Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 1999-06-18:
Utgangspunktet for denne debatten er revidering av det vedtatte budsjettet for 1999. Når jeg nevner dette, er det fordi det foreligger en rekke forslag i innstillingen som Fremskrittspartiet ikke har sluttet seg til til tross for at forslagene er i tråd med Fremskrittspartiets politikk. Vi mener altså at f.eks. store endringer i skatter, avgifter og bevilgninger som ikke er begrunnet i faktiske endringer i forholdene etter at budsjettet ble vedtatt, ligger utenfor rammen av denne behandlingen. Men Regjeringen prøver seg på noen grep som Fremskrittspartiet synes er alvorlige. Særlig er det grunn til å reagere på forslaget om å fjerne hovedstadstilskuddet på 150 mill. kr., med en begrunnelse som faktisk smuldret opp under behandlingen i komiteen. Utgangspunktet var en skattesak hvor det ble anslått at Oslo kommune var skyldig 128 mill. kr, og at det skulle trekkes ytterligere 22 mill. kr, fordi Oslo kommune har et inntektsnivå som ligger forholdsvis høyt, og fordi Regjeringen har et generelt inndekningsbehov i budsjettet. Når det så den 4. juni i år, midt under behandlingen i komiteen, kommer et brev fra finansministeren som forteller at beregningene nok var feil, og at det korrekte beløp sannsynligvis ikke skulle være 128 mill. kr, men i underkant av 50 mill. kr, blir dette med respekt å melde for useriøst. Hovedstadstilskuddet som ble innført i budsjettet for i år, skulle være en delvis kompensasjon for Oslos tap av inntekter ved overgang til statlig selskapsskatt. Å fjerne dette nå, midt i året, er uansett begrunnelse helt urimelig, ikke minst fordi alle andre kommuner som er i samme situasjon, som altså skylder skatt til Hydro-selskapene, får strøket denne skattegjelden. Fremskrittspartiet vil naturligvis stemme mot dette forslaget. Når det gjelder reduksjonen i tilskudd til omsorgsboliger og sykehjemsplasser, som vi var med på i høst, bygde dette på anslag fra Regjeringen på den faktiske aktiviteten i kommunene, og ikke på noe ønske fra vår side om å utsette gjennomføringen av planen. At disse tallene viste seg å være feil, og at planen nå ser ut til å kunne gjennomføres innenfor den opprinnelige tidsrammen, ser vi på som positivt. Men det er også viktig at de kommunene som ikke greier det, nå kan få noe lengre tid på seg. Fremskrittspartiet har i mange år arbeidet for å få til stykkprisfinansiering innen bl.a. helsevesenet. Med ISF, innsatsstyrt finansiering, har vi kommet et stykke på vei. Ordningen har vært en suksess. Aktiviteten har økt, og det er ikke blitt påvist noen uheldige effekter av ordningen. Men det har vært uheldig at systemet for registrering av pasienter, diagnoser og behandlingsopplegg ikke er så klart at feil kan unngås. Om dette ikke ryddes opp i, kan det bidra til å skade den innsatsbaserte finansieringens omdømme, noe som ville være uheldig for norsk helsevesen, med 300 000 pasienter i sykehuskø. Jeg tolker det slik at når flertallet i innstillingen mener at det bør skje oppgjør for effekt av registreringsomlegging, og at dette bør legges til grunn for oppgjøret for 1998, og videre legger til grunn at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med nødvendige forslag til bevilgning høsten 1999, betyr dette at fylkeskommunene vil få dekket det de har til gode. Fremskrittspartiet mener at dagens budsjetteringsordning fører til en uakseptabel rasjonering av helsetjenester, og at kap. 730 post 60 må gjøres om til overslagsbevilgning. Det er et syn som deles av flertallet i komiteen, alle bortsett fra Sosialistisk Venstreparti. Neste skritt må være å få økt stykkprisandelen til minst 60 pst., og at stykkprisfinansieringen går direkte til sykehusene, slik Fremskrittspartiet har foreslått. På den måten vil vi kunne få et mindre komplisert system og mer forutsigbare budsjetteringsopplegg for sykehusene. Til slutt noen ord om kommuneøkonomien, og da holder jeg Oslo utenfor. Arbeiderpartiet foreslår i innstillingen å øke rammetilskuddet til kommunene over post 60 Innbyggertilskuddet med 100 mill. kr, og antyder at dette skal kunne løse problemer i barnehagesektoren og i skolefritidsordningen, og samtidig gjøre det lettere for kommunene å benytte seg av de øremerkede tilskuddene innenfor bl.a. eldreomsorg og helseplaner. Av en samlet kommuneøkonomi på rundt 200 milliarder kr utgjør dette 0,5 promille. Det er som å gi en med 200 000 kr i årslønn 100 kr i lønnspålegg. Det er i beste fall symbolsk og vil neppe løse noe som helst. Samtidig går Arbeiderpartiet imot å gi kommunene mulighet til å konkurranseutsette deler av sine oppgaver for på den måten å kunne spare det mangedobbelte beløp. Forstå det, den som kan.