Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-06-17:
Kongekrabben er en introdusert art, og derfor er det viktig at det holdes øye med den. Det er også et viktig forslag som er fremmet av representantene her, da problemene rundt kongekrabben i det siste har vært høyst aktuelle. Det er ikke slik at en skal trekke parallellen og si at det er typisk Fremskrittspartiet å komme med en innvandringsdebatt, uansett om det er under eller over vann, men her har de en viktig debatt på gang. Det har også vært slik at forvaltningsregimet har vært hyppig diskutert, og det har vært endret i det siste. Men det er likevel viktig at man kommer med synspunkter med tanke på hvordan saken har vært. Kongekrabben er som sagt en introdusert art, som ble satt ut av russerne på 1960-tallet, og man startet tidlig på 1990-tallet å utnytte den kommersielt i Finnmark. For Finnmark har dette blitt et viktig fiskeri. Men også de tradisjonelle fiskeriene er så viktige for Finnmark at det er viktig at utviklingen følges nøye. Forvaltningsregimet med to soner har vært vellykket på flere måter. Det har lyktes å bygge opp en merkevare på kongekrabben, det har lyktes å utvikle en flåte som kan fiske den, man har utviklet industri som kan behandle den, og man har utviklet et markedsapparat slik at man får solgt denne krabben. Situasjonen er at man i Finnmark nå har en etablert industri som får gode priser for produktene. Dette bildet målt mot de første årene da man hadde en invasjon og fiskerne måtte slutte med sitt tradisjonelle fiske på grunn av krabben, er altså bedre. I tillegg etablerte man et desimeringsfiske utenfor den kommersielle sonen som skal ha som mål å stoppe spredningen av krabben lenger vest og sørover. Fjorårets krabbefiske hadde en førstehåndsomsetning på 126 mill. kr. Det er uten tvil et viktig fiskeri. Forvaltningsmodellen, vedtatt i forbindelse med St.meld. nr. 40 for 2006–2007, har derfor vært vellykket sett i lys av hva man visste da. Høyre er enig i at Fiskeridirektoratets forslag til forvaltningsmodell gir et enklere forvaltningsregime, men vil påpeke at utvidelsen av det kommersielle området, til flere ganger sin opprinnelige størrelse, forutsetter at man har kvoter store nok til å begrense spredning. Det er, vil jeg gjenta, en introdusert art, og man ønsker ikke en ukontrollert spredning av den. Når vi nå ser at vi har en nedgang i kvotestørrelsen på 24 pst., kan man ikke på noen måte si at man tar hensyn til Stortingets vedtak om å utøve et føre-var-prinsipp. Ifølge markedet vil det også være mulig å omsette mindre krabbe enn dagens skallstørrelse på 137 mm. Det gir oss enda en mulighet for å øke kvoten. Den dystre siden av dette eventyret er at forsker Jan Sundet har påvist klare funn av skadet bunnfauna i Varangerfjorden, og peker på at disse skyldes introduksjon av kongekrabbe. Det er på sin plass å påpeke at denne kunnskapen burde vært en del av høringsgrunnlaget for den nye forvaltningsmodellen for kongekrabbe. Flere og flere forskere har arbeidet med krabben, noe som gjør at vi i dag vet mye, mye mer enn i går. Det er påvist at den er en stor predator, og at den spiser alt som kommer i dens vei, herunder fiskeegg. Fiskerne på Finnmarkskysten er bekymret, og etter min mening med rette når forsker Nina Mikkelsen ved Havforskningsinstituttet tar en gjennomgang av hva krabben spiser. Det dokumenteres at den i forhold til annen fisk spiser betydelige mengder rogn fra lodde, hyse og rognkjeks. Man kan altså frykte en ubalanse i økosystemet. Det er grunn til å frykte at dette kan gå ut over rekrutteringen til flere viktige fiskeslag. Det er derfor oppsiktsvekkende å registrere at man ikke har varslet økt forskningsinnsats for å sikre at man tilegner seg nok kunnskap om saken. Kort oppsummert er Høyres syn at den nye forvaltningsmodellen er god. Den tar hensyn til muligheten for å utøve kontroll med fisket, hvilket er viktig. Ved behandlingen av St.meld. nr. 40 stilte Stortinget krav om at kongekrabben skal forvaltes etter føre-var-prinsippet. Dette kravet gjør at kvotene etter vår mening bør settes betydelig høyere, og alle de ukjente faktorene gjør at forskningsinnsatsen må intensiveres for å få en inngående kjennskap til skadene på havbunnen.