Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-19:
Jeg er tilhenger av å gi skryt til regjeringen der regjeringen fortjener skryt, og på samme måte gi ris der den fortjener det. Her er et eksempel på det første. Regjeringen har på mange måter levert en veldig god petroleumsmelding, som i all hovedsak er i tråd med Fremskrittspartiets syn, og som egentlig også har hatt et veldig bredt flertall i Stortinget, selv om det er enkelte punkter der Fremskrittspartiet er uenig. Men i hovedsak er altså dette en positiv og god melding. Jeg synes overskriften i seg selv, En næring for framtida, viser nettopp det. Det er bra at regjeringen har klart å samle seg om dette. Jeg tror kanskje at det at det er relativt få merknader fra regjeringspartiene her, gir en viss indikasjon på at det ikke er så rørende enighet internt mellom regjeringspartiene. Men det er i hvert fall bra at de fornuftige kreftene i regjeringen har fått gjennom denne meldingen. Hvis vi ser litt historisk på det: Det er altså sånn at fossile energikilder – utnyttelsen av det – merker vår historie med fremskritt, utvikling og modernisering. Det er av det gode. Petroleumsindustrien og petroleumsnæringen i Norge har hatt en uvurderlig betydning for det norske samfunn slik vi kjenner det i dag. Det vil den også ha i fortsettelsen. Jeg er heller ikke blant dem som tror at dette gradvis kommer til å feide ut – jeg tror det er store muligheter. Én ting er uåpnede områder, ikke minst i Nord-Norge, men vi har også, etter hvert som teknologien utvikler seg, ukonvensjonelle hydrokarboner som jeg tror vil kunne bringe det norske olje- og gasseventyret mange, mange tiår inn i fremtiden. Dette er altså ingen solnedgangsnæring, slik som det har blitt fremstilt tidligere. Funnene i år – Aldous/Avaldsnes og Skrugard – er en indikasjon på det. Når man nå også politisk sett uttrykker det klarere, er det kun av det gode. Det som kanskje blir litt selvmotsigende, og som er litt vanskelig å skjønne, er at regjeringen skal kunne stå inne for denne meldingen, som Fremskrittspartiet i hovedsak støtter, og samtidig kunne gjennomføre de rimelig strenge klimamålene som vi forventer kommer i klimameldingen – den dagen den legges frem neste år – med to tredjedels kutt i Norge. Vi skjønner alle at økt utvinning også betyr økte utslipp av CO2,så her er det noe som ikke henger sammen. Igjen håper jeg at det blir de fornuftige kreftene i regjeringen som vinner frem til syvende og sist. Når det gjelder klima, er nettopp norsk gasseksport et argument for å utvikle og bygge ut norske næringer på dette feltet, fordi det vil erstatte kull og andre mer forurensende fossile energikilder. Da må vi ha et globalt perspektiv på dette, ikke henge oss opp i en ensidig målsetting for Norge som nasjon. Vi har et litt annet syn når det gjelder perspektivene i petroleumsmeldingen, ikke minst gjelder det elektrifisering. Vi er veldig tydelig på at dersom man skal elektrifisere installasjoner på sokkelen, må det være økonomiske årsaker til det, altså at det er bedriftsøkonomisk lønnsomt, og det må også innbefatte at regningen for den infrastrukturen som må bygges ut for å kunne elektrifisere, må tas av utbygger selv – den kan ikke veltes videre på strømkundene i dette landet. Så til det viktigste – som mangler totalt i denne meldingen. Jeg kommer selv fra den delen av Norge som med optimisme ser frem til den dagen vi åpner feltene og områdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. For Nord-Norge vil det bli en suksess. Jeg håper at vi snart kan bli enige om også å åpne det kapitlet i norsk olje- og gasshistorie. Jeg tar opp forslagene nr. 1–27 i innstillingen.