Kent Gudmundsen (Høyre), 2018-03-01:
For mange barn mobbes. Det er viktig at nullvisjonen opprettholdes. Arbeidet som gjøres ute i skolene og i kommunene og fylkeskommunene, må derfor aldri avta i kraft, men tvert imot øke i intensitet. Alle barn må ses. Alle skal føle seg trygge, og ingen skal måtte ha en klump i magen som følge av et dårlig eller lite inkluderende skolemiljø. Det må være ledestjernen vår. Nå når de borgerlige partiene har doblet ressursene som settes inn i arbeidet mot mobbing, og ikke minst har iverksatt mange tiltak og rettigheter som i sum løfter dette arbeidet, blir det viktig å følge dette tett videre, slik at vi når våre felles mål. I så måte er det mye som tyder på at disse endringene fungerer. Etter at et nytt regelverk ble innført høsten 2017, er det blitt brukt aktivt. Fylkesmennene har nemlig fått 563 meldinger om mobbing, noe som viser at den nye mobbeloven på kort tid har ført til at terskelen for å ta kontakt med og få hjelp av Fylkesmannen i mobbesaker har blitt lavere. Totalt var det 355 saker som allerede ved utgangen av det året var ferdigbehandlet, og i sakene om aktivitetsplikt fant Fylkesmannen ut at i tre av fire tilfeller hadde kommunene ikke gjort nok. Det tyder på at Fylkesmannen bruker sin rolle og sitt ansvar aktivt for å sikre at skoler og kommuner håndterer mobbing seriøst og ikke minst raskt. Nå, med regionale mobbeombud, bidrar man ytterligere til dette arbeidet og bredder virkemidlene og oppfølgingen av vanskelige saker. Jeg vil også løfte fram storsatsingen vår på 50 mill. kr som bidrar til økt kunnskap og etterutdanning i sektoren, og som dermed sikrer at vi får en god håndtering av vanskelige mobbesaker ute i sektoren. Jeg drar fram dette fordi hvordan man bruker kunnskap, og hvordan man bruker disse ressursene som nå er tilført, avhenger av den lokale oppfølgingen. I spørsmålet om pålagt innføring av beredskapsteam er det derfor viktig å være oppmerksom på at disse vil fylles av de samme menneskene og ressursene som allerede finnes lokalt. Det er derfor liten tvil om det som oppsummeringen fra KS, som sammen med FUG har gjennomført piloten om beredskapsteam, konkluderer med i rapporten: «Beredskapsteam kan være et virkemiddel. Ikke som et sted der skolene kan dumpe sine ubehagelige mobbesaker, men der elever, familier og skoler kan få hjelp. Dersom kommuner/fylkeskommuner oppretter beredskapsteam, må det være fordi de vil løse sakene.» Det er derfor ingen tvil om at et pålegg om beredskapsteam fordrer at man vil løse saken. Med andre ord kan det være greit å ta med bekymringen om at nasjonale påbud derfor faktisk like godt kan hindre at man får gode lokale og fleksible løsninger. Det hele handler om muligheten og viljen til å ta de lokale ressursene i bruk. Gjennom aktivitetsplikt, ombud og en lavere terskel for å melde inn til Fylkesmannen har man nå verktøyene som trengs – og ikke minst handlefriheten lokalt – til å innføre disse beredskapsteamene. Derfor er jeg tilfreds med å se utviklingen så langt i de grepene som har vært tatt de senere årene. Jeg er også fornøyd med at flertallet ikke vil pålegge alle kommunene denne ordningen, men gi det nødvendige handlingsrommet som sikrer at barna er i fokus, at målene er i fokus, og at løsningene tilpasses de ressursene man har lokalt.