trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-05:
Det er jo en mulighet i sentralbankloven § 2-12, om alvorlig brudd på tjenesteplikten, at man kan løse vedkommende fra verv og stilling hvis han i sitt embete har brutt ned den aktelsen eller tilliten som er nødvendig for stillingen eller vervet. Jeg tenker her både på brudd på offentlighetsloven, som er godt kjent, og også at det muligens er snakk om brudd på forvaltningsloven om at en sak skal være tilstrekkelig belyst, og også bruddet på retningslinjene som handler om krav til ansatte når det kommer til eierskap, som da er endret etterpå, og sentralbanksjefens rutiner ved ansettelser. Etter vår vurdering er det slik at en såpass høytstående embetsperson som sentralbanksjefen ikke kan begå den typen lovbrudd og tråkke over egne regler og retningslinjer uten at det skal få konsekvenser, og at vi bør få en gjennomgang av det fra statsrådens side. Jeg ønsket egentlig svar på hvorfor han lar dette gå.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-05:
I 2020 har Stortinget bevilget store milliardbeløp for å bøte på konsekvensene av pandemien. Mye har blitt brukt på inntektssikring, på støtteordninger for ulike deler av næringslivet, nødvendige tiltak for å holde liv i arbeidsplasser og for å hindre økonomisk kollaps for hundretusenvis av mennesker. Rødt har samtidig vært veldig kritisk til at det tok så lang tid å få pengene ut til alle dem som ble permittert. Stortinget stilte altfor få konkrete krav til eiere av bedrifter og eiendom før de fikk utdelt store summer i statlig krisehjelp. Det kan ha økt mulighetene for både misbruk av og privat berikelse på fellesskapets midler. Tidligere i høst viste Kapitals milliardærliste at formuen til landets elite knapt er blitt berørt av den dype økonomiske krisen vi står oppe i. Det kan ikke være sånn at mens store deler av samfunnet vårt blør, sitter noen få aktører igjen med en urettmessig statsfinansiert fortjeneste – det den amerikanske ulikhetsforskeren Chuck Collins treffende har kalt for pandemisk profitt. Rødt mener at det er både i samfunnets, Stortingets og også i bedriftenes interesse å få undersøkt krisen og krisepolitikken, dens fordelingsmessige konsekvenser for så å rette opp, om nødvendig, i etterkant. Man må i hvert fall stille spørsmålet om det, og så er jeg usikker på om regjeringspartiene egentlig ønsker å vite svaret på det spørsmålet. Rødt fremmer forslaget vårt fordi regjeringen åpenbart vegrer seg for å bruke f-ordet, altså fordeling når de snakker om pandemiens langsiktige konsekvenser, og det er – underlig nok – ikke en del av det nåværende mandatet til regjeringens ekspertutvalg å vurdere spørsmålet: Hvem har tapt, og hvem kan ha tjent på kriseperioden vi er inne i, ikke minst som følge av krisepakkene fra Stortinget? Opposisjonen står samlet bak kravet om å endre både sammensetning og mandat for utvalget. Vi bør ta med partene i arbeidslivet og også eksperter på sosial ulikhet og skatt samt representanter for dem som selv har blitt rammet av krisen. Vi mener dette utvalget også skal undersøke og vurdere tiltak mot ulikhet og mot urimelig fortjeneste. Det kan f.eks. gjelde å styrke sikkerhetsnettet i lys av krisen eller ulike former for særbeskatning på såkalt pandemisk profitt.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-05:
Statsråden etterlyser litt mer offensive tiltak enn bare å flikke på et utvalgs mandat og sammensetning. Det er greit nok. Jeg kan komme med to utfordringer som er i samme tralten som det vi snakker om nå, nemlig: Situasjonen for de som har vært langtidsledige, er at de nå blir kastet ut av dagpengeordningen. 8 000 vil kastes ut før nyttår – til sammen 25 000 før sommeren. De vil stå uten inntektssikring, trolig prisgitt enten en partner eller eventuelt å søke sosialhjelp i kommunene. Hvorfor blir ikke dagpengene forlenget for de langtidsledige så lenge krisen pågår? Det andre er at når juni kommer, vil mange mennesker i landet vårt få en baksmell, i og med at de ikke lenger får tjene opp feriepengetillegg på dagpengene. Det fjernet Sanner og Solbergs regjering i 2015. Hvorfor ikke gjeninnføre dette feriepengetillegget på dagpengene når så mange mennesker har mistet jobben, og vil stå med mye mindre penger når juni kommer? Da kommer også regningene, som vanlig. Strøm skal betales, mat, husleie og boliglån skal betales. De trenger penger, men får det altså ikke fordi feriepengetillegget er kuttet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-05:
Å bytte ut fossilbiler med elbiler er et viktig tiltak for å kutte klimagassutslipp i transportsektoren, og ulike avgifter mellom fossilbiler og elbiler er et godt virkemiddel for å få til dette. Men siden de fritakene elbilene får, nemlig fritak for merverdiavgift og engangsavgift, ikke har noen øvre grense, får dagens avgiftsmodell noen uheldige utslag. De som har råd til de aller dyreste elbilene, får også de største subsidiene. Hvis du derimot har en lønn som ikke gir rom for å kjøpe en ny elbil, eller jobber på tidspunkter eller steder som gjør det umulig å ta buss eller trikk, T-bane eller tog, må du betale mer i bompenger og avgifter med dagens avgiftspolitikk. Vi ønsker en rettferdig miljøpolitikk for å sikre oppslutning i befolkningen om nødvendige tiltak for å få ned utslippene, og da må vi vri subsidiene fra de dyreste og tyngste elbilene til bedre og billigere kollektivtransport og utbygging av ladeinfrastruktur i hele landet. Tall fra SSB viser at nykjøp av elbil i større grad er forbeholdt dem som har høyest inntekt. 64 pst. av husholdningene med elbil har også minst én diesel- eller bensinbil. De med god råd kan holde seg med både en fossilbil til hyttebruk og en elbil til å kjøre billig i bomringen med, mens for veldig mange andre er ikke det et alternativ i det hele tatt, enten fordi det er for dyrt, eller fordi det ikke finnes ladeinfrastruktur i nærheten. Den samlede skattefordelen for elbiler har av regjeringen blitt anslått til å være 19,2 mrd. kr for 2020. Dette går ikke til alle, men de med dårligst råd får altså minst ut av måten systemet er rigget på i dag. Vi mener at den delen av subsidiene som går til de dyreste og tyngste luksuselbilene som kjøpes av dem som har best råd, heller bør gå til miljøtiltak som kommer folk flest til gode i hele landet. Det kan vi gjøre ved f.eks. å styrke kollektivtilbudet også utenfor de store byene, kutte i prisen og/eller merverdiavgiften på buss, trikk, bane og tog og ved å innføre nasjonal makspris på ferjer langs fylkesveiene. Vi må legge til rette for at fornybar energi erstatter fossil energi til transport ved å bygge ut ladeinfrastrukturen for elbiler i borettslag, sameier og utenfor byene, styrke støtteordningen for landstrøm til skip i havn og gjennom statlig finansiering av omlegging til miljøvennlige ferjer. Med det tar jeg opp Rødts forslag i saken.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-05:
Jeg vil takke for debatten. Så vil jeg kanskje oppfordre representanten Haltbrekken fra SV og andre til å lese Rødts forslag litt grundigere. Det er altså feilaktig å hevde at Rødt foreslår å ensidig svekke fordelene på elbilene. Nei, Rødt vil sette et tak på fordelene og heller bruke midlene som blir til overs, på å bygge ut miljøvennlig transportinfrastruktur som ladestasjoner for elbiler i hele landet og bedre og billigere kollektivtransport for folk flest. Framfor bunnløse subsidier til luksus-elbiler vil dette gi en mer rettferdig miljøpolitikk for folk flest. Vi redder verken norsk industri eller klimaet ved å kaste subsidier etter dem som har høyest inntekt og bor i sentrale strøk. Så har både Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet gjort seg ganske høye og mørke i medieutspill om å innføre avgiftstak på dyre eller tunge elbiler. Jeg synes at Hadia Tajik sa det forholdsvis konsist for bare ett års tid siden, nemlig at det er en grense for hvor dyre biler staten skal subsidiere. Og det er jo mange som reagerer på at det gis store subsidier til kjøp av Porsche Taycan, Audi e-tron eller den dyreste og tyngste Tesla-modellen. Det er snakk om luksusbiler som nå får store subsidier, som altså betales av folk flest. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har vært tydelige på at de ønsker å gjøre noe med dette, men går altså imot forslaget vårt, og det synes jeg er underlig.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-05:
Nå har ikke Haltbrekken gjort hjemmeleksa si. Vi stemmer jo for forslaget som det henvises til, og så er det også sånn at vi i vårt alternative budsjett øker CO 2 -avgiften, sånn at vi altså gjør det dyrere med de mest forurensende bilene. Vårt hovedgrep for å styrke grønn industri er å sikre investeringer i milliardklassen for å få opp ny industri i landet vårt som er fornybar, miljøvennlig og skaper sysselsetting og bosetting landet rundt. Og da er vårt forslag å investere noe av oljeformuen i nettopp ny norsk industri innenlands. Det er bra hvis SV etter hvert kommer etter og støtter forslaget vårt. Det trengs nemlig mye kapital for å få opp ny industri, som ikke privat kapital nødvendigvis vil stille opp med for den typen formål. Og så er vi heller ikke helt klasseblinde. Vi ser at det å gi så mye subsidier til de aller rikeste, som har de dyreste og største elbilene, også har en klassemessig side, som også SV kanskje burde tenke litt over.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Det er en stor og alvorlig sak vi nå har til behandling, og som komiteen har behandlet. Det er en sak som dessverre fikk utspille seg i altfor lang tid, som selvsagt har bidratt til en belastning for dem som har vært direkte involvert, men som ikke minst også har vært en utfordring for omdømmet og tilliten både til Norges Bank og til oljefondet. Derfor var det utrolig viktig at finanskomiteen gikk ordentlig inn i saken. Jeg er også glad for at finanskomiteen samlet seg om en enstemmig innstilling, og at det ble gjort et godt arbeid i komiteen. Det er utrolig viktig at en når det gjelder oljefondet, bidrar til stabilitet, trygghet og ro, og at en bidrar til å ivareta den allmenne tilliten og et godt omdømme. Det er hovedstyret i Norges Bank som har ansvaret for ansettelse av ny leder for oljefondet. Samtidig er det finansministeren som har det overordnete ansvaret for Norges Bank og for å sørge for at den allmenne tilliten og omdømmet blir ivaretatt. Dessverre bidro ikke finansministeren til det over tid, først ved å nekte å ta ansvar i saken, dernest ved å prøve å si at finansministeren ikke hadde noe ansvar i saken i det hele tatt, og til og med på et tidspunkt underveis i komiteens behandling på kort varsel bestilte en utredning fra et privat advokatfirma for å understøtte sin argumentasjon istedenfor å gå til Lovavdelingen i Justisdepartementet. Da en omsider, i tolvte time, gikk til Lovavdelingen i Justisdepartementet, viste det seg at Lovavdelingen i Justisdepartementet hadde en annen vurdering enn både det private advokatfirmaet og Finansdepartementet på vesentlige punkt. Den rapporten var en knusende dom over det arbeidet som hadde vært gjort. Etter å ha hørt innlegget fra komiteens leder som nettopp ble holdt, må jeg si at jeg er veldig usikker på hva regjeringspartiet Høyre egentlig mener når en sier at det er læringspunkt i denne saken, når en ikke vil ta inn over seg at en burde ha handlet tidligere, grepet inn tidligere, for å sørge for at denne saken fant sin løsning og ikke utspilte seg over så lang tid. Er det slik at hvis en hadde fått en tilsvarende sak på et senere tidspunkt, mener regjeringspartiet Høyre at det skulle ha vært håndtert på akkurat samme passive måte fra finansministerens side? Jeg vil be om at finansministeren i sitt innlegg konkretiserer hva slags læringspunkt regjeringen og Finansdepartementet ser i etterkant av denne saken, spesielt i lys av innlegget fra komiteens leder. Så til forvaltningen av oljefondet og til saksordføreren for representantforslaget som er lagt på bordet: Hvis en skal følge den argumentasjonen som saksordføreren der følger, virker det som om det er tilstrekkelig når det gjelder forvaltningen av oljefondet, at lederen for oljefondet har adresse i Oslo eller i hvert fall adresse i Norge. Det er selvsagt viktig at forvaltningen av vår felles formue har en tydelig forankring i Norge, og at vi bidrar til at en større del av forvaltningen skjer fra Norge. Derfor er det viktig å fremme forslag som tydelig slår fast at oljefondet skal ledes fra Norge. Jeg tar med det opp det forslaget som Senterpartiet er en del av.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Dette var en sak som utspilte seg gjennom en rekke måneder, lenge før den havnet på bordet i Stortinget, og det var heller ikke Stortinget som ba om å få saken. Det var representantskapet som sendte et brev til Stortinget – en rapport. Men i den offentlige debatten var det allerede i vår flere partier som var ute og sa at her har Finansdepartementet og finansministeren et overordnet ansvar. Slik saken utspilte seg underveis, hvorfor mente ikke finansministeren at det var fornuftig å innhente Lovavdelingens synspunkt på et langt tidligere tidspunkt?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Som det framkom i høringen fra sentralbanksjefen, og som også finansministeren har bekreftet senere, var det en telefonsamtale mellom finansministeren og sentralbanksjefen før Tangen ble offentliggjort som kandidat til stillingen. I den samtalen er det blitt referert at finansministeren uttrykte en bekymring. Jeg oppfatter at det også er den bekymringen som gjorde at finansministeren til sjuende og sist tok et initiativ overfor hovedstyret i Norges Bank, og at saken fant sin løsning. Hvorfor bidro ikke finansministeren, når han selv ga uttrykk for en bekymring, på et langt tidligere tidspunkt til både å undersøke sitt juridiske handlingsrom og faktisk engasjere seg aktivt i saken for å bidra til at den kunne finne sin løsning på et langt tidligere tidspunkt, til beste for alle parter?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Det er viktig, som representanten Knutsen også var inne på, å ha et tydelig og godt regelverk knyttet til revisjon, ikke minst for å sørge for å sikre uavhengighet og for å sikre den allmenne tilliten knyttet til revisorenes utrolig viktige arbeid, og vi støtter det lovforslaget som ligger her. Vi har vært veldig opptatt av at en skal likebehandle praksis fra privat og kommunal revisjon. Fra kommunal revisjon får man variert erfaring, man får erfaring med revisjon innenfor ulike organisasjonsformer, og det er viktig at man får likebehandling med erfaring fra privat revisjon. Det er også, som representanten Knutsen var inne på, viktig at de kravene som blir stilt om erfaringer fra regnskapsmoms og skattepliktige foretak, ikke blir stilt som kumulative krav. Representanten Rodum Agdestein, som sakens ordfører, var inne på overgangsordningene og kravene der. Hvis jeg oppfatter representanten korrekt, er det blitt skapt en viss uklarhet i revisorbransjen om det, men hvis en har en bachelorutdanning og er i praksis i kommunal revisjon i dag, må det telle likt i overgangsordningen, at den er godkjent, slik at en ikke blir – jeg holdt på å si – innelåst i en stilling knyttet til kommunal revisjon, men at det er en tilsvarende godkjenning. Men jeg oppfattet saksordføreren dit hen. Så et siste poeng knyttet til overgangsordningen. Det den i praksis gjør, er jo at den setter et vannskille ved 2017 etter den overgangsordningen. Samtidig er det noen studenter – ikke mange – ved bachelorutdanningen innenfor revisjon og regnskap i Halden som påbegynte sin bachelorutdanning i 2018. Etter det jeg kjenner til, er dette de siste som startet på en slik utdanning før det nye lovverket som nå skal komme, og fra Senterpartiets side mener vi at det vil være riktig at de blir inkludert i den samme overgangsordningen som de øvrige. Jeg vil med det ta opp det forslaget Senterpartiet har knyttet til akkurat det.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Jeg synes både at komiteen har jobbet godt med saken, i god dialog med departementet, og at vi her står samlet om noen viktige endringer. Så er det et spørsmål som jeg tok opp i mitt innlegg. Som sagt er det noen få studenter i Halden – et tredvetalls, tror jeg – som påbegynte sin bachelorutdanning i 2018. Det vil si at de ikke er kommet så langt at de har kommet i praksis, men de har påbegynt sin bachelorutdanning, og de kommer ikke inn under den overgangsordningen, slik det er beskrevet i saken. Ser statsråden noe problem eller noen utfordring ved at de eventuelt kunne inkluderes, og er det noe som statsråden vil være villig til å vurdere?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Hele det norske samfunnet har blitt dypt berørt av konsekvensene av koronapandemien. Vi ser også at vi nå dessverre er inne i en ny bølge med smittespredning. Allerede i løpet av de første dagene etter at Norge ble stengt ned den 12. mars, ble det lagt fram forslag for Stortinget. Ikke minst ble det også gjennom Stortingets behandling vedtatt kraftfulle tiltak for å forsøke å gjøre situasjonen litt mindre ille for en del personer, bedrifter og selvstendig næringsdrivende i Norge, gjennom både inntektssikringsordninger for permitterte, kompensasjonsordninger for bedrifter og en egen ordning for selvstendig næringsdrivende. Det ble jobbet raskt, og det kom mange krisepakker på løpende bånd. Det var en rekke av de tiltakene som en av tidshensyn ikke fikk finsiktet godt nok, der det var behov for å komme tilbake senere. I starten hadde en brede forlik, der en var opptatt av å ivareta alle, både ulike sosiale grupper og hele Norge. En skulle sørge for at krisen ikke rammet sosialt og geografisk skjevt – en skulle forsøke å rette opp. Men en har dessverre over tid sett at en har kommet tilbake til et vant mønster, der regjeringen, sammen med støttepartiet deres, Fremskrittspartiet, opprettholder store skjevheter i ordninger som har blitt etablert, og viderefører dem over tid. I tillegg er det en del ordninger som blir faset ut, eksempelvis for selvstendig næringsdrivende, som for noen dager siden fikk lavere dekning gjennom inntektssikringsordningen for selvstendig næringsdrivende. Og planen er fortsatt at ordningen skal avvikles fra 1. januar 2021, til tross for at det er en rekke selvstendig næringsdrivende og frilansere som står i en særdeles alvorlig situasjon, og som er i næringer som er spesielt hardt rammet av krisen. Vi ser også at denne krisen dessverre kommer til å vare over lang tid – for noen næringer kanskje i mange år. Når det gjelder flyplassen Gardermoen, som ligger i mitt valgdistrikt, Akershus, sier en at flytrafikken kanskje ikke er tilbake på 2019-nivå før om fire–fem års tid. Vi kommer til å se virkninger av dette for det norske samfunnet over lang tid. Da er det utrolig viktig at en også er villig til – gjennom et bredt partssammensatt utvalg – å se på både de sosiale og de geografiske virkningene for derigjennom å kunne gjennomføre politiske endringer for å ivareta alle.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Statsråden sier i sitt innlegg at det viktigste er ikke mandatet i et utvalg, men hva slags tiltak en gjennomfører i krisen. Men problemet er jo nettopp at regjeringen ikke viser vilje til å rette opp sosiale og geografiske skeivheter i krisepolitikken. Noen virksomheter får millioner i støtte, andre, tilsvarende virksomheter får nesten ingenting. Man har ordninger for selvstendig næringsdrivende som nå først skal trappes ned og så avvikles, etter de planene som iallfall så langt er kjent. Regjeringen la i statsbudsjettet fram et forslag om å doble reiselivsmomsen og gjeninnføre flypassasjeravgiften, midt i en stor krise, noe som definitivt rammer geografisk og sosialt. Hvorfor viser ikke regjeringen i det minste vilje til å være med på at det utvalget som er satt ned, skal se på hvordan koronapandemien og krisetiltakene rammer sosialt og geografisk?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Det som er manglende kreativitet når det gjelder sammensetning av utvalg, står jo regjeringen for ved gang etter gang å komme med ekspertutvalg, i stedet for bredt sammensatte utvalg som representerer og kan fortelle om virkeligheten ulike steder i Norge, i ulike sosiale grupper, og om hvordan krisen rammer skeivt. Problemet er nettopp at regjeringen ikke har vist vilje underveis til å forlenge viktige tiltak som er gjennomført fra Stortingets side, eller å justere ordninger slik at de treffer bedre. Næringsdrivende holder på å gå til grunne med sin virksomhet. Personer står i en særdeles alvorlig situasjon. Det er behov for mange flere kraftfulle tiltak. Det er behov for en samlet kriseplan, ikke klattvise ordninger som nå kommer. Hvorfor er man ikke villig til å løfte blikket og være med på å se at det utvalget som ble satt ned i en annen tid, må få et annet mandat?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Det forslaget som her er fremmet – om å utrede ulike modeller som kutter i avgiftsfritaket for de dyreste og tyngste elbilene, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte – synes Senterpartiet at en rekke partier burde kunne stille seg bak. Ut fra den offentlige debatten, i forbindelse med partiprogramprosesser og i andre sammenhenger har jeg registrert at den typen forslag blir drøftet, inklusiv i mitt eget parti. Det å skaffe seg kunnskap, det å be regjeringen utrede ulike modeller for det, er noe Stortinget burde kunne slutte seg til. Så vil Stortinget få anledning til, på et senere tidspunkt, på et egnet tidspunkt, å ta stilling til hvordan en skal forholde seg til den kunnskapen som en har fått gjennom et slikt utredningsarbeid. Derfor mener vi at det er fornuftig å gjøre en slik utredning, men ikke å konkludere på det nåværende tidspunkt. Jeg vil med det ta opp forslaget som Senterpartiet er en del av.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-11-05:
Det gjelder sak nr. 5. Med bakgrunn i debatten i saken vil jeg gjøre om det framlagte forslaget til et oversendelsesforslag.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Jeg lytter med interesse til svarene som kommer fra finansministeren, men jeg klarer fortsatt ikke med min beste vilje å forstå hva finansministeren mener endret seg fra representanten Limi uttrykte et behov for eller ønske om at finansministeren skulle undersøke sitt eget handlingsrom, og til den samme bekymringen og oppfordringen kom på vårparten fra flere partier her på Stortinget. Sakens kjerne har jo vært kjent hele veien: Hovedstyret hadde i utgangspunktet akseptert at den nye sjefen for oljefondet kunne opprettholde et eierskap i AKO. Så registrerer jeg at finansministeren sier at ingen i departementet var urolige eller i tvil om hvordan loven skulle forstås, men vi må nesten legge til grunn at det var en uro over at det eierskapet skulle opprettholdes, at det var en premiss for ansettelsen. Kan finansministeren svare på hva som endret seg gjennom sommeren, som gjorde at han tok oppfordringen fra Limi på alvor?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Takk for svaret. Slik jeg ser det, var jo tvilen eller uenigheten om hvordan loven kunne forstås, som ble løftet fram i forbindelse med komiteens høring, ganske lik den uenigheten som ble løftet fram tidligere på våren, og som etter mitt syn bunner i en forståelse av hvorvidt oljefondet eller NBIM er en del av Norges Banks særegne uavhengighet eller underlagt politisk forvaltning, på sett og vis. Det burde ha vært tydeligere på et langt tidligere tidspunkt. La meg gå til den videre oppfølgingen her. Nå er det jo lagt fram en avtale som innebærer at ny leder for oljefondet avvikler sitt eierskap i AKO, at det skal selges personlige fondsandeler, og at formuen skal plasseres i banker. Dette er ennå ikke fulgt opp, selv om ny leder har tiltrådt. Hvordan ser finansministeren for seg å følge dette opp, sånn at det kommer på plass innen årsslutt?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Jeg vil slutte meg til de foregående innleggene og takke saksordføreren for den grundige jobben som er gjort i denne saken. Her står komiteen samlet, og det er svært positivt. Revisorer og revisorloven får kanskje ikke hjertene til å banke aller hardest, eller er gjenstand for de tøffeste debattene vi har i denne salen, men sannelig er det likevel viktig for hele samfunnet, og det er avgjørende at lovverket sikrer og ivaretar den brede tilliten i allmennheten. Hovedgrunnen til at hele komiteen har kunnet samle seg i merknadene, er at vi ber regjeringen sørge for reell likestilling mellom praksis fra kommunal og privat revisjon som grunnlag for godkjenning som statsautorisert revisor – i tråd med det som også var Stortingets intensjon i vedtaket fra 2018 i forbindelse med behandlingen av kommuneloven. Med dette lovvedtaket tar vi også viktige grep for å styrke revisors uavhengighet. Særlig gjelder dette etter min mening at det ikke åpnes for at revisor kan gi skatterådgivning til revisjonskunden. Revisjonsforordningen forbyr revisor for foretak av allmenn interesse å yte visse tjenester til revisjonskunden, f.eks. kan regnskapsføring og juridiske tjenester ikke ytes. Forordningen åpner for enkelte nasjonale unntak. Departementet foreslår at disse anvendes, med unntak av skatterådgivning og verdsettelsestjenester. Dette stiller komiteen seg bak. Skatterådgivning kan være et sentralt premiss for foretakets strategi- og beslutningsprosesser. Dermed vil en i ettertid kunne stille spørsmål ved revisors objektivitet i revisjonen. Når revisor leverer andre tjenester enn revisjon til revisjonsklienten, utfordres denne rollen, fordi revisor kan ha levert tilleggstjenester som svekker den objektiviteten og skepsisen som revisor må ha med seg inn i den etterfølgende revisjonen. Dersom revisor gir råd om hvordan foretaket skal innrette seg som ledd i skatteplanlegging, vil revisor i neste omgang kunne revidere resultatet av egne råd. Det er altså en god vurdering departementet her har gjort, og som Stortinget slutter seg til. Så vil jeg avslutningsvis berømme Senterpartiet for det forslaget som er fremmet som et løst forslag under behandlingen av denne saken, om en overgangsordning for dem som har påbegynt bachelorutdanning. Det er et forslag som jeg håper at et samlet storting kan slutte seg til, som SV kommer til å stemme for, og som jeg håper regjeringen vil følge opp.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Da krisen traff oss i mars, måtte regjeringen ta mange beslutninger på kort tid og på begrenset grunnlag. Det var viktig at alle partier støttet opp under disse tiltakene, og gjennom intensive forhandlinger her på huset fikk vi også på plass brede forlik. Skattekutt ble akkompagnert av mer sosiale velferdsordninger og mer målrettet mot konjunkturpolitikk. Det var helt nødvendig. Men etter hvert blir også krisen en slags normalsituasjon, og for hver krisepakke som Stortinget nå behandler, ser vi at de politiske forskjellene blir tydeligere. Hele veien har regjeringen nølt med å innføre tiltak som sikrer folks inntekt, og som kan dempe noe av den forskjellsveksten vi ser nå. I oktober så vi et forslag til statsbudsjett fra den borgerlige regjeringen hvor det var viktigere å kutte i formuesskatten for de rikeste enn å videreføre et mer sosialt dagpengeregime som gir de arbeidsløse litt mer å rutte med. Det vil ikke bare øke forskjellene i Norge; det er også uklok økonomisk politikk i en krisetid. Kapitals liste over Norges 400 rikeste viser at mange av dem, innenfor bl.a. eiendom og dagligvarer, har økt sine formuer gjennom denne krisen. Likevel stilles det ikke krav i de statlige støttepakkene om å begrense bonuser og utbytte eller om at pengene ikke kan gå til selskaper i skatteparadiser. Jeg frykter at vi vil få en omfordeling fra fellesskapet til privat rikdom. Vi må bruke fellesskapets penger på å trygge folks arbeidsplasser, men vi må også stille krav om at pengene faktisk går til det og ikke havner i eiernes lommer. Vi må også bruke penger på at de permitterte og arbeidsløse har en inntekt som er til å leve av, og en jobb å komme tilbake til. Da må vi ha gode inntektssikringsordninger, og vi må ha jobbskaping. Nå ser vi at vi står i en krise som rammer skjevt, og jeg frykter at de langsiktige konsekvensene av denne krisen vil bli alvorlige for Norge. Vi ser at den rammer skjevt økonomisk, men vi ser også at det nå er først og fremst arbeiderklassen som blir syk av denne pandemien. Jeg frykter at ungdom vil bli langvarig utenfor arbeidslivet, at flere unger vil vokse opp i fattige familier, og at arbeidslivet på sikt blir mer utrygt. Det vil være skadelig for norsk økonomi og for folk. Derfor trenger vi også en full gjennomgang av hvordan krisen påvirker ulikheter i samfunnet. Og vi trenger en ny politikk for å motvirke forskjellsveksten. Derfor foreslår de rød-grønne partiene i dag at vi får denne gjennomgangen, og at vi får nye tiltak. Det er skuffende – dog ikke veldig overraskende – at regjeringspartiene ikke er med oss og støtter det.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Tidligere i dag redegjorde statsminister Erna Solberg for regjeringens håndtering av pandemien og nye smitteverntiltak. SV har i den forbindelse tatt initiativ til at flere av disse tiltakene må komme til Stortinget, og at Stortinget må involveres. Det er i pakt med den kulturen, den praksisen, vi opparbeidet oss i vår, om at vi står sammen i å håndtere den krisen nasjonen står oppe i. Stortinget har vært med på å ta initiativ til og har vedtatt mange av de krisetiltakene som gjennomføres nå. De er ikke bare regjeringens. Derfor har også Stortinget interesse av og et legitimt ønske om å se på konsekvensene av de tiltakene. De rød-grønne partienes mening er at mange av de tiltakene som er satt i verk nå, ikke er tilstrekkelige til å sikre at forskjellene vil gå ned i årene som kommer. Derfor undrer det meg voldsomt at finansministeren er motstander av å gjøre det mandatet bredere.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Jeg tror det kan være viktig å ta et skritt tilbake og huske konsekvensene av finanskrisen, som rammet internasjonalt i 2008–2009. Det vi har sett i ettertid, er at forskjellene har økt dramatisk i flere land. I enkelte land har det særlig skyldtes at de på toppen har trukket ifra – også ved hjelp av statlige redningsaksjoner som ble gjennomført under finanskrisen – mens folk i vanlige arbeiderklasseyrker har fått lønnsstagnasjon og henger etter. Det bidrar til sosial uro i mange av disse landene. Jeg frykter at den samme situasjonen vil kunne oppstå i Norge. Hvis finansministeren mener at de tiltakene som er gjennomført så langt, eller som kommer i statsbudsjettet, er tilstrekkelige til å motvirke de økende forskjellene, tror jeg finansministeren tar helt feil. Det er klart at man har satt ned et utvalg, der folk kommer fra ulike steder. Men med respekt å melde er ikke det å ha mange økonomer fra flere steder det samme som bredde.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Stortinget har vedtatt at det fra 2025 kun skal selges nullutslippsbiler. Det er avgjørende for å nå Norges klimamål, og vi er nødt til å styrke virkemidlene for å komme dit, ikke svekke dem. Derfor må jeg si at jeg er ganske betenkt over dette forslaget fra Rødt, og ikke minst merknadene fra ulike partier i denne salen. Det viktigste må jo være at vi når 2025-målet, men sånn høres det dessverre ikke ut, for det målet er ikke engang nevnt i Rødts forslag. De foreslår bare ensidig å svekke virkemidlene for elbil, og flere andre partier her slår følge når det gjelder det. Da når vi ikke klimamålene våre. Ved å la 2025-målet være styrende vil en helt fint kunne starte innfasing av merverdiavgift på de dyreste elbilene samtidig som en ivaretar elbilenes konkurransekraft. SV foreslår derfor følgende rekkefølge: Først må vi tette hullene i leasingmarkedet, deretter skjerpe differensieringen mellom el- og fossilbiler gjennom økte avgifter for fossilbilene og deretter innføre moms på elbiler, gradvis og forutsigbart. Husk på: 90 pst. av bilene i Norge er fossile, og det selges fortsatt flere fossilbiler i Norge enn elbiler. Elbilene selger best i bilsegmentene med de minste bilene. Mellomklassebiler og større biler har betydelig lavere elbilandel enn bilsegmentene med små og kompakte biler. Bilsegmentet med de største elbilene, som både har lang rekkevidde og er distrikts- og familievennlige, er altså det segmentet med lavest elektrifiseringsandel. Elbilene er generelt mye mindre konkurransedyktige i dette segmentet, men det er også i dette segmentet vi finner de fossile bilene som forurenser absolutt mest. Og det er disse bilene som blir truffet med dette forslaget. Hvis vi nå ensidig innfører avgift på segmentet store biler, vil flere bare kjøpe bensin- eller dieselbiler, og klimamålene blir vanskeligere å nå. Det er fremdeles nødvendig med betydelige insentiver for elbiler i Norge gjennom avgiftsfritak og gjennom økte avgifter for bensin- og dieselbiler. Derfor fremmer SV i dag flere forslag som handler om å kombinere innfasing av avgifter på elbiler for å nå 2025-målet. For det er faktisk det som tar oss i mål også når det gjelder de nasjonale klimamålene våre. Med det tar jeg opp SVs forslag.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-05:
Forutsigbarhet er bra, men nye ideer og bedre løsninger kan være bedre. I elbilpolitikken og i debatten rundt den framstår det ofte som om det utelukkende er størrelsen på lommeboka som har betydning for om man kjøper en elbil eller ikke. Men realiteten er at det også henger tett sammen med om man har mulighet til å lade elbilen sin eller ikke. Derfor ser vi at det er flere som bor i enebolig, med god tilgang til å kunne lade i egen garasje, som kan kjøpe elbil, i stedet for folk som bor i blokk, borettslag og sameier. I Granavolden-plattformen lover regjeringen å innføre en støtteordning for at borettslag og sameier kan få etablert ladeinfrastruktur for dem som bor der. Man har gjort en lovendring som har vært positiv, men fortsatt er det stort behov for en sånn type støtteordning, siden det er dyrt for mange sameier og borettslag å installere ladekapasitet. Så spørsmålet er: Når kommer den støtteordningen?
Ola Elvestuen (Venstre), 2020-11-05:
Det er ingen tvil om at vi er i en veldig alvorlig situasjon, og det ble understreket i statsministerens tale i dag. Den smittesituasjonen som vi står overfor, gjør at det er nødvendig å komme med mye sterkere tiltak for å unngå at vi mister kontrollen. Det er en bestilling at vi alle sammen må være mer hjemme, og vi må ha mindre sosial kontakt. Det er klart at dette vil få store økonomiske konsekvenser, også denne gangen. Vi er midt i en krise. Vi vet ikke hvor lenge den kommer til å vare, og vi vet heller ikke hvilke konsekvenser den kommer til å få. Vi var i en liknende situasjon i vår. Jeg tror måten regjeringen håndterte den situasjonen på, og også måten Stortinget håndterte den på, er noe som har gitt en respekt i befolkningen. Det er den vi trenger å følge opp framover. Når vi ser på forslagene: Nå har regjeringen tatt et initiativ ved å sette ned et ekspertutvalg, Norge mot 2025, der de skal vurdere konsekvensene av virusutbruddet, utviklingen i internasjonal økonomi, smitteverntiltakene og de økonomiske mottiltakene som vil påvirke utviklingen i norsk økonomi fram mot 2025. Mandatbeskrivelsen, som det står i brevet fra finansministeren, er bred og åpner for at utvalget også kan beskrive og vurdere byrdefordelingen som oppsto i forbindelse med virusutbruddet. Det er klart at dette kommer til å treffe ulike grupper skjevt, og per nå er det vanskelig å se hvor stor langsiktig påvirkning det vil få. Så jeg tror at slik det er nå, er det viktig at ekspertutvalget som er i gang, får gjøre sitt arbeid, og så må vi senere se på hvilke andre utredninger man vil ha behov for, og hvilke andre utvalg som man setter i gang. Fra Venstres side vil vi ikke støtte at vi nå fra Stortingets side skal gå inn og endre mandatet og sammensetningen i ekspertutvalget Norge mot 2025. Vi må nå gjøre våre vurderinger ut fra smittesituasjonen, og så er det klart at regjeringen må jobbe fram ytterligere tiltak. Stortinget må jobbe med dem framover for å håndtere den situasjonen som vi er i, både for å unngå for store konsekvenser av smitteutbruddet og pandemien og for å unngå for store konsekvenser for den norske økonomien.
Ola Elvestuen (Venstre), 2020-11-05:
Jeg er også en av dem som reagerer på disse forslagene. Elbilpolitikken vår virker i Norge. Vi har holdt på den lenge. Og ved at Venstre i hvert fall har hatt stor betydning for den, har vi holdt på den de siste to stortingsperiodene. Vi skal redusere utslippene våre med 50 pst. innen 2030. For å få til det er vi nødt til å nå målet med bare å selge nullutslippskjøretøy innen 2025. Dette ble det en enighet om tilbake i 2016, og det gjelder for Stortinget å holde fast på målsettingen om bare å selge nullutslippskjøretøy. Det må også være førende for eventuelle avgiftsendringer. Vi må vite at vi når målet før vi kan komme med endringer i avgiftssystemet. Vi har verdens høyeste elbilandel i dag. Forrige måned ble andelen solgte 60 pst., vi ligger vel på 50 pst. for dette året. Men det er der vi trenger å være. Skal vi nå målet, må andelen vi selger, være 60 pst. neste år, og vi må nå 70 pst. året etter for å klare 100 pst. i 2025. Jeg ser at det er forslag om at man alternativt kan lage forbud i 2025, men den muligheten har vi ikke. Det ligger i EØS-avtalen at den muligheten ikke er delegert ned til det enkelte land i EU. Derfor kan vi heller ikke gjør det. Derfor er det avgiftssystemet som er muligheten for å nå målet. Jeg forstår heller ikke hvorfor man skal gå bort fra det som virker nå, for som det er påpekt tidligere, er det fortsatt bare 10–11 pst. av bilparken som er nullutslippskjøretøy. Ser vi på hele landet, er det en stor overrepresentasjon av dem som nå har fått fordel av avgiftsfritaket, som bor rundt de store byene. Det vi nå trenger, er å holde fast ved dette, slik at det er et tilbud for hele landet, og at man får opp andelen nullutslippskjøretøy over hele landet. Det er også et godt distriktstiltak å holde fast ved fordelene fortsatt, slik at alle kan få mulighet til å gjøre den nødvendige omstillingen fra de tradisjonelle bilene over til nullutslippskjøretøy. Det er også det mest effektive klimatiltaket vi har. Det er ved kjøpsøyeblikket det er avgjørende at det er fordelaktig og at nullutslippsbilene er konkurransedyktige. Slik har vi det i dag, og dette må vi holde fast ved lenge nok til at vi vet at vi når målet i 2025.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2020-11-05:
Eg vil føye meg inn i rekkja av dei som takkar komiteen for eit godt samarbeid i denne saka. I løpet av denne våren har vi vist gong på gong at vi klarer å stå i lag om å finne gode løysingar i det som er nye og krevjande situasjonar. Det gjeld dei store utfordringane vi har stått i med dette virusutbrotet, men eg meiner òg vi viser det i denne saka. Det er godt. Eg vil òg takke saksordførarane spesielt for dei bidraga som har vore her. Når Stortinget har oppnemnt eit kontrollorgan som representantskapet og vi får eit brev frå dei som er utanom det ordinære, er det ein situasjon Stortinget må ta på alvor, og som no komiteen har behandla skikkeleg gjennom ei høyring – og vi har hatt ei komitébehandling – og som vi no har debatt om og får ferdigbehandla. Det er alvorleg når ein der tek opp forhold som brot på offentleglova, som at det ved den nye NBIM-forvaltaren ikkje må kunne stillast spørsmål kring eigarskapsinteresser, og som at dei skattemessige forholda må vere avklarte på ein måte som sørgjer for at det ikkje blir stilt spørsmål rundt Noregs omdøme i arbeidet mot skatteflytting og openheit. Det er Stortinget som har vedteke den sentralbanklova som denne tilsetjinga er gjord ut frå. Vi har oppretta representantskapet, og vi må og skal behandle dei breva og bekymringane som kjem derfrå. Så har vi vedteke ei sentralbanklov som seier at det er hovudstyret som har ansvaret for verksemda til banken og for å tilsetje ny NBIM-sjef. Vi slår òg no fast i merknadene at det er hovudstyret som har ansvaret for verksemda til banken, at dei overheld retningslinjer, lover og reglar, og at dei varetek den tilliten og det omdømet slik dei skal. Det er òg godt. Det er bra at komiteen klarer å stå saman om dei forventningane vi hadde, og at dei har blitt oppfylte av både hovudstyret i banken og den nye NBIM-sjefen og følgde opp på ein god måte av den ansvarlege statsråden. Det er viktig, for dette er institusjonar som er avhengige av tillit i det norske folk. Det at det er ei samla løysing i Stortinget no, meiner eg er med på å styrkje den tilliten, og ikkje minst har òg dei ansvarlege teke imot dei signala som Stortinget og finanskomiteen har sendt, på ein god måte. Statsråden har sagt at her er det læringspunkt. Eg ser fram til den vidare diskusjonen om dei. Når det kjem til representantforslaget frå Raudt, viser eg til fleirtalsmerknaden.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2020-11-05:
Dette er eit representantforslag der forslagsstillarane fremjar forslag om å be regjeringa kome med forslag til endringar i reglane for attlevande- og ektefellepensjon i dei lovfesta tenestepensjonsordningane og i føretakspensjonslova, sånn at sambuarar som har arverett i samsvar med arvelova, blir likestilte med ektefeller når det gjeld rettane til ektefeller og sambuarar i attlevande- og ektefellepensjonar. Vidare blir det føreslått at det skal kome forslag til endringar i føresegnene i folketrygdlova om det er nødvendig for at den lova skal vere i samsvar med føresegnene i arvelova om ektefeller og sambuarar. I svarbrevet til komiteen opplyser statsråden om at regjeringa jobbar med eit lovforslag der tematikken knytt til rettane til attlevande i folketrygda vil bli tekne opp. Denne saka blei lagd fram 16. oktober og er til behandling som Prop. 13 L for 2020–2021 i arbeids- og sosialkomiteen mens vi har denne debatten. I proposisjonen blir òg rettane for sambuarar til offentleg tenestepensjon tekne opp. Det kan vere fleire gode grunnar til å likestille ektefeller og sambuarar når det gjeld attlevandedekning frå offentleg tenestepensjon, men eventuelle vurderingar bør takast i lys av dei endringane som blir gjorde i folketrygda. Når det gjeld dei private tenestepensjonsordningane, er det i dag vide rammer for at verksemdene i privat sektor kan velje om dei skal ha ytingar for attlevande knytt til tenestepensjonsordninga si, og kva nivået på dei ytingane skal vere. Ei eventuell vurdering av endringar i utforminga av dei frivillige ytingane bør i tilfelle sjåast i lys av endringane som blir føreslåtte i folketrygda og eventuelt for offentleg tenestepensjon. På bakgrunn av dette har fleirtalet meint at det ikkje er riktig å gå vidare med noko vedtak no, all den tid det ligg eit lovforslag til handsaming i arbeids- og sosialkomiteen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Som jeg redegjorde for i mitt innlegg, så var ikke Finansdepartementet i tvil om hvordan loven skulle skrives. Det var Finansdepartementet som hadde ansvaret for å skrive loven, og som hadde en klar intensjon om at hovedstyret skulle ha eneansvaret for ansettelsen. Det jeg påpekte i mitt innlegg, var at det ikke var noen tvil om Finansdepartementets håndtering av denne saken og det rettslige handlingsrommet. Det kom først opp i forbindelse med høringen i finanskomiteen 10. august. Det var også bakgrunnen for at vi da bestilte en juridisk vurdering, men som jeg har gitt uttrykk for i mitt innlegg, ser jeg i ettertid at vi burde vi ha bedt om den utredningen før. Men som sagt, det var først i forbindelse med høringen og debatten etter den at det fremkom at det var ulike syn på hvordan loven skulle tolkes.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Noe av det jeg har påpekt, er det som ligger i forarbeidene til loven, om hvordan informasjonsutvekslingen skal være mellom departementet og Norges Bank. I forarbeidene står det at departementet bør bli orientert  om kandidater. Det er helt åpenbart at hvis det skulle være et større handlingsrom for bruk av instruksjon, måtte det også vært helt andre prosedyrer for informasjonsutveksling mellom Finansdepartementet og Norges Bank. Dette er noen av de spørsmålene vi nå ser på, og det er derfor jeg sier at vi må se på om den intensjonen departementet hadde da loven ble skrevet, skal komme tydeligere frem i loven, eller om det bør være en annen intensjon, nemlig at det ikke bør være et eneansvar for hovedstyret. Men da må det også være andre prosedyrer for informasjonsutveksling mellom Finansdepartementet og Norges Bank.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Det var nettopp det spørsmålet jeg svarte på, at hvis det på et tidligere tidspunkt hadde blitt klargjort at det var et større handlingsrom for departementet, så måtte jeg også som ansvarlig statsråd få klargjort hva som skulle være rammene og prosedyrene for informasjonsutveksling. Jeg vil være veldig tydelig på at jeg som ansvarlig statsråd i slike saker må holde meg innenfor de formelle rammene. Det er særlig viktig at det er en tydelig rollefordeling når det berører viktige samfunnsinstitusjoner. Men nettopp med den debatten som har vært, de diskusjonene vi har hatt, med Stortingets konklusjoner, har jeg også uttalt i brev til komiteen og til representanten at vi må se på læringspunkter, og at det også er behov for å se på de formelle rammene og lovverket.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Svaret på det spørsmålet har jeg allerede gitt. Det var ingen uro i departementet eller noen tvil i departementet om hvordan loven skulle forstås. Departementet hadde ansvaret for loven og hadde en veldig tydelig intensjon om at hovedansvaret ligger i Norges Bank. Bakgrunnen for det er også at vi skal kunne holde Norges Bank ansvarlig for resultatene i NBIM. Det må være et samsvar mellom hvilken myndighet og hvilket ansvar man har. Derfor var intensjonen at hovedansvaret skulle ligge i Norges Bank. Jeg har redegjort veldig grundig overfor Stortinget i flere omganger om hvilken informasjon departementet fikk på hvilket tidspunkt. Vi ble orientert om kandidater på et tidlig tidspunkt, og jeg har også redegjort for hvilken informasjon vi så fikk, og hvordan det ble fulgt opp.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Jeg har redegjort grundig for bakgrunnen for den telefonsamtalen, og den bunnet ikke i noe konkret kunnskap om hvilke betingelser kandidater hadde stilt, eventuelt hadde stilt, og hvordan formuen var skrudd sammen. Det var en bekymring på et mer generelt grunnlag hvor jeg var opptatt av at hovedstyret som ansvarlig måtte gå tilbake i tid og se om det var ting som man burde se nærmere på. Det var en bekymring på et generelt grunnlag som jeg mente var viktig for meg som statsråd å formidle. Jeg vil også legge til at da jeg tok et initiativ for å finne en endelig løsning, var det fordi det ble uttrykt fra Hans Andreas Limi fra Fremskrittspartiet, som mente at jeg burde gjøre det. Det kom som et initiativ fra Stortinget. Stortinget konkluderte også med hva man ønsket å oppnå. Da mente jeg at tiden var inne til å ha dialog også med sentralbanksjefen om disse spørsmålene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Som jeg har sagt både i mitt innlegg og i svar, var det ingen tvil i departementet om hvordan loven skulle forstås. Det var heller ingenting i brevet fra representantskapet som rokket ved disse spørsmålene, nemlig spørsmålet om informasjonsplikt til departementet og spørsmålet om instruksjonsadgang. Det var ikke noe spørsmål som kom frem i brevet. Det var først i forbindelse med høringen i finanskomiteen at disse spørsmålene ble reist, og i etterkant av høringen viste det seg at det vi mente var en tydelig lov med en klar intensjon, kunne forstås på en annen måte. Det var også bakgrunnen for de initiativene vi tok. Når Stortinget da konkluderte slik man gjorde, og det ble uttrykt et ønske fra stortingsrepresentanter om at jeg skulle ta en rolle i dette, gjorde jeg det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Det jeg har gjort, er å tydeliggjøre overfor sentralbanksjefen at Stortingets intensjon skal følges opp. Jeg sitter ikke med informasjon som tilsier at det ikke vil bli gjort.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-11-05:
Det punktet hvor det er blitt begått feil, knytter seg til offentlighetsloven. Det er det blitt redegjort for. Jeg mener at det ikke foreligger informasjon som skulle tilsi at det var nødvendig eller riktig å følge opp denne saken i tråd med det Rødts leder har foreslått. Jeg har svart på spørsmålet skriftlig til komiteen, og har ikke noe annet syn på det i dag.