trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2008-06-11:
Jeg har prøvd å redegjøre for hvorfor en lovgivning der en med to sett lover regulerer de samme forhold, men der skillet mellom den ene loven og den andre loven kun dreier seg om seksuell legning, oppleves som diskriminerende av en minoritet i samfunnet. Det gjør det. Men selv om jeg selv tilhører den minoriteten og opplever dette som diskriminerende, har jeg hele veien vært tydelig på at det vil være uaktuelt for meg å stemme for en felles ekteskapslov som opphever den diskrimineringen, hvis en sånn felles ekteskapslov ville inneholdt en ny diskriminering, av trossamfunn som ble tvunget til å mene eller gjøre ting som de var uenig i. Derfor har jeg alltid tatt det forbehold i standpunktet om felles ekteskapslov at en skulle sørge for at Kirkens frihet og trossamfunns frihet ble ivaretatt. Men da er det ganske forunderlig å høre representanten Dagfinn Høybråten argumentere med at vi som tilhører flertallet i salen, som forfekter et mindretall i samfunnet sin opplevelse av diskriminering, ikke skulle ha argumentert med at dagens to sett av lover oppleves som diskriminerende fordi det virker innsnevrende på samfunnsdebatten og skaper et trangere samfunn. Jeg tror verden er snudd på hodet. Jeg respekterer fullt ut at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet ikke mener det er diskriminerende, men de får jammen selv sørge for å argumentere for hvordan en slik lovgivning ikke oppleves som diskriminerende, når den faktisk gjør det av den minoriteten som den omfatter. Så til representanten Ulf Erik Knudsen: Mitt innlegg gikk ene og alene på hvordan dagens todeling oppleves som diskriminering. Jeg berørte ikke spørsmålet om assistert befruktning i det hele tatt. Dagens lovgivning, der en skiller mellom partnerskap og ekteskap, er diskriminerende. Når jeg og min partner, to velkledde Høyre-menn, omgås andre i sosialt samvær som vi ikke har møtt før og introduserer hverandre som partnere, tror jo de fleste at det er advokatfirmaet Høie og Solvang som er på tur. Det skal bli en befrielse å introdusere hverandre som ekte ektefolk. Men spørsmålet om assistert befruktning er svært vanskelig, og jeg står inne for den argumentasjonen som jeg også stod for da vi behandlet bioteknologiloven forrige gang. Etter lang tvil har jeg imidlertid kommet til den konklusjon at hensynet til de barna som fødes og deres mulighet til å kjenne sitt biologiske opphav når de blir 18 år, er det som på den andre vektskålen veier så tungt at jeg har endret standpunkt siden 2004.
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-06-11:
Kristeleg Folkeparti markerer i dag motstand mot rett for lesbiske kvinner til å bli vurdert for assistert befruktning. Partiet har tidlegare uttrykt at dette synet ikkje har noko med omsorgsevne å gjere. Eg har respekt for eit slikt syn, men berre dersom synet er prinsipielt med omsyn til bruk av donorarvestoff ved kunstig befruktning, uansett legninga til mottakaren. Spørsmålet mitt til representanten Tørresdal blir derfor: Kan Kristeleg Folkeparti kombinere det synet dei har i saka vi handsamar i dag, med det å vere for moglegheit til assistert befruktning ved hjelp av donorarvestoff? Kva for argument har dei då for å oppretthalde den moglegheita?
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-06-11:
I dag handsamar vi ei sak som omhandlar både rettar for homofile på lik linje med heterofile, og kva som vil vere viktige og gode løysingar for mange born i samfunnet. Dette er viktige endringar, og sidan dette er ei sak der mange er fristilte frå programformuleringar og fleirtalsvedtak, er det nokre av oss som vil nytte høvet til å fortelje kvifor vi røystar sånn som vi gjer i avrøystinga i dag. Eg skal konsentrere innlegget mitt kring eitt av dei temaa som er berørte i diskusjonen i dag, og som eg meiner går utover det å rette opp diskriminering av homofile og sikre rettane til dei borna som har homofile foreldre. Spørsmålet om rett til assistert befruktning ved donorarvestoff, uavhengig av kven som mottek det, og kva legning dei har, reiser mange vanskelege spørsmål: Er det ein menneskerett å få born? Er det alltid rett å bruke dei moglegheitene som ny teknologi gjev oss? Og ikkje minst: Er det etisk og moralsk rett å la den medisinsk-teknologiske utviklinga styre moglegheitene for reproduksjon og i nokre tilfelle eigenskapane til det mennesket som kjem til? Det er ingen menneskerett å få born, verken for heterofile eller for homofile. Det er i utgangspunktet berre mann og kvinne saman som kan skape liv, mens å gje omsorg til liv ikkje utelukkande er knytt til reproduksjon. Mi frykt er at vi ved å bidra til at stadig fleire born blir til ved assistert befruktning, anten vi ynskjer det eller ikkje, er med på å skubbe samfunnet vårt i retning av sorteringssamfunnet. Dei teknologiske moglegheitene opnar for det allereie i dag, og berre vi som lovgjevarar har høve og plikt til å setje grensene. Faren for ei utvikling der det å skape liv blir ei vare i ein marknad, og til ein utveljingsprosess der dei føretrekte genane kan berast fram, gjer at eg meiner at heile bioteknologilovgjevinga må revurderast og rammast betre inn. Konsekvensane av eit sånt prinsipielt syn på assistert befruktning er at assistert befruktning berre bør gjevast i forhold der foreldra i familien er ei kvinne og ein mann, og begge kan vere biologiske foreldre. Som motstandar av assistert befruktning med donorarvestoff ynskjer eg ikkje å stemme for å utvide denne retten vidare, nettopp fordi det ikkje er nokon menneskerett å få barn, men alle barn har menneskerettar. For meg dreier ikkje spørsmålet om assistert befruktning seg om enkeltmenneske si omsorgsevne. Den trur eg er likt fordelt mellom folk av ulik legning, som den alltid har vore. Derfor støttar eg også dei andre endringane her i dag. Men når vi avgjer om retten til å få assistert befruktning med donorarvestoff skal utvidast eller ikkje, tek vi ei avgjersle om vaksne sine rettar og deira høve til sjølvrealisering, allereie heterofile gifte, og i dette tilfellet lesbiske par, i neste omgang kanskje einslege. Men om forslaget skulle få fleirtal, vil avgjersla vi tek i forhold til barnelova, om den skal endrast eller ikkje, dreie seg om barn sine rettar. Då er det sjølvsagt viktig å sikre barna, og sikre dei juridiske rettane som barna får, uavhengig av foreldra si legning.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Kristelig Folkeparti skriver i sin merknad - sammen med Fremskrittspartiet - at «familien er samfunnets grunnleggende enhet, og den viktigste arenaen for tilhørighet, nærhet, og fellesskap », at forpliktende samliv «gir den beste rammen for barnas oppvekst », at «mange barn opplever en god oppvekst i utradisjonelle familier », og at «barns rettigheter skal ivaretas fullt ut, uavhengig av hvilken familieform de vokser opp i ». Med dette som bakgrunn skulle jeg ønske at representanten Tørresdal kunne forklare hvorfor Kristelig Folkeparti vil nekte mange mennesker i Norge nettopp dette. Hvorfor skal ikke to kvinner som elsker hverandre og som vil ha barn sammen, få lov til å sikre at barnet deres vokser opp i den trygge rammen med familien, og med rettigheter både hos mor og medmor? Kristelig folkeparti er vel klar over at lesbiske kvinner i dag får barn ved danske fertilitetsklinikker eller på annen måte. Hvis Kristelig Folkeparti kan akseptere dette som en realitet, er det svært vanskelig å skjønne hvorfor de ikke vil sikre at disse barna og disse kvinnene får samme rettigheter som oss andre. Hvorfor vil ikke Kristelig Folkeparti sette disse barna først?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Det at mennesker har like rettigheter i et samfunn, er et tegn på et samfunn der alle er like mye verdt. Det at alle har like rettigheter og like muligheter, er noe vi skal være stolte av. Derfor skal vi også være veldig stolte av at vi får lov til å ta del i dette lovvedtaket i dag. Det skulle egentlig bare mangle at ikke alle på samme måte fikk mulighet til å gifte seg, og at de ikke fikk de samme rettighetene når de gjorde det. I Norge er det i dag veldig mange homofile som er åpne om sin legning. Det er bra. Det har gjort at det har blitt stadig lettere å få gjennomslag for likebehandling av og rettferdighet for homofile. Allikevel får vi stadig høre at dette er en marginal gruppe. Men jeg tror at de fleste i Norge har en venn, en kollega eller et familiemedlem som er homofil, og de fleste av oss ønsker jo det beste for våre venner. Det at så mange har vært så modige og stått fram, har gjort det mye vanskeligere for resten av samfunnet å late som om det ikke er venner eller familie som vi diskriminerer. Jeg synes det er et tegn på lite medmenneskelighet når noen kan si at de ikke ønsker at andre skal ha den samme muligheten som dem selv til å uttrykke kjærlighet overfor den personen som de elsker. Mange mennesker - homofile som heterofile - vil nok i framtiden ikke gifte seg, selv om de lever hele livet sammen og kanskje har barn sammen. Det er helt greit. Mange synes at det er best. Men poenget er at dette må være et valg. Vi lever i Norge, et land hvor de fleste kan studere hva de vil, velge å bli hva de vil, reise hvor de vil. Da blir det helt meningsløst at vi skal nekte noen å gifte seg med den de vil. I debatten er det blitt sagt at dette er en lov som vil svekke ekteskapet mellom mann og kvinne. For meg har det aldri vært naturlig å tenke at en rettighet er mindre verdt fordi noen andre også har den. Dette er en meget smålig tankegang, og historien er full av eksempler på at noen har ønsket å nekte andre rettigheter som de selv har. Men dette har aldri stått seg. Jeg er sikker på at det var noen som mente at demokratiet ble vannet ut da kvinner fikk stemmerett, eller at det var mange som mente at utdanning ikke fikk den samme verdien da alle fikk rett til skolegang. Samfunn som ikke er inkluderende, men som diskriminerer og undertrykker andre, enten det er på bakgrunn av kjønn, religion eller hudfarge, er ikke framtidsrettet. Mitt Norge er framtidsrettet og moderne. Derfor må vi ha evnen til stadig å endre oss og være mer inkluderende. Derfor vedtar vi i dag en felles ekteskapslov. Gratulerer med dagen!
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Aller først: Når man hører Dagfinn Høybråtens behov for at andre skal redegjøre for hva de har ment om partnerskapsloven, kan man jo få inntrykk av at det var de partiene som i dag fremmer felles ekteskapslov, som var for partnerskapsloven, og Kristelig Folkeparti da antakelig som var for felles ekteskapslov den gangen, siden de var for noe mindre diskriminerende. Jeg tror alle andre enn Kristelig Folkeparti skjønner at partnerskapsloven har vært et skritt på veien mot felles ekteskapslov, og at det har vært viktig for å få til det vi gjør i dag. Ellers er det veldig vanskelig for meg å få tak i hva Fremskrittspartiet mener i denne saken. Siv Jensen var oppe på talerstolen i stad og sa at hun ikke kunne skjønne hvordan noen kunne se på Fremskrittspartiet og representantene derfra som mørkemenn. Men svaret kom ikke lenge etterpå i form av innlegg fra representantene Knudsen og Anundsen, som valgte å sitere hver sin tekst. Først av alt vil jeg si at det er en ganske feig debatteknikk å bruke sitater for å fremme egne synspunkter, men samtidig å kunne distansere seg. Jeg synes også, i likhet med Oktay Dahl, at Knudsen skal tenke på de holdningene han fremmer, og hva andre tenker om det som blir sagt. Hva tenker de personene som ikke har en far, men som får beskjed fra denne talerstolen om at det å ikke ha en far er ikke bra nok, det er ikke den kjernefamilien som skal kunne stå imot alt? Jeg synes det er synd at menn som er så usikre på sin egen rolle, benytter denne anledningen til å ødelegge en dag som skulle være en flott dag, en festdag som vi skal feire. Det er mange menn i dette samfunnet som er så trygge på seg selv og på den rollen de selv skal spille, at man ikke har et problem med å se at andre velger å leve på andre måter, enten at en mann lever sammen med en annen mann, eller at to kvinner lever sammen. Det forringer ikke verdien av et heterofilt samboerskap eller ekteskap. Jeg tror heller ikke at det er så veldig viktig for et barn hva man kaller foreldrene. Jeg tror det viktigste er at barn enten har en forelder eller to foreldre som er glad i dem, og uansett om det er en mann eller dame, er det også to personer som spiller forskjellige roller, som har forskjellige ting å lære bort og gi til et barn. Det er ikke sånn at to mødre i en familie er like uansett. Jeg skulle ønske at vi kunne vært foruten de litt sleivete angrepene på en familie som er annerledes enn A4-familien.
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-06-11:
Eg kan først bekrefta at det er rett sitat av meg. Eg kan òg bekrefta at sitatet av Magnhild Meltveit Kleppa er upresist. Eg har tidlegare teke sjølvkritikk for at eg såg litt for enkelt på dette spørsmålet i 2005. Det står eg ved. Det er auka kunnskapsnivå og eit nærmare forhold til saka som har gjort at eg rett og slett har forandra standpunkt. Den gongen stod eg for det eg då sa, og i dag står eg for at det er riktig å innføra ei ny ekteskapslov.
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-06-11:
Mitt syn på ungars behov for ein far har ikkje utvikla seg stort. Det som eg ser på som viktig, er at det er alle foreldres ansvar å gi ungane sine gode rollemodellar av begge kjønn. I barnehagepolitikken prøver dei å stimulera til at fleire menn kan verta barnehagetanter - hadde eg nær sagt. Eg synest det er veldig viktig uansett kva kjønn foreldra har, at dei har ansvar for å gi ungane gode rollemodellar av motsett kjønn dersom det ikkje finst i kjernefamilien av foreldre og barn.
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-06-11:
Eg tvilar på at enkelttilfelle svekkjer Kyrkja. Men det er riktig som representanten Skei Grande seier, Senterpartiet er oppteke av å bevara ei open og brei folkekyrkje. Me ser at for veldig mange er inngåing av ekteskap i Kyrkja ein viktig del av deira forhold til Kyrkja. Over 50 pst. av ekteskapa vert inngått i Kyrkja. Me ønskjer ikkje å gjera det meir tungrodd og vanskeleg for det norske folk å gifta seg, som me opplever at det vil verta ved å innføra først ein borgarleg vigsel og så, dersom ein vil ha velsigning i Kyrkja, ein ny operasjon - altså dobbelt arbeid for å verta gifte. Det ønskjer ikkje Senterpartiet.
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-06-11:
Eg ønskjer ikkje å ta del i omgrepsbruken til representanten Knudsen når det gjeld fars betydning og min kommunikasjon med omverda i siste valkamp. Eg oppfattar det ikkje som at eg laug. Det var mi oppfatning då. Eg var ærleg då. Denne gongen måtte eg òg kjenna på magen: Kva er det riktig å gjera i denne salen? Og då måtte eg forandra syn. Eg reknar med at representanten viser til forslaget om kjend sædgivar ved sæddonasjon. Der varsla eg i komiteen at eg sannsynlegvis kom til å støtta det i salen. Og det kjem eg til å gjera.
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-06-11:
Som eg har hevda tidlegare, vil Senterpartiet synast det er leit dersom det vigselsinstituttet som i dag vert handtert av Kyrkja, fell bort. Vi synest at det er ein fordel for å bevara eit folkeleg engasjement og ei breidd for Den norske kyrkja. I denne saka har ikkje Senterpartiet makta å ha eit felles standpunkt, rett og slett fordi me har ei takhøgd både for tru og tvil i vårt parti, og derfor har me funne det nødvendig å fristilla våre representantar. Dermed har ikkje saka vore gjenstand for initiativ verken i positiv eller negativ retning før Regjeringa la fram sine forslag.
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-06-11:
Eg tek ordet igjen, for eg var litt upresis i svara mine i replikkordskiftet tidlegare i dag, spesielt på spørsmål frå Kristeleg Folkeparti om Senterpartiets forhold i Regjeringa til denne proposisjonen. Eg sa at vi ikkje hadde teke noko initiativ for å få endra innhaldet i proposisjonen. Det er ei sanning med modifikasjonar. Eg gir ikkje våre regjeringsmedlemer, verken frå Senterpartiet, Arbeidarpartiet eller SV, anerkjenning for det arbeidet som er gjort. Det som har vore soleklart for Senterpartiet heile tida, er at Kyrkja og andre trossamfunn må sikrast sjølvstende i desse spørsmåla. Det speglar seg også av i Regjeringas forslag til ny ekteskapslov. Det er viktig for oss å presisera at Senterpartiet er svært fornøgd med det. Det er for oss av stor betydning at loven gjer det opp til Kyrkjemøtet å endra liturgien for at vigsel av lesbiske og homofile skal kunna føregå i Den norske kyrkja. Dersom Kyrkja skulle endra liturgien, er det opp til den enkelte presten å avgjera om han eller ho ønskjer å føreta slik vigsel, ein reservasjonsrett som er lik den prestane i dag har når det gjeld å via skilde. Eg ville berre presisera at det har vore viktig, ikkje berre for Senterpartiet, men òg for andre i regjeringssamarbeidet, å få dette inn som ein del av proposisjonen.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Vi har fått mange henvendelser fra representantens lokale folk om vi kan snakke med partiet. Vi har vel sagt at det får de gjøre selv, for å se hva de har. Når jeg hører på både innlegget til representanten og svarreplikkene her når det gjelder engstelsen for Kirken og konsekvensene for Kirken, stiller jeg meg et veldig klart spørsmål: Hvorfor trykket ikke Senterpartiet mye mer på for å få en konsekvensutredning av denne saken før den kom fram? Det er en komplisert sak. Hva vil skje hvis nå trossamfunn sier at vi ikke lenger vil vie? Har Senterpartiet og regjeringspartiene tenkt igjennom hva som vil skje med hele vigselsinstituttet i vårt samfunn?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Da statsråden tiltrådte og arvet denne saken, husker jeg at hun uttalte at hun ville ha respekt, og at hun hadde respekt for at andre mente noe annet enn henne i denne saken. Det var dessverre lite igjen å se av det i det innlegget som statsråden holdt, og jeg synes kanskje ikke det var verdig at den største historiske gleden i saken helst var å få ta Kristelig Folkeparti. Men det er en ting som både Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti har jobbet sammen for, nemlig at far - og fars betydning - er særs viktig for barn. Regjeringen har skuffet på mange områder, bl.a. med å ikke innfri løftene om pappaperm på opptil ti uker og det å gi alle fedre rett til pappaperm. Nå skuffer hun også fedre igjen, for i lovforslaget står det at «barn bør ha rett til å kjenne sitt biologiske opphav. Dette kan ha psykologisk og medisinsk betydning for barnet ». Hvorfor vil da Regjeringen gi lesbiske rett til assistert befruktning, og derigjennom frata noen barn muligheten til å vokse opp med en far? Og hvorfor får ikke homofile menn samme rettigheten? Er det ikke nettopp diskriminerende å gi lesbiske rett til assistert befruktning?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Statsråden sa at Kristelig Folkeparti var imot - jeg tror jeg hørte - anonym sæddonasjon. Hvis det er riktig, stemmer det. Hvis hun sa sæddonasjon generelt for heterofile, er det feil. Dette er en vanskelig sak. Det er en vanskelig sak for mange. Jeg tror at statsråden har rett i at man bør ha et nivå på denne debatten som er helt annerledes enn det statsråden selv la opp til. Det å ha ydmykhet i forhold til hva man har ment og sagt, tror jeg kan gjelde for alle. Men mitt spørsmål til statsråden er: Man har hatt hastverk med saken, og har ikke ønsket å konsekvensanalysere hva som skjer hvis trossamfunn legger ned sin vigselvilje, hva som skjer med alle de utfordringene som vi ser denne saken vil medbringe. Er det sånn at Regjeringen var redd for å få svar som ville gå imot det som Regjeringen ønsker å vedta her i dag, derfor kunne man ikke ta seg tid til verken å konsekvensutrede eller å få en god utredning av denne saken?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Venstre er opptatt av likestilling. Vi har hørt at det er mangel på likestilling å nekte lesbiske retten til å få barn ved bruk av assistert befruktning. Mitt spørsmål er: Hvorfor er det diskriminerende å nekte lesbiske rett til assistert befruktning, men ikke mangel på likestilling eller ikke diskriminerende å nekte homofile rett til å få barn ved bruk av f.eks. surrogatmor? Er ikke dette en logisk brist hvis, man mener at alle skal ha lik rett til muligheten for å få barn?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Statsråden snakker mye om diskriminering her. I forbindelse med denne loven er det slik at flertallet i Stortinget ønsker å gi lesbiske muligheten til å få et barn, og det ses på som en diskriminering av lesbiske dersom ikke dette går igjennom. Mitt spørsmål er: Hva med barna som ikke får muligheten til å få en far - dette med at man også vil akseptere, gjennom loven, anonym sædgivning i utlandet, slik Regjeringen har lagt opp til? Da må jo dette også være diskriminerende for barna. Altså: Lesbiske skal få muligheten til barn. Barn fratas muligheten til en far. Og hva med de homofile? De vil jo heller ikke få muligheten til et barn. Er ikke det diskriminerende overfor dem?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Kristelig Folkeparti blir til stadighet møtt med at vi diskriminerer homofile og lesbiske. Men Kristelig Folkeparti tar sterkt avstand fra enhver diskriminering av homofile, også gjennom vårt aktive politiske arbeid. La meg ta ett eksempel: Mange homofile opplever diskriminering på arbeidsplassen. Som barne- og familieminister i Bondevik II-regjeringen la jeg fram for Stortinget saken om et felles håndhevingsapparat mot diskriminering, og håndhevingen av diskriminering av homofile og lesbiske i arbeidslivet ble lagt til ombudet. Dette gjelder håndhevingen av arbeidsmiljølovens likebehandlingskapitel. Den gangen uttalte en av LLHs fremste representanter at dette var noe av det viktigste som hadde skjedd i antidiskrimineringsarbeidet for homofile. Jeg ville gjerne hatt dette skriftlig, men det fikk jeg dessverre ikke. Jeg er veldig stolt over det arbeidet Bondevik II-regjeringen gjorde, også i oppfølgingen av St. meld. nr. 25 for 2000-2001, som vi systematisk gjennomførte. Det er også interessant å høre en del politikere kritisere Kristelig Folkeparti for å ha endret standpunkter. For er det noen av partiene her i salen som ikke har endret sine standpunkter hva gjelder homofile, oppigjennom årene? Innholdet i loven vi behandler i dag, ville vært utenkelig for de fleste partier bare for kort tid siden. I forbindelse med behandlingen av denne loven blir også Kristelig Folkeparti beskyldt for å diskriminere lesbiske dersom disse ikke får samme rettigheter som heterofile til assistert befruktning, altså muligheten til å få et barn. Men hva med barna som ikke får muligheten til å få en far? Regjeringen vil endatil akseptere anonym sædgiving i utlandet. Da må jo det være diskriminerende overfor barna? Og hva med de homofile? Hvorfor skal ikke de få samme rettigheter til å få barn? Da er jo også de diskriminert - hvis det er diskriminering vi snakker om. Nei, denne saken dreier seg ikke om diskriminering, slik jeg ser det. Den handler om voksnes rettigheter på bekostning av barnets. Det burde være et tankekors at den franske parlamentarikerrapporten fra 2006 avviste en kjønnsnøytral ekteskapslov grunnet hensynet til barns rettigheter. Assistert befruktning til lesbiske innebærer et systematisk og planlagt brudd med Barnekonvensjonens rettsvern. Far vil bli definert som overflødig, og staten vil bidra aktivt til at barn fratas retten til å vokse opp med og kjenne sin far. Personer som nektes denne retten, nektes svar på sentrale eksistensielle og identitetsmessige spørsmål, slik jeg ser det. Mener virkelig det norske storting i 2008 at far er overflødig? Hvorfor er kjønn irrelevant hjemme, når vi som politikere kjemper for mangfold i barnehager og skoler, nettopp av hensyn til barna? Jeg vil på det sterkeste appellere til Stortingets representanter om å stemme for dagens ekteskapslov og si nei til assistert befruktning for lesbiske, og i særdeleshet si nei til aksept av anonym sædgivning i utlandet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Mitt departement har ansvar for antidiskriminering. Derfor gjennomfører vi en rekke undersøkelser for å avdekke syn som er diskriminering. Det handler om kvinner. Det handler om etniske minoriteter. Det handler om funksjonshemmede, der vi fikk en viktig lov i Odelstinget i går; vi har gjennomført undersøkelser om dette, for vi ønsket å inkludere funksjonshemmede i arbeidslivet. Og det gjelder homofile. Vi gjør dette fordi vi skal ha en handlingsplan der vi skal bekjempe all type diskriminering. Dette er et meget sentralt og viktig arbeid, som jeg håper at også Fremskrittspartiet er med på. Homofile har blitt diskriminert over lang tid. Vi gjør alt vi kan for å bekjempe diskriminering av homofile.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Spørsmålet om prosedyrer knyttet til adopsjon har vært oppe i denne sal ganske mange ganger i løpet av våren. Tørresdal fra Kristelig Folkeparti var inne på det. Det er mange - uavhengig av denne saken - som venter på barn, og det er lange prosesser. Jeg har derfor tatt initiativ til en utredning hvor vi gjennomgår hele adopsjonsfeltet. Det er helt klart at det er mange som venter lenge, og dette må vi se på i et bredt perspektiv.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg har respekt for at Kristelig Folkeparti har andre synspunkter enn det regjeringspartiene har i denne saken. Jeg synes også at Tørresdal redegjorde for dette på en utmerket måte. Hun sa i denne diskusjonen at det er mange ganger at Kristelig Folkeparti har tatt feil i disse spørsmålene. Jeg synes vi alle sammen skylder de homofile at vi tar litt selvkritikk på denne dagen, selv om vi skal feire den, for vi som politikere har gjennom mange år ikke bidratt til å gi dem nok respekt. Når det gjelder spørsmålet om å kjenne sitt biologiske opphav, handler ikke denne uenigheten mellom Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene om kun lesbiskes adgang til sæddonasjon. Kristelig Folkeparti er jo også mot sæddonasjon til heterofile par, så det er for så vidt en prinsipiell uenighet. Men jeg mener at vi med dagens lovverk gir homofile og lesbiske de samme rettighetene som andre. Det er viktig.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Denne undersøkelsen som Universitetet i Bergen gjennomfører, er ikke en del av utredningsarbeidet rundt en ny ekteskapslov. Det er en del av vårt arbeid mot diskriminering av homofile generelt. Dette har ingenting med denne saken å gjøre. Når det gjelder det synet at barna vil lide, og at vi i dag har et godt nok lovverk, er det sånn i dag at man kan adoptere barn hvis man er enslig. Men i det øyeblikket man inngår partnerskap, er man automatisk uegnet til å søke om å bli adoptivforelder. Erling Lae kan søke, han er god nok for det. Men i det øyeblikk han inngår partnerskap med denne presten, er denne presten selve kjernen i problemet. Da er han uegnet til å søke om adopsjon. Jeg kan ikke si annet enn at det er diskriminerende, og den diskrimineringen i dagens lovverk vil vi fjerne.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Denne saken har vært meget godt utredet. Det har blitt foretatt en gjennomgang av hva ekteskapet er, ut fra en filosofisk tilnærming. Det har vært foretatt en gjennomgang av teologisk kirkelig vurdering i tilknytning til Den norske kirkes forståelse av ekteskap og samliv. Det har vært en barnerettslig utredning om konsekvensen av felles ekteskapslov. De internasjonale konsekvensene er også meget godt utredet. Jeg tror det er ganske mye som skal til for at en utredning gjør at representanten Eriksen og jeg blir enige i dette spørsmålet. Jeg tror det handler om en overbevisning. Jeg tror vi kan utrede i mange år. Jeg tror nok at Kristelig Folkeparti kommer til å endre syn i dette spørsmålet - i likhet med mange andre saker - slik de har gjort i forhold til partnerskapsloven, slik de har gjort i forhold avkriminalisering. Men i dette spørsmålet tror jeg ytterligere utredninger vil utsette denne viktige saken, som handler om likestilling av kjærlighet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg har blitt stilt spørsmål fra Ingebrigt S. Sørfonn om felles ekteskapslov vil ha noen innvirkning på privatskoleloven. Slik jeg ser det, vil ikke ekteskapsloven ha noen innvirkning eller endre prinsippene når det gjelder opplæring i skolen. Her er jo læreplanene veldig klare. I 4. trinn skal man, enten man går i privatskole eller i offentlig skole, lære om variasjoner i familieformer, bl.a. familier der foresatte har samme kjønn. Etter 7. trinn skal man kunne samtale om variasjon i seksuell orientering, og etter 10. trinn skal elevene kunne drøfte forholdet mellom kjærlighet og seksualitet i lys av kulturelle normer. Det er altså sånn at læreplanene, enten det er privatskoler eller offentlige skoler, ikke skal komme i konflikt med formålsparagrafen. Og det er «høve til å gjennomføre opplæringa i samsvar med sitt syn og si overtyding, så lenge det blir informert om andre syn og norsk lovgiving på området ». Så her er loven klar. Skolene har, enten de er private eller offentlige, plikt til å undervise om variasjon, så det blir ikke noen endring på dette standpunktet. Når det gjelder dette med assistert befruktning, har det vært grundig belyst i diskusjonen. Og det er jo ulike syn i Stortinget på dette. Da vi fikk lov om assistert befruktning, var det mange representanter som stemte imot. Men det vi derimot ikke har fått en grundig diskusjon om i dag, er spørsmålet om adopsjon. Jeg kan ikke se at man verken fra Kristelig Folkepartis eller Fremskrittspartiets side fra denne talerstol har kunnet framlegge noe om hvorfor homofile i utgangspunktet er uegnet til å søke om å bli adopsjonsforeldre. Kristelig Folkeparti har delvis vært inne på hvorfor man ikke kan inngå ekteskap, men ingen representanter fra Fremskrittspartiet har gjort det fra denne talerstol. Siv Jensen var her i sted. Hun holdt et langt innlegg om dette med assistert befruktning, men argumenterte altså ikke for hvorfor homofile er uegnet til å inngå ekteskap. «Kjærligheten oppstår på kryss og tvers », sa hun. Men de er altså ikke gode nok for ekteskap. Jeg tolker det som et tegn på at vi kommer et stykke på vei i disse diskusjonene. Vi er fortsatt uenige om en del. Men når omtrent ingen argumenterer mot en ekteskapslov, og alle sier at homofile er gode omsorgspersoner, viser det at vi klarer å forandre Norge gjennom denne viktige diskusjonen i Odelstinget.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg må i likhet med flere få lov til å bruke litt ekstra tid på Fremskrittspartiet, siden de valgte å bruke muligheten til å ta replikk på seg selv, noe som gjorde at vi andre ikke fikk muligheten til replikk. Jeg har lyst til å be representanten Knudsen om å ta argumentasjonen sin litt ned på jorda. La oss forholde oss til virkeligheten et sekund. Både Fremskrittspartiet og for så vidt Kristelig Folkeparti har snakket mye her i dag om sine drømmer om kjernefamilien - drømmen om mor, far og barn og drømmen om at alle barn skal vokse opp med en mor og en far som er hjertelig til stede gjennom hele barndommen. Det er en veldig fin drøm, det, men verden ser ikke sånn ut i dag. Mange barn lever med en mor eller med en far. Mange barn lever med to mødre eller to fedre. Dette er virkeligheten i dag. Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti sier at de her i dag kjemper for barns beste og barns rettigheter til biologisk opphav. Men det er egentlig det de kjemper imot. Det er akkurat dette de kommer til å stemme imot når vi har votering om kort tid. Det er ingenting i norsk lov i dag som forbyr homofili, og så vidt jeg har fått med meg, vil ikke Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet foreslå å forby det heller. Det er ingenting i norsk lov som forbyr homofile å leve sammen. Det tror jeg heller ikke Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet har lyst til å foreslå å forby. Det er ingenting i norsk lov som forbyr homofile å føde barn. Jeg tror heller ikke at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet har lyst til å foreslå et sånt forbud. Da står vi framfor den praktiske virkeligheten at joda, så lenge vi ikke forbyr det, kommer homofile fortsatt til å få barn i dette landet, enten ved assistert befruktning her hjemme, med en kamerat eller en mann i et eller annet slags forhold eller, først og fremst, ved det som jo er vanligst, assistert befruktning i utlandet. Det kommer til å fortsette uavhengig av hva Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet måtte mene. Konsekvensen av å nekte lesbiske assistert befruktning her hjemme er ikke at vi kommer til å slutte med å få barn, lytte til Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, snu og finne oss en mann og få barn og leve lykkelige sammen. Dette dreier seg faktisk om lesbiske kvinner som ønsker å få barn. De vil aldri velge seg en mann å leve sammen med. Det vi kan gjøre her i dag, er å sørge for at vi endrer norsk lov, sånn at de barna som uansett kommer til å bli til ved assistert befruktning, nettopp ved fylte 18 år får muligheten til å vite om opphavet sitt. Det er det Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti i realiteten stemmer imot her i dag.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-06-11:
Bare noen refleksjoner fra min side på slutten av en særdeles viktig debatt, en debatt som også jeg synes har vært god, for den har vist hvilke ulike holdninger vi har i denne salen. Det er også en del av det demokratiet vi forsvarer og jobber innenfor rammen av. Denne saken er vanskelig. Det er ulike meninger som er kommet fram. Den utfordrer den enkeltes verdisyn og holdninger. Innenfor mitt parti har det også, som dere alle kjenner til, vært ulike meninger, og representantene har vært fristilt. Vi har lagt vekt på å ha respekt for de ulike holdningene når vi har jobbet med saken internt i stortingsgruppen og internt i partiet. Jeg har også lyst til å understreke, når både representanten Tørresdal og representanten Høybråten føler at de har fått liten respekt for de holdninger de har gitt uttrykk for, at jeg har full respekt for de holdninger Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet her har gitt uttrykk for. Jeg er ikke enig i all argumentasjonen, og jeg er ikke enig i holdningene, men jeg har respekt for at de har gitt uttrykk for sine meninger på det viset de har gjort i dag. Mange av oss har endret mening i løpet av årene. Det er det som i aller høyeste grad karakteriserer denne saken. Og det er en del av det å være ærlig i politikken, som også statsråd Meltveit Kleppa og Senterpartiets representant fra Rogaland, Trond Lode, understreket i sine innlegg. Da blir det galt, synes jeg - og det har jeg lyst til å påpeke - at en som understreker at han har skiftet mening, blir karakterisert eller omtalt som løgner i en debatt i Stortinget. Det synes jeg er uheldig, og det burde man ta avstand fra. Til slutt har jeg lyst til å understreke at når vi stemmer imot forslaget om obligatorisk borgerlig vigsel, er det fordi det strider mot Senterpartiets ønske om å bevare en livskraftig folkekirke. Det er sånn i dag at halvparten av alle ektepar vies i kirken, og Senterpartiet ønsker fortsatt at Den norske kirke og andre trossamfunn skal ha vigselsrett uten krav til at også borgerlig vigsel skal inngås for at vigselshandlingen skal være gyldig. Vi mener at forslaget om obligatorisk borgerlig vigsel på sikt kan svekke en inkluderende og åpen folkekirke, da ekteskapsinngåelse i dag er en svært viktig del av befolkningens forhold til statskirken. Helt til slutt: Senterpartiet vil stemme ulikt i de ulike saker, så jeg vil ikke gi noen stemmeforklaring nå.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Jeg ser det helt motsatt. Jeg ser det slik at den loven som vi vedtar i dag, styrker barns rettigheter i Norge. Den styrker de barnas rettigheter som har foreldre som er lesbiske. Alternativet var jo ikke at «disse » barna ikke ville være født. Alternativet ville vært at de ikke hadde noen mulighet til å finne ut av hvem som var deres biologiske opphav. For øvrig gjør vi det mulig gjennom å anerkjenne fullt ut den kjærligheten som ikke bare er forbeholdt heterofile par, men som også kan være blant homofile og lesbiske. Og på den måten sikrer vi rammene rundt det som er barns oppvekst. Jeg synes det er ganske grovt, den måten som Fremskrittspartiet i debatten har brukt argumentasjonen rundt barn på. For under den argumentasjonen ligger det en slags oppfatning av at barn som har foreldre som er homofile eller lesbiske, har et dårligere liv enn andre barn. Det har de ikke, i hvert fall ikke hvis voksne folk oppfører seg fornuftig og slutter å spre myter om det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Er det riktig forstått at det Høyre går inn for i denne saken, er at barn som er unnfanget på et annet vis, som da hindrer kjennskap til det biologiske opphavet, skal ha et annet rettsvern gjennom ekteskapsloven enn dem som i tilfelle er blitt inseminert i Norge, og hvor man kjenner det biologiske opphavet? Da må jeg si at jeg er rystet. Man kan da ikke bruke ekteskapsloven til å straffe et barn som har et opphav som Høyre ikke er begeistret for. Det må jo være motsatt. Det må jo være slik at vi lager et lovverk som sier tydelig og klart at alle barn er velkomne. Vi skal slåss for et samfunn med likeverdighet, som gjør at de ikke plages av fordommer. Det må være utgangspunktet for denne debatten.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Det har aldri vært noe alternativ for meg å være medlem av Kristelig Folkeparti, men i dag er jeg ekstra takknemlig for at jeg ikke er det(munterhet i salen) (munterhet i salen) Jeg vet ikke om ett ektepar som er truet av den partnerskapsloven som er vedtatt. Nå er argumentene mot full og reell likestilling, og jeg oppfatter det først og fremst som et likeverdspørsmål. Nå er argumentet mot det barnas stilling. Det finnes barn som har homofile og lesbiske foreldre. Det er ikke et argument mot en full likestilling av homofile, lesbiske og heterofile gjennom en ekteskapslov. La oss heller snu det og si at nå har vi én jobb igjen å gjøre, og det er å få ta fatt på den diskriminering som fremdeles finnes. Alle barn er velkomne, uansett hva slags opphav de har, uansett om vi ikke klarer å oppspore noe biologi noe sted. La oss oppføre oss slik at de vet at de er velkomne.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Nei, det mener jeg ikke. Det mener jeg ikke når det gjelder homofile og lesbiske, og jeg mener det heller ikke når det gjelder heterofile. Men jeg reagerer på at det legges ut som om homofile og lesbiske er mer egoistiske enn heterofile når de ønsker seg barn. Det er rett og slett slik at vi ønsker oss barn ut fra egne ønsker, og så tar vi imot dem når de kommer. Jeg må si at den tonen som jeg synes at Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti har hatt i debatten, dreier seg om at ja, det finnes noen barn som har homofile og lesbiske foreldre. Det er en liten gruppe, og vi bør begrense den mest mulig, for de har det vanskelig, og de kan utfordre både det ene og det andre. Jeg mener det motsatte. Jeg mener at i dagens Norge har vi kommet dit at vi helt høyt og tydelig og klart kan si fra Stortingets talerstol: Alle barn er velkomne. Nå sørger vi for at de likebehandles gjennom det norske lovverket. Det styrker barns rettigheter. Det begrenser det ikke.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Jeg tror nesten ikke mine egne ører. Det må være begrensinger i hva man tillater seg å si fra Stortingets talerstol som sprer myter og fordommer på en dag da vi heldigvis, ikke takket være Fremskrittspartiet, men takket være at Fremskrittspartiet er i et mindretall, tar et stort skritt i retning av mer likeverd. Det vi vet av forskning om barn som vokser opp med homofile og lesbiske foreldre, er at de har like gode oppvekstvilkår som barn med heterofile foreldre. Hvis det er noe som kunne plage dem som ikke plager andre barn, så er det fordommer fra omgivelsene rundt. Og dem synes jeg representanten Knudsen skulle jobbe litt med.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Jeg har merket meg at de som i dag mener at partnerskapsloven er diskriminerende, og det ser ut til å være et flertall i denne sal, er representanter for de samme partiene som for få år siden mente at alt annet enn partnerskapsloven var diskriminerende. Bruken av begrepet «diskriminering » i denne debatten er derfor ikke troverdig. Jeg ber om at representanter som bruker begrepene, tenker gjennom konsekvensene, etter at vedtakene er fattet i denne lovsaken, i forhold til friheten i dette samfunnet, rommet i dette samfunnet og romsligheten i dette samfunnet til å hevde det synet på ekteskapet som praktisk talt hele resten av verden praktiserer og står for. Jeg tror det bør være en viss forståelse i denne sal, også blant dem som er tilhengere av det forslaget som er framsatt av Regjeringen, for at mange mennesker i dette landet føler at det blir trangere og mindre rom for å hevde det synet, når det stemples på den måten som det er gjort fra manges side i denne debatten. Det synes jeg vi kunne ha vært foruten. Jeg synes også vi kunne ha vært foruten de klassiske teknikkene som går ut på å fremstille motstandernes standpunkter som noe annet enn det de er, og så angripe vrengebildet, fiendebildet. Slikt skaper jo større avstand mellom oss enn det det egentlig er grunnlag for. Man sier at Kristelig Folkeparti er imot all adopsjon, vi er imot all assistert befruktning osv., som representanten May Hansen sa. Det er slett ikke riktig, og det vet representanten May Hansen. Og til statsråden: Når det gjelder etterlysningen av vårt syn på adopsjon, kan jeg vise til innstillingen. Det er godt begrunnet der. Blant annet har vi i innstillingen begrunnet det med en vurdering som er helt identisk med - statsrådens eget - Barne-, ungdoms- og familiedirektoratets vurdering. Det finnes i innstillingen på side 22. Jeg har ikke tid til å lese det her fra talerstolen. Avslutningsvis vil jeg si at et spesielt trekk ved debatten er at fedre ikke lenger er fedre, de er omsorgspersoner eller rollemodeller. Dersom en legger til grunn et slikt syn på foreldrerollen, kan jeg forstå at homofile føler seg diskriminert, dersom grunnen til den massive motstand mot lovendringene var at homofile skulle være mindre egnet som omsorgspersoner. Selvfølgelig er ikke det tilfellet. Men barn er ingen rettighet, foreldreskap er mer enn omsorg, og rollemodeller og farskap er mer enn et yrke med målbare variabler for suksess. Det er i grunnen et marxistisk inspirert begrepsapparat som brukes her. Ved å redusere far til en omsorgsperson eller en rollemodell bereder man grunnen for at alle andre enn biologisk far kan innta dennes posisjon. Det er ikke en utvikling som er ønskelig i det norske samfunnet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-11:
Jeg er glad for den tonen som har vært fra Senterpartiets talere i denne saken. Den tonen som er kommet fra SVs talere, senest nå fra Inga Marte Thorkildsen, kunne vi imidlertid vært spart for. For det Inga Marte Thorkildsen nå gjorde, var å gi oss et eklatant eksempel på det som var mitt poeng, nemlig at man tar motstandernes standpunkter og karikerer dem til det ekstreme - Inga Marte Thorkildsen gikk altså til land med dødsstraff for homofili for å karakterisere Kristelig Folkeparti. Det er nettopp et eksempel på en debattform som jeg håper at vi unngår framover, uansett syn. For vi må altså leve med at alle trossamfunn har et annet syn enn Stortinget. Mange skoler som skal undervise, har et annet syn enn Stortinget. Antakelig bortimot halvparten av befolkningen har et annet syn enn Stortinget. Og for at vi da skal ha en fri og åpen debatt, må vi være villige til å respektere hverandre i en større utstrekning enn det vi har maktet her i dag.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg sitter i Stortingets billighetsutvalg. Der behandler vi saker om overgrep mot grupper av mennesker - overgrep gjort i storsamfunnets navn. Vi konfronteres med skjebner - mennesker som har fått sitt liv ødelagt, tatere som er blitt tvangssterilisert, barn som er blitt tatt fra sine foreldre fordi foreldrene er av taterslekt. Vi konfronteres med samer som ikke har fått skolegang, som følge av fornorskningspolitikk. Vi konfronteres med barn som etter krigen er blitt offer for mobbing og trakassering, fordi de har tysk far. Alt handler om ødelagte liv - som følge av storsamfunnets sneversynte majoritetspolitikk. Ødelagte liv kan ikke erstattes, men gjennom Stortingets billighetserstatning gir vi disse menneskene en unnskyldning for tidligere generasjoners overgrep. Fram til 1972 var det straffbart å være homofil, og det å være homofil var forbundet med stor skam. Homofile måtte skjule sin legning, og mange av dem har hatt et vanskelig liv. Loven vi vedtar i dag, vil forhåpentligvis innebære at neste generasjons politikere slipper å be de homofile om unnskyldning på våre vegne - for at dagens homofile ikke har fått leve sitt liv i kjærlighet, ikke har blitt vist respekt eller har fått individuelle rettigheter, slik den øvrige befolkning har. Det som har skremt meg i denne debatten, er ikke nødvendigvis sneversyntheten og fordomsfullheten, men det sterke hatet og den sterke fordømmelsen vi har møtt når det gjelder kravet om rettigheter for homofile. Vi som står opp for homofiles rettigheter, er av en del blitt erklært evig fortapte, og at vi vil brenne i helvete. Det som overrasker, er at de som går til angrep på denne måten, med gammeltestamentlig hevngjerrighet, helt har glemt Kristi kjærlighetsbudskap slik det blir vist gjennom eksempler i Det nye testamentet, og som handler om aksept og toleranse, og der vi i Paulus’ første brev til korinterne finner de tre søyler: tro, håp og kjærlighet - og «størst blant dem er kjærligheten ». Denne nye ekteskapsloven legger til grunn at alle mennesker skal kunne få leve i kjærlighet.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-11:
Jeg vil slutte meg til jubelkoret. Og når vi vedtar denne lovendringen i dag, er det mange som må takkes - ikke minst alle modige foregangspersoner, som har utfordret oss, og som har tatt den lange og seige kampen for homofile og lesbiskes rettigheter. Partnerskapsloven var en post på veien fram til der hvor vi er i dag. Det er mitt svar til representanten Høybråten. I det politiske liv har SV vært i pådrivergjengen - det har historia vist. I stortingsperioden 1997-2001 fikk SV og Høyre flertall for forslaget om å be regjeringa legge fram en stortingsmelding om homofiles levekår. I 2001 foreslo SV at homofile og lesbiske skulle ha «rett til å bli vurdert som adopsjonsforeldre », slik heterofile hadde. I dag blir det en realitet. I dag kommer alle formelle rettigheter for lesbiske og homofile på plass. I dag sikrer vi de barna som vokser opp i disse familiene, juridiske rettigheter. For SV er kampen for lesbisk og homofil frigjøring en del av kampen for et samfunn uten undertrykking, et samfunn tuftet på solidaritet og likeverd, men samtidig tuftet på retten til forskjellighet - et samfunn tuftet på toleranse og mangfold, og der det er lov å leve ut sin kjærlighet. Sjøl om den formelle diskrimineringen nå oppheves, står det en del igjen når det gjelder det sivile liv. Det å bli akseptert som et helt menneske, uavhengig av seksuell legning, er en rettighet. Men fortsatt lever mennesker på flukt fra seg sjøl - på grunn av intoleranse og fordommer i samfunnet. Fortsatt er det slik at mennesker som står i front i kampen for homofiles rettigheter, eller som viser sin homofile kjærlighet, risikerer å bli utsatt for vold og trakassering. Fortsatt finnes det stengsler på grunn av seksuell legning. Derfor fortsetter kampen for et samfunn der seksuell legning ikke lenger vil være grunnlag for forskjellsbehandling eller utestengning. Den kampen vil SV delta i. Den kampen skal også foregå internasjonalt - ja, særlig der. I mange land er homofili straffbart, slik det var i Norge for 36 år siden. I mange land er straffen hard og nådeløs. Jeg glemmer aldri møtet med den afrikanske kvinna som med fare for sitt eget liv arbeidet for lesbiske og homofiles rettigheter i sitt hjemland. Bønnen hennes var: Beskytt oss som står i den kampen! Det har Regjeringa forpliktet seg til - og det har Stortinget stilt seg bak. Vi skal fortsatt arbeide for avkriminalisering av homofili internasjonalt. Vi skal sørge for at den afrikanske jenta og andre stemmer høres på de internasjonale arenaene. Kanskje disse modige menneskerettighetsaktivistene lar seg inspirere av denne gledens dag da alle formelle rettigheter for lesbiske og homofile kommer på plass i Norge. Derfor, på mange måter: Gratulerer med dagen!