Thorhild Widvey (Høyre), 2015-12-04:
Det er en kulturpolitisk viktig sak representanten Kari Henriksen tar opp i denne interpellasjonen. De tre skværriggerne «Statsraad Lehmkuhl», «Sørlandet» og «Christian Radich» representerer viktig norsk kulturarv. Det er ingen tvil om at disse seilskipene er unike maritime kulturminner både i norsk og internasjonal målestokk. De tre skværriggerne er ikke minst gode formidlere av de rike norske sjøfartstradisjonene. Ved å være aktive seilende kulturminner er skværriggerne også gode ambassadører for Norge. Skværriggerne forvalter og viderefører viktig sjøfartskompetanse, maritime kunnskaper og unike håndverkstradisjoner. Denne kompetansen ivaretas gjennom aktiviteter på fartøyene, særlig toktene som arrangeres for ulike grupper medseilere. Skværriggerne har hver sin historie som går tilbake til tidlig 1900-tall og mellomkrigstiden. Alle de tre skipene ble bygd som seilende skoleskip, men ble på ulike tidspunkt brukt til andre formål. Seilskipene ble utsatt for stor slitasje og skader under krigen. Dette resulterte i store reparasjonsbehov for skipene i etterkrigsårene. Det ble imidlertid gjennomført bare mindre reparasjoner på skipene i løpet av de første tiårene etter krigen. Først fra andre halvdel av 1970-årene ble det satt i gang større reparasjons- og vedlikeholdsarbeid på skutene. Staten har i flere tiår ytt ulike former for tilskudd til de tre skværriggerne. Men det siste tiåret har skværriggerne mottatt vesentlig faste bidrag fra staten for å dekke sine drifts- og vedlikeholdsbehov. Dette har bidratt sterkt til å gi skipene et løft når det gjelder vedlikehold og bevaring av skipene for ettertiden. I 2002 ble det på oppdrag fra Kultur- og kirkedepartementet nedsatt et utvalg for å gjennomføre en uavhengig utredning som hadde som mål å kartlegge et realistisk drifts- og vedlikeholdsopplegg som kunne gi fundament for framtidig drift og vedlikehold av skværriggerne. Skværriggerutvalget leverte sin innstilling 1. august 2002. Rapporten konkluderte med at det måtte arbeides for helårsdrift for alle skutene. I tillegg måtte staten ta et økonomisk ansvar for en betydelig del av nødvendig ekstraordinært vedlikehold og etablere en langsiktig støtte for slikt arbeid. Skværriggerutvalget slo fast at i tillegg til det ordinære statstilskuddet til drift og vedlikehold var det nødvendig å bevilge 38,6 mill. kr til ekstraordinær opprustning av de tre seilskutene. Statlige bevilgninger til skværriggerne kan deles opp i to kategorier: ekstraordinære midler til vedlikehold og faste driftstilskudd. Først litt om historikken for de ekstraordinære midlene til vedlikehold: I perioden 2003–2008 bevilget staten til sammen 41,4 mill. kr til ekstraordinært vedlikehold til de tre skværriggerne. 14,5 mill. kr av dette ble bevilget over statsbudsjettet, mens de resterende 26,9 mill. kr ble bevilget i form av spillemidler. Det betyr at staten helt ut innfridde sin forventede medvirkning i opprustningsplanen for seilskipene, slik Skværriggerutvalget skisserte i 2002. I tillegg ble det fra 2009 opprettet et eget fast tilskudd over statsbudsjettet med avsetning til ekstraordinært vedlikehold av skværriggerne. Denne avsetningen ble doblet i perioden 2009–2013. Til sammen utgjorde vedlikeholdsmidlene i perioden 2009–2013 14,1 mill. kr. Fra 2014 ble vedlikeholdsmidlene lagt inn i det ordinære tilskuddet til de tre skværriggerne. Når det gjelder årlig fast driftstilskudd til skværriggerne, har staten siden 2002, da skværriggerrapporten ble lagt fram, til nå bevilget totalt 189,4 mill. kr til de tre seilskutene. I 2014-budsjettet ble det også lagt inn en realøkning til skværriggerne. Oppsummert kan vi slå fast at siden 2002 har staten bevilget betydelige midler til de tre skværriggerne. Staten har tatt et vesentlig ansvar for disse viktige kulturminnene. Midlene ble bevilget både i form av ekstraordinære midler til vedlikehold, fast avsetning til vedlikehold og ordinært driftstilskudd. Fra 2002 til 2015 ble det til sammen bevilget 245 mill. kr fra staten til vedlikehold og drift av skværriggerne. I statsbudsjettet for 2015 ble bevilgningene til skværriggerne flyttet fra kap. 328, post 78 til spilleoverskuddet fra Norsk Tipping. I Kulturdepartementets budsjettproposisjonen for 2015 står det at dette gir ingen endring i forvaltningen av tilskuddene. Denne budsjettmessige endringen skal ikke innebære at disse flytende kulturminnene får en mindre gunstig behandling – deres årlige budsjettsøknad vil bli behandlet på samme måte som søknaden fra alle andre mottakere av faste tilskudd fra Kulturdepartementet. Staten er fremdeles skværriggernes viktigste offentlige bidragsyter. Fylkeskommuner og kommuner har i mindre grad bidratt med nødvendig tilskudd. Fra statlig hold er det imidlertid lagt til grunn at de respektive kommunene og fylkeskommunene også bør ha et medansvar. Det er åpenbart at skværriggerne representerer en helt spesiell verdi for de byene der de respektive skutene har sin hjemmehavn. Selv om de regionale tilskuddene til seilskipene alt i alt har utgjort en liten andel av de samlede offentlige midlene til skværriggerne, har det vært betydelige forskjeller i omfanget av medvirkning fra de respektive regionene. Til «Sørlandet» har både Kristiansand kommune og Vest-Agder fylkeskommune bevilget substansielle tilskudd. «Statsraad Lehmkuhl» og «Christian Radich» har ikke oppnådd tilsvarende bidrag. Med utgangspunkt i en merknad fra familie- og kulturkomiteen i innstillingen om 2014-budsjettet, har departementet tatt opp med Oslo kommune, Bergen kommune og Hordaland fylkeskommune spørsmålet om økte lokale/regionale tilskudd til henholdsvis «Christian Radich» og «Statsraad Lehmkuhl». I 2013 utgjorde de regionale tilskuddene til de tre skutene vel 3,1 mill. kr eller 14,5 pst. av samlede offentlige tilskudd. I 2015 er tilsvarende tall 8,7 mill. kr eller 28 pst. av de samlede offentlige tilskudd. Både for «Sørlandet» og for «Statsraad Lehmkuhl» utgjør den regionale medvirkningen nå 30 pst. av samlede offentlige driftstilskudd, mens «Christian Radich» har en regional tilskuddsandel på 24 pst. Statlige midler til skværriggerne har bidratt vesentlig til at de tre skipene i dag er seilende kulturminner. Per datum framstår alle tre skutene i god stand, men i årene framover vil det utvilsomt bli avdekket nye vedlikeholds- og oppgraderingsbehov som det må finnes en løsning på. Dette er spørsmål som vil bli behandlet på adekvat måte når situasjonen måtte oppstå. Norge har maktet å ta vare på tre skværriggere i operativ stand. Ambisjonen må være at slik skal vi også ha det i tiårene som ligger foran oss. Det påhviler både de respektive eierstiftelsene, staten og de involverte regionene et ansvar for å medvirke til at vi holder i hevd disse flotte kulturminnene.