trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
SV er, som det er sagt mange gonger, glad for det forliket som har kome fram, og ikkje minst for at det er så breitt, til og med representanten Kristiansen frå Høgre er med i dette forliket. Det synest me gjev forliket ein veldig stor styrke. Det er to ting som dominerer denne debatten. Det eine er det me skal gjera, og det andre er framtidige regjeringsalternativ. Eg synest denne debatten beviser at det viktige er å halda nettopp representantane Kristiansen, Sponheim og Høybråten ute av regjering, for det er då dei får resultat i klimaforhandlingar, ikkje når dei er i posisjon sjølve. Då byggjer dei nemleg på gasskraftverk, på Snøhvit og andre ting som forureinar sterkt. Men når dei er ute av regjering og SV er inne, då kjem resultata. Den viktige oppsummeringa av debatten er altså: Hald desse partia ute av regjeringskontora, slik at me får ein offensiv klimapolitikk i Noreg. Så er det det andre elementet, og det er dei konkrete tinga. Det er veldig mange bra forslag som klimaforliket har, og som må følgjast opp nasjonalt, men ikkje minst lokalt. Som fleire har vore inne på - Trondheim er nemnd, andre byar kunne vore nemnde: Kva gjer no dei enkelte lokalpolitikarane? Eg må seia at eg er bekymra for mitt eige fylke, som no, få dagar før denne debatten, var ute og kravde 40 milliardar kr til veg, og ein del av desse er til vegar i sentrale byområde og til tunnelar. Då har det ikkje gått opp for ein at ein må gjera lokale ting for å få ned klimagassutsleppa. Då er ikkje auka biltrafikk svaret, då er auka kollektivtrafikk svaret. Nettopp derfor er det bra at klimaforliket overfor påskjøningsordninga seier at dersom ein ikkje gjer noko skikkeleg lokalt, får ein altså ikkje pengar frå påskjøningsordninga. For ein skal redusera biltrafikken samtidig som ein får pengar til å styrkja busstilbodet. Det er veldig bra med klimaforliket. Mitt sterke signal til dei politiske partia er: Sørg for, i storbyområda, å setja klare krav som gjer at biltrafikken, CO2-utsleppa, støyen og den lokale forureininga går ned - så kjem staten med meir pengar til klimatiltak. Heilt til slutt har eg lyst til å nemna på energisida at SV nok ein gong dreg opp dei grøne sertifikata, og at det er ein del av klimaforliket. Det er me veldig glade for. Sist gong denne saka var framme, var det SV som fekk fleirtal ved hjelp av Høgre - Ivar Kristiansen sitt parti - for å starta arbeidet med grøne sertifikat. Bondevik klarte aldri å leggja dei på bordet. Dei blei oppgjevne også av oss. Men noko er altså på gang igjen, og det betyr kan henda ei offensiv satsing på vindkraft.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
I klimapolitikken, som på andre politikkområder, er det viktig å ha et helhetsperspektiv både på de utfordringene vi står overfor, og på de tiltakene vi setter inn. For klima og klimautfordringene er jo ikke noe lokalt som vi kan løse i Norge kun ved nasjonale tiltak, slik vi av og til kan få inntrykk av i debatten om dette temaet. Klimautfordringene og årsakene til disse er globale. Derfor trengs også tiltak både nasjonalt og internasjonalt og et internasjonalt samarbeid for å få gjennomført tiltak som monner. Denne balansen er ivaretatt av regjeringen Stoltenberg på en glimrende måte både i klimameldingen som Regjeringen har lagt fram, og i klimaforliket som er inngått. Behovet for balanse mellom nasjonale og internasjonale tiltak viser seg innenfor alle sektorer. Jeg skal ta ett eksempel: Transport står for nær 30 pst. av klimagassutslippene i Norge og er den sektoren som har størst økning i utslippene. Etter klimaforliket er det Stortingets ambisjon at om lag to tredjedeler av reduksjonene i klimautslipp skal tas innenlands. Tiltak som prioriteres, er bl.a. utbygging av kollektivtransport med ytterligere satsing på belønningsordningen, en forsterket utbygging av jernbanenettet og vurdering av høyhastighetsbaner i NTP, utbygging av gang- og sykkelveier og etablering av Transnova som et virkemiddel for å øke bruken av alternativ drivstoff. Vi skal legge om avgiftene for kjøretøy for å påvirke veitrafikken og fremme lavutslipps- og nullutslippsalternativer - for å nevne noe. Alle disse tiltakene er bra. Det er tiltak som både kan redusere klimagassutslippene fra transportsektoren i Norge, og som kan bedre transportsystemet i Norge om transportformene ses i sammenheng, og klimatiltakene ikke ses løsrevet fra transportpolitikken. I tillegg vil jeg peke på kanskje det mest virkningsfulle virkemidlet i forhold til å utvikle et framtidsrettet og klimavennlig transportsystem for Norge, nemlig areal- og transportplanleggingen og nasjonal transportplanlegging. Det er her vi må legge grunnlaget for en arealbruk og for et helhetlig transportsystem som bl.a. legger til rette for mindre behov for bruk av bil i lokalmiljøet og mer bruk av sykkel, gange og kollektivtransport, mer bruk av tog nasjonalt istedenfor bil og fly osv. Alle disse tiltakene jeg har kommentert i forhold til transportsektoren, er nasjonalt rettet. Jeg vil derfor understreke det jeg innledet med å snakke om, nemlig viktigheten av internasjonalt samarbeid i det videre klimaarbeidet, også sektorvis, f.eks. i transportsektoren, tiltak og virkemidler for å få ned klimagassutslippene og det å bedre kunnskapsgrunnlaget ved økt satsing på forskning og utvikling, slik klimaforliket også sier.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Gjennom det siste året er en av de kaldeste vintrene på 100 år beviselig påvist. Norge har i all vesentlighet sluppet billig unna. Men Bagdad har opplevd sin første snø og slår alle rekorder. I hele middelhavsområdet har det vært kaldt. Amerika har hatt snøfall som man ikke har opplevd på 50 år, som i Wisconsin. Det har vært rekordkaldt i Florida, Mexico, Australia, Iran, Hellas, Sør-Afrika og Grønland, for ikke å snakke om Kina, som har hatt den kaldeste vinteren på 100 år. Jeg viser videre til at over 19 000 amerikanske forskere stiller seg skeptisk til FNs klimapanel, som fokuserer på CO2 og lite annet. Spesialist i allmennmedisin Gunnar Saunes sier i Dagens Medisin at det er deprimerende å se hvor mange hoder som kaster vekk tid og penger på den innbilte CO2-faren. Han sier videre at Dagens Medisin for å være seriøs bør ta avstand fra - og ikke opptre som et mikrofonstativ for - spekulative klimateorier. CO2 er en absolutt nødvendig gass for alt liv. Vi kan ikke leve uten. Nå vil altså klimaforskerne få oss til å tro at en gass verken mennesker eller planter kan klare seg foruten, er den største trusselen mot vår eksistens. Det er bare en økning av temperaturen i vann eller luft som kan gi høyere innhold av CO2 i atmosfæren. En CO2 -økning er ikke årsaken til at temperaturen på jorden har gått opp med ca. 0,6 grader de siste hundre år, men en konsekvens av dette. Dette blir styrt av Henrys lov. Derimot er det slik at det finnes en del andre gasser som er farlige, både relatert til vanndamp og ikke minst relatert til metan. Da er det meget trist - når vi vet at det er endringer i klimaet, når vi trenger en forståelse av hva som skjer, og forskning er meget viktig - at vi har en gjeng med politikere som ser sitt snitt til å frata folk flest friheten i hverdagen gjennom nye avgifter, skatter og reguleringer og begrunner dette med CO2 og CO2 alene.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
For 100 år siden var Norge blant Europas fattigste land. Nå er vi blant de rikeste. For 20 år siden gjorde Gro Harlem Brundtland bærekraftbegrepet til allemannseie. Ved å skape og dele har vi bygd et velferdssamfunn som sosialt, økonomisk, kulturelt er så godt som bærekraftig, men dessverre gjelder dette ikke miljø. Gro påpekte sammenhengen mellom fattigdom og miljø. Før trodde vi u-land måtte bruke knappe ressurser mot fattigdom framfor miljø. Nå vet vi det er motsatt. Å bevare miljøet er en betingelse for kampen mot fattigdom, slik det er nedfelt i FNs tusenårsmål. De fattigste av de fattige lider mest under klimaendringene, foreløpig. Naturkatastrofer rammer dem hardt. De lever av naturen og har få alternativer. Vi rike har foreløpig hovedansvaret for klimatrusselen. Tallenes tale for klimautslipp pr. hode er klar. Det plasserer også ansvaret for å snu i tide. Et karbonnøytralt Norge i 2030 er ett bidrag. Men det er illevarslende tegn. Tre fjerdedeler av utslippsveksten mot 2030 vil komme fra u-land, så raskt og så tungt at våre kutt blir for små. Derfor må vi også bidra ute. 30 kr til regnskogen gir ett tonn sparte utslipp. Tilsvarende kutt i Nordsjøen koster 1 600 kr, og EU-kvoten koster 135 kr, så tiltak ute gir størst effekt. Men fullt så enkelt er det dessverre ikke. Saken har også en politisk side. Vi har skapt en velferd som ikke er bærekraftig. Vi må vise at velferd også kan bli bærekraftig, og ikke lempe det ansvaret over på andre. Det holder ikke, verken moralsk eller i praksis. Klimaforliket forutsetter opptil to tredjedeler av våre kutt nasjonalt. Vi må bevise at velferd og bærekraft kan være to sider av samme sak. Tenke globalt, handle lokalt, sa Gro. Forliket peker på kommunene. Drammen Arbeiderparti har invitert til lokalt klimaforlik. Det blir spennende å se om det er samsvar mellom lokale og sentrale partier her. Vi snakker om tiltak som vil merkes. CIENS forskningssenter har laget en rapport om lokale klimakonsekvenser i og for fylker og kommuner i Oslo-regionen. Klimaendringer rammer ikke bare alle andre, men oss - her og nå. Noe er utslipp som alt er skjedd, så det haster. I vårt århundre, i Drammen, stiger temperaturen med 3 grader i snitt. Høstregnet øker med 30 pst. Vi får flere flommer. I deler av sentrum består grunnen av kvikkleire, som kan rase ut i elven. Det forekommer fuktskader i hus, oversvømte kjellere og helseproblemer. Ras, ising, flom og store snøfall fører til trøbbel for vei og bane og til hyppigere strømbrudd. Vi kunne fortsette å ramse opp. Økt luftforurensing rammer særlig barna våre. Stat og kommune mangler beredskap, men lyspunktene er at rapporten viser vei til bedre beredskap og tiltak mot utslipp. Men vi må handle raskt. Det triste er at Fremskrittspartiet har valgt å gå ut solo og spiller på kortsiktig populisme. Det er trist, umoralsk og farlig. Når klimaendringene er irreversible, er det for sent, også for Fremskrittspartiet.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Ein har i dag sådd tvil om det å forløyse CO2 er eit problem. Om det om 10-20 år skulle vise seg at CO2 ikkje er eit problem, har vi likevel ikkje gjort noko gale, for det vi da har gjort, er å hushaldere ordentleg godt med ein ikkje fornybar ressurs. Så kan vi sjølvsagt ha i bakhovudet at vi har nådd ein såkalla «peak oil situation». Det som er funne av kjende olje- og gassressursar, har no begynt å gå nedover. Så det er ingen grunn til ikkje å late desse ressursane liggje der til framtidig bruk for våre barnebarn. Så kan vi òg høyre kva andre ute i verda har å seie om dette problemet, ikkje minst i oljeimporterande land. Pentagon seier heilt klart at ein av dei fem største truslane sjølvsagt er klimaet. Eg skal sitere frå ei pressemelding frå den svenske Försvarsberedningen, som seier rett ut: «Miljöpåverkan och klimatförändringar utgör de allvarligaste globala hoten mot människors säkerhet. Omställningen till en mer hållbar utveckling kan inte vänta. Användningen av fossila bränslen måste minska dramatiskt genom energibesparing, ökad energieffektivitet och förnybara energiformer.» Det er det det svenske Forsvaret ser på som trusselen, ikkje andre eventuelle invasjonar. Dette bør vi lytte til, for fleire og fleire følgjer etter. Vi skal leggje merke til at ho som kan bli USAs neste president, seier klart og tydeleg at ein må stoppe USAs avhengigheit av olje. Ho seier med andre ord at ho kan tenkje seg å slutte med dyre krigar for billeg olje. Dette skal vi som ein føreseieleg energileverandør ta inn over oss. For vi skal vere klar over at vi i visse fall kan bli pressa til å produsere meir olje og gass i nordområda, som er sårbare område allereie før vi har starta opp der, enn det vi eigentleg ønskjer sjølve. Så vil eg til slutt nemne lokale forhold, for dette heng også saman med lokale handlingar. Vi har i Molde fått Noregs største traktor. Det er vi ganske stolte av. Kva betyr den traktoren? Jo, han betyr at ein bonde og fleire tilsette har starta opp med flisfyringsanlegg. Denne regjeringa har lagt opp til ein politikk som gjer at vi skapar arbeidsplassar, vi ryddar vegane, får bort dei grøne tunnelane, slik at turistane kan sjå fjella og sjøen, og vi får til miljø i praksis. I tillegg til det denne bonden har gjort, har kommunen, via tilskot frå Enova, laga fjernvarmeanlegg, så denne bonden kjem til å levere til det lokale fjernvarmeanlegget, som er framtida. Vi skapar arbeidsplassar og miljø, og det er handling i praksis.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-03-04:
Denne debatten har hatt noen gjennomgangsuttrykk: Menneskeskapte klimautslipp og utslipp av klimagasser. Dette blir for upresist som grunnlag for handling. Når miljødebatten på 1970-tallet fikk et kraftig løft og gav grunnlag for en grønn bølge, var det basiskunnskap å skille mellom fornybar energi, f.eks. vannkraft, vind, sol, og biologisk energi og lagerenergi, olje, gass og kull. Utfordringen og parolen var: mer fornybar energi, mer kretsløpsenergi, mindre eksos. Det er et faktum at én liter bensin ved forbrenning i en motor gir om lag tre kilo CO2 fordi karbonet i bensinen bindes med oksygen ved forbrenning. Det er dette CO2-utslippet som er problemet, og som må reduseres. Fotosyntesen i plantene binder CO2 i lufta og skaper biologisk energi, med basis i sollys, vann og næringsrikt jordsmonn. Landbruk er bruk av land eller innvinning av solenergi, som professor Woodroffe ved universitetet i Missouri sa tidlig på 1970-tallet. Driftsmåtene gir produkter: fiber eller mat. Driftsmåtene er forskjellige: dess mer industrialisert jordbruk, dess større forbruk av lagerenergi, som supplement til solenergien. Et klimavennlig norsk landbruk øker bruken av areal og reduserer bruken av diesel og oljebasert kunstgjødsel. I innstillinga i denne saken heter det at «landbrukets samlede utslipp av CO2 utgjør» drøyt 8 pst. «av Norges totale CO2-utslipp». I innstillinga kalles klimagassen metan, CH4, «enkelte jordbruksaktiviteter». I sentrale regjeringsdokumenter kalles dette «prosessutslipp av metan». Begrepene er altså «jordbruksaktivitet» og «prosessutslipp». Hva er det praktiske ordet for dette? Jo, det er «husdyrbruk». Gjennom fotosyntesen, som er basiskunnskap for enhver jordbruker, bindes CO2 fra atmosfæren. Dersom det norske folk hadde klart seg med å spise vegetarmat, hadde vi ikke hatt CO2 -utslipp fra tamme husdyr, men siden folk flest spiser og føler trang til kjøtt for å få et fullverdig kosthold, trengs husdyr. Det er behov for litt basiskunnskap. Bare flermaga dyr, som f.eks. ku, kan leve av og vokse på gras. Det kan ikke gris, ei heller mennesket, som begge er enmaga. For at gras skal bli menneskemat, trengs altså flermaga dyr. Det er en gammel erkjennelse. Når et flermaga dyr, som f.eks. sau, spiser 100 karbonenheter fra gras, omdannes karbon til sju enheter metan og 93 enheter karbondioksid. Metan kommer fra dyrets avføring - som kalles husdyrgjødsel - mens CO2 også kommer ut i form av pusten fra dyra samt fra produktene. Poenget er: Husdyrbruk basert på gras er karbonnøytralt. Enten graset råtner eller spises av ei ku, gir det samme CO2-virkning i atmosfæren.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Transportsektoren står for om lag 30 pst. av de norske klimagassutslippene. Prognosene sier at utslippene vil komme til å øke med ytterligere 30 pst. innen 2020. Utfordringen vi står overfor, er at sektoren i perioden fram til 2020 er nødt til å redusere sine klimagassutslipp med i størrelsesordenen 2,5-4 millioner tonn CO2-ekvivalenter. Jeg tror at uten en kraftig økning av jernbaneinvesteringene vil vi neppe klare å redusere utslippene så mye som det her kreves. Samtidig må vi altså redusere utslippene fra biltrafikken. Uten at vi klarer det, vil vi vanskelig kunne nå våre klimapolitiske mål, verken på kort eller på lengre sikt. Jeg er derfor glad for at flertallet i denne salen - alle unntatt Fremskrittspartiet, selvfølgelig - nå vil styrke jernbanesatsingen, og at jernbaneinvesteringene skal øke mer enn veksten i veiinvesteringene. Dette kan bli en ganske krevende oppgave, fordi veitrafikken i dag er begunstiget av et finansieringssystem som gjør det enklere å bygge ut veier enn å bygge ut jernbane. Jernbaneinvesteringene er bundet til statsbudsjettet og er derfor mer sårbare for kostnadsøkninger og andre uregelmessigheter enn det annen infrastrukturutbygging er. Dette er en utvikling som vi er nødt til å snu, om vi skal klare å sette fart i jernbaneutviklingen. I dag ser vi at utviklingen faktisk går i motsatt retning av det vi ønsker: Veitrafikken øker mer enn kollektivtrafikken. Det skyldes selvfølgelig at vi kjører bil mer enn vi noen gang har gjort. Derfor er det tvingende nødvendig at vi nå fullt ut satser på jernbanenettet, og at vi sørger for å bygge det ut i de områdene av landet hvor effekten av en slik utbygging er størst, nemlig i Oslo-området og på begge sider av Oslofjorden.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det faller saksordføreren fra SV, Inga Marte Thorkildsen, tungt for brystet at Fremskrittspartiet nok en gang er det partiet som står i fremste rekke når det må sies fra, når alle andre i sin politiske korrekthet er blinde og ingen kommer vekk fra den gjensidige hyllesten av hverandres synspunkter. Fremskrittspartiet har foreslått over 30 kostnadseffektive, virksomme og konkrete tiltak som Norge kan iverksette for å oppfylle den Kyoto-avtalen som Norge har forpliktet seg til. For Fremskrittspartiet er det viktig at målsettinger vi har forpliktet oss på, nås gjennom virkemidler som fungerer effektivt, at de ikke blir et verktøy som sosialistene begjærlig griper til for i enda større grad å kunne ta kontroll over våre liv og for å kunne tyne enda flere skatte- og avgiftskroner ut av den enkelte innbygger. Thorkildsen prøvde i sitt innlegg desperat å holde liv i mytene. Hun refererte ufortrødent til klimapanelets 2 500 eksperter og forskere, som i realiteten er ca. 50 forskere samt regjeringsoppnevnte byråkrater og kontrollører. Thorkildsens holdning til forskere som er uenige med FNs klimapanel, er skremmende. I likhet med Gro Harlem Brundtlands uttalelse om at det «er umoralsk å tvile», er slike holdninger en direkte trussel mot forskning og utvikling - ja, mot vitenskapen i seg selv. Mange seriøse forskningsmiljøer verden rundt påviser i økende grad lettvintheter og politiske påstander i den argumentasjonen som avledes fra FNs klimapanels rapporter. Når flere av dem som står fram, er pensjonerte, understreker det bare hvor farlig det er for både karriere og forskningsmidler å utfordre den politisk korrekte konsensus. Thorkildsen viste til lederen for CICERO, som kritiserer forskeres kompetanse og omtaler dem som «spinnville og gale» - for deretter å medgi at han ikke kjenner til forskeren han omtaler, ei heller til hans arbeid. Dette blir for lettvint. Miljø- og utviklingsminister Solheim siteres i Dagsavisen i dag på at Fremskrittspartiet og Greenpeace har poenger i sin biodrivstoffkritikk, og videre at denne debatten må bli mer nyansert. Om dette er et uttrykk for at klimadebatten også fra SVs side framover i større grad baseres på kunnskap og vitenskap enn på nærmest religiøs overbevisning, og hvor kjetteri straffes med bålet, er vi svært fornøyd med det. Senere i dag skal vi votere over Fremskrittspartiets over 30 konkrete forslag til effektive, virksomme Kyoto-tiltak. Ved å støtte Fremskrittspartiets forslag vil representanten Thorkildsen få mulighet til å iverksette tiltak som betyr en forskjell.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg synes det er interessant at de partiene som har inngått klimaforliket, har vært svært opptatt av at minimum to tredjedeler av kuttene skal tas hjemme. Men når man ser på forliket som er inngått, er to tredjedeler av de midlene som er satt av, så langt satt av til å brukes i utlandet. Jeg merker meg at representanten Inga Marte Thorkildsen later som om Fremskrittspartiet er imot alt og ikke vil ta grep. Men jeg registrerer også at representanten Thorkildsen ikke vil svare på spørsmål og utfordringer fra Fremskrittspartiet, f.eks. om hvilke av de 30 tiltakene Thorkildsen mener man bør sette i verk, og hvilke tiltak hun mener ikke er gode nok i forhold til den Kyoto-avtalen Norge har forpliktet seg til. Jeg håper at representanten vil svare på hvilke tiltak hun mener er bra, og hvilke tiltak hun mener er mindre bra eller ønsker å gå imot. Dette er gode tiltak som det burde være bred enighet om at man må gjennomføre, og da tar man også grep når det gjelder det flertallet er opptatt av, og det som ligger i klimameldingen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg synes at debatten her i dag viser det som et stadig større flertall av landets befolkning tar inn over seg, nemlig at klimautfordringene er vår tids største og viktigste utfordring. Men det jeg tror folk ikke helt har tatt inn over seg, er at hvis Norge og EU skal nå det som er vår felles målsetting i verdensmålestokk, nemlig å hindre at klodens samlede temperaturstigning blir mer enn 2 grader, er dette bare det første skrittet på en lengre vei. I FNs siste rapport, som ble framlagt etter at vi la fram vår klimamelding, sies det at vi er nødt til å begynne reduseringen av klimautslippene, og det må vi ha begynt med innen 2015 - og 2015 er i morgen. Det er altså kort tid til 2015. Dette kommer det til å bli knalltøft å nå, og den eneste måten vi kan klare å nå det på, er ved å få på plass en internasjonal avtale. Hvis vi ikke klarer å samle alle verdens land om dette felles målet, har vi ingen sjanse overhodet. Derfor er det deprimerende når Kristin Halvorsen kommer hjem etter Bali-møtet og sier hun har gått en runde med de andre finansministrene, for selv om verdens miljøvernministere nok har skjønt dette, har ikke verdens finansministere skjønt det. Men et godt bidrag er det at flere og flere erkjenner det som ble framlagt i Stern-rapporten, nemlig at det er mye billigere å gjøre tiltak nå enn å vente med det, å skyve på tiltak til framtiden. Det kommer til å bli mye dyrere. Det kommer til å ramme oss mye hardere. Derfor er dette bare et første skritt på veien mot en total omstilling av norsk økonomi og av verdensøkonomien. Jeg vil bare komme med noen få eksempler på hvor viktig det er å tenke langt framover når vi gjør investeringer i dag. Når det åpnes ett kullkraftverk i Kina hver eneste uke, er det slik at 30 pst. av de kullkraftverkene ikke kan ta i bruk renseteknologi. De kommer dermed til å stå og gå i 2030, i 2040 og i 2050. Når nordmenn kjøper ny bil neste år, kommer ikke den bilen til å være parkert i garasjen før om 20 år, i snitt, for den norske bilparken er i snitt omtrent ti år. Det betyr at vi er nødt til å ta kjempegrep - ikke bare de billigste grepene her og nå, slik som Fremskrittspartiet går inn for, å gjøre de billigste tingene nå, helst i utlandet, og la oss vente med de dyrere til senere - rett og slett fordi omstillingen da ikke kommer kjapt nok. Hvis vi f.eks. ser på Oslopakke 3, som er en kjempesvær miljøsatsing, kommer den likevel til å føre til en økning i biltrafikken på 11, 12 eller 13 pst. Det nytter ikke å tro at vi skal klare å løse klimaproblemene hvis vi ikke klarer å ta store steg med en gang.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg er veldig glad for det forliket som er inngått. I likhet med Inga Marte Thorkildsen er jeg enig i at det er et godt gulv som vi kan stå på, som vi ikke kan gå under, men der vi skal forbedre tiltakene framover. Forlik og kompromiss er bra i politikken. Men jeg tror jeg har behov for å minne om at sakens natur, det vi snakker om nå, ikke handler om litt mer eller litt mindre av noe, det handler kanskje ikke en gang om ideologi og verdier. Det handler om naturlover. Naturlover er slik at de ikke lar seg kompromisse med. Hvis vi gjør noe som utløser en eller annen reaksjon i naturlovene, kan vi ikke sette oss ned med naturen ved forhandlingsbordet og si: Hei, nå får du gi deg litt, vent litt på oss, vi er ikke ferdige ennå! Det går galt. Det går galt hvis vi ikke tar naturlovene på alvor. Det er det denne saken handler om. Derfor er det en del krav vi faktisk blir nødt til å oppfylle i framtida, enten vi vil eller ikke. Noen mener at dette vil vi ikke, eller at noen har funnet på denne saken for å ha en god politisk sak. Hvis jeg skulle ha funnet på en sak for å ha en god politisk sak, tror jeg virkelig jeg hadde funnet på noe annet - for dette er vanskelig, det er til dels kostbart, og det er slett ikke bare populært. Vi gjør ikke dette fordi enhver kan sitte og peke ut på en millimeter hvordan det vil gå hvis vi ikke gjør det. Men at klimaet på jorda blir ødelagt hvis vi ikke gjør det, er overveiende sannsynlig, og hvis vi skal ha noen som helst ansvarsfølelse som politikere, må vi, i likhet med det også representanten Sande sa i sitt innlegg, legge føre-var-prinsippet til grunn for all vår politikk - fordi det rett og slett ikke er mulig å stanse en klimautvikling hvis den først begynner å løpe løpsk. En korsvei som vi kommer til ganske raskt, vil være behandlingen av ny Nasjonal transportplan for årene framover. Det er en av de korsveiene der vi er nødt til å ta noen valg, der vi må greie å begynne å investere mye kraftigere i f.eks. jernbane, slik at det blir mulig i framtida å transportere både personer og gods på en mer miljøvennlig måte enn i dag. Det vil også kreve en del valg av oss som ikke bare blir populære. Det er sterke krefter som gjerne vil ha - og det er gode grunner til det - bedre veier mange steder i landet. Men som politikere er vi faktisk nødt til å sikre at investeringene kommer først og størst på de områdene der klimagevinstene er høyest. Det er en korsvei - og et politikkområde jeg gleder meg til å jobbe videre med.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-05:
Fra og med byskoleloven av 1848 har den norske skolen vært pålagt å hjelpe hjemmet med å gi elevene en kristen oppdragelse. Dagens formålsparagraf, som snart vil være historie, begynner på følgende måte: «Grunnskolen skal i samarbeid og forståing med heimen hjelpe til med å gi elevane ei kristen og moralsk oppseding.» Tilbakemeldinger fra skoler har vært at dagens formålsparagraf har vært sovende i mange skoler. Den har ingen eller liten funksjon for skolens virksomhet. I andre skoler har den fungert motsatt, som en legitimering av en klar kristen innflytelse på virksomheten. Formålsparagrafen har gitt rom for ulik praksis, både fra skole til skole, og innenfor den enkelte skole. SV er svært glad for at alle partier på Stortinget har blitt enige om å erstatte den kristne formålsparagrafen med et livssynsnøytralt grunnlag for opplæringen, som bygger på felles verdier – det som knytter oss sammen, det som inkluderer, og det som viser at alle har felles verdier som vi bygger på. Dette kommer til uttrykk både i kristendommen og i andre religioner og livssyn, og det bygger på menneskerettighetene våre. I den nye formålsparagrafen sier man: «Opplæringa skal byggje på grunnleggjande verdiar i kristen og humanistisk arv og tradisjon, slik som respekt for menneskeverdet og naturen, på åndsfridom, nestekjærleik, tilgjeving, likeverd og solidaritet, verdiar som òg kjem til uttrykk i ulike religionar og livssyn og som er forankra i menneskerettane.» Siden den nye formålsparagrafen er et forlik mellom alle partiene på Stortinget, er det viktige prinsippet med dette at livssynsnøytralitet vil bli stående inn i framtiden, og vil gi et tydelig signal til alle kommuner og skoler om at dette er en formålsparagraf som blir værende, og som skal følges opp. Bostad-utvalget la fram sin innstilling – Formål for framtida – i juni 2007. Utvalget var bredt sammensatt med representanter fra mange ulike tros- og livssynssamfunn. De kom fram til en enstemmig innstilling om en livssynsnøytral formålsparagraf. Dette har vært viktig for det forliket som vi har kommet fram til, og vært førende for det forliket som alle partiene på Stortinget har blitt enige om. Det er en åpen og inkluderende formålsparagraf. Jeg vil også henvise til det som står i den nye formålsparagrafen som vil bli vedtatt nå, som omhandler klima. Klimautfordringen er den største utfordringen vi står overfor. I den nye formålsparagrafen er man veldig tydelig på den utfordringen, og at det er skolens oppgave å gripe fatt i den. Det står i innstillingen at elever og lærlinger skal lære å tenke kritisk og handle etisk og miljøbevisst, og at man skal ha et medansvar og rett til medvirkning. Dette er en formålsparagraf der alle lærere, elever og foreldre kan si at dette er min formålsparagraf. Det er en formålsparagraf som er relevant i forhold til det arbeidet skolen gjør, og relevant for framtiden.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-12-05:
Kristelig Folkeparti er godt fornøyd med at vi også for barnehagen har fått til et godt forlik, og at det er et samlet storting som i dag vedtar en endret formålsparagraf. Den nye paragrafen er etter Kristelig Folkepartis mening god, den er samlende, og den gir et godt grunnlag med sin tydelige forankring i de kristne og humanistiske verdiene. Kristelig Folkeparti er enig i Bostad-utvalgets premiss om at formålsbestemmelsene på et overordnet nivå skal angi barnehagens verdigrunnlag. For Kristelig Folkeparti er den tydelige verdiforankringen viktig. Samtidig er det viktig for oss at paragrafen også inkluderer alle barn, uansett bakgrunn. Denne balansegangen har stortingspartiene også her fått til i fellesskap, med de formuleringene som ligger i paragrafen. Jeg viser til foregående debatt om de leddene som er like i skolens og barnehagens paragraf, og har ikke tenkt å gå mye inn på det. Men Kristelig Folkeparti vil understreke et viktig element ved formålsbestemmelsene for barnehagene som ikke vedtas av Stortinget i dag. Den gjeldende paragrafens tredje og fjerde ledd videreføres ikke her. Kristelig Folkeparti tar for gitt at disse følgeendringene kommer, slik statsråden gav signaler om i brev til Stortinget 23. mai i år. Den enkelte barnehage må fortsatt ha mulighet til å fastsette egne regler om tros- og livssyn i egne vedtekter. Bestemmelsen om at private barnehager og barnehager eid eller drevet av private og ideelle institusjoner, må i vedtektene kunne fastsette særlige bestemmelser om livssynsformål, og denne muligheten må videreføres. Kristelig Folkeparti tar for gitt at dette premisset for mangfold i barnehagesektoren videreføres.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-05:
Alt eg sa i stad om prosessen, både komiteens arbeid og Bostad-utvales arbeid, skal eg ikkje gjenta no, men berre vise til at det sjølvsagt òg gjeld for behandlinga av saka om nytt formål for barnehagen. Eg vil peike på to ting som eg synest den nye formålsparagrafen for barnehagen klarer å få fram veldig bra. For det første synest eg den veldig klart uttrykkjer det som er barnehagens eigenart, og det som er forskjellig frå skulen. Ved denne paragrafen påpeikar ein at barndommen har ein sterk eigenverdi, og ein viser til den kombinasjonen av leik og læring som den norske barnehagetradisjonen byggjer på. Eg trur at alle vi som har små ungar, eller som har med dei å gjere, veit at det å leike og det å lære er tett knytte til kvarandre – på mange måtar er det to sider av same sak. Den norske barnehagetradisjonen byggjer på at ein byggjer inn både omsorg og leik og læring og pedagogikk i den same institusjonen. Men samtidig som ein får fram barnehagen sin eigenart, er det no eit tydeleg signal om at barnehagen er første del av utdanningsløpet, at det er ein tett samanheng og overgang mellom barnehage og skule, som er veldig viktig. Derfor har det vore viktig å få ein formålsparagraf som både i form og innhald er knytt saman med formålsparagrafen for skolen, fordi barnehagen i dag er ekstremt viktig for små ungar som ein første start på livet, det første møtet med utdanning både gjennom leik og læring. Igjen vil eg gratulere Stortinget og komiteen med vel utført arbeid og einigheit i denne saka.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-12-08:
Venstres klimapolitikk har vi god grunn til å være stolte av. Den var en av grunnene til at vi i klimaforliket klarte å dra Regjeringen mye lenger i retning av en ambisiøs målsetting og effektive virkemidler enn det Regjeringen la opp til i sin melding som en jo husker stort sett bare ble applaudert av Fremskrittspartiet. Når det gjelder spørsmålet om Snøhvit, er historien den at det prosjektet ikke minst ble drevet fram av Arbeiderpartiet. Det skreddersydde skattemessige opplegget og realitetsavklaringen var på plass før Bondevik II-regjeringen tiltrådte. Derfor lå det også i den regjeringserklæringen at en la det til grunn. Det som nå er utfordringen på Snøhvit, er håndteringen av CO2. Hvis Aaslands engasjement i replikken også gjenspeiler seg senere i dag, kan han ha anledning til å uttrykke den samme oppfatningen som Venstre og Kristelig Folkeparti har på dette området, nemlig at vi nå må få en tidsplan for håndtering av CO2 på Snøhvit. Når det gjelder Træna, skjøt den saken fart i 2005, og de løftene som er gitt, er gitt av dagens regjering.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-12-08:
Statsråden er opptatt av hvilket regjeringsalternativ det skinner mest grønt av. I klimapolitikken er vi så heldige at der har vi fasiten. Der klarte Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre å komme fram til et langt mer ambisiøst opplegg enn det SV klarte å få til sammen med Senterpartiet og Arbeiderpartiet da de laget klimameldingen. Vi nådde langt i klimaforliket, men vi hadde ønske om å gå enda lenger, men det fikk vi ikke SV og Arbeiderpartiet med på. Svaret på spørsmålet statsråden stilte, er: Det er helt uaktuelt for Venstre å sitte i regjering med Fremskrittspartiet, bl.a. fordi de ikke skal ha hånden på rattet i klimapolitikken. Når statsråden etterlyser så klare svar, har jeg ønske om å ha et klart svar når det gjelder olje- og gassaktivitet knyttet til Vesterålen og Lofoten. Er det aktuelt for miljøvernministeren å sitte i den stillingen i en regjering som åpner for olje- og gassaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-12-08:
Og spørsmålet kommer vi tilbake til?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-12-08:
Det har blitt kjent at departementsråden i Olje- og energidepartementet har valgt å fratre sin stilling. Bakgrunnen skal være aksjehandel som også inkluderer selskap knyttet til oljesektoren. Gitt at dette er de faktiske forhold kunne det vært interessant å høre hvordan statsråden vil følge opp denne saken. Vil den føre til bedrede rutiner? Kan statsråden bekrefte at alle realiteter vil bli belyst, hvilke selskap det er tale om, og hvilket utfall det har vært av den aktuelle handelen? Og ser statsråden, i kjølvannet av denne saken, behov for å rydde i porteføljen til departementet, slik at en får et klarere skille mellom eierskapsrollen og den myndighetsrollen som departementet har?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Beskjedenhet er ikke akkurat noe jeg ville tillegge Venstre, ei heller representanten Kvassheim. Han tilegner nå et historisk miljø- og klimabudsjett klimaforliket, og det er vel for så vidt greit nok at han gjør det. Ellers var det ikke mye glede en kunne spore, ei heller oppløftende forhold som Kvassheim tok opp i sitt innlegg. Det er jo fort fare for at en blir både høy og mørk dersom en ikke tar med seg litt av den historiske utviklingen som har vært. Økningen i klimautslippene i Norge er av ekspertene veldig sterk henvist til oppstartsproblemene ved Snøhvit. Kvassheim var statssekretær ved Statsministerens kontor den gang det anlegget ble myndighetsgodkjent. Det har heller ikke manglet på store ord – og sterke ord – om kabling på Træna og om å gi det øysamfunnet sikker forsyning. Er det sånn at Venstre nå i all sin mangel på beskjedenhet tilpasser seg et langt liv i opposisjonen? Det må jo være umulig å ta inn igjen det Venstre har gått ut med den siste tiden.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Aller først må jeg takke representanten Fostervold for det sterke og oppriktige engasjementet han viser undertegnede. Jeg tror det er et samlet storting som ønsker å realisere Skanled-prosjektet. Det er også et bredt flertall i denne sal for å øke den innenlandske bruken av gass innenfor de miljøforpliktelsene vi har. Slik sett er Skanled veldig godt, fordi det også har et betydelig miljøperspektiv i seg. Det jeg sa i min innledning tidligere i dag, om den statlige garantien for et separasjonsanlegg som opposisjonen, bl.a. Fremskrittspartiet, er med på å foreslå, var nettopp på bakgrunn av at det er helt uavklart hva interessentene i det separasjonsanlegget faktisk trenger av bidrag. Det er ikke avklart på noe som helst punkt – i hvert fall meg bekjent, og jeg tror jeg er rimelig godt oppdatert på prosjektet – og garantiønske er ikke framsatt. Derimot vurderes det andre muligheter. Noe av det Ineos, eier av separasjonsanlegget, har signalisert utad, er at de kanskje trenger en aktør i tillegg til seg selv som eier i det separasjonsanlegget. Men det er ennå ikke endelig avklart i de prosessene som foregår, i tilknytning til Skanled-prosjektet. Så ble det vist til hva som har vært Arbeiderpartiets engasjement tidligere. Ja, men da var prosjektet noe helt annet. Det må ha gått representanten Fostervold direkte hus forbi. For i 2003, i 2005 – seinhøstes 2005 – og i begynnelsen av 2006 begynte det å bli avklart at dette gassrøret skulle videreføres til Sverige og Danmark, med avgreninger til Polen, og det var i ferd med å bli et helt annet prosjekt enn det vi snakket om i første fase. Jeg har derfor veldig god samvittighet for det jeg har sagt og uttalt knyttet til dette prosjektet. Jeg er helt trygg på at prosjektet med den regjeringen vi har nå, med ønske om eventuelt å bidra og ha det under oppsikt, kommer til å lande godt, forutsatt at det er gasskjøpere, og forutsatt at det er medinvestorer i det røret. Jeg har lyst til å avslutte med å si at det må først og fremst inngås avtaler om kjøp av gass for å realisere prosjektet, både røret og separasjonsanlegget, som er helt vesentlig for å lykkes med det industriprosjektet. Da er det slik at StatoilHydro sitter med en betydelig nøkkel. De sitter med en opsjon på norsk gass som tilsvarer 80 pst. av volumet som skal gå i det røret. Så jeg håper at StatoilHydro bidrar til, sammen med aktørene, å få på plass de gassavtalene.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Dette står i hovedprioriteringene til de rød-grønne partiene, og selvfølgelig står alle de rød-grønne partiene bak en slik merknad. Noe annet ville være merkelig. Vi har høy aktivitet på norsk sokkel. Det er tidenes største investeringsnivå neste år, som det står i budsjettet, på vel 130 milliarder kr. Det er stor interesse for norsk sokkel. Det er viktig også at vi har stabile og langsiktige rammevilkår for denne industrien. Det legger vi til grunn, og det er vi stolte over.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Hvis man gjør slik som representanten Ivar Kristiansen og ser isolert på kapittel og post på akkurat det, vil han nok oppfatte det slik. Men hvis man ser på totalbudsjettet for forskning og utvikling, er det virkelig store dimensjoner over det, og vi har aldri satset så mye – det er aldri blitt satset så mye. Jeg må si at satsingen når det gjelder det viktigste vi står overfor, nemlig fangst av CO2 og de dimensjonene og den økonomien som man legger inn der, står det respekt av. Det følger vi opp videre. Vi plusser på karbonfangst med over 300 mill. kr for nettopp å fullføre det prosjektet vi starter på. Er ikke det forskning også innen den industrien, vet ikke jeg.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Vi har vedtatt en framdrift for forvaltningsplanen, en forvaltningsplan som var til grundig behandling både i regjering og i storting, og som de fleste partiene stilte seg bak. Den har en framdrift som går på kunnskapsinnhenting, slik at vi skal ha nok kunnskaper til å fatte våre beslutninger i 2010. Da skal vi evaluere planen. Vi legger nå inn i budsjettet at det på ulike områder for denne forvaltningsplanen skal være en kunnskapsinnhenting som skal være best mulig, slik at vi kan fatte våre beslutninger i 2010. Det synes jeg er en skikkelig måte å gå fram på. Det har aldri blitt gjort slike ting før innenfor de enkelte havområder som nettopp forvaltningsplanen legger til grunn – at vi skal legge til grunn føre var-prinsippet, og vi skal ha kunnskapen i bunnen før vi fatter våre beslutninger i 2010. Så vil jeg bare si helt til slutt: Da vi nå egentlig legger inn i miljøbudsjettet en satsing på over 815 mill. kr – en økning på 25 pst. – er det historisk innen miljøbudsjettet. Det er vi stolte over. Det inngår også som en del av dette.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Jeg må vel si til innlegget til Kristiansen at det ikke var så mye oppmuntrende å høre. Jeg vil stille et spørsmål som går på noe Høyre har kommentert i merknader på miljøsiden. Når det gjelder rovviltpolitikken til Høyre, skal jeg ikke kommentere den, og jeg skal ikke vise til den debatten som var tidligere om usikkerheten. Men det er én ting Høyre har snakket mye om. Det er bevaring av villaksen. Hvordan har det seg da at Høyre reduserer bevilgningene til Direktoratet for naturforvaltning med hele 35 mill. kr? Samtidig snakker de varmt om bevaring av villaksen og om Gyro-bekjempelsen. Men det er jo nettopp det de angriper. Jeg viser her til Fremskrittspartiets merknad, som plusser på nettopp posten for bekjempelse av Gyro, mens Høyre reduserer den. Og gleder ikke representanten Kristiansen seg over 25 pst. økning i Miljøverndepartementets budsjett? Er heller ikke det et lyspunkt for Kristiansen?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Jeg blir litt forvirret over Kristelig Folkepartis holdning til forvaltningsplanen for området rundt Lofoten og Vesterålen. I budsjettinnstillingen er det et kutt på 100 mill. kr til det arbeidet som skal legges ned der. Samtidig vil de forlenge perioden, noe som fiskerne – og det er jo spesielt fiskerier en er opptatt av i det området – har advart på det sterkeste mot. De ønsker at vi skal gjøre oss ferdig med seismikkundersøkelsene, slik at vi får rullet opp dette og får kartleggingen på plass – ikke dra det ut i flere år, slik som tydeligvis Kristelig Folkeparti ønsker å gjøre. Mitt spørsmål er: Hva er Kristelig Folkepartis politikk for forvaltningsplanen og Vesterålen? Er det slik at Kristelig Folkeparti allerede har bestemt seg for at vi ikke trenger dette i det hele tatt?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-12-08:
Det var Solvik-Olsens siste innlegg som fikk meg til å ta ordet. Det vi har slitt med i mange år i denne salen, er Fremskrittspartiets oppfatning av den klimatrusselen vi står overfor, og de utfordringer vi har framover. Og så er de fornærmet fordi de ikke ble invitert til de forhandlingene som var! Ja, nå holdt jeg på å bruke et uparlamentarisk ord – men utgangspunktet for alt det vi holder på med nå, er at det er de menneskeskapte klimautslippene vi har, som er den store trusselen. Det har ikke Fremskrittspartiet tatt inn over seg og heller ikke svart oss på. Det var fundamentet for at vi fikk dette store forliket i havn her i Stortinget, men Fremskrittspartiet stod utenfor. Det er ikke for ingenting at vi stiller spørsmål ved i hvilken retning Fremskrittspartiet går, når det grunnleggende for et så stort forlik her i Stortinget nettopp var hvilke trusler vi står overfor, hvem som har skapt dem og hvordan vi skal ta fatt i dem. Jeg er også i denne debatten i dag litt forundret over at man hele tiden sier at vi ikke leverer. Regjeringen har levert på en rekke områder innenfor de ulike sektorer, jf. det som Inga Marte Thorkildsen sa om Enovas leveranser. Selvfølgelig ble ikke Rom bygd på én dag – men jammen har vi lagt skissene. Så sier opposisjonen: Grønne sertifikater, grønne sertifikater. Ja, det står det i klimaforliket også – det er helt klart at det står det, og det skal vi forfølge. Statsrådene har også sagt helt tydelig hvilke skisser vi har der. Men hvor er alternativene fra opposisjonen til det andre vi jobber med? Hvor er forslagene i budsjettet? Hvor er økningene som vi skal sette inn i småkraftverk, minikraftverk, vindkraftverk, biokraftverk, eller hva det måtte være? Jeg ser dem ikke. Vi jobber etter klimaforliket. Representanten fra Kristelig Folkeparti sa det også: Hun var fornøyd med Regjeringens oppfølging så langt i klimaforliket – vi hadde levert på alle disse punktene. Jeg er forundret. Men nå har vi fått en avklaring her i dag som jeg syntes var veldig bra, nemlig at en del av sentrumspartiene helt klart har sagt fra om at de egentlig ikke kan snakke med Fremskrittspartiet om klimaspørsmål i det hele tatt – verken i posisjon eller i opposisjon i neste periode.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-08:
Da jeg hørte representanten Nordtuns utlegninger om store mål, tenkte jeg på Bryne Fotballklubb ved starten av sesongen 2008, som også hadde store mål, om å rykke opp i eliteserien. Felles for representanten Nordtun og Bryne Fotballklubb er at ingen skryter av resultatene i forhold til de målene de satte seg. Det er jo resultatene i politikken som er viktige, ikke hva en lover når en setter i gang, og resultatlisten til de rød-grønne partiene er svært kort. Men jeg skulle gjerne hatt en bekreftelse fra representanten Nordtun. De rød-grønne partiene i komitéinnstillingen skriver at «det er viktig å oppretthalde eit høgt nivå på leiteaktiviteten etter olje og gass, og oljeindustrien må òg i framtida få tilgang til interessante leiteareal. Det er framleis store olje- og gassressursar på norsk kontinentalsokkel som representerer store verdiar for Noreg. Utnytting av desse vil vere med å dekkje noko av verdas aukande behov for olje og gass». Veldig godt sagt! Er representanten Nordtun sikker på at alle de rød-grønne partiene står bak denne merknaden også i praksis?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-08:
Jeg er svært glad for, men dog litt overrasket over at representanten Pedersen tar opp dette viktige temaet. For dagens regjering har jo kuttet på petroleumsforskning uten å være bekymret, til tross for at denne bransjen, som har vært teknologiledende, opplever stadig mer konkurranse fra andre petroleumsområder rundt i verden. Med Norges høye kostnadsnivå er det å være langt framme på teknologisiden svært viktig hvis vi skal kunne hevde oss. Så er det riktig som representanten Torny Pedersen sier, at oppretter man et fond i år, får det først virkning neste år. Men da vil jeg bare vise til at hvis Fremskrittspartiet hadde fått være i regjering, ville vi ha opprettet dette fondet i fjor. Vi foreslo akkurat det samme, og da ville bevilgningene ha kommet nå. Dessverre tillater man ikke langtidsbudsjettering i måten en setter opp budsjettene på, derfor får vi ikke synliggjort den form for politikk. Men vi viser i våre merknader til hvordan dette skulle vært, og vi viser til at vi ville brukt mer penger på petroleumsforskning enn det man brukte i fjor – mye mer penger enn det Regjeringen bruker. Så jeg håper representanten Pedersens bekymring gir seg uttrykk i Regjeringens politikk.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-08:
For det første vil jeg si til den innledende merknaden at ja, vi kutter 200 mill. kr i overføring til Energifondet. Men i fjor ønsket vi å øke Energifondets kapital med 10 milliarder kr, som ville gjort at man hadde fått 400 mill. kr mer overført. Det er det som er poenget, at med vår politikk, hvis man hadde gjennomført den tidligere, ville man hatt et større beløp både til fornybar energi og til petroleumsforskning enn det Regjeringen har lagt opp til. Så den kritikken tar jeg meg ikke nær av i det hele tatt. Det viser bare at Regjeringen er på tynn is når det gjelder sin egen politikk. Så til Petroleumstilsynet og Inger Anda – jeg kjenner henne veldig godt, hun var min vikarlærer på ungdomskolen. Vi bevilger 1,2 mill. kr mer til Petroleumstilsynet i år enn det som Regjeringen bevilget i fjor. Regjeringen har foreslått en bevilgning som er større enn det, det er riktig. Men vi forutsetter i vårt budsjett at vi ikke kutter på kontrollvirksomhet, at den økes, men at man effektiviserer interndrift av Petroleumstilsynet, noe som er godt mulig når en ser litt på hvordan ting blir drevet.