Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
For Arbeiderpartiet er det viktig å gi alle mulighet til kulturopplevelser og til å delta og utfolde seg i den sammenhengen. Det er noe av bakgrunnen når Arbeiderpartiet nå varsler en kraftig satsing mot barn og unge i skolen. På den måten kan vi bidra til å gjøre kunst og kultur tilgjengelig og forståelig for folk flest og unngå et elitepreget kulturkonsum som vi ser av statistikken at vi i stor grad har. Når samfunnet bruker penger på produksjon av kunst og kultur, er det for at de kvalitetene også skal komme folk flest til gode. Helt siden den forrige kulturmelding i 1993 har det vært et mål for Arbeiderpartiet å prioritere kunst og kultur inn mot barn og unge. Nå går vi skrittet videre for å styrke formidlingen og produksjonen også i skolen. Det vil etter hvert gi seg utslag i form av en alminneliggjøring av kunst og kultur som gjør at det blir bedre fordelt i dette landet. Globaliseringen representerer utfordringer og muligheter for norsk kultur som vi må ha et spesielt fokus på i tiden framover. Det gjør at kulturpolitikken må ta utgangspunkt i det mangfoldet vi har i vårt samfunn. Trygghet og kjennskap til egen kunst og kultur er nødvendig for både å respektere, forstå og nyttiggjøre seg andres. Kunsten har alltid vært flink til å hente inspirasjon og trender fra andre kulturer, noe som har bidratt til å utvikle og berike vår egen kunst- og kulturproduksjon. Derfor er det en utfordring både å styrke formidlingen av egen produksjon og å skape arenaer for å styrke kontakten med andre. Globaliseringen gir muligheter dersom vi klarer å se det. En av de utfordringene det gir oss, er å motvirke det kunnskapsskillet som er i ferd med å danne grunnlaget for et nytt klassesamfunn. Dette gjelder også her hjemme. Derfor er det bra at Arbeiderpartiet nå får en skikkelig satsing på utbygging av bredbånd som gjør informasjonsteknologien mer tilgjengelig for alle, uavhengig av lommebok og bosted. Bibliotekene har vært viktige i folkeopplysningen, og jeg tror ikke de blir mindre viktig i tida framover. Og så har jeg lyst til å si: endelig. Endelig har vi fått en kulturminister som har sett betydningen av og mulighetene i de norske filmmiljøene. For første gang i de senere årene får vi et løft i bevilgningene til norsk filmproduksjon, og vi får en lenge etterlengtet endring av det norske filmbyråkratiet for bl.a. å få et større fokus på produksjon. I tillegg har vi innbakt i konsesjonsvilkårene til den neste innehaveren av TV 2-konsesjonen at det skal bevilges penger til filmproduksjon. Det er en mulighet jeg vet filmmiljøene har ventet på, og som jeg håper fortsetter i årene framover. Men den omstruktureringen som skjer, er ikke uten problemer. En samlet komite advarer mot den maktsamlingen som vi kan få, men med den fokuseringen som har vært på dette, er jeg trygg på at vi unngår en slik situasjon. Det er selvsagt at produsent og regissør skal være det viktigste i utviklingen av et filmprosjekt. Det er også grunn til å understreke at nå når Norsk Film AS avvikles som statens produksjonsselskap, er det en fare for produksjonstørke i miljøet. Derfor haster det litt med å få på plass et nytt fond. Det er allerede utsatt produksjoner som skulle ha vært avgjort. Og dersom det ikke gjøres raskt, vil vi nok oppleve at vi for tredje året på rad får lav filmproduksjon. Det har vi ikke råd til, verken vi, produsentene eller filmarbeiderne. Vi mister kompetanse, når vi alle sammen vet at vi faktisk trenger mer av den. Til sommeren kommer det første kullet ut fra filmskolen på Lillehammer. Jeg har tidligere etterlyst initiativ for å få dem i produksjon raskest mulig. Hensikten med skolen var jo som kjent ikke å utdanne folk til reklamefilmproduksjon, og derfor krever det litt ekstra oppmerksomhet i tiden framover både fra oss og fra filmmiljøene. Distriktsopera ble innført som begrep for noen år siden. Vi har valgt å avvente den kommende handlingsplanen før det tas ytterligere grep for utvikling av operakunsten. Det er derimot påkrevd å følge opp noe av den debatten vi hadde for nøyaktig et år siden, da det ble presisert svært sterkt at de store byene våre, med flere prosjekter, måtte stimuleres og presses til samarbeid. Ikke minst gjaldt det fjorårets bevilgning til Trønderoperaen, som er den eneste av de fire som mottar støtte. Det gav seg det resultat at man i Trondheim har maktet å utvikle et samarbeid, og at man i år har sendt en felles søknad om midler til samproduksjoner. Jeg forventer derfor at årets bevilgning brukes i tråd med dette, slik at vi slipper å gripe inn i den utviklingen som bør og skal skje regionalt. På Administrasjonsdepartementets budsjett er det nok en gang foreslått å legge ned Konkurransetilsynets regionkontorer. Det har tidligere blitt omgjort i Stortinget for å ta vare på de viktige oppgavene som disse har, knyttet til forbrukerinteressene. Som vi vedtok i forbindelse med forbrukermeldingen, ønsker vi nå å få overført dette til forbrukerapparatet. Det er vi selvsagt fornøyd med at statsråden nå følger opp. På den måten kan vi gjennom fornying og forenkling bidra til at både konkurranse- og forbrukermyndighetene blir styrket, for det er vel hevet over enhver tvil at disse to områdene blir stadig viktigere for å nå de politiske målsettingene vi har.