trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-10:
Man er da høflig og må svare på utfordringer man får. Dette er jo en utfordring som er interessant. Jeg kjenner ikke til de vurderingene som ECPAT har gjort, men det skal jeg snarest sette meg inn i. Det jeg vet, er at forskere som har sett på sammenhenger her i Norge, ikke har funnet denne sammenhengen for norske forhold. Så er det mulig at det er ulike vurderinger fra ulike forskere og ulike organisasjoner. Det er ikke jeg kjent med, men det er noe jeg skal oppsøke informasjon om. Men jeg forstår jo i og for seg hvor representanten Tetzschner ønsker seg, og det er til diskusjonen om hvorvidt vi skal forby tigging eller ikke, vil jeg tro, siden det har vært oppe som et hett tema den siste tida, i kjølvannet av Høyres landsmøte. Den diskusjonen skal ikke jeg foregripe. Den vil jo gå i alle partier, vil jeg tro, også her i Stortinget, og ikke minst i den komiteen som nå skal behandle saken, nemlig justiskomiteen. Så jeg tror jeg skal la det være med det og si at det er ulike vurderinger knyttet til dette. Det kan være forskjellige virkeligheter, avhengig av om vi ser til Storbritannia f.eks., eller om vi ser til Norge. Akkurat som det også ble påpekt av representanten Håbrekke tidligere her i dag når det gjelder dette med å innføre en egen antislaveridag, er det selvfølgelig en annen kontekst i Storbritannia enn det vi har i Norge. Men det er jo ingen tvil om at med globalisering og med friere passering av grenser følger også mye kriminalitet, og ikke minst organisert kriminalitet. En del av den kriminaliteten rammer barn. Den rammer alltid de mest sårbare mest, alltid de fattigste gruppene mest, og den rammer kvinner på en annen måte enn den rammer menn. Jeg er opptatt av at vi skal ha effektive virkemidler for å bekjempe organisert kriminalitet – akkurat som justisministeren, som også sitter her – og jeg er opptatt av at vi skal ha best mulige tiltak for å beskytte utsatte grupper, og ikke minst beskytte barna. Om forbud er veien å gå i et spørsmål om tigging, skal jeg overlate til andre å vurdere foreløpig, men jeg kan heller komme tilbake til saken.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Det var særlig innlegget fra Linda C. Hofstad Helleland som gjorde at jeg ba om ordet. Jeg har hørt mye både i denne debatten og i tidligere debatter om foreldrepermisjon, og jeg må si at jeg reagerer veldig sterkt som mann og som far på at det framstilles som om denne ordningen er rigid, og som om det nærmest er et offer for fedre å måtte være borte fra jobben og være hjemme og ta ansvar for barn. Jeg reagerer på det, jeg finner meg ikke i det, og jeg opplever også at de aller, aller fleste fedre i Norge har en helt annen oppfatning enn den som Linda C. Hofstad Helleland gir uttrykk for fra denne talerstol. Det er et privilegium at vi også, vi som fedre, kan være hjemme med barn og ha pappatid. Undersøkelser viser at det i befolkningen og særlig blant småbarnsforeldre er en sterk støtte til foreldrepermisjonsordningen og til den måten den er innrettet på i dag. Men så er det slik at familiene gjerne vil bestemme selv, og det er jeg helt enig i. Derfor er ordningen særdeles fleksibel, og vi jobber stadig med å gjøre den enda mer fleksibel og enda enklere å forstå. Forslagene fra Høyre og Fremskrittspartiet i denne saken vil i realiteten begrense småbarnsfamiliers frihet. De framstiller det som om dette vil gi frihet. Nei, dette vil begrense folks frihet. Fedre som har en arbeidsgiver som ikke ønsker at far skal være borte fra jobben, men holde seg på jobben, mister muligheten – og det trumfkortet, som Øyvind Håbrekke kaller det – til å si til arbeidsgiver at nei, jeg skal faktisk være hjemme, jeg har en rett til det. Fedre som opplever at mor står i veien og helst vil ha permisjonstiden for seg selv, har det samme trumfkortet. Barna, hvis du spør dem, som selvfølgelig helst vil at begge foreldre skal være hjemme, mister frihet gjennom at færre fedre vil være hjemme. Og mødre som opplever å ha en partner som ikke tar nok ansvar hjemme, mister frihet og det trumfkortet man har til å kunne si at du skal også være hjemme og ta din del av ansvaret. Ingen i denne sal tror vel at flere fedre vil være hjemme med barn ved at man kutter i pappakvoten. Det framstilles fra Høyre her som om menn er uunnværlige på jobben, men det sies aldri noe om at mor er uunnværlig på jobben. Det skal være en selvfølge – og jeg håper at vi kan komme dit hen, også tverrpolitisk – at også menn faktisk er unnværlige. Men det er vel det som illustrerer problemet i likestillingsdebatten, at menn tror de er uunnværlige på jobb, og kvinner tror de er uunnværlige hjemme.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-10:
Jeg tillater meg å gripe fatt i menneskehandelen som rammer barn, og den tilknytningen det har til annen ulovlig og umoralsk virksomhet. Jeg vil vise til en rapport som er kommet fra ECPAT, som klart belyser at det er en indre sammenheng mellom tigging, menneskehandel som rammer mindreårige, og annen organisert kriminalitet. Jeg kunne tenke meg å spørre om statsråden er kjent med de internasjonale rapportene som kobler slike uheldige foreteelser – for å si det mildt – og om hun har noen tanker om å undersøke dette nærmere, i den grad dette har aktualitet i vårt norske samfunn, og i den grad det eventuelt vil prege noen av våre storbysentre.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-10:
I arbeidet mot narkotika må det gå en ansvarslinje fra hjem til skole til politi, hvor politiet er det siste vi griper til, og ikke det første. Jeg tror alle ansvarlige foreldre ønsker at deres barn blir skjermet mot tilbud om narkotika. Det er et selvsagt krav og en forventning om at skolen skal være et narkotikafritt område. Jeg synes det er et meget betimelig initiativ som er tatt av forslagsstillerne, også med utgangspunkt i hva jeg selv er blitt gjort oppmerksom på i forbindelse med narkotikaproblemer for noen år siden knyttet til Majorstuen skole. Jeg tror også det kan være grunn til å minne enkelte som vektlegger rettssikkerhet – hvilket er et meget fortjenstfullt standpunkt – om at forslagsstillerne ikke har hatt ambisjoner om å endre verken straffeprosessloven eller politiinstruksen. Men det området der man rent konkret ser at man kan forbedre innsatsen, i tillegg til å ansvarliggjøre skolene, er det å styrke at skolene setter rammer for hvem som er på innsiden – hvem som hører til der – og hvem som er på utsiden, og som ikke skal inn og bruke skolegårdene som markedsplass for omsetning av narkotika. I den forbindelse kan det å introdusere narkotikahunder være en stor hjelp. Da vil man også kunne oppnå en forebyggende effekt, ved f.eks. varslede inngangskontroller, men selvfølgelig ikke en overraskende razzia – hvis man da ikke har skjellig grunn til mistanke. Her er det viktig å vise til at det er etterforskningsprinsippet som skal gjelde. Også for elevene skal det gjelde det vi ellers i samfunnet kaller en uskyldspresumpsjon: Hvis vi ikke har noen spesielle holdepunkter for å tro at folk har gjort noe galt eller noe ulovlig, skal de gå for å være lovlydige mennesker. Dette skal i særlig grad gjelde våre unge. Det jeg også er opptatt av, er at disse hundene i tillegg kan brukes uvarslet i skolens nærområde, rettet mot personer som man har grunnlag for å anta pusher stoff på elevene. Så vil jeg henlede oppmerksomheten på noe annet, som har god indre sammenheng med det som har vært fremhevet av talerne i dag. Det er den de facto liberaliseringen som justisministerens forgjenger foretok, ved at man ikke lenger påtaler brukere som blir tatt med såkalte brukerdoser. Og ikke nok med det, man påtaler det heller ikke hvis det er kvanta utover eget forbruk – som da brukes til videresalg for å finansiere eget forbruk. Jeg må altså legge til grunn at det er en liberalisering i den andre enden av systemet, som jeg ikke har sett at den nåværende statsråden har tatt til orde for å endre – dessverre.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-10:
Jeg la inn i mitt innlegg, i en sak hvor det ellers er mye som samler oss, en liten utfordring til justisministeren. Det gjelder det jeg mener vi kan påvise er en manglende sammenheng mellom det vi sier her, og at vi skal bred, forebyggende innsats mot narkotika. Jeg mener, i all beskjedenhet, at allmennpreventive virkemidler, et effektivt straffehåndhevelsessystem og politi som ikke bagatelliserer dette, er en del av det forebyggende. Vi opplevde under denne justisministers forgjengers periode at man de facto avkriminaliserte en rekke tidligere kriminelle narkotikaforhold. Jeg nevnte dette med at det er lov å ha brukerdoser, hvis de ikke er for store. Det er det som ligger i ordet «brukerdose», visstnok. Det er til og med lov å la seg påtreffe med doser utover dette hvis det bare er til salg som skal finansiere eget forbruk. Det er altså en påtalepraksis som har utviklet seg på siden av loven, og uten at jeg er kjent med at Stortinget har vært inne og liberalisert dette. Så min lille utfordring, som statsråden har overhørt så langt, må jeg kanskje adressere litt mer direkte og spørre statsråden om hun er bekvem med den påtalepraksis som man nå har lagt seg på, og som fikk utvikle seg under hennes forgjenger, Knut Storberget.
Anders B. Werp (Høyre), 2012-05-10:
Dette dreier seg om erstatningsansvar for transportører ved ulykker under sjøtransport av passasjerer. Det er en internasjonal konvensjon, basert på den såkalte Aten-forordningen, som bl.a. peker på et erstatningsansvar for transportørene på opptil 250 000 SDR per passasjer. SDR er en generisk valuta som brukes av Det internasjonale pengefondet for å sammenligne valutaer. Det tilsvarer i overkant av 2 mill. kr. For en sjøfartsnasjon som Norge er det viktig at vi har like regler i bransjen. Det er viktig å understreke at Norge er en pådriver for at regelverket både er likt og praktiseres likt internasjonalt. Denne saken føyer seg inn i det bildet. Den krever noen lovendringer som ligger i saken. Jeg kan opplyse om at det er en enstemmig justiskomité som støtter endringsforslagene. Det samme gjør også utenriks- og forsvarskomiteen.
Anders B. Werp (Høyre), 2012-05-10:
Det er svært gledelig at en samlet justiskomité samler seg om disse viktige forslagene, og at de også får en bred politisk tilslutning her i Stortinget senere i dag. Dette dreier seg om å skape holdninger og å forebygge misbruk av narkotika. Det er mange aktører som her må på banen. Dette er ett av flere tiltak fra Høyres side som vi mener er viktige for både å skape de rette holdningene og å forebygge misbruket. Kommune, politi, den enkelte skole og, ikke minst, selvfølgelig den enkelte elev, den enkelte person, med familie – alle må bidra, og alle må få muligheten til å bidra. Sett i denne sammenheng er dette forslaget fra Høyres side et ledd i en lang kjede. Jeg er også glad for statsrådens tydelige klargjøring av det formelle grunnlaget. Jeg hører i debatten at det er mange som ønsker å sette store spørsmålstegn ved nettopp det. Statsrådens svar – statsrådens innlegg – var særdeles klargjørende i så måte. Denne debatten må være basert på fakta – ikke på antakelser og følelser i større eller mindre grad. Til representanten Breen, som tok opp I i forslaget: Dette er fra Høyres side ikke ment som en instruks. Tvert imot, det er fra vår side ment å adressere nettopp det representanten Breen selv var veldig opptatt av, at vi påpeker at regelverket er riktig på plass, og at praktiseringen av det er i tråd med forutsetningene. Det er det som er poenget fra Høyres side. Med dette forslaget, med behandlingen i dag, og med alle de andre forebyggende tiltakene er vi opptatt av at vi gir et tydelig signal om at skolene ikke på noen som helst slags måte er akseptert som et sted, åsted, for oppbevaring, salg eller bruk av narkotika. Det er vi glade for.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2012-05-10:
Jeg kunne kanskje bare åpne med å si at når det gjelder sak nr. 6, vil det ikke bli noen innlegg – det er jo også en enstemmig kommunal- og forvaltningskomité. Når det gjelder sak nr. 5, er det selvfølgelig en samlet komité som ser at det er helt riktig – og selvfølgelig helt nødvendig – med tilleggsbevilgninger til ulike deler av justissektoren etter 22. juli. Jeg tillater meg også å si at resultatet ser vi gjennom den innsatsen som er gjort – og at vi har en verdig og god prosess i gjennomføringen av en meget utfordrende rettssak. Man kan jo selv tenke seg situasjonen for de ulike delene av justissektoren hvis man ikke hadde kommet med tilleggsressurser, for enkelte deler av justissektoren har allerede – og har hatt – store utfordringer. Derfor er det helt klart og tydelig at en samlet komité ser dette som helt nødvendig. Som saksordfører hadde jeg underveis en vurdering av hvorvidt man har truffet 100 pst. i forhold til prognosene med bevilgningsbeløpet på 97 700 000 kr, og eventuelt, for å sikre seg mot at det eventuelt skulle komme nye runder om det, en vurdering av hvorvidt vi skulle lage en overslagsbevilgning. Dette slo saksordfører fra seg, men jeg vil i hvert fall uansett oppfordre justisministeren: Hvis man ser at det fortsatt mangler noe ressurser her på deler av justissektoren som skyldes denne rettssaken og 22. juli-saken, ber jeg om at justisministeren bruker muligheten i revidert budsjett for å komme med oppdateringer og ønsker om tilleggsbevilgninger. Mer er det ikke å si om denne saken, og jeg vil bare anbefale den enstemmige tilrådingen fra komiteen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2012-05-10:
Jeg holdt på å si: Hei igjen! I dag er vi effektive. Forslaget har et meget viktig budskap. Jeg registrerte at det var en debatt tidligere i dag vedrørende et forslag fra familie- og kulturkomiteen om bedre beskyttelse av barn som blir utsatt for menneskehandel – eller slaveri, som kanskje er et mer treffende ord, og som justiskomiteen bruker i sitt forslag. Det er tusenvis av mennesker, herunder tusenvis av barn, som nå er utsatt for menneskehandel, slaveri av ulik art. Dette problemet ser ut til å bli stadig mer økende etter hvert som grensene bygges noe ned. Og flere og flere land opplever sosial og økonomisk uro, så dette vil bli en større utfordring framover. Men komiteen er ikke helt sikker på hvorvidt det å opprette en antislaveridag i Norge er et riktig grep for å forebygge og bekjempe den type utvikling. Justiskomiteen har vært mer opptatt av at dette er så alvorlig at det krever daglig innsats på alle mulige måter. Derfor foreslår komiteen at forslaget vedlegges protokollen, og at man heller legger vekt på at man samlet, tverrpolitisk, legger inn en betydelig større innsats for å bekjempe slaveri og menneskehandel. Da vil jeg igjen vise til innstillingen fra familie- og kulturkomiteen når det gjelder Dokument nr. 8:157 for 2010–2011, der det er tegnet opp en rekke tiltak som kan iverksettes og styrkes for å bekjempe dette problemet.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Det er positivt at dette representantforslaget tek opp spørsmålet om å opprette ein eigen antislaveridag. Me er sjølvsagt alle opptekne av å kjempe mot alle utfordringar som er knytte til menneskehandel, både nasjonalt og internasjonalt. Dette er spørsmål som blir diskuterte stadig vekk i denne salen. Det er òg eit gjennomgåande tema i den internasjonale organisasjonen som eg representerer i, nemlig OSSE, og det er òg eit tema i andre internasjonale fora. No er det slik at regjeringa har laga ein eigen handlingsplan mot menneskehandel. Dette er ein viktig plan som gjeld for perioden 2011–2014, og han inneheld 35 gode og viktige tiltak. Informasjonskampanjar og kompetanseutvikling er viktige tiltak mot menneskehandel. Eit av tiltaka i regjeringas handlingsplan handlar nettopp om dette. Noreg er eit føregangsland i dette arbeidet, og det skal sjølvsagt Noreg fortsetje å vere òg i framtida. Eg viser til at justisministeren i sitt svarbrev til komiteen seier at ho ikkje har konkludert enno i spørsmålet om å opprette ein antislaveridag. Men ho peiker på at det kan vere eit av bidraga i kampen mot menneskehandel. Saksordføraren har gjort greie for komiteen sitt syn i saka, der ein samrøystes komité foreslår at forslaget blir lagt ved protokollen. Det betyr at me ikkje avslår forslaget, men at det kan vere eit forslag som har sitt verkemiddel. Men frå Arbeidarpartiet si side vil me først avklare den vurderinga som skal gjerast i departementet.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-05-10:
Det var justisministerens svar som fikk meg til å ta ordet igjen. Den 11. oktober 2011 gjennomførte Stortinget en grundig og omfattende debatt om menneskehandel. Debatten viste en bred enighet om at en skulle bruke begrepet «slaveri» om den eksisterende menneskehandelen. Daværende justisminister Knut Storberget bidro med gode og klare innlegg den gangen og stilte seg bak målsettingen om et slavefritt Norge. Statsråden inntok også en positiv holdning til nye tiltak som ble nevnt i debatten, bl.a. ideen om å innføre en antislaveridag også i Norge. Daværende justisminister Knut Storberget uttalte følgende: «Når det gjelder spørsmålet om å innføre en antislaveridag, har britene gjort det. Vi ser at den 18. oktober er blitt en dag da man markerer sin motstand mot menneskehandel i EU. Jeg syns det er helt naturlig at vi også fra norsk side vurderer spørsmålet om å slutte oss til det arbeidet som særlig skjer i EU, og bruker den 18. oktober til dette. Derfor vil jeg ta opp spørsmålet om vi skal bruke den dagen til en slik markering, med koordineringsenheten som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg – ikke minst for å få tilbakemelding og innspill om hvordan vi skal bruke en slik dag. Jeg tror at det kunne være viktig for å få fram alvoret og for å mobilisere.» Det var hva daværende justisminister Knut Storberget sa i den viktige debatten i 2011. På bakgrunn av dette vil jeg si jeg synes det er underlig at nåværende justisminister stiller seg nølende til et slikt forslag, men jeg tolker likevel svaret dit hen at justisministeren i hvert fall vil vurdere det, med tanke på nye tiltak, og at hun kan se på det med like positive øyne som den forhenværende justisministeren gjorde da vi debatterte dette i 2011.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Regjeringen vil bekjempe alle former for menneskehandel, nasjonalt og internasjonalt. En detaljert strategi på området er utviklet i handlingsplanen mot menneskehandel for årene fra 2011 til og med 2014, som ble lagt fram i desember 2010. På Justisdepartementets hjemmesider er det nylig offentliggjort en statusrapportering for gjennomføringen av handlingsplanen. Det pågår daglig et viktig arbeid for å identifisere og bistå ofre for menneskehandel. Dette skjer i regi av spesialprosjekter og av ulike myndigheter og instanser. En sentral samarbeidsstruktur utgjøres av Koordineringsenheten for ofre for menneskehandel, som samler etater og organisasjoner på feltet til faste samarbeidsmøter. Her foregår en utstrakt informasjonsutveksling og avklaringer av regelverk og praksis. Forslagsstillerne hevder: «Omfanget av menneskehandel er økende, og få av ofrene får den hjelpen de trenger.» Jeg tror ikke dette er en fullgod beskrivelse av situasjonen. Vi kjenner ikke den faktiske utbredelsen av menneskehandel i Norge. Det som er uomtvistet, er at vi må være på vakt mot at menneskehandel og slaverilignende arbeidsforhold sprer seg i vårt samfunn. Dette er bakgrunnen for de forebyggende tiltak handlingsplanen legger opp til. Det er videre på det rene at mange ofre i dag tilbys omfattende bistand, og at det i praksis gjøres en stor innsats for å styrke situasjonen for personer som har blitt utnyttet. Vi bør ta dette med oss i våre vurderinger av hvilke ytterligere tiltak som bør treffes. Innføringen av en antislaveridag er i utgangspunktet et spennende forslag og ville være i tråd med beslutninger i en del EU-land. En slik dag må imidlertid bringe oss videre i arbeidet og slik sett fylle et tydelig behov. Justisdepartementet har bedt Koordineringsenheten for ofre for menneskehandel drøfte om Norge bør innføre en fast markeringsdag mot menneskehandel. Umiddelbart var det ingen stor respons for å innføre en slik dag. Det ble reist spørsmål om hvilke ressurser man burde avsette til en markeringsdag, veid opp mot andre behov. Jeg finner derfor så langt grunn til å nøle med å gi støtte til forslaget nå, men vil vurdere det i tilknytning til utviklingen av en eventuell ny handlingsplan mot menneskehandel.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Jeg tror det er en viktig debatt om et viktig tema vi har i Stortinget i dag. Å forebygge mot narkotikabruk og -misbruk er viktig. Det er også sentralt i det arbeidet som politiet gjør sammen med kommunene og skolene, å sikre at det er gode rammer rundt dette. Det er noe av bakgrunnen for at Riksadvokaten har vært så tydelig og detaljert i sine retningslinjer om hvordan disse aksjonene skal gjennomføres. Å sikre at elevene vet hva som skal foregå, og at de også skal samtykke til å være med i denne type holdningsskapende og forebyggende aksjoner, er viktig. Jeg mener at vi med dette nå har gode rammer, og vi vil ytterligere forsterke dem gjennom også å kreve at samtykket gjøres skriftlig.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Jeg ble utfordret av Høyre på om vi ønsker å liberalisere kampen mot narkotika. Jeg er ikke kjent med at vi verken har lagt fram lovforslag eller andre tiltak som gir signal om liberalisering. Kampen mot narkotika er svært viktig. Det å sikre ungdommen både rusfrie miljøer og gode holdninger er viktig, i tillegg til selvsagt å adressere kriminalitet knyttet til dette. Når det gjelder politiets og påtalemyndighetenes prioritering av den alvorligste kriminaliteten, og derfor også innsats mot bakmenn knyttet til narkotikahandel, tør det også være kjent. Så er jeg opptatt av den forebyggende innsatsen som vi bl.a. har diskutert i dag, som det er viktig for oss å gjøre godt og også forsterke. Vi må også ha for øye både helsemessige, sosiale og andre utfordringer knyttet til rusbruk og rusmisbruk, som gjør det viktig for oss å adressere det i en annen ramme, kanskje også en bredere ramme enn bare det å se kriminaliteten; å hjelpe rusmisbrukere ut av sitt misbruk.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Det var vel Storm P. som sa at det er vanskelig å spå, spesielt om framtiden. Jeg ser ikke bort fra at det kan være riktig å nedsette et sårbarhetsutvalg en gang i framtiden. Men vi må ha med oss at 2011 var et spesielt år, og at det i lys av terroranslagene er gjort omfattende egenevalueringer. Det er også gjort egen behandling i Stortinget, gjennom spesialkomiteen, av utfordringene vi står overfor, Bech Gjørv-kommisjonens innstilling er i vente, og departementet har også jobbet med samfunnssikkerhetsmeldingen gjennom noe tid. Det er da jeg oppsummerer med at jeg ikke ser grunn for dette forslaget nå. Det er viktig å handle – jeg er glad for at det også har vært understreket fra talerstolen – og vi jobber hver dag med å styrke beredskapen innenfor de ulike områdene.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Vi deler alle den bekymringen som representanten Hoksrud gir uttrykk for knyttet til bortfall av strøm- og telekommunikasjonsnett i kjølvannet av flom og orkan. Derfor kan det være riktig å opplyse at et nøkkelord for samfunnssikkerhetsmeldingen vil være at vi går inn i gjensidige avhengigheter og tiltak for å redusere sårbarheten i kritisk infrastruktur. DSB og Samferdselsdepartementet, gjennom Post- og teletilsynet, har jobbet godt sammen. Post- og teletilsynet er en viktig premissleverandør for DSB, som da har rapportert inn til departementet. DSB gjennomfører jo også annethvert år en kommuneundersøkelse, der ulike beredskapsrelevante temaer belyses. Det er ikke minst på grunnlag av funnene i slike undersøkelser viktig å gå gjennom om vi har tatt inn over oss hvor avhengige vi er blitt av kommunikasjonsløsninger – mobiltelefoner, Internett og annet – i forhold til hva vi var tidligere, og agere nå. Det er noe av bakgrunnen for at vi følger opp disse spørsmålene allerede nå i den kommende samfunnssikkerhetsmeldingen, og vi vil legge til rette for ytterligere tiltak i kjølvannet av denne. Vi følger derfor opp den utålmodigheten vi alle har, knyttet til å adressere disse utfordringene best og raskest mulig.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Spørsmålene fra interpellanten illustrerer bredden i utfordringene som kriminalomsorgen har, og også hvorfor denne meldingen i sin tid var så viktig. Så vi må ikke slippe av syne verken helheten eller de enkelte elementene som er med på å gjøre vår kriminalomsorg til det jeg vil si er en av verdens beste. Når det gjelder samfunnstjeneste, har vi løpende oppmerksomhet rundt det, og vi ser med noe bekymring at dette fortsatt ikke synes å være en reaksjonsform som benyttes i henhold til dens fulle potensial. Jeg har derfor også før fra denne talerstolen – om jeg husker rett, sagt at jeg er innstilt på å gå i dialog med påtalemyndigheten rundt dette. Når vi ser på tallene for inneværende år, ligger vi omtrent på samme nivå som i fjor. Ambisjonen må være å se om dette er en reaksjonsform som egner seg for et større antall enn i dag. Spørsmålene knyttet til vilkår rundt både prøveløslatelse, brudd og gjeninnsettelse illustrerer hvor viktig det er at vi klarer å få til en rask og sømløs samhandling mellom de ulike aktørene som er involvert i dette spørsmålet. Når det gjelder både dette området og innsatte som sliter med rusproblemer, tror jeg en av de viktigste utfordringene for oss er å søke å finne, om mulig, bedre løsninger på dette enn hva vi har klart så langt. Jeg føler at vi med det tverretatlige samarbeidet som er skapt, og også med bruk av ny teknologi og stadig bedre samhandling også innenfor justissektoren selv, går stadige steg i riktig retning. Noen ganger føles de kanskje for små, men vi må ha en ambisjon om å sikre at vi gjør disse tingene sammen, og uten unødvendige forsinkelser, til beste for den det gjelder. Det å gjøre opp en straff og komme videre i livet er viktig for den enkelte straffedømte.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Jeg vil også få benytte anledningen til å takke interpellanten for initiativet og for den gode debatten. For å kommentere noen av de spørsmål som har kommet opp, så la meg med en gang ta spørsmålet om soningsforhold for kvinner. Vi har mer enn 23 arbeidsgrupper som har vært i sving knyttet til oppfølgingen av meldingen, og det er slik at vi dette halvåret nedsetter en arbeidsgruppe som kartlegger innsatte og domfelte kvinners soningsforhold. De vil også få i oppgave å legge fram forslag som kan bidra til at domfelte og innsatte kvinner kan tilbys like gode forhold som mannlige innsatte og domfelte. Det er gledelig at vi har få kvinner som begår kriminalitet, og at vi derfor har få kvinner i våre anstalter. Men de skal kunne tilbys like gode soningsforhold som menn. Til spørsmålet om utlendinger i fengsel er det riktig at vi de siste årene har sett en sterk økning i antall utenlandske innsatte i norske fengsler. Regjeringen ønsker at utlendinger som begår kriminalitet, skal kunne pågripes, pådømmes og sendes ut av landet så raskt som mulig. Vi har derfor, som det også har vært referert til, intensivert arbeidet for at utenlandske innsatte raskt skal kunne overføres til hjemlandet for fortsatt straffegjennomføring. Med de overføringene vi fikk til i fjor, har vi sett en økning over år på dette området, og vi vil jobbe med sikte på at denne trenden skal fortsette. Det arbeidet som er etablert ved Ullersmo, er også en viktig del av helheten knyttet til soning for utlendinger. Det kan noen ganger være interessant å gå litt tilbake i tid. Undersøkelsen som Statistisk sentralbyrå gjorde i 1987, viste at halvparten av dem som ble kjent skyldige i en forbrytelse, faktisk pådro seg en ny reaksjon i løpet av de neste fem årene i frihet. Så når vi nå har en tilbakefallsprosent på 20 pst, viser dette at vi er på rett vei. Men vi skal videre, ikke minst med kompetansehevende tiltak og også med kapasitetsplanen, som det er referert til flere ganger.
Marion Gunstveit Bojanowski (Kristelig Folkeparti), 2012-05-10:
Det er vanskelig for mange å tro det, men det finnes eksempler innenfor denne nasjonens grenser som både grenser mot og kan betegnes som menneskehandel og slaveri. Au pairer blir utsatt for overgrep, filippinske sykepleiere har fått kontrakter som kan sammenlignes med slavekontrakter, rettssaker pågår om barn utsatt for tvangsarbeid og tvangsekteskap. Derfor har Kristelig Folkeparti tatt til orde for at Norge må ha en målsetting om å bli verdens første slavefrie land. Slaveri er forbudt i hele verden, men likevel lever omtrent 27 millioner mennesker som slaver. I dag er menneskehandelen og slaveriet mer brutalt, mer utbredt, men mindre synlig. Barn, kvinner og menn blir truet til å utføre arbeid og tjenester ved bruk av vold, trusler og annen psykisk terror og makt. Mennesker behandles som varer som kjøpes og selges for å settes i arbeid. Eksemplene er mange. Barn brukes som barnesoldater i Uganda. Andre holdes som sexslaver i Kambodsja. Mange mennesker lever i tvangsarbeid, som prostituerte eller som husslaver. Vi vet at kvinner, unge og minoriteter er spesielt utsatt og utnyttes til tvangsarbeid, prostitusjon, tigging og kriminalitet – og det også i Norge. En av hovedhindringene mot en slavefri verden er mangelen på bevissthet. Det er uvitenhet om slaveri i våre egne bakgårder, som tillater slaveriets eksistens. Når bevissthet og kunnskap spres, og når enkelttilfeller avsløres i offentligheten, kan målet om en slavefri verden nås. Da kan frihet for alle sikres. Vår tids slaveri kan og må settes enda høyere på dagsordenen i Norge. Derfor er det utrolig at Stortinget ikke stiller seg bak en antislaveridag, slik man f.eks. har i Storbritannia. Når begrunnelsen også er så svak, er det enda vanskeligere å forstå motstanden. En slik dag ville ha vist at vi står sammen om å øke bevisstheten og kunnskapen om det moderne slaveriet, sånn at vi kan nå målet om et slavefritt Norge. Statsråden framholdt i sitt innlegg at vi ikke vet noe om omfanget av slaveriet i Norge og ellers. Nettopp derfor tror Kristelig Folkeparti det er viktig å ha en sånn dag, der en kan sette dette på agendaen og få en diskusjon. Det hadde tjent Norge, bevisstgjort befolkningen og hjulpet ofrene. Den største delen av kampen går på å løfte fram holdninger der menneskers uendelige verdi og ukrenkelighet blir bærebjelker i arbeidet for et slavefritt Norge og en slavefri verden.
Marion Gunstveit Bojanowski (Kristelig Folkeparti), 2012-05-10:
«Barn og unge skal ha mulighet til å vokse opp i narkotikafrie miljøer. Skoler skal være narkotikafrie soner.» Jeg har innledningsvis valgt å sitere ordrett fra representantforslaget, for dette er svært viktige mål å ha som bakgrunn når vi debatterer saken vi her har til behandling – narkotikahunder i skolen som ett av virkemidlene for å oppnå disse målene. Er så narkotikahunder det rette virkemidlet? Kristelig Folkeparti mener ja – brukt på rett måte kan det være et godt og effektivt virkemiddel, men enda viktigere er relasjonen mellom politiet og ungdommen. Kristelig Folkeparti mener at god forebygging er virkemiddel nr. 1, at politiet er konstruktivt til stede i ungdomsmiljøene, er kjent med utviklingen og aktuelle trender, og det at ungdommen opplever politiet som positive bidragsytere for gode og sunne ungdomsmiljøer, er vesentlig. Ikke minst må ungdommen få forståelsen av og oppleve at politiet er der for å beskytte – ikke true. Kristelig Folkeparti stiller seg dermed bak det forslaget som representanten Bøhler har satt fram. Vi ser og opplever at det godt speiler vår holdning og vårt ønske om god informasjon og forebygging. Vi har ikke noen representant i komiteen, og det ble stilt spørsmål ved om vi stiller oss bak, og Kristelig Folkeparti ønsker å signalisere det her. Kristelig Folkeparti har merket seg innspillene fra Elevorganisasjonen, og vi har også merket oss støtten fra Foreldreutvalget. Innspillene er viktige å ta med seg i prosessen videre, ikke minst ved implementeringen av ordningen. Vi ønsker og respekterer at skolen er ungdommens arbeidsplass. Der skal de oppleve at de er trygge, og at de får gjøre sin jobb uten unødige forstyrrelser og unødig inngripen fra myndighetspersoner utenfra. Vi mener allikevel at uventede skolebesøk vil være nødvendig for å jobbe mot målet om narkotikafrie skoler. Det er derfor viktig at det er gode verktøy for hvordan politiet skal opptre ved besøk på skolene, slik som f.eks. veilederen «Narkotikahund på skoler» viser. Ikke minst er dette viktig når politiet har med narkotikahunder – det er en situasjon som kan virke truende og invaderende i den enkeltes privatliv. Vi skal være trygge på at politiet går fram med klokskap og varsomhet. Ingen – ei heller barn og unge – skal behandles som mistenkte under slike tilfeldige undersøkelser. Jeg har til slutt lyst til å utfordre statsråden på om hun allerede her i dag kan si noe om hvordan hun ser for seg implementeringen av de vedtak vi i dag fatter.
Marion Gunstveit Bojanowski (Kristelig Folkeparti), 2012-05-10:
Det har vært utrolig flott å få lov til å være varamann her og være med på en så spennende, god og samlende debatt om forebygging. Det synes jeg har vært en fin opptur, må jeg innrømme. Jeg vil også rette en takk til statsråden for svarene. Jeg opplever at vi er på banen og tolker dette veldig likt, og jeg er trygg på at dette vil ivaretas på en god måte. Nå tegnet jeg meg før Venstre fikk tegnet seg – jeg opplevde at saken gikk mot en avslutning – for å gi en stemmeavklaring; jeg vil anbefale Kristelig Folkepartis gruppe å stemme for Venstres forslag, nr. 2. Men nå vil jeg gjerne avvente Venstres innlegg. Om det kommer en endring i forslag nr. 1, vil vi også eventuelt se på det. Foreløpig er mitt signal at Kristelig Folkepartis gruppe går inn for forslag nr. 2.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Jeg har snakket med noen andre i komiteen.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Jeg vil bare si at jeg er glad for den justeringen av forslaget til Venstre som representanten Tenden nevnte. Jeg uttalte meg positivt til intensjonen i forslaget innledningsvis. Jeg leverte et forslag som også omhandlet det positive, nemlig å understreke at rettssikkerhet for elever skal være den samme som for alle andre, som jeg oppfatter har fått bred tilslutning her. For at det skal være bred enighet – forståelse for dette – på Stortinget hvis man har med ordet «eventuelle», foran ordet «personverninngripende», vil vi også støtte forslaget. Da får man fram at vi ikke skal institusjonalisere at det skal være personverninngripende, som ellers kunne bli en tolking slik forslaget var formulert. Vi legger til grunn at det ikke skal være slik, og at man ved eventuelle aksjoner av den typen må gjøre slik som forslaget beskriver. Vi vil stemme for forslaget, med den tilføyelsen Venstre kom med.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-10:
Egentlig ville jeg bare ta ordet i forbindelse med en stemmeforklaring. Vi støtter også forslag nr. 2 fra Venstre som er omdelt i salen. Representanten som hadde ordet før meg, var innom noen litt betenkelige betraktninger som sikkert de fleste av oss har gjort oss, og derfor har jeg funnet fram til hva Politijuristene sier, basert på den forsøksordningen som i dag er i Osloskolen. Jeg siterer fra det som står her: «Klasserommene som omfattes velges ut vilkårlig. Elevene får tydelig og gjentatt informasjon om at det er helt frivillig å delta.» Og viktigst er: «Politiet anser det ikke som mistenkelig at noen forlater klasserommet ...» Her er det mange som har gjort et stykke arbeid nettopp for å forebygge, for å unngå at en skal få en eller annen form for stigmatisering. – Dette var bare som en liten oppklaring i forhold til justiskomiteens informasjon.
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-05-10:
I løpet av behandlingen av dette forslaget har det vært fremført en lang rekke juridiske motforestillinger med vekslende styrke – noen veldig høylytte. Det har vært påstander om at forslaget er et brudd med EMK, det er et brudd med Barnekonvensjonen, det er mangel på personvern, og det er både razzia og ransaking. Kan statsråden, i tillegg til det hun sa, garantere for at forslagene – slik de blir vedtatt i dag, og vil bli gjennomført – er klart innenfor rammene av både de konvensjonene som er nevnt, og de andre rettslige rammene som er nevnt, slik at man kan si at frykten som en del har, er totalt ubegrunnet?
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-05-10:
Jeg synes vi har hatt en veldig god debatt, for den viser at vi egentlig er enige om målet, og vi er nesten helt enige om virkemidlene. Jeg føler bare at det kanskje er litt usikkerhet om hva virkemidlene består i, og det er fortsatt blant enkelte litt usikkerhet om hjemmelsgrunnlag. Men det virker som om vi nærmer oss, at vi er enige om det også. Så synes jeg det er viktig å si at jeg ikke tror de fleste norske elever har mistillit til politiet. Jeg tror de aller fleste har tillit til at politiet faktisk vil dem vel og opererer på vegne av samfunnet, ikke for å ta dem, men for å skape en tryggest mulig skolehverdag i samarbeid med skoleledelse, kommune og andre gode krefter. Jeg synes egentlig innlegget til representanten Aasen var ganske godt, fordi det er det dette handler om, hvordan vi skal sørge for at politiet sammen med alle gode hjelpere skal kunne skape en tryggest mulig skolehverdag for norske elever. Hvis man fjerner muligheten til å drive denne typen forebyggende virksomhet, vil resultatet bli at politiet må bruke de andre virkemidlene som man har for dette, ransaking og razzia. Det kan politiet i dag. Det er ikke sånn at politiet mangler andre verktøy, men de ønsker å ha dette lavterskel, forebyggende tiltaket, sånn at de slipper å bruke de mer hardhendte, kanskje også mer provoserende, virkemidlene, som de fullt ut har hjemmel til å bruke. Muligheten til å være i garderober, i det offentlige rom osv., har politiet veldig vid adgang til. Dette er en mulighet til å forebygge, og kanskje man trenger å bruke disse virkemidlene etter hvert slik at folk faktisk blir klar over at det kan komme narkotikahunder i klasserommet. Da er det kanskje færre som ønsker å ha med seg narkotika i klasserommet. Og ikke minst – de som har et rusproblem, har rett og slett noe å argumentere med overfor dem som presser dem til å bruke narkotika: Jeg kan ikke ha det med meg på skolen, fordi jeg risikerer at det blir markert i klasserommet – på samme måte som samtykkebasert rustesting på en del videregående skoler brukes som argument av dem som har et rusproblem selv, for å kunne verne seg mot presset fra deler av rusmiljøet. Jeg har lyst til å avslutte med å oppfordre Venstre til å titte en gang til på sitt forslag. Om man kan omformulere det noe, er Høyre villig til å se på det, sånn at vi til syvende og sist får et mest mulig enstemmig storting i en sak der vi, faktisk stort sett alle, så vidt jeg har fått med meg, er enige.
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-05-10:
Jeg velger å ikke gjenta representanten Tetzschners spørsmål. Det regner jeg med at han selv kan gjøre i andre debatter – og spørsmålet forblir ubesvart. Jeg skal bare komme med en kort stemmeforklaring. Innenfor rammen av Riksadvokatens retningslinjer og statsrådens svar her i dag, ikke minst det som hele tiden har vært Høyres intensjoner, velger vi også å støtte det omarbeidede forslaget fra Venstre. Vi har til og med fått fullmakt fra Fremskrittspartiet til å si at Fremskrittspartiet også er med – og Kristelig Folkeparti. Det betyr at det blir en enstemmig innstilling innenfor de rammene som statsråden har angitt, bl.a. i replikk til undertegnede. Det har vært en god debatt, og da blir saken enstemmig. Da tror jeg norske skoleelever kan gå en tryggere skolehverdag i møte.
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-05-10:
Nå ble det rene slalåmløypa, president – det har det også vært når det gjelder beredskap i Norge. Vi har hatt lange debatter i etterkant av 22. juli og etter diverse naturkatastrofer. Vi opplever et samfunn hvor klimaet blir villere og våtere. Vi opplever at vi blir utsatt for større og større trusler, ikke minst «cyber crime». Vi opplever at vi har en situasjon som er langt mer uoversiktlig enn på mange år. Jeg tror vi alle er opptatt av at vi er nødt til å koordinere oss bedre. Det vi ser, er at vi er flinke til å organisere oss vertikalt, men ikke like gode horisontalt. Vi er flinke til å ta ordre ovenfra og ned, men å samarbeide sidelengs er vi ikke like gode til. Jeg tror det er fornuftig at vi gjennomfører mye av det vi har sagt tidligere. Det er vel et lite innspill til diverse budsjettprosesser i dette huset, at vi kanskje kunne bruke like mye tid på kontrollaktiviteten. Et gjennomsnittlig budsjett bruker vi noen måneder på. En gjennomsnittlig kontrollsak bruker vi noen timer på. Jeg tror kanskje det kan være en god idé å tenke over at vi gjennomfører mer av det vi har sagt vi skal gjennomføre, før vi kommer med nye tiltak, nye planer. Med det anbefaler jeg innstillingen fra komiteens flertall.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-10:
I denne saken vil jeg si fire ting. For det første må vi som samfunn være opptatt av at norsk ungdom ikke blir rekruttert inn i det vi kan kalle et helvetes liv for den enkelte og for hans eller hennes nære familie, med de konsekvensene det medfører for samfunnet. Derfor må vi bekjempe innføring og omsetning av narkotika i Norge. Samtidig må vi bidra til at fattige mennesker i de land hvor narkotiske stoffer, opiater, blir dyrket, får hjelp til å dyrke noe annet, positivt, i stedet for opiater. For det andre må samfunnet gjøre det det kan når det gjelder holdningsbyggende arbeid. Her må vi voksne gå foran som gode eksempler for den oppvoksende slekt. For det tredje: I bekjempelse av narkotika, slik som i alle andre saker, må enkeltindividets integritet, personvern og rettssikkerhet ivaretas, i tråd med våre rettsstatlige prinsipper. Det betyr at politiet må være ekstremt nøye med hvordan de gjør sitt forebyggende arbeid. For det fjerde: Elevene er, og skal være, politiets fremste allierte her. For å få elever med som sine alliansepartnere må de behandles som alliansepartnere og ikke mistenkte eller kriminelle i utgangspunktet. Dette kan gjøres ved at elevene gis større medvirkning i denne saken. Vi i SV mener derfor at Venstres forslag nr. 1 er et godt forslag, og det vil få SVs støtte. Videre mener SV at skolen, i samråd med det lokale elevrådet, bør ha avgjørende innflytelse på hvorvidt politiet skal komme, hvordan søket skal gjennomføres, og hvor søket skal gjennomføres. Til slutt må jeg innrømme at vi i denne saken burde ha konsultert både Kunnskapsdepartementet og utdanningskomiteen her på huset. Det er en glipp i denne saken. Derfor er jeg ikke sikker på om siste ord i denne saken er sagt.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-10:
Forslag nr. 1.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2012-05-10:
Altfor mange unge blir lokka, freista og lurte til å prøve narkotika. Dessverre er det for somme starten på eit mangeårig eller livslangt rusmisbruk som øydelegg helsa og livskvaliteten deira. Somme klarer aldri å bli friske frå rushavhengigheita og kjem seg ikkje ut i arbeid. Dette er ein tragedie for dei sjølve, men også for deira næraste. Kampen mot rusmisbruk er tung. Derfor er det så viktig å prøve å førebyggje at unge får problem. Det kan gjerast på mange frontar. Politiets arbeid retta mot skulane er eit døme på noko som faktisk verkar. Det er skremmande mange som får kjøpt narkotika på eller nær skulane, som representanten Michaelsen var inne på. I representantframlegget frå Høgre legg ein til grunn ønsket om å sikre at politiet kan gjennomføre førebyggjande tiltak med narkohundar også på skulane. Dette er mogleg allereie i dag og blir gjennomført i tråd med retningsliner frå Riksadvokaten. Det er viktig å påpeike at slik førebyggjande verksemd med bruk av narkohundar på skular må følgje klare og fornuftige retningsliner som varetek omsynet til elevane og personvernet deira. Det er derfor bra at det er utarbeidd klare retningslinjer. Det er her eg meiner at ein i alle fall kan lure på kor mange tilleggsforslag ein treng å vedta, når det er godt presisert i teksten frå komiteen – og også i framlegget teke opp av Arbeidarpartiet. Den førebyggjande innsatsen med bruk av narkohundar har vorte til gjennom eit samarbeid mellom politiet og skulane, der også foreldre og elevråd har medverka. Det er viktig å skilje mellom denne førebyggjande ordninga og etterforsking. Det siste skjer ved ein grunngjeven mistanke om narkokriminalitet, der t.d. narkorazziaer kan gjennomførast. Ein samla komité er einig i at dette førebyggjande tiltaket er eitt av mange tiltak som kan gje god effekt – og både saksordføraren og andre talarar har gjort god greie for det, derfor skal eg avslutte no.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-05-10:
Bruk av narkotika er ødeleggende for den enkelte, og det er et mål at skolen skal være absolutt narkotikafri. Skolen skal være en læringsarena, og rusmidler hører ikke til på skolen. Det er vi enige om. I likhet med en samlet komité er Venstre opptatt av en effektiv forbygging både når det gjelder bruk og omsetning av narkotika på skolen. Derfor er det viktig at innsatsen mot narkotika er målrettet, og at den skjer på et tidlig tidspunkt. Venstre har to forslag som er omdelt i salen i dag. Vi kommer til å votere over forslagene i innstillingen dersom våre forslag får gjennomslag. Jeg er glad for SVs entydige støtte så langt. For å være ærlig er jeg noe usikker på hva som menes med «å gjennomføre forebyggende tiltak med bruk av narkotikahund, herunder på skoler». Jeg håper ikke komiteen har ment at det skal gjennomføres ransaking på skoler i straffeprosesslovens forstand. Prinsipielt mener vi at forebyggende tiltak må rammes langt bedre inn. Derfor er jeg også glad for at noen partier her – Høyre tror jeg i alle fall – støtter vårt forslag om forebygging. Forslaget, slik det lyder nå, mener vi er svært problematisk. Venstre har derfor lagt fram et forslag i dag om at det må innhentes skriftlig samtykke fra elever før det gjennomføres personverninngripende narkotikaaksjoner ved skolene. Det håper jeg at vi får gjennomslag for – til slutt – her i dag. Jeg tror de fleste mener at det er en selvfølge på en arbeidsplass. Jeg tror faktisk at svært få synes det er helt greit at man på sin arbeidsplass – helt vilkårlig – kan slippe inn narkotikahunder uanmeldt uten skriftlig samtykke. Jeg mener også at det betyr at barn skal få skriftlig samtykke fra sine foreldre. Det er en viktig forutsetning for Venstre. Jeg forstår ikke hvorfor komiteen i denne saken mener at elever skal ha svakere rettsvern enn folk for øvrig, slik vi oppfatter innstillingen, både rent prinsipielt og i praksis. Jeg håper at med våre forslag kan barnas rettssikkerhet styrkes og forbedres. Venstre ønsker ikke at krenkende aksjonsformer skal benyttes i skolen, og vi mener heller ikke at det er særlig effektivt. Dersom det fører til at elever med rusproblemer slutter på skolen, og det ser vi er resultatet ved noen skoler, har vi oppnådd svært lite – eller ingenting. I stedet mener vi at det må satses på sosialfaglige virkemidler. Derfor foreslår vi nok en gang en opptrappingsplan for helsesøstertjenesten. Venstrefolk pleier å si at vi må bekjempe rusavhengighet – ikke rusavhengige. Jeg synes det passer godt i denne debatten. Elever med rusproblemer må hjelpes og ses – ikke skremmes. Jeg tar opp Venstre forslag som er omdelt i salen.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-05-10:
For det først er jeg veldig glad for at flere har snakket positivt om Venstres forslag og støtter dem. Jeg er også veldig glad for statsrådens positive holdning til forslag nr. 1. Så har jeg blitt oppfordret til å legge til et ord, og da vil forslaget lyde som følger: «Stortinget ber regjeringen presisere overfor politiet at det må innhentes skriftlig samtykke fra elever før det gjennomføres eventuelle personverninngripende narkotikaaksjoner ved skolene.» Selvsagt gjør vi dette hvis vi kan få flertall for det. Det viktigste er at denne saken ender lykkelig for dem det gjelder.