Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-05-26:
Den nye folketrygden som blir vedtatt i dag, er bredt forankret politisk og nasjonalt – ved at fagbevegelsen også stiller seg bak hovedprinsippene i reformen. Vi får et pensjonssystem som er mer rettferdig enn det gamle, og som har en bedre sosial profil. Også i den nye folketrygden er framtidas pensjonister sikret en realvekst i sine pensjoner, og minstepensjonistene skal få en inntektsutvikling på linje med lønnstakerne. Kommende pensjonistgenerasjoner kan se fram til gode pensjoner og en økonomisk trygg pensjonstid. Like viktig er det at deres barn nå kan unngå å få en stor, uoversiktlig og ufinansiert regning i fanget. Det er ikke snakk om noen hodeløse kutt i pensjonene, som Djupedal betegnet det, men om å dempe veksten. Det er ingen armod som venter kommende pensjonistgenerasjoner. Vi får en ny folketrygd som bidrar til arbeid, og det er arbeid og verdiskaping som bærer velferden, både for dem som er i jobb og dem som er pensjonister. Fremskrittspartiet har, sammen med SV, stilt seg utenfor dette nasjonale kompromisset. Fremskrittspartiets nestleder, Siv Jensen, kalte avtalen for et pensjonistran. Hun gjentok ikke denne meningsløse påstanden fra denne talerstolen, men det er like ille å komme med den utenfor denne salen, spesielt når man representerer et parti som i sitt program går inn for en dramatisk endring og svekkelse av folketrygden som inntektssikring for pensjonisttilværelsen. Fremskrittspartiet ønsker seg en folketrygd som gjør alle til minstepensjonister, og at en inntektssikring i forhold til lønnsinntekt er noe den enkelte bør ordne selv, enten ved å spare på egen hånd eller ved å ordne seg med en tjenestepensjon på jobben – hvis man kan bli enig med arbeidsgiveren om det. Hvis det er noe det kan brukes sterke ord om i denne sammenheng, så må det være et pensjonssystem som fratar kommende pensjonistgenerasjoner den trygghet som ligger i en folketrygd med en god sosial profil, og på et nivå som står i rimelig forhold til det man har spart opp. Representanten Siv Jensen kritiserte at et av målene med den nye folketrygden er å dempe veksten i de samlede pensjonsutgiftene i framtida. Men Fremskrittspartiets usosiale modell ville betydd et langt større kutt ikke bare i framtidige utgifter til folketrygden, men i pensjonen for de aller fleste. Dessuten stiller altså partiet seg bak – også i innstillingen i dag – det aller viktigste tiltaket for at kommende generasjoner skal unngå å få en uhåndterlig pensjonsregning i fanget, nemlig innføring av det såkalte delingstallet. Siv Jensen sa i sitt innlegg at arbeidstakerne ikke er A4, derfor kan vi heller ikke ha et A4-pensjonssystem. Hvis det er noen pensjonsmodell som er A4, er det jo Fremskrittspartiets modell, som gjør alle til minstepensjonister. Men i dag er det ikke partiets egen pensjonsmodell Fremskrittspartiet snakker høyest om, og begrunnelsen er interessant. Fremskrittspartiets folketrygdmodell er ikke lenger noe å snakke om, fordi den er politisk død. Ja, det er riktig – og takk for det. Fremskrittspartiet står alene om å ønske en slik usosial folketrygd. Men når har det faktum at Fremskrittspartiet står alene om et forslag, ført til at partiet sluttet å snakke om det? Skulle partiet bli så realpolitisk orientert at de fulgte dette prinsippet, ville de heller ikke få mye å snakke om. Nå vender de ryggen både til sitt eget partiprogram og til den nye folketrygden, og vil i stedet lappe på den gamle. Ut av den lappingen trer det fram et pensjonssystem som i sin grunnstruktur er like urettferdig som dagens, et system hvor de som jobber deltid eller har lav inntekt, forblir minstepensjonister og ikke får noe igjen for det ekstra de har betalt inn, hvor mennesker med like stor inntekt gjennom sitt yrkesaktive liv kan ende opp med vidt forskjellig pensjon, fordi besteårsregelen skal beholdes, hvor muligheten for å gå av fra fylte 62 år med en pensjon til å leve av, svekkes, og hvor 500 000–600 000 arbeidstakere fortsatt skal risikere å stå uten tjenestepensjon. Til slutt: SV peker i en merknad på at Folketrygdfondet fortsatt må få investere i Norden, ikke bare i Norge. Det er det ingen uenighet om. Regjeringen sier også i meldingen på side 157 at en navneendring til innenlandsdelen av Statens pensjonsfond ikke innebærer noen endring i fondets muligheter til å investere i Norden. Det ser også Arbeiderpartiet som viktig, fordi det styrker fondets avkastningsmulighet.