Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-11-26:
Det er et viktig tema som tas opp av SV. Senterpartiet støtter ikke de fem forslagene, men fremmer isteden to overordnede forslag sammen med Arbeiderpartiet. Jeg tar opp forslagene nr. 1 og 2. Senterpartiets holdning til temaet anbudsutsetting og tilhørende velorganisert arbeidsliv og rettferdig konkurranse i næringslivet trenger noen overordnede setninger. Offentlig og privat virksomhet organiserer seg slik de mener er best for å gjøre jobben. Sånn er det i en blandingsøkonomi, som Norge har. Valget er egenregi eller å kjøpe inn tjenester som man enten ikke har kapasitet til å drive sjøl, eller som ikke er en del av de tjenestene som firmaet sjøl skal levere. Vi snakker da i mange tilfeller om anbud hvor en ber om pris og kvalitet. Sjølsagt er det vanlig å sørge for at virksomheten får best mulig tjeneste til best mulig pris. Altså må konkurransegrunnlaget være sånn at de som legger inn tilbudet, måles på både kvalitet og pris. Av smertelig erfaring med dagens arbeidsliv og manglende rettferdig konkurranse mellom bedriftene i næringslivet må lønn, pensjon og arbeidsvilkår bli et tydeligere krav i konkurransegrunnlaget over hele fjøla. Forslaget fra SV omhandler arbeidsavtaler innen renhold, vakthold og veivedlikehold. Først veivedlikehold: Det er i Norge lang tradisjon for at dette i større eller mindre grad konkurranseutsettes til private kommersielle entreprenører. Jeg vil understreke at sånn bør det etter Senterpartiets syn også være framover. Men konkurransegrunnlaget må stille strengere krav til norske lønns-, pensjons- og arbeidsvilkår samt tydeligere omfattende krav til egne ansatte og maskiner. Hvorfor det? Jo, bl.a. for å redusere bruk av underentreprenører. Vi vil ved det kunne få en mer rettferdig konkurranse blant selskaper som har erfaring og kan faget. Jeg vil understreke det: mellom selskaper som har erfaring og kan faget. Vi har altfor mange eksempler på at anbud gis til selskaper som har svært svak erfaring og svært få egne ansatte som er fagfolk på temaet, og det er svært kritikkverdig etter vår vurdering. Ved dette sikrer vi også klarere ansvarsforhold når det gjelder veivedlikeholdet, og det oppfyller bedre det offentliges helhetsansvar for vedlikeholdet. Når det gjelder renhold og vakthold, er Senterpartiets prinsipielle standpunkt at den som utfører arbeid i den offentlige institusjonen, også står for all virksomhet i bygget. For å si det enkelt: Vi har ett tak og én arbeidsgiver når det gjelder det som det offentlige står for i bygget. Senterpartiet er tilhenger av at man nå rekommunaliserer en del av disse oppgavene som er satt ut når det gjelder renhold og vakthold – rekommunaliserer det tilbake til kommunal aktivitet – fordi erfaringene viser at man ikke får den kvaliteten som man har ønsket, og man får ikke de vilkår for de ansatte som er forventet. Det som da er sentralt for offentlig virksomhet når en rekommunaliserer, er det som Senterpartiet «banker på» hele tiden, nemlig organisasjon, kultur og ledelse. Det krever at offentlig virksomhet setter organisasjon, kultur og ledelse i sentrum. Det gjør at det blir mer interessant for de menneskene som gjør jobben, å gjøre en god jobb; man får større ansvar, man får større myndighet til å utøve jobben sin. Det vet vi av erfaring er resepten for at flere skal yte en bedre jobb, fordi det blir mer interessant. Dersom det offentlige på grunn av særlige forhold ikke ønsker å utføre f.eks. renhold og vakthold sjøl, hvis en av helt spesielle grunner ikke ønsker det, har det offentlige ansvar for å utforme konkurransegrunnlaget slik at ikke lavere lønns- og pensjonsvilkår eller dårligere arbeidsvilkår er årsaken til at det offentlige ikke gjør jobben i egen regi. Det er altså vesentlig at vi får en kultur hvor de dyktige fagfolkene som arbeider sammen, tar ansvar og tenker sjøl, får større myndighet i tråd med ledelsens oppdrag, får ting gjort på en effektiv måte og på en måte som gir et godt resultat. Det er Senterpartiets holdning.