Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-02-22:
Jeg har merket meg at komiteflertallet mener at det er behov for en mer grundig behandling av et slikt forslag på grunnlag av en bedre og bredere dokumentasjon enn det som her foreligger, og det syns jeg er positivt. Jeg er helt enig med forslagsstillerne i at dagens samfunn på mange områder ser annerledes ut nå enn da barneloven ble vedtatt for 20 år siden. Vi ser en utvikling der flere kvinner deltar i arbeidslivet, mens fedre i langt større grad enn tidligere utfører omsorgsoppgaver i hjemmet. Det er viktig at også lovverket tilpasses disse store endringene i samfunnet. Så lenge begge foreldre er aktive omsorgsarbeidere i et samliv, må de også betraktes som dette etter et eventuelt samlivsbrudd. Et likeverdig foreldreskap skal ikke opphøre selv om foreldrene velger å flytte fra hverandre. En positiv utvikling de senere årene er at det er langt flere ugifte foreldre som avtaler felles foreldreansvar, og langt flere foreldre som fortsetter med felles foreldreansvar etter et samlivsbrudd, enn det som var situasjonen tidligere. Det er ikke på noe område jeg som statsråd får så mange henvendelser som når det gjelder barneloven. Barneloven gjelder jo det aller viktigste vi har, nemlig barna våre. Mange foreldre skriver til meg og er dypt fortvilet fordi de ikke lenger får ha det forholdet til barna sine som de ønsker. Andre skriver og forteller om foreldre som ikke bryr seg om barna sine, som kutter kontakt, ikke betaler bidrag, eller som utøver vold. Jeg mener at det er to momenter som må være helt sentrale i en god barnelov. Det ene er hensynet til barnets beste, og det skal ikke være noen floskel, og det andre er foreldrenes avtalefrihet. For meg betyr «barnets beste» at det som hovedregel bør ha god kontakt med begge foreldre. Jeg mener det er av stor betydning at loven legger til rette for et utstrakt samarbeid mellom foreldrene etter et samlivsbrudd. Loven bør med andre ord ikke være konfliktskjerpende. Foreldre som kan samarbeide og se muligheter istedenfor problemer, vil være en fordel for alle barn, både dem som lever med begge foreldre, og dem som lever i delte familier. For barna er det viktig med god kontakt med begge foreldrene. Når fedre tar større ansvar for omsorg, både i og utenfor samliv, er dette bra for barn og mor. Jeg syns barneloven er en utrolig viktig lov, og vet at den både berører og engasjerer en stor del av Norges befolkning. Jeg ser behovet for en tidsriktig lov, men jeg innser også at det er delte meninger om hvordan en slik lov skal være. Departementet jobber nå med forslag til endringer i denne loven. Eventuelle nye forslag til endringer er vi nødt til å sende ut på en bred og omfattende høring. Det er for tidlig å si nøyaktig tidspunktet for når vi kan legge fram en eventuell proposisjon for Stortinget. Jeg vil imidlertid understreke veldig sterkt at dette er en sak som jeg brenner for, og som jeg mener vi er nødt til å legge fram så fort vi har mulighet til det. Så har jeg til slutt lyst til å knytte en kommentar til innlegget fra representanten Lahnstein. Ja, jeg berømmer Fremskrittspartiets engasjement på dette feltet, for jeg syns faktisk det er sunt for et demokrati at vi får fram de ulike meninger. På dette punktet har Fremskrittspartiet sammen med representanter fra Arbeiderpartiet gjort en grundig og skikkelig jobb, og en har tort å gå inn i en problemstilling som har vært sårbar og konfliktfylt å ta tak i. Slikt syns jeg også vi som politiske motstandere av og til kan gi hverandre honnør og uttelling for. Representanten Lahnstein sier at hun blir skeptisk i forhold til det Per Sandberg sier om å idømme delt omsorg. Det er nettopp en av de tingene vi ønsker å gå grundig inn i. Vi må ha dette ut på høring, og vi har ikke konkludert på dette feltet. Jeg vil bare understreke det: Ingen konklusjon er tatt, men vi vil gå inn i dette på en seriøs og ordentlig måte. Jeg vil også minne om at også forskerne har ulike synspunkt på hvordan dette skal gjøres. – Jeg tror jeg stopper med de ordene.