trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-21:
Utgangspunktet er at krigsforbrytere som er dømt av Den internasjonale domstolen for forbrytelser i det tidligere Jugoslavia og skal sone i norsk fengsel, er undergitt de alminnelige regler for straffegjennomføringen som gjelder her i landet. Det foreligger en avtale mellom De forente nasjoner og den norske regjering om fullbyrdelse av dommer avsagt av Den internasjonale domstolen for forbrytelser i det tidligere Jugoslavia. Av denne avtalen framgår det at forholdene under soningen skal være undergitt lovgivningen i den staten som gjennomfører straffefullbyrdelsen. På to områder medfører avtalen imidlertid visse modifikasjoner i forhold til alminnelig norsk rett. Dette gjelder for det første adgangen til prøveløslatelse før endt soningstid. Her følger det av avtalen at hovedregelen ved soning av dommer avsagt av Domstolen for forbrytelser i det tidligere Jugoslavia er at «de kompetente nasjonale myndigheter i den anmodete staten [skal] være bundet av den idømte straffs lengde». Dette avviker fra regelen i straffegjennomføringsloven om mulighet for prøveløslatelse etter to tredjedels soning. Det er likevel ikke slik at adgangen til prøveløslatelse etter norske regler er helt avskåret. Hvis den innsatte etter norske regler kvalifiserer for prøveløslatelse, skal domstolen underrettes om dette. Domstolen avgjør så om løslatelse før endt tid vil være riktig. Dersom svaret fra domstolen blir negativt, plikter norske myndigheter etter avtalen å rette seg etter dette. For det andre gjelder det for benådning en tilsvarende ordning som den jeg nå har skissert vedrørende prøveløslatelse: Dersom den innsatte etter norske regler oppfyller vilkårene for å bli benådet, skal domstolen underrettes, og den avgjør om benådning kan finne sted. Norske myndigheter plikter også her å rette seg etter det domstolen beslutter. Disse reglene følger av artikkel 8 i avtalen. Avslutningsvis nevner jeg at domstolen i henhold til avtalen til enhver tid selv kan beslutte at fullbyrdelsen i den anmodete staten skal avsluttes, og at den domfelte skal overføres til en annen stat eller til domstolen. Med de forbehold det er gjort rede for, avviker ikke reglene for soning for de utenlandske krigsforbryterne fra de regler som gjelder for personer domfelt i Norge.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-21:
Når det gjelder straff som er idømt i forbindelse med situasjoner i det tidligere Jugoslavia, har jeg gjort rede for det. De regler som ellers måtte gjelde, eventuelt for permisjoner osv., er til enhver tid gjenstand for en sikkerhetsvurdering som gjøres i norske institusjoner. Den sikkerhetsvurderingen er streng, og den har ført til at det er få som rømmer. Det er få unnvikelser fra åpne institusjoner. Den samme strenghet vil selvfølgelig bli praktisert her. Det er rett og slett forhistorien og innholdet i dommen som vil bli vurdert for hvert eneste individ. Det er det som på to punkter også gjør det strengere, i den forstand at den individuelle vurderingen man har for en mulig prøveløslatelse, faktisk kan være unntatt for disse personene på grunn av alvoret som ligger i krigsforbrytertribunalet. Det samme gjelder benådning. Men de som kommer hit, vil bli vurdert på bakgrunn av det de er dømt for, og sikkerhetsvurderingen vil skje ut fra det. Da vil forholdene for disse være som for alle andre som norske borgere kan antas å møte. Heldigvis er det få som rømmer, og heldigvis er det få som unnviker.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-21:
Det eksisterer ikke noen særnorske forbehold. Norge holder de avtaler vi inngår. Jeg kan bare bekrefte at det er et utrolig lite antall personer det er snakk om, men det er vår del av en internasjonal byrdedeling. Vi opptrer også internasjonalt i andre sammenhenger, bl.a. når det gjelder et fengselssamarbeid med Russland og noen av de baltiske stater. Der kan jeg forsikre representanten om at soningsforholdene er annerledes enn i Norge. Vi har i den forbindelse sett det som et poeng å bidra til at rettssikkerheten generelt er god, og at de forholdene man skal sone under, er skikkelige. Men de forhold som er i Norge, er regulert av avtalen med FN, og vi har som stat selvfølgelig all interesse av å følge det. Jeg har også et personlig engasjement når det gjelder dette, i den forstand at jeg oppfatter krigsforbryterdomstolen for Jugoslavia som det siviliserte samfunns oppgjør med brutal etnisk rensing i en sentral del av Europa.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Når det gjelder kriminalitetsbekjempelse, er kanskje det som skaper størst bekymring hos både den norske befolkning og hos oss justispolitikere, at det i dag går flere og flere straffedømte ute som må vente lenger og lenger på sin straffereaksjon, for de virkemidlene vi ønsker å sette i verk for at atferd skal endres, blir faktisk ikke satt inn tidsnok. I 2001, da justisministeren tiltrådte, var det over 2 000 i kø. I 2002 var tallet oppe i 2 422, og i 2003, ved årsskiftet, 2 500. Vi hører i dag at det er gått litt ned, til 2 350. Er justisministeren fornøyd med at dette tallet ligger så høyt, så stabilt så lenge, eller ser han at det nå må settes inn ekstraordinære virkemidler slik at vi nettopp får bukt med den køen som på mange måter er det som skaper den aller største utryggheten?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg vil følge opp dette med soningskøproblematikk. Det er nå mellom 2 000 og 3 000 i kø, og den har stabilisert seg på et meget høyt nivå. Vi ser dette som et konkret uttrykk for en passiv justispolitikk fra en passiv regjering. Svarene som Justisdepartementet har gitt på denne problematikken, har delvis vært en forsterkning av problemene og delvis vært direkte feilslått. Dublering og midlertidige soningsplasser har vært helt konkrete eksempler på dette. Hadde statsråden virkelig vært handlekraftig, ville han gjort noe med hovedproblemet, nemlig at seks av ti innsatte har rusproblemer, og de færreste får et tilbud om behandling i alternative institusjoner eller i tiltak som f.eks. Stifinnern. 70 pst. av vinningskriminaliteten begås av rusmiddelmisbrukere, og det er helt åpenbart at vi ville gjort veldig mye med kriminaliteten hvis vi hadde satt inn tiltak her. Derfor vil jeg spørre om ikke justisministeren nå ser at det er helt nødvendig å få gjort noe både med rusforebygging, rusbehandling og ikke minst ettervernet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
SV er fornøyd med den positive holdningen som justisministeren viser i forhold til dette. Men vi bekymrer oss allikevel for Økokrims totale situasjon. Vi forventer at justisministeren snakker med Økokrim også når det gjelder deres ressursmessige situasjon. Økokrim har tidligere vært ute i forbindelse med andre typer saker og varslet at de nå har for trange rammer til at de kan følge opp sitt ansvarsområde på en skikkelig måte. Det er ikke holdbart i Norge. Her skal vi ha likhet for loven, og det skal ikke være slik at f.eks. hvitsnippforbrytere slipper lettere unna enn andre deler av befolkningen fordi det krever mer ressurser å etterforske deres saker. Derfor er spørsmålet om justisministeren, bl.a. i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, vil se nærmere på Økokrims økonomiske situasjon og ikke bare henvise til at det er opp til Politidirektoratet å fordele potten. For det kan tenkes at det faktisk er potten som er for liten, og da er det justisministerens ansvar å sørge for at både hvitsnippkriminalitet og faunakriminalitet får den nødvendige prioritet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Det er bestandig interessant å høre justisministerens svar på utfordringer i Stortinget, så også i dag. Jeg registrerer at justisministeren snakket om støtte på alle mulige måter når det gjelder å gripe inn og rydde opp i det som har skjedd i Stavanger, men også når det gjelder soningskøen. Han refererer bl.a. til at man skal se på utstyr, og da er det interessant, iallfall for min del, å registrere at et av problemene som justissektoren står overfor, er konsekvensene av et budsjettforlik mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, hvor justissektoren iallfall ikke framstår som en vinner. Det er også slik at enkelte tidvis beskylder justisministeren for å være opptatt av formalia og kanskje å være vel omstendelig. Hvis det er én ting de kriminelle ikke er opptatt av, er det formaliteter og det å være omstendelig. De handler. Derfor blir mitt spørsmål til justisministeren her: Er det ikke nå på tide at også justissektoren handler? Vi ligger på etterskudd. Vi legger inn ekstra soningsrabatter, vi skal ha utredninger om ditt, og vi skal ha utredninger om datt. Er det ikke nå på tide at justisministeren viser handling istedenfor kun å være verbal i Stortinget?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren: «For en tid siden kom det fram at krigsforbrytere fra det tidligere Jugoslavia skal sone her i landet. At Norge tar et internasjonalt ansvar, er greit nok, samtidig som det fører til noen problemstillinger som kan være av interesse. Skal utenlandske krigsforbrytere som soner i Norge, sone etter de samme kriterier som andre fanger i norske fengsler, eller foreligger det særlige forordninger som kriminalomsorgen må forholde seg til?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker for svaret, som jeg synes høres positivt og betryggende ut. Det er vel en årsak, men det har jo av og til vært episoder i regi av Kriminalomsorgen som både jeg og justisministeren har stusset over, for å bruke et mildt uttrykk. Derfor synes jeg dette høres bra ut. Jeg har forståelse for at norske myndigheter tar dette medansvaret i forhold til internasjonale forpliktelser. Det synes jeg er positivt, samtidig som det også utfordrer Kriminalomsorgens regime og den måten vi tenker på her i landet. Likevel ser jeg det som positivt. Men det er samtidig et paradoks, vil jeg tro, i forhold til den kapasiteten vi har. Ministeren snakket før i dag i spontanspørretimen om soningskapasitet og utfordringene der. Når vi påtar oss disse forpliktelsene, vil det påvirke resten av soningskøen, selv om det er et marginalt tall. Allikevel vil jeg tilbake til det som spørsmålet i hovedsak dreier seg om, nemlig soningsgjennomføringen for disse personene som er fra andre land. Jeg vil spørre justisministeren om han kan forsikre norske borgere som bor i nærheten av de fengslene hvor soningen skal skje, om at de ikke vil møte disse personene på åpen gate.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg mener å erindre at norske myndigheter inngikk en avtale med tyske myndigheter når det gjaldt gjennomføringen av den siste del av soningen for Sohaila Andrawes her i landet. Jeg mener òg å huske at media påstod at norske myndigheter der hadde gått utover sitt regime med hensyn til den avtalen som var inngått med tyske myndigheter, uten at jeg har konkret kunnskap om det. Men jeg håper jo at så ikke var tilfellet. Avslutningsvis ønsker jeg kun å be justisministeren forsikre om at de avtalene som foreligger, faktisk skal overholdes, uansett, uten at man skal ta noen særnorske forbehold når det gjelder soning her.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren. Første generasjons såkornfond i Norge er nå nærmest fulltegnet, og tusenvis av norske bedrifter med gode prosjekter har ingen mulighet for tilgang til såkornmidler, og dermed ingen mulighet til å skape hardt tiltrengte arbeidsplasser. Jeg er klar over at det er en avtale mellom Regjeringen og SV om nye fond til næringssvake områder. Men det de tyngre miljøene ønsker, er et nytt landsdekkende såkornfond, der det som er avgjørende, er hvor gode prosjektene er, ikke om de er beliggende på Dombås, på Dokka, i Hammerfest, i Nord-Trøndelag eller i Oslo. Vil statsråden gå inn for å etablere et nytt landsdekkende såkornfond og legge dette frem i samband med statsbudsjettet for neste år?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg føler gikk i riktig retning for de mange tusen bedrifter som vil få åpnet mulighetene hvis dette lar seg realisere. En konsultgruppe har evaluert den femårige såkornordningen for Regjeringen, og man anbefaler ikke å knytte disse midlene opp mot næringssvake områder, heller mot etablerte og robuste miljøer innenfor forskning og universitetsmiljøene. Andre mener at man skal knytte fondene til forvaltere av fond basert på tyngre industrimiljøer i forbindelse med bl.a. våre naturressurser. Ønsker statsråden å vurdere en annen innretning og binding, mot spesielle områder i norsk industri og næringsliv, for å få mer nytte ut av midlene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren på vegne av nærings- og handelsministeren: «Næringsdrivende har ikke merket noen lettelser i skjemabelastningen etter at Bondevik I-regjeringen lanserte prosjektet «Et enklere Norge» i 1999. Tall fra Brønnøysundregistrene viser at bedriftene brukte 6 560 årsverk til å fylle ut 677 statlige skjemavarianter i 2003. Det er en reduksjon på mindre enn 1 pst. og halvparten av Regjeringens mål. Vil statsråden gå mer offensivt til verks for å lette byrdene for de næringsdrivende?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Som han selv nevnte, skal AltInn bidra til å samordne innrapporteringer fra skatteetaten, Brønnøysundregistrene, Statistisk Sentralbyrå osv., slik at man nå utover vil se resultatene ved at svært mange skjemaer sendes inn elektronisk. Det er vel og bra. Men det er en del bedrifter som likevel ikke er fornøyde, og det er særlig de mindre og mellomstore som fortsatt må forholde seg til forskjellige elektroniske løsninger. Dette er komplisert, man har ikke kompetanse, og det er også ressurskrevende. For det andre tar man ikke selve problemet ved roten, antallet registreringsplikter eller skjemavarianter har ikke blitt redusert noe særlig. Det er vel og bra med denne 2-timersreduksjonen når det gjelder belastning på innrapporteringskravene, men Regjeringen hadde selv et mål i fjor om å redusere dette med 100 årsverk, og man klarte bare 52. Kan vi nå regne med at Regjeringen med de nye tingene som kommer inn – det blir alltid noen andre virkemidler – nå klarer å redusere med 100 årsverk og de 48 i tillegg som man ikke klarte i fjor?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for tilleggsvaret, og jeg er sikker på at vi er enige om at det er meningsløst at mange bedrifter skal bruke så mye tid til skjemaarbeid. Det de bør gjøre, er å bruke større deler av tiden til verdiskapende arbeid og til å kunne utvikle konkurransedyktighet, og, som en del andre land, kanskje få redusert skjemabyrden og gjøre det til et konkurransefortrinn for norske bedrifter. Jeg vet at NHO har hatt et program for et enklere Bedrifts-Norge og sagt at man kunne redusere denne byrden med relativt mange prosent – det har blitt antydet 20 pst. innenfor en begrenset tidsperiode. Vil Regjeringen nå sette mer konkrete mål for virkelig å redusere denne belastningen, ha noe å strekke seg etter?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Først vil jeg si at såkornfond kan være et meget egnet virkemiddel når det gjelder å få i gang virksomhet. For det er ingen tvil om at i deler av markedet er det en beskrankning når det gjelder å få tak i egenkapital. Det er mange grunner til det. Jeg skal ikke gå inn på hele skatteproblematikken som ligger bak oss, men det har ikke akkurat vært Stortingets samlede oppgave å prøve å skape private kapitalister. Skal man få tak i privatkapitalen, må man altså også ha private kapitalister. Det er et problem at Oslo Børs består av selskap 5 pst. eid av private investorer og 50 pst. eid av den norske stat. Vi skiller oss svært ut. Nå er det slik at vi har seks fond som allerede er etablert, og som har tatt ut nesten alle de 400 mill. kr i statlig kapital som de skulle, og det er investert i 140 prosjekter landet rundt. Nå er det også en diskusjon om det er slik at det først og fremst er kapitalmangel, eller om det er mangel på gode ideer. Hvis en går inn og ser på de 140 prosjektene som disse såkornfondene har investert i, er det foreløpig slik at ingen exit har vært gjort med gevinst. Det er betydelige problemer i en del av disse såkornfondene, og vi må nok konstatere relativt store tap om ikke altfor lenge. Så er det slik, som representanten sa, at vi er i gang med å etablere fire regionale såkornfond. Jeg har tidligere sagt, og jeg kan gjenta, at vi frem mot budsjettet til høsten vil vurdere grunnlaget for, behovet for og ikke minst innretningen av såkornfond, og da av kategorien landsdekkende såkornfond, dvs. at det skal dekke særlig de områdene som ikke dekkes av de fire regionale fondene. Det vil bli lagt frem en vurdering av det i forbindelse med St.prp. nr. 1 første uken i oktober 2004.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Det er helt åpenbart at en av årsakene til at vi har foretatt den store evalueringen vi har gjort, nettopp er å vinne erfaring med på hvilken måte man eventuelt skal innrette nye fond. Det er flere måter å gjøre dette på, og jeg kan i hvert fall konstatere at innretningen på dem som er etablert, i varierende grad har vært vellykket, i den forstand at jeg kanskje vil mene at det vil være klokt å knytte dette litt annerledes an i fremtiden. Jeg tror det er viktig at vi involverer private investormiljøer sammen med privat kapital, slik at det er en åpenbar risiko også på privat hånd og det svir å gjøre beslutninger som fører til tap på statens hånd, fordi det også vil ha konsekvenser på den andre siden. Dette vil jeg komme tilbake til i St.prp. nr. 1. Jeg vil allikevel ha sagt at i prinsippet er såkornfond en fornuftig innretning.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Det jeg i hvert fall føler meg helt overbevist om, er at hvis man skal oppnå Stortingets samlede vilje hva gjelder bosetting i hele landet, må vi legge til grunn at vi må bestrebe oss på å etablere lønnsomme arbeidsplasser i hele landet. Jeg føler meg også veldig sikker på at vi skal greie å få etablert disse regionale såkornfondene, og jeg føler meg også sikker på at den modellen vi har lagt til grunn, vil være slik at den ikke på noen måte vil ligge tilbake for de landsdekkende vi har, hva gjelder vellykkethet. Jeg var senest i går i Namsos og hadde det første møte om innhenting av slik kapital – det var fra fylkene Møre og Romsdal, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag. Jeg har veldig god tro på at det er en entusiasme rundt i Distrikts-Norge for dette. Vi vet at det er mange gode prosjekter også i Distrikts-Norge som ikke har blitt realisert, men som vil få en mulighet gjennom disse såkornfondene, og dem skal vi greie å etablere i løpet av dette året.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Det er allerede en realitet i et betydelig omfang. Vi har ganske godt empirisk belegg for hvor stor andel av skatteletten som går til reinvestering i selskap og utvikling av nye arbeidsplasser og videreutvikling av eksisterende. Det er milliardbeløp som har gått inn i det. Jeg vil bare minne om at såkornmidlene under forskjellige regjeringer før denne tiltrådte, også regjeringen som representanten Akselsen selv var med i, til sammen var på 400 mill. kr. Denne distriktsordningen alene innbefatter altså 800 mill. kr. Men det er helt åpenbart at det største pre norsk næringsliv har nå, selvfølgelig er den frigjorte kapitalen knyttet til skattelette, for ingenting er enklere enn å bygge opp egenkapital ved tilbakeholdt eget overskudd. Dernest er det snakk om et tredvetalls milliarder i mindreutgifter til renter, som selvfølgelig brukes og investeres for å sikre arbeidsplasser. Nå har vi fått en kronekurs på plass som gjør at vi har eksplosjon i eksporten. Så det ser ut til å gå helt strålende!
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Jeg ser av oppslag i pressen at det i betydelig grad fra både venturefond og andre påpekes det som kalles mangel på gode prosjekt, prosjekt som fortjener store midler. Jeg føler meg veldig sikker på at det også for staten er viktig å avveie interessen mellom det å påta seg åpenbar risiko, som i realiteten vil fremstå som en bevilgning, og det å få til nyskaping. Jeg føler at det er ganske viktig at det er næringslivet og staten sammen som gjør vurderingene av hvilke prosjekter man skal gå inn i. Det har jo vært lagt til grunn gjennom det vi gjør nå, gjennom Argentum f.eks., der vi investerer i fond. Det er profesjonelle folk i de bransjene man er i. Det tror jeg man også må legge til grunn framover. Det må ikke misforstås dit hen, ved svaret til Hedstrøm, at vi nå skal legge hele risikoen over på private, og så skal vi fra statens hånd fremstå som långiver – det er helt uaktuelt.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Jeg vil først ta absolutt avstand fra bruken av ord som «ryddesalg» i forhold til det som måtte ha versert i media om på hvilken måte særlig to selskaper, nemlig Arcus og SND Invest, har vært omtalt. Når det gjelder de to salgene som har vært fremme i media, må jeg få lov å si at det er en betydelig grad av forskjell på de to. Når det gjelder Arcus og det salget, skjedde det fordi daværende regjering, som Akselsen selv var medlem av, valgte å ikke selge hele selskapet, men selge fra seg en to tredjedels kontroll, som gjorde at salgsprisen på den resterende tredjedelen ble det den ble. Det sa også Schjøtt-Pedersen i sin redegjørelse til Stortinget, at man hadde fått mindre for det, fordi man hadde valgt å ikke selge hele selskapet, og hensynet var norske potetdyrkere. Når det gjaldt SND Invest, kan man diskutere hvorvidt man skulle selge SND Invest eller ikke selge SND Invest. Men la meg si, før jeg svarer på det egentlige spørsmålet, at jeg tror tiden vil vise at det er gjort på en måte som i hvert fall maksimerte verdien, når man først skulle selge. Når det gjelder selve virkemidlet SND Invest, er jo det et selskap som har holdt på i elleve–tolv år, har gjort investeringer og hadde en portefølje før salget på ca. 120 selskaper. Jeg kan ikke se noen tegn i tiden til, ei heller ha noen antakelse om, at de nye eierne skulle være mindre egnet til å tilføre kompetanse til de selskapene som det var investert i. Når man ser på gjennomsnittsavkastningen i SND Invest i den perioden de har holdt på, fremstår ikke det akkurat som en strålende forretning. Det betyr at jeg ikke kan si at jeg engster meg for de 120 prosjektene som det er investert i, og der jeg har skjønt at de nye eierne nå er villige til å sette av et beløp på 200 mill. kr for å gjøre oppfølgingsinvesteringer, for å ta dem videre og sikre bedriftene.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Jeg kan overhodet ikke se at dette salget er forankret mer ideologisk enn de salgene representanten Akselsen selv har vært med på. Jeg kan ikke se at noen av disse har vært fundert og begrunnet i nettopp det. Nå er det jo heller ikke slik at en minoritetsaksjonær i disse 120 selskapene kan, som representanten sier, ta med seg kapitalen. Hva skulle det være? Det man kan, er å selge den aksjeposten til andre investorer som måtte være interessert i å være eiere i dette selskapet. I så måte kan jeg ikke si at det er noen grunn til å frykte for utviklingen i de 120 selskapene. Så er det heller ikke slik at dette var et virkemiddel til liksom å strø rundt seg til småbedrifter rundt omkring. Dette var et selskap som hadde avkastningskrav, og som både representanten Akselsen og jeg har vært med på å fastlegge, og som ikke akkurat er noen sånn filantropisk avdeling i staten. Dette var et investeringsselskap som skulle ha avkastning til staten.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Nå har jeg selvfølelig ikke full oversikt i hodet over de 120 som var i porteføljen i det øyeblikk vi solgte, men det er i hvert fall ikke slik at dette bare gjaldt småbedrifter på landsbygda. Så vidt jeg husker, var en betydelig del av porteføljen også i børsnoterte selskaper. De største beløpene, så vidt jeg husker, var i et av Røkke-selskapene. Og uten at jeg vil garantere for prosentsatsen, tror jeg at rundt 90 pst. av investeringene ble gjort i det man kan kalle de mest sentrale strøk.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-04-21:
Så vidt jeg husker, var det en dag da sola skinte – absolutt. Alle disse karakteristikkene og feilaktige påstandene som Lund kommer med, er så mange at jeg ikke rekker å svare på dem i løpet av 1 minutt. Det er feil at SND Invest ikke ble spurt. Vi hadde et utall møter med dem. Det er ikke slik at de ikke ble tatt med på råd. De har en bred dokumentasjon på hvilke råd de gav oss, en dokumentasjon som er oversendt Stortinget, og som Morten Lund, hvis han var interessert, ville kunne ha gjort seg kjent med. Det er ikke slik, som Lund sier, at de selskapene som SND Invest gikk inn i, var langsiktige investeringer, i motsetning til mye av det øvrige statlige eierskapet, som er langsiktig. Dette var et investeringsselskap som hadde en horisont på fem til syv år, på vanlig måte, som de private selskapene. Jeg vil på det sterkeste tilbakevise at det i forbindelse med det salget som gikk over 22 måneder, er noe som kan karakteriseres som hastverksarbeid av noen art. Det var en betydelig grad av interesse for det, det viser også den dokumentasjonen jeg har sendt til Stortinget.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Det er ingen tvil om at de såkornfondene som er opprettet, har tilført norsk næringsliv betydelig kapital. Men vi som er opptatt av at vi skal få vekst i hele landet, må innse at mesteparten av kapitalen har havnet i de store byene. Av det fondet som f.eks. er i Midt-Norge, det såkalte såkornfondet for Midt-Norge, har noen og tjue investeringer vært gjort i Trondheim, mens det i mitt eget fylke, som er et distriktsfylke, er gjort én investering. Derfor er det ingen tvil om at den såkornordningen som har eksistert, har ført til en betydelig kapitaltilførsel til de store byene, mens det ikke har kommet utover landsbygda. Nå kommer det opp nye såkornfond som er rettet mot distriktene, som vi i SV er svært glad for. Tror statsråden at de nye distriktsfondene som nå skal komme, vil bidra vesentlig til å stoppe fraflyttinga fra Distrikts-Norge ved at man klarer å etablere nye arbeidsplasser?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg har et kort spørsmål til statsråden: De investeringene som SND Invest gjorde, var det investeringer som i hovedsak ble gjort i sentrale strøk og i byene, eller var det investeringer som i hovedsak ble gjort på landsbygda og i distriktene?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Det er jo slik at filosofien til dagens regjering er at dersom ein gjev skattelette, som ein har gjort, skal det bli større tilgang på privat kapital. Samtidig har ein valt å kutta i offentlege løysingar som SND og næringsfond, og ein har ikkje oppkapitalisert såkornfonda. Når me som driv med næringspolitikk, reiser rundt i landet, er ei av dei problemstillingane me oftast blir møtt med, mangel på tilgjengeleg kapital. Det er òg slik at bankane er inne i ein situasjon der dei held igjen. No har Regjeringa sin politikk fått verka i snart tre år. Store skattelettar er blitt gjevne. Mitt spørsmål er: Kva tid vil desse pengane via dei private kapitalistane bli stilte til disposisjon for dei lokale gründerane, slik Høgre og Regjeringa hevda?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Eg har eit spørsmål til næringsministeren. Det har vore gjennomført ryddesal i Næringsdepartementet. Statlege aksjar og statlege selskap har mest dagleg blitt bodne fram for sal. Ifølgje media har det vore mange gode tilbod og pengar å tena for dei som har slått til. Eit av de selskapa som ifølgje media har gått på billigsal, er SND Invest. Det som bekymrar Arbeidarpartiet meir enn prisen, er likevel at ved sal av SND Invest har næringsministeren kvitta seg med nok eit verkty i verktykassa si. SND Invest var eit viktig verkemiddel for å sikra kapital til små bedrifter og til gründerar. SND Invest var ein langsiktig investor og avgjerande for mange bedrifter sin eksistens. Fleire gründerar og bedriftseigarar har teke kontakt med meg etter dette salet og er no bekymra for at dei nye eigarane skal ta med seg kapitalen sin og forsvinna. Dermed kan ein risikera at bedriftene går tapt. Har ministeren noko mottiltak for å hindra at så vil skje?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Det er jo fordi det ikkje nødvendigvis er ei strålande forretning å gå inn i alle småbedrifter rundt om i landet, slik som SND Invest har gjort, at det har vore viktig å halda dette oppe som verkemiddel. Me veit alle at i ein oppstartingsfase kan det ta lang tid før ei bedrift tener pengar. Me veit også at svært mange private investorar har ein mykje meir kortsiktig horisont og ønskjer å få avkasting av pengane sine mykje raskare enn det som har vore tilfellet med SND Invest. Det som er bekymringa for veldig mange av dei bedriftene som i dag har SND Invest som ein av sine største eigarar, er at dei nye eigarane no vil ta med seg kapitalen og forsvinna ut. Då er mitt spørsmål igjen: Har ministeren nokon resept for å forhindra at så vil skje, eller er det slik at ein tek den sjansen for å gjennomføra sin ideologi om at staten ikkje skal vera inne i norsk næringsliv?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-04-21:
Bedrifter i ulike faser har behov for ulike typer kapital. Såkornkapital går til bedrifter som er i en så tidlig fase at de ennå ikke har oppnådd kommersielle resultater, eller hvor man ikke engang vet om det er mulig å kommersialisere den forretningsideen man jobber med. I en slik fase er det ofte vanskelig å få inn privat kapital, og verken skattelette for eksisterende næringsliv eller tilbakeholdt overskudd eller lav rente er nødvendigvis det som skal til for å hjelpe fram disse bedriftene. Når næringsministeren sier at han vil se på innretningen av såkornmidlene i framtiden, hvor også en betydelig risiko må ligge på privat hånd, må jeg si at jeg blir litt urolig, for etter min oppfatning burde man gå den stikk motsatte veien hvis man virkelig ønsket å få fram nyskaping og risikobasert næringsliv, hvor det kan dukke opp et gullegg blant mange. Ser ikke næringsministeren at man kanskje burde gå den motsatte vei og ta en større risiko på statens hånd for virkelig å få til nyskaping?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-04-21:
Jeg vil stille et spørsmål til justisministeren. Den kommisjonen som har undersøkt forliset til «Utvik Senior» i 1978, konkluderte i går med at det ikke var feilnavigering og et havari, slik som den første kommisjonen slo fast, men at det derimot sannsynligvis skyldtes en kollisjon, noe jeg forstod at også justisministeren bekreftet i går da han mottok rapporten fra kommisjonen. Det betyr at de etterlatte, som i 26 år har levd med påstander om feilnavigering fra sine familiemedlemmers side, nå har fått avklart at så ikke var tilfellet. Mitt spørsmål til justisministeren er kort og godt: Vil justisministeren på bakgrunn av det som nå har skjedd, ta et selvstendig initiativ til oppreisning og erstatning i forhold til de etterlatte?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-04-21:
Jeg takker justisministeren for svaret, og jeg har stor forståelse for at justisministeren trenger tid til å sette seg inn i denne saken. Jeg hører også på det svaret som ble gitt, at vi også stort sett har den samme tilnærming til denne saken. Mitt anliggende er kort og godt at de etterlatte, som har levd med disse påstandene i så mange år, nå i alle fall må kunne ha en forhåpning om å slippe å gå den lange veien om en rettssak for å få den oppreisning som jeg mener de rettmessig har krav på etter de påstandene de har levd med alle disse årene.
Morten Lund (Senterpartiet), 2004-04-21:
Media har i denne saken avslørt at statsråden har solgt høns i regnvær. Det kunne ha vært en strålende forretning. Nå blir det andre som gjør det kjempegodt fordi SND Invest ble solgt på den måten det ble. Det var ingen grunn til panikk, og det er selvfølgelig kritikkverdig at administrasjonen og styret i SND Invest ikke ble spurt og tatt med på råd når det gjaldt måten å selge det på. Senterpartiet var uenig i at dette skulle selges, fordi det i SND Invest var en langsiktig statlig eier. Det var en statlig eier som satt i styrene i de selskapene de eide. Det var en annen måte å være statlig eier på enn det staten er i andre selskap. Det var viktig å kunne ha det statlige eierskapet med i diskusjonen om hvilken måte staten skal opptre på som eier framover. SND Invest var også sentral blant småaksjonærene i forbindelse med tvangsinnløsningen i Norway Seafood, på samme måte som Folketrygdfondet var sentralt i forbindelse med andre tvangsinnløsninger. Ser ikke statsråden at en her har solgt høns i regnvær?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Brennpunkt dokumenterte gjennom DNA-prøver i går drap på ulv i Norge. En av ulvene som var drept, var endog radiomerket i Sverige. Norges fremste ulveforsker, Petter Vabakken, sier at ca. 25 ulver forsvinner sporløst i Norge og Sverige hvert eneste år. Et fåtall av disse ulvene befinner seg i Norge. Ulven er det mest sjeldne pattedyret vi har. Drap på ulv er derfor forsøk på å utrydde ulven i Norge og en meget alvorlig miljøkriminalitet. I Brennpunkt sier Økokrim at disse drapene ikke kan etterforskes, og det blir gjentatt fra politihold i dagens aviser. Vil statsråden sørge for at denne meget alvorlige miljøkriminaliteten blir etterforsket, slik at man kan få bukt med at man forsøker å utrydde ulven i Norge?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg takker for svaret. Jeg kjenner Odd Einar Dørum som en som har vært opptatt av å ta vare på det biologiske mangfoldet i Norge, så også ulven. Men det er ikke fremmed fra andre land heller at det å hindre snikskyting og drap på truede dyrearter er en meget krevende politioppgave, og vi kan ikke fri oss fra det ansvaret. Hadde innsatsen i India for å bevare tigeren og sør for Sahara for å bevare løven, elefanten og flodhesten vært slik at vi skulle være så tilbakelent med å ta dem som prøver å utrydde disse artene, hadde det ikke sett bra ut for verdens biologiske mangfold. Vi har et internasjonalt ansvar også for å stå fremst i bekjempelsen av dem som prøver å utrydde en dyreart som det er et bredt flertall i befolkningen som synes det er viktig at vi skal ta vare på i Norge.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Mitt spørsmål går til utdanningsministeren. Arbeiderpartiet har konstatert at Regjeringen så langt denne stortingsperioden har fokusert mest på og gitt mest ressurser til de private skolene. Nå kan vi håpe at de offentlige skolene våre står for tur. Vi er, som statsråden er klar over, av den oppfatning at det er nær sammenheng mellom kvalitet og ressurser. Det er riktignok slik, som statsråden har hevdet flere ganger, at Norge har et høyt ressursnivå sammenliknet med andre land, og i noen kommuner kan vi nok også helt sikkert få bedre ressursutnyttelse. Men samtidig blir dilemmaet vårt det bildet vi får fra Kommune-Norge. Det er rektorer som må ut på loppemarked for å kjøpe inn møbler og gardiner, det er elever som ikke får utdelt blyanter og viskelær, og det er også elever som blir sendt hjem fordi det ikke er nok lærere. Vi ser rett og slett en utvikling der det blir større forskjeller mellom kommunene våre. Vi mener det er mye som kan gjøres for å forbedre grunnopplæringen. Kvalitetsarbeidet i skolen har pågått og skal pågå kontinuerlig. Spørsmålet mitt er om statsråden virkelig mener at det er mulig å gjennomføre de tiltakene som ligger i meldingen om kvalitet, uten at en kommer inn på ressurssituasjonen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Nå er det jo helt riktig som statsråden sier, at hun i stortingsmeldingen velger å være veldig konkret på det som handler om etterutdanning av lærere. Men spørsmålet er jo om en kan være like konkret på en del av de andre tiltakene som må på plass for at vi skal heve kvaliteten i skolen. Jeg håper at statsråden tar disse eksemplene på alvor. Det kan virke som små ting i den store sammenhengen, men vi ser at ute i kommunene er bildet ganske forskjellig, og vi vet at mange sliter med å få budsjettene sine til å gå i hop. Statsråden har lagt fram en viktig melding, som jeg tror Arbeiderpartiet kunne gi mye støtte til, men dette vil ikke ha noen verdi hvis ikke statsråden får med seg sin finansminister – at det blir skatt og ikke skole.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Eg tillèt meg å stille eit spørsmål til utanriksministeren: «USA har gitt tilslutning til Sharons deleplan som skal skille den israelske og den palestinske befolkningen. Dette vil innebære at seks koloniserte områder med nærmere 100 000 bosettere blir innlemmet i Israel. De israelske bosettingene i okkuperte områder er folkerettsstridige, og opprettholdelse av disse vil skape avgjørende hindre for at en palestinsk stat kan opprettes. Hva er utenriksministerens syn på dette, og hvordan har Norge reagert på støtten fra president Bush til Sharon i spørsmålet om bosettingene?»
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Eg takkar for svaret. Eg ser også det positive i det at ein absolutt skal trekkje seg ut av Gaza. Men det kanskje mest interessante folkerettslege spørsmålet er at ein no faktisk stadfestar at ein ønskjer å grunnfeste seks busetjingar med 100 000 innbyggjarar. Er ikkje dette i strid med folkeretten? Kva for tiltak ser utanriksministeren at Noreg kan foreslå i internasjonale forum for å presse – eg vil bruke eit så sterkt uttrykk – USA til ikkje å gje israelarane støtte til eit slikt radikalt og folkerettsstridig tiltak?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Eg takkar igjen for svaret. Det er ingen tvil om at palestinarane i dag er ytterlegare isolerte, både politisk og humanitært. Eg er veldig glad for det svaret utanriksministeren gav først, at ein no støttar opp om og aktiverer arbeidet i høve til humanitære tiltak. Men det er også viktig med politisk støtte til dei moderate palestinske kreftene. Kva gjer Regjeringa? Korleis følgjer Regjeringa opp dette? Vi har m.a. hatt forslag om at ein bør sende ein stortingsdelegasjon for å møte begge partar. Kva gjer Regjeringa for å halde ved lag ein hyppig kontakt med politiske miljø også utafor den israelske regjeringa?
Jan Petersen (Høyre), 2004-04-21:
De israelske bosettingene på Vestbredden, i Gaza og i Øst-Jerusalem er bygd i strid med folkeretten. I utgangspunktet vil det derfor være et skritt i riktig retning om Israel, slik statsminister Sharon har foreslått, evakuerer bosettingene i Gaza samt enkelte bosettinger på Vestbredden. Vi avventer nå en formell beslutning om dette i den israelske regjeringen. Tilbaketrekningen kan skape ny bevegelse i fredsprosessen hvis enkelte vesentlige forutsetninger ivaretas. For det første må tilbaketrekningen skje i henhold til veikartet for fred og være basert på visjonen om en tostatsløsning. For det andre må tilbaketrekningen skje i nært samarbeid med palestinske myndigheter, slik at de kan ta kontroll over de områdene israelerne forlater. Videre er det en forutsetning at ikke bosetterne i Gaza flyttes til de ulovlige bosettingene på Vestbredden. I påvente av en permanent løsning på konflikten må Israel videre stanse utvidelsene av bosettingene på Vestbredden. En endelig fastsettelse av grensen mellom Israel og en palestinsk stat og hva som skal skje med de israelske bosettingene, er spørsmål som bare kan avklares gjennom forhandlinger mellom Israel og PLO. Sikkerhetsrådets resolusjon 242 legger imidlertid i utgangspunktet til grunn at Israel skal trekke sine væpnede styrker ut av områdene okkupert i 1967. Jeg har uttalt offentlig her hjemme og i forbindelse med foredrag jeg har holdt i USA i uken etter påske, at ingen på palestinernes vegne kan eller bør binde opp et slikt spørsmål utenom sluttstatusforhandlingene. Som formann for giverlandskomiteen for bistand til palestinerne, AHLC, vil Norge nå se på hva det internasjonale giversamfunnet kan bidra med for å skape de rette rammebetingelsene for at tilbaketrekningen fra Gaza skal kunne bli vellykket. Et gjennomgående trekk ved flere hendelser i området i det siste er at de gjør det enda vanskeligere for de palestinske selvstyremyndighetene å fylle sin rolle. Det vanskeliggjør ytterligere en fredelig løsning etter veikartet.
Jan Petersen (Høyre), 2004-04-21:
Det var dette jeg besvarte i mitt hovedsvar, nemlig at jeg er helt tydelig på – og var det en rekke ganger da jeg var i USA i forrige uke – at dette er spørsmål som bare kan avgjøres i sluttstatusforhandlingene mellom israelerne og palestinerne. Det er viktig at ingen på palestinernes vegne skal foreskrive en annen løsning. Som jeg sa, legger resolusjon 242 fra Sikkerhetsrådet til grunn at Israel skal trekke sine væpnede styrker ut av områdene som ble okkupert i 1967. Nettopp det at vi legger så stor vekt på at det er reelle forhandlinger som skal foregå, vil styre hva vi sier i alle internasjonale fora om dette spørsmålet. Jeg har lyst til å legge til at mitt sluttpoeng i hovedsvaret, at en rekke hendelser nå gjør det nesten umulig for de palestinske selvstyremyndigheter å utøve autoritet og lederskap overfor egen befolkning, bekymrer meget sterkt. Det har jeg gitt uttrykk for overfor flere amerikanske aktører i det siste, herunder utenriksminister Powell.
Jan Petersen (Høyre), 2004-04-21:
Jeg kan si at jeg i det siste vel har møtt oftere representanter for de palestinske selvstyremyndighetene enn for den israelske regjeringen. Sist hadde vi besøk i Oslo av den palestinske statsministeren. Umiddelbart før hadde vi besøk i Oslo av den palestinske utenriksministeren, så det er ikke tvil om at vi har omfattende kontakter også den veien. Vi legger vekt på at vi skal ha god kontakt med begge parter i denne konflikten, nettopp for å få fremført standpunkter av den art som jeg nå har fremført. Men jeg vil, som sagt, understreke at våre kanaler til de palestinske selvstyremyndighetene er meget åpne og meget gode.
Jan Petersen (Høyre), 2004-04-21:
Sikkerhetssituasjonen i Irak er blitt betydelig vanskeligere i løpet av de siste ukene. Situasjonen er særlig vanskelig i byene Fallujah og Najaf. Det er okkupasjonsmakten som har ansvaret for å opprettholde ro og orden i Irak. Dette ansvaret er amerikanere og briter seg bevisst. Under statsminister Blairs besøk til Washington forrige uke understreket han og president Bush betydningen av å stanse voldshandlingene og av å stå fast ved timeplanen for overføring av suverenitet til irakerne selv, 30. juni. Den seneste tids utvikling i Irak viser betydningen av at den politiske prosessen ikke stopper opp, og at suvereniteten overføres til irakerne som planlagt. Dette vil være avgjørende for å få på plass en irakisk regjering. Faren for at man står overfor en utvidelse av uroen til andre deler av Irak, er til stede. Det er derfor svært viktig at okkupasjonsmakten opptrer slik at denne faren reduseres. Samtidig kan vi slå fast at det fortsatt er stort behov for internasjonale stabiliseringsstyrker i Irak. Den irakiske kapasiteten som er bygd opp innenfor sikkerhetssektoren, har vist seg ikke å være tilstrekkelig. Både FNs generalsekretær og medlemmer av styringsrådet har advart mot at koalisjonspartnere trekker sine tropper ut nå. FN trenger sikkerhet for å kunne utføre de oppgaver vi ønsker de skal utføre. Dette inntrykket står enda klarere for meg etter besøket i FN-hovedkvarteret i påskeuken. Jeg deler vurderingen av at en uttrekning som følge av den vanskelige situasjonen i Irak vil sende et uheldig signal til opprørsgruppene. Med hensyn til vårt eget militære engasjement er det slik at vedtakene gjelder ut dette halvåret. Fatter vi ingen nye beslutninger, forlater våre ingeniørsoldater Irak til sommeren. Fra norsk side har vi lenge pekt på behovet for å få en sterkere rolle for FN i Irak. Vi har lagt vekt på at dette er nødvendig for å sikre at en irakisk overgangsregjering får den nødvendige legitimitet og troverdighet. Dette gjelder ikke bare i forhold til det internasjonale samfunn, men også overfor det irakiske folk. Dette fremholdt jeg i samtaler med representanter for administrasjonen i Washington og ved FN-sekretariatet i New York rett før påske. Det er derfor gledelig at man på amerikansk side nå er positiv til en styrket rolle for FN, slik president Bush og statsminister Blair nylig gav uttrykk for. Vi står foran en avgjørende tid i Irak frem mot suverenitetsoverføringen. Det internasjonale samfunns støtte vil være helt nødvendig for å lykkes. Regjeringen vil fortsatt støtte arbeidet for stabilitet og for en fredelig utvikling i Irak.
Jan Petersen (Høyre), 2004-04-21:
Det å gi en vurdering av den militære håndtering av denne situasjonen, strekker seg vel strengt tatt noe utover det jeg synes jeg har et faglig grunnlag for, sett fra Norge. Det er også et noe spesielt perspektiv å skulle gi en løpende kommentar til det spørsmålet. Det som må oppta oss nå, er å sørge for å få sikkerhetssituasjonen under kontroll. Ikke minst er FNs rolle i Irak veldig avhengig av at det er tilstrekkelig sikkerhet rundt det hele. Å dele ut en karakterbok, som jeg skjønner Kristin Halvorsen er ute etter, synes jeg derfor er litt på siden av den utfordringen vi står overfor i Irak. Det må være et annet perspektiv som er det grunnleggende, nemlig hvordan man skal få maksimal sikkerhet i Irak.
Jan Petersen (Høyre), 2004-04-21:
Først til de grunnleggende premissene. Jeg tror vi må understreke at her er det en nøye sammenheng mellom sikkerhet og politisk fremdrift. Det er her, som alle andre steder, slik at den politiske fremdriften er avhengig av sikkerhet, bl.a. at FN kommer på plass, og vice versa. Derfor er det nødvendig med sikkerhet og militære styrker i Irak. Det er jo ikke for ingenting at FNs generalsekretær advarer mot at koalisjonsstyrkene trekker seg ut. Det er en veldig viktig beskjed, for det har noe å gjøre med FNs rolle fremover. Når det gjelder hva vi skal gjøre i Irak, ser jeg for meg at vi ikke vil ha ingeniørtroppene der i annet halvår. Jeg legger ikke skjul på at min erfaring fra Irak tilsier at det er gode argumenter for å ha dem der fortsatt. Ikke minst er sikkerhetssituasjonen et uttrykk for det. Men det er også viktig for oss å sørge for at ressursene brukes på prioritet nr. 1, som er Afghanistan, slik at det er mulig for Norge å gjøre sin jobb på det området. Det er jo slik at med mindre andre beslutninger fattes, vil vi avslutte etter dette halvåret, og det er altså ikke fattet noen slike beslutninger. Da hadde man i så fall ombestemt seg i forhold til den tidstabellen vi la opp til.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Den siste tiden har konflikten mellom okkupasjonsmaktene og grupper av befolkningen i Irak blitt trappet kraftig opp, og sikkerhetssituasjonen er alvorlig forverret. Svært mange, både sivile og soldater, har mistet livet de siste ukene, og faren for full borgerkrig synes å være til stede. Hva er utenriksministerens syn på den amerikanske okkupasjonsmaktens håndtering av den aktuelle situasjonen i Irak, og kan Norge ta noen initiativ for å styrke FNs rolle framover?»
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg takker utenriksministeren for et grundig svar. Det er en veldig alvorlig situasjon i Irak for tiden. I Fallujah er det blitt drept mange amerikanske soldater, men også en betydelig andel irakiske sivile. Det store paradokset er jo at disse tapene telles ikke, så vi vet egentlig ikke hvor mange sivile irakere som er drept. Jeg vil gjerne utfordre utenriksministeren til å gi en vurdering av den amerikanske håndteringen på bakken, altså av selve situasjonen. Mener utenriksministeren at den måten USA nå håndterer situasjonen på i Irak, er klok i forhold til den situasjonen som nå er i Fallujah, men også i forhold til den jakten de har satt i gang på al-Sadr, der man på en måte lager et fiendebilde, som også kan bidra til en alvorlig situasjon på sikt? Hva mener utenriksministeren om den måten USA nå utfører sin okkupasjon av Irak på?