Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-05-15:
Jeg skal som saksordfører for representantforslag nr. 8:52 for 2008–2009 fra Høyre knytte noen kommentarer til forslagene om å la private bemanningsselskaper avlaste Nav i arbeidsformidlingen til arbeidsledige og la attførings- og vekstbedrifter avlaste Nav i arbeidsevneavklaringen til yrkeshemmede. Men de forslagene bør ses i sammenheng med de forslagene som Regjeringen har fremmet i St.prp. nr. 51 for å bedre situasjonen i Nav. Vi har, som det er sagt her i dag flere ganger, hatt store forventninger til Nav-reformen: enklere, bedre, klart ansvar, raskere til arbeid eller varig trygd, ut av langtids sosialhjelp. Ingen tviler på at reformen er rett. Men på den annen side er det heller ingen tvil om at Nav har hatt problemer med å leve opp til forventningene. De første tegnene på at noe var galt, kom ganske tidlig. Når jeg sier noe, så mener jeg noe, for i det siste har det kunnet virke som om alt er galt – og det stemmer altså ikke. Men det var tidlig klart at ikke alt fungerte som det skulle, og det var også grunnen til at flertallet, representert ved Per Rune Henriksen, reiste en interpellasjon til arbeids- og inkluderingsministeren i februar i fjor. Tilbakemeldingene på at ikke alt var som det skulle, var litt for mange til at de kunne avfeies som tilfeldige hendelser. Statsråden gav den gangen en redegjørelse for status, at tiltak var satt inn og skulle settes inn mot restanser og lang saksbehandlingstid. Økte ressurser ble stilt til disposisjon i 2008, 100 mill. kr i form av tilleggsbevilgninger og omdisponeringer. Tilbakemeldinger viste at utviklingen så gikk i riktig retning. Så kom finanskrisa. Nav-etaten var ikke forberedt. Vi fikk nye restanser og lengre ventetider. Noen ble henvist til sosialhjelp i påvente av dagpenger som ikke kom. Statsråden har gitt en redegjørelse både for situasjonen og for foreslåtte gjennomførte tiltak i St.prp. nr. 51. De økte ressursene fra 2008 er videreført i 2009. Etaten ble tilført ekstra ressurser og stillinger i «Tiltakspakke for arbeid», og i april bevilget Stortinget nye 713 mill. kr. Vi ser allerede resultater av dette. Det er en nedgang i fristoverskridelsene på over 13 pst. bare i mars. 14 av 19 fylker har nedgang i restansene – tre fylker som fortsatt har en negativ utvikling, skal følges spesielt opp. Anvisning på dagpenger er allerede under kontroll. I dag behandler vi altså konkrete tiltak som ytterligere skal bringe etaten tilbake på offensiven. I tillegg til de forslagene som er fremmet i St.prp. nr. 51, er det altså fremmet ytterligere forslag fra opposisjonens side gjennom de to representantforslagene vi behandler i dag. I Representantforslag nr. 8:56 foreslår opposisjonene å innføre rett til utbetaling av ytelser når interne tidsfrister for behandling av saker overskrides. Flertallet er enig i at det er uakseptabelt at folk påføres ekstra utgifter fordi pengene fra Nav ikke kommer når de skal. Derfor mener vi at en eller annen form for erstatning bør vurderes, men at dette mest hensiktsmessig kan skje ved å se det i sammenheng med den gjennomgangen av klage- og ankemulighetene som allerede er i gang. I det andre forslaget ber Høyre om at Regjeringen skal gjøre de nødvendige tiltak, som det står, for at private bemanningsselskaper kan avlaste Nav med arbeidsformidlingen til ordinære ledige og det som er nødvendig for at attførings- og vekstbedrifter kan avlaste Nav i arbeidsevneavklaring for sykmeldte, yrkeshemmede og uføretrygdede. Disse forslagene må vel i beste fall representere en aldri så liten kortslutning. For det første: Bemanningsselskapene kan avlaste Nav med arbeidsformidling allerede i dag, og gjør det også, i ganske betydelig omfang. Attførings- og vekstbedrifter kan avlaste Nav i arbeidsevneavklaring allerede i dag, og gjør det også i ganske betydelig omfang, bortsett fra kanskje at ordet «avlaste» er litt feil. Det bør altså ikke være administrative hensyn som styrer kjøp av slike tjenester, men brukernes behov. Det er altså ikke noe ekstra det er nødvendig å gjøre for at Nav kan kjøpe disse tjenestene. Det kan de, og det gjør de. Noen Nav-kontor er mer aktive i dette markedet enn andre, men det er allerede kontakt mellom bemanningsbransjen og direktoratet for å styrke og forbedre samarbeidet der det ikke fungerer fullt så bra. For det andre: Både bemanningsselskaper og attføringsbedrifter melder om ledig kapasitet. Det kan ikke være noen begrunnelse i seg selv for å kjøpe flere tjenester. Det er brukernes behov som må styre, ikke ledig kapasitet hos ulike leverandører. Og er det slik at behovet er større enn det som faktisk kjøpes, kan Nav kjøpe mer. Det er ikke nødvendig å gjøre noe ekstra for å få til det. Det er vel neppe heller Høyres intensjon at vi skal detaljstyre slike kjøp herfra fra stortingssalen? For det tredje: Høyre begrunner forslaget sitt med at Nav har problemer med å drive arbeidsformidling, og med at det gjennomføres færre attføringstiltak for yrkeshemmede i år enn i fjor. Det står litt annerledes i St.prp. nr. 51, for der står det at det ikke er spesielle utfordringer knyttet til måloppnåelse når det gjelder kvalifiseringsprogram, gjennomføring av arbeidsmarkedstiltak, overgang til arbeid og oppfølging av arbeidssøkere, men at utfordringene først og fremst er behandling av ytelser, tilgjengelighet og mangelfull oppfølging av folk med helserelaterte ytelser. Og jeg har lyst til å tilføye for egen regning: En vel så stor utfordring er antakelig gapet mellom etterspørselen i markedet og de arbeidslediges kvalifikasjoner, f.eks. det at det er 12 000 ledige bygningsarbeidere, men bare 3 000 ledige jobber innenfor bygningsfag. Da kan det hende at det ikke er formidling som er det aller største problemet akkurat nå. Så har vi fått noen tilbakemeldinger fra attføringsbedriftene. De melder om nedgang i tiltak for personer med nedsatt arbeidsevne i første kvartal 2009 sammenlignet med første kvartal 2008. Det er riktig, men bildet er mer nyansert enn som så. Hvis vi ser på utviklingen i 2009, er antall personer i tiltak flere i mars enn i januar, så dette er altså noe som øker. Vi er allerede inne i en positiv utvikling. Sammenligner vi mer med 2008, ser vi at vi har enda flere nyanser i det bildet. Da ser vi at det er færre som søker attføring, det er færre som er i ventefase for tiltak, færre på avklaring, færre på opplæring og sysselsettingstiltak – men, så viser statistikken at det er langt flere på oppfølging, lønnstilskudd, arbeidspraksis, arbeidsrettet rehabilitering, tilrettelagt arbeid, jobbskaping og egenetablering. De største gruppene er i kartlegging, på opplæring eller i arbeidspraksis. Yrkeshemmede som ikke er på tiltak i dag, er stort sett i kartlegging. Sammenlignet med 2008 er antallet i kartlegging nesten fordoblet. Det kan skyldes to ting, enten kan det være en opphoping av folk i kartlegging som ikke kommer seg videre fordi det ikke er kapasitet til å ta dem videre, eller det kan også skyldes en grundigere kartlegging som følge av nye arbeidsmetoder. Det mener jeg er noe som Nav selv må analysere før en kan trekke sikre konklusjoner om hva den opphopingen skyldes. Og før en har sikre konklusjoner, kan en heller ikke vite hvilke tiltak som faktisk virker. For det fjerde og helt til slutt: Det gjenstår jo en siste mulighet, og det er at opposisjonen på prinsipielt grunnlag ønsker en privatisering av deler av tjenesteproduksjonen i Nav. Da er vi i så fall grunnleggende uenige, fordi privatisering vil pulverisere ansvar og tappe Nav for kompetanse. Det er det motsatte av hva brukerne behøver.