Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
For andre vinter på rad går vi inn i en anstrengt kraftsituasjon. Det burde være unødvendig i energinasjonen Norge. Vi eksporterer ti ganger mer energi enn vi forbruker, men klarer å stille oss slik at vårt eget næringsliv bes stanse sin virksomhet for å spare strøm. Folk bes skru ned varmen og slukke lysene for det samme. Slik ønsker ikke Fremskrittspartiet å ha det. Vi er svært uenig med SV og andre i Stortinget som åpent sier at de ønsker en høyere strømpris. Dessverre får de det som de vil med dagens regjering. Fremskrittspartiet vil ta i bruk de energiressursene vi råder over. Vi vil sikre at våre energiressurser kommer vårt næringsliv og vår befolkning til gode og glede gjennom sikker tilgang til rimelig energi. Våre naturressurser skal ikke bare være et virkemiddel for å fylle statskassen gjennom høye strømpriser, høye energiavgifter og høye utbytter fra statlige energiselskaper. Fremskrittspartiet ønsker å utnytte mer av vår vannkraft. Vi må våge å se på vernevedtak fra 1960- og 1970-tallet for å se om verneverdiene kan ivaretas samtidig som vi utnytter energiressursene på en skånsom måte. Flere prosjekter på Vestlandet og i Nord-Norge tyder på at det er fullt mulig, men da må regjeringens symbolpolitikk legges til side. Vi må forenkle konsesjonsprosessen for å bygge småkraftverk. Fem år i kø er uakseptabelt. Vi bør også la lokale myndigheter få sjansen til å behandle slike saker for å unngå køene. Fremskrittspartiet er godt fornøyd med enigheten med Sverige om et felles grønt sertifikatmarked. Jeg konstaterer at regjeringen har forsinket prosessen med fem år før de endte opp med et opplegg i tråd med Fremskrittspartiets ønsker fra 2004. Det er bra, men bekrefter samtidig at det er regjeringen som er proppen i dagens energipolitikk. Jeg er glad for at regjeringen endret sin politikk fra Soria Moria I-erklæringen, og nå legger til grunn at sertifikatordningen skal være teknologinøytral. Det vil gi en viktig stimulans til både miljøvennlig vannkraft og vindkraft. Noen er bekymret for at strømkundene med dette får en ekstra kostnad. Den bekymringen deler jeg, og vi bør være villige til å se på elavgiftsnivået dersom kostnadene med de grønne sertifikatene blir ekstra høye. Men jeg tror strømkundene totalt sett kommer bedre ut nå enn uten en sertifikatordning. Grønne sertifikater vil gi en ekstra stimulans til å bygge ut ny kraftproduksjon. Det vil gi bedre markedsbalanse, som vil presse prisene nedover. Mange snakker om Norge som Europas batteri. Fremskrittspartiet støtter ideen om å selge norsk vannkraft dyrt til Europa for å importere billig vindkraft tilbake. Men det er viktig at ønsket om å realisere verdiene i norsk vannkraft ikke skjer på bekostning av norske strømkunder. De skal ha en fordel av norske naturressurser. En langsiktig gjennomgang av kraft- og energibalansen som regjeringen nå bebuder, ønskes velkommen. I dag er det ingen sammenheng mellom mål og virkemidler. Vi vet svært lite om hvordan regjeringen jobber overfor EU med EUs fornybardirektiv, og vi vet lite om hvordan norske målsettinger tenkes innfridd. Vi vet lite om hva regjeringen ønsker med Enova, nå som grønne sertifikater overtar viktige deler av Enovas arbeid. Nå som vi får teknologinøytrale virkemidler innen ny kraftproduksjon, mener Fremskrittspartiet vi burde få teknologinøytrale virkemidler innen energisparing. Vi må debattere hvor hardt vi skal kjøre norsk vannkraft, i lys av visjonen om å være Europas batteri. Det er mange som i miljødebatter vil ha mindre effektkjøring, mens man i kraftdebatter vil ha mer. Det henger ikke sammen. Og vi må drøfte seriøst hva slags strategi man egentlig skal ha på havvindmøller. Energiministeren har tidligere i år sagt at han ikke tror på noen kommersielle havvindmølleprosjekter i Norge de neste ti år. Det gjør heller ikke Fremskrittspartiet. Andre gir derimot inntrykk av at norske havvindmølleparker skal hjelpe EU med deres fornybarmål innen 2020. Fremskrittspartiet mener det kan bli en svært kostbar affære for norske strømkunder om vi skal subsidiere utbygging av store havvindmølleparker i Norge for så å eksportere mer strøm til Europa. Det vil vi advare mot. Derimot bør myndighetene gi stimulans til et testområde for havvindmølleteknologi, som kan stimulere norsk leverandørindustri til å teste ut sine teknologier og deretter konkurrere på de havvindmarkeder som kommer andre steder. Fremskrittspartiet er opptatt av at vi har et differensiert næringsliv som har forutsigbare rammebetingelser i form av skatter og avgifter. En forutsetning for at norsk industri kan konkurrere med liknende utenlandske bedrifter, er at staten gir bedriftene de samme avgifter og skatter som blir pålagt industrien i de konkurrerende land. I dag kjenner vi til at svenske interesser bak navnet Ironman vil etablere seg på Tjeldbergodden i Møre og Romsdal. En etablering vil i første omgang bety 100 sikre arbeidsplasser. Råstoffene er norsk gass og svensk jernmalm. Blir ikke konsesjonssøknaden snart positivt behandlet, vil vi miste 100 sårt tiltrengte industriarbeidsplasser. Alt tyder på at vi i nær fremtid vil ha et kraftoverskudd i Norden. Gjennom en helhetlig energi- og industriplan vil Stortinget kunne planlegge nye industrimuligheter der hvor tilgangen på kraft er størst. På aluminiumsproduksjon og i annen kraftforedlende industri er norske bedrifter verdensledende. Produksjonen er også det reneste hva angår klimautslipp. Fremskrittspartiet er kjent med at ALCOA ser på mulighetene for et stort aluminiumsverk i Finnmark. Kraften til verket vil basere seg på fornybar vind- og vannkraft. Spørsmålet som må stilles, er om regjeringen ønsker at denne type industri skal utvide sin virksomhet i Norge. Dersom regjeringen ikke er proaktiv mot bedrifter som ALCOA og andre, vil vi miste muligheten for mange nye arbeidsplasser, som vil gå til andre land. Fremskrittspartiet peker på faren for at mye av den kraftforedlende industrien vil forsvinne til land som har lavere skatter og avgifter, såkalt karbonlekkasje. Et klart eksempel på dette er Hydros eierdeltakelse i verdens største aluminiumsverk i Qatar – et verk hvor åpningen ble feiret av både statsråder og representant fra kongehuset. Harald Heide-Steen sa i en av sine parodier at det ikke var lett å se grensen under vann. Jeg er tilbøyelig til å tro at regjeringen mener det samme også når det gjelder grensen i luften. Hvis ikke kunne regjeringen neppe ha forholdt seg helt i ro da Hydro bestemte å være deleier i verdens største aluminiumsverk, med strøm fra urenset gasskraftverk og uten CO2-avgifter.