trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-05-15:
Jeg er glad for det ministeren sier generelt om tilsyn. Det er klart at det er viktig. Men når det gjelder disse tjenestene, påviste tilsynet allerede for et år siden vesentlige mangler i denne sammenhengen. Til tross for det har vi altså situasjoner som på Bjertnes, og vi vet at det er flere andre kommuner som er i tilsvarende situasjon. Som sagt: Det er over et år siden, og det har ikke ført til handlinger som innebærer at man ikke får den situasjonen som man faktisk hadde i Nittedal kommune. Jeg føler derfor at jeg vil be om at man spesielt tar for seg tilsynsoppgavene knyttet til skolehelsetjenesten, både fordi det er prioriterte oppgaver og fordi det allerede har blitt påvist vesentlige mangler.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Skolehelsetjenesten reguleres av lov av 19. november 1982 om helsetjenester i kommunene og i forskrift av 23. november 1983 om helsetjenester i skoler. Forskrift om helsetjenester i skoler § 1, som gjelder virkeområde, lyder som følger: «Forskriften gjelder forebyggende helsearbeid for barn og ungdom i skolealder som følger undervisning i skoler som omfattes av lov om grunnskolen og lov om videregående opplæring.» Den nye opplæringsloven omfatter som kjent disse to lovene. I henhold til lov av 30. mars 1984 om statlig tilsyn med helsetjenesten skal fylkeslegen føre tilsyn med at bestemmelsene i ovennevnte forskrift overholdes, jf. bestemmelsene i tilsynsloven § 2, som gjelder tilsynsmyndighetenes oppgaver, og særskilt tredje ledd, som lyder som følger: «Fylkeslegen skal medvirke til at lover, forskrifter og retningslinjer for helsetjenesten blir kjent og overholdt.» Da helseministeren gjennom NRKs Østlandssendingen ble kjent med at skolehelsetjenesten ved Bjertnes videregående skole var lagt ned, ble fylkeslegen i Akershus tilskrevet og bedt om å følge opp saken som tilsynsmyndighet. Videre har helseministeren mottatt brev av 25. april 2002 fra ordføreren i Nittedal om kommunens håndtering av saken, og med informasjon om at Nittedal kommune er i dialog med fylkeslegen i Akershus med sikte på en konkret utforming og presentasjon av et tilbud til elevene ved Bjertnes videregående skole. Nittedal kommune er bedt om å gi saken prioritet. I motsatt fall har tilsynsmyndigheten hjemmel til å gi pålegg om retting. En styrking av helsestasjons- og skolehelsetjenesten er fulgt opp i St.prp. nr. 63 for 1997-98, Om opptrappingsplan for psykisk helse 1999–2006. Her er det lagt opp til en vekst på 800 årsverk i denne perioden. Det er gitt føringer om at barn og unge skal prioriteres med minimum 20 pst. av øremerkede midler. Stortinget har sluttet seg til dette. I 2000 gikk om lag 13 pst. av de øremerkede midlene til barn og unge. I 2001 viste de fleste kommunale planer en tydeligere prioritering av barn og unge, slik at det er grunn til optimisme om å nå målet på 20 pst. Det er et mål i denne sammenheng å styrke det tverrfaglige arbeidet ved å ansette flere yrkesgrupper for å øke kompetansen innenfor det psykososiale arbeidet. Pr. 31. desember 2000 var 117 av de 800 stillingene opprettet i helsestasjons- og skolehelsetjenesten, dvs. 15 pst. av de nevnte stillingene. Tall for 2001 foreligger ennå ikke. I henhold til opptrappingsplanen skal kommunene melde tilbake om aktivitetene. Det må fremgå av tilbakemeldingen at planlagt aktivitet utgjør en økning av aktiviteten svarende til økningen i tilskuddet. Det er derfor ønskelig med en sterkere fokusering på innsatsen for barn og unge. I perioden 1990–2000 har helsestasjons- og skolehelsetjenesten på landsbasis hatt en vekst på om lag 65 pst. målt i antall årsverk, dvs. en økning på 1 172 årsverk, fra 1 744 i 1990 til 2 916 årsverk i 2000.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Jeg tør ikke å uttale meg helt spesifikt om fylkeslegen når det gjelder disse forholdene. Men helt generelt når det gjelder tilsynsfunksjonene, tror jeg det er grunn til å si at det absolutt kan skje forbedringer, kanskje både i måten vi organiserer det på, og også i hvordan tilsynsfunksjonen virker. Der den skal virke, skal den virke sterkt og godt. Så jeg tar i og for seg med meg det til helseministeren, men kan vel si at Regjeringen generelt er veldig opptatt av hvordan vi organiserer ulike tilsynsfunksjoner i vårt samfunn, og vil komme tilbake til det. Når det gjelder denne spesielle saken og dette spesielle området, mener jeg på den annen side at det er viktig at kommunene også kan komme i en konstruktiv dialog med tilsynsmyndigheten, og at man ikke bare får et pålegg om retting. Det er selvfølgelig det siste som skjer, fordi kommunene står overfor krevende prioriteringsarbeid, og av og til kan få veiledning, råd og vink dersom man kommer inn i en slik dialog. Det har jo skjedd i dette tilfellet, heldigvis.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Jeg skal gjerne ta med meg den siste anmodningen til helseministeren, men jeg synes nok denne saken er et eksempel på at det fører til konkrete handlinger. Hvis jeg ikke erindrer helt feil, mener jeg også at helseministeren har besvart spørsmål om denne tjenesten tidligere i spørretimen. Bare det at vi har denne dialogen nå, og at helseministeren er i en dialog med fylkeslegen og med kommunen i dette tilfellet, bidrar jo til å rette søkelyset mot de lover og regler som faktisk finnes, og hvem som har ansvaret for at de følges opp. Slik sett kan man vel si at det er iverksatt handlinger. Men den generelle anmodningen som representanten her tar opp, vil jeg ta med meg tilbake til helseministeren.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Opplæringsloven er ikke til hinder for at skoler mottar gaver. Hvordan gaver gis, er heller ikke regulert i loven, men det er et vilkår at det skal være en reell gave, og at den ikke inneholder elementer av motytelse fra elever eller foreldre. Gaver kan også gis i form av utlån av gjenstander til skolen. Jeg vil også nevne at opplæringsloven § 9-3 om utstyr nettopp åpner for at skolene kan låne utstyr fra andre. Jeg viser til at bestemmelsen kun krever at skolene skal ha tilgang til nødvendig utstyr, inventar og læremidler, og at det ikke er nødvendig at skolene selv disponerer utstyr, men at det f.eks. kan benyttes utstyr ved en bedrift i nærmiljøet.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Jeg vet ikke om jeg på stående fot er beredt til å si at ordningen er lite kjent, for jeg tror svært mange foreldre er kjent med ulike former for gaveordninger til skolen. Jeg henleder oppmerksomheten på dugnadsinnsats, som kan sies å være en slags gave, men ikke minst systemer med klassekasser, som er ganske alminnelig i norsk skole, som også er en gave til skolen, og jeg tror det er nokså alminnelig kjent f.eks. at skoler har anledning til å motta brukte eller billige PC-er til bruk i skolen. Likevel tror jeg det vil være mulig å gjøre dette mer kjent, simpelthen fordi vi har planlagt å fremme en proposisjon i nær fremtid som skal presisere gratisprinsippet når det gjelder grunnskolen. Der vil vi også drøfte spørsmål knyttet til gaver, bl.a. basert på en ganske omfattende høringsrunde som jeg tror har bidratt til å gjøre loven kjent, og også gitt anledning for skoler og kommuner osv. til å si sin mening om et system med gaver. Det har de også gjort, og det vil vi redegjøre for i proposisjonen.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Utdanning til skipsoffiserer, maskin og dekk, gis i dag både i maritim teknisk fagskole og i maritim høyskole. Utdanningen gir det teoretiske grunnlaget for å løse sertifikat. Utdanningen følger reglene i Den internasjonale konvensjon om normer for opplæring, sertifikater og vakthold for sjøfolk. I konvensjonen er det et krav om at kandidatene skal vise hva de har lært i praksis, og fylle ut en såkalt sertifiseringsbok. Dette skal gjøres etter at den teoretiske utdanningen er ferdig. Det er rederinæringen som må stille slike praksisplasser til disposisjon. Godkjente assessorer om bord må vurdere om kandidatene har tilegnet seg den nødvendige kunnskap. Det spesielle ved maritim utdanning er at Utdannings- og forskningsdepartementet er ansvarlig for utdanningen, mens Sjøfartsdirektoratet har kontrollmyndighet overfor norske utdannings- og opplæringsinstitusjoner som gir maritim utdanning, og stiller krav til at utdanningen er i tråd med den internasjonale konvensjonen. Det har vist seg svært vanskelig for uteksaminerte kandidater fra maritim teknisk fagskole og maritim høyskole å få praksisplass etter avsluttet skolegang for å få fylt ut sertifiseringsboken. Dette er egentlig næringens ansvar. Jeg vil ta initiativ overfor Sjøfartsdirektoratet og næringen for å finne en løsning på dette problemet.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Jeg er ikke beredt til nå å si hva som skal være konklusjonen på en vurdering og en dialog med Sjøfartsdirektoratet og næringen. Jeg kan si at det ligger utredninger på mitt bord vedrørende den maritime utdanningen. Når jeg går inn i dette, bl.a. for å bøte på det som er et åpenbart problem, vil jeg selvfølgelig gjøre det med et åpent sinn. Det ville være feil å si at det ikke er noe man kan vurdere, men jeg vil ikke med det love at jeg skal gå i en spesiell retning. Det viktige må jo være å få løst dette problemet, og jeg vil først gjennomføre dialogen før jeg er beredt til å si hva som måtte være en velegnet løsning.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Ja, det vil være i relativt nær fremtid, rett og slett fordi det nå ligger noe på mitt bord som gjelder maritim utdanning generelt. Men ellers kan jeg bare si at jeg selvfølgelig er fullt ut enig med representanten Kleppa i at dersom det er slik at Norge har problemer på et område hvor andre land viser at de har greid å løse dem, er det ikke noe som er mer naturlig enn å se hva andre land har gjort som vi eventuelt kan lære av. Det vil det være naturlig å ta med i en vurdering.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Det er ikke riktig at travpremier normalt blir beskattet som lotterigevinster. Tilfeldige inntekter, herunder inntekter av lotterigevinsttypen, beskattes etter en egen bestemmelse i skatteloven § 5–50, og er i hovedregelen skattepliktige når verdien overstiger 10 000 kr. Gevinster vunnet i totalisatorspill er likevel fritatt etter § 5–50 annet ledd bokstav b. Premier vunnet av deltakere i travsport anses ikke som tilfeldig inntekt, og behandles ikke etter denne bestemmelsen. Etter skatteloven skal enhver fordel vunnet ved arbeid, kapital eller virksomhet anses som skattepliktig inntekt. Fordeler vunnet ved virksomhet må avgrenses mot inntekter vunnet ved rene hobbyaktiviteter, som normalt ikke er skattepliktige. Avgjørelsen beror på en skjønnsmessig vurdering, der det er av vesentlig betydning om den konkrete aktiviteten objektivt sett er egnet til å gi overskudd over tid. Dette spørsmålet har vært behandlet i flere saker for domstolene i relasjon til travsport, der aktiviteten har vært ansett som skattepliktig virksomhet. Andre avgjørelser har, etter en konkret vurdering, gått i motsatt retning. Der hestehold anses som næringsvirksomhet, skal travpremier beskattes som virksomhetsinntekt. Tilsvarende vil utgifter ved hesteholdet være fradragsberettiget. Det tilligger de lokale ligningsmyndigheter å avgjøre om det i konkrete tilfeller foreligger virksomhet i skattelovens forstand. Den konkrete saken vil det ikke være hensiktsmessig for meg – eller finansministeren, får jeg vel si – å gå inn i. Det er ligningsnemnda, overligningsnemnda eller fylkesskattekontoret som eventuelt må se nærmere på tilfeller av uenighet mellom skattytere og det lokale ligningskontoret.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Denne konkrete saken kan jeg av naturlige grunner ikke gå inn i eller kommentere. Jeg kan godt forstå behovet for og ønsket om forutsigbarhet, men til syvende og sist må vel vår skattelovgivning være slik at den skiller mellom inntekter som er skattepliktige, fordi de følger av f.eks. næringsvirksomhet, og inntekter som ikke er skattepliktige. Det er jo det forutsigbare ved lovgivningen simpelthen at det ene behandles på den ene måten, og det andre behandles på den andre måten. Jeg synes det er vanskelig å se at det kan avgjøres annet enn i det enkelte tilfellet. Dette må derfor avgjøres i en samtale eller avklaring mellom vedkommende skattyter og likningskontoret, likningsnemnda, overlikningsnemnda, fylkesskattekontoret osv., som jeg sa.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Igjen: Jeg kan ikke kommentere denne spesielle saken, men faktum er at reglene er like for alle. Når man skal praktisere reglene, må man bedømme det enkelte tilfellet. Dersom det skal gripes inn eller rettes opp i skjevheter når det gjelder skattespørsmål, har vi prosedyrer for det. Og jeg tror vel ikke det er hensiktsmessig at vi bryter med de prosedyrene, og at man tenker seg at finansministeren skal gripe inn i en enkeltstående skattesak. Jeg har redegjort for prosedyrene, og de tror jeg det er hensiktsmessig å følge også i denne saken.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Årsavgiften ilegges hvert år den som står registrert som eier av kjøretøy i motorvognregisteret pr. 1. januar. På dette tidspunkt er avgiftsplikten oppstått, og den forfaller til betaling 15. mars samme år. Det skal betales årsavgift selv om kjøretøyet er avskiltet før avgiftskravet forfaller, men det gis fritak dersom kjøretøyet innleveres godkjent oppsamlingsplass for bilvrak eller til bilopphuggeri for vraking eller hugging senest innen 15. mars. Ved levering til godkjent oppsamlingsplass eller bilopphuggeri før 1. juli skal det bare betales halv avgift. Det har ikke skjedd noen endringer i regelverket fra 1. januar 2002 med hensyn til hva som kvalifiserer for fritak for avgiftsplikten. Det ble heller ikke før dette tidspunkt gitt fritak eller reduksjoner i avgiften dersom kjøretøyet ble stjålet eller f.eks. kjøretøyet ble lite brukt i løpet av året. For 2002 og senere år skal imidlertid årsavgiften tvangsinnfordres. Dette innebærer en omlegging av praksis siden lovens tvangsmidler tidligere ikke har vært benyttet overfor dem som ikke har betalt årsavgift. For tidligere år har Tollvesenet begrenset sine innfordringstiltak til avskilting og ileggelse av tilleggsavgift. Bakgrunnen for at tvangsinnfordring iverksettes, er bl.a. Riksrevisjonens kritikk av Tollvesenets praksis. Jeg kan være enig med representanten i at det kan oppleves som urettferdig at man belastes med avgift selv om kjøretøyet blir stjålet like etter at avgiftsplikten er oppstått. Dette tapet er likevel påført vedkommende av den som stjal kjøretøyet, og vil i utgangspunktet måtte være et forsikringstilfelle. Det vil også variere hvor lang tid det tar før kjøretøyet kommer tilbake til rette eier, i de tilfeller hvor det kommer til rette. Jeg vil likevel se på om det er mulige alternativer som kan gjøre praktiseringen av regelverket mer smidig. Jeg kan opplyse representanten om at finansministeren er informert om at problemstillingen er til vurdering i Toll- og avgiftsdirektoratet. Finansministeren vil holde seg orientert om utfallet av denne vurderingen.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Dette konkrete tilfellet er det vanskelig å gå inn på, men i hvert fall uttalte jeg i mitt svar, på vegne av finansministeren, at jeg er helt enig med representanten i at et slikt tilfelle må oppleves som urettferdig. Jeg har redegjort for at det prinsipielt sett er et forsikringstilfelle, men likevel kan man forstå den følelsen. Derfor vil finansministeren se på alternativer til praktiseringen av regelverket, slik at det kan praktiseres smidigere. Hensikten med å gjøre det må naturligvis være at den type urettferdighet da ikke skal kunne oppstå på samme måte. Han har sagt at Toll- og avgiftsdirektoratet for tiden vurderer dette, og at han vil holde seg orientert om den vurderingen. Jeg er sikker på at finansministeren også vil foreta en vurdering av det Toll- og avgiftsdirektoratet gjør, når utfallet foreligger.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-05-15:
Jeg tror jeg har forstått problemstillingen, og derfor vil jeg bare gjenta at finansministeren nå ser på mulige alternativer som kan gjøre praktiseringen av regelverket smidigere, at han har holdt seg informert om problemstillingen som faktisk er til vurdering i Toll- og avgiftsdirektoratet, og at han da i første omgang vil holde seg orientert om denne vurderingen. Men i og med at han holder seg orientert om den, vil han sikkert også vurdere utfallet. Siden en slik vurdering allerede er igangsatt, har jeg tro på at dette kan skje i relativt nær fremtid.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Mange skoler sliter med dårlige bygninger, nedslitt utstyr og mangel på undervisningsmateriell. Lånemuligheten fra staten vil ikke avhjelpe alt. Et supplement til manglende eller mangelfull bevilgning fra kommune eller fylkeskommune kan være hjelp fra andre i form av utlån, gaver, tilskudd eller sponsing. Slik tilgang på ekstra ressurser kan tenkes organisert i samarbeid mellom Foreldrenes Arbeidsutvalg og skoleledelsen. Er opplæringsloven med forskrifter til hinder for at driftige skoler kan skaffe ressurser slik?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg takker for et positivt svar. Hvis jeg får lov å komme med et tillegg: Mitt inntrykk er at ordningen er lite kjent, iallfall lite brukt. Deler statsråden det inntrykket? Og hva vil statsråden gjøre for at denne ordningen faktisk blir gjort kjent, tydeliggjort for skoleeiere, skoleledere og lærere, og kanskje ikke minst for foreldre, som ofte er de som tydeligst føler problemene knyttet til at skolene mangler ressurser og har dårlige ressurser?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg takker for svaret.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-15:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til utdannings- og forskingsministeren: «I dag tek mange unge utdanning som styrmenn og maskinoffiserar utan at dei får høve til den praksis som er naudsynt for å løysa ut godkjent sertifikat. Kva vil statsråden føreta seg for å sikra norsk ungdom ei framtid til sjøs?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-15:
Eg takkar både for ei grei orientering om korleis utdanninga føregår og for at statsråden her vil ta eit initiativ som eg synest er svært nødvendig. Det er nemleg, som statsråden seier, no vanskeleg å få tak i praksisplass. Det blir ei utgift for reiarlaga – både når det gjeld løn til dei såkalte kadettstillingane, og når det gjeld ressursar i forhold til opplæring. Det er ei utgift dei må ta sjølve, og alternativet blir dessverre for altfor mange reiarlag billigare utanlandsk arbeidskraft. Kan statsråden som ein del av dette initiativet vera villig til å vurdera f.eks. eit lærlingtilskot etter modell frå Danmark, altså ein annan variant av tilskot som ein i dag har til anna fagutdanning?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-05-15:
Eg hadde heller ikkje venta at statsråden skulle gå rett på og seia ja til andre modellar. Eg veit at somme har bede om at det lønstilskotet som finst i forhold til arbeidsløyse, blir vurdert. Men i Danmark har dei ei ordning som fungerer godt. I England skal dei ha ei liknande ordning, som altså gir nødvendig rekruttering, der dei som tar den fyrste delen av fagutdanninga, får moglegheit til praksis før dei tek den neste delen. Eg ynskjer å understreka behovet for å gjera noko, fordi vi her har å gjera med ei næring med rike tradisjonar og med store ringverknader. Eg er veldig glad for at statsråden her vil ta eit nødvendig initaitiv. Kanskje kunne eg utfordra statsråden på tidsperspektivet med omsyn til dette initiativet?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg har et spørsmål til finansministeren, som vil bli besvart av utdannings- og forskningsministeren: «Et pensjonistektepar fra Arendal fikk skattekrav fra likningskontoret på 246 000 kr på premier som hobbyhesten deres hadde kjørt inn på travbanen. Arendal likningskontor krever således skatt av travpremier fra hestehold på ren hobbybasis. En slik praksis vil være svært negativ for travsporten i Norge. Travpremier for hobbyhesteeiere er normalt unntatt skatt på linje med andre lotterigevinster. Saken krever en avklaring. Vil statsråden redegjøre for sitt syn og rydde opp i dette?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Nå er det slik at det fra travsportens side i over ti år har vært etterlyst forutsigbare og rettferdige skatteregler i den type sak som jeg her tar opp. Slik det er i dag, er det etter min mening helt uholdbart, fordi de respektive ligningskontorer – som statsråden var inne på – i praksis kan skattlegge slik de selv finner det for godt. I dette tilfellet var det altså et pensjonistektepar som fikk rundt 250 000 kr i skatt. Men dersom ekteparet hadde bodd i en annen kommune enn Arendal, hadde de antakeligvis ikke fått noe skattekrav i det hele tatt. Slik kan vi ikke ha det for fremtiden. Jeg vil bare konstatere at det ferdigskrevne svaret som statsråden leste opp, etter mitt syn ikke er godt nok, så dette bør man se nærmere på. Det må ikke være slik at det slår så galt ut for den enkelte som det gjør her. Som jeg sa: Hadde vedkommende bodd i en annen kommune, hadde de kanskje spart 246 000 kr. Et slikt regelverk er ikke en rettsstat verdig.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg takker nok en gang for svaret og merker meg det. Jeg mener at det i det konkrete tilfellet som jeg nå tar opp, bør gripes inn overfor Arendal likningskontor slik at dette skattekravet blir ettergitt. Det bør etter mitt syn ligge til grunn et generelt prinsipp når det gjelder alle former for skattlegging, slik at man har like og rettferdige regler over hele landet. Det har man altså ikke i dag på dette området når det gjelder travpremier. Det viser dette eksemplet som jeg her tar opp. Jeg er derfor kanskje litt skuffet over det som nå fremkommer fra Regjeringen og statsrådens side når det gjelder vilje til å rette opp de skjevhetene som jeg her tar for meg. Nok en gang: Det kan umulig være slik at de respektive likningskontor har fullmakt til å behandle folk slik de selv finner det for godt. Det hører, som jeg sa i mitt forrige innlegg, ikke hjemme i en rettsstat. Derfor trenger vi et klargjørende regelverk som virker likt over hele landet, og som dessuten gagner travsporten. Jeg mener at Regjeringen absolutt bør være enig i det og ordne opp i disse forholdene som jeg her tar opp.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg ønsker å stille ministeren følgende spørsmål: «Regelverket for innbetaling av årsavgift på biler ble forandret fra 1. januar 2002 slik at nå følger kravet bileieren og ikke selve kjøretøyet. Dette kan få uheldige konsekvenser, slik som vi for eksempel kan lese om i VG av 8. mai 2002, hvor en bileier har fått sin bil stjålet 15. januar, men må allikevel betale full årsavgift. Synes statsråden dette er rettferdig, og hva vil statsråden i tilfelle gjøre for at regelverket skal være mer smidig og rettferdig slik at vi slipper lignende tilfeller?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg takker for svaret, som for så vidt var fyldig og riktig. Men det sies lite om dette konkrete tilfellet eller om andre tilfeller. Det står i forskriften at hvis et kjøretøy er stjålet etter 1. januar 2002, vil man slippe avgift for 2003; avgift for 2003 vil således ikke bli skrevet ut. Man sier altså ingenting om avgiftsåret 2002, og det er det dette konkrete eksemplet gjelder. Det er klart at alle vil vel føle det urettferdig å betale full årsavgift pluss det ekstra gebyret for en bil man ikke har mulighet til å bruke. Altså: Dette gjelder en bil som er stjålet 15. januar. Da er det 350 dager igjen av det året, og det å måtte betale full årsavgift for 15 dager, føles urettferdig. Jeg ønsker at finansministeren skal ta fatt i dette og se på mulighetene for større smidighet, og derfor synes jeg avslutningen på svaret ikke var tilfredsstillende.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-05-15:
Jeg takker for svaret. Når statsråden sier at det er et forsikringstilfelle, er det selvfølgelig riktig at den som blir frastjålet et kjøretøy, får utbetalt forsikring. Men det sies ingenting om årsavgift, og det er årsavgiften vi nå snakker om. Det er den som føles urettferdig – ikke nødvendigvis at bilen er blitt stjålet, for det er en sak mellom den som eier bilen, og forsikringsselskapet. Men det gjelder altså kravet om årsavgift. Jeg gjentar at denne saken dreier seg om 15 av 365 dager. Det føles veldig urettferdig, og da må det større smidighet til, i stedet for at det står her at årsavgift for 2003 bortfaller. Vi snakker her om årsavgift for 2002!
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-15:
«Dagens Næringsliv skriver 27. mars 2002 at SAS har solgt ut deler av flyflåten og leier fly inn igjen fra selskaper i lavskatteland og skatteparadis(Barbados, Cayman Island, Japan mfl.) (Barbados, Cayman Island, Japan mfl.) Synes statsråden det er innenfor rammene av «godt eierskap» at statseide selskap legitimerer skatteparadis og skatteplanlegging?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-15:
Jeg takker for svaret. Det framgår av artikkelen at framtidige leieutgifter ikke framkommer i regnskapet til SAS på samme måte som utgifter til lån til sjøleide fly ville ha gjort. Vi har nylig hatt en gigantkonkurs i USA, Enron, som kom i kjølvannet av innviklet regnskapsføring og tildekking av faktiske regnskapsforhold. Ser statsråden noen uheldige sider ved måten SAS fører regnskap på? Vil statsråden ta initiativ til å rette opp de skjevheter som Dagens Næringsliv har avdekket?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-15:
Jeg takker igjen for svaret og har et siste spørsmål til oppfølging. Dagens eiere av de tidligere SAS-flyene er ukjente for SAS-ledelsen, noe som er svært betenkelig. Leie av fly skjer gjennom konsulentselskaper som formidler til eierselskap registrert med til dels norske navn, som f.eks. Sola, Odda, samt et par selskaper med adresse Ugland House. Mye kan derfor tyde på at dette er eiere med norsk tilknytning. Vil statsråden ta initiativ til å avdekke hvem som er de reelle eierne av flyene som staten leier inn?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-15:
Siden begynnelsen av 1990-tallet har SAS leid inn en del av flyflåten sin – det som går under betegnelsen leasing. Disse leasingkontraktene inngås i det internasjonale leasingmarkedet. Dette er veldig vanlig. Det er ikke noe bare SAS gjør, det er helt vanlig i flybransjen. Hensikten med dette er å øke fleksibiliteten i utnyttelse og finansiering av flyflåten. Det var en situasjon som oppstod i etterkant av Kuwait-krisen, hvor det var en krise i flybransjen. Som et ledd i SAS" omfattende investeringer i nye fly, leases nå en stadig større andel av disse flyene sammenliknet med tidligere, og man unngår dermed å binde mye kapital i flåten. Leasinggiverne kjøper da flyene av SAS, som så leier dem tilbake, og gjennom å kombinere eierskap med leasing reduserer SAS markedsverdirisikoen for flyflåten og får økt operasjonell fleksibilitet. Leien bestemmes først og fremst av kontrakttid, renteleie og beregnet framtidig verdi på det aktuelle flyet. Leasinggivernes skattesituasjon spiller bare en mindre rolle ved leiefastsettelsen, og SAS har leasingavtaler med selskaper både i høyskatteland og i lavskatteland. Jeg vil peke på at staten gjennom sitt eierskap i SAS deltar i en global bransje. Aktørene på dette feltet er ledende internasjonale banker, leasingselskaper og flymeglerhus. Som en god eier i SAS AB, der den norske stat eier 14,3 pst., i et aksjeselskap som er registrert i Sverige, forventer jeg at selskapet for å opprettholde sin konkurranseevne arbeider aktivt for å oppnå best mulig vilkår i finansieringen av sin flyflåte. Og jamført med resultatframleggelsen i SAS i går er det vel ikke akkurat eierens ønske å påføre selskapet ytterligere kostnader og dermed ytterligere underskudd.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-15:
For det første er jeg ikke kjent med at regnskapsføringen i SAS har vært i strid med den gjeldende regnskapslovgivning i det land hvor SAS-regnskapene blir ført. For det andre: Hvis en skulle ha sammenliknet med hva som er situasjonen i Norge, er det jo slik at driftskostnader føres i regnskapet for det aktuelle året og påvirker selvfølgelig resultatet, mens lån påvirker balansen. Når man har en leasingkontrakt, har man ikke lån, men man har en årlig driftskostnad. Det betyr at om man hadde ført dette regnskapet i Norge, hadde det framkommet, så langt jeg kan se, på nøyaktig samme måte, og det er en regnskapslovgivning som er fastsatt i dette rom. Jeg kan ikke se at det ville være naturlig for meg å ta et initiativ overfor de nordiske land for å påvirke dem til å pålegge selskapet en regnskapsførsel som jeg ikke kan se vi har pålagt våre egne selskaper.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-05-15:
Det er slik med leasing at enten det er representanten Ryan eller statsråd Gabrielsen som skulle lease eksempelvis en bil av et leasingselskap, ville vi ikke ha kunnskap om hvem som har lånt inn penger til dette selskapet. Norsk industri og norsk næringsliv leaser i stort omfang, og det er en helt alminnelig del av næringsvirksomheten. Det er ikke slik at den som leaser, har noen opplysningsplikt, ei heller pleier man normalt å utvise noen særlig interesse for hvem som har lånt inn penger til dette selskapet. Jeg greier ikke å slutte meg til representantens beskrivelse av at det er svært betenkelig at man ikke vet hvem som har gjort innlånet til leasingselskapet. Jeg kan ikke se at det ville være naturlig for å meg å ta et slikt initiativ overfor SAS i dette tilfellet, på samme måte som jeg ikke ser det som naturlig å gjøre en slik henvendelse til norsk næringsliv i sin alminnelighet. Hvis denne forsamling, Stortinget, lovgiveren, kommer til at man må oppgi dette, vil selvfølgelig ting stille i en helt annen kategori. Men å ta et slikt initiativ i denne SAS-saken, har jeg ikke tenkt å gjøre.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-15:
Jeg er opptatt av at staten gir god informasjon til alle bilførere om gjeldende regelverk, herunder kravet om medbringelse av legeattest fra fylte 70 år. Jeg vil imidlertid også understreke at bilførere selv har et klart ansvar for å holde seg oppdatert om gjeldende regler. Jeg kan opplyse at Statens vegvesen har igangsatt et program som retter seg mot eldre bilførere. I dette programmet inngår bl.a. frivillige opplærings- og oppfriskningskurs i alle fylker. Fra i år sender Statens vegvesen ut brev til alle med førerkort det året de fyller 70 år. Brevet sendes i januar–februar. I brevet inviteres det til oppfriskningskurs, det minnes om kravet om legeattest fra fylte 70 år for alle som har førerkort med livsvarig gyldighet, og det informeres om ulykkesrisiko og behov for å holde kunnskapene ved like. Jeg ser på dette som et meget godt og målrettet tiltak for å ivareta det hensynet representanten Marthinsen her er opptatt av. I tillegg til brevet, som er nytt av året, sendes det vår og høst ut pressemeldinger lokalt og riksdekkende med informasjon om kurs for eldre og om krav om legeattest fra fylte 70 år.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-15:
Jeg tror ut fra det som er blitt sagt her, at vi er veldig enige om at det er viktig at de som er i denne alderskategorien, er klar over hvilke krav som foreligger her. Det er nok nettopp dette som ligger bak de tiltakene som Statens vegvesen nå har satt i gang. Man har sett at kunnskapen om dette har vært delvis mangelfull. Både det som går på personlig informasjon rettet til hver enkelt, og det som går på pressemeldinger både lokalt og riksdekkende, er således en del av denne informasjonskampanjen. Jeg mener at det det blir spurt om her, er godt ivaretatt spesielt gjennom de tiltakene som er innført i år.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-15:
Nå kan jeg selvfølgelig ikke uttale meg om den konkrete saken, for den har jeg ikke kunnskap om. Regelverket er klart, og det er det forventet at vi som bilførere skal ha kjennskap til. Jeg vil ikke her i denne sal gi noen åpninger for ytterligere smidighet utover det regelverket som er der. Regelverket har vi fordi det bl.a. skal være trygt å ferdes i trafikken, og det er det kontrollerende myndigheter har å forholde seg til. Så smidighet i forhold til regelverket vil jeg helst ikke at man skal ha så altfor mye av, for det betyr at man åpner for skjønn i stort monn, og det tror jeg ikke er heldig når det gjelder regelverket på trafikksiden generelt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-15:
Arbeidet med helse- og miljøfaglige kjemikalier er blant de høyest prioriterte oppgavene i Regjeringens miljøvernpolitikk, og det er et nasjonalt mål at utslippene av bl.a. bly, kobber og sink skal reduseres vesentlig, senest innen 2010. Stortinget vedtok 23. mars 1999 å etablere et skyte- og øvingsfelt for Forsvaret på Gråfjellet i Åmot kommune i Hedmark, Regionfelt Østlandet. Spørsmål vedrørende bl.a. forurensningsproblemer ble behandlet i konsekvensutredningen forut for Stortingets vedtak i 1999. Opplysningene representanten viser til i sitt spørsmål, er hentet fra en konsekvensutredning av det planlagte anlegget utført av NIVA i 2001 på oppdrag av Forsvaret. Forsvaret har ennå ikke søkt Statens forurensningstilsyn, SFT, om utslippstillatelse for Regionfelt Østlandet, og miljøvernmyndighetene har derfor ikke vurdert utslippene. Konsevensutredningen av det planlagte anlegget utført av NIVA er et av dokumentene som vil måtte legges til grunn i vurderingen av hva som vil være miljømessig akseptable utslipp, når en søknad fra Forsvaret om utslippstillatelse etter forurensningsloven kommer til behandling i SFT. Det er derfor for tidlig nå å ta stilling til om utslippene fra Regionfelt Østlandet er miljømessig forsvarlig.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-15:
Når Forsvaret søker om utslippstillatelse, vil søknaden gå til nettopp Forurensningstilsynet, som har den riktige kompetanse i forhold til de spørsmål som her reises. Det er riktig at disse typer utslipp som vi nå snakker om, vil gi større skadevirkninger i vann og fuktige forhold enn på tørt land. Tørt land vil kunne gi muligheter for innsamling på en annen måte enn vått område. Når det gjelder de tallene representanten refererte til her, vet ikke jeg om de er knyttet til utslipp til miljøet, eller om det er utslipp av ammunisjon som er kilden. Jeg har tillit til at det blir gjort en kvalifisert vurdering av dette når søknaden kommer til Forurensningstilsynet. Miljøverndepartementet vil være en klageinstans i etterkant, og det vil være uriktig av meg på vegne av miljøvernministeren i dag å si hva som blir resultatet av prosessen og saksgangen her.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-15:
SFTs arbeid er basert på miljøfaglig kompetanse, ikke på politisk håndverk eller hva det måtte være. Det er snakk om å vurdere en søknad som kommer inn fra Forsvaret, ut fra de miljømessige utfordringene man har i det konkrete området. Da må vi forholde oss til den prosessen og se hva SFT kommer til i sine vurderinger når saken er kommet dit. Det er helt riktig at det trengs gode konsekvensutredninger for at vi skal få en riktig beslutning. Men denne prosessen får gå sin gang, og så får vi se hva som blir resultatet når det er søkt om utslippstillatelse.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-05-15:
Jeg skal få lov til å stille følgende spørsmål: «Giftutslipp til vann er mangedoblet i forhold til forutsetningene ved etablering av Regionfelt Østlandet. Årlige utslipp anslås til 19 tonn bly, 40 tonn kobber, 3 tonn sink, 3 tonn antimon og 11,3 tonn hvitt fosfor. Stortinget var forespeilet utslipp av kobber og bly på 7 og 10 tonn og ubetydelige mengder hvitt fosfor. Antimon var ikke nevnt. Gråfjellområdet består av store deler vann og myr, som gjør utslipp vanskelig å håndtere. Mener statsråden de økte utslippene er miljømessig forsvarlige?»
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-05-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er klar over at det kan være for tidlig å konkludere, men det som er viktig i en så alvorlig sak med så høy forurensningsgrad, er at en får gjort de riktige konsekvensanalysene før denne utslippstillatelsen behandles. Vi vet at antimon er et tungmetall som det har vært lite forsket på, det har en kompleks kjemi og høy gifteffekt i lave konsentrasjoner. Når det gjelder hvitt fosfor, er det flere sider ved det, bl.a. lokal forsuring, økt algevekst og en spesiell fare for antenning. Det hvite fosforet antennes ikke hvis det deponeres i vann eller snø, men det blir liggende der og er høyantennelig senere. Det er både vilt og store skogressurser rundt dette området, og i forhold til forurensning og varme er det store farer forbundet med disse utslippene. Jeg mener at statsråden nå bør love på Regjeringens og Miljøverndepartementets vegne at en får en skikkelig konsekvensutredning. NIVA-utredningen er vel og bra, men dette bør også utredes av miljøvernmyndighetene i forkant før man behandler søknaden.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-05-15:
Jeg er for så vidt enig i at Miljøverndepartementet skal komme inn som siste instans. Men det er viktig å legge føringer i prosessen nå, slik at disse konsekvensanalysene blir gode nok, og at man ikke i offentlig sammenheng bruker for mye ressurser og låser prosjektet ikke bare på grunn av prestisje, men også på grunn av økonomi, slik at det må gjennomføres koste hva det koste vil. Det er derfor at vi nå retter søkelyset mot disse enorme forurensningene, ikke minst fra tungmetall. Statsråden var inne på at det er større skadevirkninger i dette området, som består av mye våtmark og myr, og jeg er helt enig i det. Jeg mener at området er svært uegnet til skytefelt og til nedslagsområde for så mye tungmetall gjennom ammunisjonen som brukes. Derfor håper jeg at en nå gjør grep som viser hva dette vil bety på lang sikt. Jeg har tatt opp støyforurensningen før; den blir jo på en måte borte hvis aktiviteten opphører. Men hvis man starter aktivitet her, vil denne tungmetallforurensningen og disse kjemikaliene ligge der i grunnen for all tid.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-02-21:
Jeg foreslår Oddbjørg Ausdal Starrfelt og Ranveig Frøiland.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-02-21:
På vegne av Per Ove Width og meg selv vil jeg fremme forslag om å stanse ødeleggelse av BV 202 samt at det åpnes for salg til oppkjøps-/salgsfirmaer.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-02-21:
På vegne av representanten Siv Jensen og meg selv vil jeg fremsette et forslag om å innføre et likeverdig regelverk ved beregning av gebyr for Statens lånekasse for utdanning og privat finansieringsvirksomhet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-21:
Først vil jeg takke for svaret fra statsråden. Jeg syns hun sa mye klokt. Heller ikke jeg tror at vi skal forhaste oss i denne debatten slik at vi kommer skeivt ut, men vi skal heller ikke ha veldig stor tålmodighet på vegne av disse jentene, for mange av dem er jo i en akutt situasjon, og de krever handling nå. En del av det kan bøtes på ved at vi får gjort noe med holdninger, som f.eks. at organisasjonene vi har vært i kontakt med, forteller om barnevernsarbeidere som har vært usikre på hvordan de skal håndtere en situasjon med vold mot barn i en innvandrerfamilie, mens de ikke ville ha vært usikre på om det hadde vært en norsk familie. Sånt skal vi ikke ha noe av, og det må de få klar beskjed om veldig kjapt. En del av regelverket har vi på plass, og statsråden pekte på noe av det. Problemet er jo der når det ikke brukes. Vi vet at det forsvinner mange unger fra skolene hvert år. Vi vet at skolene kan gjøre noe med dette, og at de egentlig bør og skal gjøre noe med det. Men det skjer ikke allikevel. De innspillene vi får fra folk som jobber med disse unge menneskene, er jo nettopp at ingenting skjer. Og det er det vi må få en slutt på. Der tror jeg at det rette vil være å ha økonomiske tiltak, for mye av beveggrunnene for å sende unger ut av landet kan også være økonomiske. For eksempel er det billigere å ha et barn boende i mange av disse foreldrenes hjemland, enn å ha dem boende i Norge, når man får det samme beløpet for ungen. SV var veldig skuffet etter budsjettinnstillinga fra kommunalkomiteen i fjor fordi man ikke ønsket å gjennomføre obligatoriske introduksjonsprogrammer også for folk som kommer på familiegjenforening. Dette må ikke være en frivillig ordning, og det må ikke bare gjelde for asylsøkere og flyktninger. Det må også gjelde for folk som kommer på familiegjenforening. Når det gjelder kontakten med moskeene, er jeg enig med statsråden i at vi ikke skal gjøre dette kun til et muslimsk problem. Vi skal være klar over at de overgrepene som vi snakker om her, ikke er spesifikke for muslimer; det er også mange andre samfunn som er lukket, som har mange av de samme problemene. Sjøl er jeg vokst opp et sted hvor det var et stort innslag av Smiths Venner, og hvor det var mange av de samme problemene fordi det var et ekstremt lukket miljø som var vanskelig å komme i kontakt med. Men det jeg vil at statsråden skal vurdere, er bl.a. egne ekteskapsregistre, som sørger for at har man fått skilsmisse etter norsk lov, skal det også gjelde etter muslimsk lov, slik at man har en viss kontroll med hvorvidt det foregår flerkoneri eller ekteskap med barn som egentlig er under 18 år.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-21:
Representanten Sandberg glemte å si at jeg ikke bare er ung, men også kvinne, for kanskje det også spilte en rolle for hvordan representanten Sandberg håndterte mitt innspill på i stad. Jeg mener faktisk at det er relevant å se på hva slags engasjement det partiet som representanten Sandberg representerer, har lagt for dagen når det gjelder vold mot kvinner. Hvis Fremskrittspartiet ville bevise at dette er noe som engasjerer veldig sterkt på alle plan, så ville de aldri ha gått ut og sagt at kvinner som finner seg en voldelig muslimsk mann, har seg sjøl å takke, eller at den eneste grunnen til at vi skal ratifisere eller inkorporere FNs kvinnekonvensjon, er at vi skal hjelpe andre land til å bli bedre til å behandle sine kvinner, og ikke nevne med ett ord at vi har mange problemer som gjelder kvinners situasjon også i vårt land. Jeg er nesten fristet til å utfordre partiet til å ta et initiativ for å få kvinner som i dag sitter i fengsler i Jordan, til Norge og la dem få asyl her, hvis de virkelig mener at dette er en viktig sak. Men la oss nå slutte å krangle om hvem som har hatt rett, og hvem som har tatt feil, og prøve å være konstruktive. Jeg ber om respekt for at vi mener at de forslagene som Fremskrittspartiet har fremmet, er vanskelige. Noen av dem er jeg for. Noen av dem har jeg diskutert i mange år – helt fra jeg ble kjent med dette problemet, fra jeg var mye yngre enn det jeg er i dag. Men det er en del av forslagene som kan gjøre vondt verre, og jeg er først og fremst opptatt av å hjelpe disse jentene og ikke gjøre det vanskeligere for dem. Hvis vi sier at vi skal pælme alle foreldre som tvangsgifter sine døtrene, ut fra dette landet, så kan representanten Sandberg være rimelig sikker på at ingen av disse jentene vil tørre å be om hjelp, for de er faktisk glad i foreldrene sine. De vil ikke at foreldrene skal kastes tilbake til et land som de kanskje ikke har noe forhold til, eller til en uvisshet i forhold til jobbsituasjon og andre ting, pluss at de kan bli utsatt for enda sterkere represalier enn det de er i dag. Så vi skal være forsiktige, men vi skal ikke være handlingslammet. Vi skal ikke si at greit, nå har vi vedtatt to handlingsplaner, ferdig med det, nå har vi gjort vårt. De handlingsplanene er veldig sterkt preget av langsiktige tiltak, som er viktige, men som ikke hjelper dem som er i en akutt situasjon i dag. Det må vi også jobbe med. Sånn sett har jeg respekt for den utålmodigheten som Fremskrittspartiet viser. Det er flere partier som også burde være utålmodige på disse jentenes vegne.
Erna Solberg (Høyre), 2002-02-21:
Siden det er to interpellasjoner som omhandler nesten det samme temaet, har jeg valgt i mitt svar på det ene spørsmålet, som var mest om integreringen, å konsentrere meg om de langsiktige integreringstingene, og komme tilbake til de mer handlingsrettede tiltakene i svaret på den interpellasjonen som i og for seg var rettet mot det spørsmålet. Jeg må derfor få lov å komme tilbake til noen av disse tingene i svaret på interpellasjonen fra representanten Apelthun Sæle, også fordi dette er en stor, komplisert og vanskelig debatt. Men jeg vil begynne med å si noe om dette med et eget ekteskapsregister. Vi jobber nå i Barne- og familiedepartementet og i Kommunaldepartementet med spørsmål knyttet til hvordan vi skal kontrollere at skilsmisser faktisk er skilsmisser – at man er skilt, at man ikke har et bigamiproblem, at kvinner vet det, at kvinner er blitt orientert om det, og at vi sørger for at ekteskapene er gyldige. Blant annet er det i Kommunaldepartementet knyttet til det å få ta inn neste kone til landet ved gjengifte og være sikker på at den skilsmissen som ble gjort, også er gyldig i deres hjemland. Viktigere enn at skilsmissen er gyldig i moskeen her i Norge, er sannsynligvis at den faktisk er gyldig i hjemlandet deres, slik at man kan reise hjem og ikke bli oppfattet som å være gift der, mens man ikke er gift i Norge. Vi jobber imidlertid med alle sidene ved ekteskapslovgivningen. Barne- og familieministeren sa i går at man jobber med spørsmålet om hvorvidt man kan sørge for at utenlandsk inngåtte ekteskap kan kontrolleres bedre, og ser på ulike måter å gjøre dette på. Når det gjelder spørsmålet om å reise hjem og økonomi, må jeg si at jeg har ikke oppfattet det at folk blir plassert i hjemlandet sitt, først og fremst som et økonomisk spørsmål. Det problemet som ofte oppstår, er at når foreldre som har fordommer mot det norske samfunnet, ikke minst om kvinners rolle i det norske samfunnet, opplever at deres barn blir for norske, så sender de sine barn til hjemlandet sitt Det er ikke nødvendigvis i den hensikt å bli tvangsgiftet eller at de skal ta med seg en fetter hjem igjen, men det er rett og slett kulturutfordringen som gjør at man plasserer barna sine i hjemlandet. Det gjør på en måte at bare økonomiske sanksjoner ikke nødvendigvis møter det problemet. Men når det gjelder økonomiske overføringer til foreldre for barn, er det altså slik at barnetrygd ikke skal utbetales hvis barnet ikke er i Norge. Det skal rapporteres inn at man ikke lenger er stønadsberettiget, og det kravet om rapportering vil også danne innfallsport til om man kan se om man kan bruke det til også å gå gjennom om det her kan være tvangstilbakesendelse bl.a. av ungdom, knyttet til spørsmålet om man blir for norsk. Jeg er helt enig i at vi må gjøre ting raskt. Derfor har vi også sagt at når det gjelder hvordan dette skal skje, om det blir en handlingsplan om tvangsekteskap eller andre ting, skal vi konkludere før påske med de hovedtiltakene vi ser, og hvilke områder vi kommer til å jobbe mer med. Noen av de tiltakene vi lover å se på, blir på det forebyggende planet, og noen blir på krisetiltak.