trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-07:
Den beste måten å sørge for at Norge går i riktig retning på skjønner jo alle som hører på i denne sal, at er å stemme fram en ny runde med rød-grønn regjering etter valget. Jeg vil understreke at en av de tingene som jeg opplever veldig sterkt, er at de samme kampene som min mor var med på å kjempe for i kvinnebevegelsen i Norge på 1970-tallet, som handlet om retten til selvbestemt abort, er akkurat de samme kampene som i dag kjempes av veldig mange kvinner over hele verden. Det handler etter min oppfatning om en grunnleggende mulighet for kvinner til å bestemme hvor mange barn man skal ha, og når man skal ha barn. Vi vet av all erfaring at det å legge til rette for god familieplanlegging er noe som gjør at sjansen for at barn som fødes, overlever, er veldig god. Fordi vi ser at når unger blir født veldig tett etter hverandre, er det ofte det barnet som er nr. 2 etter at førstemann er født, som opplever å få ernæringsproblemer, og som risikerer å få ernæringssvikt. Det å få for lite mat og oppleve sult kan føre til hjerneskade for små barn. Det kan føre til hjerneskade som gjør at man aldri på noe som helst tidspunkt senere i livet har mulighet til å lære seg det samme som andre barn. Dette er noe som motarbeides internasjonalt, og derfor var det bra at vi i London i fjor sammen med David Cameron og flere andre sto opp og sa at kvinners rett til å bestemme over egen kropp er noe vi er nødt til å sikre, for de som er mot dette, er så sterkt organisert. De driver med lobbykurs, de driver med drilling av representanter i FN, de driver en omfattende jobb for å gå tilbake fra de viktige kampene som ble vunnet på Beijing-konferansen, i Kairo og andre steder, der kvinners rettigheter ble slått uttrykkelig fast. Jeg mener at hvis man skal være opptatt av å redde liv, er det å redde livene til de kvinnene som velger utrygge aborter fordi de ikke har tilgang til trygge aborter, faktisk det eneste humane å legge til rette for. Derfor kommer vi i regjering til å fortsette å jobbe knallhardt for at kvinners rettigheter og likestilling skal stå på toppen av den politiske dagsordenen. Der er Norges rolle anerkjent internasjonalt. Norske NGO-er – frivillige organisasjoner – får mange tilbakemeldinger på at vi er tøffe i de forhandlingene som handler om dette. De får tilbakemeldinger om å få være med og gjøre hele jobben sammen med oss for å sørge for at det vi har oppnådd for likestilling i Norge, skal kvinner andre steder i verden også få. Derfor vil jeg på det sterkeste advare mot en omlegging av den politikken som i dag føres. Jeg kan ikke tolke representanten på noen annen måte enn at det er det som er ønsket fra Kristelig Folkeparti.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-07:
Det å jobbe for seksuell og reproduktiv helse – og rettigheter – innbefatter et spekter av saker vi er opptatt av. Det er veldig ulikt hva forskjellige land legger i det. Tilgang til familieplanlegging er kontroversielt. Tilgang til trygg mødrehelse under svangerskapet og tilrettelegging for det er ikke kontroversielt. Tilgang til trygge aborter istedenfor utrygge aborter er definitivt kontroversielt. Tilgang til seksualundervisning er definitivt kontroversielt. Hele dette spekteret er viktig for Norge, og vi er med på å dra lasset for å flytte den debatten internasjonalt og være med på å stå på de grunnleggende rettigheter for kvinner. Homofiles rettigheter er også en del av det som handler om seksuell helse – og rettigheter – for veldig mange opplever en tydelig diskriminering. Dette er en bredde av fagfelt som vi løfter opp som en av våre viktige prioriteringer i likestillingskampen. Jeg vil derfor si at det er faktisk ikke et innenrikspolitisk spørsmål, det er et utenrikspolitisk spørsmål, for det handler om Norges troverdighet som en av de sterkeste fanebærerne for kvinners rett til å bestemme over egen kropp – en rett som jeg er med på å ta opp når jeg er ute som utviklingsminister, en rett som jeg vet at likestillingsministeren tar opp når hun nå er på kvinnekonferanse, en rett som utenriksministeren tar opp i dialog med andre vi møter. Så dette er et av områdene der Norge har en spesiell rolle, et spesielt ansvar, og der det er helt tydelig at det vil bli en omlegging dersom Kristelig Folkeparti skulle komme inn i Utenriksdepartementet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-07:
Jeg mener jeg svarte veldig tydelig på det spørsmålet. Jeg sa veldig klart at for oss handler seksuell og reproduktiv helse – og rettigheter – om et helt spenn av rettigheter. Men begrepet må fylles med innhold utfra hvert enkelt lands ambisjoner om hva det er man klarer å få til. Vi kan ikke pålegge andre land noe som helst, men vi kan jobbe for å påvirke andre land til å være med på å ta del i denne dagsordenen. Dette er jo en av grunnene til at jeg mener at det er ekstremt viktig. Da jeg tok ordet på Rio-konferansen i fjor, sa jeg at jeg syntes det var ille at seksuell og reproduktiv helse – og rettigheter – var tatt ut, fordi vi mener at det er verdt å kjempe for alle rettighetene når det gjelder dette. Jeg oppfattet heller ikke at representanten Hans Olav Syversen var veldig tydelig i sitt svar til meg. Jeg forstår det dit hen at på dette området vil Kristelig Folkeparti vende seg vekk for å si: Vi vil ha mindre fokus på familieplanlegging enn det dere har, vi vil ha mindre fokus på tilgang til trygge aborter. Hvis det er sånn at det er riktig, synes jeg at det faktisk er noe som folk her i Norge trenger å få en avklaring på.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-03-07:
Gjennom samarbeid og alliansebygging, gjennom styrearbeid, gjennom evalueringsrapporter og gjennom pengebidrag er vi alle med på å påvirke. Dette påvirkningsarbeidet ser vi eksempler på – til tider ganske gode eksempler på – men er det noe vi tradisjonelt har vært ganske dårlige på i Norge, så er det å bruke våre pengebidrag til å presse igjennom det vi ønsker. La meg legge til at Norge har ingen forpliktelser overfor FN-organisasjoner utover medlemskontingenten. Det betyr at alt vi betaler i tillegg, skjer fordi vi mener at organisasjonen er den beste til å nå våre utviklingsmålsettinger. På hvilken måte kan vi se at regjeringen legger økt vekt på å bruke nettopp pengebidrag til å presse frem politisk endring som vi mener er viktig, og som vil bidra til at FN blir en mer effektiv organisasjon?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-03-07:
Konsekvensen av norsk politikk når det gjelder å vri støtten, har jo vært at man har økt med noen titalls millioner til noen få, og så har man svekket den med noen titalls millioner til noen andre få. Hvis en ser på hva f.eks. Australia, Sverige, Danmark og Storbritannia har gjort, er det vesentlig større svingninger mellom dem som de mener fungerer godt, og til dem som leverer dårlig. Jeg mener at symboleffekten her er meget stor, og en ser også at når en bruker hele listen – samarbeid, allianse, styrearbeid, evalueringsrapporter og penger – er organisasjoner langt mer åpne for forandring enn hvis en kun bruker én av disse, og spesielt hvis en holder pengesekken utenfor.
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Jeg forstår at jeg har tråkket opposisjonen på en øm tå, og at man har behov for å karakterisere både mitt forhold til tall og mitt forhold til å bruke såkalt politisk retorikk. Når det gjelder det siste, trodde jeg at Stortingets talerstol også var til for politisk debatt og for å synliggjøre politisk uenighet – kanskje spesielt når vi har en opposisjon som svært ofte legger seg tett opptil regjeringen i argumentasjon, men i praksis viser at den står for noe annet. Da følte jeg et behov for å påpeke hva Fremskrittspartiet har gjort i sitt alternative budsjett, og jeg kan også kanskje bruke anledningen til å etterspørre hva som vil være en avklart, eventuell Høyre–Fremskrittsparti-politikk på dette området. Representanten Eriksen Søreide har rett i at når jeg sier 50 pst., så er det de totale kuttene Fremskrittspartiet gjør i budsjettet. Det er en viktig presisering. Hun har også rett i at Fremskrittspartiet kutter omtrent 1 mrd. kr til FN-organisasjonene. Det er i underkant av 25 pst. av FNs budsjett. Det er greit å få presisert. Hva som vil bli en eventuell konsekvens av Høyre og Fremskrittspartiet i regjering, sier representanten Eriksen Søreide ingenting om, og da må vi legge til grunn at Fremskrittspartiet vil kunne få innflytelse i en slik type sak. Det er bare å oppsummere at det gjenstår å se, og vi venter i spenning. Jeg tror at hvis det f.eks. hadde vært Forsvarets budsjett opposisjonen hadde kuttet i med rundt 25 pst., hadde man opplevd ramaskrik, men fordi man av og til har en retorikk overfor FN som lite effektiv – og noen ganger er FN det – man sier at det bare er å pøse på med økt effektivitet, så er ikke kuttet i budsjettet noe problem. Da har man en virkelighetsfjern tilnærming.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
I dag diskuterer vi FN, og meldingen som ligger til grunn for det. Der er det mange områder som er særdeles viktige for Norge, men selvfølgelig også for hele verdenssamfunnet. Jeg vil komme inn på to områder: havretten og den internasjonale arbeidsorganisasjonen ILO. Som utenriksministeren sa, gjør vår geografiske beliggenhet FNs havrettskommisjon til et av de viktigste internasjonale instrumentene for norske interesser. Havrettskommisjonen, som kom i 1982, blir ofte kalt havenes grunnlov. Her følger det rettigheter og plikter som er knyttet til kontinentalsokkelen, og som følge av havrettskommisjonens bestemmelser. Norge er det første landet som har fått godkjent sin kontinentalsokkel opp mot Polhavet av FN og Kontinentalsokkelkommisjonen. Russland, Canada og Danmark står nå for tur. 162 parter står i dag bak denne konvensjonen, som er så viktig. I tillegg respekterer USA havretten, selv om de selv ikke har implementert den. Det betyr at det er FN som er normgivende for dette viktige området også for Norge, og som gir normer som representeres av alle kyststater i nord. Når det gjelder opprettelsen av egne ordninger for tvisteløsning under FN, bidrar FNs kontinentalsokkelkommisjon til å forsterke dette samarbeidet. FNs innsats på dette området er av uvurderlig betydning, ikke minst for Norge, som er en liten stat, for å sikre stabilitet og en fredelig utvikling basert på samarbeid i Arktis. Havretten sikrer oss rettigheter og råderett over de store økonomiske ressursene. Vi har også en plikt og et ansvar for å forvalte ressursene på en bærekraftig måte. Et annet viktig organ i FN-systemet er den internasjonale arbeidstakerorganisasjonen ILO. Sikring av arbeidstakernes rettigheter er – og skal stå – høyt på prioriteringslisten, og jeg er glad for at regjeringen har gitt anstendig arbeid en sentral plass i utenriks-, utviklings- og handelspolitikken vår. Kampen mot barnearbeid, tvangsarbeid og diskriminering er viktig – likeens likestilling og retten til å organisere seg. Skal vi kunne bidra til en bærekraftig utvikling, må også fundamentale prinsipper og rettigheter i arbeidslivet legges til grunn. Vi må se resultater. Jeg mener at ut fra de to hovedpunktene jeg har nevnt, ser man resultater – for verden og for Norge. Det er viktig å være medspillere og bidragsytere i dette for å få verden til å fungere på en skikkelig og god måte. Klima og fattigdom må stå øverst på listen. Dette er verdens store oppgaver i tiden som kommer. Alt hører sammen med alt.
Mari Lund Arnem (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-07:
Det er behov for et land som går mot strømmen. Norge er et lite land, og vi er avhengig av andre. Samtidig har vi mulighet til å ta lederskap på viktige områder internasjonalt, bl.a. fordi vi ikke er bundet til EU gjennom medlemskap der. FN er en viktig internasjonal arena for samarbeid, en arena der vi i fellesskap kan løse store internasjonale utfordringer med klima, miljø, helse og likestilling. Her har vi mulighet til å kjempe for fattige lands rettigheter og for en mer rettferdig global fordeling, og her har vi mulighet til å være en ledende stemme for likestilling. Derfor vil jeg takke utviklingsministeren for hans innlegg i denne debatten. SV vil at Norge skal føre en selvstendig internasjonal politikk for solidaritet, samarbeid, menneskerettigheter og fred. Norges utenrikspolitikk skal være uavhengig av stormaktsinteresser, og vår sikkerhet skal baseres på folkeretten og på samarbeidet i FN. Nettopp fordi vi er selvstendige, kan vi være som kjerringa mot strømmen, vi kan ta opp temaer på en internasjonal arena som er viktige for langt flere enn oss selv, som kvinners seksuelle og reproduktive rettigheter. Denne uka har likestillingsministeren talt Roma midt imot. Hun har kommet med tydelige krav mot land som vil svekke kvinners rettigheter. Norge er en stemme mot de konservative kreftene, som Vatikanstaten, Iran eller konservative katolske land. Kampen for å bestemme over egen kropp er sentral for kvinners reproduktive helse. Utrygge aborter og manglende prevensjon er en stor helsefare for kvinner, særlig i fattige land. Siden vi ikke er tvunget til å forhandle om våre posisjoner med konservative land som f.eks. Polen eller Irland, kan Norge være en langt klarere stemme for kvinners rettigheter enn våre naboland, som hindres av å være medlem av EU. Minst 47 000 kvinner dør hvert eneste år fordi de ikke har tilgang på trygge aborter. 99 pst. av disse kvinnene bor i et u-land. Halvparten av dagens aborter er utrygge. SV i regjering prioriterer derfor bistandspenger til prevensjon og vil at Norge skal bidra med en hel milliard i tiden framover mot 2020, ikke minst vil vi fortsette arbeidet for flere trygge aborter og for reproduktiv helse. Men jeg spør meg om Norge vil være en like klar stemme for likestilling internasjonalt uten en rød-grønn regjering som så tydelig poengterer kvinners reproduktive helse og kvinners rettigheter, og jeg spør meg om en eventuell ny regjering med Kristelig Folkeparti, som sier de ønsker utviklingsministeren, vil prioritere kvinners helse og tilgang til trygge aborter. Vil Kristelig Folkeparti garantere for at det fremdeles blir brukt nok penger og nok krefter på trygge aborter? Verdens kvinner trenger noen som tør å tale Roma midt imot. Det vil og kan SV og den rød-grønne regjeringen, for kvinners rettigheter og retten til å bestemme over egen kropp og helse er menneskerettigheter.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-03-07:
Jeg synes presidentens oppfordring om å finne FNs neste generalsekretær fra Groruddalen kom litt brått på.(Munterhet i salen.) Særlig tatt i betraktning av at valget snevres inn til å stå mellom nåværende representanter Akhtar Chaudhry og Jan Bøhler, tror jeg i hvert fall vi trenger litt betenkningstid for å kunne håndtere det på strak arm. Men oppfordringen tar vi antakelig til oss alle sammen. (Munterhet i salen.) Mitt bidrag i dag på tampen av debatten var å si at en god melding også har resultert i en god debatt. Det er veldig sjelden at Stortinget er i en situasjon hvor vi diskuterer Utenriksdepartementets budsjett på en slik måte som vi gjør i dag. Det er ingen tvil om at utenriksministeren er den ministeren som har størst status, men sammenlignet med utviklings- og bistandsministeren er hans budsjett for bare lommerusk å regne. Status veier selvfølgelig opp i forhold til de bortimot 30 mrd. kr av 36 mrd. kr som går til disse formål. Da må man finne seg i at det kan dukke opp enkelte skillelinjer i disse debattene. Det er ikke slik som enkelte fra posisjonens side hevder, at det ved et regjeringsskifte – jeg håper det er mange som lytter til opposisjonspartiene i dag, ikke minst i diplomatlosjen – kan dukke opp visse nyanser av endringer som sådan, men det går ikke på at det blir en norsk bistandspolitikk og utviklingspolitikk som åpner for den sterkestes rett, og at det er de fattigste i verden som skal få lov til å betale denne fakturaen. Det bidrar ikke til å styrke debatten noe særlig, men retorikken er like effektiv for hver gang den lanseres. Jeg tror også det er viktig at Norge som en stormakt – og på dette området er vi en stormakt – setter noen norske fotavtrykk. Innenfor bistand, utvikling, gjeldssanering, klimapolitikk osv. er vi nødt til å være i en situasjon for å oppnå våre mål – som står tydelig nedfelt i meldingen, og som er regjeringens politikk – der vi også innad i systemet er i stand til å stille kritiske spørsmål. Det er selvfølgelig slik, som veldig mange tidligere talere har vært inne på, at det er lett å peke på områder hvor FN som institusjon ikke lykkes slik som vi ønsker. Derfor må det være et felles mål at hvis ikke FN i dag – som Svein Roald Hansen uttrykker det – er verdens viktigste politiske institusjon, må det være et felles mål å gjenreise den til å kunne bli det. Men da trengs det flere aktører som bidragsytere – mye større makter enn Norge. Russland og Kina kan være et par eksempler. Kommer nå Groruddalen sterkere inn i systemet, kan dette bli enda bedre.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-07:
Representanten Mari Lund Arnem brukte store deler av sitt innlegg til å agitere for at retten til abort for alle verdens kvinner bør være et sentralt saksområde å løfte fram i FN. Hun refererte videre til land hun anser for å være særlig bakstreverske i så måte, og avsluttet med å advare mot Kristelig Folkeparti i regjering – Norge skal kjempe for abort som et sentralt helsegode i FN. I fjor høst ble det dokumentert at det ved norske sykehus var blitt utført mislykkede senaborter, der aborterte foster hadde vist livstegn i opptil tre timer etter inngrepet. Jeg vil tro at en slik praksis vil vekke både undring og avsky i land som vi vanligvis regner som langt mindre utviklet enn Norge. Hvilke land som framstår som bakstreverske, kan nok variere, alt etter ståsted. Kristelig Folkeparti vil kjempe for helsemessige goder for verdens fattige, og vi vil stå sammen med andre politiske parti om å føre den kampen i FN. Jeg ber likevel om forståelse for at vi da vil prioritere behandling som redder liv, som f.eks. vaksinasjonsprogram og mødrehelse.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
På vegne av Morten Stordalen, Jon Jæger Gåsvatn og meg selv vil jeg fremme forslag om å tilby nye kreftmedisiner i tråd med faglige råd.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg har på vegne av representantene Laila Marie Reiertsen, Vigdis Giltun og meg selv gleden av å fremsette et representantforslag om gjeninnføring av særreglene for dagpengemottakere over 64 år, og øvrige endringer i folketrygdloven kapittel 4.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg har et spørsmål til kulturministeren, men aller først vil jeg ønske kulturministeren velkommen til sin første spontanspørretime. Jeg vil legge til at jeg er glad for at hun ble utnevnt som minister, for hun er en ung, dyktig og spennende kulturpolitiker. Vi ser i dag i et oppslag i Dagbladet at hun er villig til å finne gode løsninger med tanke på de Munch-utfordringene vi har. På min uhøytidelige måte vil jeg begynne spørsmålet mitt med en limerick. Den går sånn: En ganske fersk statsråd som svarer til Jens skal straks debutere med et spørsmål om lisens. Vurderer hun å ta penger som søta bror gjør, for nettbrett og slikt som før hadde rør? President, da tar jeg dissens! Utviklingen går framover. Teknologiske framskritt skjer hele tiden – ja, det skjer hver eneste dag. For aktører og myndigheter er det derfor viktig å følge med. Stadig nye tv-plattformer har gitt utfordringer med tanke på lisensinnkreving. I Sverige ser vi allerede at man kan kreve lisens for pc-er og lesebrett – tv-lisens for helt andre ting enn tv, med andre ord. Jeg vil derfor spørre om statsråden går med tanker om en slik lisensbelegging for lesebrett og andre teknologiske plattformer. Kan statsråden garantere at regjeringen ikke vil foreslå lignende løsninger i Norge?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg har ikke fått skrevet oppfølgingsspørsmålet på rim – og jeg ble ikke helt beroliget av statsrådens svar. Nå er det valg til høsten, og man vet ikke: Kanskje den sittende regjeringen får fortsette? Jeg håper selvsagt ikke at det blir slik. Er statsråden komfortabel med og synes hun det er et godt prinsipp at man kan kreve betaling for en tjeneste man ikke mottar?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Fremskrittspartiet og Enger-utvalget har mye til felles, og jeg er glad for at statsråden nå skal reise rundt i landet og ha samtaler med kommunene. Det jeg tror hun får høre i sin dannelsesreise, er hvor kulturen skapes. Hvor skapes de gode danserne? Hvor skapes de gode musikerne? Hvor er det billedkunstnerne bor? Hvor er det beste korpsmiljøet? Hvor har man de beste festivalene? Hvor er korene? Jo, i kommunene, ikke i Kulturrådet og ikke i departementet. Mange rundt omkring i kommunene i Norge opplever at Kultur-Norge styres fra Oslo. Vi hadde sett for oss en mulighet for å flytte penger nettopp fra Kulturrådet, fra Oslo, og ut til kommunene – øremerk dem gjerne til kultur, så lokalpolitikerne og de lokalt kan prioritere det selv. Hva vil statsråden gjøre for at kommunene kan være mer deltagende i en kulturutvikling i kommunene?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg takkar for spørsmålet og den hyggelege velkomsten – og ikkje minst ein artig limerick. Når det gjeld det faktiske spørsmålet knytt til NRK-lisensen og utforminga av han, er det riktig at ein har diskutert om dei endringane som ein ser i Sverige, òg kan vere relevante og overførbare til norske forhold. Eg for min del har ikkje endeleg konkludert. Det eg ser, er at det blant norske husstandar er 97 pst. som har eit fjernsynsapparat, som dei følgjeleg òg kan betale lisens for. Eg veit at Finland og Tyskland har valt andre modellar enn det Sverige har gjort. Eg meiner uansett at me har eit NRK som er uavhengig, som kvar enkelt i Noreg har ein grad av eigarskap til ved at ein betaler ein lisens. Det er noko som er veldig verdifullt for ein allmennkringkastar som NRK.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg synest det er eit godt prinsipp at veldig mange i Noreg har eigarskap til NRK, at ein har det ved at ein betaler lisens. Når det gjeld representanten Thomsens bekymring for avklaringar i forkant av valet, kan eg roe han med å seie at det vil verte avklart i forkant av valet. Eg må erkjenne at me har hatt dei same diskusjonane i Noreg som ein har hatt i Sverige når det gjeld innretninga av lisensen. Samtidig er eg roa av statistikken, som seier at nettopp 97 pst. av norske husstandar har eit fjernsynsapparat som ein betaler lisens for. Om ein eventuelt skulle gjere det mogleg å betale lisens for andre plattformer, endrar ikkje det på det nøkterne faktumet at ein berre betaler éin lisens i ein husstand. Det vil òg vere utgangspunktet – og konklusjonen kjem.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
I Noreg har me ei enkel og ubyråkratisk ordning knytt til NRK-lisensen. Det er ein fast sum som er knytt til det nøkterne faktumet at ein er eigar av eit fjernsynsapparat. Det at ein har ein så enkel modell, gjer at den er så fantastisk effektiv. Så er eg einig med representanten Solveig Horne i at det er viktig å vere framtidsretta og følgje dei endringstrendane som ein ser. Men det er sånn at 97 pst. av alle norske husstandar eig eit fjernsynsapparat. Sjølv om det er endringstrendar i samfunnet vårt, som me skal vera merksame på, og som me sjølvsagt må ha ei klar politikkutvikling for, er det ikkje sånn at situasjonen er nemneverdig prekær, heller ikkje for NRK eller for NRK-lisensen. Men diskusjonen må me sjølvsagt ta – det vil me fortsetje med å gjere.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg er litt usikker på om spørsmålet knyter seg til førehandsgodkjenningsordninga. Eg kan i alle fall ta det fyrst: Eg meiner at det er godt at me har ei førehandsgodkjenningsordning. Det handlar òg om at NRK har eit samfunnsoppdrag – som riktig nok er breitt, men ein skal sjølvsagt ha eit reflektert forhold til kor breitt det er. Når det gjeld Trafikkportalen, gjorde me fleire vurderingar av han. Dei innspela me fekk frå bl.a. Medietilsynet, var knytte til at andre aktørar må kunne konkurrere på det same området, og det er noko av grunnen til at me har gjort rute- og trafikkdata tilgjengelege for absolutt alle aktørar. Det har me sett som føresetnad for at Trafikkportalen skal kunne opprettast og gjennomførast av NRK, og det gjev andre aktørar som er interesserte i det og nysgjerrige på det, moglegheit til å ta tak i det. Og frå NRK varsla at dei ville opprette ein trafikkportal, fram til dei fekk godkjenninga, har det gått ganske lang tid – det må me berre erkjenne – men i løpet av den tida har eg ikkje sett at nokon andre konkurrerande aktørar har teke tak i det.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Den pressestøtteordninga me har i Noreg, er ei god og målretta ordning. Vår regjering auka ho òg med 20 mill. kr i 2013-budsjettet, fordi me meiner det er viktig at ein har ei pressestøtteordning som er raus. Så knyter representanten Olemic Thommessen nokre kommentarar til e-moms. Det har vore ein vanskeleg diskusjon. Eg har hatt mykje kontakt med medieaktørar om det. Det er ingen tvil om at norske medium står overfor ei digital brytningstid som krev omstilling frå deira side, men det er både tekniske og juridiske grunnar til at det å endre momssatsen på digitale utgjevingar vil vere, for å seie det mildt, ei svært krevjande øving. Me ser at ingen andre europeiske land har gjort liknande grep, og det seier òg noko om kor kompleks denne materien er, både teknisk og juridisk. Så vil eg seie at det er openbert at vår regjering og Olemic Thommessens parti har ulikt syn på pressestøtteordninga, for eg har lese det alternative budsjettet til representanten Thommessens parti, og der kuttar ein ganske vesentleg i pressestøtteordninga. Eg har ikkje lyst til å seie feil tal, men eg meiner å hugse at det var 100 mill. kr ein kutta. Og Framstegspartiet kuttar omtrent 180 mill. kr. Skulle dette bli ein realitet, betyr det at omtrent 50–70 norske aviser vil måtte leggje ned. Det betyr ein avisdød tilsvarande ein tredel av det norske mediemangfaldet. Det meiner eg er feil veg å gå. Det er rett å styrke pressestøtteordninga, og det er rett å leggje ho om slik at ho òg gjeld for digitale utgjevingar. Det er me i gang med, og eg har stor tru på at det å bruke pressestøtteordninga målretta òg overfor dei digitale utgjevingane – ei plattformnøytral pressestøtte – er noko som vil gje betre vilkår for norske medium.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg må nesten vise til det eg har sagt før, og som eg òg sa i det fyrste svaret, nemleg at me er i gang med ei omlegging av pressestøtta, sånn at ho blir plattformnøytral og følgjeleg òg gjeld for digitale utgjevingar. Det er klart at det vil ha betydning for dei digitale utgjevingane. Det er me i gang med, og eg ser for meg – med det tempoet som me har tenkt å halde oppe – at det vil kunne gjelde for norske medium frå og med 2014. Det er i alle fall vår ambisjon, og med tanke på dei erfaringane me har gjort oss med pressestøtteordninga i Noreg – at ho er målretta, at ho er effektiv – har eg tru på at det har betydning for norske medium i ei vanskeleg digital omstillingstid. Så ser eg òg at det skjer spennande ting i ulike aviser der ein prøver å skape modellar for betalingsvilje hos lesarane i ei tid der mange lesarar har vorte vane med å få tilgang til nyheitene gratis på nett, og det synest eg det er spennande å følgje med på.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Takk for spørsmålet og takk for anerkjenninga av alderen min – det synest eg skjer altfor sjeldan. Når det gjeld spørsmålet knytt til korleis me handterer momsen, er eg eigentleg litt overraska over at eit parti som Høgre, som eg opplever er ganske europeisk orientert, likevel i så liten grad anerkjenner at dette er eit veldig komplekst spørsmål i heile Europa – i absolutt alle europeiske land – og at dette òg i Noreg er bakgrunnen for at situasjonen i Noreg knytt til e-moms er slik som han er. Det er ikkje statsrådens privilegium å stille spørsmål til representanten, så det skal eg ikkje gjere. Det ville likevel ha vore interessant å høyre kva for generelle refleksjonar representanten og Høgre gjer seg omkring det generelle momssystemet i Noreg, og kvifor ein meiner at det – heilt ureflektert – er riktig å setje ned momssatsen på ulike typar plattformer, når ein ikkje har gjort seg nokon refleksjonar omkring kva dette vil ha å seie for dei midlane fellesskapet har til rådigheit.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Dette spørsmålet har eg svart på fleire gonger. E-momssituasjonen er slik som han er. Me vil styrke pressestøtteordninga. Det har me gjort allereie i 2013-budsjettet. Me vil leggje ho om, slik at ho er meir målretta mot dei digitale utgjevingane. Kanskje er det nettopp det at eg er ein digital innfødd og ikkje ein digital innflyttar – som representanten som stiller dette spørsmålet, er – som gjer at eg ikkje begynner å vakle og vert utrygg i møte med ein ny digital kvardag, og heller ikkje er nøydd til å bevise kor digitalt orientert eg er, ved å kaste meg på det eine eller det andre forslaget på dette området. Eg er ganske sikker på at sjølv om hovudrefleksjonen er at e-momsspørsmålet er viktig, vil norsk mediebransje vere veldig kritisk om Framstegspartiet skulle få gjennomslag for sitt forslag om vesentlege kutt i pressestøtteordninga i sitt alternative budsjett – igjen, eg har ikkje lyst til å seie feil tal, men eg meiner å hugse at det var 180 mill. kr. Det vil føre til ein massiv avisdød i Noreg. Ein tredjedel av avisene vil måtte leggje ned.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Det at me legg om pressestøtteordninga, er ikkje for å kompensere for momssituasjonen. Det at me legg om pressestøtteordninga, handlar om å anerkjenne at me lever i ei ny tid, og at det er naturleg at ein oppdaterer pressestøtteordninga i takt med den tida som me lever i. Det ville me gjort uansett. Når det gjeld den totale summen som me vil bruke på pressestøtta, vil eg på generelt grunnlag seie at pressestøtta har vore viktig. Me har derfor styrkt ho før. Det er naturleg at me òg gjer det i framtida, utan at eg dermed kan føregripe kva dette vil ha å seie for framtidige budsjettforslag frå mitt departement. Men eg anerkjenner at pressestøtta er viktig, og at ho held fram med å vere sterk.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg er oppteken av å halde meg orientert om situasjonen elles i Europa og om kva for initiativ som vert tekne. Eit av dei svært få initiativa som i det heile er relevant og samanliknbart her, er det initiativet som er teke frå belgisk side, om å sjå på momssatsen for PDF-utgjevingar. Eg vil seie at eg trur ikkje at framtida for avisenes digitale utgjevingar ligg på PDF-sida, det vil nok heller vere andre typar innretningar som vil vere plattformene for framtida. Men eg følgjer med interesse diskusjonane her. Samtidig må me spele med opne kort. Dei opne korta er at det ikkje er nokon planar om å endre momsregimet for digitale utgjevingar i Noreg. Me meiner at pressestøtteordninga er ei god og målretta ordning. Eg opplever at partiet til representanten Skei Grande òg anerkjenner det. Derfor bekymrar det meg at eit parti med ei så stolt historie vil samarbeide med to parti som vil kutte så vesentleg i pressestøtta at ein risikerer ein avisdød på ein tredjedel.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Det må jo vere forholdsvis få departement – det må vere lov å seie det – som sjølv inviterer til å få grundig kritikk. Det har Kulturdepartementet valt å gjere ved at me har bedt Anne Enger og hennar utval om å gjennomgå kulturpolitikken sidan 2005 og gje oss ei vurdering av han. Kva er det som fungerer bra? Kva er det me bør gjere endringar på? Eg er veldig glad for at hovudbiletet som Enger-utvalet målar, er at me anten er i mål, nær mål eller på veg til mål på dei aller fleste kulturløfta som er gjevne. Det er godt å ha med seg på vegen vidare. Samtidig reiser dei nokre kritiske spørsmål – det er det ingen tvil om. Særleg knyter dei dei kritiske spørsmåla til det lokale kulturlivet, det dei karakteriserer som «den kulturelle grunnmuren». Her lever Kulturdepartementet med følgjande dilemma: Det er kommunane som har som ansvar å vareta ei rekkje av dei oppgåvene som representanten er inne på, som kulturskulane og biblioteka – den lokale, kulturelle grunnmuren. Denne regjeringa har styrkt kommunane med 60 mrd. kr sidan me overtok. Dei har eit lovpålagt ansvar om å ha folkebibliotek, men så må ein prioritere innanfor dei rammene kommunen har. Mi oppmoding er at ein heilt klart òg bør prioritere det lokale kulturlivet. Når det gjeld korområdet – eg veit at representanten har eit særleg engasjement for det, det har han vist før, og han tek det òg opp i spørsmålet her no – så har me styrkt ordningane for kor gjennom Norsk kulturråd, og me ser òg på dirigentstøtteordningar. Ensemblestøtta, aktivitetsstøtta, er òg relevant for kor i Noreg. Det er viktig for oss at ein har kor over heile landet, og at ein kan styrkje kora over heile landet. Det er òg grunnen til at me har lagt særleg vekt på å gje pengar til fem utvalde kor i ulike delar av landet som har den rolla. No skal eg reise rundt i heile landet med Enger-utvalet i bagasjen og få innspel frå alle delar av norsk kulturliv for å utforme det neste store kulturløftet i samråd med det lokale kulturlivet.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Det er korrekt at det låg inne 200 000 kr i statsbudsjettet for 2013 knytt til dirigentutvikling. Eg anerkjenner engasjementet til representanten Håbrekke på dette feltet og tek det med meg når me skal utforme Kulturløftet 3, så der har representanten Håbrekke òg bidrege til utforminga av den. Eg er einig i at korpsa møter ein del utfordringar, og derfor er eg glad for at tidlegare kulturministrar òg har prioritert korpsa ved å gje instrumentstøtte, som det er ingen tvil om at har kome til nytte for det enkelte korps. Det er òg slik at det ein har av momskompensasjonsordning, er nyttig for alle frivillige lag og organisasjonar over heile landet og kan ha betydning for ein del av dei representanten Håbrekke viser til i sitt innlegg. Eg tek med meg dei innspela og vurderingane han kjem med når det gjeld korleis framtidige kulturløft bør verte utforma.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Enger-utvalet har kome med mange spanande anbefalingar, og ei av dei anbefalingane handlar generelt om å styrkje Kulturdepartementet ytterlegare ved å overføre ansvarsområde frå andre departement til vårt departement. Det synest eg er ein spanande diskusjon, men det er jo ikkje noko kulturministaren bestemmer åleine, så det er eit innspel me berre får ta med oss. Enger-utvalet har knytt nokre kritiske merknader til kulturskulen. Det har vorte fleire elevar på kulturskulen sidan 2005, men det er heller ingen tvil om at køane har vorte lengre. Det eg derimot vil framheve som noko positivt, som eg opplever at representanten Dåvøy ikkje er einig i at er like positivt, er at me ved å innføre ein kulturskuletime på 1.–4.-trinn – moglegheita til å ha den timen, det er ei frivillig ordning – gjev veldig mange barn og unge som elles ikkje ville fått det, moglegheita til å få den type opplæring som det å gå på kulturskulen inneber. Det gjer ikkje køane til kulturskulen kortare, men det gjev fleire ungar fleire moglegheiter.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg vil halde fram at det kan lønne seg både å ha danning og utdanning – eg tek mål av meg å ha begge delar. Representanten Thomsen utfordrar meg på kva reisa rundt i landet vil bringe med seg av konsekvensar for kommunane. Eg gler meg veldig til å møte ulike delar av kulturlivet. Allereie i morgon skal eg til Vestfold – det blir det første fylket eg besøker etter oppstartskonferansen i Oslo førre veke. Eg vil med stort alvor ta med meg dei innspela som det lokale kulturlivet gjev meg der. Når det gjeld representanten sitt konkrete spørsmål knytt til øyremerking, vil eg knyte følgjande generelle betraktning omkring det: På generelt grunnlag meiner eg at ein skal vere veldig varsam med å bruke den type verkemidlar. Nokre gonger kan det vere heilt riktig å gjere det, men bruker ein det verkemiddelet for mykje, legg ein for mange bindingar på kommunane, og dermed vert det endå vanskelegare for kommunane å prioritere det som lokalt er det som i størst grad treng eit løft.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-13:
Eg er veldig oppteken av at ein skal oppretthalde kvalitet, og eg meiner det er for tidleg å trekkje den typen konklusjonar som representanten Thommesen gjer med tanke på korleis kulturskuletimen vil slå ut i den enkelte kommune. Eg er oppteken av at denne ordninga bidreg til at fleire barn og unge får moglegheita til å prøve seg på eit felt som eg veit at veldig mange av dei elles ikkje ville fått prøvd seg på. Det er store sosiale forskjellar med omsyn til kven som utnyttar kulturskuletilbodet. Ved at ein har denne kulturskuletimen, gjer ein det mogleg for fleire barn og unge – ein opnar deira hovud og hjarte, for å seie det slik, for moglegheita for at dei òg kan drive med kulturaktivitetar, å beherske eit musikkinstrument. Og dette er òg ein verdi ein ville gått glipp av viss ein ikkje hadde satsa på kulturskuletimen. Men det er klart: Eg meiner at kulturskulane er viktige, og me vil fortsetje å satse på dei, men eg meiner òg det er ei god ordning å prioritere kulturaktivitetstimen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Hele mediehverdagen er i endring. Ungdommen i dag bruker tv på en helt annen måte enn det vi som er litt eldre kanskje gjør. Det vet kanskje statsråden godt – som den yngste statsråden. Ungdommen i dag plugger inn HDMI-kabelen for å se film. De surfer og bruker tv-en som en skjerm – mer enn som en tv. Det som er en utfordring, er at når ungdommen – studentene – kjøper seg tv, må de betale en tv-lisens som de ikke helt vet hvorfor de skal betale. De ser kanskje ikke på NRK, men laster ned på nettet og bruker tv-en, som sagt, som en skjerm. Mitt spørsmål er – som en oppfølging av representanten Thomsens spørsmål til statsråden: Ser ikke statsråden at det nå er på tide å få en moderne måte å finansiere NRK på, og å endre den finanseringen av NRK som vi har i dag, slik at den er mer framtidsrettet?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-03-13:
Jeg må si jeg er overrasket over svaret til statsråden her, for hun svarer ikke på spørsmålet i det hele tatt. Det virker som om kulturministeren ikke har tatt inn over seg den virkeligheten vi har der ute – den framtidsretningen vi har i dag – det at vi har nye plattformer. Jeg skal ærlig innrømme at for fire år siden visste jeg knapt hva et lesebrett var. Så fort skjer utviklingen. Da er det viktig at også vi politikere følger med. Kulturministeren har altså ikke fulgt med i timen når det gjelder den utfordringen som mediebransjen står overfor i dag. Hun snakker om pressestøtte, men flere mediehus sier helt klart til familie- og kulturkomiteen at pressestøtten ikke er viktigst. Det viktigste er å få på plass like momssatser – lik moms for like plattformer. Dette er kulturministeren nødt til å ta inn over seg. Dette er en diskusjon som foregår i hele Europa, og den trenger ikke være kompleks, slik som statsråden sier her. Spørsmålet blir da: Hva vil kulturministeren gjøre overfor finansministeren for å få lik moms på likt innhold?
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-03-13:
Spørsmålet om lisens handler om finansieringen av NRK og forutsigbare rammer. Høyre vil også støtte lisensen, men jeg tror vi skal ta inn over oss at det er en ordning som vil bli satt under press. I takt med det presset tror jeg også vi vil se at NRKs inntekter vil kunne bli tilsvarende presset, og da er spørsmålet hvordan man skal få andre inntekter. En av de andre inntektskildene er de produktene som NRK legger ut. Vi har en godkjenningsordning for nye produkter som NRK skal kunne lage. Den første prøvekluten for det hadde vi med Trafikkportalen, hvor både Medietilsynet og Konkurransetilsynet gikk imot, men hvor departementet og statsråden overkjørte disse instansene og ga tillatelse til at NRK kunne utvikle dette. Mener statsråden at det er et egnet grep for å gi forutsigbarhet i systemet, det være seg for både NRK og de private aktørene?
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-03-13:
Kulturministeren kan bare bli stående, for det er et spørsmål til henne. Den viktigste utfordringen i mediepolitikken i dag handler om overgangen til digital plattform. Det å formidle redaksjonelt stoff på nettet – i nettavis eller på annen måte – og få betaling for det er den største utfordringen. I dette bildet har vi dessverre ikke sett noen grep i mediepolitikken som kan bidra til å gjøre den overgangen enklere – og mediebedriftene strever, det er det ikke noen tvil om. Tvert imot er det nå klare signaler fra regjeringen om at de ønsker å opprettholde dagens forskjellige momssatser, altså nullmomssats for papir og 25 pst. moms for nettdistribuert redaksjonelt stoff. Dette er et grep som direkte motvirker den overgangen vi har behov for å få til, i tillegg til at det er et brudd med lange tradisjoner som handler om at man ikke skal avgiftsbelegge eller skattlegge det frie ord i et demokrati. Regjeringen svarer at det er produksjonstilskuddet, altså det vi ofte kaller for pressestøtten, som skal være – vil jeg si – det kompenserende redskap i dette. Det hørte jeg i alle fall statsråden snakke om i går, riktig nok i skjermoverføring, til Norsk Journalistlags årsmøte. Problemet er at dagens produksjonstilskuddsordning i veldig liten grad kompenserer eller kommuniserer med det som er momssystemets målsetting. Det er jo ikke de avisene som i dag får pressestøtte, som er de fremste motorene i den omstillingsprosessen vi nå ser. De store regionavisene og i og for seg også de småbyavisene som er eneste aviser i sine områder, får ikke ett øre fra dagens ordning i pressestøtte. Hvis dette skal ha noen mening, må vi snakke om en helt ny ordning. Det vil jeg gjerne høre statsrådens betraktninger rundt.
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-03-13:
Jeg kan ikke si annet enn at jeg er litt skuffet over statsrådens svar. Jeg beflittet meg innledningsvis på ikke å snakke om moms, fordi hver gang jeg snakker om det, pleier regjeringen å sende finansministeren isteden – derfor skal jeg glede meg med ham en times tid neste uke om det spørsmålet. Men så langt har jeg grunn til å tro at dette avgiftsspørsmålet overhodet ikke har vært prøvd i EU-sammenheng. Når det gjelder spørsmålet om pressestøtten, er den overhodet ikke innrettet for å løse problemet som momsen på de digitale tjenestene vil gi. Det er ingen sammenheng mellom hvem som får pressestøtte i dag, og hvem som vil trenge det for å kompensere for det momsbortfallet, som vi nesten får kalle det, som etter hvert vil bygge seg opp. Det er det som er det store, etterlatte spørsmålet fra regjeringen: Man beskriver ingen ordninger som kommer istedenfor, når man legger en ekstra belastning på hele den omstillingsprosessen vi snakker om. Det synes jeg statsråden må kunne svare bedre på.
Olemic Thommessen (Høyre), 2013-03-13:
Jeg merket meg at kulturstatsråden var så fornøyd med den ordningen man nå har for kulturskolen, for det var flere som skulle få det tilbudet kulturskolene skulle gi. Men det som karakteriserer ordningen regjeringen har lagt opp til, er jo at man nettopp ikke får det tilbudet som kulturskolene ellers gir. De pengene som er avsatt til det store antallet barn dette dreier seg om, gir en ren aktivitetsvirksomhet i SFO, mer type klasseaktivitet, mens kulturskolene kjennetegnes ved kvalitet der man har én-til-én-undervisning eller én-til-få-undervisning. I dette bildet har man altså fjernet de ca. 40 mill. kr som man hadde til utviklingsmidler for kulturskolene. Det var midler som skulle styrke kvaliteten og kulturskolenes særpreg. Blant annet hadde man prosjekter som «Verden på Tøyen», der barn og unge fra hele verden møttes i et fantastisk spennende orkesterprosjekt. Det prosjektet blir nå nedlagt fordi disse midlene forsvinner. Har kulturministeren mistet kravet om kvalitet for dette tilbudet?
Arve Kambe (Høyre), 2013-03-13:
Vi ser at halvparten av avisleserne under 30 år ikke lenger leser aviser. Det er den lesergruppen som raser mest, og alle bruker mer moderne plattformer. Derfor er det ganske ironisk for Høyre å se at det er landets yngste statsråd som bruker de gammeldagse virkemidlene med full momssats på de nye produktene. Høyre er opptatt av nyskaping og utvikling i mediehusene, og derfor har Høyre sagt at vi vil ha lik moms på e-aviser og papiraviser. Det får vi altså ikke. For vår del ser vi ingen kulturpolitisk begrunnelse for å ha full momssats enten det er på e-bøker – som regjeringen også har en dårlig kulturpolitikk på – eller på e-aviser. Hva er kulturministerens kulturpolitiske begrunnelse for å legge full avgift på de nye produktene som kommer, som gjør det så dyrt for ungdommen at færre vil lese aviser – også med ny kulturminister?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-03-13:
Kristelig Folkeparti ser på pressestøtten som et veldig viktig kulturpolitisk verktøy og ønsker å verne om den. Jeg er glad for at også statsråden gjør det. Men slik jeg oppfatter statsråden i dag, ønsker hun å bruke pressestøtten for å kompensere for en avgiftspolitikk som skiller klart mellom digital formidling og formidling på papir. I dag er pressestøtten veldig viktig – det tror jeg både jeg og statsråden er enige om – for å opprettholde og sikre et mangfold i norske medier. Men hvis pressestøtten skal legges om for å kompensere for en kraftig forskjell når det gjelder det å avgiftsbelegge, blir spørsmålet: Hva vil da skje med de eksisterende mottakerne av pressestøtten, og i hvilken grad vil den bli utvannet – eller tenker regjeringen på en kraftig opptrapping av pressestøtten, som kompenserer for den enorme avgiftsforskjellen?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-03-13:
Spørsmålet går igjen til kulturministeren. Da Trygve Hegnar for noen år siden ville gi ut en bok, samlet han like gjerne alle sine lederartikler i sine aviser mellom to permer og trykte et stort bilde av seg selv på forsiden under tittelen: «Hva var det jeg sa?» Etter at Enger-utvalgets innstilling, NOU 2013: 4, kom forrige mandag, kunne det vært fristende å gi ut hele utredningen med Kristelig Folkepartis logo på forsiden og med samme tittel. Utvalgets vurderinger og anbefalinger om omprioriteringer i regjeringens kulturpolitikk er så likt Kristelig Folkepartis alternative statsbudsjett at vi kan si at vi er glad for at regjeringen har foreslått å stramme inn lov om opphavsrett. Utvalget peker nemlig på at brede bevegelser i norsk kulturliv har fått en svært liten del i det såkalte Kulturløftet. Vår nest største folkebevegelse etter idretten, korbevegelsen, har bare fått smuler. Den norske korpsbevegelsen, med skolekorpsene, er helt unik i internasjonal sammenheng og spiller en helt unik rolle i utdanningen av norske musikere – de som ser på «Korpsfiksert» på NRK om dagen, får jo et innblikk i det – men til tross for dette sliter man også under Kulturløftet. Bibliotekene er en annen viktig folkelig arena som har store behov som ikke er dekket. Da er det heller ikke så rart at et utvalg som i over ett år har studert prioriteringene, har kommet til samme konklusjon som Kristelig Folkeparti, nemlig at det er litt pussig at man kan komme på ideen å bruke 10 milliarder statlige kulturkroner – og ikke engang klarer å bruke 2–3 pst. på å la unger lære seg å spille og danse i kulturskolen. Spørsmålet til statsråden er: Siden hun ennå ikke har fått lagt fram sitt eget statsbudsjett som kulturminister, vil hun nå starte arbeidet med å følge opp prioriteringene fra Enger-utvalget – legge til rette for brede bevegelser i kulturbudsjettet?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-03-13:
Jeg takker for svaret, og jeg er glad for at statsråden møter de anbefalingene med såpass stor åpenhet og den kritikken som kommer fram. Det er riktig at kommunene har en viktig rolle i kulturpolitikken, men det er jo bevilgninger både til kulturskoler, korps og kor på statsbudsjettet som det også er mulig å prioritere innenfor de statlige rammene. Mitt spørsmål går nettopp på det siste, fordi Norge har – som jeg sa – en i internasjonal sammenheng helt unik tradisjon på skolekorpsfeltet. Akkurat det samme har vi på korfeltet – Norge har en helt unik korbevegelse. Likevel gjør vi nesten ingenting på dirigentutvikling – i forrige budsjett var det vel 200 000 kr, tror jeg. Vil statsråden nå løfte dirigentutvikling slik at den brede kor- og korpsbevegelsen får et løft?