trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingvil Smines Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Kommunene har ansvar for at 110-sentralene bemannes, utrustes og opereres slik at de til enhver tid fyller behovet for mottak og registrering av nødmeldinger, alarmering av mannskap og kommunikasjon med innsatsstyrkene og den som melder ulykken. Kravet følger av brann- og eksplosjonsvernloven. DSB opplyser at Vision har nådd sin tekniske levealder og er modent for utskiftning. Et tidsriktig oppdragshåndteringsverktøy gir mulighetene som vil kunne styrke beredskapen både lokalt, regionalt og nasjonalt.
Ingvil Smines Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-02-06:
Finansieringsmodellen ble besluttet av Stortinget og har hele tiden vært at staten skulle dekke de store investeringene i infrastrukturen og førstegangsinvesteringen i brukerutstyret. Dette ble besluttet med representanten Lien og Senterpartiet her på Stortinget. Med dette nødnettet har nødetatene i hele landet fått et moderne og godt sambandsutstyr som inneholder de nye tjenestene og funksjonalitetene som de ikke hadde i de etatspesifikke systemene sine. Dette innebærer en kvalitetsheving for norsk beredskap. Representanter fra kjernebrukerne har vært involvert i prosjektet fra starten av, og brukerkrav fra brannvesen, politi og helsevesen har vært førende i valg av løsning og dermed også når det gjelder kostnadene ved både investeringene og påfølgende drift.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-08:
Jeg vil takke statsråden for svaret. På forhånd var jeg spent på hva det kom til å være: Kom det til å være «da klokka klang, så fort vi sprang», altså at statsråden sprang fra sitt ansvar, eller ville det være litt mer «jo mere vi er sammen» og «kum ba yah, my Lord»? Det ble kanskje en slags kombinasjon. Jeg håpet i hvert fall at denne interpellasjonen kunne være en mulighet, som jeg tenker at statsråden brukte delvis. Jeg synes det er gode og positive signaler at en nå vil gjøre endringer i norskfaget, men jeg vil fortsatt utfordre statsråden på hva han vil gjøre for å klargjøre ut mot Skole-Norge at det skal synges i skolen. For det er blitt skapt en usikkerhet, og det er det som er bakgrunnen for disse massive protestene: at en vil foreta seg noe mer konkret i tillegg. Jeg mener det selvfølgelig bør være mulig å få til begge deler. I mitt første innlegg var jeg også litt innom verktøykassen, og som statsråden sa, er det lagt fram en strategi for de praktisk-estetiske fagene, som kom på plass etter vedtak fra Stortinget. Den er av fagfolkene blitt kritisert for å være litt halvhjertet, og det er nettopp med henvisning til at en ikke i større grad ønsker å bruke den verktøykassen som ligger der. Strategien har mange gode formuleringer, mange gode ambisjoner, men en klarer ikke å binde seg tydelig på at en skal endre, og gjøre noe med, den utviklingen som har vært. Det fikk vi også bekreftet da statsbudsjettet kom i går; der var det ingen nye signaler som kunne ha gjort noe med denne utviklingen. Så jeg vil utfordre statsråden litt på denne strategien som nå er kommet på plass: Vil den gjøre at vi nå kan forvente at det blir en annen prioritering på f.eks. etter- og videreutdanningen – at det blir tydeligere signaler opp mot lærerutdanningene, slik at flere tar disse fagene og vi får snudd den utviklingen? For fra Stortingets side mener jeg det ikke kan være noen tvil om at det fortsatt skal synges i skolen, og da må vi også tørre å bruke den verktøykassen som er der, for å snu den utviklingen en har sett de siste årene.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-08:
Ja, det høres ut som om vi kan være glad for at dette var en politisk debatt, og ikke en sangkonkurranse for dem som har deltatt. Jeg vil takke for debatten. Jeg var spent på om dette kom til å bli en ren duett eller kvartett, men det ble et fint blandet kor som ble med i denne viktige diskusjonen. Jeg er glad for at alle partiene er så samstemte om at man ønsker sang i skolen. Det var også noe av det som var viktig for meg da jeg løftet denne diskusjonen – å møte det enorme engasjementet som er, men også si at vi ønsker mer sang i skolen. Ikke minst mener jeg at skolen har blitt for teoretisk og stillesittende, og at sang og de praktiske fagene bør få en større plass. Sånn sett ble det en diskusjon om det er grunn til å være bekymret. Det kan være en interessant diskusjon. Eksempelvis har Krafttak for sang gjort systematiske undersøkelser som viser at det er mindre sang i skolen nå. Jeg tror f.eks. det er mindre sang i skolen nå enn da representanten Melby og jeg gikk på skolen. Da er spørsmålet: Hva skal vi gjøre med det? Hvilke grep skal vi ta for å sikre sang i skolen? I valget mellom å sende representanten Melby på mange skolebesøk for å sikre at det blir sang eller å få på plass viktige kompetansehevende tiltak, må jeg innrømme at jeg velger det siste. Noe av det som jeg mener gir grunn til bekymring, er tallene, som jeg også refererte til tidligere i debatten. Når bare 40 pst. av dem som underviser i musikk i barneskolen, har formell utdanning i faget, kan vi heller ikke forvente at de på den gode måten bruker sangen som metode og verktøy. Det er der jeg mener diskusjonen videre bør være, at vi fortsetter diskusjonen om hvordan strategien som er lagt fram, som har mange gode ambisjoner, bør følges opp og sikre at det blir satt av penger til etter- og videreutdanning for lærere, at lærerutdanningene følger opp de signalene som regjeringen gir i sin strategi, og ikke minst at Stortinget passer på at det blir utviklet gode læringsverktøy. Så jeg gleder meg til å fortsette diskusjonen om behovet for å ha krav om fordypning i de fagene man underviser i, som statsråden for så vidt inviterte til, i fortsettelsen. Fra Stortingets og Arbeiderpartiets side skal vi fortsette å være utålmodige og fortsette å utfordre statsråden, og ikke minst kreve at man tar konkrete grep og følger opp de fine ordene som sies både i denne salen og i strategien som er lagt fram.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-08:
Jeg tror ikke det er noen tvil om at det er et tverrpolitisk ønske om at det skal synges i skolen. Det denne diskusjonen handler om, er dels hvor detaljert man skal være i læreplanene, men også – og det er noe av den diskusjonen som representanten Tvedt Solberg trekker opp – hvordan vi skal tilrettelegge med kompetanseheving og ulike støtteressurser for lærerne. Når det gjelder fagfornyelsen: Et viktig trekk vi gjør der, er at flere fag skal bli mer praktiske og utforskende. Det er en stor anerkjennelse av de praktisk-estetiske fagenes viktige rolle – og også det praktisk-estetiske som metode i flere fag. Jeg har stor tro på at flere fag gjennom å bli mer praktiske og utforskende vil kunne appellere til flere elever, og at vi kan få til mer dybdelæring, slik vi ønsker gjennom fagfornyelsen. La meg også vise til at i forbindelse med de nye læreplanene utvikler Utdanningsdirektoratet en nettbasert kompetansepakke for å støtte skoleledere og lærere. Det vil være fagspesifikke støtteressurser også i de praktisk-estetiske fagene, slik at det parallelt med læreplanene utvikles flere støtteressurser for lærerne. Vi vil fortsette å prioritere videreutdanning i de praktiske fagene gjennom øremerkede midler, slik vi har gjort de senere år. Det ligger også til rette for etterutdanning gjennom desentraliserte ordninger, noe som gjør at den enkelte skole og kommune kan diskutere hvor det er behov for kompetanseheving. På spørsmålet om det skal innføres flere krav til kompetanse i fagene, er vår holdning at vi nå først må gjennomføre det målet vi har satt i lesing, skriving og regning – i norsk, engelsk og matte. Vi må oppfylle de kompetansekravene gjennom den historiske satsingen vi har på videreutdanning før vi utvider det til enda flere fag. Jeg mener at alle elever bør møte en kvalifisert lærer som har fordypning i sitt fag. Men det har vært et problem og en utfordring i skolen at man har så mange prioriteringer at man ikke får prioritert det aller viktigste først. Derfor har vi sagt at i engelsk, norsk og matte skal vi gjennomføre kompetansekravene. Så er jeg fullt åpen for å diskutere hvordan veien skal være videre slik at alle elever kan møte kvalifiserte lærere med fordypning i de fagene de underviser i.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-08:
La meg til slutt takke for en god debatt. Jeg tror vi kan fastslå at det ikke er noen politisk uenighet om sangens plass i skolen. Det er en viktig avklaring. Jeg er helt enig med representanten Tvedt Solberg i at vi fortsatt kommer til å diskutere kompetansehevende tiltak, hvilke verktøy skolen skal ha, og hvordan vi på en best mulig måte kan løfte de praktisk-estetiske fagene. Jeg har vært tydelig på at vi har satt noen kompetansekrav i norsk, engelsk og matte, og at vi er svært opptatt av at vi må innfri dem først. Men det er viktig at vi over tid sikrer at alle elever møter kvalifiserte lærere, og at man møter lærere som har fordypning og utdanning i de fagene man underviser i. Representanten Asphjell inviterte også til en bredere diskusjon som jeg mener er viktig, for dette handler ikke bare om kompetansemål og skolen: Det handler også om kulturskolen og om skolefritidsordningen. Vi – Kunnskapsdepartementet og Kulturdepartementet – jobber nå med en ungdomskulturmelding. Der skal kulturskolen få en sentral plass. Vi er opptatt av å løfte kultur for barn og ungdom også i et bredere perspektiv enn bare det som gjøres i skolen. Jeg er helt enig i at kultur og sang er viktig for språkutvikling, og det er også viktig i et integreringsperspektiv. For gjennom kulturuttrykk kan man vise frem sin egen kultur og være stolt av den, og ulike kulturer og identiteter kan møtes på en annen måte enn det man gjør gjennom vanlig samvær. Så kulturen spiller en viktig rolle også i et integreringsperspektiv, og gjennom det arbeidet vi nå gjør med meldingen om tidlig innsats, ser vi også på skolefritidsordningen og hvordan vi kan utvikle og løfte kvaliteten der, og sang vil også ha en naturlig plass i skolefritidsordningen. Så etter noen litt bekymrede innlegg tror jeg kanskje vi kan avslutte med å si at det er grunn til å være optimistisk når det gjelder sangens plass, både i skolen og gjennom det arbeidet vi nå gjør med å løfte kulturfeltet for barn og ungdom.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-08:
Ikke uavhengig av, men i forlengelsen av diskusjonen om sang inkludert i læreplanen, har man i hvert fall fått en ganske fornuftig debatt, og en debatt om å gi sang og musikk den plassen det fortjener. Derfor er det hyggelig at både interpellanten og statsråden i dag bekrefter at de synes sang har en helt naturlig plass i skolen, og i norskfaget spesielt – og det nesten uavhengig av om man nevner sang i læreplanen eller ikke. På den måten har vi i hvert fall løftet tematikken omkring sang i skolen. Det synes Senterpartiet er viktig. For jeg tror noen av de sterke reaksjonene som denne saken har medført, handler litt om at en over lang tid har opplevd, har erfart, at kunnskapen som sang og kultur representerer i skolen, blir litt borte, blir litt nedprioritert i skolen. Det er det mange som har reagert på, og det tror jeg er et viktig signal å ta med seg. Senterpartiet er opptatt av sang og mener det er viktig. Det er viktig fordi man formidler kulturarv og bygger tradisjoner. Det er nært knyttet til litteraturkunnskap i skolen, og det er en god metode for formidling av fagstoff. Jeg tror også det kan bygge fellesskap og bidra til et godt læringsmiljø, og jeg tror sang kan være et effektivt virkemiddel for motivasjon i en rekke fag. Det er grunn til å være litt bekymret over en utvikling der skolen blir stadig mer teoretisert. Selv om en ønsker at lærerne skal ha kjernefag i større grad, kan nok den utviklingen med gradvis flere lærere med kjernefag også føre til at det blir en litt dårlig skolering i hva estetiske læreprosesser kan ha å si for motivasjon og læring hos de enkelte elevene. Elevene, og indirekte dermed lærerne, blir også i stor grad målt på det teoretiske og ikke så mye på det praktisk-estetiske. Det kan ha betydning for sangens plass i skolen. Interpellanten viste til at 95 pst. av studentene nå velger bort de estetiske fagene. Det er litt alarmerende. Så kan en si at disse studentene får kjennskap til estetiske metoder gjennom faget pedagogikk og elevkunnskap, men det er også bare kanskje, fordi utdanningsinstitusjonene der de studerer, må ha valgt å legge vekt på estetiske metoder, for det er metodefrihet også når det gjelder lærerutdanning. Jeg tror at en lærer som aldri har fått undervisning i å synge selv eller å synge sammen med en klasse, neppe av seg selv kommer til å velge sang som en metode i norskfaget. Jeg tror man må løfte det på en langt mer systematisk måte hvis man skal få fram det i årene framover. Senterpartiet mener at det er behov for å løfte de praktisk-estetiske fagene generelt i skolen. Vi mener også at alle lærerstudenter burde hatt et praktisk-estetisk fag som en del av grunnskolelærerutdanningen. Så synes jeg det er et lovende signal når statsråden nå sier at man skal legge mer vekt på det praktiske og utforskende i de ulike fagene. Det tror jeg er en viktig vei å gå. Jeg synes, som sagt, det er bra at interpellanten løfter denne problemstillingen, og at vi uavhengig av om noen av oss mener at det burde stå i læreplanen eller ikke, kan være enige om at sangens plass i skolen er viktig, både som fag og som metodikk.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2019-10-08:
Jeg har også lyst til å starte med å takke representanten Tvedt Solberg for å fokusere på betydningen av sang i skolen og hva som er viktig for å få dette til på en best mulig måte. Læreplanene blir fastsatt av Kunnskapsdepartementet denne høsten og vil bli tatt i bruk i skolen fra og med høsten 2020. Kunnskapsministeren har vært tydelig på at sang selvfølgelig har en helt naturlig plass i skolen – også med nye læreplaner. Det er vi i Kristelig Folkeparti veldig glade for fordi sang, både i sin form, ved å være en tradisjon og en viktig del av vår kulturarv, og også ved den unike formen ivaretar alle evner barnet har i undervisningssituasjonen. I tillegg er sang viktig med tanke på å skape gode sosiale relasjoner i et fellesskap. Som læringsarena er også sangen unik. Den muliggjør deltakelse for alle, samtidig som det virker styrkende i klassefellesskapet. Barn tilegner seg læring på svært ulike måter. Noen barn må skrive det selv for å kunne gripe stoffet godt. Noen barn må visualisere ting. Og noen barn lærer best på den auditive måten. Sang er derfor mer enn en kulturarv som kan plasseres inn i fagene norsk og musikk. Vi i Kristelig Folkeparti er opptatt av at sang fortsatt skal være en viktig del av skolen, og vi vil derfor oppmuntre statsråden til å hente fram de mange vurderinger og kartlegginger som er gjort av sang, både som kulturarv og som læringsarena i skolen, og vi oppfordrer til å sikre at sang fortsatt blir omtalt som en viktig del av skolen i den nye læreplanen. Ut fra det svaret statsråden i dag har gitt, har jeg igjen fått gode grunner til å tro at sang fortsatt skal sikres en sentral plass i norsk skole.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2019-10-08:
Jeg vil skryte av interpellanten, som tar opp et viktig tema. Jeg er kanskje ikke den som synger så mye selv, eller som synger noe særlig pent, men jeg synes sang er veldig viktig, og som både far og bestefar har jeg gleden av å følge både barn og barnebarn gjennom skole og barnehage. Det er klart at sang er viktig kulturarv, men det er på mange måter også en viktig læringsarena. Jeg har en stund fulgt Fargespill. Ungdommer fra mange verdensdeler går i en kulturskole og deltar i Fargespill, der de lærer språk gjennom sang. De lærer uttrykksformer, og de lærer dans. Man blir inkludert, og man blir integrert, så det sier noe om hvor viktig sangen er – ikke bare på kulturarenaen, men også som læringsarena og motivasjonsarena for barn og unge. Derfor er sang viktig språkopplæring som vi må ta på alvor. Da er det viktig at vi har lærere som er motivert, og som har kompetanse og kunnskap knyttet til sang som læringsarena. I Danmark har de et syng dansk-prosjekt. Det er viktig at kulturarenaer som radio og tv osv. brukes som en arena der unge deltar og lærer seg viktige sanger knyttet til norsk kulturarv. Jeg tror at man i barnehagene i dag er flinkere til å synge enn i barneskoler og ungdomsskoler. Jeg har selv en sønn som er barnehagelærer. Jeg har ikke hørt ham synge så mye før, men etter at han ble barnehagelærer, synger han veldig mye – sikkert til glede for ham selv og ikke minst for ungene. Men det som bekymrer meg, er å se at det i kulturskolen i Norge i dag er registrert det laveste antall elevplasser på 16 år. Det sier også noe om utviklingen innenfor det området. Hvis vi ikke har sang, musikk, estetiske fag i barnehage og skole, går det også ut over hvordan kommunene tenker på og tilrettelegger for kulturskoler og kulturskoleplasser i framtiden. Derfor er det så viktig at vi satser på dette. Også i år er det nedgang. Det er den største nedgangen vi har hatt på 16 år på dette området. Statsråden bør være bekymret for dette når vi ser at sang ikke brukes så mye i skolen som man kanskje gjorde før. Skolen er en viktig arena for inkludering og språkopplæring der dette kan brukes på mange områder. Når det gjelder å synge med den stemmen man har, er jeg far til fire personer. Vi hadde alltid litt sang rundt kveldsbordet, mens vi satt og spiste kveldsmat. Da sa den ene datteren min: Pappa, nå skal vi synge. Så pekte hun på alle sammen – du kan synge, du kan synge – men sa: Pappa, du trenger ikke å synge. Så jeg tror ikke det hørtes så bra ut, men jeg var med – med engasjement og gnist – selv om jeg ikke var noe særlig god til å synge. Språkopplæring er viktig i skolen. Sang er et viktig virkemiddel knyttet til det, og ikke minst viderefører det en viktig kulturarv i skolen og i kulturlivet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. Det haster nå mer enn noen gang med å legge til rette for omstilling av norsk næringsliv – kutte i klimagassutslippene og utvikle trygge og framtidsrettede arbeidsplasser over hele landet. I en tid da næringsministeren mer enn noen gang trenger virkemidler som sikrer omstillingskraft, ser vi at det motsatte skjer. Vi opplever på nært hold en næringsminister som tappes for virkemidler, og en omstillingskraft som gradvis svekkes. Det må etter vår mening gjøres langt mer enn hva som faktisk gjøres for å legge til rette for en sterkere satsing på klimavennlige arbeidsplasser, som også sikrer oss økte eksportinntekter i tiden framover. Næringsministeren snakker mye om å satse på utvikling av ny miljøteknologi, men svekker nå miljøteknologiordningen, som nettopp skal bidra til å utvikle – ja: miljøteknologi. Næringsministeren snakker om å satse på næringsutvikling i kompetansemiljøer rundt om i landet, men svekker satsingen på næringsklyngene som viktige omstillingsmotorer rundt omkring i landet. Det snakkes om å satse på industrien, samtidig som næringsministeren nå radbrekker Siva, som spiller en viktig rolle i å tilrettelegge nettopp for industri og næringsliv rundt om i hele landet. Det snakkes om forenkling, men næringsministeren velger å svekke Brønnøysundregistrene, som står helt sentralt i forenklingsarbeidet for næringslivet. Så spørsmålet blir: Hvorfor svekker regjeringen viktige tiltak for norsk næringsliv i en tid da en nettopp skal bidra til klimavennlig vekst og omstilling?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
En kan nesten lure på om næringsministeren har god dialog med norsk næringsliv. Under høringen i næringskomiteen fikk vi høre, både fra LO og NHO, om et tapt år i omstillingsarbeidet for norsk næringsliv. De var dypt bekymret for at en ikke forsterket tiltak i en tid da en faktisk trenger det. Et av de mest effektive virkemidler, som også næringsministeren var inne på, som hjelper bedrifter til omstilling, er miljøteknologiordningen, men den står på stedet hvil: ingen økning fra 2019 til 2020. Allerede i august i år var det kommet inn søknader for mer enn 200 mill. kr mer enn hva ordningen kan dekke. Ser næringsministeren det opplagte i at miljøteknologiordningen er for liten og for svak til å innfri næringslivets behov for å støtte, eller risikoavlaste, i forbindelse med helt nødvendige omstillinger? Hva vil i så fall næringsministeren gjøre med det?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Manglende muligheter i miljøteknologiordningen oppleves nok ikke som en «liten» sak for norsk næringsliv, men tvert om som en stor sak. Men jeg skal gå over til et annet tema, som er vel så stort: Karbonfangst og -lagring vil kunne bli en svært viktig teknologi for norsk leverandørindustri og norsk næringsliv i omstilling; det vil være selve grunnlaget for den industrielle inngangen til lavutslippssamfunnet. I høst har regjeringen nok en gang antydet utsettelser i beslutningen om fangst, transport og lagring av CO 2 fra industrianlegg i Norge. I trontalen ga regjeringen beskjed om at de nok ikke kommer med en sak til Stortinget før i 2021. Dette er ett år senere enn forventet, og for karbonfangstprosjektene på Klemetsrud her i Oslo og på Norcem sin fabrikk i Porsgrunn skapes det usikkerhet, ja, langt mer usikkerhet enn nødvendig. Jeg er klar over at karbonfangstprosjektene tilligger olje- og energiministeren, men karbonfangst er utvilsomt et av de viktigste industripolitiske tiltakene i vår tid, så derfor: Hva vil næringsministeren gjøre for å innfri industriens klare forventning om at endelig avklaring om karbonfangst må skje som først forutsatt, i løpet av neste år?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg oppfattet at jeg ikke fikk svar på spørsmålet mitt, men jeg velger å stille neste spørsmål til en annen viktig statsråd som har med næringsinteresser å gjøre. Jeg velger å la mitt neste spørsmål gå til landbruksministeren. Arbeiderpartiet mener vi må satse mer på både matproduksjon og skogbruk. Dette er næringer som skaper viktige arbeidsplasser over hele landet, samtidig som de gir oss mange spennende muligheter i overgangen til lavutslippssamfunnet. Men også på dette området mangler det tiltak fra regjeringens side. Et hovedspørsmål er hvor det i all verden blir av klimafondet, som både næringen og Stortinget har etterlyst lenge, og som skal danne grunnlag for utvikling, omstilling og utslippsreduksjoner. Som Bondelaget skrev i sin høringsuttalelse i forbindelse med statsbudsjettet: Et klimafond gjør bonden bedre rustet til å møte framtidens klimautfordringer. I tillegg vil et klimafond gi incentiver til nødvendige investeringer for å redusere klimautslippene fra landbruket, som vi har avtalt med regjeringen å gjøre. Hvorfor har ikke statsråden innfridd dette og opprettet et klimafond for landbruket?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg stiller spørsmål om omstillingskraften i norsk landbruk.(Presidenten avbryter) (Presidenten avbryter)
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg er helt enig i det landbruksministeren sier om at norsk landbruk har vist stor omstillingsevne og -vilje. De kan også vise til gode resultater, men det må likevel betydelig omstilling til for å få klimagassutslippene ned i norsk landbruk. Derfor er dette fondet særdeles viktig, noe som både organisasjonene og Stortinget har påpekt en rekke ganger. Mitt spørsmål er: Når vil statsråden komme med et klimafond for landbruket, slik at landbruket med større kraft kan foreta de omstillingene som er helt nødvendige for å få utslippene ned?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg skal prøve å holde meg innenfor det som er hovedspørsmålets tema – nettopp omstilling. Da vil jeg stille neste oppfølgingsspørsmål til næringsministeren, for i trontalen hørte vi at regjeringen ville gjøre Norge til et laboratorium for blå næringer og grønn ferdsel til havs. Jeg kan si velkommen etter. For Arbeiderpartiet er norske sjøfolk en stor og viktig ressurs, spesielt i en omstillingstid da havnæringene skal spille en større og viktigere rolle. Trygghet i omstilling er viktig. For Arbeiderpartiet er norske lønns- og arbeidsvilkår prinsipielt riktig – om det er på land, om bord i en rigg eller om bord i et skip som opererer i norsk farvann og på norsk sokkel – spesielt i en tid da omstillingen tar til. To rapporter sier nå at det er fullt mulig å innføre norske lønns- og arbeidsvilkår som et krav. Når statsråden nå skal i gang med å utarbeide en ny stortingsmelding om maritim sektor som helt sikkert vil omhandle omstilling, vil statsråden da – slik Arbeiderpartiet vil – sikre at norske lønns- og arbeidsvilkår på norsk sokkel og i norsk farvann blir hovedregelen og ikke unntaket?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg er glad for at næringsministeren sier at han vil vurdere spørsmålet i tilknytning til stortingsmeldingen om utviklingen av maritim sektor. Jeg håper at jeg kan ha statsråden med meg i tanken om at trygghet i omstilling – når hele den norske økonomien må omstilles til et lavutslippssamfunn, og hvor havet skal spille en viktigere rolle – er en viktig faktor for å få arbeidsfolk med i den omstillingsdugnaden som skal gjøres. Da er det ingen tvil om at – spesielt knyttet til dem som er om bord i skip, og som skal gjøre oppdrag på norsk sokkel eller i norsk farvann – den tryggheten er utfordret ved at det er mye enklere å sette norske sjøfolk i land for så å ta utenlandsk arbeidskraft, som er billigere, om bord. Jeg spør derfor statsråden: Er statsråden enig i at det er et mål at en bør utvikle den norske havnæringen med utgangspunkt i norske lønns- og arbeidsvilkår?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Selve premisset for spørsmålet er feil, både hvis man ser på forslaget til neste års statsbudsjett, og hvis man ser på hva regjeringen og flertallet som står bak denne regjeringen, har gjort siden vi kom inn i regjeringskontorene i 2013. Bare på næringsrettet forskning og utvikling har vi nesten doblet budsjettene i løpet av disse årene. Forskningsinnsatsen har også gått opp. Veldig mye av det er rettet inn mot privat næringsliv. La meg bare gå igjennom de konkrete tingene som representanten Terje Aasland spurte om. Det er riktig at for klyngeprogrammet er det en liten reduksjon i årets budsjett. Det betyr at det akkurat i neste års budsjett ikke vil komme mye penger til mange nye klynger, men vi skal fortsatt beholde og videreutvikle de klyngene vi har. Når det gjelder Katapult, er det helt naturlig med en liten tenkepause fordi de og Siva diskuterer hvilken type katapulter vi skal ha fremover. Dette har vært en av de store satsingene til regjeringen, og det kommer vi til å fortsette med. Til påstanden om at vi har svekket Brønnøysundregistrene: Det kan man jo se både på budsjettutviklingen og på årsverksutviklingen at vi ikke har gjort. Antall ansatte i Brønnøysundregistrene har ligget omtrent på stedet hvil de siste tre årene. Budsjettene til Brønnøysundregistrene har økt – bl.a. med store investeringer på opp mot 1 mrd. kr til et nytt digitalt registerbehandlingssystem. For miljøteknologi er det en liten reduksjon, det gjelder prisomregningsmidlene, og det er fordi ordningen har fungert veldig bra. Den bitte lille reduksjonen vil sannsynligvis ikke ha noen stor konsekvens. Så er det behendig, selvfølgelig, for representanten Aasland at han ikke nevner noen av de store og kraftige økningene. Han nevner f.eks. ikke økningene som de siste årene har kommet til Enova, et av de aller viktigste klimavirkemidlene vi har – riktignok ikke under mitt budsjett – og Nysnø, som både i revidert budsjett og i neste års budsjett styrkes kraftig og blir et av de aller viktigste verktøyene vi har for nettopp det grønne skiftet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Igjen er det behendig, selvfølgelig, at man tar ut en bitte liten del av det større bildet. Hvis man ser på miljøteknologiordningen de siste årene, så har den blitt kraftig styrket under denne regjeringen. Det er under denne regjeringen, ikke minst med dette flertallet, at grønn næringsutvikling, det grønne skiftet, med privat næringsliv med på laget, virkelig har fått fart i seg – og ikke bare gjennom kraftig styrking av miljøteknologiordningen, Enova, opprettelsen av Nysnø, for å nevne noen tiltak. I et stramt budsjett må alle prioritere. Det er en av mine viktigste jobber som statsråd. Og da er det sånn at selv om det er en oversøking til miljøteknologiordningen – det er helt riktig: det er flere som ber om penger enn det er penger til – må man også se på vurderingen av kvaliteten på prosjektene. Så min vurdering var – og det står fortsatt ved lag – at et lite nedtrekk, dvs. at man ikke får prisomregningsmidlene, er fullt ut forsvarlig. Det kommer ikke til å gå på bekostning av kvaliteten ved prosjektene som får innvilget støtte, og det tar heller ikke bort den kraftige økningen som har vært i ordningen de siste årene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Det er litt spesielt at man forsøker å skape usikkerhet rundt noe det faktisk er bred enighet om i Stortinget. Karbonfangst og -lagring er et stort, viktig klimaprosjekt. Det er et risikofylt prosjekt. Derfor er det også helt riktig at staten går inn med store, store beløp – her snakker vi altså om 15–20 milliarder, hvis jeg ikke husker helt feil. Det er også sånn at dette er et stort og viktig industriprosjekt, og fordi dette prosjektet er stort og komplisert, er det viktig at man gjør alle vurderingene underveis grundig og skikkelig. Og den klare beskjeden fra regjeringen – med statsbudsjettet for 2020 – er jo at karbonfangst og -lagring, prosjektene som er der, fortsetter i full fart fremover. Så er det et spørsmål om man klarer å få vurderingene til 2020, eller må ha det til tidlig 2021, men det spørsmålet må da rettes til olje- og energiministeren, som er ansvarlig statsråd for det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Det kan jeg ikke svare på, for vi har fortsatt ikke jobbet oss gjennom denne rapporten, den har også vært ute på høring. Men jeg kan si litt om hvordan vi har tenkt å følge den opp. Før øvrig viser rapporten at det er juridisk mulig, men det er også noen nedsider, det er rapporten veldig klar på, litt avhengig av hvordan man gjør dette. Det vi har tenkt å gjøre, er å følge opp i tett og nært samarbeid med partene i arbeidslivet, både fagforeningene, sjømannsorganisasjonene og de maritime arbeidsgiverorganisasjonene. Så får vi se hvor langt vi kommer rett og slett. Selv om det var et tema i trontalen – det må bemerkes – er det ikke første gang regjeringen har snakket om dette. Dette har vært på regjeringens agenda mange ganger tidligere, og det er en grunn til at vi har løftet ikke bare en egen havstrategi, men også en revidert maritim strategi – og før det den faktiske maritime strategien. Så om det er velkommen etter eller ikke: Det er i hvert fall greit å ha med seg at regjeringen ikke bare snakker gjennom trontalen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Jeg er enig i at det er et mål at vi skal beholde norske sjøfolk. Grunnen til det er ikke bare at det er et tiltak for å ha sjøfolk som sådan, men for den maritime klyngen i Norge er det å også ha aktive sjøfolk som kan bidra med det som på litt fint og kanskje litt teknokratisk språk ofte kalles realkompetanse, viktig for klyngen. Denne regjeringen og dette flertallet har jo fra første stund hatt det som utgangspunkt. Med denne regjeringen og dette flertallet ble sysselsettingsordningen, det som før ble kalt nettolønnsordningen, lovfestet. Nettolønnsordningen for sjøfolk har blitt styrket på måter som var vanskelig for sjømannsorganisasjonene, og også arbeidsgiversiden, å få gehør for under forrige regjering. Det er det viktigste verktøyet vi har for å sikre at vi beholder norske sjøfolk. Det at det nå er utvidet til NIS-skip, gjør at vi har fått flere norske sjøfolk der. For øvrig gjør regjeringens politikk at flere skip seiler med norske flagg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Jeg er gjerne med på å følge opp den sterke satsingen som denne regjeringen og dette flertallet har stått for. Det er ikke så mange år siden det kom en egen bioøkonomistrategi. Det dreier seg ikke bare om ressursene i havet, slik forrige spørsmål dreide seg om – eller det dreide seg om sjøfolk, som vel er noe litt annet – men også i høyeste grad om norsk skogindustri. Det som skjedde da, var at regjeringen øremerket penger til bioøkonomitiltak konkret, og så tok virkemiddelapparatet ved Innovasjon Norge og Forskningsrådet selv et eget initiativ – etter at regjeringen hadde lagt fram sin strategi og fått den behandlet – til også å se gjennom sine ordninger for å styrke nettopp bioøkonomien. Det er norsk skogindustri i et nøtteskall. Vi hører på de innspillene som kommer. Et av de vanligste spørsmålene jeg i lang tid fikk fra Senterpartiet i spørretimen, var om Saugbrugs og CO 2 -kompensasjon for dem. Der lyttet regjeringen. Det er en viktig bedrift – en viktig skognæringsbedrift – og nå har de fått løst problemet sitt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Det er ikke noen generell tenkepause. Det var knyttet til en helt konkret ordning, nemlig Katapult, som ligger under Siva. Jeg tenker mye, men jeg klarer å gjøre to ting samtidig: Jeg klarer både å tenke og å handle. Jeg har tenkt mange ganger at representanten Knag Fylkesnes og jeg egentlig burde bytte lister over bedrifter vi besøker, for de sier tydeligvis to vidt forskjellige ting, og de har to vidt forskjellige virkeligheter. For å ta et eksempel: norsk kraftforedlende industri. Når jeg besøker norsk kraftforedlende industri, forteller de om en industri som har redusert klimagassutslippene sine med 40 pst. siden 1990. De forteller om kontinuerlig omstilling. De forteller om hvordan det er engasjement nå, bl.a. gjennom Prosess21, for å se på hele verdikjeden og hvordan man kan gjøre den grønnere. De forteller om hvordan miljøteknologiordningen, som var tema tidligere i dag, som har blitt doblet med dette flertallet, bidrar, hvordan Enova bidrar, og hvordan Innovasjon Norge og Forskningsrådet og den kraftige satsingen både på næringsrettet forskning og innovasjon og på forskning generelt bidrar. Så må vi selvfølgelig gjøre enda mer. Men jeg er ikke enig i beskrivelsen av at klimamålene våre for 2030 og 2050 er helt i det blå. Det jeg er enig i, er at alle verktøyene ennå ikke er på plass. Men hvis man ser på det som foregår nå, bl.a. EUs kvotesystem, hvis man ser på hvordan man har frikoblet økonomisk vekst fra økte klimagassutslipp, og at klimagassutslippene de siste årene har gått ned, hvis man ser på hva som skjer med hver enkelt sektor som skal få klimaforpliktelser som utarbeides sammen med sektorene, hvis man ser på hva som skjer på grønn skipsfart, hvor regjeringen nå har styrket satsingen ytterligere, og kommer til å gjøre det i 2020, hvis man ser på hvor voldsom teknologiutviklingen er: Det er all grunn til å si at vi kommer til å få det vanskelig, vi vet at det blir kjempeutfordrende når vi skal snu hele økonomien vår, men det er mulig å få det til.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Jeg vil anbefale at man tenker samtidig som man handler. Jeg tror det er en god måte å gjøre det på. Man trenger ikke ta en pause av den grunn, det er det ingen grunn til. Beskrivelsen til Knag Fylkesnes er at det ikke er noe grønt skifte. Hvordan tror representanten Knag Fylkesnes og Sosialistisk Venstreparti at norsk kraftkrevende industri, som er en av de store klimagassutslippsnæringene, har kuttet klimagassutslippene sine med 40 pst. siden 1990? Er det fordi de bare har tenkt at nå fortsetter vi som før, eller er det fordi de er midt i en grønt skifte? Hvordan tror representanten Knag Fylkesnes at Norge er blant de verdensledende på å utvikle nullutslippsskip, -båter, -fartøyer? Er det fordi vi har lent oss tilbake og tenkt at alt skal fortsette som før, eller er det fordi vi er midt oppe i et grønt skifte? Hvorfor tror representanten Knag Fylkesnes at regjeringen har opprettet Nysnø og tilfører det kapital, og at det skal fortsette i årene som kommer for å investere i klimateknologi? Hvorfor har Enova akkurat gitt støtte til havvindprosjektet til Equinor? Hvorfor har miljøteknologiordningen doblet seg siden denne regjeringen og flertallet kom?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Jeg hadde noen retoriske spørsmål, som det heter, men jeg skal la være å gjøre det hvis det skaper forvirring om hvem som svarer og hvem som spør. Ta grønn skipsfart som et eksempel; ikke bare har regjeringen levert en egen handlingsplan for grønn skipsfart, men dette er også et område som styrkes med over 100 mill. kr i 2020. Så er jeg helt enig i at det ikke er regjeringen alene som gjør dette. Her er også offensive fylkespolitikere med, og ikke minst er næringen selv med. Problemet mitt gjelder beskrivelsen av at det ikke skjer noe grønt skifte. Jeg mistenker at det skyldes én veldig enkel ting, og det er at for Sosialistisk Venstreparti er grønt skifte ensbetydende med dårlig nytt for olje- og gassnæringen. Der er vi rett og slett uenige. Jeg er helt enig i at olje- og gassnæringen må gjennom en stor omfattende omstilling – de skal også være en del av det som i praksis er lavutslippssamfunn med 90–95 pst. kutt innen 2050 – men jeg mener at de er en del også av det grønne klimasamfunnet. Der er SV uenig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Hvis vi ser på grønn skipsfart som et eksempel igjen: Det er ikke slik at en handlingsplan som er ord på et papir – digitalt – i seg selv skaper handling, men det er fordi regjeringen følger opp med både krav og budsjettmidler at dette er handling. Når Sosialistisk Venstreparti beskriver det som om det ikke skjer noe grønt skifte, er det bare å reise rundt i Norge og se på hvordan det grønne skiftet faktisk foregår – i verft, i maritim næring, i norsk industri. Så vet alle der, og også regjeringen vet veldig godt, at tempoet må opp. Vi må gjøre dette raskere, for næringer eller bedrifter som ikke kan være en del av et lavutslippssamfunn, har ikke livets rett. Så er jeg helt enig i at kompetansen i olje og gass må brukes på nye områder og alternativ energi. Jeg er bare grunnleggende uenig i at en god strategi er å skru den av ved politisk vedtak. Da blir ikke kompetansen brukt til noe annet, da forsvinner den.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Det går ikke ned i absolutte kroner. Det representanten refererer til, er en realnedgang. I år skyldes det først og fremst et såkalt teknisk kutt i Forskningsrådet. Forskningsrådet har, veldig enkelt sagt, ganske mye midler som, hva skal man si, forskutteres inn i fremtiden, som er kommiterte prosjekter, som de har på bok. Å ta et teknisk kutt på det, hvor det presiseres i budsjettdokumentet at det er et engangskutt – for øvrig under Kunnskapsdepartementets område, høyere utdanningsministeren – skal ikke få konsekvenser for forskningsinnsatsen. Det står eksplisitt, klart og tydelig, og det er den viktigste grunnen til den lille realnedgangen. Men representanten kan ikke ta ut en bitte liten del av det større bildet. Det store bildet er at med denne regjeringen har forskningsinnsatsen økt med 12 mrd. kr. Næringsrettet FoU er nesten doblet i løpet av vår periode. Vi har gått fra et hvileskjær i forskningspolitikken og kunnskapspolitikken til en kraftfull satsing som synes igjen år etter år, og hvor vi for første gang er over 1 pst. av BNP konsistent.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Svaret på det er ja, med ett utropstegn – kunne hatt fem, men det er ikke nødvendig, det er bare jåleri å ha flere utropstegn. Det er varslet også. Jeg kan bare ta et eksempel: Dette er igjen ikke mitt ansvarsområde, men CO2-avgiften. Det er varslet at CO2-avgiften skal trappes opp. Den blir nå sektornøytral – et viktig virkemiddel. Samtidig er det varslet at f.eks. Nysnø, som ligger under mitt ansvarsområde, skal trappes opp. Det er også varslet at det skal lages utslippskuttplaner for forskjellige sektorer, bl.a. landbrukssektoren, som nå har kommet veldig langt på vei. Alt dette til sammen, sammen med en offensiv næringspolitikk, sammen med miljøteknologiordningen, sammen med at staten er inne og stimulerer til både de små risikoprosjektene som bedrifter rundt om i hele Norge tar, og de store prosjektene, som karbonfangst og -lagring, er det som skal ta oss over til det grønne skiftet. Hvis spørsmålet er om regjeringen er ferdig med dette nå, er svaret på det åpenbart nei, men vi er godt i gang.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Vi regner ikke hvor mange tonn akkurat næringsbudsjettet kommer til å kutte. Det er også fordi veldig mange av de virkemidlene som ligger i min portefølje, er knyttet til næringsliv og privat næringsliv. Men klimaambisjonene til Norge er veldig klare: kutt på 40 pst. innen 2030. Regjeringen har også sagt at vi skal skjerpe klimaambisjonene, vi skal skjerpe dem også fram mot 2050, og privat næringsliv er helt avgjørende for å få det til. Så to ord om handelsbalansen. På den ene siden er det sånn at en negativ handelsbalanse ikke er bare dårlig. Det er f.eks. bra at norske forbrukere kan kjøpe rimelige varer fra andre land. Det er fornuftig. Så vi er ikke Trump, vi mener ikke at ethvert dårlig underskudd i handelsbalansen automatisk er dårlig. Samtidig er det et reelt problem for Norge – vanskelig å løse – stor skute å snu, at vi er for oljeavhengig. Vi er for avhengig av én stor bransje. Løsningen på det er ikke å skru den bransjen av, men å stimulere til vekst på andre områder.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Utviklingen av en ny registerplattform, som for øvrig har en øvre ramme på 1 mrd. kr, som denne regjeringen har gitt tillatelse til, er en stor og viktig satsing for Brønnøysundregistrene. Den nye plattformen vil forenkle og effektivisere måten Brønnøysundregistrene arbeider på, og vil bidra til raskere, sikrere og mer brukerrettet saksbehandling. Når et register legges over på ny plattform, må Brønnøysundregistrene, som spørsmålsstilleren tar opp, i en overgangsperiode forvalte både gamle og nye løsninger. Dette gir i en periode doble forvaltningskostnader. Stortinget er i budsjettfremlegget orientert om at Brønnøysundregistrenes arbeid med ny registerplattform er forsinket. Brønnøysundregistrene skal i 2020 arbeide for økt produktivitet og fremdrift i registerplattformprosjektet. Jeg forventer ikke store kostnadsøkninger til dobbel forvaltning før i 2021. Med utgangspunkt i prinsippet om realistisk budsjettering vil det derfor ikke være et vesentlig behov for en bevilgning til dette i 2020. Det er også viktig å påpeke at ny registerplattform vil gi interne økonomiske gevinster – altså når utviklingen er fullt ut gjennomført. Vi må se disse gevinstene i sammenheng med de økte kostnadene. Gode systemer for informasjonssikkerhet er viktig for Brønnøysundregistrenes virksomhet og er et vesentlig hensyn å ta i utviklingen av den nye registerplattformen. Jeg oppfatter at Brønnøysundregistrene arbeider målrettet for å sikre gode systemer for informasjonssikkerhet i de ulike delene av sin virksomhet. Regjeringen foreslår en driftsbevilgning til Brønnøysundregistrene på 348,3 mill. kr for 2020. Dette er en økning på l9,9 mill. kr fra opprinnelig forslag for 2019. Jeg mener dette er en grei budsjettramme for Brønnøysundregistrene i det kommende året. Det vil komme kostnadsøkninger hos Brønnøysundregistrene som følge av både økt husleie og økte forvaltningskostnader. De store kostnadsøkningene kommer ikke før i andre halvdel av 2021, og er derfor heller ikke et spørsmål for budsjettet for 2020. Regjeringen er opptatt av å sikre det gode miljøet i Brønnøysundregistrene, ikke minst fordi vi skal digitalisere mer. Det betyr at summen av nye oppgaver, fornuftige krav til effektivisering og kostnadsøkninger ikke må føre til dramatiske endringer i organisasjonen, men rett og slett gjøre dem i stand til å håndtere oppgavene sine. Sammen med Brønnøysundregistrene skal departementet se på hvilke grep som kan gjøres for å rigge etaten for en ny digital hverdag, og for at etaten fremover skal kunne påta seg nye oppgaver og satsinger på dette feltet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Det har hele tiden vært klart at en husleieøkning vil måtte dekkes innenfor rammen til Brønnøysundregistrene – «driften» er litt upresist, men innenfor rammen til Brønnøysundregistrene. Da er neste spørsmål: Hvordan er den rammen? Og det er der jeg sier at det først og fremst er et spørsmål for 2021-budsjettet. Jeg er opptatt av at vi samtidig som vi skal ha – og det kommer vi fortsatt til å ha – forventninger til det jeg vil si er fornuftig effektivisering, må summen av f.eks. en husleieøkning, eventuelle dobbeltkostnader ved at man utvikler BRsys samtidig som man kjører det gamle systemet parallelt, og andre krav og oppgaver som vi har lagt til etaten, fordi den er god, være håndterbare. Men det er som sagt ikke et spørsmål for 2020-budsjettet, etter min vurdering, det er et spørsmål for 2021-budsjettet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-10-23:
Jeg har ikke møtt det. Men jeg vet jo at de ansatte i Brønnøysundregistrene, som har tett kontakt med privat næringsliv, får akkurat den beskjeden, at saksbehandlingstiden hos dem er viktig for privat næringsliv i Norge. Det er jeg også opptatt av. Det er derfor jeg sier at rammen må gjøre at etaten er i stand til å håndtere de utfordringene man får. Samtidig kommer denne regjeringen fortsatt til å ha krav til fornuftig effektivisering, bl.a. ved ABE-reformen, men også ved at når man får et nytt digitalt saksbehandlingssystem fullt oppe og går, og er ferdig med dobbeltkjøringen, er det naturlig at det er effektiviseringsgevinster av det. Så må man vurdere i kommende budsjetter hvor mye av det som skal være i rammen – om det er andre viktige oppgaver de ressursene skal brukes på. Men det er som sagt et spørsmål for budsjettene i 2021 og fremover.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg har lyst å begynne svaret med å si at hvis det er noen som har vist omstilling når det kommer til det grønne skiftet de siste årene, er det norsk landbruk. Det tror jeg også at representanten Aasland er enig med meg i. I tillegg har vi inngått en avtale med landbruket om virkemidler som også landbruket selv skal være med på å finne, for å nå målene i klimaavtalen. En har også lagt stor vekt på skogbruket og den strategien som gjelder der, for at det også skal være en del av det grønne skiftet. Representanten Aasland spør meg direkte om et fond. Vi har valgt å prioritere de andre tingene først, men det betyr ikke at vi ikke også ser muligheter for – på sikt – et fond for klimaet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Blant avtalene med landbruket har vi jordbruksavtalene, der vi bruker avtaleverket og avtalene til å få virkemidler til å nå de målene vi setter for norsk landbruk. Jeg akter å bruke landbruksoppgjøret til også å nå de klimamålene vi har satt oss. Vi vil gjøre det i fellesskap med landbrukets organisasjoner. Inneværende landbruksoppgjør viser også at vi begynner det grønne skiftet ved å endre innretningen på landbruksoppgjøret. Det vil også være en del av framtiden. En får også ta diskusjonen om et fond i de forhandlingene – ikke her.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Den kompensasjonsordningen som er lagt fram, innehar flere elementer. Det ene er den bokførte verdien, som helt riktig ikke er en takstverdi, men en bokført verdi. Utgangspunktet for det var å ivareta dem som hadde store nylige investeringer – derfor ble det en bokført verdi. Så er det lagt til grunn et tispetillegg, som en kaller det, som skal ta opp i seg de andre utfordringene for dem som, som representanten sier, har betalt ned eller har en verdi på gården som er nedskrevet. I tillegg er det lagt inn tid, dvs. til 2025, det er lagt inn full kompensasjon for opprydning, og det er lagt inn en omstilling. I denne beslutningen, som vi synes er krevende, har regjeringen også lagt til grunn at vi ikke tar eiendommen fra folk, men vi gir en bruksbegrensning for eiendommen. Det er utgangspunktet for denne kompensasjonsordningen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Som statsråd tror jeg at uansett hvilken ordning en hadde kommet med, hadde det vært en utfordring for næringen. Nå har en prøvd å lage en ordning som skal være mest mulig rettferdig, men en vil aldri komme dithen at alle opplever den som rettferdig. Derfor har vi også lagt inn et anker i dette for dem som opplever at de kommer uberettiget ut – der skal Fylkesmannen gå inn og vurdere den enkelte nettopp for ivaretagelse. Jeg synes det bare skulle mangle at vi ikke skal ivareta folk og folks helse oppi dette, og en har bedt om utregninger som gir det beste grunnlaget. Det er bakgrunnen for svaret som er gitt.