Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-04:
Også i år har jeg gleden av å legge fram meldingen som omhandler fiskeriavtalene Norge har inngått med andre land for 2012 og fisket etter avtalene i 2010 og 2011. Det er en melding som gir nyttig informasjon til Stortinget. De siste årene har denne meldingen skapt stor debatt i denne salen, og etter merknadene fra opposisjonen å bedømme regner jeg med at det blir en god debatt også i år. En slik melding skal legges fram for Stortinget årlig, og denne meldingen omtaler kvoteavtalene for 2012 og norsk deltakelse i flersidig fiskerisamarbeid og i regionale forvaltningsorganisasjoner. I tillegg informerer meldingen om bestandsutregning, rådgivning, tilstandsrapporter og langsiktige forvaltningsplaner for de viktigste bestandene som Norge deler med andre land. I tillegg informerer meldingen om hvilke kontrolltiltak som er satt i verk for å kontrollere norsk og utenlandsk fiske på avtalte kvoter, i tillegg til kontrollsamarbeidet med andre land og tiltak mot ulovlig, urapportert og uregulert fiske m.m. Det er flere saksfelt som har fått mye oppmerksomhet de senere årene. For det første gir denne meldingen nettopp god informasjon om kampen mot ulovlig, urapportert og uregistrert fiske. Det er en sak som denne regjeringen har arbeidet mye med i flere år. Det har også gitt veldig gode resultater. Dette arbeidet stopper ikke opp. Denne regjeringen vil fortsatt framover ha stort fokus på dette arbeidet. For det andre har Norge de senere årene satt utkast på dagsordenen med godt resultat. Det tredje området som det har vært naturlig å omtale i meldingen særskilt, er internasjonale havmiljøprosesser, der Norge etter hvert har fått en sentral rolle. Jeg vil trekke fram noen områder som framkommer i komiteens behandling. Da begynner jeg å telle igjen: For det første: Kampen mot fiskerikriminalitet er komplisert og involverer både politi, påtalemyndigheter og kontrollmyndigheter. Kystvakten og Fiskeridirektoratet spiller en betydelig rolle i arbeidet med fiskerikriminalitet. Høyre og Kristelig Folkeparti står i lag med Fremskrittspartiet i merknader som bl.a. også framhever dette. Da er det et paradoks at Fremskrittspartiet foreslår i sitt budsjettforslag å kutte 39 mill. kr. til Fiskeridirektoratet, noe som bl.a. vil få konsekvenser for innsatsen mot ulovlig fiske. Som et resultat av regjeringens nordområdesatsing og vektlegging av evnen til suverenitetshevdelse og myndighetsutøvelse er bevilgningene til Kystvakten økt betydelig de siste årene. Kystvaktens kapasitet er forbedret som følge av modernisering, bl.a. ved at de nye fartøyene løser hele spennet av kystvaktens oppgaver. Det er derfor med undring jeg registrerer at medlemmene fra Høyre og Fremskrittspartiet er forbauset og bekymret over at det framkommer en reduksjon i budsjettet for Kystvakten som vil kunne medføre en nedgang i kontrollaktiviteten og overvåkingen av våre havområder. Det ser ut som om disse partiene på mange måter har stoppet midt i en setning. Det er ingen reduksjon. Forslaget til bevilgningsreduksjon skyldes innsparing og reversering av engangsbevilgning i forbindelse med klassifisering av KV «Senja». Regjeringspartiene er fornøyd med at budsjettet til Kystvakten er videreført på samme høye nivå, og at det ikke legges opp til noen reduksjon i Kystvaktens aktivitet når det gjelder seilingsnivå og evne til oppdragsløsning. Så kan det umulig være slik at det er regjeringen som skal klandres for skader og forhold som tvinger kystvaktskipene til kai eller på verksted. Det tror jeg vil bli oppfattet som noe drøyt. Det andre området jeg vil berøre her, er at det i 2012 ble avholdt en ekstraordinær sesjon i Analysegruppen, som er et samarbeidsorgan mellom Norge og Russland. Sesjonen gjaldt i hovedsak arbeidet med å harmonisere det tekniske regelverket for fisket i Barentshavet og Norskehavet, inkludert spørsmål om fiskevernsonen ved Svalbard. Et annet tema var utkast av fisk, hovedsakelig fordi Norge reserverte seg mot den utkastformuleringen som ble skrevet tidligere. Bakgrunnen for reservasjonen var at formuleringen ga store bevismessige utfordringer for kontroll med fisket. For det tredje er det svært skuffende at det ikke er kommet på plass en kyststatsavtale for makrell, og det ser ut til at partene står langt fra hverandre. Verken Island eller Færøyene har vært villig til å gå i reelle forhandlinger, til tross for at det ikke har manglet på konkrete tilbud fra Norge og EU. Jeg vil konkludere med at denne meldingen gir en god oversikt over det viktige arbeidet som meldingen redegjør godt for.