Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-06-14:
Først må jeg passe på å ta opp forslagene våre i alle sakene, det kan jo være greit. Jeg skulle kanskje ha bedt om punktvis votering i alle sakene, så kunne det blitt litt votering i morgen, men det skal jeg ikke gjøre. Men vi har noen konkrete forslag som er fremmet i dag, og som går på å følge opp noe av det som skjedde i komiteen på slutten, for det hjelper ikke med merknader, det må faktisk forslag til for å bygge. Det er mange merknader, men lite konkret og få forslag fra bl.a. opposisjonspartiene. Vi skal nå behandle Nasjonal transportplan. Den viser vei for hva vi vil, og hva vi skal gjøre innenfor samferdsel de neste tolv årene. Regjeringen har lagt fram sitt forslag, og det har de andre partiene også – og jammen ble det en nedtur, gitt. Her er det noen som sitter i regjeringskontorene og er fornøyd med det, men jammen meg er opposisjonen også blodfattig. De har tydeligvis ikke mye tro på mulighetene til å løfte samferdsel de neste tolv årene. SV har samme ramme som regjeringen, men de skal fjerne veier for 109 mrd. kr. Da blir det ikke mye vei framover – og i hvert fall ikke mye ny vei. Arbeiderpartiet har funnet rom for en fattigslig milliard ekstra utover rammen til regjeringen, og Senterpartiet har fjernet den milliarden som Arbeiderpartiet la på. Det betyr at det er en regjering og en opposisjon som egentlig har de samme rammene å forholde seg til, og så er man litt kreativ når det gjelder bokføring. Fremskrittspartiet er det eneste partiet som er helt klar og tydelig: Ja, vi vil bruke mer penger. Vi vil bruke ganske mye mer penger, og det handler om vilje til å si at samferdsel er viktig. Jeg opplever at opposisjonen her er livredd for at de skal inn i regjeringskontorene til høsten – det er helt tydelig. Det er ikke vi. Vi er veldig klare på at det handler om å satse på samferdsel, det handler om å «gønne» på – og den viljen har vi. Vi har lagt inn 400 mrd. kr over en tolvårsperiode – over tolv år. Det er det samme som oljefondet har økt med bare dette året. Hvis man ser på det siste året, har det økt med 1 000 mrd. kr. Det er nesten hele NTP-en til regjeringen. Så det handler om vilje til å prioritere. Samferdsel er så utrolig viktig rundt omkring i hele landet, enten det er i Nord-Norge, i Sør-Norge, på Vestlandet eller i Midt-Norge – overalt i landet er folk klare og tydelige, og de sier klart og tydelig: Vi trenger bedre veier, jernbane, luftfart eller sjøtransport. Det tar Fremskrittspartiet på alvor, og derfor fremmer vi vårt forslag til Nasjonal transportplan, som jeg vet at mange har sett på, men som mange tydeligvis ikke har sett så nøye på. Det burde de gjøre, for her ligger det viktige ting. Det handler om å ta ting på alvor. Det handler om å gjøre noe med rassikring. Det handler om å gjøre noe med fylkesveinettet – ta tilbake en del av veiene som de rød-grønne i 2010 overførte til fylkeskommunene, og som er stemoderlig behandlet av politikere fra de samme rød-grønne partiene rundt omkring i fylkene. Unnskyldningen er at man ikke får penger fra staten. Fremskrittspartiet var imot den reformen, og derfor vil vi ta disse veiene tilbake og bruke penger på å gjøre det. I tillegg er vi tydelige på at vi ønsker å overføre flere veier til Nye Veier. Men i motsetning til regjeringen – som legger inn elleve nye prosjekter, utvider antall år og ikke forteller noen ting om når man skal være ferdig – er vi tydelige på at vi er villige til å bruke mer penger, for det betyr så utrolig mye rundt omkring i hele landet, på samme måte som vi gjør det også når det gjelder jernbane. I motsetning til Arbeiderpartiet, som sier at de skal bygge ut innen 2033, er vi ærlige på at vi ikke klarer å bygge ut fullt intercity innen 2033, men vi er villige til å bruke 40 mrd. kr og ikke 2 mrd. kr, og det er en stor forskjell. Det handler om hva man faktisk vil, og hva man vil prioritere. Så foreslår vi å fjerne byvekstavtalene i den fasongen de har nå. Vi mener at det heller skal være en tilskuddsordning. Vi legger også inn penger til Godspakken, 20 mrd. kr. Det betyr også mye for jernbane. Det betyr mye for jernbane i Nord-Norge. Det betyr mye for jernbane i Trøndelag. Det betyr mye for jernbane i Østfold. Det betyr mye for jernbane i Innlandet, og det betyr mye for jernbane i Telemark. Siden jeg er telemarking, synes jeg at tømmerterminalen på Nordagutu er et fantastisk bra prosjekt – jeg måtte jo ta med det når jeg først var her. Så har jeg lyst til å si noe om noen av de prosjektene som regjeringen ikke har klart å finne rom for. For det første var det sånn at etter at Fremskrittspartiet hadde lagt fram sin nasjonale transportplan, kom regjeringen med noen prosjekter som lå inne i Fremskrittspartiets forslag. Det er kanskje ikke så rart, for på Strynefjellet var det en aksjon, og folk var tydelige og ganske sinna fordi man ikke hadde funnet penger til dette. Klauvaneset–Vågsbotn utenfor Bergen er en strekning som Fremskrittspartiet har vært tydelig på at vi må ha med, og som regjeringen plutselig har funnet noen penger til, men de har ikke fullfinansiert det. Det er litt av forskjellen. Når det gjelder Valdres, hvor jeg tror at mange av medlemmene i komiteen har vært, klarer man fra Arbeiderpartiets og Senterpartiets side å skrive merknader og si at man vil bruke penger. I morgen får de muligheten til å være med. Det ligger et enkeltforslag i Stortinget som følger opp Senterpartiets forslag. Det hjelper ikke med merknader. Det må gjøres ordentlig, og derfor må det stemmes over forslaget som ligger her. Dette er et prosjekt på den eneste helt vintersikre veien over fjellet. Det er en årsdøgntrafikk på 11 000 biler der i perioder. Veien går midt gjennom sentrum – det er mange fotgjengeroverganger – og den deler sentrum i to. I forrige periode – og det er der jeg utfordrer regjeringen – ga vi beskjed om at den må få ned kostnadene, at den gjør den jobben, tar den jobben, sørger for å få ned kostnadene, og så kommer ikke regjeringen med forslaget i Nasjonal transportplan. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har sagt at de vil ha veien – ja, i morgen har de sjansen til å stemme for. Riksvei 4 fra Raufoss til Oslo er en sinnssykt viktig strekning. Den betyr mye for de bedriftene som ligger der. Den betyr mye for store deler av landet som kjører den veien. Så sier man: Nei, det kan vi ikke. Representanten Johnsen og jeg, sammen med flere fra Fremskrittspartiet, møtte industriparken på Raufoss. Det de var veldig klare og tydelige på, var at vi nå må sørge for å få på plass denne veien fordi de driver og eksporterer og er i verdenskonkurranse hver eneste dag og skal vinne konkurransen mot alle andre bedrifter i verden. Da er veien viktig. Over 50 pst. var tydelige på at veien er det aller viktigste, den er viktigere enn andre rammebetingelser. På Raufoss omsetter de for ca. 10 mrd. kr, totalt på strekningen for nesten 70 mrd. kr. Det vil koste ca. 20 mrd. kr å bygge ut hele strekningen, og så sitter vi her og sier: Nei, det har vi ikke råd til, og det er uansvarlig å mene det. Det handler om – og det burde Senterpartiet skjønne – å så i åkeren nå, og så kan vi høste i framtiden, og da kan vi høste mye, mye mer fordi vi har bedrifter som leverer, som er gode, som klarer å konkurrere, og som klarer å skape arbeidsplasser, sikre arbeidsplasser. Det er det det handler om. E134 Bakka–Solheim lå ikke inne. Så skjønte regjeringspartiene – for det ble masse bråk, og det er jeg glad for – at man må legge inn noe penger. Så la man inn noe i første seksårsperiode. Men vi må få bygd den veien – den er dritviktig for dem som bor der. Eller la oss sørge for at vi får bygd Haukelitunnelen, som har ligget inne i Nasjonal transportplan gang på gang, men man klarer ikke å levere, og nå tok regjeringen den ut – eller det ligger ingenting inne. Det er synd. Arbeiderpartiet og Senterpartiet er for – ja vel, i morgen kan de stemme for, så kan vi få til noe på E134 som betyr noe. Elgsjø–Gvammen i Telemark, som jeg kjenner godt, er en kjempeviktig strekning. Sørg for at vi får på plass de planleggingsmidlene så de kan komme videre – det er det det handler om. Dette handler om å skape, og det handler om å sikre og trygge for folk som bor rundt omkring. Litt tidligere i dag, da vi sto på utsiden her, gjaldt det E6 Oslo øst. Da var det demonstrasjon. Det var nesten litt pinlig å høre alle de som sa at dette prosjektet er man for. Det sitter noen i byrådet her nede som ikke vil, og så sto det noen på talerstolen her og sa at de er veldig for, og at de har jobbet for det i mange år, men de vil altså ikke trykke på ja-knappen i morgen – med mindre de klarer å ombestemme seg fra i dag til i morgen. De som sto der nede, forventer at politikerne overkjører byrådet og sørger for at vi bygger den veien. Det handler om livskvaliteten til de menneskene som bor der, og de menneskene som går på skole der. Intercity handler som sagt om vilje til å gjøre det, og Fremskrittspartiet har det. Når det gjelder Vestfoldbanen, må jeg, når Arbeiderpartiet har 2 mrd. kr, minne om at bare Stokke–Torp–Sandefjord koster 10 mrd. kr – 10 mrd. kr – og så skal man bygge ut fullt intercity innen 2033. Så snakker man om at det er andre som er useriøse og uansvarlige. Det er tullball. Men i dag skal vi heldigvis kjøre i 120 km/t – eller i hvert fall åpne for at vi kan kjøre i 120 km/t. Det vil Fremskrittspartiet i samferdselspolitikken. Vi skulle gjerne hatt 130 km/t også, men nå blir det 120 km/t på noen strekninger. Det burde blitt 120 km/t på utbygging også. Det fortjener alle de rundt omkring i landet som er skuffet, f.eks. fordi Vikafjellet heller ikke har kommet inn. Det er et viktig prosjekt som betyr noe for folk i hverdagen deres. Det handler om trygghet. Det handler om sikkerhet, og det handler om åpenhet på vinterstid.