Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-11-16:
Vi står overfor en krevende internasjonal situasjon der et stort antall mennesker er drevet på flukt fra krig og konflikt. Det er også mange som søker tilflukt i Norge, og det skaper noen utfordringer for det norske samfunnet når så mange flyktninger og asylsøkere kommer til landet vårt på så kort tid. Det stilles store krav til vårt eget mottaksapparat, det stiller norske kommuner i en utfordrende situasjon, der de på kort tid må stille opp med mottaksplasser, kommunale tjenester, helsehjelp osv. De som har flyktet fra krig og konflikt, skal vi i Norge ta imot med åpenhet og med varme. Vi vet at mange av dem som nå kommer fra Syria, kommer til å få opphold i Norge. Derfor blir det også i årene framover viktig å bruke tid og ressurser på et godt integreringsarbeid – en jobb Norge har lyktes med så langt. Men med det antallet mennesker som nå kommer, er det også viktig at norske kommuner får ressurser til å gjøre den praktiske jobben med både mottak og integrering. Det norske samfunnet er rikt. Vi må sette våre kommuner i stand til å gjøre den praktiske jobben, og da må det også være et arbeid som finansieres fullt ut. La meg også få lov til å si at de siste ukene og månedene har vist hvilken innsats frivillige kan gjøre. De har gjort en formidabel innsats ved å ta imot flyktninger som kommer til Norge – det er også et arbeid som må støttes opp når vi i årene framover skal integrere det store antallet flyktninger og asylsøkere som Norge kommer til å ta imot. Samtidig som mange kommer til å få opphold i Norge, må vi også erkjenne at det nå kommer mange mennesker hit som etter vårt eget lovverk ikke vil ha krav på beskyttelse i Norge. I en situasjon der det bare de siste fire ukene har kommet over 9 000 asylsøkere, må vi også være faste i praktiseringen av det asylinstituttet vi har vedtatt, og vi må være villige til å stramme inn hvis det er nødvendig for at loven skal kunne praktiseres etter sitt formål. Og det er akkurat det Senterpartiet opplever at dagens lovendringer har som formål. Særlig ved Storskog har vi en krevende situasjon. Sist uke kom det totalt 2 500 asylsøkere til Norge, og bare 750 av dem var fra Syria. Mange av dem som kommer fra andre land, kommer nettopp over grensen ved Storskog. De andre personene kommer fra India, Bangladesh, Pakistan, Irak, Iran og Afghanistan. I tillegg kommer det også mange som har russisk statsborgerskap og oppholdstillatelse i Russland. I det norske samfunnet skal vi ha hjertelag for dem som trenger hjelp. Men skal vi virkelig få rom til dem som trenger det mest, må vi samtidig føre en streng og resolutt linje overfor dem som kommer med åpenbart ubegrunnede asylsøknader. Asylinstituttets legitimitet står og faller nettopp på det. De som kommer med ubegrunnede søknader, må returneres raskt og uten at for mange av samfunnets ressurser som vi skal bruke på dem som fortjener å få opphold, brukes på returen. Vi trenger å bruke saksbehandlingskapasitet og midler til noe helt annet. Vi trenger å bruke det til dem som har berettiget behov for beskyttelse. Derfor støtter Senterpartiet formålet som ligger bak de lovendringene som regjeringen i dag foreslår. Vi støtter bruken av tvangsmidler regulert gjennom endringer i utlendingsloven §§ 105, 106 og 107, for uten en innstramming av de reglene, de paragrafene, vil en ikke i realiteten kunne gjennomføre bestemmelsen i § 32 om at man kan nekte realitetsbehandling av en søknad som åpenbart er ubegrunnet, og også gjennomføre rask retur. Vi forutsetter imidlertid at bruk av den typen tvangsmidler ikke blir gjennomført uten nødvendig domstolskontroll, og vi mener også at barnefamilier og mindreårige kan unntas fra disse bestemmelsene. Senterpartiet støtter også at det gis instruksjonsrett overfor UNE på en generell basis for å sikre en ens forståelse av dagens regelverk på innvandringsfeltet. Det er viktig å understreke at det sjølsagt ikke gjelder individuelle forhold, men generelle forhold som kan bidra til raske avklaringer og en styring innenfor innvandrings- og flyktningpolitikken, og i praksis betyr det altså lovtolkning og rettspraksis. Senterpartiet forventer at når Stortinget nå på en meget utradisjonell måte gjennomfører en sånn lovendring, er det også viktig at endringene blir satt ut i livet så raskt som mulig, og at det også blir bevilget de nødvendige ressursene til UDI, til politi og til domstolene for faktisk å gjennomføre bestemmelsene. Det kan altså ikke stå på det at regjeringen i ettertid mener at det ikke er ressurser til å gjennomføre det som vi nå bruker så kort tid på å vedta av lovendringer i Stortinget. Senterpartiet ser positivt på de forslagene som er fremmet her i dag fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. Vi ønsker å støtte et forslag om å gjøre loven midlertidig for to år. Vi mener at dagens behandling er høyst ekstraordinær, og gjennom to års virke vil en kunne høste erfaringer av de lovendringene som i dag gjøres. En vil også eventuelt kunne legge til rette for en varig lovendring med en ordinær komitébehandling og en ordinær høring. Det vil være fordelaktig. Jeg ser at det blas litt i forretningsordenen rundt omkring i salen, men jeg må jo si at såpass ekstraordinær som hele denne behandlingen er her i dag, så må det også være mulig å få lov å behandle og stemme over et slikt forslag som er lagt fram på en litt ekstraordinær måte. Vi står overfor mange drøftinger framover som omfatter mye mer enn det vi i dag behandler gjennom lovendringen. Det gjelder kapasitet og behandling av de søknadene som kommer. Det gjelder de kommunale ressursene til å ta vare på dem som kommer og får opphold hos oss. Senterpartiet har gang på gang gjentatt at det trengs et bredt nasjonalt forlik om flyktninger og asylsøkere og om integrering. Det mener vi fortsatt er nødvendig. Da må alle partier være villig til å legge det politiske spillet til side.