trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tina Shagufta Munir Kornmo (Venstre), 2018-01-31:
Når jeg for første gang inntar talerstolen i dette storting, er det meg en sann glede at jeg skal snakke om integrering, som har vært helt vesentlig for at jeg står her i dag. I Jeløya-plattformen for den utvidede regjeringen med Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet er integrering et hovedsatsingsområde som er viet stor oppmerksomhet, og verdien av et mangfoldig Norge framheves klart og tydelig. Samfunnsdebatten tydeliggjør stadig behovet for et integreringsløft. Det er derfor svært positivt å kunne lese i regjeringsplattformen at det legges opp til en helhetlig reform av integreringsfeltet, med den hensikt å få raskere og bedre resultater. Når det er snakk om en integreringsdugnad, innebærer det å få flere i arbeid og få flere nyankomne borgere integrert i det norske samfunnet. Det skal bl.a. gjøres ved at asylsøkere lettere får arbeidstillatelse, og at det blir lettere å kombinere deltakelse i introduksjonsprogrammet med det å ha ordinært arbeid. På den måten kan språkopplæring kombineres med arbeidspraksis. Det er også svært viktig å legge til rette for norskopplæring for dem som ikke har grunnskole fra før, fordi vi vet at dette er en svakhet for enkelte grupper av befolkningen. For barn i lavinntektsfamilier vil differensiert opphold i SFO og tilbud om gratis halvdagsplass i SFO gi mulighet for raskere sosialisering og språkopplæring. Det legges også opp til en raskere inkludering av alle barn i integreringsmottak gjennom gratis barnehage, og for at flere barn skal få mulighet til å delta i fritidsaktiviteter, vil ordningen med kontingentstøtte forsterkes og forenkles. For å støtte barnefamilier slik at de får en mer forutsigbar tilværelse, skal bostøtten styrkes, og det er en viktig generell målsetting om at ingen skal være bostedsløse. Vi vet også at frivilligheten bidrar til å skape tilhørighet og på den måten er med på å styrke samfunnet vårt, og Venstre er derfor glad for at støtteordninger til frivillige organisasjoner som driver sosial inkludering i lokalsamfunnene, som jobber for å styrke minoritetskvinners rettigheter, og som bekjemper æreskultur og negativ kontroll, skal styrkes. Vi er også glad for at de frivillige rettshjelpsordningene styrkes, slik at rettsvernet til grupper som er økonomisk sårbare, blir ivaretatt. Det er en bred enighet i samfunnet om at vi ønsker et trygt og inkluderende samfunn, og for å bidra til dette er det viktig å bekjempe rasisme, diskriminering, antisemittisme, sosial kontroll og fordommer basert på kjønn, identitet og etnisitet. Da må det legges til rette for, og vi må skape rom og arenaer som gir flere mennesker mulighet til å utvikle seg, slik at alle kan få mulighet til å bidra til fellesskapet. Venstre er veldig glad for at dette er en tydelig målsetting i Jeløya-plattformen.
Tina Shagufta Munir Kornmo (Venstre), 2018-01-31:
Venstre har ambisjoner på vegne av alle barn, uavhengig av bakgrunn og sosial tilhørighet, og vi anser at læreren er viktigst for elevenes læring. Vi mener at alle barn fortjener kvalifiserte lærere, og lærere fortjener mulighet til å øke sine kvalifikasjoner – til fordel for seg selv og sitt fag, men også til fordel for sine elever. For å nå de ambisiøse målene må vi ha flere lærere, og vi må satse på lærerne. Gjennom å utvide videreutdanningstilbudet for lærerne sikrer vi oppdatert kompetanse i skolen, kunnskap som kan bidra til å stimulere de unge i en viktig læringsfase. For at lærerne også skal ha mer tid til å fokusere på elevkontakten, vil vi i tillegg redusere skolebyråkratiet. For barn i lavinntektsfamilier vil gratis halvdagsplass i SFO bidra til tidligere språkopplæring, noe som bidrar til utjevning av ulikheter senere i livet. For at kvaliteten i SFO og AKS skal være lik, uavhengig av hvor man bor, skal det satses på utarbeidelse av en nasjonal mal til rammeplan. Statsministeren la i sin tale i dag vekt på tidlig innsats fra 1. til 4. klasse fordi det er et mål at ingen elever skal gå ut av grunnskolen uten å ha lært å lese, skrive og regne skikkelig. Da vil elevene også få glede av større satsing på teknologi og koding i skolen. For å fange opp elever som risikerer å falle ut av skolen på grunn av teoritunge fag, skal det innføres et nytt praktisk og arbeidsrettet håndverksfag som valgfag i ungdomsskolen. Når det gjelder å bedre barn og unges mulighet til å ivareta egen helse, er jeg spesielt glad for fokuset på bedre seksualundervisning i grunnskolen. Jeg bidro selv til opplysningsarbeid for ungdom gjennom Medisinernes seksualopplysning da jeg studerte ved universitetet, og erfaringen jeg sitter igjen med, er at å formidle kunnskap om kropp, sykdommer, nye følelser og skam er viktig forebyggende arbeid. I disse metoo-tider er det også viktig at barn tidlig lærer om kropp og om egne og andres grenser i trygge omgivelser. Norge trenger ny kunnskap for å løse nye utfordringer – det være seg innen klima, helse, skole, offentlig eller privat sektor. Kunnskap er grunnlaget for fremtidig verdiskaping og velferd, og derfor er det god grunn til å øke den offentlige forskningsinnsatsen utover 1 pst. av BNP. I et åpent samfunn er kunnskapsdeling viktig, og Jeløya-plattformen bidrar til dette ved å legge opp til mer åpen forskningsformidling. Når regjeringsplattformen tar sikte på å styrke og stimulere til flere verdensledende forskningsmiljøer, vil det også styrke nasjonale forskningsmiljøer. Som ledd i å utvikle kunnskapssamfunnet skal i tillegg antall studieplasser ved høyskoler og universiteter økes. Jeg vil avslutte omtrent slik som jeg begynte: Den blå-grønne regjeringen har ambisjoner på vegne av alle barn, uavhengig av bakgrunn og sosial tilhørighet.
Frida Melvær (Høyre), 2018-01-31:
Eg er glad for at vi har fått ei styrka regjering på borgarleg side som vil byggje eit moderne Noreg, tufta på historisk forankra verdiar, der vi set menneska sine mogelegheiter, utfordringar og behov i sentrum. Vi er heldige som bur i eit land der tilliten til demokratiet står høgt, og der folk i all hovudsak kjenner seg frie, inkluderte og trygge. Det er vår oppgåve å ta vare på desse verdiane. Noreg har vorte det mest digitaliserte landet i verda, noko som har bidrege til eit tryggare og meir sikkert samfunn. Folk kjem lettare i kontakt med kvarandre og får raskt tilgang til informasjon. Den digitale utviklinga har forenkla kvardagen vår betydeleg. Regjeringa har ei offensiv tilnærming til den digitale utviklinga. Noreg skal vere i front med å utvikle og levere digitale tenester til innbyggjarar og næringsliv. Eit slikt mål skal kvile på ein tillit til at system og nettverk fungerer, og på god informasjonstryggleik og varetaking av personvernet. Det er mange positive aspekt ved å vere eit digitalisert samfunn, men det gjer oss òg sårbare. Parallelt med den digitale utviklinga har risikobiletet i samfunnet òg endra seg. Trusselvurderingar syner at framande statar brukar ulike verkemiddel for å få tilgang til sensitiv og skjermingsverdig informasjon. IKT vert i aukande grad nytta som verktøy for kriminelle handlingar. Fleire tradisjonelle kriminalitetsformer flyttar seg no raskt over til det digitale rommet. Det er nødvendig å forsterke beredskapen mot angrep retta mot enkeltmenneske, institusjonar, næringsliv og sivil sektor. IKT-tryggleik er eit viktig fokusområde i Jeløya-plattforma. For å møte utfordringane vert det arbeidd breitt. Det vert lagt til rette for eit tett samarbeid mellom private og offentlege aktørar, mellom sivile og militære verksemder og på tvers av landegrensene. Vi må evne å setje i verk dei rette tiltaka for å redusere risikoen for utfall og angrep mot digital infrastruktur og system, og for å redusere risikoen for å verte utsett for kriminelle handlingar via nettet. Arbeidet vil krevje eit kontinuerleg fokus på lovverk, organisering, sikring av infrastruktur og ei langsiktig oppbygging av IKT-kompetanse. Å vareta tryggleiken til folk vil i framtida ikkje berre handle om det som skjer i den fysiske verda, men i aukande grad også i den digitale. Vi snakkar om eit tilgjengeleg og synleg politi, og forståeleg nok tenkjer vi då politipatruljar i gatebiletet. Framover bør det vere like naturleg å tenkje patruljar på nettet. Vi er eit land som har tradisjon for å samarbeide om å løyse krevjande utfordringar. Arbeidet er i gang. Målet om eit trygt folk i eit trygt land skal gjelde på alle arenaer – òg den digitale.
Anders Riise (Høyre), 2018-01-31:
Dette er ein dag å debutere på – og først: Velkomen til Venstre i regjering i lag med Høgre og Framstegspartiet. Regjeringserklæringa gjev eit viktig signal om korleis vi skal styre landet i tida som kjem. Dei seks hovudpunkta peikar ut dei viktigaste måla for den nye regjeringa. For Høgre og meg er det viktig å fokusere på det å skape nye arbeidsplassar slik at ein kan sikre velferd også i framtida. Vi må skape for å dele. Eg kjem frå eit område på Vestlandet som har vore hardt råka av endringane i offshore og maritim industri. Mange langs kysten drog nok eit lettelsens sukk då det ikkje vart eit regjeringsskifte med SV og Miljøpartiet Dei Grøne, som vil avvikle denne næringa. Takk vere gode verkemiddel frå regjeringa har det likevel vore mogleg å møte desse utfordringane på kort sikt, men det er òg framoverlente industrieigarar, bedriftseigarar og tilsette som har vist evne til innovasjon og omstilling. Skal vi skape arbeidsplassar og eit sterkt norsk eigarskap med lønsame bedrifter, må vi fortsetje med desse tiltaka. Denne regjeringa har politikken og verkemidla som skal til for å klare dette, ikkje reversere og sementere. Det er gode tiltak som å redusere skatt på arbeidande kapital, forbetre SkatteFUNN-ordninga, utvide Katapult-ordninga, forenkle rapporteringa for næringslivet, føreseielege rammevilkår for olje- og gassnæringa, satsing på havrommet, testfasilitetar på sjø og land, såkornfond og mykje meir. Ein vesentleg faktor for at næringslivet skal lukkast i sterk internasjonal konkurranse, er likevel ein godt utbygd infrastruktur. Samferdsel og infrastruktur generelt er ikkje eit val mellom transportformer – bane mot veg, fly mot sjø – men ein struktur tilpassa næringslivet. Ferjefri E39 med bl.a. Hafast og Møreaksen er prosjekt som er med på å leggje grunnlag for framtidig verdiskaping. Vi veit at 60 pst. av verdas befolkning bur i kystområda, og 70 pst. av jordoverflata består av hav. Då er dette rett satsing. Det er i havrommet dei viktigaste framtidige resursane våre ligg, og vi må ta vare på den kompetansen vi har opparbeidd langs kysten gjennom fleire hundre år. Eit velfungerande samfunn handlar likevel ikkje berre om næringsliv, men òg om gode tiltak for arbeid og gode oppvekstvilkår, med tidleg innsats og gode helsetenester. Kommunane er då nøkkelen for å lukkast. Dei må møtast utan for mykje øyremerking av midlar frå Stortinget, det fungerer dårleg. Kommunereforma har vist at kommunane er omstillingsdyktige og villige til å ta utfordringane som kjem. Det er med på å sikre distrikta.
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Denne debatten har vært mye hjemme, nå skal vi litt ut i verden. Vi er på vei inn i en stadig mer internasjonalt krevende situasjon. Vi ser økte spenninger mellom land, brutale kriger i Jemen og i Syria. Land ruster opp i stedet for å ruste ned. I USA har man fått en politisk ledelse som står langt fra våre verdier. Vi trodde vi levde i en tid da man rev murer, og så lever vi en tid da noen ønsker å bygge murer. I denne situasjonen kan Norge velge ett av to: Vi kan velge å tilpasse oss, eller vi kan velge å bruke vår stemme. Vi kan velge å være en motkraft. I sak etter sak ser vi at den blå-blå regjeringen velger å tilpasse seg, heller enn å heve stemmen for menneskerettigheter og internasjonalt samarbeid. I spørsmålet om atomvåpen velger regjeringen å ta side med atommaktene, mot flertallet i FN. I neste uke kommer denne salen til å vedta at man skal gjennomføre en utredning av hva atomvåpenforbudet betyr for Norge, hva som skal til for at Norge kan slutte seg til forbudet. Det skjer mot stemmene fra Høyre og Fremskrittspartiet. Atomvåpenforbudet er det mest lovende nedrustningsinitiativet siden den kalde krigen. Her må Norge stå på rett side av historien. Vi må være en pådriver, ikke en bremsekloss i kampen mot atomvåpen og for nedrustning. I spørsmålet om USAs kvinnefiendtlige munnkurvregel, som går på bekostning av kvinners liv og helse, kunne Norge tatt en internasjonal lederrolle som likestillingsnasjon, men man velger å ikke gjøre det. Paradokset er at jo lenger USA sklir vekk fra oss verdimessig og politisk, jo mer insisterer den norske regjeringen på at forholdet er bedre enn noensinne. Det er hyggelig at statsministeren lagde god stemning i Det hvite hus, men det holder ikke med godord i møte med en mann som Donald Trump. Mens krigen i Jemen blir stadig mer brutal, velger regjeringen å stemme mot et forslag om å stanse salg av våpen og forsvarsmateriell til Saudi-Arabia og dets allierte. Og mens spenningen mellom Russland og Europa øker, velger regjeringen å stå sammen med EU og USA om å øke spenningen, heller enn å stå opp for en avspenningspolitikk og mot et nytt rustningskappløp. Min oppfordring til regjeringen er: Stå opp for norske verdier. Stå opp for likestilling, for nedrustning, for avspenning og for internasjonalt samarbeid. Vi må ikke tilpasse oss en internasjonal orden som blir stadig mer polarisert og bidrar til mer krig og mer usikkerhet. Vi må kjempe mot den og være en motkraft. Det kan Norge være – hvis vi vil.
Jonny Finstad (Høyre), 2018-01-31:
På toppen av Norge, som prikken over i-en, der ligger Nord-Norge. Nordområdene og nordområdepolitikken er kanskje det viktigste området som denne regjeringen og Stortinget må satse på for å skape et bærekraftig velferdssamfunn, nye jobber og et tryggere Norge. For å skape et globalt velferdssamfunn trenger verden mer mat, mer energi, nye miljøvennlige løsninger og sikkerhetspolitisk stabilitet. Nordområdene har disse ressursene som verden etterspør, og Jeløya-erklæringen viser vei og en politisk retning. Det har gått veldig bra i Nord-Norge de siste årene. Den økonomiske utviklingen er større enn i resten av landet, og jobbskapingen er «all-time high». Det største problemet nå er for lite folk, og vi er blitt avhengige av innpendling av arbeidskraft sørfra. Dette burde jo gi hallelujastemning på gruppemøtene i Senterpartiet. Men nei da, da statsministeren viste til hvor fantastisk bra det går i Nord-Norge, repliserte representanten Arnstad: Jo da, det er fint at det går bra, men det hjelper jo ikke når regjeringen svekker offentlig sektor som skal samhandle med næringslivet lokalt. Vel, det spørs om lokalsamfunnene i Nord-Norge føler seg svekket når det ifølge investeringsbarometeret for Nord-Norge planlegges offentlige og private investeringer i landsdelen for rekordhøye 700 mrd. kr fram mot 2025. Jeg tror ikke det er så mange som kjenner seg igjen i svartmalingen av regjeringens distrikts- og nordområdepolitikk. I dagens debatt kritiserte Arbeiderpartiets leder, Jonas Gahr Støre, regjeringen for næringspassivitet, og han har også kritisert regjeringens nordområdepolitikk. Vel, denne regjeringen har f.eks. lagt fram en havmelding, en industrimelding, en reiselivsmelding – med politikk som treffer nordområdene spesielt godt. At regjeringen har tredoblet samferdselsinvesteringene i landsdelen, er også god nordområdepolitikk. Støre nevnte ikke i sitt innlegg viktig nordområdepolitikk som forsvar, klima eller sikkerhetspolitikk. Det beste vi kan gjøre for nordområdepolitikken framover, er kanskje å framsnakke landsdelen bedre for å skape positivitet til investeringer fra næringslivet og politiske prioriteringer fra denne salen.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-01-31:
Ny regjering, samme innhold – for å bruke et kjent engelsk munnhell litt omskrevet. Det ser ut til å være en passende beskrivelse av regjeringen etter utvidelsen. Dette er også synlig på måten den blå-blå regjeringen viderefører en passiv linje på når det gjelder Norges forhold til Den europeiske union. Høyres Trond Helleland snakket før i dag om konservatisme, men regjeringens holdning til EUs energiunion viser nok en gang at snakket om konservatisme kun er et begrep uten innhold, for når det kommer til Grunnloven, er det ikke mye konservatisme ute og går i Høyre. Tvert om ser det ut til at man gjør det man kan for å sno seg unna Grunnlovens krav til behandling når det kommer til avgivelse av suverenitet. Tidligere har EØS blitt omtalt som et faksmedlemskap i EU. Med den foreslåtte tilknytningen til EUs energiunion tas nå kopimaskinen i bruk. I statsbudsjettet er det satt av 55 mill. kr til ny kopimaskin, modell RME – eller Reguleringsmyndigheten for energi, som er det fulle navnet på maskinen. RME skal skilles ut fra Norges vassdrags- og energidirektorat i den ene hensikt å kopiere vedtak fra EUs energibyrå og ESA. Men trenger vi egentlig en ekstra reguleringsmyndighet når vi har NVE? Svaret på det er selvfølgelig nei. RME er utelukkende en byråkratisk konstruksjon opprettet for å tilpasse oss EUs energiunion – en politisk og juridisk konstruksjon som skal forhåndsregulere forhold om tilgang og tilknytning til nettet, etter pålegg fra EUs energiunion. Politisk betyr dette at styring av og tilsyn med nettselskapenes virksomhet og kraftstrømmene opphører nasjonalt. Man så å si kortslutter norsk kontroll over egen strømforsyning, uten verken en grundig utredning eller hensyn til Grunnlovens krav. Hvorfor er så RME et forsøk på å omgå Grunnlovens bestemmelser om suverenitetsavståelse? Jo, fordi overvåkningsorganet ESA kun skal kopiere vedtak fra EUs energiunion og deretter pålegge RME å kopiere samme vedtak. Ifølge regjeringens logikk har vedtaket da blitt norsk. Det er omtrent som å sette norske skilter på en Peugeot og deretter kalle den et helnorsk produkt. Senterpartiet er et grunnlovskonservativt parti. Vi vil verne om Grunnlovens intensjon, og vi vil verne om norske interesser. Vi er for et aktivt samarbeid, og vi er for utveksling av fornybar kraft, men vi er ikke for å gi fra oss suverenitet over kraftressursene, slik tilfellet faktisk er i den blå-blå regjeringens opplegg, selv om man forsøker så godt man kan å bagatellisere det bort. Senterpartiet er svært kritisk til måten regjeringen nå vil legge makt over regulering av norsk energi i hendene på EU på. Vi vil derfor ta initiativ til å få opp en uavhengig, grundig utredning som drøfter tilknytningen til EUs energiunion opp mot Grunnloven, i nær framtid. Vi stiller oss også spørsmålet om Norge som energiprodusent og energikonsument har noe som helst å tjene på dette påfunnet.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Så fikk vi det avklart: Venstre var ikke grønt, Venstre er dypblå i sin politikk. Selv om Venstres fremste tillitsvalgte i fjor høst, før valget, sa at en stemme til Venstre var en stemme mot Fremskrittspartiet, og sågar mente de var utsatt for en svertekampanje som hevdet at Venstre faktisk kom til å støtte Fremskrittspartiet, står vi altså her i dag og debatterer en regjeringserklæring fra Fremskrittspartiet, Venstre og Høyre. Venstre ble et dypblått parti som nå synes det er helt ok å styre på Fremskrittspartiets premisser og å sitte i regjering sammen med Listhaug og Jensen. Politikken er i sterk høyredreining og med dobbeltkommunikasjon fra første dag. I regjeringserklæringen heter det så fint at trepartssamarbeidet er viktig, at et organisert og seriøst arbeidsliv er viktig for regjeringen. Samtidig sier regjeringen at de anerkjenner og vil støtte opp om et uorganisert arbeidsliv. På toppen av det hele har vi fått en statsråd som tidligere har uttalt at hun blir kvalm av LO. Privatiseringen av offentlige tjenester skal prioriteres. Denne regjeringen styrer mot et velferdssystem hvor den enkeltes lommebok og evne til å betale selv for velferdstjenester vil bli prioritert. Fellesskapsløsningene, som er bæreplanken i vårt samfunn, skal sakte men sikkert smuldres opp – det er det som er regjeringens langsiktige mål. Men så er det jo også en dypblå regjering vi har fått, så hva annet kunne man vente? Moss Dagblad hadde i går en artikkel om sysselsettingen i Østfold. Det er ikke noe lystelig lesning. SSB har oversikt over hvor stor andel av befolkningen som er i arbeid. Den går tilbake til 1996. I løpet av den tiden har andelen sysselsatte i Østfold aldri vært lavere enn i 2017. Andelen sysselsatte i Østfold er på litt over 60 pst. Dette er en gedigen utfordring for Østfold, men også for landet. NHO Østfold sier at «den lave andelen sysselsatte er den mest krevende utfordringen for arbeidsmarkedet». Det er avgjørende å få andelen sysselsatte opp, sier NHO i Østfold. De får min og Arbeiderpartiets fulle støtte. LO i Østfold melder selvsagt også sin bekymring i saken, og det gjør de med rette. Regjeringen bruker begreper som «modernisere og tilpasse arbeidsmiljøloven», «fleksibelt arbeidsmarked», «styrke arbeidslinjen» – mange honnørord. Så langt har disse ordene betydd angrep på og svekkelse av arbeidsmiljøloven, kutt i dagpenger, svekkelser i stønader til dem som allerede har lite, og store skattekutt til dem som har mest. Slik er politikken til regjeringen, men de skal møte et tydelig Arbeiderparti, som har andre og bedre løsninger. Det er bare å se på de forslagene som fremmes bl.a. her i dag.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2018-01-31:
Barnevernet møter de svakeste og mest sårbare barna i samfunnet vårt, og jeg har møtt mange engasjerte og dedikerte fagfolk i barnevernstjenestene. Blant disse er den private barnevernsinstitusjonen i Farsund og Lyngdal, som igjen møter noen av de svakeste av de mest sårbare barna. Cocoon har spesialisert seg på flerkulturelt barnevern. De møter barn som har stått i veldig krevende belastninger med tanke på vold, fare for vold og æresdrap, menneskehandel, kjønnslemlestelse, tvangsekteskap og krigs- og flukttraumer. I tillegg til å jobbe med et svært viktig og veldig spesialisert område i norsk barnevernstjeneste, er de en viktig privat bedrift i sine relativt små kommuner. De har 45 årsverk og 55 ansatte. Tidligere i dag, i replikkordvekslingen mellom Arbeiderpartiets Kari Henriksen og statsråd Hofstad Helleland, kom det svært tydelig frem at Arbeiderpartiet har stor skepsis til private leverandører. Men litt tidligere i debatten kunne vi høre partileder Støre nærmest lovprise private aktører, og han var helt tydelig på at Arbeiderpartiet selv var helt avhengig av private for å gjennomføre barnehageløftet. Det er bra for både kapasiteten og mangfoldet i norske barnehager. Jeg er glad for at vår regjering er så tydelig på viktigheten av et godt samspill mellom offentlig og privat sektor, for denne dobbeltkommunikasjonen til Arbeiderpartiet kunne skapt stor utrygghet for de private som er villige til å satse, og som er villige til å investere – hvis ikke vi hadde hatt en stø kurs med vår regjering. For Høyre og regjeringen er mangfold ikke et ord uten innhold, men et varmt begrep i vår politikk. Vi har et stort ansvar for å skape mangfold i velferdstjenestene våre. Det er det som sikrer valgfrihet, og det er det som skaper tjenester som møter den enkeltes behov. Derfor er det utrolig viktig at vi har noen aktører, slik som denne barnevernsinstitusjonen på Sørlandet, som har så særegen kompetanse, som kan hjelpe barn som står i helt spesielle utfordringer, og som også blir et så stort kompetansefellesskap at det går an å jobbe med så krevende arbeidsoppgaver. Jeg mener at Cocoon viser oss hvor viktig det er å sikre at vi gir private og ideelle aktører mulighet til å levere barnevernstjenester for det offentlige. Cocoon er en del av et større konsern. Det er de konsernene som SV snakker så nedsettende om. Men for denne lille barnevernsinstitusjonen var nettopp det å bli del av et større konsern viktig for kvalitetssikring og for å få tilgang til gode og overordnete strukturer og løsninger. For Høyre og regjeringen er det viktigst at barn og unge i barnevernet får hjelp og omsorg av høy kvalitet, ikke om de ansatte er statlig eller privat ansatt. Derfor er også Jeløya-erklæringen helt tydelig på dette.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-01-31:
I Jeløya-plattformen trekker regjeringen opp seks store utfordringer som Norge står overfor, og som vi må løse. Utdanning og forskning spiller en viktig rolle når vi skal løse disse utfordringene, for hvis vi skal ta vårt ansvar som land i å løse klimautfordringene, må forskning og utdanning være en del av det. Skal vi lykkes med integreringen, må utdanning og forskning stå helt sentralt. Skal vi omstille norsk økonomi og skape nye arbeidsplasser, må utdanning og forskning stå sentralt. Vi må utdanne studenter som er rustet til å møte morgendagens næringsliv, som er i kontinuerlig omstilling. Dette er tre eksempler som viser at vi har store oppgaver foran oss. Dagens parlamentariske flertall har jobbet godt sammen de siste 4,5 årene, og det har blitt gjort mye godt arbeid for denne sektoren som vi kan bygge videre på. Det er ikke sånn at vi må begynne på scratch, men vi må alltid strebe etter å bli bedre. Ett av de områdene som vi fortsatt har potensial for å bli bedre på, er kvalitet i undervisningen. Vi må gjøre det attraktivt å være en god underviser. Så må vi sørge for at næringslivet og arbeidslivet får kandidater og studenter med den kompetansen de trenger. Vi må samarbeide med næringslivet og med arbeidslivet for å gi dem de rette studieplassene, men også for å lage relevant praksis under utdanningen, for på den måten å gjøre studentene bedre i stand når de er ferdige. Regjeringen skal også legge fram en revidert langtidsplan for forskning og høyere utdanning. Dagens plan har fungert veldig godt, den har blitt tatt godt imot i sektoren, den har blitt brukt aktivt både politisk og av sektoren, og det må være et mål at den reviderte planen oppfattes på samme måten – at den er konkret og relevant for det arbeidet som skjer. Til slutt: Jeløya-plattformen har løftet opp en sak som allerede har skapt stor debatt i sektoren. Vi skal gjennomføre en mulighetsstudie for å se på tilknytningsformene i UH-sektoren, for vi ønsker å ha mest mulig selvstendige institusjoner, og foretaksmodellen er brukt som et eksempel. Nå skal vi ikke konkludere på noe før vi har gjennomført den mulighetsstudien, men jeg gleder meg virkelig til den debatten både her i Stortinget og med sektoren.
Marianne Synnes Emblemsvåg (Høyre), 2018-01-31:
Et nokså underlig ordskifte om bioteknologi fant sted i Stortinget tidligere i dag, mellom representantene Hareide og Gahr Støre. Hareide ba Gahr Støre om ikke å la bioteknologien styre etikken og moralen, mens Gahr Støre benyttet anledningen til å svare at bioteknologi knapt var nevnt i regjeringsplattformen. Jeg kan betrygge begge to. Vi har ikke tenkt å la bioteknologien styre verken etikken eller moralen, og området er behørig beskrevet i regjeringsplattformen. Bioteknologien gir oss mange muligheter, som bedre og mer spesifikk diagnostikk og behandling av pasienter og bedre framstilling av legemidler. Verktøyene til å kurere svært mange sykdommer eller tilstander er tilgjengelige eller under utvikling, og bruken bremses i dag hovedsakelig av ressurstilgang eller etiske problemstillinger. Meningene er delte om hvor langt vi skal gå i å «fikse» mennesker, og problemstillingene er krevende. Til våren skal Stortinget evaluere bioteknologiloven. Her foreslås det å legge til rette for at den medisinsk-teknologiske utviklingen skal komme pasienter til gode når det gjelder genetiske undersøkelser. De siste årene er det utviklet en ny metode, CRISPR-metoden, som på sikt antas å kunne gjøre det mulig å utføre målrettede endringer i genene til mennesker. Der sykdommen skyldes kjente genmutasjoner, vil genterapi kunne fikse det genet som gir sykdom. Det er foreslått at genterapi kun skal være tillatt brukt til å behandle eller forhindre alvorlig sykdom, og det skal fortsatt være forbudt å skape genetiske endringer som går i arv til kommende generasjoner. I regjeringsplattformen sies det bl.a. at vi skal legge til rette for at den medisinsk-teknologiske utviklingen og tilgangen på bedre analyseverktøy kan komme pasienter til gode, innenfor en rimelig ressursbruk, samtidig som den enkeltes rettigheter, personvern og helse ivaretas. Vi skal også tilby pasientene mer presis og målrettet diagnostikk og behandling gjennom å legge til rette for utvikling av persontilpasset medisin. Dette er noen av mulighetene bioteknologien gir oss, og vi må forvalte den nye kunnskapen og de nye mulighetene med klokskap. Men det nytter ikke å lukke øyne og ører og late som om mulighetene ikke finnes. At vi sier blindt nei til utvikling her i landet, vil ikke hindre at verktøyene blir tatt i bruk i andre land, og at den norske befolkningen vil benytte seg av det der. Vi må derfor ta et klart standpunkt om hva vi vil tillate og ikke, basert på gode, faktabaserte diskusjoner, som også ivaretar etiske problemstillinger.
Unni Nilsen Husøy (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Kommunereformen er til tross for dystre spådommer fra enkelte en suksess. Viljen og evnen til å omstille seg ute i kommunene står det stor respekt av, og jeg håper at enda flere kommuner følger etter for å bli større og bedre. Jeg vil oppfordre kommunene i mitt hjemfylke, Vest-Agder, å følge i fotsporene til Audnedal kommune, som er den eneste kommunen i fylket sammen med Lyngdal som har gjort et vedtak om frivillig sammenslåing. Kommunereformen fortsetter, og det skal vi lokalpolitikere ta ansvar for, men det er også viktig at regjering og storting sørger for at sammenslåing lønner seg. Jeg vil følge opp at kommuner som Audnedal kommer godt ut av kommuneomstillingen. Ingen kommuner skal tape på omstillingen. Det må lønne seg økonomisk. Kommunereformen beviser langt på vei at lokalbefolkning og kommunepolitikere tar ansvar for at utviklingen i Norge går i riktig retning, men dessverre ser vi at Arbeiderpartiet tar populistiske standpunkt og prøver å distansere seg i en sak der vi for litt siden var veldig enige. Kommunereformen begynner nå å ta form, og med mer enn 90 frivillige sammenslåinger vil kommunekartet se annerledes ut i 2020. Det er takket være kommunene selv, der ordførere og innbyggere har tatt utfordringene med kommunestrukturen på alvor. Det er kanskje få som vet at det er ca. 70 Arbeiderparti-styrte kommuner som har fattet positive vedtak om en sammenslåing. Det viser at også på grasroten til Arbeiderpartiet er det et ønske om bedre og større kommuner. Men en kan fort få inntrykk av noe annet dersom man hører på partiledelsen i Arbeiderpartiet. Jeg vil gjerne si en ting til Arbeiderpartiet, og det er: Det er ikke for sent å snu. Arbeiderpartiet kan vise seg som det ansvarlige partiet det en gang var, og innrømme at reformen har vært og er nødvendig. Dette sier jeg ikke for at Gahr Støre skal miste troverdigheten, men for at alle ordførere der ute skal få den støtten de trenger i det arbeidet som gjenstår med å skape mer robuste kommuner. Mye har forandret seg den siste tiden med kommunesammenslåingen siden 1960-tallet, bl.a. befolkningsmønster, kommunikasjonsmuligheter, næringsstruktur og velferdsbehovet. Men kommunereformen må gjennomføres for å møte endrede forutsetningene for å skape sterke kommuner, og vi må møte nåtidens og framtidens nye kommuner. Den nye regjeringsplattformen slår fast at kommunereformen skal videreføres, og det gjennom positive virkemidler og gode og lokale prosesser. Kommunesammenslåing skal lønne seg økonomisk, og ordførere er avhengig av å få støtte fra sentralt hold om vi skal komme i mål.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-01-31:
Denne erklæringen tyder på at regjeringen ikke høyner sine ambisjoner for Forsvaret om å øke forsvarsbudsjettet til 2 pst. av BNP. Tvert imot har erklæringen en svakere formulering enn det både Høyre og Fremskrittspartiet har vedtatt i sine partiprogram. Regjeringserklæringen sier ganske beskjedent at man kun skal gå «i retning av» 2-prosentmålet. Den svake formuleringen har vakt oppsikt og skuffelse i forsvarskretser. Forsvarsministeren har tidligere selv måttet innrømme på spørsmål fra Senterpartiet at regjeringens langtidsplan ikke vil oppfylle Norges forpliktelser overfor NATO om å bruke 2 pst. av BNP på forsvar innen 2024. I forrige uke kom det et oppslag i media om at en ny forsvarsrapport anbefaler å kraftsamle alle helikoptrene til Kystvakten og Marinen i Bergen. Kystvakten anbefales da å leie inn sivil helikopterkapasitet, noe som kan føre til at 337-skvadronen på Bardufoss blir overflødig. Dette har Senterpartiet advart mot. Dette er alt annet enn å satse på nordområdene som et tyngdepunkt for Forsvaret. Helikopter er en forutsetning for at Kystvakten skal kunne løse oppdragene i nordområdene. Dette vil ha store konsekvenser for sikkerheten til fiskeflåten og de kontrolloppgavene Kystvakten skal løse. Nok en gang nedprioriterer regjeringen forsvaret i nord. En annen viktig sak for Senterpartiet er bevaring av Andøya flystasjon. Vi sendte senest i forrige uke inn spørsmål om hvor det blir av konseptvalgutredningen, som skulle vært lagt fram for flere måneder siden. Det ser ut til at man selger inn KVU-en som en liten seier til Venstre. Vi vet ikke hva den kommer til å konkludere med, men alt vi har erfart så langt, er at regjeringen går svært langt i å tildekke mulige kostnader ved Evenes. Nå er Senterpartiets representantforslag om konsekvensutredning av nedleggelse av Andøya flystasjon til behandling i komiteen. Stadig flere setter store spørsmålstegn ved regjeringens påståtte besparelser ved å legge ned Andøya flystasjon, og like mange bekymrer seg for Norges forsvarsevne og kapasitet til å ta imot allierte forsterkninger. Senterpartiet mener nedleggelsen av Andøya flystasjon er et historisk feilgrep, og vi vil gjøre alt vi kan for å stanse det. Jeg kan forsikre om at denne debatten ikke er over. Senterpartiet kommer til å fortsette å løfte forsvarssaker opp i Stortinget, og det gjelder særlig satsingen på forsvaret i nord. Om man mener nordområdene er viktig med tanke på beredskap og forsvarspolitikk, må man satse og ikke legge ned, sånn som denne regjeringen har gjort på flere områder.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-01-31:
Det står lite om rovdyrpolitikk i regjeringserklæringen, men vi har tidligere sett og lest at den nye klima- og miljøministeren har vært kritisk til at man tillot å ta ut to ulveflokker innenfor ulvesonen. Vi har også sett den nye klima- og miljøministeren støtte opp om WWFs søksmål mot staten i et forsøk på å stoppe ulvejakten, som et flertall på Stortinget har bestemt. Det er liten tvil om at den nye klima- og miljøministeren ikke er enig med Stortingets flertall angående forvaltning av rovdyr. Sommeren 2016 ble det konstatert at bestandsmålet for ulv var overskredet, og det ble fattet vedtak om lisensuttak av ulv. Vinteren 2016–2017 ble en stor del av denne lisensfellingen stanset av Klima- og miljødepartementet fordi departementet la en gal oppfatning av Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven til grunn for sin klagebehandling. Dette førte til at Stortinget i mars 2017 instruerte regjeringen om hvordan Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven var å oppfatte. Et bredt flertall på Stortinget er enige om at det skal tas ut et betydelig antall ulv i Norge, siden antallet ulv er langt høyere enn bestandsmålet. I desember ble det gitt tillatelse til lisensfelling av ulv i Julussa- og Osdalsrevirene. Tidlig i januar ble jakten innstilt da 16 ulver var felt. Det antydes nå at det er flere ulv i revirene enn det som opprinnelig er lagt til grunn – minst fem–seks utover dem som allerede er felt. Som statssekretær Lunde uttalte, er det ulvene tilknyttet de to flokkene som skal tas ut. Dette må forstås slik at intensjonen var å ta ut begge flokkene i sin helhet. Senterpartiet forventer at regjeringen og den nye klima- og miljøministeren vil følge opp Stortingets bestandsmål for ulv, og at man vil tildele tilleggskvote og deretter lisensfelling på grunnlag av denne kvoten. Det helhetlige bildet som avtegner seg, er at rovviltforvaltningen i dag i for liten grad tar hensyn til berørte lokalsamfunn og næringsutøvere, noe som bringer norsk rovviltpolitikk i vanry og skaper en rekke problemer for næringsdrivende og lokalsamfunn landet rundt. Senterpartiet forventer at den nye regjeringen og den nye klima- og miljøministeren følger opp de vedtak og bestandsmål som Stortinget har vedtatt.
Eli Wathne (Høyre), 2018-01-31:
For å sikre et bærekraftig velferdssamfunn også i framtiden må vi løse de store utfordringene Norge står overfor. Løsningen er ikke mer penger til alt, men å bruke felleskapets midler klokt og bidra til økt verdiskaping. Da vil vi sørge for et velferdssamfunn som også kan ivareta kommende generasjoner på en god måte. Det betyr at vi må fortsette arbeidet med å omstille norsk økonomi og støtte opp om et inkluderende og trygt samfunn med små forskjeller. En viktig grunnstein i så måte er et inkluderende arbeidsliv. Vi kan ikke bare skape flere jobber, men vi må også tilrettelegge slik at flere er i jobb. Norsk arbeidsliv må ha rom for innvandrere, ungdom, dem med hull i cv-en og dem med nedsatt funksjonsevne. Å være i jobb er viktig for å være selvstendig og skape sin egen framtid. Og regjeringens visjon er nettopp et samfunn med muligheter for alle. Framover vil vi trenge kompetansen og arbeidskraften hver enkelt av oss besitter. Regjeringen vil fortsette arbeidet med å tilrettelegge for økt deltakelse i arbeidslivet og varsler både nye tiltak og styrking av eksisterende tiltak i regjeringserklæringen. For å ta noen eksempler: Vi har økt innsatsen mot langtidsledighet og ungdomsledighet. Fem prosent av nyansatte i staten skal være personer med nedsatt funksjonsevne eller hull i cv-en. Tilbudet om varig tilrettelagt arbeid skal styrkes. Det skal være større tilgang til hjelpemidler som gjør det lettere å delta i arbeid og utdanning. Effektive ordninger som lønnstilskudd og arbeidstrening i ordinære virksomheter skal videreføres og styrkes. Det skal være et godt samarbeid mellom sosiale entreprenører, frivillige og andre aktører som kan bidra til at flere kommer i arbeid og aktivitet. Målet må være et trygt og fleksibelt arbeidsmarked med lav arbeidsledighet og høy sysselsetting. Myndighetene og partene i arbeidslivet må spille på lag, og vi må få til et godt samarbeid mellom arbeidsgivere, Nav, bemanningsbransjen, attføringsbedrifter og andre aktører for å få flere i arbeid. Det gir bedre livskvalitet for den enkelte, og det er også samfunnsøkonomisk lønnsomt. Jeg håper vi framover kan ha en god og konstruktiv debatt om hvordan vi kan inkludere enda flere i arbeidslivet. Det fortjener alle de som i dag står utenfor arbeidslivet, og det fortjener også de generasjonene som kommer etter oss.
Ingjerd Schou (Høyre), 2018-01-31:
Jeg slutter aldri å forundre meg over at kolleger og enkeltrepresentanter kaster bort tiden på ikke å omtale egen politikk, men heller karakterisere personer og innhold i regjeringens politikk uten å anvise løsninger sett fra dem selv. Jeg hører også at både Arbeiderparti- og Senterparti-representanter har kommet med påstander om at nasjonalt eierskap skal svekkes, så det kan vel være betimelig å minne om at det ble altså solgt mer på både Arbeiderpartiets og Senterpartiets vakt. Det jeg skulle snakke om, er utenriks- og sikkerhetspolitikken og mye av det som for mange oppleves som abstrakt, ikke minst enkeltsakene på feltet. Samtidig knytter det seg en forestilling om en solid og god utenriks- og sikkerhetspolitikk nært sammen med oppfattelsen av at regjeringen styrer landet på en trygg og god måte. Derfor er jeg også glad for de ambisjonene som regjeringen har lagt til grunn når det gjelder den plattformen som er laget – for å bruke et av mange uttrykk: Jeløen-plattformen. I det som er tegnet av bilder fra utenriks- og sikkerhetspolitikken, er det også slik at verden rundt oss har blitt mer uforutsigbar, og endringene som skjer ute, påvirker oss her hjemme. Utenrikspolitikken er blitt nasjonal, regional og lokalpolitikk. På mange måter, på veldig mange indikatorer, er også verden blitt et bedre sted. Allikevel er det fortsatt utfordringer, som regjeringen vil komme til å håndtere og anvise løsninger på. Krisene som kom i 2014 og videre utover i 2015, har også skjerpet vår oppmerksomhet om å verne om og styrke det som er av sentrale institusjoner, som FN, NATO og også en revitalisering av det europeiske samarbeidet. Vi er godt i gang med å styrke Forsvaret og begynner også å se resultatene av dette. Jeg merket meg at det var et område og et tema som lederen av Arbeiderpartiet ikke var innom i sin tale i dag. Det er viktig for Høyre og regjeringen at vi evner å sette en dagsorden internasjonalt innenfor områder som er viktige for vårt land, og at vi arbeider for fred, demokrati og utvikling. Det hører også med at det er viktig for Norge at vi klarer å arbeide og innpasse oss på en sånn måte at vi også får en plass i Sikkerhetsrådet i perioden 2021–2022. Vi har ikke meldt oss inn i EU, men vi har aldri meldt oss ut av Europa, og Europa er vårt viktigste økonomiske, politiske og verdimessige fellesskap. Norge og EU-landene har mange felles utfordringer, og derfor må også Norge være en del av Europas løsninger.
Julia Wong (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Et rettferdig Norge, hvor alle har de samme mulighetene, det er et Norge vi i Arbeiderpartiet ønsker oss, og som regjeringen snakker så fint om, mens vi kjemper for å bygge videre. Det er politiske prioriteringer som bit for bit bygger det samfunnet vi vil ha. Arbeiderpartiet vet og erkjenner at et godt arbeidsliv for mannen og dama i gaten er essensielt for tryggheten i hverdagen – et godt arbeidsliv, uavhengig av om man er mann eller kvinne, med eller uten fagbrev, ung eller eldre. Da må regjeringen som utøvende myndighet ta ansvar for at det fremste kjennetegnet ved det norske arbeidslivet fortsatt er det organiserte arbeidslivet, fordi det skaper mer trygghet og forutsigbarhet. Det holder nemlig ikke kun å «øke kompetansen om seriøst arbeidsliv hos offentlige innkjøpere i stat og kommune», som det står i Jeløya-plattformen. Det må settes krav. I Rogaland fylkeskommune har det blitt tatt et ansvar for at arbeid som utføres med RogFk, fylkeskommunen, som oppdragsgiver, har strenge krav til fagarbeidere og antall lærlinger – en videreføring av Telemarksmodellen. Kravene kom med et nytt flertall i fylket og skapte politikken som nå blir kalt Rogalandsmodellen. Håpet er at Rogalandsmodellen på sikt kanskje kan gi inspirasjon til en ny norsk modell med større krav i offentlige innkjøp. Arbeiderpartiet etterlyser regjeringens ansvarstaking og handling for et organisert arbeidsliv, kamp for å trygge arbeidsforhold og kompetente arbeidstakere, handling for personer som nå opplever ikke å få brukt sin fagkompetanse i yrkeslivet, handling for at det skal være attraktivt for unge å velge yrkesfag og å ta fagbrev. Vi trenger at yrkesfag er ettertraktet. Vi unge søker ofte stabilitet i yrkesvalg, og da trenger vi at arbeidslivet som fagarbeider er et godt arbeidsliv. Med et større krafttak for et seriøst og organisert arbeidsliv enn det regjeringen nå legger opp til, muliggjøres et såkalt bærekraftig velferdssamfunn, som regjeringen er så opptatt av i sin erklæring. Med et seriøst og organisert arbeidsliv bygges et rettferdig samfunn med muligheter til alle.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Det var interessant å følge de parlamentariske lederne, som innledet debatten i dag. Et av de mer oppsiktsvekkende utsagnene, i hvert fall sett med Buskerud-øyne, sto Venstres Terje Breivik for da han sa: Det er lett for Venstre å starte det blå-grønne samarbeidet med glød og entusiasme. For under et halvt år siden drev vi valgkamp, og både Arbeiderpartiet og LO i Buskerud advarte da velgerne om at en stemme til Venstre var en stemme til Fremskrittspartiet i regjering. 30. august gikk Venstres toppkandidat i Buskerud ut mot det hun kalte en ussel svertekampanje fra Arbeiderpartiet og LO. «Svertekampanjen» hun reagerte mot, var at Venstre ville støtte en regjering med Fremskrittspartiet – det var helt uaktuelt. Men det viste seg ganske raskt at Venstre faktisk ville mer enn det, og det hadde ikke engang vi kunnet forestille oss før valget. Nå er Venstres førstekandidat i Buskerud statssekretær i en regjering sammen med Fremskrittspartiet, og de starter altså samarbeidet med glød og entusiasme. Det var ikke fullt så mye glød og entusiasme å spore på Blå Kors i Drammen da det tidligere denne måneden ble klart at Borgestadklinikken tapte anbudet fra Helse Sør-Øst om tverrfaglig spesialisert rusbehandling. Det betyr at Bragernesklinikken i Drammen – eller Blå Kors, som den går under på folkemunne – legges ned. Dermed forsvinner et unikt tilbud til mennesker med alkohol- og medikamentavhengighet som har vært bygget opp gjennom 40 år. 15 døgnbaserte behandlingsplasser blir borte, det samme gjør poliklinikken og tilbudet om oppfølging til pårørende. Ti avrusingsplasser blir borte, tilbudet til spilleavhengige blir borte, 54 ansatte mister jobben. Det er resultatet av høyrepolitikk, den som Venstre nå applauderer. Når de negative resultatene viser seg, burde man i det minste hatt politisk ryggrad nok til å vedkjenne seg det politiske ansvaret, men nei. I tur og orden står lokale Høyre- og Fremskrittsparti-representanter fram med bekymret mine og later som om de er helt uten ansvar for at Blå Kors i Drammen blir lagt ned. Da Stortinget i forrige periode behandlet Høyre–Fremskrittsparti-regjeringas forslag til lov om offentlige anskaffelser, fremmet Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti følgende forslag: «Departementet skal gi oppdragsgivere adgang til på nærmere angitte vilkår å reservere kontrakter om helse- og sosialtjenester for ideelle organisasjoner.» Vi ble nedstemt av Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre. Så det er ikke sant, som Trond Helleland sa her før i dag, at Arbeiderpartiet er redd for private. Vi er for ideelle og frivillige, bl.a. på rusområdet. Høyres representanter har i dagens debatt gjentatt og gjentatt de samme flosklene: modernisere, forenkle, forbedre, forandre for å bevare velferden. Flosklene står seg ikke i møte med virkeligheten. Det har dessverre rusmisbrukerne ved Blå Kors i Drammen smertelig fått erfare.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Når Helse Sør-Øst flagger ut IKT-driften og gir over hundre IT-arbeidere fra Asia og Øst-Europa tilgang på sensitive pasientopplysninger uten noen form for risiko- eller sårbarhetsanalyse, og når statsråd Solvik-Olsen er positiv til private løsninger og definerer det som ok å la kineserne finansiere og bygge togtilbud mellom Oslo og Stockholm, er det to eksempler på en grenseløs naivitet. Det er ikke tvil om at kineserne står klare til å bygge infrastruktur både i Skandinavia, i Afrika og i Pakistan, men så veldig privat kan vel ikke den kommunistiske statskapitalen sies å være. Den største sikkerhetspolitiske diskusjonen i Sverige for tiden handler ikke om hvorvidt svenskene skal bli medlem av NATO, den handler om hvorvidt det er greit å la kineserne få bygge havn i Uddevalla. I Norge kommer saker om kritisk infrastruktur ikke opp på den sikkerhetspolitiske dagsordenen og heller ikke i regjeringserklæringen, som vi debatterer her i dag, men det bør det gjøre. I sin trusselvurdering for 2018 påpekte PST-sjefen nylig at kunnskapsinnhenting om kritisk infrastruktur er en av de viktigste truslene mot Norge med hensyn til etterretning. Vi kan ikke i vår grenseløse naivitet la være å foreta sikkerhets- og sårbarhetsanalyser av å flagge ut og outsource stadig mer av bygging og drift av infrastruktur som er viktig for landet, det være seg fysisk infrastruktur, som veibygging og jernbane, eller digital infrastruktur som er avgjørende for drift av samfunnet. Stadig mer av samfunnsdriften vil i framtiden være digital. Da må vi også ha planer og tiltak for å beskytte oss mot innsyn og inngripen. Cybersikkerhet må settes i forsetet. Når det gjelder den fysiske infrastrukturen, er det et tankekors at vi lager anbudene så store at ingen norske entreprenører har mulighet til å legge inn tilbud. Anbud blir da vunnet av store spanske, italienske eller portugisiske firma som vi gjør oss avhengig av. Men hvor sårbare blir vi ikke da? Det kan ikke være slik at vi i vår iver etter å flagge ut, outsource og selge legger landet åpent og gjør det mer sårbart.