Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-16:
Det er veldig mye positivt å si om forvaltningen av Statens pensjonsfond i 2010. Jeg slutter meg uten videre til det som er sagt av talere før meg. Tapene i Statens pensjonsfond utland i finanskriseåret 2008 er mer enn hentet inn igjen. Dersom man ser perioden 2008–2010 under ett, har fondet hatt en samlet avkastning tilsvarende mer enn 260 mrd. kr. Og det er verdt å merke seg at dersom vi hadde redusert risikoen i fondet i 2008 eller 2009, ville gjeninnhentingen i oppgangsperioden etter finanskrisen ikke vært like sterk. Dette viser etter mitt og Venstres syn behovet for en bred forankring av viktige sider ved forvaltningen av Statens pensjonsfond, som nesten alle har vært inne på her i dag. En slik forankring er en forutsetning for en langsiktig og trygg forvaltning. Det er viktig at en evner å stå fast ved en langsiktig strategi, særlig når det er uro i markedet. Jeg er derfor glad for at det er et stort flertall i Stortinget som på vegne av det norske folk har valgt en slik klok strategi. Jeg synes det er svært bra at regjeringen i meldingen legger fram noen perspektiver og utfordringer fram mot 2020. Man blir unektelig litt ydmyk av å konstatere at 15 år etter at finansministeren gjorde de første innskuddene i Statens pensjonsfond utland, har fondet blitt verdens største statsfond, med nesten 3 100 mrd. kr. SPU ligger også an til å vokse betydelig i årene som kommer. Ifølge meldingen legges det til grunn at fondet i 2020 kan bli om lag dobbelt så stort som det er i dag. Det stiller oss overfor en del problemstillinger som ikke er drøftet i meldingen, men som det etter mitt og Venstres syn er viktig å ta med seg i den videre debatten. Dette gjelder spesielt følgende: Er handlingsregelen god nok og tilstrekkelig? Bruker vi avkastningene best mulig og slik planen var? Er åpenheten om forvaltningen, om investeringer og uttrekk, god nok? Fondets utvikling tilsier at det i årene som kommer, vil være en sterk økning i bruken av oljepenger som følge av 4 pst.-målet i handlingsregelen. Flere økonomer, også Statistisk sentralbyrå, har reist en debatt om bruken av oljepengene bør reduseres til 3 pst., dels basert på historiske avkastninger i fondet, men også av hensyn til konkurranseutsatt næringsliv. Det er en viktig debatt. Jeg er usikker på hva det riktige svaret er, men kanskje må handlingsregelen utvides ved at man legger til et tillegg, som f.eks. at handlingsregelen fortsatt skal være 4 pst., men dog ikke mer enn en fastsatt prosentsats av BNP. Når bruken av oljepenger øker, øker også behovet for å bruke pengene slik at det øker veksten i norsk økonomi og ikke undergraver konkurranseevnen til norsk eksportrettet næringsliv. Vi har gjentatte ganger diskutert i denne sal om vi bruker oljepengene etter intensjonen og hva som kan defineres som vekstfremmende, hvorfor regjeringen etter vårt og flere andres syn har et noe selektivt syn på f.eks. vekstfremmende skattelettelser. Jeg skal la den debatten ligge akkurat nå, men jeg tror det ville være bra for den fremtidige forvaltningen av fondet at vi, som er enige om forvaltningsstrategi og om handlingsregelen, også i større grad blir enige om hvordan avkastningen skal brukes. Jeg ber derfor finansministeren ta initiativ med det siktemål å få til en slags samforståelse av bruken av avkastningen, og at dette gjerne kan konkluderes i forbindelse med neste års behandling av forvaltningen av SPU. Til slutt vil jeg understreke nok en gang at det er svært viktig for oppslutningen om handlingsregelen og forvaltningen av Statens pensjonsfond at dette skjer så åpent som mulig. Åpenhet skal være hovedregelen, ikke unntaket. Også på dette området har det blitt langt bedre de siste årene, men vi kan alltid bli bedre. Venstre var for to år siden klar på at det beste ville være at Riksrevisjonen fikk det løpende revisjonsansvaret for Norges Bank, og dermed SPU. Dette fikk ikke flertall, og jeg skal ikke ta omkamp på det her i dag. Dagens ordning får få en sjanse, men jeg vil allikevel oppfordre regjeringen til fortløpende å vurdere om ikke Riksrevisjonen parallelt bør få en formell revisjonsrolle, i tillegg til et internasjonalt revisjonsfirma, fordi jeg tror det vil bidra betydelig til Stortingets mulighet til å drive kontroll og revisjon av Norges Bank og sikre seg mest mulig åpenhet rundt forvaltningen av vår felles pensjonsformue.