Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-03-11:
Jeg tror vi alle er enige om betydningen av å beskytte den verdien som ligger i å ha et åpent storting og lett tilgang til oss stortingsrepresentanter, og betydningen av stor åpenhet rundt politiske prosesser. Nå ser jeg av innstillingen at Presidentskapet ser Venstres forslag slik at det bare er møter eller påvirkningsforsøk her i huset som omfattes av forslaget om en registrering. Jeg må innrømme at jeg stusser litt over denne definisjonen. Det kan godt hende den er i tråd med hvordan Venstre definerer sitt eget forslag, men jeg stusser likevel litt over denne definisjonen av begrepet «Stortinget», for jeg mener det vanskelig kan begrenses til bygningen. Jeg mener det må forstås slik at det omfatter Stortingets organer og oss representanter. Det er nå engang vi som utgjør Stortinget. I hvert fall ville dette fort bli en problemstilling hvis forslaget var blitt vedtatt og resultatet ble – som stortingspresident Dag Terje Andersen pekte på, og som det pekes på i innstillingen – at møtevirksomheten ble flyttet over gaten til Grand Hotel. Da tror jeg man fort ville få en ny definisjon av begrepet Stortinget. Derfor må vi unngå å byråkratisere dette. Vi må ha regler som er praktikable. Jeg tror vi alle i løpet av en uke har mange henvendelser som kan falle inn under kategorien påvirkningsforsøk, selv om interessene bak eller saken det dreier seg om, kan være av ulik omfang og tyngde, og særlig hvis vi er bekymret for at tunge økonomiske interesser lettere skal vinne fram enn interesser med små ressurser. Jeg var i går på et møte i FN-sambandets regi i Skien. På vei til stasjonen etter møtet tok lederen opp med meg en gammel kampsak for denne organisasjonen, nemlig å få gjort FN-dagen til offisiell flaggdag. Det var et forsøk på å påvirke. Skulle det vært notert i et slikt register eller ikke? For dette er en sak av begrenset omfang, for å si det forsiktig. Men hva hvis han hadde forsøkt å uttrykke ønske om økt bevilgning til FN-sambandet? Ville det da vært innenfor eller utenfor en registreringsplikt? Poenget med at jeg nevner disse banale eksemplene, er at grensedragningen mellom hva som skulle holdes utenfor, og hva som skulle være innenfor plikten til å registrere, veldig fort – i det daglige – kunne vise seg å bli krevende. Politikk er jo i sitt vesen en dragkamp mellom ulike hensyn og interesser, og jeg tror det aller meste av det som skjer i den dragkampen – enten det er forsøk på å sette dagsorden eller å ivareta sine interesser – skjer i det offentlige rom, og ofte med utstrakt og velvillig bruk av media. Jeg har i hvert fall til gode å oppleve at noen i det skjulte har forsøkt å påvirke utfallet av en sak gjennom meg, enten som stortingsrepresentant, som politisk rådgiver eller som statssekretær i regjeringsapparatet. Det mest alvorlige eksemplet på skjulte forbindelser som jeg kjenner til når det gjelder stortingsrepresentanter, er tidligere stortingsrepresentant og statsminister Kåre Willochs ekstralønn, først fra Rederiforbundet og deretter som et spleiselag mellom Rederiforbundet og Industriforbundet. Men slike forhold skal vi jo nå ha åpenhet om i registeret over økonomiske interesser. Derfor støtter vi flertallets innstilling, som er i tråd med de vurderinger som det også har vært bred enighet om tidligere, når det gjelder forslaget om å opprette et register. Jeg mener nøkkelen her er åpenhet om kontakten mellom interesseorganisasjoner etc. og Stortingets organer og oss som representanter. Her har vi alle et ansvar for at åpenheten ivaretas. Jeg er enig i det stortingspresident Andersen nevnte, at det kan være nyttig å ha en gjennomgang av adgangsgrunnlaget til dette hus, også når det gjelder tidligere stortingsrepresentanter, slik at både vi som er her og tar imot besøk, og de som kommer på besøk, er seg bevisst i hvilken egenskap de besøker oss. Det er jo ikke skrevet inn i Grunnloven, så vidt jeg vet, at tidligere stortingsrepresentanter skal ha adgang til dette huset på linje med sittende stortingsrepresentanter. Så den kollegiale ordningen er også noe man kan tenke igjennom nødvendigheten av. Så foreslår Presidentskapet en gjennomgang av karantenebestemmelsene. Det er vi enig i. Jeg vil vise til den begrunnelse som ble gitt i innlegget. Vi må få et regelverk hvor bestemmelsene hviler på klare hensyn, også for å gjøre jobben for Karanteneutvalget enklest mulig slik at en får et klarest mulig beslutningsgrunnlag. Det trengs en grundig gjennomgang, for også her er det hensyn som må veies mot hverandre. Et slikt åpenbart hensyn er selvsagt den innsideinformasjonen man kan ta med seg fra en jobb, særlig i regjeringsapparatet, men også her i huset, til den neste. Hvor lang tid skal det gå før den er foreldet? Det nettverk man tar med seg, foreldes atskillig langsommere, hvilket er et problem i forhold til tidsspennet man skal ha på karantene. Skal det skilles mellom de som etablerer egne rådgivningsfirmaer og de som ansettes i informasjonsbyråer eller i media, eller de som ansettes i organisasjoner som ønsker den type kompetanse innomhus? Vi må også tenke gjennom problemstillingene rundt yrkesforbud, selv om det vil være av midlertidig art. Hvis veien tilbake til det sivile yrkesliv etter en tid her i huset, spesielt i Regjeringen, blir for kronglete – hva gjør det med rekrutteringen til politikken? Demokratiet hviler på at folket velger sine egne representanter, og derfor har vi ytterst få begrensninger på hvem som er valgbare til denne sal. Vi må også ivareta det hensynet at folk har vært i denne sal og i regjeringskontorene og skal tilbake til det sivile – og kanskje komme tilbake til politikken igjen. Det er litt som i fotballen – mange vandrer mellom banen og reservebenken. Det skal det også være rom for i politikken. Derfor er det vi skal passe på at de ikke foretar seg ting som ikke tåler dagens lys, når de er på reservebenken eller når de er på banen.