Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-01-18:
Jeg vil først si at jeg synes intensjonen til interpellanten om å ta flere debatter fra Europarådet inn i salen her er meget god – en god oppfølging av et veldig viktig arbeidsområde. Jeg vil også gi ros til interpellanten for å reise spørsmålet og gi en god gjennomgang av denne ganske dramatiske og ofte tragiske historien i Europa, som er et godt utgangspunkt for debatten. Jeg ser fram til å kunne gi en nærmere presentasjon av regjeringens arbeid nasjonalt og internasjonalt for å styrke levekårene for romfolket. Representanten tar i sin interpellasjon utgangspunkt i den situasjonen som oppsto i Europa sommeren 2010 i forbindelse med utvisning av romfolk fra flere av Europarådets medlemsland og den påfølgende innsatsen både på europeisk og nasjonalt nivå for å bedre romenes levekår. Representanten viser videre til at romenes egne representanter i Norge understreker at det er tre viktige forutsetninger for inkludering: bolig, utdanning og arbeid samt et samlingssted hvor romene kan ta vare på sin egen kultur. Jeg hadde anledning i spørretimen 13. oktober i fjor, på spørsmål fra representanten Olemic Thommessen, å si at Norge hilste velkommen Europarådets generalsekretærs initiativ til et høynivåmøte om romfolket og foreslo en felles handlingsplan mellom EU og Europarådet for å styrke integreringen av romene i Europa. Norge støttet fullt opp om Jaglands initiativ, noe jeg nylig gjentok i et møte med ham på mitt kontor. Gjennom høynivåmøtet om romene 20. oktober i fjor ble innsats for flerkulturell sameksistens Europarådets varemerke i 2010. I et alt mer flerkulturelt Europa utmerker Europarådet seg med et mandat som blir stadig mer aktualisert og utfordrende. Strasbourg-erklæringen om romfolket, som ble vedtatt under høynivåmøtet, har regjeringens fulle tilslutning. Den viser til at selv om primæransvaret for inkludering ligger hos nasjonalstatene, og selv om de viktigste tiltakene må gjennomføres på nasjonalt, regionalt og lokalt nivå, så har også Europarådet og andre europeiske samarbeidsorganisasjoner en viktig rolle i å utvirke en paneuropeisk tilnærming. Fra norsk side vil vi aktivt støtte de tiltak som ble utpekt som innsatsområder for utbedring av situasjonen for romene i Strasbourg-erklæringen. Erklæringen fremhever tre hovedsatsingsområder: For det første fremheves ikke-diskriminering og beskyttelse av romenes rettigheter, herunder kvinners og barns rettigheter, og tilgang til rettsvesenet. For det andre fremheves sosial inkludering, der tilgang til utdanning, arbeid, helse og boliger er viktig, samt videreutvikling av språk og kultur. For det tredje fremheves det internasjonale samarbeidet, der både Europarådet, EU og Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa, OSSE, er viktige. Et håndfast resultat av høynivåmøtet er etableringen av et opplæringsinstitutt for 400 meglere, advokater og veiledere samt et program for juridisk veiledning, slik at romene bedre kan hevde sine rettigheter. For å realisere disse tiltakene besluttet Europarådet å tredoble ressursene til dette formålet fra og med i år. Vi vil fortsatt i tiden fremover ha oppmerksomheten rettet mot Europarådets arbeid på dette felt og bidra til at aktiviteter som det var enighet om på høynivåmøtet, blir iverksatt. Dette vil være et viktig punkt under Europarådets utenriksministermøte i Istanbul i mai under tyrkisk formannskap. Generalsekretæren vil fokusere på det flerkulturelle Europa, og på hvordan man skal fremme fortsatt fredelig sameksistens i et Europa der grunnleggende demokratiske verdier beskyttes og mennesker lever sammen i interkulturelle samfunn. Interkulturelle utfordringer vil stå sentralt – likeledes en erkjennelse av at mange europeiske land i dag opplever en voksende religiøs radikalisering, og at interetniske spenninger ofte kommer til uttrykk gjennom voldshandlinger. For å belyse disse spørsmålene har generalsekretæren, Jagland, oppnevnt en vismannsgruppe under ledelse av Tysklands tidligere utenriksminister Joschka Fischer, som vil fremme forslag til hvordan interkulturelle og interreligiøse motsetninger kan motvirkes. Til møtet vil det også foreligge en første fremdriftsrapport for oppfølgingen av Strasbourg-erklæringen. Møtet vil dermed være en prøvestein for fortsatt handlekraft i Europarådet. Når det så gjelder nasjonale tiltak, vil jeg vise til at regjeringen, som representanten nevnte, i juni 2009 presenterte en handlingsplan for å bedre levekårene for de rundt 700 norske romene, som i all hovedsak er i Oslo-området. I planen inngår bl.a. videreutvikling av voksenopplæring spesielt rettet mot norske romer, et tiltak som har vært drevet av Oslo kommune siden januar 2007 ved Skullerud voksenopplæringssenter. I 2009 ble det ved senteret etablert en veiledningstjeneste som skal bidra til at romene gis reelle muligheter til å benytte etablerte velferdsordninger innenfor f.eks. utdanning, sysselsetting, helse og bolig. Områder som representanten var inne på, blir prioritert av romene selv. Både voksenopplæringen og veiledningstjenesten opplever stor pågang. Tilbudet ble i 2010 utvidet med både flere ansatte og flere oppgaver knyttet til regjeringens handlingsplan for å bedre levekårene til romene i Oslo. Veiledningstjenesten har i kontakt med offentlig forvaltning og førstelinjetjenesten erfart at kunnskap om romene generelt sett er liten. For at offentlige etater og andre virksomheter skal kunne møte romene på en god måte, er det avgjørende at offentlige etater og virksomheter har nødvendig kompetanse og kunnskap om romenes kultur. Senteret ble høsten 2010 tildelt nye midler, og skal i tiden framover bl.a. jobbe for å gjøre romenes levesett og kultur kjent i statlige og kommunale virksomheter. Vi opplever at tilliten mellom romene og norske myndigheter styrkes, tror jeg, gjennom disse tiltakene, og at innsatsen som er gjort de siste årene, bidrar til en positiv utvikling for norske romer. For eksempel markerte norske romer den 8. april i fjor for første gang den internasjonale romdagen gjennom et åpent arrangement ved Kulturhistorisk museum. Samråd mellom romene og norske myndigheter ble etablert samme dag. I det første samrådsmøtet ble det enighet om at tema for neste møte skal være bolig, ett av de tre feltene representanten påpekte. Lederen for en av romorganisasjonene holdt også innlegg ved minnemarkeringen for Holocaust den 27. januar i fjor. De som har deltatt i voksenopplæring ved senteret i Oslo, uttrykker at de har godt utbytte av undervisningen, og vi må håpe og tro at disse eksemplene er tegn på at en endring er i gang, der romene i større grad deltar aktivt i saker som angår dem. Det jobbes kontinuerlig, i tett samarbeid med romene, for å bedre integreringen i alle deler av samfunnet. Romene må selv aktivt delta i denne prosessen og ønske å være en del av det norske samfunnet. Regjeringen har trappet opp de midlene som avsettes til dette formålet, og bevilget i statsbudsjettet for 2011 5,6 mill. kr til tiltak for norske romfolk. Informasjonen til storsamfunnet om romenes rettigheter som nasjonal minoritet og om deres levesett og kultur som del av den norske kulturarven, er viktige elementer i antidiskrimineringsarbeidet. En tilskuddspost i budsjettet – Tilskudd til nasjonale minoriteter – ble opprettet i 1999, der målet bl.a. er å bidra til at de nasjonale minoritetene sikres effektiv deltakelse. Det gis også midler til prosjekter som har som formål å bidra til organisasjonsutvikling blant romene, og til informasjon om romene til resten av samfunnet. Som jeg har vært inne på, må vi tilnærme oss situasjonen for romene både på europeisk nivå, nasjonalt og lokalt. I mange europeiske land har man jobbet lenge for å bedre levekårene for romene, noen med mer hell enn andre. Romfolket er sannsynligvis den mest stigmatiserte gruppen i Europa i dag. Store utfordringer gjenstår. Den norske romgruppen er relativt liten i europeisk målestokk, og det er derfor nyttig for norske myndigheter å se til andre land og lære av erfaringer som er gjort ellers i Europa. Vi har forpliktet oss til å ivareta romenes rettigheter gjennom både internasjonale konvensjoner og Strasbourg-erklæringen. Et viktig moment i erklæringen er nettopp at tiltak skal utvikles i tett samarbeid med dem det gjelder, og med aktiv deltakelse fra dem. Forsøk med å benytte seg at såkalte meglere, dvs. personer med rombakgrunn som veiledere mellom romene og storsamfunnet, er allerede satt i gang her i Norge. Regjeringen har stor tro på at dette er et riktig tiltak. Romene i Norge er ikke en homogen gruppe, og ved å spille på de ressursene som finnes i miljøet og samtidig dra veksler på internasjonal erfaringer, håper jeg vi vil se en positiv utvikling for norske romer i årene som kommer. For å konkludere: I tråd med Strasbourg-erklæringen vil vi sikre at nasjonale, regionale og lokale tiltak går hånd i hånd med innsatsen på europeisk nivå. Regjeringens handlingsplan har dette som mål. På norsk side vil vi fortsette å trekke på erfaringer fra andre land for vår egen oppfølging, og bidra med våre erfaringer til å videreutvikle en paneuropeisk tilnærming.