Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Jeg har lyst til å begynne med å takke interpellanten for å reise en interessant og viktig debatt. Det er ikke en debatt som er ny, men en debatt vi har holdt på med en god stund. Svaret fra både statsråden og for så vidt også oss i regjeringspartiene har vært at vi kommer med våre meninger og løsninger når vi legger fram Nasjonal transportplan, så det bør kanskje ikke komme som en overraskelse på noen. Likevel er det interessant å ta debatten her også og se hvor de politiske skillelinjene går, f.eks. når det gjelder lokaldemokrati og involvering av kommuner, fylkeskommuner og andre. For å starte med det aller viktigste vil jeg gjenta det som representanten Bjørnflaten sa i sitt innlegg, og det som statsråden allerede har sagt: Vi er for å redusere planleggingstida – selvfølgelig er vi det. Men det handler både om å skille mellom små og store prosjekter og om å diskutere hva som er kortere planleggingstid. Store prosjekter trenger nødvendigvis noen år med planlegging. Kortere planleggingstid: Ja, men ikke for kort. Det er et viktig poeng som jeg synes statsråden hadde i sitt svar. Vi skal ha akkurat passe kort tid til at vi har et riktig beslutningsgrunnlag og får riktige løsninger. Det er ofte sånn at man får et riktig beslutningsgrunnlag og riktige løsninger når man involverer lokaldemokratiet og dem som sitter nært der samferdselsprosjektene skal gå. Jeg synes det er interessant å reflektere litt over hvorfor planleggingstida har blitt så lang som den har blitt. Det er ikke nødvendigvis fordi bestemmelsene er altfor omfattende, ikke nødvendigvis, det kan også være fordi man har lagt seg til unødvendige rutiner og arbeidsmåter – en praksis som gjør at man nå kommer opp i en gjennomsnittlig planleggingstid på ti år på store prosjekter. Men det er også sånn at man tidligere heller ikke har hatt det travelt, fordi det var mye mindre penger i samferdselssektoren før, og man var heller ikke vant til at nasjonale transportplaner faktisk ble gjennomført. Da var det kanskje litt behagelig for samferdselspolitikere å kunne skylde på at prosjektene ikke var ferdig planlagt. Det var behagelig med lang planleggingstid. Det ble vist til den arbeidsgruppen som har sett på effektivisering av planprosesser i store samferdselsprosjekt, og der synes jeg det kommer mye interessant og mye som man skal ta med seg videre. Jeg synes også det poenget som særlig handler om at staten må samordne sine interesser på et tidligere tidspunkt i dag, er viktig. Jeg tror ikke det er mange av oss som driver med samferdselspolitikk, som er spesielt glad i Miljøverndepartementet – for å si det på den måten. Vi har alle sammen hørt om Åkersvika og spissnutefrosker og hekkende ørnepar og alt det som stikker kjepper i hjulene for å få på plass samferdselsløsningene. Her må man på et tidlig tidspunkt faktisk være med i planprosessen og ikke legge inn innsigelser når man holder på å nærme seg slutten. Det er noe jeg har lyst til å si i tillegg til dette. Fremskrittspartiet har tidligere dratt fram Albania som et godt eksempel på hvordan man skal drive samferdselsprosjekt. For å slå dette fast: Vi vil ikke ha et planleggingssystem som det man har i Albania. Der er det sånn at man skisserer inn en veitrasé på kartet omtrent med blyant, så begynner man å bygge, og så foretar man detaljplanleggingen underveis. Men det viser seg jo at veiprosjektene i Albania sprekker så det suser på kostnadene, så der har man kjempeutfordringer med hvordan man skal kunne hente inn overskridelsene. Sånn vil vi ikke ha det. Det er også sånn at selv om Albania er et voksende demokrati og har fått på plass sine demokratiske systemer, kan man vel ikke skryte på seg å ha store lokaldemokratiske tradisjoner i det landet. Vi vil derfor ikke identifisere oss med den demokratiske behandlinga som man har f.eks. i Albania. Så finnes det eksempler på at det er lurt å ha konseptvalgutredninger, og det finnes eksempler på at det faktisk er lurt å rykke tilbake til start og be om at man må ha flere vurderinger når man har fått på plass en konseptvalgvurdering. Jeg synes at konseptvalgutredninga for ny godsterminal i Trøndelag er et godt eksempel på det. Når man lar være å ta hensyn til nye godsstrømmer, og når man lar være å ta hensyn til politiske ønsker om at man skal øke også sjøtransporten, synes jeg det er fornuftig av samferdselsministeren det hun har gjort: Hun har sagt at vi her må ha flere vurderinger, fordi det ikke kan være lurt å oppfylle de politiske målsettingene vi har om å overføre gods fra vei til bane og sjø, ved å legge en ny godsterminal langt oppe på et jorde i innlandet i Melhus i Sør-Trøndelag.