Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Fremskrittspartiet har så langt i debatten ikke holdt noe innlegg hvor vi har snakket om innvandringspolitikk. Vi har snakket om det litt i replikkvekslinger, men vi har ennå ikke hatt noe innlegg om det. Til tross for det har vi fått servert de kreative beskrivelsene mot oss allerede. Representanten Reikvam har allerede vært oppe og snakket om Fremskrittspartiets forferdelige menneskesyn. Det jeg utfordrer på, er om man konkret kan peke på hva som er et så forferdelig menneskesyn ved en politikk hvor vi først og fremst ønsker å ivareta interessene til innbyggerne i dette landet, først og fremst ønsker å ta vare på det som er et bra samfunn, før vi åpner slusene for alle andre i denne verden. Det er en innvandringspolitikk som delvis er den samme som den som føres i Danmark, der Fremskrittspartiet ønsker 24-årsgrense, tilknytningskrav, større krav til familieinnvandring. Det er en innskjerping av asylpolitikken, hvor det kun er de som har et reelt behov for beskyttelse, som skal få en nødhavn i Norge: FN-konvensjoner, ja, men ikke lykkejegere og alle de andre som vi vet misbruker et system som overhodet ikke var påtenkt dem i utgangspunktet. Men det er også en politikk hvor vi sier veldig klart og tydelig at jobb nr. 1 er å integrere de menneskene som allerede bor i Norge, som har kommet til Norge gjennom innvandring i flere år. Da må vi stramme til innvandringspolitikken i det minste mens vi konsentrerer oss om den oppgaven, og ikke får enda flere mennesker vi skal integrere, før vi har løst integreringsproblematikken. Jeg kan vanskelig skjønne at det er en politikk som kan beskrives som at en har et dårlig menneskesyn. Det er en realistisk politikk og en politikk som ivaretar borgernes interesser i dette landet, enkelt og greit. Det er noen sannheter man må være villig til å ta inn over seg. Man må kunne innse at det ikke er like lett å ha en liberal innvandringspolitikk i en velferdsstat som det er i et land basert på en langt, langt friere økonomi med mindre sosial utjevning. Derfor vet vi at i de landene som har det vi ofte kaller en litt tøffere økonomisk virkelighet, lykkes integreringen langt bedre enn i de europeiske velferdsstater. Det er en sannhet vi må ta inn over oss. Det er en sannhet som stadig flere begynner å skjønne. Selv NHO, i VG i går, har trukket den konklusjonen og prater på mange måter om det som er Fremskrittspartiets innvandringspolitikk, som løsningen på problemet. Helt klart og tydelig sier NHO nå at vi er nødt til å konsentrere oss om å integrere de menneskene som allerede bor i Norge, som har kommet til Norge, før vi kan ta imot nye, og de ønsker en begrensning av innvandringen til Norge. NHO er også veldig klar på, i motsetning til statsråd Bjarne Håkon Hanssen, at vi ikke kan gå rundt og fortsette å tro at økt arbeidsinnvandring vil kunne løse de økonomiske forholdene vi står overfor, hvor vi har mangel på arbeidskraft innenfor en del yrker. Det er fordi svært mange av de innvandrerne som har kommet til Norge de siste ti årene, har lav kompetanse, har ikke kunnet bidra så mye i arbeidslivet, har en lav arbeidsdeltakelse og mottar mye offentlige ytelser, langt mer enn den øvrige befolkningen. Da er ikke det noen oppskrift på å løse noe som helst innenfor arbeidsmarkedet. Det burde jo være opplagt, men det er tydelig at i denne sal er det kun Fremskrittspartiet som har skjønt det, selv om flere og flere utenfor denne salen er i ferd med å forstå det. Det er selvfølgelig ikke sånn, som statsråden prøver å fremstille det, at vi ikke hadde hatt personer til å kjøre taxi i Oslo dersom vi ikke hadde hatt innvandring til Oslo. Selvfølgelig er det ikke sånn. Økonomien hadde jo ordnet dette selv. Prising av arbeidskraft, dynamikken i økonomien, hadde sørget for at det selvfølgelig hadde vært folk som hadde kjørt drosje så lenge folk hadde vært interessert i å kjøre drosje. Det har noe å gjøre med hvordan økonomien innretter seg automatisk dersom man lar den få lov å gjøre det. Jeg konstaterer at dessverre har ikke Regjeringen skjønt utfordringen, selv om stadig flere utenfor denne sal er i ferd med å gjøre det.