Siri A. Meling (Høyre), 2013-04-23:
Norges industrihistorie og Norges energihistorie er knyttet nært sammen. Utbygging av vannkraften dannet basis for store industrietableringer flere steder i Norge. I sin begynnelse skjedde dette nærmest kraftkilden, dvs. fossefallene, fordi kraften ikke kunne transporteres over store avstander. Flere lokalsamfunn, som Rjukan og Årdal, for å nevne noen, har vokst frem nettopp på grunn av denne sammenhengen, og vi har i årenes løp opparbeidet mye kunnskap og kompetanse knyttet til å bygge industri, arbeidsplasser og verdier til både lokalsamfunn og stat basert på koblingen vannkraft og industri. Høyre er opptatt av å videreutvikle og styrke norsk industri. Det er mange gode grunner til dette – først og fremst for å trygge arbeidsplasser. Alle arbeidsplasser er viktige, men det er klart at den relative betydningen disse industriarbeidsplassene representerer i særlig småsamfunn i Distrikts-Norge, er ekstra betydningsfulle. For det andre er Norge etter hvert blitt meget avhengig av aktiviteten innenfor olje og gass på norsk sokkel, både finansielt og industrielt. Denne utviklingen og dette aktivitetsnivået er bra og gir store verdier tilbake til samfunnet, men det er alltid et faremoment å gjøre seg for avhengig av én faktor eller én bransje. Det gjør oss sårbare. Den kraftforedlende industrien representerer arbeidsplasser som ikke er direkte oljeavhengige, og det er derfor viktig å styrke denne type industris vekstmuligheter i Norge. For det tredje har kraftforedlende industri lange tradisjoner i Norge, og vi har bygget opp høy kompetanse knyttet til denne industrien, som det er viktig å bruke og bygge videre på fremover. For det fjerde beveger Norge og Norden seg i retning av store kraftoverskudd, og den kraftforedlende industrien er en viktig storbruker av energi, og for å opprettholde og styrke etterspørselssiden er det viktig å legge forholdene til rette for videreutvikling og vekst blant de eksisterende aktører og forhåpentligvis også legge grunnlag for nye industrietableringer. Den kraftforedlende industrien er global, og dens sluttprodukter omsettes i et globalt marked til globale priser. Den globale utviklingen har mange usikkerhetsmomenter og -faktorer som den enkelte industribedrift ikke har kontroll over. Da blir det ekstra viktig for å sikre lønnsomhet at bedriftene har kontroll over kostnadene. For kraftforedlende industri er kraftprisen en stor del av kostnadsbildet, og det har vært og er en fordel for dem som selv har kraftproduksjon, at de har kontroll både på krafttilgangen og på prisen. Dette gir forutsigbarhet. Høyre har vært opptatt av å beholde denne forutsigbarheten og tryggheten for egen krafttilgang innenfor norsk industri. Dette er også bakgrunnen for at vi sammen med de andre ikke-sosialistiske partiene på Stortinget har valgt å fremme dette representantforslaget, hvor vi ber regjeringen fremme en sak med en vurdering av hvordan dagens industrielle eiere av vannkraft, som etter konsolideringsmodellen ikke vil få forlenget sin konsesjonsperiode, i tillegg til annen industri kan ivareta sitt behov for forutsigbar krafttilgang. Vi har skissert to alternative løsninger. Den ene er å forlenge muligheten til å leie ut kraftverk fra dagens 15 år til 30 år, den andre er å gi industrielle eiere av kraftverk anledning til å ta ut sin andel av eierskapet i form av kraft og ikke bare være en finansiell eier som tar utbytte i form av penger. I svarbrevet fra olje- og energiministeren til energi- og miljøkomiteen i anledning dette representantforslaget uttrykkes det stor enighet om at regjeringen bør tilrettelegge for gode rammevilkår for kraftintensiv industri i Norge, og at departementet vurderer muligheten for justeringer i dagens lovverk. Dette er positive signaler som jeg tillater meg å håpe vil resultere i endringer som ivaretar og styrker industriens interesser og muligheter for å videreutvikle seg og vokse i Norge. Høyre mener at offentlig kontroll med vannkraftressursene er viktig, og at inntektene fra våre fellesressurser kommer fellesskapet til gode. Det er bra når dette utgangspunktet kan forenes med å gi industrien en forutsigbar krafttilgang og forutsigbarhet på den viktigste kostnadskomponenten i deres produksjon – nemlig kraftprisen. En samlet komité understreker viktigheten av et fortsatt sterkt søkelys på industriens tilgang på kraft innenfor rammen av offentlig eierskap til – og kontroll med – kraftressursene. Det haster med å få avklart disse spørsmålene.