Morten Lund (Senterpartiet), 2000-05-19:
Det nye informasjonssamfunnet gir oss spennende perspektiver når det gjelder verdiskaping, næringsutvikling og kompetanseheving for hele det norske samfunnet. Som politikere er det vårt ansvar å sørge får å holde fast på noen overordnede politiske mål og styre mot disse målene også i en omskiftelig og kompleks virkelighet. Senterpartiet er opptatt av at IKT skal være et middel for å opprettholde og forbedre velferdssamfunnet for alle, uavhengig av bostedsadresse eller sosial tilhørighet. IKT skal være med på å sikre utdanning av høy kvalitet, økt demokrati og effektiv kommunikasjon mellom befolkningen og det offentlige og sikre verdiskaping i hele landet. Oppgave nr. 1 for å sikre at alle landets innbyggere får delta i IKT-samfunnet, er at den nødvendige infrastruktur er på plass. Utbygging av bredbåndsnett i hele Norge er en grunnleggende forutsetning i IKT-politikken og for å virkeliggjøre den digitale allemannsretten. Det var derfor skuffende signaler fra statsråd Knudsen under IT-redegjørelsen. I sitt innlegg under NHO-konferansen 27. april i år poengterer hun at Regjeringen vil følge en konkurranselinje, en etterspørselslinje, og ikke en statlig investeringslinje i fysisk infrastruktur. Jeg siterer: «Den fysiske infrastrukturen bør utvikles og etableres av kommersielle operatører i konkurranse med hverandre. Det sikrer lave priser og en moderne infrastruktur. Staten bør derfor holde seg unna slike oppgaver.» Det har blitt vanskelig å forstå hva Arbeiderpartiet egentlig mener. Den 6. mars, rett før sentrumsregjeringen måtte gå, sa nemlig Arbeiderpartiets leder, Torbjørn Jagland: «Vi har lenge vært en drivkraft for å få utbygd et såkalt bredbåndsnett – et høyhastighetsnett for overføring av data – over hele landet. Og vi har ment at det ikke holder å overlate dette til de private aktørene i markedet – det må statlig styring til.» Det ble altså sagt den 6. mars, og det er som om jeg skulle ha sagt det selv. Vi er i ferd med å få etablert et A- og et B-lag, et skille mellom byene og distriktene når det gjelder infrastruktur for IKT-basert næringsliv. Både post, telefon, radio og fjernsyn ble i sin tid gjort tilgjengelig gjennom offentlige investeringer i infrastruktur. Det er ingen grunn til at høyhastighetsnettet skulle vurderes på annen måte. Det er også viktig å sikre at det ikke oppstår prisforskjeller mellom ulike deler av landet. I dag er det svært store forskjeller i pris på leide bredbåndslinjer. Bedriften Digidoc i Indre Namdal fant at det ville koste omtrent 300 000 kr mer i året å leie en 4 MB linje til Røyrvik enn til Oslo. Her må Regjeringen sette inn tiltak raskt. Norge må ha som mål å være ledende i verden på bruk av ny teknologi. Statsråden brukte mye tid på å referere til eEurope i sin redegjørelse. Selv om EU-målsettingen om å knytte alle skoler opp mot Internett innen 2002 er prisverdig – for øvrig minner jeg om Senterpartiets ønske om å knytte alle grunnskoler i Norge til bredbåndsnett innen utgangen av 2001 – er eEurope utrolig lite konkretiserende når det gjelder virkemidler, ikke minst når det gjelder infrastruktur. EU, med unntak av de nordiske medlemmene, ligger langt etter USA og Norge på bredbåndsområdet. EU er faktisk sinke i bredbåndspolitikken. Jeg vil derfor anbefale Knudsen å engasjere seg mer i hvordan Norge skal virkeliggjøre den digitale allemannsretten, enn å klistre norske målsettinger opp mot EUs. Det er ikke nødvendigvis det mest offensive. Senterpartiet ønsker velkommen signalene om bevisst bruk av IKT for å fornye offentlig sektor. Potensialet for bedre service og informasjon til innbyggerne, effektiv ressursutnyttelse, helsetjenester osv. er stort, og «døgnåpen forvaltning» er et «vinn-vinn-konsept» både for det offentlige og for brukerne. Men statsråden problematiserer overhodet ikke det faktum at mye av den offentlige servicen er i kommunal regi. Det er fortsatt enorm variasjon mellom kommunene i hvilken grad de nyttiggjør seg IKT. Dette handler også om økonomi. Hva vil statsråden gjøre for å stimulere kommunene til en slik økt satsing? Den eksisterende Høykom-ordningen, som er ment å stimulere kommunenes etterspørsel etter tjenester, har vist seg utilfredsstillende. For det første kan ordningen ikke brukes til infrastruktur, for det andre er mangelfull rådgivning til kommunene et hinder som må forseres før kommunene er i stand til å stimulere egen etterspørsel. Arbeiderpartiregjeringen legger nå opp til en bredbåndspolitikk på markedets premisser som vil gi sterkere sentralisering og større forskjeller mellom folk. Det holder ikke for Senterpartiet når Knudsen signaliserer at Arbeiderpartiet vil følge markedsutviklingen nøye. Sentrumsregjeringen har allerede foretatt den nødvendige utredning. Rapporten «Bredbånd til hele landet – forslag til nasjonal satsing» ble lagt fram før påske. Sentrumsregjeringen bestilte denne rapporten i fjor høst, og det er nå viktig at arbeiderpartiregjeringen raskt legger fram en stortingsproposisjon om bredbåndspolitikken for å følge opp denne rapporten.