Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-11:
Det statsråden pekte på i innlegget hun holdt nå, bl.a. den viktige samordningsjobben som ligger i departementene, er utrolig viktig, og det vil bli spennende å se hvordan det går. SV var veldig positiv til det grepet som Regjeringen gjorde med hensyn til å legge vekt på dette, men har med litt bekymring registrert at det fremdeles nok ligger mer samordningsmakt og politisk makt i Finansdepartementet enn andre steder, og at det er langt igjen før man klarer å bryte disse etatsgrensene, se på resultatet og se til at de som skal utføre oppgaven i praksis, har egnede redskaper til å hjelpe seg med når de skal nå politiske mål. Det har vært mange debatter, men to av debattene er veldig forskjellige. Den ene er om det er finjussens makt over politikken vi er i ferd med å se. En del av det går på at man etter hvert har fått et velutviklet rettighetssystem – som kan være vel og bra i seg sjøl, men som kan være problematisk fordi det er detaljert – og vi har etter hvert også fått en svært oppegående, velutdannet og krevende befolkning som vet å etterprøve sine rettigheter – og det er bra. Men noen ganger kan finjussen ta aldeles overhånd. Den andre debatten dreier seg om spørsmålet om rettssikkerhet, altså likhet for loven, noe jeg oppfatter er noe helt annet enn et likeverdig tilbud. Det politiske er det likeverdige tilbudet, som man kan definere på ulike måter, der målet er viktigere, mens rettssikkerheten er en mye mer detaljert sak som går på hvordan man skal behandles, at det ikke skal være vilkårlighet i behandlingen, og at det ikke skal være forskjell mellom innbyggerne i den måten de blir behandlet på i systemet eller med hensyn til direkte tjenester eller ytelser som de har krav på. Da blir det en vanskelig balansegang, men jeg tror at det som gjelder likeverdighet på de ulike områdene, og det som gjelder rettssikkerheten og ikke vilkårlig behandling, er to forskjellige debatter. Erna Solberg har to litt forskjellige innfallsvinkler til forslaget sitt. På den ene siden sier hun at det er litt mindre spørsmål dette forslaget dreier seg om, altså regelverk og skjemavelde på lokalt nivå som kanskje ikke går så veldig mye på viktige politiske områder osv., og at dette skulle være en del av den store oppgaven som skulle kunne løses uavhengig av at man tar en totalgjennomgang. Men samtidig presiserer Solberg at det er kommunene som skal være premissgivere i dette, fordi det er en viktig politisk debatt om hvordan vi skal løse oppgaver i samfunnet. Da blir det to forskjellige ting. Jeg ser at man kan gjøre begge deler, men jeg kunne godt tenke meg at Erna Solberg sa litt om dette dreier seg om det første eller om det siste. Hvis det er det første, er det en svært begrenset oppgave, som jeg har fått forståelsen av at departementet driver med til daglig. Men hvis det er snakk om det andre – og jeg er enig med Solberg i at det er viktig og riktig at kommunene skal være mye sterkere premissgivere for de viktige politiske debattene – må vi ha den totale gjennomgangen. Da syns jeg også at f.eks. mange partier her burde være langt mer lydhøre overfor hva kommunene sier enn det de er i dag, for det er nettopp det de ikke er. Om kommunene får lov til å være premissleverandører for de viktige politiske debattene, blir det jo ikke mindre helse, det blir ikke færre barnehager, det blir ikke en dårligere skole og mindre rettigheter. Det blir altså mer, fordi kommunene, slik jeg opplever dem, er entydige talerør for at befolkningen ønsker og vil ha flere og bedre tjenester og ikke færre og dårligere. Da blir det en helt annen debatt enn det Høyre i andre sammenhenger tar til orde for.