Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-10-21:
Verdens første torpedobåt ble overlevert til den norske marinen 24. november 1873. MTB-ene fyller altså 130 år om en måned. Og et mer dystert jubileum, kanskje: For 60 år siden, 28. juli 1943, ble MTB 345 med mannskap tatt av tyskerne i Solund i Sogn og Fjordane. Mannskapet ble tatt til Bergen og likvidert. MTB-ene opererte under krigen fra Shetland og inn i våre fjorder. Når jeg tar opp dette, er det ikke bare for å understreke hvilken stolt historisk tradisjon den nye Skjold-klassen inngår i. Det er først og fremst for å understreke at vår langstrakte kyst har vært og er sårbar, med ulike trusselbilder og med ulike sikkerhetspolitiske rammebetingelser. Våre havområder, ikke minst i nord, krever omfattende sjøovervåking. Det dreier seg om potensielle terroranslag mot olje- og gassinstallasjoner, eller misbruk av atomavfall og atomkompetanse fra Kolahalvøya til utvikling av våpen som kan havne i hendene på terrorister. Men det dreier seg også om at det er fra havet Norge har skaffet seg sine største rikdommer. Det er også på havet vi har hatt våre største katastrofer. Næringer med maritim tilknytning står til sammen for en svært stor andel av norsk verdiskaping – og dermed grunnlaget for vår velstand. Vi er en sjømakt av global betydning, både sivilt og militært. I tillegg til en enormt lang kyststripe med komplisert topografi forvalter Norge, som også saksordføreren understreket, et maritimt jurisdiksjonsområde som er sju ganger større enn vårt landterritorium. Dette krever et nært samarbeid mellom sivil og militær beredskap, men ikke minst maritim tilstedeværelse.. I dag er Sjøforsvarets fartøystruktur viktigere enn noensinne. Våre stasjonære kontroll- og utkikksposter er nedlagt eller ligger i møllpose. Kystovervåkingen skal foregå fra mobile enheter. Her vil de nye MTB-ene med en helt unik ny teknologi bli våre flaggskip. Fartøyene er like anvendbare til støtte for spesialoperasjoner som til å beskytte olje- og gassinstallasjonene langs kysten og til havs. Mobilitet og sensorer setter Skjold-klassen i stand til å overvåke og kontrollere våre sjøområder. Skjold kan samarbeide med fly og fartøyer både nasjonalt og i NATO. At Skjold er industriell kompetanse på sitt beste, og at norske arbeidsplasser produserer noe Norges forsvar og NATO faktisk trenger, ser jeg på som noe positivt. At vi utvikler kompetanse på avansert forsvarsmateriell i vårt eget land, er da virkelig også sikkerhetspolitikk. Er det ikke det? Så kan det være eksisterende fartøy vi ikke har bruk for etter den kalde krigens slutt. Da bør de kunne tas ut av drift og avhendes. Komiteen har av den grunn bl.a. bedt departementet om en gjennomgang av Sjøforsvarets totale fartøystruktur ved framleggelsen av langtidsproposisjonen til våren. MTB Skjold er for øvrig en del av den allerede vedtatte operative strukturen fra 2001 og 2002. Selve stortingsvedtaket om å anskaffe fartøyene ble fattet i juni 2001. Vi har om og om igjen understreket at Forsvaret trenger ro, stabilitet og forutsigbarhet basert på det endelige strukturvedtaket fra 19. juni 2002. Når vi til våren skal behandle en ny langtidsplan for Forsvaret, er det altså min oppfatning at det er helt andre og nødvendige organisasjonsendringer vi må ta stilling til. Vi skal ikke ha omkamp, slik forsvarssjefen og hans nærmeste synes å ønske. Forsvarskomiteen begynner faktisk å bli lei av stadige forsøk på omkamper og torpedering av politiske vedtak. Utspill mot MTB-ene fra et par sentrale offiserer må tolkes som manglende tillit til Stortinget og den sikkerhetspolitiske tenkningen som flertallsvedtak her gir uttrykk for. Men tillit går faktisk begge veier. Det bør de samme offiserer tenke gjennom.