trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2017-02-01:
Som næringsminister er jeg glad for at temaet offentlige anskaffelser engasjerer så mange, rett og slett fordi det er veldig viktig. Regjeringen er opptatt av effektiv håndheving av anskaffelsesregelverket, og Klagenemnda for offentlige anskaffelser, KOFA, spiller en viktig rolle her. Stoltenberg-regjeringen fjernet nemndas kompetanse til å ilegge overtredelsesgebyr for ulovlige direkte anskaffelser i 2012. Da stoppet også håndhevelsen av slike grove regelbrudd – ulovlige direkte anskaffelser – opp. Dette har regjeringen altså gjort noe med. Fra 1. januar i år fikk KOFA tilbake kompetansen til å ilegge overtredelsesgebyr for slike regelbrudd, og det innebærer at leverandører nå kan velge om de går til KOFA eller til domstolene dersom de ønsker å få sanksjonert ulovlige direkte anskaffelser. Det er en betydelig styrking av håndhevelsen. I tillegg er det slik at vi har Riksrevisjonen og kommunerevisjonene, som fører kontroll med det offentlige. Vi har også EFTAs overvåkingsorgan ESA, som fører tilsyn med at vi overholder våre EØS-forpliktelser, og også EUs anskaffelsesdirektiv. Det er altså mange organer som allerede har en viktig rolle i å kontrollere og håndheve etterlevelsen av anskaffelsesregelverket. Det er slik at et nytt og revidert regelverk trådte i kraft ved årsskiftet. Det er mange nye regler og plikter som oppdragsgivere og leverandører må forholde seg til, og det er mange krevende vurderinger som må gjøres. Derfor har vi fra Nærings- og fiskeridepartementets side lagt mye vekt på god veiledning til de nye reglene. Det er Direktoratet for forvaltning og IKT, Difi, som nå jobber kontinuerlig med å bidra til kompetansebygging om offentlige anskaffelser, for å hjelpe innkjøperne til å bruke ressursene effektivt og i tråd med det offentliges behov. En av de tingene Forenklingsutvalget påpekte i sin utredning, er at det er betydelig frykt blant offentlige oppdragsgivere for å gjøre feil, og noen av virksomhetene blir også målt på om de blir klaget inn til KOFA. Oppdragsgivere skal selvfølgelig følge regelverket, men jeg er vel så opptatt av at de gjør gode innkjøp og utnytter det handlingsrommet som er, for å få til nye og framtidsrettede innovative løsninger og ikke minst grønne anskaffelser. Det mener jeg ikke gjennomføres med mer tilsyn og kontroll, men med hjelp av god opplæring og veiledning fra vår side i det nye regelverket, som jo er krevende, og det vet vi alle.
Monica Mæland (Høyre), 2017-02-01:
Det er slik at dette er en kan-regel. Vi er også opptatt av å motarbeide sosial dumping og ikke minst kriminalitet i arbeidslivet, og det har vi en egen plan for, utarbeidet sammen med partene i næringslivet, som vi følger opp. Når det gjelder de nye forskriftene, er jeg opptatt av at man benytter handlingsrommet, og ikke minst av at vi skaffer oss erfaring. Jeg har hatt møte med KS, jeg har invitert dem til å holde oss oppdaterte på deres erfaringer med regelverk og med forskrifter. Jeg kommer til å skrive et brev til alle offentlige innkjøpere, slik jeg gjorde i 2013, for å informere om det nye regelverket, invitere til å bruke handlingsrommet, og ikke minst jobbe mot sosial dumping og de delene av næringslivet som vi altså ønsker bort fra offentlige anskaffelser. Jeg mener vi nå må se hvordan det nye regelverket virker. Jeg mener svaret ikke er å opprette nye byråkratiske instanser før vi har gjort oss noen grundige erfaringer med regelverket.
Monica Mæland (Høyre), 2017-02-01:
Det er jo slik at for første gang har vi fått en lov hvor vi i innledningen til loven legger til grunn at alle skal ha systemer for å håndtere risiko knyttet til korrupsjon og til menneskerettigheter, i de sakene hvor det er en risiko for dette. Dette skal også håndheves av KOFA, så jeg mener vi har gått mye lenger enn vi har gjort noensinne for å ivareta at norske oppdragsgivere tar dette på alvor, og at vi har rutiner for å kunne håndtere dette i situasjoner og saker hvor det er nødvendig. Det skal vi selvsagt følge opp, og det blir spennende å se om det kommer saker til KOFA om dette.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-02-01:
«Bestanden av jerv i Norge har økt fra 269 dyr til 306 fra 2015 til 2016. I mange deler av landet er jerv den største skadegjøreren på husdyr. Økningen er størst i Hedmark, Trøndelag og Nordland. Bestanden av jerv ligger langt over bestandsmålet, og jakt på jerv har de siste årene vært lite vellykket. Kun om lag en tredjedel av kvotene har blitt tatt ut. Hva tenker regjeringen å gjøre for å komme ned på bestandsmålet for jerv, og hvor lang tid regner man med at det vil ta?»
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-02-01:
Eg høyrer ikkje så mykje om planar og aktivitetar utover det som allereie er kjent. Vi er kjente med at lisensfelling fungerer dårleg. I Oppland, som òg statsråden nemnde, er vi inne i ein prøveperiode som per i dag har teke ut fire av dei tolv dyra som er på kvoten i Oppland. No er det att to veker av den lisensfellingsperioden, og i rovviltforliket frå 2011 vert det sagt at lisenskvoten skal, så langt som mogleg, takast ut i løpet av kvoteperioden. Dette har ikkje direktoratet følgt opp, og der meiner eg statsråden burde vore meir på for å sørgja for at det vert utført. Tenkjer statsråden å kunna påleggja direktoratet i sterkare grad å ta ut lisenskvoten i løpet av perioden i staden for hiuttak, som det no vert lagt opp til?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-02-01:
Det handlar mykje om tillit til forvaltninga frå dei ulike partane. I beitenæringa vert det gjort mange tiltak som har vore med på å bidra til å få tapstala ned. I Oppland hadde ein eit jamt tapstal til jerv på over tre tusen dyr i både 2014 og 2015, og så fekk ein ned tapstala noko i løpet av 2016. Utfordringa er at beitenæringa gjer sin jobb, men føler ikkje no at rovviltforvaltninga gjer sin del av det tosidige målet: å sørgja for at òg beitenæringa skal ha levelege vilkår. Når ein opplever at ein har dobbel bestand av det målet som er sett både i Oppland og i Hedmark på jerv, er dette krevjande å forsvara. Har ikkje statsråden større ambisjonar enn det ein gjer i dag, for å koma med nye grep for å sikra uttak og redusering av bestanden?
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Det er helt riktig, som representanten Odnes påpeker, at jerv er den største skadevolderen på sau og lam i Norge. I 2016 sto jerven for 34 pst. av erstattet tap, mens ulven til sammenligning sto for 9 pst. Det følger av rovviltforliket av 2011 at forvaltningen av jerv skal skje på en slik måte at antallet ungekull holdes så nær bestandsmålet som mulig. Det samme forliket sier at lisensfelling skal være hovedvirkemiddelet i bestandsreguleringen av jerv. Bestandsmålet for jerv i Norge er 39 ungekull. I 2016 ble det registrert 50 ungekull av jerv, og det er en nedgang på 15 ungekull fra 2015. Av de 50 ungekullene ble syv tatt ut av Statens naturoppsyn i forbindelse med hiuttak. Dermed ligger vi i 2016 fire ungekull over det nasjonale bestandsmålet. Hedmark, Trøndelag og Nordland, som representanten Odnes viser til, ble prioritert ved hiuttak våren 2016. Det resulterte i at vi ligger godt under bestandsmålet i Nordland, akkurat på bestandsmålet i Trøndelag og Møre og Romsdal, og litt over målet i Hedmark. Ser vi på individnivå, er bestanden i 2016 beregnet til å bestå av ca. 350 voksne individer. Det er omtrent like mange som i 2015. Siden 2004 har jervebestanden i Norge ligget over det vedtatte bestandsmålet. Det har vist seg vanskelig, under skiftende regjeringer, å få til en tilstrekkelig effektiv lisensfelling av jerv. Det skyldes at fellingen er krevende, bl.a. ved at jerven holder til i fjellområder det kan være vanskelig å nå for lisensjegere. Vi snakker også om små bestander, og det er vanskelig å få til en forvaltning som ligger akkurat på bestandsmålet. Det er grunnen til at denne regjeringen har iverksatt flere tiltak for å bringe bestanden ned på bestandsmålet. Vi har en svært høy beredskap både før og under beitesesongen for å sikre at vedtatte uttak av rovvilt gjennomføres. Det er bl.a. gjennomført ganske omfattende hiuttak av jerv i regi av Statens naturoppsyn. Dessuten har denne regjeringen, i større grad enn den forrige regjeringen, åpnet for uttak av rovdyr som kan utgjøre fare for skade i forkant av beitesesongen. Videre har vi fra 2015 iverksatt åtte prosjekter i hele landet, herunder i Oppland, som skal prøve ut nye virkemidler for å sikre en mer effektiv lisensfelling. Disse prosjektene skal avsluttes i 2018, og mitt håp er at disse viser at det er mulig å få til mer effektiv felling. Vi arbeider også med å motivere jegere til å delta i lisensfelling av jerv. Samlet håper og mener vi at disse tiltakene vil bringe oss ned på bestandsmålet. Men, som sagt, det er vanskelig å få til en forvaltning som ligger akkurat på bestandsmålet, men vi har satt i verk tiltak som vi håper skal bringe oss dit.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Jeg sa i mitt innlegg at vi har høy beredskap for å sikre at nødvendige uttak faktisk gjennomføres. Vi har iverksatt forsøk på å effektivisere lisensfellingen, og vi har senket terskelen for uttak av rovvilt i forkant av beitesesongen. Så har vi disse åtte prosjektene. De skal avsluttes i 2018, og jeg mener det er viktig å la disse prosjektene få løpe, slik at vi får resultatene av dem. Virkemidler som prøves ut i denne sammenhengen, er bruk av kunstig lys på åte for jerv og elektronisk overvåking av fangstbås. Vi har foretatt endringer i motorferdselsregelverket som åpner for at alle kan søke om tillatelse for uttransportering av åte og jervbås, og for å drive tilsyn med jervbåser. Jeg tror vi bør se på virkningen av disse virkemidlene før vi vurderer behovet for nye.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Vi har altså sett en nedgang i antall ungekull. Og – det er også viktig – selv om vi siden 2004 har ligget over det vedtatte bestandsmålet, er det variasjon i effektiviteten. Trenden er at lisensfellingen ikke er så effektiv som vi ønsker, men vi har eksempler på at man i deler av Oppland og Hedmark har fylt kvoten. Vi har høy beredskap både før og under beitesesongen. SNO, Statens naturoppsyn, gjennomfører årlig et omfattende uttak av enkeltdyr og hiuttak av jerv, og det at vi i større grad enn den forrige regjeringen har åpnet for uttak av rovdyr i forkant av beitesesongen, er tiltak som er nye, i tillegg til disse forsøksprosjektene vi har. De håper og mener jeg samlet skal bidra til å bringe oss nærmere det vedtatte bestandsmålet. Det er tiltak som går langt utover det vi har sett under forrige regjering.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Denne regjeringen er opptatt av å føre en rovviltpolitikk som er i samsvar med Bern-konvensjonen, naturmangfoldloven og rovviltforliket. Rovviltforliket sier hvor mange ungekull av rovdyr vi skal ha, og forvaltningen skal påse at vi hvert år er nærmest mulig det bestandsmålet. Vi har i større grad enn den forrige regjeringen åpnet for uttak av rovdyr som kan utgjøre fare for skade, i forkant av beitesesongen. Vi har gitt rovviltforvaltningen klar beskjed om å ha høy beredskap både før og under beitesesongen for å sikre nødvendige uttak. Vi jobber – som jeg var inne på under forrige spørsmål – med å gjøre lisensfelling av jerv mer effektiv. Meråker kommune er blant åtte prosjekter som har fått grønt lys for å prøve ut nye virkemidler som kan gjøre lisensfellingen mer effektiv. Erstatningsstatistikken viser at regjeringens politikk virker. Antall husdyr som er erstattet som tatt av rovvilt, er redusert de seneste årene og var i 2016 historisk lavt. Så er det også etablert gode økonomiske ordninger i rovviltforvaltningen. Det gjelder både erstatning for tap av beitedyr til rovvilt og tilskudd til forebyggende og konfliktdempende tiltak. Dette utgjør i underkant av 220 mill. kr årlig og skal bidra til å oppfylle den todelte målsettingen i rovviltpolitikken. For gårdsbruk der beiterett utgjør en del av ressursgrunnlaget, vil den retten utgjøre en del av totalverdien av bruket, uansett om beiterettens verdi er eksplisitt prissatt. Derfor kan jeg ikke se at situasjonen for brukere i Meråker som har kjøpt sin beiterett fra Meraker Brug til avtalt pris, er prinsipielt forskjellig fra andre bruk med tilhørende beiterett.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Som jeg viste til i svaret mitt, utgjør beiteretten en del av totalverdien av et bruk, uansett hvordan beiteretten er organisert. Vi kommer ikke til å kjøpe beiterett fra saueeiere i rovdyrutsatte områder. Det vi derimot kan gjøre, og gjør, er å gi støtte til omlegging til annen drift, dersom dyreeier ønsker det. Så har vi flere økonomiske ordninger som dyreeiere i områder med rovvilt i dag har tilgang på – full erstatning for beitedyr tatt av rovvilt og tilskudd til forebyggende tiltak mot rovviltskader. 10 mill. kr er av denne regjeringen øremerket til driftsomstilling for saueeiere med vedvarende tap grunnet rovvilt. Det viser at vi i dag har gode økonomiske ordninger for eiere av beitedyr.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Vi mottok i fjor en henvendelse fra Meråker kommune om å prøve ut nye virkemidler og besvarte det i brev av 27. oktober i fjor. Kommunen har der pekt på mange mulige tiltak. Noen av tiltakene mener vi ikke er tilrådelig. Det gjelder f.eks. utvidet lisensfellingsperiode for bjørn. Andre tiltak, som bruk av løs, på drevet halsende hund på bjørn, er en sak som utredes av forskningsmiljøer. Så peker kommunen også på noen forvaltningstiltak som i dag er godt ivaretatt av Miljødirektoratet og av feltapparatet i SNO. Men vi har også sagt at flere av tiltakene er gode, og har imøtekommet kommunen. Det gjelder kunstig lys ved åtejakt på jerv og elektronisk varsling ved bruk av jervbås. Meråker kommune er altså innlemmet i det prøveprosjektet som forsøker nye virkemidler. Jeg mener at det er en pakke av virkemidler som skal gjøre det mulig å gjøre fellingen mer effektiv.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Den planlagte genbanken for laksefiskbestander fra Hardanger ble omtalt i budsjettproposisjonen fra Klima- og miljødepartementet for 2017. Her opplyste vi at nye kostnadsanslag viser en kostnadsøkning på over 50 pst., totalt på 66 mill. kr, og at regjeringen på denne bakgrunn besluttet ikke å bygge genbanken. Ved Stortingets behandling av budsjettet ble det heller ikke bevilget penger til å bygge genbanken. I 2015 og 2016 er det samlet inn materiale fra laksefiskbestandene i Hardanger som kunne være aktuelle for en genbank. Ettersom genbanken ikke ligger an til å bli bygget, vil drift ved midlertidige oppbevaringsanlegg for dette materialet på et tidspunkt måtte avvikles. Vi vurderer nå om mesteparten av materialet som er samlet inn, kan flyttes til oppbevaring på forskningsstasjonen på Ims i Rogaland. Da må vi i så fall i løpet av to år på nytt ta stilling til hva som skal skje med materialet. Laksefiskbestandene i Hardanger vil fortsatt være omfattet av det øvrige arbeidet som drives for å ta vare på villaksen i Norge. Det gjelder at vi gjennomfører strenge reguleringer i fisket. Vi bruker store ressurser på å bekjempe lakseparasitten Gyrodactylus salaris og på kalking i forsurede vassdrag. De viktigste påvirkningene på ville laksebestander i dag er lakselus og rømt oppdrettsfisk. Der har vi tiltak og virkemidler som er fiskeriministerens ansvarsområde, men vi har tett dialog om disse utfordringene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Dersom vi konkluderer med at vi flytter materialet til oppbevaring på forskningsstasjonen, har vi i så fall to år på å ta stilling til hva som så skal skje med materialet. Det gir oss derfor mer tid enn at det vil være nødvendig å komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett. Vi har god tradisjon her i landet for kostnadsoverskridelser på offentlige bygg. Vi konkluderte med at den overskridelsen som det ville ligge an til, eller det nye anslaget, er så kostbart at vi ikke kunne prioritere det i budsjettet. Det ble heller ikke funnet rom til det i budsjettforliket, som medførte betydelige økninger på Klima- og miljødepartementets budsjett. Så vi har i denne omgang nøyd oss med å vurdere en midlertidig løsning for to år.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Det er helt riktig, som representanten Aukrust er inne på, at situasjonen for den atlantiske villaksen ikke er god. Vi har gjennomført en omfattende kartlegging, og i de områdene som er kartlagt, er situasjonen utilfredsstillende for mange steder. Det er grunnen til at vi legger stor vekt på innføringen av det nye trafikklyssystemet, som skal sikre at vekst i oppdrettsbransjen skal skje kun der det er forsvarlig, og der det ikke vil gå ut over villaksens muligheter og utbredelse. Vi legger også stor vekt på utviklingen som skjer av bedre oppdrettsanlegg, inkludert lukkede anlegg, som vil kunne forebygge spredning av lus. Så dette er et område vi legger stor vekt på, og jeg har nær dialog med fiskeriministeren, som har ansvaret for mange av tiltakene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
I Elevundersøkelsen, som ble gjennomført høsten 2016 og presentert sist uke, får elevene referert en definisjon på hva som regnes som mobbing: «Med mobbing mener vi gjentatte negative handlinger fra en eller flere sammen, mot en elev som kan ha vanskelig for å forsvare seg. Mobbing kan være å kalle en annen stygge ting og erte, holde en annen utenfor, baksnakke eller slå, dytte eller holde fast.» Å beskrive ungdom som trenger hjelp fra Nav som burgerspisende slabbedasker, er ikke pent. Dersom det blir snakk om slik ordbruk gjentatte ganger og mot en person som kan ha vanskelig for å forsvare seg, vil det også kunne regnes som mobbing etter den definisjonen som brukes i Elevundersøkelsen. Regjeringen er opptatt av å bekjempe mobbing på alle samfunnsområder, enten det rammer skoleelever eller unge som trenger hjelp fra Nav. Mobbing er skadelig og skal bekjempes. Derfor gjennomfører regjeringen nå en rekke tiltak for å forebygge mobbing i skoler og barnehager. Ett av de viktigste tiltakene er å styrke de voksnes kompetanse på dette området. Det handler om både å forebygge, å avdekke og å løse konkrete mobbesaker. I tillegg har skolen utfordringer med voksne som mobber elever. Gjennom Elevundersøkelsen svarer 1,8 pst av elevene at de blir mobbet av lærere eller andre voksne på skolen. Undersøkelsen avdekker at den voksne kan ha sagt sårende ord om eleven, ledd av eleven på en sårende måte, fått andre elever til å le av eleven, eller den voksne har fått eleven til å føle seg utenfor. Det kritikkverdige utsagnet som representanten Håheim referer i sitt spørsmål, har mange fellestrekk med disse formene for voksenmobbing. Det er helt uakseptabelt at voksne mobber skoleelever, og det er like uakseptabelt når andre voksne kommer med sårende og nedsettende beskrivelser av ungdom som trenger hjelp fra Nav. Regjeringen har en nullvisjon når det gjelder mobbing, det er det eneste vi kan ha. Dersom vi lykkes godt i dette arbeidet i barnehager og på skolen, kan vi håpe at det også påvirker folks holdninger til mobbing når de kommer ut i arbeidslivet. Jeg kommer for øvrig til å gjøre nærmere rede for regjeringens tiltak mot mobbing i svaret på spørsmål 17 senere i dag.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Jeg mener at alle voksne, ansvarlige mennesker har et ansvar for hvordan man omtaler andre mennesker, ikke minst barn og unge. Jeg mener også at partier som sitter i regjering, har et særlig ansvar for å vurdere budskap og signalgiving. Sammenhengen et budskap gis i, vil også gi pekepinner på om dette dreier seg om mobbing eller ikke. Jeg skal ikke kommentere den aktuelle saken. Men det er viktig at vi som myndighetspersoner eller representanter for partier som sitter i regjering, eller for den del som sitter i Stortinget, tar ansvar for ikke å bidra til språkbruk som kan være, eller som kan forstås som mobbing.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Jeg har ikke tatt dette opp, men jeg kan forsikre representanten Håheim om at regjeringens politikk er at Nav skal være en hjelp for å få unge i virksomhet. Det skal være en hjelp til å stå på egne ben, det skal være en hjelp til å få selvtillit i livet, sånn at man kan klare seg selv. De initiativene som arbeids- og sosialministeren tar i så måte, er viktige. Det gjelder også tiltak på mobbeområdet, som ligger til hennes område. Så regjeringens politikk, regjeringens holdning og regjeringens budskap her er det ikke tvil om. Vi aksepterer ikke mobbing. Vi mener mobbing er skadelig og skal bekjempes. Og vi mener at unge, enten de går på skole eller er i Nav-ordninger, skal behandles med respekt og få den hjelp de trenger for å stå på egne ben.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Jeg er veldig enig i at vi trenger flere med utdanning, og det dreier seg ikke minst om at flere må fullføre sin utdanning, enten det er fagutdanning eller høyere utdanning. Vi tror ikke at studieplasser og etablering av studieplasser er noe som skal brukes som et omstillingsverktøy når det skjer svingninger i arbeidsmarkedet. Der ligger løsningen først og fremst i å lykkes med omstilling i arbeidsmarkedet. Omstillingspolitikken til denne regjeringen er meget aktiv. Vi har sammen med samarbeidspartiene bidratt med flere studieplasser de siste årene. Vi har bl.a. prioritert midler til forskning, saksmidler og flere rekrutteringsmidler, og det er viktig for å legge grunnlag for høy kvalitet på utdanningstilbudene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Vi ser absolutt et behov for IKT-spesialister, og vi vet at dette er et område med behov for satsing. Det er nettopp derfor vi, senest i høst i budsjettet, har tildelt midler til 500 nye studieplasser innen IKT. Vi kommer dermed til gradvis å få flere utdannede IKT-spesialister. I tillegg ser vi at flere nyutdannede sivilingeniører søker seg til IKT-relaterte yrker. Men vi har også tall fra Nav som indikerer at vi de siste årene har hatt en viss arbeidsledighet for IKT-utdannede grunnet omstillingen i oljesektoren. Vi kommer til å vurdere å stimulere til flere studieplasser innenfor IKT dersom opptakene ikke samsvarer med langsiktige behov. Vi jobber i denne sammenhengen med å lage gode analyser av fremtidige kompetansebehov, hvor vi bl.a. legger til rette for nasjonale møteplasser mellom tilbydere og etterspørrere, som vi omtaler i kvalitetsmeldingen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Regjeringen lanserte i april 2016 sine viktigste tiltak for å forebygge og bekjempe mobbing, og vi prioriterte tre hovedområder som de aller viktigste: For det første å styrke kompetansen lokalt, slik at ansatte i skoler og barnehager får et bedre grunnlag til å forebygge og håndtere mobbing. For det andre å forbedre lovverket, slik at mobbesakene kan løses bedre og raskere. Og for det tredje, bedre støtte og veiledning til mobbeofre og deres familier. Dette er i tråd med anbefalinger fra Djupedal-utvalget. Samme dag som utredningen ble overlevert, klargjorde vi at også barnehagene skal være en del av regjeringens oppfølging. Innsatsen mot mobbing må omfatte alle barn og unge, men må starte blant de yngste. Det er altså ikke riktig at regjeringen har brukt for lang tid på dette arbeidet, og det er heller ikke riktig at regjeringen bare har gjennomført noen få tiltak. Det er viktig at vi har en grundig prosess knyttet til de nye lovsakene, men det er ikke en hindring for at vi kan komme med andre forslag, og det har vi også gjort. Vi har utviklet en egen kompetansepakke som ble tatt i bruk av skoler, barnehager og kommuner allerede høsten i fjor. Den pakken er utformet slik at den tar hensyn til den ulike situasjonen skoler, barnehager og kommuner er i når det gjelder omfanget av mobbing. Mange skoler har arbeidet systematisk gjennom mange år med disse utfordringene og har lite mobbing blant sine elever. Andre skoler sliter med høye mobbetall og har vært i den situasjonen i mange år. Det er den siste gruppen vi prioriterer høyest i kompetansesatsingen. De får støtte og veiledning tidligere enn andre, og de får mer støtte. Men alle skoler og barnehager skal likevel ha muligheten til å styrke sin egen kompetanse. Gjennom statsbudsjettene for 2016 og 2017 har vi styrket innsatsen mot mobbing betraktelig. Nivået på mobbesatsingen lå gjennom mange år på i underkant av 30 mill. kr. På to år er den bevilgningen mer enn fordoblet, til 75 mill. kr I tillegg til kompetansesatsingen har vi gjennom 2017-budsjettet styrket Barneombudets kapasitet til å hjelpe mobbeofre og deres familier. Vi har også sørget for at fylkesmennene får økt kapasitet til å ta unna mobbesakene, og vi lanserte i august 2016 nettstedet nullmobbing.no. Det er et nettsted som samler inn informasjon som mobbeofre og deres familier trenger, ikke minst om rettigheter og om hvordan konkrete mobbesaker kan håndteres. I tillegg har regjeringen lansert flere andre tiltak, som nye kriterier for mobbeprogrammene, vi har sørget for at digital mobbing inngår i alle tiltakene som gjennomføres, og opprettet et nytt Partnerskap mot mobbing der alle viktige aktører i Barnehage- og Skole-Norge deltar. I tillegg vil jeg nevne satsing på helsesøstre i skolen, at livsmestring skal bli et fagovergripende fag og at ungdommens egen helseplan er kommet fra Helsedepartementet. Regjeringens forslag til forbedring av opplæringsloven har vært på høring, og et noe justert forslag framlegges om kort tid for Stortinget med sikte på ikrafttredelse fra skoleåret 2017–2018.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Når vi har en nullvisjon mot mobbing, kan vi ikke være fornøyd før vi ser den nullvisjonen realisert. Så lenge det mobbes barn, kan vi ikke være fornøyd, men vi arbeider med grundighet og systematikk for å få systemer, strukturer og virkemidler på plass for å håndtere mobbeproblemet. Vi har ikke brukt for lang tid. Vi har arbeidet aktivt med disse tiltakene siden utredningen ble lagt frem, og vi gjorde det til og med klart at det hastet så mye å få frem utredningen at utredningen ble levert før opprinnelig planlagt. Så har vi hatt en omfattende høringsrunde som ga veldig viktige innspill og presenterte handlingsplanen i fjor, og vi har lansert en rekke tiltak i oppfølgingen av det, og flere av dem nevnte jeg i innlegget.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Jeg tror det er veldig viktig at vi gir skolene og kommunene verktøy de kan bruke, men at det også må være slik at virkemiddelbruken tilpasses situasjonen lokalt. Det er derfor vi har lagt frem en rekke tiltak som gjør det mulig å styrke innsatsen. Vi styrker innsatsen for et godt omsorgs- og læringsmiljø i barnehagene. Vi gjør rammeplanen for barnehagene tydeligere på hvilke faktorer som må til for å skape et godt omsorgs- og læringsmiljø. Vi viderefører den økonomiske støtten til mobbeprogrammene i skolen, men med nye kriterier for denne støtten. Vi har gjort det klart at vi må ha digital mobbing, skjult mobbing og forholdet mellom mobbing og elevenes psykiske helse inn i programmene – også det i tråd med Djupedal-utvalget. Vi har finansiert 150 nye psykologer, gitt 100 mill. kr til nye helsesøstre i kommunene – det har også nær tilknytning til arbeidet mot mobbing – og så har vi avsatt 80 mill. kr i søkbare kompetansemidler for barnehagene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Jeg er opptatt av at elevene på utveksling i utlandet har et godt studieopphold, både faglig og sosialt. Vilkårene for godkjenning av utvekslingsorganisasjoner for utdanningsstøtte gir utvekslingsorganisasjonene bl.a. ansvar for at elevene plasseres i egnede vertsfamilier, og for at det skal være en stedlig kontaktperson i studielandet som skal bistå eleven med praktiske løsninger på problemer. Det er også krav om rutiner for hvordan organisasjonen håndterer vanskelige saker. Foreldrene og eleven skal informeres om disse rutinene før studieoppholdet. Jeg vil understreke at etter gjeldende regelverk kan godkjenningen som utvekslingsorganisasjon trekkes tilbake hvis vilkårene for godkjenning ikke lenger er til stede. Godkjenningen gjelder kun for tre år av gangen, og ved videreføring av godkjenning skal alle vilkår vurderes på nytt. Både enkeltsaker og brukerundersøkelsen som Senter for internasjonalisering av utdanning, SIU, gjennomfører blant elevene, kan gi grunnlag for undersøkelser knyttet til om vilkårene fremdeles er oppfylt. De aller fleste elever som reiser på utveksling, har gode erfaringer. Sakene fra TV 2, sammen med andre eksempler jeg er kjent med gjennom brukerundersøkelsen SIU gjennomførte blant utvekslingselever i 2016, viser at det er en del saker hvor rutinene svikter. Resultatet er svært alvorlig for de elevene som rammes. Derfor vil vi vurdere om reglene for godkjenning for støtte av utvekslingsorganisasjoner kan forbedres. I tillegg vil vi se på om økt tilsyn og kontroll av organisasjonene kan være et egnet virkemiddel for at alle elever som får støtte fra Lånekassen til utveksling, skal få et godt studieopphold i utlandet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Dette er en problemstilling som vi selvsagt kjenner gjennom enkelteksempler og også primært gjennom undersøkelsen fra SIU, som dokumenterer at dette er en utfordring. Og det er grunnlaget for at departementet vil vurdere om økt tilsyn og kontroll med organisasjonene kan gi en bedre sikring for at elevene blir godt ivaretatt mens de er i utlandet. De reglene og krav til rutinene som vi har på plass i dag, er altså ikke nok til å unngå at det er for mange elever i dag som opplever at de ikke blir godt nok ivaretatt hvis de f.eks. får problemer med vertsfamilien, og derfor vil vi vurdere om vi skal ha økt tilsyn og kontroll.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-01:
Det jeg understreket, er at på bakgrunn av eksemplene som er blitt presentert, og SIUs rapport, som altså kom i fjor, vil vi vurdere om økt tilsyn og kontroll kan gi bedre sikring. Det er én ting vi vil vurdere. Det vi også vil vurdere, er om ytterligere presiseringer av regelverket om godkjenning og tilbaketrekking av godkjenning kan bidra til dette. Så det er flere ting vi bør se på her, og det er også grunnen til at jeg bruker uttrykket «vurdere». Vi vurderer flere ting, og vi vil da komme tilbake når vi har konkludert i den vurderingen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-02-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til klima- og miljøministeren: «I Meråker mistet man i fjor sommer nesten 500 sau til rovdyr. Kommunen er en svært aktiv landbrukskommune med mange beitebrukere. Beiteretten i Meråker er spesiell i den forstand at hver gård har kjøpt og betalt sin beiterett fra bl.a. Meraker Brug. Dermed er beiteretten prissatt. Hva vil statsråden gjøre for å redusere rovdyrtrykket i Meråker, og kan det eventuelt være aktuelt å kjøpe ut den beiteretten som brukerne har kjøpt?»
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-02-01:
Jeg takker for svaret. Statsråden har rett i at antall tap er redusert. En av grunnene til det er at mange gir opp. Dermed blir det heller ikke noen husdyr som går tapt, for det blir ikke noen husdyr igjen i veldig mange av de områdene vi her snakker om. Og mange av dem som gir opp, gir i og for seg også opp en beiterett på sin egen gård – og får ingen som helst erstatning fra storsamfunnet for det. Situasjonen i Meråker, derimot, er at det er ingen gårdbrukere i Meråker som eier beiterett eller skog. Det er Meraker Brug som eier skogen, og så er det gårdbrukerne som kjøper en beiterett av Meraker Brug. Dermed er beiteretten prissatt på en helt annen måte enn det en kan gjøre på et vanlig gårdsbruk. Dermed vet vi også hva verdien av beiteretten er. Spørsmålet er: Hvis disse gårdbrukerne må gi opp beiteretten på grunn av rovdyrproblematikken, vil staten bidra til å kjøpe ut den beiteretten?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-02-01:
Jeg må få lov til bare å påpeke at nei, beiteretten i Meråker er ikke en del av bruket, fordi gårdbrukerne i Meråker eier ingen skog. Dermed eier de heller ikke de områdene som det beites på. Den beiteretten kjøper de av Meraker Brug. Dermed er beiteretten prissatt og kan altså kjøpes ut, hvis staten hadde ønsket det. Men jeg forstår det slik at det ønsker ikke regjeringen å bidra til. Statsråden nevner en del andre tiltak, bl.a. mer effektiv lisensfelling og mer skadeforebyggende tiltak om våren. Er det aktuelt å gi Meråker kommune en mulighet til sjøl å ta avgjørelsen om skadefelling av rovdyr som ikke skal være i det beiteprioriterte området som Meråker kommune er?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«I VG kunne vi lese at 39 000 ungdommer opplever å bli mobbet i skolen. Stadig hører vi om ungdom som opplever at rommet for å «passe inn» blir så smalt at de opplever det ikke er plass til dem, og mange faller ut av skolen. Aktivitet er bra, og mange ganger er den beste omsorgen en kan gi er å stille klare krav. Å fremstille ungdom som trenger hjelp fra Nav som burgerspisende slabbedasker, virker mot sin hensikt og kan i ytterste konsekvens bidra til å legitimere mobbing av ungdom som sliter. Er statsråden enig i dette?»
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Takk – jeg synes det var et godt svar, veldig tydelig. Statsråden var inne på at hvis det skal være mobbing, må det være gjentatte ganger, men det er ingen tvil om at denne annonsen har vært spredt gjentatte ganger. Denne annonsen har disse ungdommene som sliter, sett mange ganger. Det er det nok ingen tvil om, og da blir jo på mange måter paradokset – siden statsråden snakker på vegne av regjeringen – at det er et regjeringsparti som står bak denne omtalen av en gruppe unge mennesker som er avhengig av hjelp fra storsamfunnet, hjelp som regjeringen på mange måter ikke i stor nok grad har evnet å gi disse ungdommene, fordi disse ungdommene kanskje har blitt mobbet, utsatt for ting, ikke har følt seg hjemme i skolemiljøet, og så blir de utstøtt, de faller ut, og så får de ingen jobb. Da er mitt spørsmål: Mener statsråden at partier som sitter i regjering, som styrer, og som har ansvar, har et særlig ansvar for hvordan man omtaler ungdommen i landet vårt?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Takk for svaret. Noen av ungdommene det gjelder, har gått ut og tatt ganske kraftig til motmæle. En av dem var Sebastian Hens Gansmoe, som den 12. januar i år til NRK sa følgende om budskapet fra Fremskrittspartiet: «Budskapet de sender er at unge mennesker som går på NAV er late drittsekker som ikke engang rekker å spiser opp burgeren sin før det er på tide med en middagslur. Jeg finner meg i mye, men å bli presentert som dette, å bli mobbet av Frp, å bli fortalt at de forakter meg på denne måten, det aksepterer jeg f*** ikke.» De som er der ute, oppfatter dette meget krenkende. Det er ganske alvorlig, fra et parti som sitter i regjering, og som sitter i regjering sammen med statsråd Helgesens parti. Så mitt siste spørsmål til statsråden er: Har statsråden tatt dette opp med sine regjeringskolleger i Fremskrittspartiet og plassert ansvaret der det hører hjemme, for det å tie stille er jo også å akseptere mobbing?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«Å føle seg unyttig og oppleve at samfunnet ikke har bruk for deg, er en situasjon ingen skulle behøve å oppleve. Ungdom uten utdanning har en høyere sannsynlighet for å bli gående arbeidsledig i lengre perioder i livet enn andre. Nå er ungdomsledigheten på rekordhøye 11 pst. Likevel vil ikke regjeringen satse på flere studieplasser som både ungdommen og samfunnet trenger. Hvorfor ikke?»
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Takk for svaret, særlig med tanke på at statsråden svarer på vegne av en kollega. Jeg vil opplyse om følgende: Det har aldri vært så mange som har vært kvalifisert for høyere utdanning som ikke fikk plass, og som ble avvist, som ved opptaket høsten vi har bak oss. Jeg vil også minne om at regjeringen knapt har foreslått en eneste ny studieplass. De studieplassene det ble referert til her, har kommet etter framforhandlinger i Stortinget. Dette er altså ikke noe regjeringen prioriterer, i motsetning til Arbeiderpartiet som har lagt inn 3 000 nye studieplasser hvert år i våre alternative budsjett. Det er helt riktig at frafall er et stort problem, både innen yrkesfag og innen høyere utdanning. Da er det skuffende å se at det problemet ikke blir adressert mye mer i den stortingsmeldingen som ble presentert sist fredag, hvor kvalitet i høyere utdanning er tema. Vi trenger at flere tar utdanning, vi trenger færre ufaglærte, vi trenger flere med oppdatert kompetanse, og vi trenger færre med utdatert kompetanse. Er statsråden enig i dette?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Omstilling er viktig. Det er jeg helt enig med statsråden i, særlig i en situasjon hvor den teknologiske utviklingen går veldig raskt, og at det faktisk er en digital revolusjon vi ser rundt oss. Statsminister Erna Solberg skrev om dette i sin blogg nå i januar og viste til tre tiltak. Det første tiltaket var at alle skal ha tilgang til kompetanse hele livet. Vi er dermed enige om at kompetansepåfyll er helt avgjørende for om vi skal klare denne omstillingen. Det finnes utrolig mange advarsler fra IKT-miljøene i Norge om at det er kritisk mangel på arbeidskraft når det gjelder teknologi, og det har disse miljøene sagt i mange år. Det har likevel knapt vært flere studieplasser på dette. Ifølge OECD er Norge et av de landene som har færrest antall folk på høyere utdanning med IKT-bakgrunn, og vi kommer nesten dårligst ut av samtlige OECD-land når det gjelder videre utvikling. Er ikke dette spesielt et område hvor vi burde opprette langt flere studieplasser enn det vi ser fra regjeringens side?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«Ifølge elevundersøkelsen for 2016 oppgir nesten 40 000 barn og unge at de blir mobbet. I 2013 satte regjeringen Stoltenberg ned Djupedal-utvalget. For snart to år siden overleverte utvalget om lag 100 forslag til hvordan man kan bekjempe mobbing i skolen. Få tiltak er implementert, bortsett fra at en lovendring er varslet og en nettportal lansert. Hvorfor bruker statsråden så lang tid på å sette i verk nye tiltak for å bekjempe mobbing i skolen?»
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Det er 100 forslag til tiltak som ble overlevert for to år siden, og det er en håndfull som er under utredning. Det er ikke godt nok verken for oss eller for de nesten 40 000 elevene som blir mobbet. Tenk hva det gjør med deg som person å bli utsatt for jevnlig mobbing? Tenk hva det vil si for læring? Regjeringen er for passiv, og de treffer heller ikke blink med det de gjør. Lovendringen som er sendt på høring, har fått massiv kritikk fordi den ikke setter barn i sentrum. Regjeringspartiene stemte imot Arbeiderpartiets 25 forslag i Stortinget til tiltak fra Djupedal-utvalget som kunne implementeres raskt, og vi fikk ikke tilslutning til å sette av 100 mill. kr i budsjettet til kampen mot mobbing. Nå får regjeringen også kritikk fra Unge Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre for sommel. Er statsråden virkelig fornøyd med regjeringens resultater så langt?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
La meg ta et konkret tiltak som statsråden ikke nevnte. Noen kommuner har vært med i forsøket med beredskapsteam mot mobbing. Det har vært forsøk med stort hell og hvor det har vært gode erfaringer. Vil regjeringen sørge for at beredskapsteam mot mobbing blir et tiltak som raskt kan bli en nasjonal ordning som finnes i alle landets kommuner og ikke bare i noen få, slik at flere elever kan bli sett, hørt og få hjelp i vanskelige mobbesaker?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«TV 2 har i det siste hatt flere saker om norske ungdommer som har hatt ubehagelige og til dels skremmende opplevelser under utvekslingsopphold i USA. Ungdommene føler seg maktesløse og savner tettere oppfølging og skjerpet sikkerhet for dem som reiser ut. Dette er særlig viktig siden det dreier seg om barn under myndighetsalder. Norge er et lite land, og vi er helt avhengige av å reise ut og knytte kontakter. Hva vil statsråden gjøre for å sikre norske ungdommer som reiser, et godt utvekslingsopphold?»
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Jeg er glad for at regjeringen anerkjenner at dette er et problem og nå vil besvare. Og så synes jeg det er godt å se – og høre – at TV 2 har fått de samme talepunktene som statsråden. Men både til TV 2 i dag og her i Stortinget sier jo representanter for regjeringen at dette har man kjent til gjennom brukerundersøkelser. Og så svarer Senter for internasjonalisering at de vurderer selskapene basert på tilbakemeldinger de selv gir, og de innrømmer til TV 2 at de ikke har fått dette omfanget av kritiske bemerkninger fra selskapene selv. Og da blir spørsmålet mitt: Hvor lenge har statsråden kjent til disse problemene, og hvorfor har man ikke gjort noe før TV 2 startet å grave i dette?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Statsråden svarer jo ikke her på spørsmålet mitt, på hvor lenge man har kjent til dette, og om man kjente til det før TV 2 avslørte det. Hvis det er slik at man kjente til dette lenge før TV 2 belyste saken, er det jo ganske alvorlig at man ikke har gjort noe med det. Så er det også et annet spørsmål som er litt interessant, og det er hvorfor regjeringen sier at de vil vurdere – hvorfor vil de ikke endre, når statsråden nå står her og sier at det kontaktnettet som er for elevene som er på utveksling i utlandet, ikke er nok, ikke er godt nok?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«Lukkede fengsler har få mennesker på liten plass med tett omgang. Volds- og trusselhendelser har økt dramatisk. Mange innsatte har vært i andre land før de fengsles. Risikoen for at de medbringer smitte, er til stede. Vi har også smittsomme sykdommer med stort smittepotensial, som ofte rammer rusavhengige. Mange fengsles umiddelbart etter pågripelse. Risikoen for smitte gjelder innsatte og ansatte. Hvilke prosedyrer finnes for screening av innsatte, hvor rask, eventuelt hvem screenes, og hva screenes de for i dag?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Takk for et grundig svar. Jeg er glad for at statsråden trekker inn den generelle helsetilstanden til innsatte i fengsler, for det vi vet, er at 10 pst. har lettere psykisk utviklingshemning, 60–80 pst. har rusproblematikk og 90 pst. har en eller flere psykiske diagnoser. For disse har regjeringa nå kuttet 40 mill. kr i driftstilskudd, og Arbeiderpartiet har kompensert for dette og økt bevilgningene i denne regjeringsperioden. Kvinnelig innsatte er alvorlig traumatisert og de soner ofte lange dommer. Når det gjelder å frata disse kvinnene den muligheten for traumebehandling som normalbefolkningen har, mener ministeren at det er i tråd med normalitetskravet som gjelder, og som ministeren selv pekte på – at alle skal ha rett til likeverdige forhold uten forskjellsbehandling? Kan helseministeren fortelle hva han vil gjøre for å sikre lik tilgang til nødvendige helsetjenester for kvinner som soner og er traumatisert?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Det svaret gleder meg. Da forventer jeg at det blir orden på dette med traumebehandling til kvinner i Bredtveit fengsel. Det er en flott garanti gitt av helseministeren. Som en følge av regjeringas politikk må universitetssykehuset i Stavanger kutte 9,3 mill. kr, og det betyr at rusmestringstiltaket i Stavanger fengsel er truet med nedleggelse. Hva vil statsråden gjøre for å oppfylle kravene om normalitetsprinsippet som gjelder i norske fengsler? Og hva vil han konkret gjøre for at de 14 plassene i rusmestringsenheten i Stavanger ikke forsvinner som en følge av denne regjeringas politikk?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«Siden 2005 har det vært gjennomført fire nasjonale tilsyn med omsorgstjenestene til mennesker med utviklingshemning. Hvert år publiserer Helsetilsynet rapporter fra noen hendelsesbaserte tilsyn. Gjennom alle år har det blitt avdekket ulovligheter i et stort flertall av tilsynene. Ser statsråden muligheter til å styrke lovgivningen, Helsetilsynets rolle eller tilsynsordningen for å bedre rettssikkerheten og levekårene til mennesker med utviklingshemning?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Takk for et godt og utfyllende svar fra statsråden. Jeg tror jeg deler de aller fleste av virkelighetsoppfatningene, men kanskje ikke den siste, det med at det er blitt bedre de siste 20 årene – det er jeg litt usikker på. Men det kan man jo bore litt mer i. Tilsynet på dette området er relativt magert. Det er få tilsyn, og det etterspørres nok flere tilsyn fra mange. Jeg er glad for at man skal se på nettopp disse sammenhengene. Jeg mener også at tilsynets området, armslag, er begrenset, fordi lovverket tilsier at man skal legge stor vekt på det kommunale selvstyret. Så spørsmålet mitt i oppfølgingen av dette er rett og slett: Er det hensynet til kommunene og andre som skal veie tyngst – eller hva skal veie tyngst i disse sakene?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Jeg er veldig glad for at statsråden sier «et godt faglig tilbud», for det som er realiteten i dag, er at det som er lovlig, ikke nødvendigvis er et godt tilbud der ute. Man ser vel også i veldig stor grad at det er lite individrettete tilbud. Det er veldig mye generelle, kollektive tilbud, f.eks. i boveiledertjenesten og andre steder, som gjør at enkelte får et relativt skralt tilbud. Så spørsmålet til statsråden er: Ser statsråden at et lovlig og faglig forsvarlig tilbud ikke nødvendigvis er et godt tilbud, og ikke nødvendigvis gir gode levekår for den enkelte?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
«Tidlig innsats handler om å gjøre det enkelt og ufarlig å oppsøke hjelp når man trenger det. Klara Klok har vært det eneste gratistilbudet for ungdom og unge voksne i aldersgruppen 10–25 år, for å søke informasjon og veiledning om temaene kropp og helse, følelser, rus og seksualitet. Forslaget om å nedlegge det vellykkede tilbudet i Bodø blir møtt med stor bekymring. Vil statsråden vurdere å opprettholde det gode lavterskeltilbudet som telefon- og nettjenesten Klara Klok er blitt for ungdom?»
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Arbeiderpartiet foreslo i budsjettet at man skulle bygge en stor, nasjonal plattform rundt nettopp Klara Klok, slik at man ikke splittet dette opp. Å drive et nettsted kan man jo gjøre overalt så lenge man har en god fagredaksjon og tilgang til gode, faglig kompetente grupperinger og tjenester som kan bistå når man skal svare dem som melder inn spørsmål eller ringer inn. En sånn tjeneste kan drives like godt fra Bjørnøya som fra Bislett – her er det altså snakk om Bodø. Tenkte ikke statsråden på noe tidspunkt at man kunne bygge opp rundt denne redaksjonen og det miljøet man hadde i Bodø, til å drifte den nasjonale tjenesten bredt fra nettopp Bodø?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-02-01:
Jeg er ikke sikker på om helseministeren forsto spørsmålet eller vårt forslag, for det var ikke snakk om at bare helsebiten skulle drives fra Bodø, men at man bygde opp en nasjonal plattform for ung.no rundt et miljø i Bodø som allerede er veldig godt, og som ungdom har brukt – 2,4 millioner har vært innom den tjenesten. Jeg må si at når man ikke er bekymret for at man legger ned en tjeneste og arbeidsplasser, så går det inn i en trend som jeg mener denne regjeringa står for. Man har ikke akkurat vært flink til å se nordover. Man har lagt ned Lånekassen i Tromsø, man har lagt ned arbeidsplassene for folk som var ansatt i Direktoratet for økonomiforvaltning. Man prøvde å legge ned Veterinærinstituttets avdeling i Tromsø, men ble stoppet av Stortinget, og man vil på død og liv ikke ta i bruk Rettsgenetisk senter i Tromsø – med kompetente folk – fordi man har tanker om å privatisere til et miljø som ikke finnes i Norge. Så jeg spør: Denne nistirringen alle andre steder enn nordover – er nedleggelsen av Klara Klok et ledd i den strategien?
Abid Raja (Venstre), 2017-02-01:
«Politisk retorikk kan bidra til å fremme aksept for innvandrere, både for etniske og religiøse minoriteter. Statsrådens retorikk har skapt debatt om hvorvidt retorikken og «lik og del»-praksisen bidrar til å skade målet om integrering av innvandrere og av innfødte nordmenn med annen opprinnelse enn etnisk norsk. Hvilke retoriske grep planlegger statsråden å ta for å skape et debattklima i Norge som ikke fremmer hverdagsrasisme, men hverdagsintegrering slik statsminister Erna Solberg tok til orde for i sin nyttårstale?»