trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Michael Tetzschner (Høyre), 2017-06-16:
Da Grunnloven ble vedtatt i 1814, var man bevisst på at lovvedtak var vedtak i nasjonalforsamlingen av spesiell betydning. Derfor delte man Stortinget inn i to kamre, odelsting og lagting, nettopp for å sikre en tenkepause i lovprosessen. Fra 2009 gikk man bort fra denne oppdelingen, men beholdt grunntanken om at det er nødvendig å kunne overveie – gjennom en andre gangs votering – om det er forhold man er blitt oppmerksom på eller er bekymret for. Derfor vil jeg uttrykke glede over at ikke dette er en forventning om en mekanisk repetisjon av første gangs behandling, for i så tilfelle kunne vi like godt vedta at første gangs behandling var det eneste. Så for meg er dette et uttrykk for at man bruker sin demokratiske rett til å fremføre sin uro over det man kanskje har vært med på å vedta litt for raskt. Og da forstår også presidenten at jeg synes den kritikken som blir rettet mot representanten Thorheim fra saksordføreren, ikke var helt velrettet. Når det så gjelder innholdet, må vi minne om at anonymisering av kilder skal foretas og gjennomføres på samme måte som før. Det betyr at kildemøteinformasjon, hvor det fremkommer navn på kilde, skal anonymiseres som før. Så skal andre forhold som gjør at man kan gjette seg til hvem denne anonymiserte kilden er, det som kalles bakveisidentifikasjon, også ut. Det er intensjonen hos representanten Thorheim, men det er også intensjonen i det lovforslaget som ligger fra et bevisst flertall. Det fører meg til den konklusjonen – og jeg kan legge til: etter konferanse med Høyres gruppeleder – at vi da ikke vil slutte oss til lovanmerkningen, og at vi føler oss rimelig fornøyd og betrygget med det lovforslaget som vi har vært med på å vedta i første lesning.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-16:
Frå SVs side sluttar vi oss heilt og fullt til saksordføraren sine merknader her frå talarstolen i denne saka. Elles viser vi til det grundige og gode arbeidet som ho og komiteen har gjort i samband med forslaget og innstillinga. Problemstillingane som er tekne opp her, var gjorde kjende – klårt og tydeleg – for komiteen då vi behandla saka i samband med innstillinga. Ikkje berre det: Det er etter vår oppfatning sånn at både kontrollbehovet og kjeldevernet er varetekne i forslaget og i komitémerknadene, som fleire talarar har vore inne på. Det er òg gjort på ein ryddig måte. Faktisk er det sånn at det einaste som kanskje ikkje er heilt ryddig i saka, er at justisministeren, etter først å ha sagt i Stortinget under debatten at han lojalt ville følgje opp Stortingets vedtak, likevel valde å sende eit brev til Stortinget der han sådde tvil om han hadde tenkt å gjere det same. Så fremmer Framstegspartiets gruppe – etter å ha hatt same forståinga som alle andre heile vegen – eit anna forslag. Men eg synest det er viktig å gjere klart for Stortinget og for ettertida at forståinga til alle andre i komiteen er at dette er vareteke i forslaget til vedtak og i merknadene.
Abid Raja (Venstre), 2017-06-16:
President! Jeg skulle stemt for.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Jeg vil takke statsråden for et godt innlegg, som viser at han tar dette på alvor og har oversikt over mye som skjer på feltet. Jeg har et par problemstillinger som jeg mener det er viktig at vi ser på. Det ene er: Når statsråden går gjennom antall anmeldelser av bedragerier – ett spørsmål jeg hadde i interpellasjonsteksten gjaldt behovet for å kode denne typen saker, datasvindel, databedragerier, den typen kriminalitet, på digitale plattformer, og statsråden beskriver også hvor utbredt det er internasjonalt – er det en svakhet ved statsrådens tall at han ikke kan si hvor mange anmeldte svindelsaker, bedragerisaker, på nett vi har i Norge, for bedragerier kan jo også være andre ting. Så jeg vil spørre, når vi ser hvor utbredt, hvor alvorlig og hvor stor denne kriminalitetsformen er og kan bli framover, om det ikke bør være en egen koding, slik at man får en bedre samlet oversikt, et bedre bilde å analysere – og kan bygge opp kunnskap ut fra det. Det er også et viktig budskap statsråden kommer med når han sier at han vil at alle skal anmelde, både publikum og bedrifter. Da trenger man en slik koding for å kunne bruke den til noe – selv om ikke alle saker blir etterforsket – for det vil gjøre at man kan se linjer i det som skjer, og kan velge ut saker som det er mulig å gå videre med. Jeg vil også etterspørre organiseringen av dette. Statsråden nevnte et råd eller at man møttes og utvekslet kunnskap. Min faring foreløpig er i hvert fall at sakene – de enkelte anmeldelsene – sendes til lokale stasjoner, hvor man ikke har kompetanse og ressurser til å etterforske dem, og hvor resultatet blir det svaret som jeg refererte, at man ikke har kapasitet til å behandle eller gjøre noe med saken. Spørsmålet er om det bør organiseres på en annen måte, i hvert fall at man har et felles sted i hvert politidistrikt – og muligens hos Kripos. Dette foregår jo digitalt, på kryss og tvers i Norge og på kryss og tvers i verden, og det er Kripos som står for det internasjonale samarbeidet. Det hadde vært fint om statsråden ville gå inn i noen av de mer operative sidene av saken, i tillegg til den gode analysen og vurderingen han bidro med. Det kan også være spørsmål om å gjøre det enklere for folk å anmelde eller å melde disse tilfellene, og at det kan skje fort, for det gjelder å få fort ut informasjonen om at nå foregår den typen angrep eller den typen framstøt, slik at publikum kan bli oppmerksom på det. Da kan det være at et meldested hos politiet, hvor man kunne sendt disse henvendelsene videre, kunne forenklet dette veldig for publikum – for her er det ting som kan komme til titusener, for ikke å si hundretusener, av mennesker på én gang.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Jeg ble veldig glad for innleggene her i dag, for engasjementet og innholdet i innleggene til representantene Tetzschner, Thorheim, Werp, Helgerud og Asphjell. Det var en ekte vilje til å gå inn i dette fra Stortingets side som er veldig lovende for hvordan vi kan arbeide med dette sammen framover. Det var viktige eksempler som representanten Thorheim kom med, hva vi kan utsettes for – det gir innsikt. Også det som ble nevnt om at man helt uten å vite det kan bidra til terrorfinansiering. Din ID kan kopieres, det utstedes bankkort, osv. Man kan ha omfattende systemer – og penger kan gå den veien. Jeg ble veldig overrasket da jeg snakket med noen som opererer i gjengmiljøene i Oslo for kort tiden. En av dem som var aktiv der, fortalte at hans spesialitet var bedragerier og virksomhet på nett. Vi må være klar over at når de tradisjonelle organiserte kriminelle, bl.a. i gjengmiljøer, opplever at terskelen her er aller lavest – den typen kriminalitet blir man dessverre aldri eller nesten aldri tatt for, og man har det inntrykket – så vil alle kriminelle, profesjonelle kriminelle, som analyserer hva de kan tjene mest på, kunne bevege seg inn i dette feltet. Så advarslene fra Stortinget om at dette kan bli stadig større, er det all grunn til å merke seg. Jeg er glad for at for at alle sier at dette må anmeldes, vil oppfordre folk til å anmelde. Statsråden sa det, og alle representantene sa det. Og jeg er glad for at statsråden sa at disse sakene må kodes sånn at vi kan få en oversikt over dem, at de ikke er inne i en samleboks hvor man ikke kan få brukt den kunnskapen som anmeldelsene gir. Det ville føre til at vi innser at her kreves det en helt annen type innsats ressursmessig, for det er klart at hvis alle anmelder her, vil omfanget eksplodere. Representanten Werp nevnte at det siste var at 9 pst. av bedriftene anmelder slike forhold, tidligere sa de 1 pst. Det er i hvert fall veldig store mørketall, og det er enda mer enorme mørketall blant kundene, folk som utsettes for disse angrepene. Så det vil føre til diskusjon om ressurser og hvor det skal tas hånd om. Økokrim – som ble nevnt her som en sentral instans – tar inn veldig få saker, så det er ikke et egnet sted å behandle disse sakene. Jeg er veldig glad for det representanten Tetzschner sa om at vi ikke kan ha den situasjonen at folk opplever at her skjer det ikke noe, her brytes straffeloven, og man må bare godta at ikke noe skjer med anmeldelsene. Det skaper en holdning til kriminalitet som vi ikke kan leve med. Jeg har også møtt eldre mennesker – representanten Tetzschner nevner også det – som føler seg ganske forsvarsløse overfor dette fenomenet. Så jeg er glad for debatten. Den lover godt for innsatsen framover.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-11:
Det er et faktum at over hele den vestlige verden ser vi en nedgang i de fleste typene tradisjonell kriminalitet – kall det kriminalitet i det analoge rom – med et veldig tydelig unntak for overgrep, seksuallovbrudd. Samtidig ser vi en klar og tydelig økning i digital kriminalitet. Vi ser at kriminaliteten flytter seg – fra det analoge til det digitale rom. Det må vi som samfunn ta konsekvensene av når vi bygger politi, når vi gjennomfører politireformen, som er en viktig og grunnleggende endring, som må på plass for å kunne håndtere kriminalitet i det digitale rom på en bedre måte. Jeg mener det er en viktig funksjon nettopp i politireformen at vi gjør politiet i stand til å bygge disse fagmiljøene, få inn den kompetansen som er nødvendig når man skal bekjempe kriminalitet i det digitale rom. Jeg er enig med interpellanten i at koding av saker må tilrettelegges for å kunne identifisere kriminalitet på nettet på en bedre måte. Jeg oppfatter det slik at det arbeidet er på gang, og det er viktig for å kunne ha god statistikk, ha god kunnskap. Jeg er også enig i at man må legge til rette for at man på en lett måte kan gjøre politiet oppmerksom på angrep. Å anmelde på nett er et viktig poeng som man jobber med å få på plass, i det brede. Så jeg deler interpellantens syn på de fleste områdene. Jeg tenker at vi nå må se på hvordan vi bygger opp disse fagmiljøene, slik at vi får en mest mulig rasjonell tilpasning, som gjør at vi gjennom samlet slagkraft – gjennom politiet, gjennom de kompetansemiljøene vi bygger – er i stand til å ruste oss slik at vi i størst mulig grad kan bekjempe denne type kriminalitet. Det er kompetansekrevende. Det er en annen måte å jobbe på. Det forutsetter andre fagmiljøer – det er ikke den lokale lensmannen som kan etterforske nettsvindel. Det er også et viktig premiss i politireformen at vi skal legge til rette for nettopp dette. Politiet vil også ha behov for flere effektive virkemidler når det er snakk om å bekjempe kriminalitet i det digitale rom – men det regner jeg med at vi kan komme tilbake til litt senere i debatten.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-11:
La meg først starte med å kvittere ut det som jeg oppfatter som angrep på regjeringen, som var litt feilslått i denne sammenhengen. Det er aldri satset så mye på politiet som det som gjøres under denne regjeringen. Reelt har vi økt budsjettene så langt med 2,5 mrd. kr, og vi setter alle rekorder i år med ny tilsettinger, nye årsverk, i politiet. Bare i dag er regjeringen tydelig på at man skal legge 100 mill. kr ekstra i potten for å kjøpe inn utstyr til politidistriktene. Denne debatten går inn i den store diskusjonen om hvordan vi skal skru sammen politiet for fremtiden. Det vi gjør gjennom politireformen, er et viktig fundament for å løse denne typen kriminalitet og er et premiss som er viktig med hensyn til fagmiljø, kompetanse, å bygge de miljøene vi trenger. Det svarer ut organiseringsmessig, men også teknologimessig, mange av de utfordringene vi står overfor når det gjelder digital kriminalitet. Det kommer om kort tid en særorganutredning – en NOU – som jeg tror vil være veldig interessant med hensyn til hvordan vi skal organisere den delen i fremtiden med henblikk til politireformen. Det er i det hele tatt mye fokus på dette området – å skru seg om for å tilpasse seg den nye virkeligheten. Det kommer en stortingsmelding om IKT-sikkerhet før sommeren. Så tror jeg også vi må reise spørsmålet rundt politiets metoder. Skal man bekjempe kriminalitet på nettet, og skal man bekjempe kriminalitet i det digitale rom, vil nok politiet også trenge flere metoder – effektive sådanne – for å bekjempe denne typen kriminalitet. IP-lagring er et tema som for så vidt ble diskutert i Stortinget her i går, og som komiteen vil komme tilbake til på et senere tidspunkt – det ligger et representantforslag der. Men det er et eksempel på en type tiltak som nok er nødvendig nettopp for å få effektive virkemidler for å bekjempe denne typen kriminalitet. Jeg takker igjen interpellanten for at man tar opp dette spørsmålet, for det er viktig. Når vi diskuterer mye av det som er premisset for de justeringene vi gjør i politiet nå – de endringene som følger av reformen, dette er et viktig fundament og grunnlag for at vi gjør de endringene – merker jeg meg og reflekterer litt over hvem som ikke deltar i debatten her i dag. De som er imot at vi skal implementere en reform vi trenger for å bekjempe digital kriminalitet, de ønsker heller ikke å delta i denne debatten.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Jeg hadde egentlig tenkt å spørre statsråden om når hun regnet med å kunne få på plass den overgangsordningen et enstemmig storting nå kommer til å be om, men så kom jo svaret i innlegget – den kommer i forbindelse med statsbudsjettet for 2018. Men i mellomtida, før det er på plass: Norsk Fosterhjemsforening har vist til at det er ulik praksis fra Nav-kontor til Nav-kontor, og at noen steder benytter en ikke muligheten til å gjøre unntak f.eks. fra flyttekrav. Mitt spørsmål er: Vil statsråden presisere overfor Nav og vise til den praksisen som er ved enkelte Nav-kontor i dag, og be om at den også blir praksis ved de andre Nav-kontorene, slik at vi kan få en lik og rettferdig behandling fram til nye regler ligger på bordet?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Takk for svaret. Det er klart det må bevilgninger på plass, men forhåpentligvis vil jo det føre til en motsvarende utgiftsreduksjon på et annet departements budsjett fordi hverdagen blir bedre for en del fosterhjem og en del fosterbarn. Men det siste spørsmålet jeg hadde tenkt å stille, gjelder det jeg viste til i mitt innlegg om at det nå pågår en del klagesaker hvor folk føler seg urimelig behandlet. Jeg viste konkret til saken fra Rogaland, og jeg viste også til at vi ikke kan gå inn i den typen saker, men jeg vil likevel spørre statsråden om hun litt forsiktig kunne tenke seg å minne Nav på den muligheten Nav har til å omgjøre beslutninger etter eget initiativ, for det vil virke veldig urettferdig for dem som nå har klagesaker inne, og kanskje til og med opplever å få dem avslått, hvis vi allerede har vedtatt her at vi ønsker å endre praksis.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Jeg takker for svaret. Jeg føler et behov for å si at jeg står ikke på Stortingets talerstol og oppfordrer Nav til å drive regelbrudd. Jeg står egentlig her og oppfordrer statsråden til å hviske Nav i øret at det finnes et handlingsrom, at de skal bruke det, og at der hvor en er på vei inn i en klagebehandling hvor det handlingsrommet ikke er brukt, er det lov for Nav å si at uff, det var visst litt dumt, vi gjør om på den saken.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2017-05-11:
Jeg vil først takke saksordføreren for å ha loset sakene godt gjennom komiteen og sørget for en så bred tilslutning om det viktigste i sakene. Jeg vil også takke representantene som har fremmet disse to sakene, for at de tar opp et viktig tema, for tar vi godt vare på fosterforeldre, bidrar det igjen til at de kan ta godt vare på fosterbarn. Fremskrittspartiet har i alle år hatt et sterkt engasjement for spesielt utsatte grupper. Det er liten tvil om at fosterbarn er en slik gruppe. Derfor har vi i alle år jobbet for å sikre fosterbarn en mest mulig trygg og stabil oppvekst. Jeg har selv i mitt tidligere virke som lokalpolitiker sett på nært hold behovet for gode og trygge fosterhjem. Der har jeg også sett den jobben de gjør, og de utfordringene de kan møte når de er stilt overfor et tidvis firkantet regelverk. Derfor vil jeg bruke denne anledningen til å gi honnør til alle dem som velger å dele av seg selv, sitt hjem, sin familie og sin tid for å være fosterforeldre. Uten dem ville mange barn hatt det enda vanskeligere. Til saken: Det er fortsatt slik i dag at en del fosterforeldre opplever utfordringer utover at de skal ta seg av utsatte barn. I dagens debatt ser vi spesielt på de tilfeller der fosterforeldre blir syke, permittert eller arbeidsledige. Jeg er glad for at regjeringen har igangsatt en utredning om fosterhjemsomsorgen. Det er helt naturlig at fosterhjem som opplever sykdom, permittering eller arbeidsledighet, blir en del av denne utredningen. Jeg er selv – og det vet jeg at regjeringen også er – opptatt av å se det hele i en sammenheng. Det er ikke slik at en ytelse med sine krav, forutsetninger og effekter kan eller bør ses separat. Ordningene må ses i sammenheng. Ved å gå inn på mindretallets forslag til vedtak ville det lett kunne oppstå utilsiktede, negative konsekvenser. Derfor mener jeg det beste er å finne en overgangsordning inntil utredningen har kommet og en permanent ordning kan iverksettes. Det må også være lov å komme med et lite hjertesukk. Ut fra opposisjonens merknader og retorikk virker det nesten som om problemstillingen er helt ny og har oppstått i det siste. La meg da påpeke at dette ikke er nytt, og at den forrige regjeringen hadde full mulighet til å ta tak i det, men det gjorde de altså ikke. Avslutningsvis vil jeg peke på at jeg tror vi alle i denne sal deler samme motiver i sakens kjerne, noe vi også hørte fra representanten Lise Christoffersen. Vi vil at utsatte barn skal kunne vokse opp under trygge rammer. Vi vil gjøre terskelen for å bli fosterforeldre lavest mulig, og vi vil at offentlige velferdsordninger skal fungere etter sin hensikt uten utilsiktede, negative konsekvenser for fosterbarn eller fosterforeldre. Da er vi avhengig av å se alt i en sammenheng, og jeg er derfor veldig glad for at frem til vi får dette på plass, får en overgangsordning.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-05-11:
Jeg vil også takke, først Norsk Fosterhjemsforening, så forslagsstillerne, og ikke minst saksordføreren, som har et hjerte for sånne saker. Det setter jeg veldig pris på. Fosterforeldre er en grunnmur i barnevernet når vi er i den situasjonen at foreldre og pårørende ikke makter å gi barna trygghet. Jeg vil understreke det siste. Fosterforeldre utfører omsorgsoppgaver i eget hjem, og mange har sjølsagt inntektsbringende arbeid ved siden av rollen som fosterforeldre, enten som sjølstendig næringsdrivende eller som lønnsmottakere. Den økonomiske godtgjørelsen som fosterforeldrene får, skal gjenspeile den innsatsen de gjør ved å påta seg et omsorgsoppdrag for samfunnet, som flere har vært inne på. Vi er i dag i den situasjonen at det finnes familier som taper på å være fosterforeldre fordi de får avkortede trygdeytelser som følge av sitt omsorgsarbeid som fosterforeldre. Dette regelverket skaper tvil og usikkerhet om fosterhjemsordningen, og det er utrolig trist fordi fosterhjemsordningen er så sentral i det å forbedre barnevernstilbudet. Jeg skal være kort: Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV ber i forslaget om at regjeringa skal komme tilbake til Stortinget med nødvendige endringer. Vi mener at det er tilstrekkelig utgreid, og at det er en så bred enighet om at dette må få sin lovmessige, forskriftsmessige forankring uten nærmere opphold. Når vi ikke får oppslutning om det, er vi imidlertid glad for at vi får på plass en enstemmighet om en overgangsordning for fosterforeldre på trygdeytelser som sikrer at de ikke taper økonomisk på å være fosterforeldre, og at ordningen skal gjelde fram til et nytt regelverk om fosterhjem er på plass. Dermed skulle dette problemet være godt løst.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-11:
Flytting er noe fosterhjem ofte har et vondt forhold til, fordi mange har måttet flytte fordi man ikke kunne bo hjemme, eller fordi fosterhjemmet har gått i oppløsning, men vi vet også at det ved arbeidsløshet er mange som får et krav om å måtte flytte – det såkalte mobilitetskravet. Det er klart at det er forskjell på å måtte flytte. Hvis man er alene og fri og frank uten omsorgsoppgaver, er man gjerne i en annen situasjon enn om en har forpliktelser og mennesker som er avhengige av en. I og med at forslaget vårt ikke får flertall i dag, lurer jeg på om statsråden likevel kan gi en garanti og forsikre fosterforeldre om at ingen skal måtte flytte ved tap av arbeid hvis det går ut over det viktige oppdraget som fosterforeldre.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-11:
Ja, det kan jeg bekrefte. Nav er godt kjent med at det har vært ulik praksis, og gjennomgår nå sine rundskriv for å presisere dette. Da jeg sa dette med statsbudsjettet for 2018, er det også for å understreke at forslaget jo handler om at man skal finne en overgangsordning så raskt som mulig, og som jeg nevnte innledningsvis og har opplyst komiteen om, innebærer dette ønsket, som vi er enige om at man nå skal få gjennomført, både behov for regelverksendringer, med de prosesser det krever, og det krever bevilgninger. Derfor er det så naturlig å komme tilbake til Stortinget med det allerede i budsjettet for 2018. Men som jeg nevnte, gjennomgår Nav nå sine rundskriv og sitt informasjonsmateriell for å være sikker på at man får god, tydelig informasjon til brukerne og en enhetlig praksis i Nav.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-11:
Ja, jeg er opptatt av at Nav skal bruke det handlingsrommet Nav har, men samtidig må Nav forholde seg til det regelverket som er, som vi har bestemt, og de rammene som foreligger. I den grad og på de områdene hvor Nav har et handlingsrom innenfor lov og regelverk, skal de selvfølgelig kunne bruke det, men man kan ikke oppfordre Nav til å bryte noen lov eller regler før lov og regler er endret. Men nå jobber vi på spreng for å få på plass et bedre regelverk som ivaretar fosterhjemsforeldrene på en bedre måte enn det som er realiteten i dag.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-11:
Ja, jeg tror vi kan være enige om at vi bruker det handlingsrommet som er, og når vi ser at lov og regelverk er til hinder for godt arbeid, er det selvfølgelig vår oppgave å endre det slik at etatene kan få gjort en god jobb overfor de brukerne som er avhengige av hjelp og støtte.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-11:
Her gjelder det samme for fosterforeldre som for biologiske foreldre, som jeg også sa i mitt hovedsvar. Det er unntak i mobilitetskravet i dag når sosiale og tungtveiende grunner tilsier at man ikke bør flytte. På mange måter kan man vel ofte si at unntaksbestemmelsen til og med kan komme oftere til anvendelse for fosterforeldre, nettopp fordi fosterbarna kanskje er i en særskilt situasjon. Mange av dem kan ha hatt mange flyttinger, kan være sårbare og ha ekstra stort behov for stabilitet. Jeg føler meg trygg på at etaten bruker godt skjønn i denne type saker, at man benytter seg av unntaksbestemmelsen som tross alt ligger der. Det gjelder like mye for fosterforeldre som for andre foreldre.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-11:
Jeg tror ikke det er noen av oss som skal være spesielt glad for at sysselsettingsandelen er redusert. Det er jo ingen tvil om at sysselsettingsandelen er blitt redusert fra 2008. To tredjedeler av nedgangen i sysselsettingsandelen var før 2013, altså før oljeprisfallet, resten etterpå. En stor del av sysselsettingsfallet skyldes innvandring og en aldrende befolkning. Vi kan gjerne diskutere når sysselsettingsandelen begynte å falle, dvs. 2008, og når mesteparten av fallet fant sted, nemlig før 2013, men utfordringen er jo den samme. Sysselsettingsandelen har gått ned, og det er en stor utfordring, uavhengig av årsak og uavhengig av når det inntraff. Vi ser nå – i tillegg til aldrende befolkning og innvandring – at flere unge trekker seg ut av arbeidsmarkedet, bl.a. for å ta utdanning. Det skal vi være glad for, for vi vet at mange av de unge som mistet jobben nå i forbindelse med oljenedturen, hadde ikke engang fullført videregående. Flere av dem trenger utdanning. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg: Regjeringens fremste oppgave er å trygge jobber og å skape flere jobber. Vi har visst lenge at vi har vært for oljeavhengige, at vi trenger flere bein å stå på. Det sa til og med perspektivmeldingen til den forrige regjeringen. Men for lite er blitt gjort for å omstille Norge til en ny tid. Det er det regjeringen nå satser mye på, bl.a. gjennom næringsrettet forskning og innovasjon, gjennom kunnskap og utdanning, gjennom infrastruktur og utbygging av samferdsel og gjennom en økonomisk politikk som også bedriftene etterlyser. Vi ser nå resultatene. Vi ser at utenforskapet har økt, men det er bremset betydelig opp sammenliknet med tidligere. Vi ser at ledigheten går ned, og det skal vi være glad for. Men fortsatt har vi en jobb å gjøre for å få sysselsettingsandelen opp og ledigheten ytterligere ned. Vi ser nå gode lystegn. Alle som forsøker å spå litt i glasskulen, sier det samme. Vi ser at ledigheten går ned, og at bedriftene melder om økt optimisme. Jeg føler meg trygg på at den politikken vi fører, og de tiltakene som er iverksatt, kommer til å bidra til ytterligere nedgang i arbeidsledigheten og ytterligere jobbvekst i årene som kommer.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-11:
Jeg vil aller først takke for en interpellasjonsdebatt med stort engasjement og tydelige politiske skillelinjer. Det er noen innlegg som jeg gjerne vil kommentere. Jeg vil gjerne snakke om elefanten i rommet, nemlig EØS-avtalen. Det er ingen tvil om at EØS-avtalen, også med sine mangler og svakheter, har vært en stor styrke og en stor fordel for Norge, ikke minst med tanke på den debatten som vi nå har, nemlig om arbeidsplasser og sysselsetting. Denne avtalen sikrer nettopp tilgang til det viktigste markedet for norske bedrifter, og jeg tror nok at det er – jeg skal vel ikke si «kanskje naivt» fra denne talerstolen – vanskelig å se for seg at man skal kunne få en annen avtale som kan sikre norske arbeidsplasser på en bedre måte enn EØS-avtalen. Vi er enige om at landet må utnytte sine ressurser. Det gjelder også arbeidskraften. Flere må i arbeid. Alternativet vil være skatteøkninger og velferdskutt, og det tror jeg ingen av oss egentlig ønsker. Regjeringen vet at ny økonomisk vekst og nye jobber ikke kommer av seg selv. De nye jobbene må komme fra et lønnsomt privat næringsliv. Da oljeprisen falt, innså regjeringen at dette ikke var et midlertidig tilbakeslag, men ville kreve store, strukturelle endringer i norsk økonomi. Nye arbeidsplasser må skapes i andre bransjer enn i oljesektoren, og det skapes nå også jobber i privat sektor. Vi har lagt til rette for at norske bedrifter skal ha best mulig rammebetingelser for å spire og gro. De etterlyser skattelettelser, kompetanse og satsing på infrastruktur, og det er jo det norske bedrifter får av denne regjeringen. Vi har lagt fram en industrimelding – den første på 25 år – som har fått god mottakelse langt inn i fagbevegelsens rekker. Vi har lagt fram en reiselivsmelding, en havstrategi og en maritim strategi, nettopp fordi vi har en aktiv næringspolitikk. Vi er alle enige om at sysselsettingsandelen er for lav. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg: To tredjedeler av den falt før oljeprisfallet, resten i etterkant – men det gjør ikke saken noe bedre. Fallet er for stort, og det er en felles oppgave å klare å løse det. Jeg er selv mest urolig for utenforskap blant unge. Også det eskalerte fra 2008 til 2013. Det har fortsatt økt, men ikke like mye som før, og det er bakgrunnen for at regjeringen legger fram flere tiltak for å styrke de yngres muligheter på arbeidsmarkedet – gjennom satsinger i Nav, men ikke minst også på kunnskapsministerens område. Til representanten Bergstø: Man skulle nesten tro at det var den forrige regjeringen som flyttet statlige arbeidsplasser ut av Oslo. Det var det ikke; det er denne regjeringen som gjør det, nettopp for å styrke distriktene og regionene utenfor Oslo. Så må vi passe på at de statlige arbeidsplassene og de nye kontorene også har kompetanse og ressurser nok til å kunne utføre oppgavene sine på en god måte. Jeg vil takke for debatten – jeg synes det har vært interessant, jeg synes det har vært nyttig. Vi bør med jevne mellomrom debattere nettopp denne type spørsmål i denne sal, fordi det er så viktig for både menneskene som lever i dette landet, og samfunnet som helhet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Takk for svaret fra statsråden, som for så vidt var som fryktet og i liten grad en invitasjon til dialog om de mange politikkområder som må virke sammen for å nå målsettingen om full sysselsetting. Jeg er trygg på at flere vil komme inn på eksempler på det i løpet av debatten. Statsråden viste til sysselsettingsandelen. Hun velger seg noen spesielle år og kommer fram til at dette er noe som egentlig er et problem de har arvet fra den forrige regjeringa. La meg da bare understreke et faktum: Fra den forrige regjeringa tiltrådte i 2005 til den fratrådte i 2013, økte sysselsettingsandelen i Norge, til tross for at den perioden inneholdt en finanskrise. Statsråden sier at flere kommer i arbeid. Jeg står her med utskrift av statistikken fra Statistisk sentralbyrå for april i år. Jeg skal få lov til å referere tre tall: Arbeidsstyrken i Norge er redusert med 25 000 – altså slutter folk å søke arbeid. Når det gjelder sysselsatte i Norge, er vi minus 14 000 i forhold til ett år tidligere – altså går sysselsettingen ned. Men selv om sysselsettingen går ned – antallet folk som går på arbeid hver dag i Norge – kommer det jo fram at arbeidsledighetstallene blir redusert fordi arbeidsstyrken er redusert. Arbeidsstyrken er redusert med 25 000, sysselsettingen er redusert med 14 000, og derved har ledigheten blitt redusert med 11 000. Da må jeg nesten få lov til å spørre: Mener statsråden faktisk at dette er gledelige tall, når flere ledende økonomer gir uttrykk for at nå har vi store utfordringer i samfunnet vårt, som krever en samordnet innsats fra alle departementer for å få sysselsettingen opp igjen?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Takk for en god og bred debatt. Noe som er hovedpoenget – til tross for at det er den dagen revidert budsjett blir lagt fram og mange er travelt opptatt med andre ting – er at vi nettopp får belyst at det er mange sektorer som påvirker den totale sysselsettingsutviklingen i Norge. Til enkeltes slengkommentarer – dessverre har jeg til og med hørt statsministeren antyde tidligere at sysselsetting er noe vi er opptatt av når det er valg – så er det bare å minne om at utgangspunktet for denne debatten er en interpellasjonsdebatt i 2014, som ikke var valgår, og så var det en oppfølging av vårt alternative budsjett for 2014, som vi diskuterte høsten 2013. Dette er et spørsmål Arbeiderpartiet bestandig er opptatt av. Jeg ser ikke bort fra at det at statsministeren nekter å være med i en debatt som følger opp hennes egen tidligere debatt om den samme saken, kan ha noe med at det er valgår, å gjøre. Det tror jeg nok er nærmere sannheten. Det er et spørsmål om retning, og en del av Høyres kommunikasjonsstrategi handler jo om å tone ned forskjellene der de vet at forskjellene er store. Når regjeringa sier at vi er på rett vei, så la det være helt tydelig: Nei, vi mener vi er på feil vei. I dette spørsmålet vil vi ha en annen kurs. I 2013, det året regjeringa overtok, var Norge på tredjeplass i OECDs oversikt over sysselsettingsandel i befolkningen. Nå er vi nede på niendeplass, og det mener vi er feil vei. Det er faktisk bare i Hellas og Spania sysselsettingsandelen har økt raskere enn i Norge. Til de tallene som gjelder ledighet: Når arbeidsstyrken ble redusert med 25 000 og sysselsettingen det siste året ifølge SSB, som er offentlig statistikk, har gått ned med 14 000 fra april 2016 til april 2017, betyr det at ledighetstallet har gått ned med 11 000. Men jeg lurer på om statsråden mener at det er riktig vei når vi ser på årsaken til det tallet. Det er slått fast og dokumentert gjennom erfaring at de store skattelettelsene som er gitt til de rikeste, ikke gir mer sysselsetting. Nei, sysselsettingen i Norge går ned, men det gir større forskjeller. Det er riktig som statsministeren skriver i VG i dag, at politikken virker. Men den virker altså i en annen retning enn vi ønsker oss. Jeg håper statsråden vil kommentere skattespørsmålet. For øvrig blir min konklusjon at vi har invitert regjeringa til å være med på en diskusjon om å ta skjea i en annen hånd. Jeg konstaterer at til høsten må vi sørge for at skjea blir i en annens hånd hvis vi skal få snudd utviklingen.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-05-11:
Det tas opp svært viktige utfordringer i denne debatten. Arbeidsledigheten vi ser, er en av de største utfordringene vi har som samfunn. Vi er ikke tjent med arbeidsledighet, den enkelte er ikke tjent med ledigheten, vi taper alle sammen på arbeidsledighet. Det er vår felles oppgave å legge til rette for at vi kan ha lav arbeidsledighet og høy sysselsetting. Det bør være en regjerings fremste prioritet og største oppgave å sørge for at arbeidsledigheten ikke får bite seg fast. Som det er vist til i debatten, er det ikke én statsråd alene som bør ha fokus på arbeidsledighet og sysselsetting. Skal sysselsettingen være høy og ledigheten lav, må en regjering ha felles fokus. Da hjelper svaret fra statsministeren på utfordringen med høy arbeidsledighet lite, når hun svarer at de skal følge nøye med. Det trengs sterkere lut enn bare «å følge med». Vi trenger faktisk en regjering som er opptatt av situasjonen og som legger seg i selen for å gjøre noe med situasjonen. Dagens regjering har vist en holdning med «vente og se», og de skal «følge nøye med» – og den slags uttrykk vi kan kalle floskler. Det holder ikke. Det er gitt store skattekutt til Norges rikeste – 25 mrd. kr. Dette skulle være såkalt vekstfremmende skattekutt, skattekutt som skulle gi flere arbeidsplasser. Dette har vist seg ikke å holde stikk. Selv Finansdepartementet kan ikke vise til eller bekrefte at disse skattekuttene har gitt vesentlig økning i antallet arbeidsplasser landet rundt. I Østfold er det i henhold til de siste Nav-tallene en registrert arbeidsledighet på 4 405 helt ledige. 1 302 av disse er unge mennesker under 30 år. Det er en liten katastrofe at samfunnet skal gi alle disse unge menneskene i Østfold beskjed om at vi ikke har bruk for dem. Det er ingen god start. Det er slett ingen god start å fortelle ungdom som er klar for arbeidslivet, klar for å bidra, betale skatt, klare seg selv, at vi ikke har bruk for dem. Det er utilgivelig. Det kan ikke være sånn. Vi kan ikke akseptere det. Østfold må de nærmeste årene få opp å stå rundt 6 000 arbeidsplasser hvis vi skal holde tritt. Det er en utfordring. Dagens regjering har ikke nok trykk på dette. Jeg savner den helhetlige innsatsen på dette. Vi må jo sørge for å gi dagens ungdommer i Østfold – og for så vidt også i resten av landet – tro på framtiden. Vi må i fellesskap sørge for at de faktisk kan gjøre nytte for seg i samfunnet – fordi de selv vil det, og fordi det er i vår alles interesse. Men da må fokuset være på å skape arbeid – ikke på å gi store skattekutt som ikke bidrar til å skape disse arbeidsplassene. For Østfolds del har Høyre og Fremskrittspartiets avgiftspolitikk fjernet flere arbeidsplasser enn den har skapt. Næringslivet i Østfold, sammen med de ansatte, er klart til å jobbe hardt for å skape flere arbeidsplasser, noe NHO Østfolds årskonferanse ga tydelig uttrykk for, og noe LO i Østfolds fylkeskonferanse også ga tydelig uttrykk for. De ønsker å skape flere arbeidsplasser. Men da må den overordnete politikken sørge for at det legges til rette for det, og der svikter dagens regjering.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
På vegner av representantane Hadia Tajik, Kari Henriksen, Jorodd Asphjell og meg sjølv vil eg setje fram eit representantforslag om å styrkje arbeidet mot valdtekt. Dernest vil eg setje fram eit representantforslag på vegner av Lise Christoffersen, Stine Renate Håheim, Sonja Mandt, Tove Karoline Knutsen, Christian Tynning Bjørnø, Kari Henriksen og meg sjølv om å styrkje oppfølginga i reetableringsfasen for personar utsette for vald i nære relasjonar og eit representantforslag på vegner av dei same personane om å styrkje arbeidet mot vald mot eldre.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
På vegne av representantene Jonas Gahr Støre, Rigmor Aasrud, Lise Christoffersen, Tove-Lise Torve, Martin Henriksen, Odd Omland, Stine Renate Håheim, Kari Henriksen og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om en handlingsplan for et seriøst og organisert arbeidsliv.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
«Byggenæringen har gang på gang understreket viktigheten av Modul 2 for å sikre seriøsitet i næringa. Regjeringen besluttet i fjor å opprette et seriøsitetsregister i tilknytning til den sentrale godkjenningen. Dette er fortsatt ikke på plass, og det er uklart hvilke krav som må innfris for å bli godkjent i registeret. Blir dette kun et selskapsregister, eller blir det et reelt seriøsitetsregister, hva er status for arbeidet med å etablere seriøsitetsregisteret, og hvilke krav må innfris for å få bli godkjent?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Utgangspunktet for mitt spørsmål er at det ganske snart er ett år siden vi hadde en såkalt § 20-debatt her i Stortinget, der vi etterlyste innholdet i seriøsitetsregisteret. Ut ifra det jeg nå kan skjønne av statsrådens svar, vil mye av det som har vært ønsket av informasjon og opplysninger fra begge parter i næringslivet – som for øvrig er et forbilde for i fellesskap å ta tak mot sosial dumping – og som de mener er viktig, ikke komme inn i registeret. Har jeg oppfattet det riktig? Det var nemlig et tema allerede for et år siden, og da lovte statsråden å se på hvor mye som var mulig å ta inn i seriøsitetsregisteret.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Det er riktig at det på det tidspunktet, for snart et år siden – debatten fant sted den 10. mai i fjor, og initiativet ble tatt i mars – ikke var tatt noen beslutning. Det var jo hele poenget. Vi ville prøve å «drive på» regjeringa for å få til en beslutning, i tråd med det partene ønsker seg. Det er i denne saken – som i mange andre saker som gjelder sosial dumping – slik at regjeringa sleper beina etter seg, og opposisjonen i Stortinget og partene i arbeidslivet må være pådrivere. Men i den sammenhengen antydet statsråden, så vidt jeg kan huske fra den debatten, at det kunne være mulig å innføre modul 2, og nå sier han at de er i ferd med å gjøre det. Et annet viktig poeng gjaldt innholdet i modul 2, for det er viktig at all informasjon som kan bekrefte seriøsitet, f.eks. at man kan ettergå lønns- og arbeidsvilkår og HMS-vilkår, at dette foregår på en ordentlig måte, og selvfølgelig at personen er den som faktisk har kortet – alle disse elementene er partene opptatt av at skal inn i registeret. Så jeg kan bare slutte med en oppfordring og si at jeg håper statsråden gjør som partene ønsker når det gjelder kvalitet, for jeg tviler på at Byggenæringens Landsforening vurderer det de sjøl foreslår, som byråkratisk.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-04-26:
På vegne av stortingsrepresentantene Line Henriette Hjemdal, Geir Jørgen Bekkevold, Anders Tyvand og meg selv setter jeg fram et forslag om en stortingsmelding om en styrket kulturskole for framtiden.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-04-26:
I Aftenposten i dag er hovedoppslaget om en annen gruppe sårbare barn. En kvinne fra Afghanistan som har vært tvangsgiftet som jentunge, har fått oppholdstillatelse i Norge, men har nå fått avslag på å få sine mindreårige døtre hit på familiegjenforening fordi hun ønsker å gi dem et bedre liv. Begrunnelsen fra UDI og UNE er at faren ifølge sharialover har eiendomsretten til barna. I bistandspolitikken holder vi oss med prinsippet om likestilling mellom kvinner og menn, mens i asylpolitikken er det altså her brukt elementer fra sharialovene. Nå er dette en enkeltsak, så den kan vi ikke kommentere, men jeg vil spørre statsråden prinsipielt: Er statsråden komfortabel med at hans embetsverk bruker islamsk sharialov, og vil han gjøre noe med det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-04-26:
På vegne av stortingsrepresentantene Jonas Gahr Støre, Torgeir Micaelsen, Kjersti Toppe, Knut Arild Hareide, Olaug V. Bollestad, Audun Lysbakken, Rasmus Hansson og meg selv har jeg æren av å framsette et representantforslag om daglig fysisk aktivitet i skolen og en handlingsplan for fysisk aktivitet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-04-26:
Spørsmålet mitt starter med et sitat fra forsvarsministeren: «'Jeg har sagt tidligere at åpenhet er viktig for meg. Og da mener jeg ikke åpenhet som et honnørord, men reell åpenhet.' Dette sa forsvarsministeren under en tale i Oslo Militære Samfund. Det er godt kjent i Forsvaret at hoveddelen av den fagmilitære prosessen er ferdig i månedsskiftet april/mai. Er regjeringen redd for at deres nedprioritering av landmakta vil bli et så kontroversielt tema i valgkampen at den fortsatt holder de fagmilitære vurderingene hemmelig til etter valget?»
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-04-26:
Det helt avgjørende viktige for et land, en grunnleggende premiss for et land, er landets sikkerhet og beredskap. Det er primæroppgaven for enhver regjering å sikre Forsvaret, sikre et operativt og godt politi og nå i denne situasjonen sikre et heimevern og en hær som kan sikre det norske territoriet. Derfor er det et høypolitisk spørsmål, der det kan være ulike politiske vurderinger av hva slags forsvar man skal ha framover, hvilke kapasiteter det er viktig å ha. Det som da er viktig, er at de som skal gå og stemme, kjenner til de ulike prioriteringene til de ulike partiene, hvordan de mener en skal forsvare landet på en best mulig måte. Derfor vil jeg oppfordre statsråden til at man er åpen om hvilken prioritering man ønsker å gjøre for Hæren og Heimevernet, før valget og ikke etter valget. Hvorfor har ikke statsråden lagt opp til en prosess der man kan få fram de reelle alternativene og få til en reell debatt? Dette er landets desidert viktigste temaer før valget 11. september.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-04-26:
Når en reiser rundt i Norge nå, opplever man en stor uro i store deler av landmakten, både innenfor Hæren, med de store investeringsutfordringene som ligger der, og som før er blitt skjøvet på, innenfor Heimevernet som opplever en nedbygging, og innenfor Sjøheimevernet, som på den ene siden skal øve mer, men som skal bygges ned og bli borte. Mitt spørsmål til statsråden er da: Når hun ser det som skjer i Heimevernet, som skal trappes ned med 7 000 mann, når hun ser at Sjøheimevernet skal bygges videre ned og bli helt borte, ser statsråden på det som en satsing, og mener hun det er et minimumsnivå, det tallet som ble satt i langtidsplanen? Er hun åpen for å redusere ytterligere etter at en har fått en landmaktutredning, eller vil hun avvise det på det sterkeste?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-26:
På vegner av berre meg sjølv, faktisk,(munterheit i salen) har eg like fullt den store æra å setje fram representantforslag om ei heilskapleg og uavhengig evaluering av utanriks- og utviklingspolitiske verkemiddel i norsk politikk overfor Israel og Palestina. (munterheit i salen)
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-04-26:
På vegne av stortingsrepresentantene Trygve Slagsvold Vedum, Heidi Greni, Anne Tingelstad Wøien, Per Olaf Lundteigen og meg selv fremmer jeg forslag om å be regjeringen legge fram en stortingsmelding om drosjenæringen.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-26:
Det er en glede å fremme forslag på vegne av representantene Karin Andersen, Audun Lysbakken og meg selv om å sikre et profittfritt barnevern. Det er også en glede å fremme forslag på vegne av Karin Andersen, Audun Lysbakken og meg selv om strakstiltak for å sikre trygg fødselsomsorg. På vegne av representantene Torgeir Knag Fylkesnes og meg selv fremmes forslag om endring i omstillingsloven. Og på vegne av representantene Karin Andersen og meg selv fremmes forslag om rett til pensjonsslipp på papir tilsendt i posten.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-26:
Dette kystopprøret, som alle mener er etablert, føler jeg ikke på i det hele tatt, sa fiskeriministeren til NRK. Det er interessant i en tid der det mobiliseres nettopp til kystopprør, der folk samles på demonstrasjoner, markeringer, folkemøter, og der opprop på nettsamfunn med krav om å stoppe regjeringens politikk og erstatte den med politikk i motsatt retning, øker i antall underskrifter og følgere. For det er tydelig hvem Sandberg har lyttet til i fiskeripolitikken. Han har lyttet til de aller rikeste og mektigste og forsøker stadig å flytte deres posisjoner framover, mens vanlige folk, fiskere og kystsamfunn taper. Folk opplever å bli fratatt det som har tilhørt dem. Det skjer ikke med hvilepuls – opprøret er i gang. Jeg vet ikke om fiskeriministeren har begynt å føle på det opprøret, siden det nå skal være folkemøter rundt omkring i flere kystsamfunn. Men det hadde vært interessant å vite: Når er det kystopprør i fiskeriminister Sandbergs verden?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-26:
På vegne av Janne Sjelmo Nordås, Liv Signe Navarsete og meg sjøl vil jeg fremme et forslag om Kjeller flyplass.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
På vegne av stortingsrepresentantene Jan Bøhler, Hadia Tajik, Lene Vågslid, Jorodd Asphjell og meg selv har jeg den glede å framsette representantforslag om å bekjempe gjengkriminalitet og organisert kriminalitet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-04-26:
På vegne av representantene Hans Fredrik Grøvan, Kjell Ingolf Ropstad og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om arbeidsvilkår for sykehusansatte.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2017-04-26:
På vegne av representantene Line Henriette Hjemdal, Hans Fredrik Grøvan, Kjell Ingolf Ropstad, Geir Sigbjørn Toskedal og undertegnede har jeg gleden av å framsette et forslag om tiltak for å styrke forbrukernes rettigheter i handel med bolig.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2017-04-26:
Det kunne være spennende å prøve å gi et svar på utenriksministerens spørsmål på frihånd, men det får representanten Lysbakken sørge for etterpå. Men Saudi-Arabia er tema, og det er et populært land i FN. De sitter ikke bare i Kvinnekommisjonen; de sitter også i Menneskerettighetsrådet, og det er jo et råd som har andre interessante land med seg, bl.a. Kongo, Cuba, Etiopia, Kirgisistan og Venezuela. Vi er jo klar over at det ikke kan være slik at det må være én standard for å være medlem i ulike organer i FN. Men Menneskerettighetsrådet har jo noe helt spesielt ved seg. De har nemlig ett land på hver eneste agenda, hvor man da kommer med en eller annen form for bannbulle, og det er Israel. Mener utenriksministeren at den type måte å opptre på, styrker FN?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-26:
På vegne av stortingsrepresentantene Audun Lysbakken og meg sjøl vil jeg sette fram to forslag, det ene om tillitsreform i skolen, det andre om styrket spesialpedagogisk oppfølging i en inkluderende skole. På vegne av stortingsrepresentantene Kirsti Bergstø, Aud Herbjørg Kvalvik og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om å sikre likeverdige pensjonsordninger uavhengig av driftsform, jf. Sykepleierordningen, slik at ansatte rett beholder minst like gode pensjonsytelser som før ved anbudsutsetting av virksomhet i offentlig sektor, og – til slutt – på vegne av stortingsrepresentantene Aud Herbjørg Kvalvik og meg sjøl forslag om bedre vilkår for enslige mindreårige asylsøkere.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-04-26:
På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Hans Fredrik Grøvan og meg selv har jeg gleden av å sette fram et forslag om lagringsplikt av IP-adresser for å beskytte barn mot overgrep. Og på vegne av representantene Geir Jørgen Bekkevold, Anders Tyvand, Olaug V. Bollestad og meg selv har jeg gleden av å sette fram et forslag om tiltak for å bekjempe voldtekt.