enig i at en forbedret kommuneøkonomi er en viktig forutsetning for gode velferdstjenester, og Kristelig Folkeparti er positive til at Regjeringen fortsatte opptrappingen av kommuneøkonomien som startet under Bondevik II. Nå ser det ut til at opptrappingen har stoppet opp. Mange kommuner melder om at det blir status quo eller nedgang i kommunenes økonomiske handlingsrom neste år. Det vil få konsekvenser for kvaliteten på velferdstjenestene. Offentlig sektor trenger tilgang på arbeidskraft for å kunne nå sine mål. Det blir hovedutfordringen i årene som kommer. Det trengs kvalifisert arbeidskraft for å sikre full barnehagedekning og kvalitet i skolen. Flere eldre fører til større behov for omsorgstjenester. Strategi for fornying og forbedring av offentlig sektor må ha omfattende og konkrete forslag til hvordan en skal løse den utfordringen. Det er rett som representanten Høie sa i sitt innlegg, at det handler om at det blir sterk konkurranse mellom offentlig og privat sektor om arbeidskraften. Da må en fornyingspolitikk handle om at arbeidsplassene i offentlig sektor må bli attraktive når det gjelder lønns- og arbeidsvilkår. Det handler også om at vi totalt sett trenger mer arbeidskraft i landet. De tiltakene som står i strategien til Regjeringen, blir for puslete. Det holder rett og slett ikke med tiltak som et toårig forsøk med moderat kvotering for personer med innvandrerbakgrunn i statlig forvaltning. Det er et bra tiltak – det er ikke det – men det monner for lite i de store velferdstjenestene at det arbeider flere mennesker med innvandrerbakgrunn i byråkratiet i departement og direktorater. Fornying av offentlig sektor må handle om at alle offentlige etater må ansette flere søkere med innvandrerbakgrunn. Kristelig Folkeparti mener at en må ta større grep, som f.eks. økt arbeidsinnvandring og økte incentiver for å stå i arbeid framfor å tidligpensjonere seg. Regjeringen nøler for mye når det gjelder arbeidsinnvandring. Her bør fornyingsministeren og inkluderingsministeren se en gang til på gode forslag som har kommet fra opposisjonen. Vi trenger en fornyingsminister som tør ta spennende grep når det gjelder å sikre tilgang på kvalifisert arbeidskraft til offentlig sektor. Er statsråden villig til å bruke samfunnstjeneste i omsorgssektoren som et alternativ til allmenn verneplikt for norske gutter og jenter? Tør Regjeringen prøve med arbeidstillatelse i fem år etter endt utdanning for utenlandske studenter i Norge? Og er Regjeringen villig til å satse på full norskopplæring for alle arbeidsinnvandrere? Det er bra at Regjeringen har lagt fram en plan for rekruttering av mennesker med nedsatt funksjonsevne der en ønsker å oppnå at 5 pst. av alle nytilsatte i staten skal være personer med nedsatt funksjonsevne. Men det må skje mer. Altfor mange står utenfor arbeidslivet. Vi må se på årsakene. Mye av grunnen til langtidssykefravær og uføretrygding i helse- og omsorgssektoren er at de ansatte har altfor stort tempo og press i jobben sin. Vi må gjøre noe med arbeidsforholdene i pleie- og omsorgssektoren dersom det skal være kvalifisert arbeidskraft og gode tjenester. Til slutt: Det er viktig at offentlig informasjon og offentlige tjenester er tilgjengelige for innbyggerne. Derfor er det viktig å ha universell utforming og fleksible åpningstider. Det trenger ikke bety utvidede åpningstider, men fleksible åpningstider. Det som er viktig, er at vi har døgnåpne sykehus og sykehjem.