Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-05-29:
Først vil jeg bare foreta en rettelse i innstillingen til Odelstinget. På side 53 i den trykte innstillingen står det nå under kapittel 35 punkt 5: «I lov 29. september 1968 um særlege råderettar over framand eigedom(servituttlova) skal § 19 første ledd første punktum lyde: » (servituttlova) Her skal det stå: «I lov 29. november 1968(…) (…) Den nye loven som vi nå har til behandling, gir de lokale myndighetene muligheten til å møte klimautfordringene, stoppe tapet av det biologiske mangfoldet og sikre folks tilgang til friluftsliv og rekreasjonsområder. Og ikke bare det: Planlegging etter plan- og bygningsloven skal være et redskap for folkevalgte organer til å styre viktige utviklingstrekk i lokalsamfunnene og i storsamfunnet vårt. En særlig oppgave er å verne viktige miljøverdier ut fra langsiktige hensyn i et samfunn med fortsatt økonomisk vekst. Planleggingen skal også sikre at avveiningene av ulike hensyn skjer i full åpenhet og offentlighet. God offentlig planlegging er viktig for å ivareta interesser som ellers står svakt i vårt samfunn. Dette styrker de lokaldemokratiske prosessene og sikrer at alle innbyggerne kan delta i planleggingen framover. Det legges også til rette for at lokaldemokratiet i større grad gjennomføres i planprosesser og i mindre grad gjennom dispensasjoner. Jeg synes også det er viktig i denne innledningen å understreke, på vegne av saksordføreren, som sitter i Lagtinget, at det har vært en god prosess i komiteen, også med de andre partiene. Hvis man ser på innstillingen i dag, er det ikke så mange avvik, eller mindretall, i komiteens merknader. Hva er så nytt med det nye lovforslaget? La meg nevne noen punkter: Kommunene skal nå vurdere hvilke vassdrag som skal ha byggeforbud. Det er viktig i tiden vi går inn i nå, med masse utbygging av småkraftverk. Vi skal samtidig begrense muligheten til å gi dispensasjon. Det er en viktig sak. Dette gjøres ved at hensynet til natur, kulturmiljø, landskap og friluftsliv for allmennheten skal ligge til grunn for behandling av dispensasjonssøknader i kommunene våre. Vi har også en viktig del som omhandler hensynssoner. Hensynssoner skal nå innføres som et nytt begrep i lovverket, i plan- og bygningsloven. Disse hensynssonene skal defineres av kommunene, og de skal vise hvilke bruksbegrensninger som ligger i de enkelte områdene. Men hensynssonene skal ikke overstyre særlovgivningen. Det har vært knyttet visse bekymringer til om hensynssonene skal overgå sektorlovgivningen, men det er ikke tilfellet. Det åpnes adgang til å ivareta flere miljøhensyn gjennom disse planene. Kommunene kan stille krav bl.a. om fleksible og miljøvennlige energiløsninger i forbindelse med ny utbygging. Det vil si at kommunen nå kan kreve at det legges til rette for bl.a. vannbåren varme i nye byggefeltområder. Ikke minst skal det nå bli enklere for kommunene å bestemme trasévalget for kollektivtransport. Konkret betyr dette at kommunene enklere kan bestemme at kollektivtrafikken skal ha bedre tilgjengelighet enn biltrafikken. Det er et veldig godt redskap for kommunene på miljøsiden. Jeg vil også understreke at lovens formålsparagraf nå slår fast at prinsippet om universell utforming skal ivaretas både i planleggingen og i kravene til det enkelte byggetiltak. Dette med universell utforming har det vært krav om i mange år. På dette området har det til de grader vært sluntret unna. Nå får vi det strengere i lovs form, bl.a. for å ivareta de menneskene som har litt problemer med å få adgang til visse offentlige bygg. Det er ett punkt jeg vil nevne som jeg synes er særdeles viktig, og det er regionale planer, såkalte fylkesplaner. De er i dag bare retningsgivende for kommunene og private utbyggere. Dette endres nå. Etter den nye loven kan regionale planer gjøres juridisk bindende inntil de blir innarbeidet i kommuneplanene, dvs. at en planlagt utbygging som strider mot de regionale planene, kan stoppes. Formålet med denne rikspolitiske bestemmelsen, som man kan kalle det, er å legge til rette for sterkere regional samordning av politikken for etablering og utvidelse av kjøpesentre. Hensikten er å styrke eksisterende by- og tettstedssentre og bidra til miljøvennlige transportvalg. Man vil også unngå en utvikling som fører til byspredning, bilavhengighet og dårligere tilgjengelighet for dem som ikke disponerer bil. Det langsiktige målet er å oppnå en mer bærekraftig og robust by- og tettstedsutvikling og begrense klimagassutslippene. Interkommunalt planleggingsarbeid er også viktig. Interkommunalt samarbeid blir viktigere og viktigere. Kommunegrensene sklir nå mer over i hverandre. Kommunene bygger seg mer sammen på flere felt. De utfordres nå med tanke på bolig, næringsutvikling og næringsareal, men også av hensynet til strategiske posisjoner. Interkommunalt samarbeid er derfor helt avgjørende for en framtidig og god arealutvikling hvor fellesinteresser og samhandling settes foran særinteressene. Interkommunalt samarbeid er også viktig i forholdet til de regionale planene, f.eks. hvor framtidig handel og næringsutvikling skal skje, samtidig som retningslinjene for kjøpesentrene, som jeg var litt inne på, begrunner dette. I forbindelse med dette blir den regionale planleggingen viktigere og viktigere. Arealdisponeringen blir mer og mer grenseoverskridende, og man får fort interessemotsetninger, som kan unngås ved god regional planlegging. Derfor er det med forundring vi registrerer at Høyre og Fremskrittspartiet vil ta kampen om antall forvaltningsnivå inn i plan- og bygningsloven. Alternativet til regional planlegging er mer statlige planer, dersom man ikke ønsker reguleringer og samordninger. Dette er jo en holdning Fremskrittspartiet og Høyre for så vidt har inntatt. Da er det grunn til å stille seg spørsmålet: Er dette en samfunnsutvikling som vil tjene folk flest? Selvfølgelig ikke, etter vår oppfatning. Et uregulert samfunn gagner først og fremst dem med sterke kapitalinteresser. Til slutt vil jeg komme litt inn på energispørsmål, som også er berørt i plan- og bygningsloven. Vi har vært opptatt av at viktige nasjonale oppgaver og ansvarsforhold som framkommer gjennom anlegg for overføring og fordeling av elektrisk energi med høy spenning, og som er underlagt konsesjon, unntas fra bestemmelsene i denne loven, med unntak av krav om kartgrunnlag m.m. og konsekvensutredninger for tiltak og planer etter annet lovverk, og likeledes at rørledninger i sjø for transport av petroleum fortsatt skal være unntatt fra bestemmelsene i den plan- og bygningsloven som vi behandler i dag. På grunn av den debatt som har pågått om energi, vil jeg understreke at anlegg for produksjon av elektrisk energi fortsatt vil omfattes av planbestemmelsene i den nye plan- og bygningsloven. Men her presiserer komiteen at kommunene etter den nye loven ikke vil ha plikt til å regulere, men kan regulere anlegg for produksjon av elektrisk kraft dersom kommunen selv ønsker det.