Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-02-25:
Ordet «strømkrise» har vært brukt mange ganger i vinter. Jo kaldere det har blitt ute, jo heitere har debatten blitt inne. Det har ikke manglet på bekymring for høye strømpriser, ei heller på forslag for å gjøre noe med det. Noen av forslagene er svært gode, andre er vel mindre gjennomtenkte. Det er viktig å få til ting fort, samtidig som en må tenke langsiktig. Så tidlig som i oktober var det kjent at kraftmagasinene hadde unormalt lav beholdning for årstida. Odd Roger Enoksen og undertegnede fremmet den 23. oktober det dokumentet som vi i dag har til behandling. Bakgrunnen for forslaget er at strømmen som er produsert av norske fossefall, er en fellesressurs som vi må sørge for kommer alle til gode. Det nødvendige strømforbruket må ikke bli for dyrt, men må kunne kjøpes til en pris som er overkommelig for alle. Den tre–fire-doblingen av kraftprisene som vi har opplevd de siste månedene, er ikke akseptabel. Senterpartiet vil gjenvinne noe av styringen med strømforsyningen for å få bedre sikkerhet i tørrår. Kraftprodusentene har fritt kunnet disponere det vannet som skulle bli grunnlag for vinterens forsyning. Og det har de så absolutt gjort. Det har gått bra i noen år, men i tørrår kan det altså gå ganske galt. Strømprisene stiger og blir umulig å håndtere for en god del mennesker. Dessuten må ikke beredskapssiden glemmes. Motforstillingene til dette forslaget var det mange av i utgangspunktet, men etter hvert som kulden vedvarte og magasinene ble mer og mer nedtappet, stilnet argumentene om at vi ikke kunne gripe inn i et fritt marked – snarere tvert imot. På nyåret ble avisene for alvor opptatt av dette. I januar brakte tre av de store Oslo-avisene dette temaet opp på lederplass, og det var ikke noe å si på engasjementet. Det var sterkt. Med litt ulike ordelag uttrykte de at den alvorlige energisituasjonen krever styring. Myndighetene må ta ansvar for beredskap, tørrårssikring, og altså sørge for at det er vann i magasinene. Etter hvert har også ulike politiske partier uttrykt sin sympati for forslaget. Jeg skal ikke sitere noen, men det finnes gode sitat. Kraftbransjen har også fått sitt pass påskrevet i denne sammenhengen. Det er ikke galt å tjene penger, men det får jo være grenser. Kraftbransjen har solgt uten tanke på beredskap, strømpriser og samfunnsansvar. Men nå er det jo slik at det i første rekke er politikerne som må ta samfunnsansvar. Det er politikerne som må sørge for at nødvendig infrastruktur fungerer i dette landet. Det er politikerne som må utforme regelverket – og eventuelt endre det når det er nødvendig. Det kan være nødvendig nå. Og så er spørsmålet: Hva kan en gjøre? Når det frie markedet ikke fungerer, er det tid for tiltak. Da blir det nødvendig å gi beskjed om at nedtapping av magasinene skal begrenses. Det kan gjøres på flere måter – enten kan det pålegges ved tvang, eller det kan gis økonomisk kompensasjon. Det var interessant å lese ministerens uttalelse i går hvor han snakker om betingelser knyttet til skatt og avgifter. Virkemidlene finnes altså – det er politisk vilje som er avgjørende for å ta dem i bruk. Vi kan ikke fortsette å gamble med været. Fra NVE får vi opplyst at sjøl med svært mye regn i dette året vil ikke magasinene være fulle til høsten. Så dette er altså alvor. Jeg har tidligere nevnt at det er mange gode forslag når det gjelder å forbedre strømsituasjonen, og ulike forslag, som jo også skal tas opp her i dag. Sjølsagt er også omlegging til andre energikilder veldig viktig, men det tar lang tid. Forslaget om minstekrav til magasinfylling skiller seg ut fra flere av de andre forslagene, for dette forslaget dreier seg om en systemforbedring. Det er et langsiktig tiltak som kan gjennomføres raskt, hvis det er politisk vilje til det.