Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-10-04:
For tre år siden valgte det norske folk gjennom valg å beslutte at den foregående, rød-grønne, regjeringen hadde behov for å avslutte sitt arbeid, og man innsatte en ny regjering. Den regjeringen som nå sitter, lovte at den skulle gå i gang med et arbeid knyttet til omstilling og nytenkning, sørge for å effektivisere offentlig sektor, tenke annerledes og, ikke minst, sørge for nye løsninger. Dette arbeidet har pågått i tre år, og det er helt åpenbart at dette også er et arbeid som vi ser igjen, og kommer til å se igjen i mange, mange år framover. Man gjennomfører en effektiviseringsreform i offentlig sektor som helt åpenbart er viktig for å kunne framskaffe verdier og midler til å kunne videreføre den velferdsstaten som vi alle står bak. Men ting endres også veldig fort i norsk politikk. Hvis vi tenker tilbake til for bare ett år siden, var den store diskusjonen i denne salen – fra da av og utover høsten – den store migrasjonstilstrømningen som skjedde i Europa. Vi ser fortsatt store utfordringer knyttet til migrasjon, men nå har man – i hvert fall fra norsk side – ved hjelp av regjeringen og stortingsflertallet klart å iverksette tiltak sammen med våre naboland, som gjør at vi – foreløpig i hvert fall – ser ut til å ha kontroll på den tilstrømningen som var Norge til del. Det er selvsagt fordi regjeringen er handlekraftig. Regjeringen har vist at den iverksetter tiltakene som Stortinget har bedt om. Den har også kommet med en rekke tiltak selv, sammen med andre land, nettopp fordi det var et stort behov for å få gjort dette. Hadde vi ikke fått kontroll på det, ville det mulighetsrommet som vi nå ser foran oss, ha vært helt annerledes. En annen ting som har skjedd i denne perioden, er selvsagt at vi sommeren 2014 hadde en oljepris på 110 dollar per fat, og sommeren 2016 opplevde en oljepris som i perioder faktisk var på under 45 dollar per fat. Det sier seg selv at for en nasjon som Norge, som har vært så oljeavhengig som den har vært, skaper det store problemstillinger. Men da er det også viktig å husholdere med de budsjettene som man har, og iverksette tiltakene ut fra det. Vi ser særlig en situasjon langs kysten – fra Agder i sør opp til Trøndelag i nord – der svært mange personer opplever å bli satt utenfor arbeidslivet. Da er det viktig at vi kommer med målrettede tiltak for å prøve å hjelpe disse personene inn igjen i yrkeslivet. Det har regjeringen gjort. Man har iverksatt tiltak for over 5 mrd. kr på Sør- og Vestlandet knyttet til omstilling og det å skape nye arbeidsplasser. Man har sørget for at det kommer midler til infrastruktur, til satsing på vei og bane. Man har sørget for at man har fått midler til bedriftsopplæring, som er svært viktig for mange. Man har lansert en gründerplan. Man har klart å skape bred enighet om en lavere formuesskatt på arbeidende kapital. Formuesskatten er faktisk skadelig for det norske eierskapet, særlig for små og mellomstore bedrifter. Det er ikke slik at det bare er de rike som betaler formuesskatt. Svært mange av de små og mellomstore bedriftene jeg møter på mine reiser langs kysten, påpeker nettopp det som har med formuesskatten å gjøre, at de må betale formuesskatt på utstyr som de er helt avhengig av, om de går med overskudd eller ikke. Regjeringen har levert en rekke tiltak knyttet til transport. Vi har opprettet et infrastrukturfond. Man har sørget for at man får mer for pengene innenfor veibygging. Man har satset på en formidabel økning innenfor infrastruktur. Vi har nå en regjering som endelig begynner å ta igjen etterslepet innenfor vei og bane, mens den foregående regjeringen medvirket til bare å øke det etterslepet. Det er svært viktig for det norske folk at man gjør nok innenfor helse. Ventelistene i helsevesenet da denne regjeringen overtok, var formidable. I den perioden som man har bak seg – i disse tre årene – har man redusert med 56 000 personer innenfor dette feltet. Man har sørget for særlig å prioritere innenfor psykiatri og rusbehandling. Det har fått ned ventetidene formidabelt. Det er viktig å signalisere til dem som sitter der hjemme, og som har helsemessige problemer og utfordringer, at når man har behov for hjelp, skal hjelpen komme. I den senere tid har vi hatt en diskusjon om heldekkende plagg i det offentlige rom, ikke minst i skolen. Særlig har det vært fokusert på ting som burka og nikab, som vanskeliggjør identifisering, og som har en helt åpenbar kvinneundertrykkende profil – som motvirker integrering. Fremskrittspartiet mener at heldekkende, religiøst betingede plagg som nikab og burka er plagg som nettopp bidrar til kvinneundertrykkelse og opprettholdelse av kvinnediskriminerende struktur. Mennesker som må eller vil skjule ansiktet sitt i offentligheten, står på mange måter på utsiden av samfunnet. Dette er spesielt problematisk i en utdanningssituasjon. Skolen skal være en arena for læring og samhandling, ikke en arena for ekskludering og religiøs og sosial kontroll. Fremskrittspartiet har flere ganger tidligere og så sent som i 2013 fremmet forslag om å begrense bruken av heldekkende plagg. I debattene som tidligere har fulgt i kjølvannet av disse forslagene, har det som regel blitt hevdet at slike forbud er i strid med Den europeiske menneskerettskonvensjon. Men storkammeret i nettopp Den europeiske menneskerettsdomstol har i en dom kommet fram til at et slikt forbud ikke bryter med menneskerettighetene. Fremskrittspartiet ønsker primært et forbud mot bruk av heldekkende plagg i det offentlige rom, men vi registrerer at det i dag ikke er flertall for et slikt forslag. Vi håper imidlertid nå, etter de signalene som har vært gitt, særlig i det offentlige rom, at det kan være flertall for at man i hvert fall kommer ett steg videre på veien. Det vil glede både meg og Fremskrittspartiet dersom Arbeiderpartiet virkelig har snudd i denne saken, og nå ønsker et forbud mot nikab og burka i norsk skole. Jeg vil likevel ikke feire før stemmene er talt opp i denne salen og vedtaket er fattet. Det er et sterkt tiltak at staten skal gå inn og regulere folks klesplagg. Imidlertid er omstendighetene og de praktiske følgene av heldekkende, religiøse plagg såpass alvorlige at vi som politikere har ansvar for å handle, spesielt når dette gjelder barn og unge. Da er det viktig at vi legger forholdene til rette for best mulig integrering og formidling av likestilling og vestlige verdier. Heldekkende, religiøse plagg er til hinder for lek og samspill mellom barn. De signaliserer avstandstaken til det norske samfunnet, står i veien for integrering og skaper et uheldig skille mellom kjønnene, der signalet er at jentene er mindreverdige. Et forbud mot religiøse, heldekkende plagg er et forbud for frihet. Helt avslutningsvis tar jeg selvsagt opp det forslaget som vi har levert inn, slik at det kommer til votering. Men et siste punkt før jeg tar imot replikker, gjelder den økonomiske utviklingen, der vi heldigvis kan se stor bedring. Det har i dag kommet en pressemelding fra bedriften Aibel som viser at det nå er tildelt kontrakter til norske bedrifter for svært mange milliarder kroner. Når det gjelder det tidligere Zidane-feltet, som nå skal bygges ut, viser det seg at man har behov for inntil 700 personer på topp når det gjelder prosjektering, utbygging og vedlikehold. Så det er åpenbart betydelige positive signaler innenfor næringslivet.