Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-03-19:
For å realisere målet om et inkluderende arbeidsliv kreves det en bred innsats. Vi trenger en holdningsendring hos arbeidstakere og når det gjelder arbeidsgiveres holdning til eldre arbeidstakeres deltakelse – ikke minst deltakelse fra dem som ikke alltid kan yte 100 pst. innsats. Funksjonshemmedes rett til arbeid er ikke realisert. Samarbeidsavtalen mellom partene i arbeidslivet er et svært viktig virkemiddel for å redusere sykefraværet og dempe uføretrygdingen. Få land i Europa belaster arbeidsgiver med sykepengeutgifter i så liten grad som vi gjør i Norge. Norske bedrifter betaler ingenting etter 16 dagers fravær. Franske bedrifter betaler i snitt halv lønn i 200 dager. Hollandske arbeidsgivere betaler full lønn hele det første året arbeidstakeren er syk. Hele komiteen understreker da også arbeidsgivers plikt til å organisere og tilrettelegge arbeid med hensyn til den enkelte arbeidstakers funksjonsevne. For Arbeiderpartiet er det ingen grunn til å legge skatt på sykdom for norske arbeidstakere. Sykelønnsordningen skal bestå, men det er naturlig å fordre en bedret innsats fra arbeidsgiversiden i arbeidet for å redusere sykefraværet. Dette må gjelde både forebygging og tilrettelegging for at sykmeldte kan komme raskere tilbake til jobb, og sist, men ikke minst, for at arbeidstakere med varig nedsatt funksjonsevne kan tilbys passende arbeid. Arbeidsgiver, arbeidstaker og lege må nå sammen finne ut hvilken funksjonsevne arbeidstaker har. Hva er de sterkeste sidene hos arbeidstakerne? Diagnose og behandling er fremdeles like viktig, men det skal ikke lenger være sykeligheten som skal være i fokus, men funksjonsevnen. Norsk helsevesen må for at avtalen skal kunne realiseres, skjerpe sin kompetanse og behandlingskapasitet særlig på muskel- og skjelettlidelser og på psykiske lidelser. Kvinners sykefravær er generelt noe høyere enn menns. En rask oppfølging av NOU 1999:13, Kvinners helse i Norge, vil faktisk kunne bidra til ytterligere reduksjon i sykefraværet. Staten har de største utgiftene ved sykefravær og uføretrygding og skal derfor bidra aktivt med bred innsats fra trygdekontorene overfor bedriftene. Alle, utenom Fremskrittspartiet, er enige om at denne innsatsen fordrer rekruttering av kompetent personell, og at dette må tilsettes fast. Partene og staten er kommet fram til at det trengs en innsats på om lag 600 årsverk. 80 av disse er overføring av arbeidslivstjenesten fra Aetat til trygdekontorenes nye arbeidslivsenheter. I tillegg har Regjeringen lagt opp til bare å rekruttere 80 til i 2002. Dette er etter Arbeiderpartiets oppfatning en altfor svak start. Rekrutteringen av personell til innsats burde vært mye høyere. Dess flere som tiltrer tidlig og opparbeider erfaring, dess sikrere er vi på å nå målet om en reduksjon av sykefraværet med 20 pst. Med så puslete oppfølging av avtalen kan en stille spørsmål ved om Regjeringen i det hele tatt har et reelt ønske om å nå målene i avtalen. Det er bra at komiteen ønsker vurdert behovet for høyere tilretteleggingstilskudd. Og sist, men ikke minst: Nå blir det refusjon for utbetalte sykepenger i arbeidsgiverperioden når sykefraværet skyldes svangerskap, og når bedriftsintern omplassering ikke er mulig.