Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-01-10:
La meg først ta opp de forslagene i innstillingen som er fremmet av Fremskrittspartiets medlemmer i komiteen. Det er et paradoks når den forrige taleren, Senterpartiets parlamentariske leder, snakker om de langsiktige målsettingene for norsk landbruk. Norsk landbruk er fullt av langsiktige målsettinger. Det finnes nok ikke noen næring i dette landet som har flere langsiktige målsettinger enn det det norske landbruket har. Likevel utvikler landbruket seg helt i strid med de langsiktige målsettingene, og med de gode tankene som Senterpartiet spesielt skal være en eksponent for når det gjelder landbruket. Ett av de langsiktige målene som man har for norsk landbruk, er dette med eiendomsretten. Den er veldig viktig i Norge, og Fremskrittspartiet er den fremste eksponenten for eiendomsretten her i landet. Problemet med eiendomsretten i landbruket er jo at den har så mange heftelser at man kan stille spørsmål ved om det er en reell eiendomsrett. På landbrukseiendommer er det en prisregulering, og det er en prøving av om de som skal overta en landbrukseiendom, er skikket til å overta eiendommen. Man har også odelsinstituttet, som denne saken dreier seg om. Odelsinstituttet har lange tradisjoner, men det er viktig for Stortinget å merke seg at odelsinstituttet ble innført i en helt annen tid enn den moderne tid vi nå lever i. Landbruket har en helt annen funksjon i vårt samfunn i dag enn hva det hadde på den tiden da odelsretten ble innført, og for noen år siden var det også helt sikkert en del poenger ved det. Men i de siste 25-30 år har det skjedd ekstremt store endringer i landbruket som gjør at vi er nødt til å stille spørsmål ved om det fortsatt er et praktisk institutt å ha. Vi er enig i at det skal være mulig for faglig kvalifiserte folk å få etablert seg i landbruket. Men det er så å si umulig for en person som i dag går ut fra landbruksskolen, som har lyst til å satse på landbruket, og som selv ikke har odelsrett eller annen mulighet til å skaffe seg landbrukseiendom, å få kjøpt en landbrukseiendom på markedet. Som jeg sa tidligere, er prisregulering også noe som gjør at svært få landbrukseiendommer kommer på markedet. Odelsinstituttet fører også til at eiendommene forblir i familiene. Selv om man ikke hadde odelsinstituttet, tror jeg forholdet mellom foreldre og barn ville kunne løses på en god måte. Det blir feil når f.eks. foreldre og barn blir enige om at eiendommen skal selges ut av familien, at en noe fjernere slektning da skal kunne komme og ta eiendommen på odel. Det fører ofte til at eiendommen likevel ikke blir solgt. Er landbruket tjent med det? Som landbrukspolitisk talsmann i Fremskrittspartiet reiser jeg mye rundt på bygdene, og jeg ser nå at det er en økt forståelse der for at odelsretten er et av de elementene som bidrar til problemet med å opprettholde bosettingen i en del bygder. I høst deltok jeg i en paneldebatt i Oppdal, og der ble det fra lokale næringsutøvere i landbruket og fra ledende politikere klart uttrykt at for Oppdal virket odelsretten negativt. Den uttalelsen som kom fra Statens landbruksforvaltning i forbindelse med Odelslovutvalgets innstilling - Statens landbruksforvaltning er nettopp det organet her i landet som forvalter konsesjonsregler osv. når det gjelder landbrukseiendommer - er det verdt å merke seg. De har sterke argumenter for at odelsretten kan oppheves. Skal vi virkelig nå de langsiktige målsettingene som bl.a. Senterpartiet har satt seg for landbruket - og Fremskrittspartiet håper jo at man oppnår en del av de langsiktige målsettingene som man har for landbruket - er man nødt til å gjøre noe med regelverket for landbruket. Man er nødt til å få eiendomsstrukturen i landbruket mer på linje med strukturen i det ordinære eiendomsmarkedet, og da vil det være en begynnelse å bifalle dette forslaget fra representantene fra Fremskrittspartiet.