Grunde Almeland (Venstre), 2021-11-25:
I Venstre deler vi interpellantens bekymring om at forflytningen av integrering ut av Kunnskapsdepartementet kan forringe de viktige virkemidlene som Kunnskapsdepartementet rår over, selv om jeg på mange måter forstår intensjonen med selve forflytningen. For vi vet at foreldres tilknytning til arbeidslivet påvirker barns resultater i skole og utdanning. Arbeid er også den viktigste kilden til inntekt for de fleste husholdninger, og tilgang til arbeid er av avgjørende betydning for varig fattigdomsbekjempelse. Vi vet også at kvalifisering for arbeid og utdanning er nettopp det som gjør at man klarer å skaffe seg den kompetansen som arbeidsgivere etterspør, og derfor er avgjørende for at man skal kunne komme ut i varig arbeid. Det er ingen som er uenig i at det er et overordnet mål at så mange som mulig kommer ut i arbeid, men billetten inn i arbeidslivet er nettopp kompetanse. De viktigste virkemidlene vi har for å verifisere utdanning, sørge for at man får bekreftet og tilpasset den kompetansen man har med seg til Norge, ligger i områder som forvaltes under nettopp Kunnskapsdepartementet. Det var derfor vi også, i den tidligere regjeringen, så de gode resultatene som plasseringen av integreringsporteføljen hadde der. Vi forstår at statsråden ønsker å få flere ut i arbeid, og det er som sagt en ambisjon vi deler, men det hjelper ikke kun å flytte porteføljen til et departement som starter med ordet «arbeid». Så jeg gleder meg til å se mange av de initiativene som statsråden også etter hvert skal komme med. Statsråden sa i et intervju her om dagen at den norske integreringspolitikken er mislykket. Jeg kan jo komme med en delvis anerkjennelse av det, for det var jo også grunnlaget for at den forrige regjeringen satte i gang en reform av integreringspolitikken. Her er det verdt å minne representanten Holm Lønseth om at det var representanten Melby som var integreringsminister både under utrullingen av integreringsreformen og under bl.a. vedtaket av den nye integreringsloven. Og det var jo nettopp gjennom arbeidet med integreringsreformen at vi kom med veldig mange av de svarene som forhåpentligvis i framtiden skal gi en bedre integreringseffekt enn det vi har sett til nå. Det som gjenstår som et spørsmål for meg da, er hva statsråden nå synes er det mest mislykkede i integreringspolitikken som faktisk trengs å endres på. Mange av de spørsmålene statsråden selv har tatt opp, er ting som allerede er adressert av den tidligere regjeringen. Koblingen til arbeidslivet er jo ingen form for hemmelighet. Det var jo nettopp derfor vi også, i den forrige regjeringen, kjempet for at norsk og norskopplæring skulle være en del av strategien mot arbeidslivskriminalitet, fordi vi vet at norsk er en så viktig del av å sørge for at de som arbeider i Norge, har forståelse for hvilke arbeidsrettigheter de har. Språk skaper forståelse. Det var også derfor den forrige regjeringen satte ned et eget offentlig utvalg for å se på integreringspolitikk på arbeidsinnvandringsområdet, som jeg mener er et sort hull i den norske integreringspolitikken. Så jeg gleder meg til mange av de diskusjonene vi skal ha framover om hvilke hull vi skal tette, men jeg er fortsatt bekymret for det grunnleggende spørsmålet som interpellanten tar opp, fordi det er det som er avgjørende. Så vil jeg helt avslutningsvis knytte et par kommentarer til noen av påstandene som er tatt opp. Statsråden kritiserer bl.a. reduksjonen i antall timer i norskopplæringen til 175 timer. Samtidig regner jeg med at hun veldig godt vet at begrunnelsen for det var at det var få asylsøkere som ble boende lenge nok i mottak til å gjennomføre alle de timene som faktisk ble gitt. Samtidig ser man helt bort fra de andre grepene som er gjort for å styrke norskopplæringen ellers i integreringsløpet. Så kan jeg jo si at jeg gleder meg til den gjennomgangen statsråden skal gjøre av kvalifiseringsløpene. Venstre skal være konstruktive til det, det er et spennende område. Så skal jeg ikke avsløre for noen av senterpartistene – som ikke er her i salen – at statsråden omtalte regjeringen som et arbeiderparti.