Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2007-12-10:
I helsedebatten snakker vi mest om de store pengene som går til sykehus. Den rød-grønne regjeringen har økt budsjettene mye, men likevel er det stort fokus på alt det som ikke er på plass. Vi har uro rundt om, som i Nord-Norge, som i Telemark og i Vestfold. Avisen hjemme skriver i dag om akuttfunksjonen som er foreslått nedlagt i Larvik, og at Kysthospitalet – som Jan Bøhler så eminent forsvarte i sitt innlegg – og Nordagutu må kutte med 35 mill. kr. Det er harde bud. Jeg håper at den veien vi nå går – med økte tilskudd til investeringer, økt tilskudd til drift og økte krav til å se på egen drift for å forbedre – kan bevare både sykehus og akuttmottak rundt om. Det er lett å forstå innbyggernes uro når tilbud som de har, blir truet. Jeg mener det er flott at det er engasjement. Den rød-grønne regjeringen har sagt, og bekreftet, at ingen lokalsykehus skal legges ned, og det må følges opp der det er aktuelt. Det er det dessverre flere steder. Lokalsykehusene må fylles, som Skjælaaen sa i sitt innlegg, med funksjoner som gjør dem levedyktige, og som rekrutterer kompetanse. Vi må ha innhold, ikke bare bygninger. Men helsebudsjettet består også av de mindre beløpene som får stor betydning for enkeltmennesker og enkeltskjebner. Jeg vil ta fram ett område som jeg ser at den rød-grønne regjeringen har tatt godt fatt i, nemlig kampen for et bedre liv for alle dem som er rammet av myalgisk encefalopati, ME. Vi har satt i gang det nasjonale kompetansenettverket for å kunne bidra med å finne løsninger og bedre hverdagen for dem som er rammet. I budsjettet går vi videre og gjør noe for dem som sliter aller mest. Det opprettes et femårig forsøksprosjekt ved Hysnes Helsefort i Rissa kommune med et arbeidsrettet rehabiliteringstilbud, der målgruppen er sykmeldte med ME. Målet er å få flere tilbake i arbeidslivet. I tillegg er det tenkt opprettet et tilbud for dem som er alvorlig syke og langvarig sengeliggende i området til Helse Sør-Øst. Begge tiltakene har spesialfokus på kompetanse på ME. Det er også viktig at de som er skoleelever og i utdanningssituasjoner, får mulighet til å fortsette på skolen det de orker, og at undervisningen tilrettelegges. Fra mitt eget fylke, Vestfold, vet jeg at slike grep er tatt på den videregående skolen i Larvik. Der har de flere elever som er rammet, og det blir gitt hjemmeundervisning og tilrettelagt etter det hver og en orker. Dette viser det sammensatte problemet for disse. Jeg håper at slike fleksible løsninger finnes i hele landet. Regjeringen oppfyller psykiatriplanen, og opptrappingsplanen er i rute. Vi har vedtatt ventelistegarantien, som også er nevnt fra denne talerstolen tidligere i dag, og det har skjedd et betydelig løft. Men også her ser vi utfordringene videre. Selv om opptrappingsplanen er fullført, må vi opprettholde trykket. Jeg vil rette oppmerksomheten spesielt mot barna, som er den svakeste gruppen. 20 pst. av de øremerkede midlene skal brukes til barn og unge med psykiske vansker og lidelser. Jeg vil spesielt nevne det fokuset som er rettet mot helsestasjonene, skolehelsetjenesten og innen forebygging. Det er nødvendig med tverrfaglighet og at det inngår flere psykologer i dette viktige arbeidet. Jeg vet at i Skien har de gode erfaringer med psykologer ved ungdommens helsetjeneste. Det er ved slike lavterskeltilbud en treffer målgruppen best. I Nasjonal strategiplan for arbeid og psykisk helse for 2007–2012 er det nettopp en økt fokusering på overgang fra barn til voksen og hva slags utfordringer som kan oppstå. Opplæringsprogrammet i psykisk helse i skolen har ett mål – nemlig det å sette psykisk helse i skolen på dagsordenen. Økt kunnskap, både for elever og lærere, vil øke forståelsen og muligheten for å ta fatt i problemene. Dette viser at Regjeringen tar dette på alvor, og de har gode tiltak som settes inn.