Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Vi snakker ofte – og med rette – om at mange mennesker faller utenfor i vårt samfunn. Vi veit at fattigdom i vårt velferdssamfunn ofte kan være forårsaket av rus, psykiske lidelser og andre basale problemer, med sosial isolasjon som en ulykkelig følge. I mange slike familier finnes det unger som lider, og som bærer fattigdommens tyngste byrder. Disse ungene er vårt særlige ansvar. I denne sammenheng er barnevernet viktig. Det er viktig å si at det gjøres mye godt arbeid både i det kommunale og det statlige barnevernet. Mange som trenger hjelp, får det. Samtidig hører vi stadig historier om barn og unge som av ulike årsaker faller utenfor hjelpeapparatet. Ungdom med store atferdsproblemer har opplevd å bli kasteballer i systemet. Det kan vi ikke tåle. Vi må forsterke omsorgen og tiltakene rundt disse ungdommene. Det er positivt at departementet i inneværende år satte i gang et arbeid med å klargjøre tolking av regelverk og forskrifter for bruk av tvang i barnevernet, slik at praktisering av dette blir så ensartet som mulig. Men utgangspunktet må alltid være at barns og ungdommers rettssikkerhet blir ivaretatt, og at tvang alltid må knyttes opp mot en konkret vurdering av den aktuelle situasjon. Det har de siste åra blitt klart at ettervernet for ungdom mellom 18 og 23 år som har vært under barnevernets omsorg, må bedres. Veksten i ettervernstiltak i kommunene har vært stor de siste åra. Ca. 85 pst. av de ungdommene som i dag ønsker ettervern, får det. Unge mennesker som har vært under barnevernets omsorg, er ofte mer sårbare og har et svakere familienettverk enn ungdommer flest. Det er derfor bra at departementet nå arbeider med justering av regelverket for ettervern, slik at kommunene forpliktes til å begrunne sin beslutning dersom ettervern ikke settes inn, som også statsråden understreket. Kommunene oppfordres til å innarbeide gode rutiner for tidlig å tilpasse ettervernstiltak til den enkelte ungdom som ønsker det. Like viktig er det at unge som først avslår oppfølging, skal få slik hjelp dersom behovet oppstår på et seinere tidspunkt. Dette er gode tiltak for ettervern. Det forbauser meg for øvrig at representanten Skei Grande ikke ser det. Ansvaret for enslige, mindreårige asylsøkere under 15 år ble i 2008 overført fra utlendingsmyndighetene til barnevernet. Vi har sett at det har kommet langt flere mindreårige asylsøkere hit til landet enn tidligere antatt, og har notert oss at det fra faglig hold blir vurdert slik at det er viktig å prioritere dem som er under 15 år. Vi er imidlertid svært opptatt av at det blir satt inn gode og tilstrekkelige tiltak også for dem mellom 15 og 18 år, og har tillit til at Regjeringa sørger for at også disse ungdommene blir barnevernets ansvar så snart dette er praktisk mulig. Vi støtter Regjeringas politikk for barnevernet, som går ut på å ha gode forebyggende tiltak i familie og nærmiljø og tilpassede forsterhjemstilbud, i tillegg til ulike institusjoner for de ungene og ungdommene som trenger det. Vi er enig med Regjeringa i at bevilgningene til barnevernsformål i så stor grad som mulig bør gå korteste vei til hjelp for barn og unge som trenger det, og ikke til å utbetale utbytte til kommersielle aktører. Det er vår oppfatning at forutsigbarhet og langsiktighet best kan ivaretas ved bruk av offentlige institusjoner og institusjoner i regi av ideelle organisasjoner, som også representanten fra Kristelig Folkeparti nevnte i stad, i motsetning til flere av opposisjonspartiene, som tar til orde for mer bruk av private kommersielle aktører og et system med konkurranseutsetting av barnevernstjenester. Vi er glad for at Regjeringa satser på internasjonalt arbeid på barnevernsfeltet. Barne-, ungdoms- og familieetaten, Region Nord, har i lang tid hatt brei kontakt med Nordvest-Russland. Her kan man vise til et flerårig, svært vellykket samarbeid med offentlige barnevernsmyndigheter i Karelen og Murmansk. Dette er et viktig ledd i det folk-til-folk-samarbeidet i nord som Regjeringa har lagt opp til i en region vi deler grense med, og som har store utfordringer innen helse, sosialomsorg og allmenn velferd. Det er derfor gledelig at Regjeringa tar sikte på å videreføre dette viktige mellomfolkelige samarbeidet på barnevernsfeltet. Norge har for øvrig overtatt formannskapet i Barentsregionens barneprogram fra høsten 2008 – et arbeid som blir fulgt opp både av Helse- og omsorgsdepartementet og av Barne- og likestillingsdepartementet. Det å vite at det finnes neglisjerte og utslåtte unger, rører ved grunnleggende instinkter hos de fleste av oss. Det er en menneskerett å ha en trygg og omsorgsfull barndom. Derfor er det så viktig at vi som samfunn kan spinne gode nettverk rundt unger og ungdom. Og her må vi alle stå vakt: barnehager, skoler, skolefritidsordninger og enkeltmennesker, som naboer, venner og familie. Kampen mot fattigdom, særlig mot barnefattigdom, er avhengig av at vi har et godt fungerende og høyt kvalifisert barnevern som er der for alle som trenger det.