trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Peter Frølich (Høyre), 2016-06-08:
Jeg føyer meg inn i rekken av dem som alt i alt synes at dette er et godt og riktig lovforslag. Samtidig har jeg også veldig stor respekt for dem som blir bekymret hver gang disse debattene dukker opp – de som har bekymringer for personvernets stilling i Norge. Jeg har veldig respekt for de argumentene når de dreier seg om ulik vekting av ulike verdier. Det er ofte sånn at disse debattene drar med seg en del påstander og fortolkninger som rett og slett er usanne. Jeg skal bare understreke at det gjelder ikke påstander som er kommet i denne salen eller for øvrig i de politiske diskusjonene oss partier imellom, men i den offentlige debatten har dette spørsmålet vært ganske grovt fordreid, synes jeg. Jeg kan jo starte med inntrykket som er skapt av at politiet nå kan overvåke din og min mobiltelefon. Det er nesten så man kan se for seg nettavisoverskriftene: Nå kan Justis-Anders se alt du gjør på mobiltelefonen din! Det er rett og slett et feilaktig inntrykk. Det handler nesten om grunnleggende anstendighet når man bruker den type påstander, at man også understreker at det gjelder dersom du har befatning med masseødeleggelsesvåpen, planlegger massedrap, terror eller trusler mot personer innen de tre statsmaktene osv. Den andre påstanden som ofte er framsatt, gjerne fra aktører fra utsiden, er at domstolskontrollen forsvinner. Det er rett og slett ikke riktig. Det er også underlagt streng demokratisk kontroll gjennom Kommunikasjonskontrollutvalget. En annen påstand som er kommet fram, er at mistankekravet nå er fraværende, og at det nærmest er fritt fram for politiet etter eget forgodtbefinnende å iverksette disse metodene bare fordi det ikke står «skjellig grunn til mistanke» i lovteksten, men gjerne «grunn til å undersøke». Det er verdt å minne om at det er formuleringer som kommer nettopp fordi det er gjennomgående i den eksisterende lovgivningen. Man setter det inn i et system. Det siste og kanskje viktigste poenget, som gjerne ikke er nevnt i debatten her fra talerstolen, er at alt er underlagt et forholdsmessighetskrav, som gjør at denne metodebruken til syvende og sist bare skal brukes når det er vesentlig behov for det. Det gjør at det totale volumet av denne metodebruken ikke kommer til å nå særlig store proporsjoner, og det er i alle fall langt unna den masseovervåkingen det er skapt et inntrykk av i visse kretser.
Peter Frølich (Høyre), 2016-06-08:
Fra en forrykende debatt til en annen! Proposisjonen moderniserer og harmoniserer norske konkursregler. Den norske konkursloven har i dag ingen regler om virkningene av konkurs og gjeldsforhandlinger i utlandet eller om utenlandske insolvensbehandlingers virkninger i Norge. Det har blitt et problem fordi næringslivet blir stadig mer internasjonalisert. Proposisjonen adresserer dette, og en samlet justiskomité har sluttet seg til disse gode lovendringsforslagene. En proposisjon som dette skaper kanskje ikke de store overskriftene, men det å sikre en effektiv gjeldsinndrivelse vil bety mye for å skape sikkerhet og forutsigbarhet i næringslivet.
Lise Solveig Wiik (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Vold og overgrep mot barn medfører alvorlige og langvarige konsekvenser for den enkelte. Det er et alvorlig samfunnsproblem, og det er nødvendig med et bredt samarbeid mellom ulike offentlige instanser som helsepersonell, barnevern, politi, lærere – instanser som arbeider ut fra ulike lover, ulike retningslinjer, og som tilhører ulike kulturer. Saken er kommet opp på grunn av behovet for tiltak for å hindre at taushetsplikt og regelverk står i veien for et godt tilbud til volds- og overgrepsutsatte barn. Det er dokumentert behov for å iverksette tiltak for å sikre at praktiseringen av regelverket i de ulike etatene bygger på riktig lovforståelse og ivaretar hensynet til barnets beste. Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring, NOVA, har i Rapport 3/13 om taushetsplikt, opplysningsrett og opplysningsplikt et godt eksempel på hvor krevende det reelt sett er å praktisere f.eks. bestemmelsen om unntak fra taushetsplikten. Rapporten viser også at taushetspliktens unntaksbestemmelser er lite kjent. Det er en utfordring at reglene om taushetsplikt, opplysningsplikt og opplysningsrett finnes i ulike lover. De har til dels ulik utforming, heriblant i forvaltningsloven, helsepersonelloven, spesialisthelsetjenesteloven, barnevernloven, barnehageloven og opplæringsloven. Det er en utfordring å samordne. NOVA-rapporten viser også at lovgivningen er dårlig harmonisert, særlig når det gjelder muligheten til å dele taushetsbelagt informasjon med helsepersonell og ansatte i forvaltningen. Det fungerer ikke alltid slik at opplysningsplikten går foran taushetsplikten i barnevernssaker. For å ivareta barnets beste i volds- og overgrepssaker mener Arbeiderpartiet det er behov for å se de ulike lovverkene i sammenheng og få en helhetlig revisjon av lovbestemmelsene, slik at vi samlet regulerer taushetsplikt, opplysningsplikt og opplysningsrett. Det må ikke være formelle hindringer eller manglende kunnskap som gjør det vanskelig for det offentlige å avdekke og følge opp saker som gjelder vold og overgrep mot barn. Arbeiderpartiet mener at det er god kunnskap om disse problemstillingene. Det er tiltak og handling som mangler, og at en må gå grundig til verks gjennom samordning av lovverket. Jeg viser til forslagene fra mindretallet, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som hermed er tatt opp.
Lise Solveig Wiik (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Jeg vil gjerne takke statsråden for redegjørelsen, som jeg opplevde som grundig og engasjert. Arbeiderpartiet ønsket primært å lovfeste et samordnet regelverk, fordi vi tror at det best ville hjelpe barn som er utsatt for vold og overgrep. Flertallet ønsker ikke å lovfeste, men sørge for en bedre praksis av nåværende lover. Det er ikke stor skilnad mellom det. Det er gledelig at det er en så bred enighet i salen om å gjøre det beste for å hjelpe de mest utsatte barna våre. Det setter jeg stor pris på. Jeg vil allikevel utfordre statsråden på ett område: Når det ikke blir en felles lovgivning, ligger det et koordineringsansvar mellom de forskjellige etatene. Jeg hadde ønsket at statsråden hadde orientert noe mer om hvordan han tenker å ivareta det samordningsansvaret. Er det slik at det er denne statsråden som sitter med koordineringsansvaret, eller vil gripe det ansvaret? Jeg kunne veldig gjerne ønske å få litt mer forklaring på det – slik at de ulike etatene er i et bedre fellesskap enn nå. Nå opplever vi at det er for fragmentert.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Den som fortjener det, bør også få berettiget takk. Jeg starter derfor med en takk til statsråden i en annen sak enn denne, nemlig det statsrådens brev til kommunene 1. april i år omhandler. Han sier der at overgrep mot barn hører inn under begrepet «samfunnssikkerhet», og kommunene bes om å bruke beredskapsrådet for å bekjempe vold mot barn og unge. Som det står: Denne typen vold og overgrep er alvorlige, potensielt livstruende, og det er en klar sammenheng mellom vold og psykisk og fysisk helse. Han viser til forskning om at seksuelle overgrep, fysisk mishandling og omsorgssvikt har større betydning for psykisk og fysisk helse enn andre belastende hendelser. Det bør vi ha i mente når vi f.eks. bekymrer oss over en foruroligende vekst i antall unge med uførepensjon og psykiske diagnoser. Forrige arbeids- og sosialminister svarte på spørsmål fra meg at vi ikke vet om noen av disse unge uføre har vært utsatt for vold i nære relasjoner, seksuelle overgrep eller omsorgssvikt. Det blir ikke registrert. Når vi besøker Nav-kontor som jobber målrettet med denne gruppa, svarer de at det er mange, et stort flertall. Jeg håper derfor at kommunene følger statsrådens oppfordring om å gjøre vold mot barn og unge til tema i beredskapsrådet. Som han påpeker, er slik vold et typisk sektorovergripende samfunnsproblem. Beredskapsrådene kan kartlegge omfang, avdekke svakheter, tette huller i samarbeidet mellom etater, fylle på der kompetanse mangler, og forebygge gjennom systematisk og løpende samarbeid på tvers. Det er å håpe at kommunene følger opp. Fylkesmennene bør være pådrivere. Alle fylkesbenkene har vel faste møter med sine fylkesmenn. Jeg skal ta oppfølging av statsrådens brev opp på neste møte med Fylkesmannen i Buskerud. Det bør også de andre stortingsrepresentantene gjøre. Koblingen til dagens sak er åpenbar. Et viktig poeng i Arbeiderpartiets forslag er at barn lider under misforstått taushetsplikt. Dårlig kunnskap om avvergeplikt fører til det samme. Vi ønsker økt kunnskap om de reglene som faktisk gjelder. Vi ønsker en regjering som tydeliggjør hvor taushetsplikten begynner og slutter, og hva avvergeplikten faktisk betyr. For når frykten for å gjøre feil tar overhånd, kan den vinne over frykten for at barn lider unødig. Det er ikke holdbart. Vi er litt uenige om tempo i denne saken, men enige om målet. Der vi ønsker handling nå, viser regjeringen og flertallet til utredninger og handlingsplaner. De fleste forslagene våre blir nedstemt i dag, men forhåpentligvis ikke glemt. Mens vi venter på utredninger og planer, må noe gjøres, det sa statsråden selv. Den grove volden og de seksuelle overgrepene fortsetter. Beredskapsrådene bør derfor sette økt bevissthet om de reglene som faktisk gjelder, på sin dagsorden. Etatslederne er et smart sted å begynne i så måte.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Barn som har vært utsatt for vold eller er i krise, er sårbare barn. Det de mest trenger, er voksne som tar ansvar og som klarer å skape den tilliten som er nødvendig for å finne ut av hva som har skjedd. Det krever kompetanse. Taushetsplikt og opplysningsplikt kan være vanskelige balansepunkter. Tilbakemeldinger fra dem som jobber med barn, viser at mange er usikre på hvor de grensene går. Regelverket ligger der, som statsråden sier, men veldig mange er redde for å bryte loven som de skal forholde seg til. Noen avventer og tar ikke fatt, og ser om andre gjør det. Ofte er mange parter involvert. Derfor må taushetsplikten ikke være til hinder for at barn skal få hjelp. Økt kompetanse og mer systematisk opplæring kan bidra til at det skjer, både i utdanninga og også gjennom det daglige virke. I de fleste tilfeller må flere etater samarbeide om barna, og alle må vite hva de kan formidle. Gode veiledere, kurs, etter- og videreutdanning og at dette blir en større del av undervisningen, er gode tiltak. Når barn forteller sin historie og om vonde opplevelser og gjør det i tillit til at dette ikke fortelles videre, er det vanskelig å forklare for barnet at det likevel skjer. Partsinnsynet gjør at foreldre i konflikter kan se hva som er sagt, og de kan kreve dette. Barnet skal i mange tilfeller tilbake til begge eller til en av dem, og vi kan tenke oss hva som skjer. Kunnskap gir makt, og maktforholdet i disse sakene går på bekostning av barna. Tilliten som fagfolk opparbeider seg, blir fort brutt. Neste samtale kan ikke bli like lett. Når komiteen nå foreslår at det bør vurderes videre hvordan en forsinket innsynsrett kan gjøres samtidig som foreldre ivaretas, er det bra og viktig. Vi må ikke la innsynsretten bidra til at opplysninger ikke kommer fram på grunn av redsel eller påvirkning. Her må vi se på hva som er viktigst og best for barna og saken. Jeg mener at barnas røster som har kommet tidlig fram gjennom det Forandringsfabrikken sier, bør høres. Forandringsfabrikken ber om det på vegne av barna. Det er mange gode forslag som Arbeiderpartiet og Senterpartiet fremmer, som vi ikke får flertall for, som ville ivareta barn bedre. Det er synd de ikke får flertall, men jeg håper og tror at statsråden tar dem med seg videre inn i alt det arbeidet som pågår. Når statsråden sier at arbeidet er i gang, er det kjempefint. Men vi er utålmodige. Jeg tror at saker som dette må vi ta opp, prate om og løfte opp i samfunnsdebatten for at vi skal ufarliggjøre det å melde og ufarliggjøre taushetsplikten, sånn at det ikke blir det ondes vilje. Takk til statsråden for at han tar dette videre, for det regner jeg med at han kommer til å gjøre.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-08:
Schengen yttergrense har kollapset. Det er ikke mine ord; det er ledere fra hele Europa som har vært enige om det. Det har ikke fungert, det har vært en administrasjon som har vært helt ute av kontroll. Land etter land har innført nasjonale tiltak, nasjonal grensekontroll. Da er det forunderlig i debatten i dag at ikke Fremskrittspartiet og Høyre, regjeringen, ser at det systemet man har bygd opp, med én felles europeisk yttergrense, ikke er tilstrekkelig til å ha kontroll, verken med ulovlig innvandring eller med grenseoverskridende kriminalitet. Er det slik at Fremskrittspartiet nå er prinsipielt imot å innføre mer nasjonal grensekontroll, eller er man bare redd for å gå på tvers av EUs standpunkter?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-08:
De viktigste enkelttiltakene for at vi fikk mer kontroll over innvandringsstrømmen i fjor høst, var ulike tiltak for grensekontroll, at vi fikk opp igjen et system på Storskog, slik at vi fikk kontroll over den grensen, at Sverige og Danmark har innført grensekontroll, og at vi innførte grensekontroll på visse punkter. Det var på tvers av det som på en måte er intensjonen med Schengen-avtalen, men der man har en unntaksbestemmelse på seks måneder. Nå har den tiden gått ut. Hvis den norske regjeringen får beskjed fra Brussel om at en ikke får lov til å fortsette med nasjonale tiltak for grensekontroll, vil det da være nasjonale interesser som veier tyngst, eller vil det være å føye seg etter Brussel?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-08:
Senterpartiets grunnholdning er at det å ha kontroll ved grensene er en forutsetning for en stat. Det er vår grunnholdning. Så var det et stortingsflertall som i sin tid gjorde at vi meldte oss inn i Schengen, som vi stemte imot, og da skulle man ha kontroll med yttergrensene for nesten hele Europa. Det har man ikke klart. Når man da ikke klarte å ha kontroll med yttergrensene i Europa, har statene gått tilbake igjen til det opprinnelige; man begynte med nasjonale tiltak. Det er det vi i Senterpartiet mener er helt avgjørende viktig at vi har muligheten til også framover, at vi kan ha nasjonale tiltak ved grensen. Derfor er det ulike forslag i det representantforslaget. Vi mener at det siste halvåret har vist oss at det var nødvendig at Danmark innførte tiltak, at Sverige innførte tiltak, at Norge innførte tiltak – vi mener at det er et bærekraftig system. Representanter fra Fremskrittspartiet sa for noen måneder siden at det ville være helt uansvarlig å oppheve den nasjonale grensekontrollen nå. Da bør det i hvert fall for dere som er Schengen-tilhengere, være et mål at man kan ha den typen nasjonale tiltak som en fast ordning i Schengen – at når nasjonalstaten selv ser at det er behov for å innføre tiltak på grensen, kan man gjøre det. For nå er det på tvers av Schengen. Høyre med visepresident Ingjerd Schou har vært ute og uttalt seg positivt om at vi må gå utover de seks månedene. Keshvari fra Fremskrittspartiet har vært ute og uttalt seg positivt om at vi må gå utover de seks månedene, mens nå forsvarer han Schengen med hud og hår her i salen, selv om alle partiene for noen måneder siden – i hvert fall vi som ønsket å ha kontroll på grensene da – sa at vi måtte gå utover det som i utgangspunktet var Schengens bestemmelser. Da bør det i hvert fall være Høyres og Fremskrittspartiets holdning at man ønsker å gå inn og endre Schengen-avtalen, gjøre at man kan få muligheten til mer nasjonale tiltak, at man kan stille opp over lengre perioder, og at man ikke bare skal vente på nåde fra Brussel. Det Anders Anundsen sa her i stad, var at man i EU-kommisjonen nå har sett at det er en ekstraordinær situasjon, ergo kan vi få lov til å ha nasjonale tiltak litt lenger. Men la oss si at man ikke hadde sett det da. Mener regjeringen at vi da ikke skulle hatt tiltak på grunn av at man mener det er rett i Brussel? Vi mener at vi må ha den friheten, uavhengig av hva man mener i Brussel, for vi er Det norske storting, vi har den norske regjeringen, vi har det norske politiet og det norske rettssystemet – vi må ta ansvar for våre grenser og for vår håndtering av den situasjonen vi er oppe i. Vi kan ha ulike syn på Schengen, men dere som var så brennende opptatt av grensekontroll for noen måneder siden, bør jo se at det er klokt at man også har det framover. Derfor er det forunderlig at dere bruker tiden på å raljere istedenfor å se positivt på at det er noen partier her som ønsker å ha kontroll, for det er avgjørende både for innvandringspolitikken og for kriminalitetspolitikken.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-08:
Det er i dagens situasjon helt nødvendig at «Norge bruker de muligheter vi har innenfor Schengen-avtalen til å suspendere avtalen midlertidig for å opprette full grensekontroll». Det var uttalelsen fra Fremskrittspartiets landsstyremøte i fjor høst – at vi skal bruke den fullt ut. Men i dag er det faktisk endret til at vi skal forsvare Schengen-avtalen fullt ut. Og det er jo det som er problemet i denne debatten, at regjeringen ikke går inn i hvilke problemer som Schengen-avtalen har medført. Man kan jo være tilhenger av avtalen, og så ser vi at den har ført mange problemer med seg, og hvordan kan vi da sørge for at vi ikke får de problemene igjen? Fremskrittspartiet har selv vært veldig tydelig i sitt landsstyre med diverse uttalelser om at Schengen-avtalen har store mangler, så hvorfor denne store hyllesten i dag til et Europa uten grensekontroll? For det er klokt å ha litt grensekontroll for å vite hvem som transporteres hit og dit, og for at de som har behov for beskyttelse, får det, men at de som ikke skal ha det, blir avvist ved grensen.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Først vil jeg gratulere institusjonen for menneskerettigheter med den første årsrapporten som er kommet til Stortinget. Jeg mener at det den viser, er at Norge fortsatt har en oppgave med å komme videre når det gjelder menneskeretter. Vi er kommet langt, men det er fremdeles mer å gjøre, og Norge må fremdeles være et land som strekker seg etter å bli best når det gjelder å følge menneskerettslige forpliktelser. Jeg vil bare peke på noen av de forholdene som også saksordføreren var inne på, som Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter peker på i årets rapport, for det er saker som er spesielt knyttet til justiskomiteen. Det er også saker som justiskomiteen faktisk har hatt oppe til behandling, både saker som har kommet fra regjeringa, og også saker som er kommet som representantforslag. Glattcelle og isolasjon har vi hatt flere debatter om i stortingssalen. Det har vært litt varierende forslag, men i hvert fall er det enstemmighet i Stortinget om at man vil se på dette. Arbeiderpartiet har også i forslag pekt på det som institusjonen tar opp, nettopp utformingen av glattceller som et av problemområdene. Det pekes også på forholdene for psykisk syke. Der har regjeringa iverksatt tiltak som har fått enstemmig tilslutning fra Stortinget. Men det pekes også på de vanskelige avveiningene som rettssystemet må gjøre for å balansere mellom det å trygge både samfunn og folk og det å bruke tvang i enkelte situasjoner. For Arbeiderpartiets del vil jeg si at vi synes tilbakemeldingene i denne rapporten er viktige, og den inneholder kunnskap og vurderinger som bør danne grunnlag for saker som angår justiskomiteen spesielt i det videre arbeidet i denne sesjonen.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Vi har hatt flere saker i justiskomiteen angående barn og vold. Blant annet har vi hatt en sak tidligere i dag som handler om taushetsplikt, og vi har også hatt den reportasjen i Dagbladet om skyggebarna, som statsråden nok er vel kjent med. Disse sakene viser at det er behov for god samordning og koordinering. Det statsråden var inne på nå, synes jeg er veldig positivt, at man allerede nå tar opp ting knyttet til denne problemstillingen i den handlingsplanen som man er i ferd med å utarbeide. Det som jeg tenker kan være viktig i en sånn handlingsplan, og som jeg vil høre hva statsråden tenker omkring, er nettopp: Hva tenker statsråden skal være i en sånn handlingsplan for å sikre koordineringen. Det er ofte der det glipper mellom de forskjellige instansene som skal inn og bidra med hensyn til både å behandle og gi omsorg til disse barna? Hva tenker statsråden kan inngå i handlingsplanen?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Jeg takker for spørsmålet. Det er vel flere som har fått med seg den NOVA-rapporten som kom i dag. Den er bekymringsfull, og vi ser at spesielt grov vold utført mot barn ikke går ned. Det er, som representanten Ropstad også var inne på, gjort mange gode vedtak i denne sal på akkurat dette feltet, og jeg er veldig glad for at vi har fått i oppdrag å lage en opptrappingsplan på voldsfeltet. Så er det også viktig å understreke at regjeringen har en strategi mot vold mot barn, «En god barndom varer livet ut». Den bygger på den strategien som den forrige regjeringen hadde, med konkrete tiltak, og vi jobber konsekvent med dette temaet. Skal vi lykkes med å redusere og helst avskaffe – holdt jeg på å si – vold som barn blir utsatt for, må vi tørre å tro det, vi må se det, og vi må handle. Men det krever en innsats fra alle departementene, fra direktoratet og fra tjenestene ute i kommunene, og det har vi et stort fokus på.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Det er viktig, som jeg også nevnte i mitt innlegg, og som spesielt går på barnevernsinstitusjoner, at vi har et godt opplegg der. Når det gjelder den kartleggingen som NKVTS viser til, anbefaler de å vurdere et mer intensivt terapeutisk tilbud til ungdom med høy risiko for å begå seksuelle overgrep. Nå har vi gitt et ekstra mandat til NKVTS for at de også skal se til de andre landene. Det er sånn at fordi om den opptrappingsplanen blir levert til Stortinget og det blir en debatt om den til høsten, er det en opptrappingsplan som på en måte skal være levende, og som også skal følges opp i flere år, men jeg tror at det at vi setter i gang allerede nå og gir dem det oppdraget, vil gi oss et grunnlag for å jobbe videre med denne planen. Så om det vil komme helt konkrete forslag i opptrappingsplanen, tror jeg ikke jeg kan love, men jeg kan iallfall love at det vil være berørte tema, og den kartleggingen som nå er gjort, vil bli fulgt opp i opptrappingsplanen.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Takk for det. Dette har jeg vært tydelig på før: Jeg synes det var mangelfullt, det regjeringen kom med. Derfor har vi også lagt inn flere oppgaver, ikke minst dette med felles veiadministrasjon, som mange, ikke minst gjennom høringsrundene, var ivrige etter å få lagt ut til regionene. Det har også vært viktig å være tydeligere når det gjelder å rendyrke Fylkesmannen som tilsyn og kontroll, og ikke minst som beredskapsmyndighet utover å være statens forlengede arm. Men vi har også vært tydelige på at dette er fase 1. Vi har i tillegg gjort en bestilling for å se på direktoratene – hva av den slags oppgaver som er mulig å flytte ut til et folkevalgt nivå. Dette er på mange måter det som ikke ble klart for ca. to perioder siden. Så har vi sammen med regjeringen klart å fylle på flere oppgaver til regionene og omstrukturere Norge, for også å lage en ny struktur er viktig for å få Norge til å fungere, ikke minst regionene.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Jeg kunne selvfølgelig ha brukt min svarreplikk på å harselere over hva Senterpartiet ikke fikk til gjennom åtte år i regjering. Jeg har ingen betenkeligheter med å tro at de prøvde. Men jeg vil heller konsentrere meg det spørsmålet Heidi Greni stilte. Vi fikk på plass et inntektssystem med regjeringen som peker framover. Vi har også helt konkret fått på plass at vi skal sette oss ned og lage en plan. Det Stortinget vedtok, var en strategi for utflytting, men en plan går vesentlig lenger. Vi er også tydelige på, som jeg sa i mitt innlegg på talerstolen, at vi vil ha en slik plan, som vil være på bordet rundt juletider.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Jeg glemte noe i sted. Jeg anbefaler selvfølgelig forslagene til vedtak fra flertallet, noe jeg ikke gjorde i sted. Jeg merker meg at representanten Lauvås mener at struktur – oppgaven i seg selv – ikke er vesentlig. Jeg synes det for så vidt er bra at Arbeiderpartiet etter hvert har kommet dit hen at de synes at det regionale nivået er viktig, og ikke minst at det også fylles på med oppgaver. Jeg satt i går og så igjennom hva som ble lagt ut de åtte årene hans parti, med flere, styrte. Det var knapt noe. Det var selvfølgelig noen riksveier som ble omklassifisert til fylkesveier, uten at det ble fulgt opp med noen midler. Vi kan ikke ha vært på den samme høringen, representanten Lauvås og jeg. De fleste av landets fylkesordførere og desslike sa at struktur var svært viktig. Er ikke representanten Lauvås enig i at struktur er viktig for å få dette på plass?
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Det er for så vidt interessant at vi er klar over at ørene stort sett vokser desto eldre vi blir, men den selektive hørselen er kanskje litt ulik hos meg og Lauvås. Jeg synes det også er interessant at representanten Lauvås mener at det ikke er noen grunn til å gjøre en vurdering rundt de statlige direktoratene – det er bare å flytte ut. Det er for meg litt overraskende. Jeg tror vi er nødt til å ha en grundig prosess. Men jeg kunne godt tenke meg å spørre om Lauvås mener at det å flytte ut deler av sams vegadministrasjon og noe av det som ligger under IMDi, osv., er mindre enn det hans regjering flyttet ut. Er det mindre enn det hans regjering flyttet ut, med tanke på de grepene vi gjør når det gjelder Fylkesmannen og det andre som ligger i meldingen, og som er på dagens kart? Er det så lite at det er ingen ting, i henhold til det representanten Lauvås mener?
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Jeg skal ikke forlenge den hønedebatten, som man ville ha sagt i Trøndelag, som representanten Greni var så opptatt av, men isteden kanskje prøve å prate litt om hva som er essensen i det vi gjør nå. Da prosessen på mange måter sto og vippet for noen år siden, var det en prosess som sto om hvor mange nivå det skulle være. Vi er fornøyd med at vi har fått det tredje nivået. Dette er en desentralisering gjennom de vedtak vi gjør i dag. Så er det mange som velger å kritisere, siden vi nå gjør en vesentlig omkalfatring av noe som har vart siden 1804. Det er en historisk dag, der mange heller velger å skue bakover. Det er ingen tvil om at med 19 fylkeskommuner hadde det ikke vært mulig å desentralisere så mange oppgaver som spesielt representanter fra Senterpartiet peker på. Vi har aldri lagt skjul på fra Venstres side at vi hadde ønsket sju–ni regioner, der det hadde vært mulig å legge de regionale helseforetakene. Jeg ser på det som fremmes fra mindretallet, og jeg må med respekt å melde si at når det samme mindretallet er entusiastisk i dag, så synes jeg det er bra. Jeg velger å si at da er det helhetlig, et helt storting som vil være rimelig enig når det kommer enda flere oppgaver som skal legges ut. Det vil være en enighet som er veldig bred, for det er ingen tvil om at det gjør det enklere, etter i dag, å tenke klima og miljø og å ha større og bredere planleggingsprosesser. Da er nettopp struktur uhyre viktig. Det har de sett i Trøndelag, og de har gått foran, som vi kommer tilbake til i neste sak, og jeg tror at det er viktig å komme dit. Så blir det tatt opp: Hva med nabopraten nå fram til 1. desember? Ja, her legges det ikke opp til noen folkeavstemninger. Her legges det opp til at det er det nasjonale parlament som tar styring over hele reformen, sånn som det også har skjedd før når det gjelder nasjonale helseforetak osv. Det er ikke noe unikt i denne sammenhengen. Her påberoper vi oss retten til faktisk å inndele Norge, men samtidig åpner vi for de nødvendige nabosamtalene, der man kan finne ro i eget hus, for å si det sånn. Vi ser det i Trøndelag, vi ser at det har pågått positive prosesser i Agder, der man er enig om å gå sammen, etter fylkestingsvedtak. Det synes jeg er positivt. Jeg synes at dette bør være en positiv dag, og at man ikke bruker talerstolen til å skue bakover til for 200 år siden.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Jeg skjønner for så vidt at det ikke skjedde all verden med regionreform i de foregående årene. En kan gjerne lage en ønskeliste med det som ikke er mulig. Når en da lander og finner ut hva ønskelista inneholder, klarer man ikke å bli enig. Det var på mange måter det som skjedde med den tidligere regionreformen. Så kan en gjerne harselere med og prate ned det nivået som en del av oss er veldig begeistret for, som vi også fikk gjennomslag for, og som vi nettopp har debatten om i dag. Jeg er for så vidt enig med representanten Karin Andersen i at vi gjerne skulle hatt mulighet til mer skreddersøm innen høyere utdanning rundt omkring. Men jeg respekterer for så vidt at det også er en del saker som har passert, før vi kom fram til den debatten som vi har hatt her i dag. Vi skulle gjerne hatt mer inn på det regionale nivået, der vi hadde hatt muligheten til skreddersøm. Heldigvis har vi mulighet til det gjennom fagskolene. Det tror jeg er fornuftig, men jeg hadde gjerne sett at vi også hadde hatt et høyskolesystem med mulighet til nettopp den skreddersømmen. Så kan en gjerne drive med en omkampmentalitet eksempelvis for tannhelse. Vi tilfører vesentlige oppgaver til det regionale nivået i dag, og jeg tror at kommunene på en utmerket måte kan tilby tannbehandling til sine innbyggere. I andre sammenhenger vil jo det samme partiet som er mest kritisk til det, gjerne ha flere oppgaver til det lokale nivået, altså kommunen, men i denne sammenhengen ønsker en det ikke. Fortsatt vil videregående skole ligge på det regionale nivået. Her er det framført, som vi også var enige om i fjor i salen her, at det unntaket som også de rød-grønne hadde tidligere, bare framføres videre. Hvis en har en sånn entusiasme for det regionale nivået, og det har jeg for så vidt forstått at vi har, håper jeg at en i større grad kan prate det opp. Det jeg opplever i dag, er at en prøver å prate det regionale nivået ned, og det synes jeg er beklagelig.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-08:
Avslutningsvis skal jeg kort kommentere at det vel var noen som fratok fylkene det ansvaret de hadde for helse – ettersom det ble brakt på banen. Så tror jeg at selv om noen fremmer 14 punkter – det ene inkluderer helseforetakene, og det er ikke noen tvil om at noen av oss gjerne hadde ønsket at det hadde vært mulig – er det definitivt ikke mulig med 18 fylkeskommuner. Det er ikke mulig å gjøre det med dagens struktur. Skal det i det hele tatt være mulig, må man ha noen strukturjusteringer. Jeg hører fra denne talerstolen at struktur er Senterpartiet i hvert fall ikke villig til å samtale om. I den videre reisen med hensyn til regionreform håper jeg og er positiv til – jeg har ikke stått i mygglandet i Østfold – at Arbeiderpartiet kommer i prosess, for jeg oppfatter Arbeiderpartiet som positiv til reformen. Jeg håper at Arbeiderpartiet da vil være med og være bidragsytere i dette. Jeg oppfatter helt tydelig at Arbeiderpartiet og flertallet i utgangspunktet er enig i sak, at dette er viktig å få på plass. Den invitten gir jeg, for jeg ser fra mitt fylke og min framtidige region, Trøndelag, at Arbeiderpartiet har vært med i spiss. Jeg håper virkelig at Arbeiderpartiet kan ha den muligheten også på landsplan, ved at vi da kan komme oss videre, for dette er en veldig god start på den prosessen.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Takk for innledningen fra saksordføreren. Regionmeldingen kommer som en følge av en klar bestilling fra Stortinget, innledet representanten Skjelstad med, og det er riktig. Komiteen har i merknadene også skrevet at «meldingen kommer som følge av Stortingets behandling av Dokument 8:26 S(2013–2014) (2013–2014) Det var på en måte bestillingen fra Stortinget den gangen. Mener representanten Skjelstad at regjeringen har levert godt nok i den meldingen som har kommet, når det gjelder å gi flere oppgaver til nytt regionalt nivå?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Nei, jeg er egentlig ikke det, og jeg tror også at representanten Jenssen drar dette litt langt. Vi står fast ved at det er klokt at det som krever politisk skjønn, legges til dem som har et politisk ansvar og kan stå til ansvar for det ved valg, noe Fylkesmannen ikke gjør. Så jeg tror ikke det ville være så galt dersom vi strakk oss langt i å gi det som faktisk er et politisk skjønn, over til de valgte politiske organene, som da må stå til ansvar for de beslutningene de tar på det området.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Selvfølgelig er strukturen viktig. Det står også noe i meldingen om at man skal se dette som bo- og arbeidsmarkedsregioner, altså se i sammenheng og ikke splitte opp det som i dag fungerer som én bo- og arbeidsmarkedsregion. Vi var nok på samme høring, representanten Skjelstad og jeg, men det kan hende at vi hadde ulike ører å høre med. Det var nok noen, riktignok, som sa at struktur er viktigst, men tilbakemeldingene går i overveiende grad på at her må man ikke gå i den samme fellen som man kanskje delvis har gjort når det gjelder kommunereformen, hvor man skulle endre kartet først, uten å peke litt mer konkret på hvilke oppgaver det er den nye strukturen skal løse. Det er riktig at struktur er viktig, men struktur er en del av det. I dag har representanten Skjelstad og Venstre mulighet til å stemme for en rekke gode forslag som vil gi den regiondebatten som skal føres der ute, litt mer drahjelp, slik at man kan finne gode løsninger og få regionreformen til muligens endelig å kunne lykkes.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
De forslagene som ligger her, om sams administrasjon av fylkesvegnettet, sams vegadministrasjon osv., og dette med integrering og utdanning, er det ikke noe galt med i det hele tatt. Jeg registrerer at man her ønsker å gå åtte, ti, tolv år tilbake. Nå hadde jeg tro på at vi kunne forsøke også å skue framover. Alle har jo forsøkt å flytte seg. Selv om ørene vokser, går det an å flytte seg framover. Det har blitt gjort veldig mange utredninger – det var representanten selv inne på. Antakeligvis ligger det et eller annet sted i dette huset kilovis med dokumenter og utredninger om hvordan man kan løse det å flytte oppgaver ut til fylkene, ut til de nye regionene. Det er egentlig bare å ta i bruk mye av det som ligger der fra før av, og da er det ikke sikkert man hadde hatt behov for å vente et helt år på å få et ekspertutvalg til å svare på det.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
At Høyre og Fremskrittspartiet ikke ville ha regioner og ikke tre nivåer, er en ærlig sak, og det er helt greit, men nå er vi nå her. Hvorfor mener representanten Schou at antallet er mye viktigere enn innholdet, altså at antallet regioner skal være et mye viktigere spørsmål enn hva innholdet i disse nye regionene er? Hva tenker representanten Schou at dette ekspertutvalget skal løse?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Utøvende styring og politiske skjønnsmessige vurderinger må overføres til det folkevalgte regionale nivået. Sentrale oppgaver for det regionale nivået vil være videregående opplæring, regional høyere utdanning og forskning, innovasjon og næringsutvikling, samferdsel, kultur, oppgaver innen helse, miljø og landbruk, samt sektoroverskridende og kommuneoverskridende planlegging. Jeg regner med at representanten Toskedal kjenner igjen dette, for det er det som står i partiprogrammet hans. Det er i hvert fall det som lå på nettversjonen. På vennligste måte vil jeg spørre representanten Toskedal: Hvorfor vil ikke representanten Toskedal gjøre seieren større i dag ved å stemme for det partiet hans i eget partiprogram er for? I dag har han muligheten.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Jeg registrerer at statsråden roser Venstre og Kristelig Folkeparti ekstra for at de har fått gjennomslag. Det er fint av statsråden å gjøre det, men gjennomslaget blir ikke større av den grunn. Nå får statsråden et nytt ekspertutvalg, han er jo glad i utvalg. Nå får han et nytt, slik det ser ut til, etter avstemningen. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Hvordan vil dette utvalget settes sammen? Vil det bli representasjon fra fylkene, fra dem som faktisk er der? Vil det bli laget noe høringsdokument? Vil det bli innspillsrunder? Hvor bredt skal dette utvalget gå ut? Hvordan skal fylkespolitikere, og ikke minst innbyggere, kunne følge utvalgets arbeid og framdrift?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Takk for svaret, og takk også for rosen til et utvalg av arbeiderpartirepresentanter rundt om i landet. Det er hyggelig. Mye av kritikken i forbindelse med kommunereformen har handlet om uforutsigbarhet fra regjeringens side. Ikke minst har det vært sterk, og jeg mener riktig, kritikk av at kommunene ikke fikk klarhet i oppgavene de skulle få dersom de ble større. Er ikke statsråden noe bekymret for at regionreformen kan få det samme utfallet som vi nå ser store deler av kommunereformen har fått – det har jo ikke gått helt på skinner, i hvert fall ikke slik statsråden hadde ønsket – når vi nå ser at heller ikke regionene skal få vite noe særlig om nye oppgaver før de blir bedt om å ta en beslutning om eventuelle sammenslåinger?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
I tidligere debatter og her i dag registrerer jeg at Venstre på mange måter framstiller seg som elefanten som har ryddet vei for en ny regionreform. Når det kommer til stykket – her, nå, i dag, når Venstre kunne fått flertall for eget partiprogram – framstår Venstre mer som en politisk knott enn som en elefant. Venstre løper fra egne løfter og er mer opptatt av tallet ti regioner enn av hva oppgavene og innholdet skal være. I Venstres program står det at de vil gi «de nye regionene helhetlig politisk faglig og finansielt ansvar for samferdsel, landbruk, nærings- og bygdeutvikling, kultur, videregående opplæring, miljøvern og kulturminnevern, regional planlegging og sikkerhet og beredskap». Videre står det at de vil flytte «forvaltning av arealbestemmelser, senterstruktur og andre skjønnspregede retningslinjer fra Fylkesmannsembetet til de nye regionene». Det er hva Venstre vil. Nå sørger Venstre for at debatten ute i regionene kan ende opp i en ren geografidebatt uten at man kjenner innholdet, uten at man kjenner oppgavene. Det fremmer ikke målsettingen. Noe burde man jo ha lært av kommunereformen, slik tidligere talere har vært inne på, der mangel på klarhet i oppgaver mange steder førte til at kommunene ikke så noe poeng i å slå seg sammen. Venstre – og Kristelig Folkeparti for så vidt – spiller høyt med en regionreform som et flertall i denne salen faktisk ønsker, men som Venstre og Kristelig Folkeparti i dag ikke tør å være med på å konkretisere. De nøyer seg med en ny utredning, og det er svært skuffende.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Veldig kort: Det kan i debatten ha blitt gitt inntrykk av at vi nå slår fast at det skal være ti folkevalgte regioner i Norge, og det stemmer ikke. Når vi nå kommer til de ulike forslagene og til komiteens innstilling, vil Arbeiderpartiet stemme for romertallsforslagene. Jeg vil bare for ordens skyld presisere at det da ikke innebærer at vi slår fast at det skal være ti regioner.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
For et par år siden fremmet Venstre et veldig godt representantforslag om utflytting av minst 1 000 statlige arbeidsplasser fra Oslo, og det ble fremmet forslag om dette fra Venstres side i komiteens innstilling. Dessverre rant dette forslaget ut i sanden. Det skyldtes ikke minst at Venstre ikke fremmet forslaget i salen, og at de heller ikke stemte for andre liknende forslag. Også dette har Venstre lansert som en seier de har fått regjeringen med på – det står om nye utredninger og om bedre spredning, men det står ikke noe konkret. Spørsmålet er: Hvor blir det av konkret oppfølging av forslaget – i det minste i form av utredning? Mener Venstre de har fått gjennomslag for en bedre spredning av statlige arbeidsplasser i sitt samarbeid med den sittende regjering? Vil Venstre stemme for forslaget fra Senterpartiet, som vi har fremmet i denne saken, som likner utrolig mye på det forslaget Venstre selv fremmet for et år siden?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
I Adresseavisen 9. april i år finner vi følgende uttalelse fra statsministeren: «Regionreformen er ikke vårt prosjekt. Den er noe vi har lagt frem fordi Venstre, KrF og resten av stortinget har bedt oss om det. Kommunereformen, derimot, den går på skinner av seg selv – og er ikke noe jeg trenger å prioritere i dag». De skinnene som kommunereformen går på for tiden, fører jo reformen ut i det store intet, så sant regjeringen ikke har tenkt å overprøve de kommunale vedtakene ved å bruke tvang. Mitt spørsmål er: Hvordan har statsministerens utsagn om regionreformen påvirket den saken vi behandler her i dag? Er det manglende entusiasme fra folkevalgt regionnivå som har resultert i en så tynn melding, eller er det at det som skulle være en oppgavereform, munner ut i forslag om nedlegging av halvparten av fylkeskommunene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
Fremskrittspartiet har vært kalt folkeavstemningspartiet, og Fremskrittspartiet har programfestet at folkeavstemning skal brukes i mange flere saker i kommunesektoren. I kommunereformsaken har det vært motsatt. Komiteens leder Njåstad har erklært at kommunesammenslåingen er for vanskelig til at folk flest kan ta stilling til det, og advart mot folkeavstemning. Mener Fremskrittspartiet fortsatt at folkeavstemninger er en egnet måte å gi innbyggere innflytelse på i avgjørelse av lokale saker som er viktige for dem? Jeg har merket meg at lokale fremskrittspartipolitikere har kritisert at innbyggerne ikke har vært involvert når det gjaldt sammenslåingen av Trøndelags-fylkene. Bør fylkestingene som nå drøfter fylkessammenslåing, høre innbyggerne sine før de gjør de endelige vedtakene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
I min hjemkommune på mandagen var det nesten 70 pst. oppslutning på folkeavstemningen, så det er rimelig ulikt rundt omkring. Men da går spørsmålet mitt på frivillighet, for det står her i innstillingen at det skal bli om lag ti regioner. Noen prøver å spre et rykte rundt omkring at nå må dere skynde dere å slå dere sammen med nabofylket, hvis ikke blir det tvangssammenslåing. Kan representanten si lite grann om hvordan en tenker seg den videre prosessen? Er det sånn at nå skal vi få gode prosesser mellom nabofylker, at de selv skal finne ut hvordan de vil ha dette, og vi skal respektere vedtakene, eller skal det også her komme en embetsmann og tegne kart i etterkant, og så er arbeidet de gjør, egentlig ganske bortkastet?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
I Stortingets behandling av oppgavemeldingen for et år siden understreket Kristelig Folkeparti sammen med samarbeidspartiene: «Oppgavene til et nytt regionalt folkevalgt nivå skal gjennomgås og forslag legges frem for Stortinget i en stortingsmelding våren 2016.» Partiene lister så opp en del oppgaver som kan overføres til regionalt nivå. Nå ligger stortingsmeldingen her, men uten oppgaver som dere selv sa var det sentrale ved gjennomgangen. Tvert imot er det fjernet oppgaver fra det regionale nivået ved at en hovedoppgave som tannhelse er fjernet. Det er strukturen ti fylkeskommuner som er det sentrale i denne meldingen. Mener Kristelig Folkeparti at regjeringen har gitt svar på den bestillingen som ble etterspurt for et år siden?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
Senterpartiet er opptatt av at alle oppgaver og saker som er underlagt politisk skjønn, skal vurderes av politikere – som faktisk kan få katten ved neste valg – ikke av embetsverket. Vi er opptatt av at Fylkesmannen skal ha tilsynsoppgaver og veiledningsoppgaver – rendyrkede tilsynsoppgaver – og det som er underlagt politisk skjønn, bør være utført av politikere. Jeg må si at når jeg ser de oppgavene som Fylkesmannen tydeligvis har blitt tilført det siste året når det gjelder kommunereformen, er jeg ikke mindre overbevist om det synspunktet mitt – tvert imot mer overbevist. I de sakene er det Fylkesmannen som overkjører det lokale skjønnet. Regjeringen har nå satt Fylkesmannen til å være en torpedo for kommunereformen. Fylkesmannen skal overprøve lokale vedtak, overprøve lokale folkeavstemninger. Det bør ikke være en fylkesmannsoppgave. Fylkesmannen bør ha rene tilsynsoppgaver.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
Som jeg svarte foregående replikant, er vi opptatt av at skjønnsoppgavene skal ligge hos noen som er politikere, at skjønnsoppgavene skal ligge hos noen som faktisk kan få katten hvis de ikke gjør oppgavene sine. Det ikke slik at disse skjønnsmidlene deles ut uten at det er noen føringer på dem. Også i dag er det sentrale føringer på hvordan disse midlene skal fordeles. De blir ikke tatt ut av løse luften og fordelt etter forgodtbefinnende. Det er klart at de som skal ha ansvaret for hvem som skal i ROBEK-registeret, må også ha et virkemiddel for å kunne hjelpe de kommunene ut av det uføret. Det bør ligge hos samme etat, og hvor det skal ligge hen, vil vi se på i den videre utredningen. Men i prinsippet bør alt som har med politisk skjønn å gjøre, utøves av politikere – sånne som oss, som kan få katten hvis vi gjør en veldig dårlig jobb.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
Det var vel akkurat det jeg svarte på foregående spørsmål. Når det gjelder bekymringen for Fylkesmannens rolle i tiden framover, har jeg veldig stor bekymring for Fylkesmannens rolle i tiden framover. Fylkesmannen har i alle år vært en god veileder og en god samarbeidspartner for kommunene. Gjennom den tilsynsoppgaven han har, har han også vært en veldig god rådgiver for norske kommuner. Det har vært et veldig godt samspill. Nå har dagens regjering gjort Fylkesmannen til en torpedo for kommunereformen. Det gjør at forholdet til Fylkesmannen er veldig, veldig anstrengt rundt omkring i mange kommuner, og den veiledningsrollen han har, og de rådene som kommer, blir kanskje ikke tatt på det samme alvoret i tiden framover. Så den rollen som den nye regjeringen har tillagt Fylkesmannen, bekymrer meg veldig for framtiden.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
Kommunereformen framstår sikkert som en nedtur for statsråden etter resultatene av folkeavstemningene som har vært holdt. Fra mange hold vises det til at resultatene kanskje hadde vært annerledes om regjeringen hadde vært like ambisiøs når det gjelder overføring av nye oppgaver til kommunene, som det den har vært når det gjelder å gjøre noe med strukturen og å sørge for færre kommuner. Kommunene mener de er mer enn store nok til dagens oppgaver. Når det gjelder regionreformen, må vi ta til etterretning at det er en motvillig regjering som lanserer den. Høyre og Fremskrittspartiet hadde jo helst villet legge ned fylkeskommunen. Nå er reformen lansert, og fylkene er bedt om å diskutere sammenslåing med nabofylker. Tror statsråden regionreformen vil bli en større suksess enn kommunereformen? Hva vil han si til alle dem som bl.a. på høringen etterlyste politisk vilje til å overføre statlige oppgaver fra fylkesmenn, fra direktorat og fra statlige etater til fylkeskommunen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
Takk for svaret – det var vel egentlig ikke et svar på hovedspørsmålet mitt. Høringsinstansene, og særlig fylkene som var på høring, etterlyste en annen rekkefølge i denne reformen. Oppgavene må på plass først, før vi vet hvor store vi bør bli for å løse oppgavene. Hva vil statsråden si til dem som nå etterlyser konkrete, nye oppgaver til regionene? Hvorfor er ikke de på plass før fylkene skal diskutere hvordan de skal organisere seg? For å bruke en landbruksmetafor som vi er ganske gode på i Senterpartiet: Skal du bygge om fjøset ditt, er det greit å vite om du skal til med høner eller kyr. Her skal nå fylkene bygge om strukturen uten at de vet hvilket innhold de skal fylle den med.