trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Avtalen om delelinja, som no er inngått, opnar for at vi kan samarbeide tett med Russland, òg i breiare internasjonalt samarbeid, om ei rekkje forskjellige utfordringar i nordområda – det vere seg over grensene, fiskeressursar, energi, overvaking av havområda, og anna, ikkje minst perspektiva i høve til ei mogleg opning for meir enn berre prøvetrafikk i Nordaustpassasjen. Så: Om ein ein gong i framtida skal gjennomføre ei kartlegging av energiressursane, og om det så skal føre til diskusjonar om aktivitet, er spørsmål eg trur vi kan bli einige om ligg langt fram i tid. Då vil eg, som i debatten om Lofoten og Vesterålen, vere oppteken av at det skal vere ekstremt sterke miljøargument i botn, at klima- og CO2-utslepp høyrer med som ein del av biletet, men at òg sårbarheita til områda må vurderast nøye. Og det er altfor tidleg no å ta stilling til spørsmål som ligg langt fram i tid, og som er hypotetiske når det gjeld moglege energiressursar.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Eg er ueinig i beskrivinga av fattigdomspolitikken. Sjølv om det er mykje som står att, har vi i denne perioden fått ein betydeleg auke i minstepensjonen, som har vorte gjennomført i to omgangar, og som er eit lyft vi ikkje har sett tidlegare. Vi har auka sosialhjelpssatsane to gonger – 10 pst. Vi har utvida og endra bustøtteordninga, som er svært viktig for mange. Vi har innført kvalifiseringsprogrammet, som no vert fasa inn og gradvis vert teke i bruk av mange – omfattande lyft når det gjeld fattigdom. Òg på rusområdet har vi hatt auke av løyvingar, og betringar, men det er ingen tvil om at det der er store, ekstra utfordringar. Det går på løyvingsnivået, det å sørgje for at det er nok institusjonsplassar. Nivået på det får vi kome tilbake til igjen i statsbudsjettet i morgon. Men det dreier seg òg om innretninga på politikken, og der har då Stoltenberg-utvalet no lagt fram eit forslag til ei rekkje endringar òg på tenkinga rundt korleis vi skal drive politikken, som eg trur vil vere veldig viktig i den vidare debatten. Så eg trur det dreier seg både om nivå og om innretninga av politikken overfor rusmiddelavhengige – det er nødvendig.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Eg tilbakeviste påstanden om at vi ikkje har handla. Så refererte eg ei rekkje ulike, ganske omfattande tiltak, som dels har begynt å verke, men som i enda større grad vil ha effekt i åra som kjem. Så sa eg òg i innlegget mitt at sjølv om mykje er gjort, er det ingen tvil om at det står att store utfordringar på fattigdomsfeltet i åra som kjem. Og rusfeltet peikar seg ut, med spesielt sterke behov der òg, men det gjer jammen òg barnevernet, der det er store utfordringar. Det er eit faktum at det framleis er for mange som lever på låge inntekter. Når det gjeld alle dei utfordringane, skal SV vere ei klar stemme for å slåst for å møte dei. Ei rekkje tiltak kjem til å kome, og på rusfeltet har vi òg ein særleg debatt om innretninga i politikken, som eg faktisk trur det er nødvendig å ta. Eg synest ikkje vi berre skal gå og tenkje – det er ein viktig debatt.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Sjølv om det er gjort mykje bra for frivillig sektor dei siste åra, med ei opptrapping som no skjer med eigne rundar i barnevernet og med eit privatskoleforlik som sikrar stabilitet, så står det att ein del, og eg har lytta nøye til det representanten Høybråten her og andre stader har sagt om det. Det perspektivet at ideell sektor har ein eigenverdi og vert utfordra frå to kantar gjennom at dei har behov for stabile, langsiktige avtalar med det offentlege, men samtidig vert utfordra frå dei kommersielle, er ei beskriving eg deler. Det betyr av vi må sjå på den langsiktigheita og stabiliteten som Høybråten etterlyser, men det betyr òg at vi må inn og sjå på korleis det kommersielle fungerer. I Oslo har både Raudekrossen og Frelsesarmeen slutta å drive sjukeheimar, ikkje fordi dei hadde lyst til å slutte med det, men fordi dei – når det er tre års anbodsperiode i kommunen, der Høgre og Framstegspartiet styrer og Kristeleg Folkeparti er støtteparti – ikkje klarer å konkurrere, med lite kapital i forhold til det dei tunge kommersielle har, og dei klarer heller ikkje å konkurrere på grunn av dei låge pensjonsutgiftene dei kommersielle har. Men eg trur det er grunnlag for eit betre samarbeid og eit breiare samarbeid om dette i framtida ut frå det representanten Høybråten seier i denne debatten.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Det er jo ei historie bak at vi begynte å returnere til Hellas for nokre år sidan, og no har eg òg sett at det i det siste har kome særleg sterk kritikk mot returane til Hellas frå ei rekkje organisasjonar, òg frå FN-hald. I den samanhengen er det to ting som er viktig. For det første har justisministeren sagt at vi treng ein større gjennomgang av politikken overfor barn på ei rekkje felt, og eg antek at spørsmålet om barnefamiliar til Hellas er inkludert her. Men i tillegg til det trur eg at det vil vere klokt, med all den kritikken som no kjem når det gjeld Hellas og tilhøva der, at ein vurderer på nytt om vi skal returnere asylsøkjarar til Hellas, og går igjennom og får det fulle biletet der. Det ville vere fornuftig om ein gjorde det no.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Eg synest òg det har vore ein litt merkeleg trontaledebatt, bl.a. fordi partiet Høgre no legg sin retorikk og sine talemåtar svært langt inn mot sentrum i norsk politikk, og snakkar i allmenne vendingar om ting alle er for – så mykje at eg hadde store problem med å finne noko, bortsett frå kritikken av dei raud-grøne, som eg var ueinig i i representanten Aspaker sitt innlegg. Det er jo ingen karikatur at representanten Aasen her tek opp kva som vil bli utfallet av diskusjonar der ca. 50 pst. av ei eventuell regjering med Høgre og Framstegspartiet vil ha eitt syn. Eitt av dei to partia vil opne for moglegheita for utbytte i skulen. Vel, vel, det er jo interessant å vite kva som vert utfallet. Men la meg då spørje representanten Aspaker om to ting ho ikkje tok opp, men som sist eg sjekka, stod i programmet til Høgre – og som dei er for. Vil Høgre føre inn att den privatskulelova som gjaldt før 2005 dersom Høgre får regjeringsmakt? Og spørsmål 2: Vil det bli karakterar i 5. klasse dersom Høgre vinn eit val og får gjennomføre politikken sin?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Eg har faktisk alltid sett det slik at dersom det no eingong skal vere ei borgarleg regjering i Noreg – som eg er imot, for ordens skuld – synest eg det er bra at Venstre er med i den regjeringa med omsyn til miljøpolitikken. Eg veit at i debatten på høgresida er Venstre opptekne av miljø, har eit stort engasjement, og det gjer ein forskjell. Eg trur eigentleg at mange Venstre-folk og mange andre òg ser, når det er ei raud-grøn regjering, at for miljøets skuld er det bra om SV er med i den regjeringa. Eg tenkte eg skulle spørje representanten Raja på slutten av denne runden om følgjande: Dersom ein berre ser på miljøpolitikken – som trass alt er veldig viktig for både Venstre og SV og mange andre – er representanten Raja einig i at det er betre for miljøpolitikken at SV er i regjering enn at Framstegspartiet er i regjering?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
SV kjem til å stemme mot forslaga frå Framstegspartiet og forslaget frå Venstre. Men saman med dei andre regjeringspartia håper vi at Kristeleg Folkeparti vil gjere forslag nr. 8 som dei har fremma, om til eit oversendingsforslag. Eg synest at ein av dei tinga som vi har vorte litt klokare av i denne debatten, er at det bør vere grunnlag framover for ein dialog med Kristeleg Folkeparti og andre parti i Stortinget om dei utfordringane som frivillig sektor har i velferda i Noreg, og vi støttar intensjonen i det Kristeleg Folkeparti har framført. Vi er opptekne av å vise at ideelle aktørar spelar ei viktig rolle for velferda i Noreg, og at dei skal ha føreseielege rammevilkår, slik at dei ikkje vert skvisa ut. Eg har merka meg fleire gode innlegg i debatten i dag om dei problemstillingane, og ikkje minst representanten Høybråten si påpeiking av at dette er ei utfordring mot det ideelle, frå to sider. Så spør eg meg: Har vi vorte klokare på andre felt? Vel, eg tek med meg to ting. Det eine er: I det norske storting er alle for den norske modellen. Ein er like for den norske modellen som for Noreg, og så legg ein i den norske modellen det som passar ein. Så eg trur at den vidare debatten om velferdspolitikken må dreie seg om kva slags velferdspolitikk. Er det viktig at det er små sosiale forskjellar i eit samfunn for å oppretthalde vesentlege trekk ved det? Er det viktig at vi har gode arbeidstakarrettar, at vi kjempar mot sosial dumping osv.? Debatten må dreie seg om kva slags velferdspolitikk og kva slags velferdsreformer vi skal ha i åra som kjem. Det siste eg tek med meg, er at veldig mange innlegg eg har høyrt i denne debatten, har vore opptekne av – frå alle sider, trur eg, i alle parti – at vi føler oss veldig svartmåla av dei andre. Mange i regjeringspartia føler at situasjonen i Noreg vert svartmåla, og mange i opposisjonen synest regjeringspartia svartmålar dei. Vel, eg trur eg har lyst til å seie det slik at ein viktig del av demokratiet er at alle parti presenterer sin politikk, men det er faktisk òg ein viktig del av ein demokratisk debatt at ein har moglegheita til å presentere det ein meiner er konsekvensane, og å beskrive andres politikk. Difor trur eg vi må akseptere at opposisjonen beskriv regjeringa sin politikk og det som dei meiner er konsekvensane av han – av og til kanskje litt vel målarisk uttrykt, men ok! På den andre sida må vi altså beskrive kva som er dei moglege konsekvensane slik som regjeringspartia ser det, av Høgre og Framstegspartiet sin politikk dersom dei skulle danne regjering. Det er òg ein del av ein politisk debatt. Men eg trur at vi alle vil leggje endå meir vekt på det vi sjølve meiner i den vidare debatten – iallfall som i alle innlegg eg har hatt.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Høybråten begynte sitt innlegg med det han kalte for en personlig refleksjon. Det vil jeg utkvittere med å si at det er all mulig grunn til ved denne anledningen her i Stortinget til også å uttrykke respekt for politikeren Dagfinn Høybråten. Han holdt et innlegg i en veldig sterk og tydelig Kristelig Folkeparti-tradisjon – et parti som aldri har vært et parti for de rike. Det er en sterk sosialpolitisk historie i Kristelig Folkepartis politiske virke gjennom 80 år. Nå hørte jeg imidlertid Høybråten i NRK på morningen i dag, hvor han sa at han ikke var sosialist, men at han hadde hatt et veldig godt samarbeid med høyresiden i norsk politikk. Det som er det interessante i denne trontaledebatten, er å ta opp akkurat det perspektivet. For det som er utfordringen for Kristelig Folkeparti, er hvordan man skal greie å gjennomføre denne sosialpolitiske tradisjonen i et samarbeid med høyresiden i norsk politikk. Riktignok gjorde Høybråten en avgrensing mot det han kalte for ytre høyre, men allikevel, det vil ikke kunne la seg gjennomføre, etter min oppfatning. Jeg vil gjerne høre hvordan Høybråten tenker på dette området, og vi snakker om Kristelig Folkepartis videre virke i norsk politikk.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Det er i et slikt replikkordskifte selvfølgelig vanskelig å gå inn på alle detaljer i det som sies. Men den nye situasjonen for Kristelig Folkeparti, som for Norge, er Fremskrittspartiets posisjon på høyresiden, som er en helt annen situasjon, og som vil skape en helt annen utfordring for Kristelig Folkeparti. Det er også i det perspektivet det er helt nødvendig å ta opp den problemstillingen som jeg løftet. Den andre siden av dette som jeg vil bruke denne andre replikken på, er det som ble diskutert i replikkordskiftet også med statsministeren, nemlig forholdet til ideelle organisasjoner. Jeg må si at jeg har vanskelig for å forstå de veldig konsekvente angrepene som ble gjennomført på Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen når det gjelder forholdet til frivillighet. Frivilligheten står veldig sterkt i Norge. Tenk bare på hva Kulturløftet har betydd for utviklingen av frivilligheten under denne regjeringen. Innenfor alle sektorer har frivilligheten hatt en sentral plass. Og det jeg tror vil bli en felles utfordring for den rød-grønne siden – og for Kristelig Folkeparti – er å hindre at høyresiden får lov til å kommersialisere den frivillige sektor. For det er det som kommer til å skje. Se hva som har skjedd i Oslo!
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Jeg synes det er all mulig grunn for Skei Grande til å framheve Gunnar Knudsen og den liberale tradisjon, som Venstre har representert i norsk politikk. Det har bidratt til mye, særlig i det historiske perspektiv. Mye av det samfunnet vi ser i dag, bygger nettopp på det som Skei Grande sa i sitt innlegg. Men det er desto mer bemerkelsesverdig at hun gjennom resten av sitt innlegg bryter den tradisjonen så fundamentalt ved å konfrontere sentrum/venstre-kraften i norsk politikk og vårt forhold til den samme, nemlig den viktige liberale verdien, frihet for det enkelte mennesket. Jeg vil påstå i det historiske perspektiv – ikke minst i den aktuelle posisjon – at vi, like mye som Venstre, representerer evnen til at menneskene kan leve et godt og fritt liv og ha personlig frihet, som er den viktige liberale verdien. Hun sa ikke ett ord om høyresiden i sitt innlegg, som nemlig er en virkelig trussel mot denne viktige liberale verdien – den individuelle friheten. Jeg merket meg det.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Flere representanter fra høyrepartiene, men spesielt Høyres parlamentariske leder Erna Solberg og også Røe Isaksen, har i denne debatten forsøkt å lage et skille som jeg synes det er nødvendig å kommentere. Det er at de sier at samfunnet er der, mens staten er der. De sier at de rød-grønne partiene, og spesielt Arbeiderpartiet, først og fremst er opptatt av staten, og ikke av hele samfunnet. Det må jeg si er en veldig spesiell betraktning. Jeg hører ikke noen representanter fra høyrepartiene foreslå rene, private løsninger innenfor velferden. Det er jo slik at de forutsetter at alt det de kaller for private løsninger, skal være finansiert av staten. Å gjøre et forsøk på å lage et skille mellom det de kaller for det sivile samfunn, og staten, er et kunstig og selvfølgelig helt urimelig skille. Det er et samspill mellom det sivile samfunn og det vi kan kalle for den organiserte stat som er måten å bygge et moderne og åpent demokrati på. At man forsøker å så tvil om det, er for meg helt uforståelig. Det bør i tilfelle forklares nærmere hvordan det private samfunn da skal finansieres, hvis det ikke skal finansieres av staten slik som Høyre i hvert fall hittil har forutsatt skal være ordningen innenfor den private basen. Det er den ene betraktningen jeg hadde. Så sa Røe Isaksen noe i sitt innlegg som virker veldig tilforlatelig. Han sa at vi må ha et balansert samfunn. Skatten skal ikke være for høy, og den skal ikke være for lav. Nei, det er klart, det. Men hvor høy og hvor lav, er selvfølgelig et veldig interessant spørsmål. Dette forsøket fra Høyre på å kamuflere sin argumentasjon med å snakke seg vekk fra at de vil en annen samfunnsmodell enn den sosialdemokratiske modellen, skal ikke lykkes, for det blir nemlig gjort ved denne typen argumentasjon her i stortingssalen og ellers i den offentlige debatt, og det skal ikke lykkes. Til det er sentrum–venstre-siden for sterk. Til slutt vil jeg bare si at offentlig sektor er blitt angrepet av veldig mange Høyre-representanter i denne debatten på en helt urimelig måte, selvfølgelig. Det jeg aldri slutter å forundres over, er at Høyre-representantene ikke ser at offentlig sektor er en stor ressurs for privat sektor. Hadde vi ikke hatt offentlig sektor i den størrelsen og med den vitalitet vi hadde under finanskrisen, hadde fleksibiliteten og muligheten til å håndtere dens utfordringer vært mye mindre enn det den har vært. Norsk næringsliv er veldig glad for at ikke de måtte ta støyten, men at offentlig sektor tok mye av den da finanskrisen kom.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
For å følge opp dette temaet: Statsministeren sa i sitt innlegg at han var motstander av utstrakt bruk av anbud på velferdstjenester, og at markedskreftene ikke var egnet til å fordele goder. Det er vi i SV svært enig i. Samarbeidet mellom frivillig nonprofitsektor og offentlig sektor er et valg av en samfunnsmodell som SV er sterk tilhenger av. Poenget her er vel hvordan man skal begrense bruken av anbud, som også statsministeren var inne på, og prinsippene rundt det. Kristelig Folkeparti inviterer til et forlik på dette feltet. Da er det veldig viktig for SV å få avklart i hvilken retning et slikt forlik skal gå. For det er etter vårt syn et klart behov for å trekke et skille mellom kommersielle aktører og ideelle nonprofitaktører og sjølhjelpsorganisasjoner i dette arbeidet. Det er en prinsipiell ulik tilnærming til dette spørsmålet fra oss på venstresida og Høyre og Fremskrittspartiet. For de er ikke villige til å trekke dette skillet og lage et regelverk som kan fange opp dette på en hensiktsmessig måte. Hva mener Kristelig Folkeparti?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Jeg skal ikke følge opp det som representanten nå antydet, men ta opp igjen debatten om sosial dumping. Jeg mener at representanten Skei Grande hopper forferdelig lett over de tiltakene som nettopp har gjort at de som kommer hit til landet, får lønns- og arbeidsvilkår som er på linje med norske arbeidstakere. De tiltakene har altså Venstre valgt å stemme imot. Så står Trine Skei Grande her og sier: Det er veldig fint at folk som kommer hit, får skikkelige lønns- og arbeidsvilkår. Ja, det er riktig. Men hovedargumentet for at det er sånn, er de tiltakene som regjeringen faktisk har iverksatt – og som Venstre har vært imot, med den begrunnelsen at norske arbeidstakere som står dårlig i arbeidsmarkedet, eller de utlendingene som kommer hit for å jobbe, skal finne seg i å jobbe under dårligere vilkår og for dårligere lønn enn det det er i det norske arbeidsmarkedet. Tror representanten Skei Grande at norske lønns- og arbeidsvilkår vil forbli like hvis man ikke har sterke tiltak mot sosial dumping?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Hvis representanten fra Venstre er kritisk til regjeringens asylpolitikk, er jeg nysgjerrig på hvordan hun vil karakterisere den asylpolitikken som den regjeringen hennes eget parti satt i, representerte da de halverte antallet kvoteflyktninger. Vi har strammet inn primært overfor dem som ikke har krav på opphold i Norge. Den regjeringen Venstre satt i, strammet inn overfor den aller svakeste flyktninggruppen – de som sitter i leirer uten ressurser til å betale menneskehandlere for å komme til Norge. Uten budsjettstøtte fra Venstre ville Fremskrittspartiet ikke vært en del av makten i den byen som representanten Skei Grande og jeg representerer. Med ord og handling har Oslo Fremskrittsparti vist at de forfekter illiberale verdier. Lederen for Oslo Fremskrittsparti har sammenliknet folk med innvandrerbakgrunn med nazistene på 1930-tallet. Om ett år er det lokalvalg, og da får Venstre en ny mulighet til å vise at makten ikke er viktigere enn ansvaret. Hvor lenge vil liberale Venstre fortsette å være den krakken som illiberale Fremskrittspartiet får bruke som sin lokalpolitiske plattform mange steder i Norge?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Jeg har lært at man ikke skal bedømme politikere ut fra visjonene de har, men hva de gjør når de har makt. Representanten Raja har i mange sammenhenger uttrykt bekymring for det flerkulturelle Norge. Det gjorde også hans partileder i sitt innlegg tidligere i trontaledebatten. Men i Oslo, som jeg representerer, og som er representanten Rajas bosted, har Venstre vært med på en massiv nedbygging av kommunale boliger. Man ser starten på et segregerende bomønster. De har vært med på å strupe pengene til bydelene. Vel, det er i bydelene integreringen skjer. Partiet Venstre var også med på å innføre likestillingsfelle, fattigdomsfelle, integreringsfelle og kontantstøtte da de satt i regjering. 80 pst. av toåringene i Oslo som det mottas kontantstøtte for, har innvandrerbakgrunn. Det vet vi hindrer mor i å lære seg norsk og delta i arbeidslivet og ungene i å delta i barnehagen. Liv og lære henger tydeligvis ikke helt sammen for representanten Raja og partiet hans. Hvordan forklarer representanten det?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Unnskyld!
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Jeg registrerer at representanten ikke svarer på spørsmålet. Jeg sier at partiet Venstre ikke putter de store pengene der de putter de store ordene. Og for å ta et eksempel til, når vi likevel er i gang: Jeg registrerer at representanten Raja er opptatt av fattigdom blant unger, han var opptatt av det i sitt innlegg. Når dette er viktig for representanten Raja, hvorfor var da partiet Venstre med på å kutte støtten til gratis kjernetid fra statlig side da de satt i regjering? Det er blitt offentliggjort en undersøkelse i dag som viser at jenter med innvandrerbakgrunn som har benyttet seg av dette tilbudet, gjør det bedre på skolen enn de som ikke har benyttet seg av det. Hvis bekjempelse av fattigdom blant unger er viktig for representanten Raja, må det også være viktig for ham at alle unger får lik mulighet til å lykkes på skolen. Da må de ha lik mulighet til å delta i gratis kjernetid, delta i barnehagen og få de norskkunnskapene de trenger for å kunne lykkes i arbeidslivet i Norge.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Venstre liker å framstille seg som eit sentrumsparti. Men vi ser stadig oftare at dei slår seg saman med Høgre og Framstegspartiet. Eg er spesielt overraska over at Venstre slår seg saman med høgrepartia når det gjeld forholda til dei aller svakaste i samfunnet. Då vil eg spesielt trekkje fram at Venstre står saman med Høgre og Framstegspartiet når det gjeld ei kraftig avvising av eit offensivt tiltak mot sosial dumping. Dei hevdar at tiltak mot sosial dumping hindrar konkurranse på løn. Men vi veit jo kven konkurranse på løn går ut over. Det er dei svakaste i samfunnet. Då lurer eg på kven det er Venstre meiner skal få mindre løn? Er det vaskepersonalet, er det bygningsarbeidarane, er det dei tilsette i fiskeindustrien i nord? Vi veit jo at ei løn å leve av og eit arbeid å leve med er det viktigaste tiltaket mot fattigdom, som Venstre er veldig oppteke av verbalt. Vi stilte det same spørsmålet i samband med revidert, og vi fekk ikkje noko svar, berre rundtomsnakk. Så no vil vi vite:(Presidenten klubbar.) Kven skal ha mindre løn for at Venstre skal samarbeide med Framstegspartiet og Høgre? (Presidenten klubbar.)
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
I den grad den mørkeblå koalisjonen har snakka næringspolitikk her i dag, har dei lagt opp til eit veldig snevert perspektiv på næringspolitikken. Høgre og Framstegspartiet har ein tendens til å få næringspolitikk til å høyrast ut som berre å gjelde skatt og skattelette. Det dei ikkje klarar å sjå, er kva som faktisk er grunnlaget for den suksessen som norsk næringsliv har. Suksessen som norsk næringsliv har, byggjer bl.a. på ein velutbygd velferdsstat. Høgresida har ein tendens til å seie at velferdsstaten er ei belasting for næringslivet. Det er fullstendig feil. Det er nettopp næringslivet som treng ein velutbygd velferdsstat. Det er nettopp den tryggleiken som velferdsstaten gir, som gjer at dei tilsette kan konsentrere seg om å vere innovative og bruke tida si på å drive verdiskaping. Eg var saman med Erna Solberg for ei tid sidan i ein debatt om innovasjon. Der var det ei dame som hadde fått den kvinnelege gründerprisen i år. Ho fortalde at hadde det ikkje vore for barnehagedekninga i Noreg, kunne ho ikkje fått gründerprisen. Det viser berre at det som Høgre rakkar ned på og seier er ei belasting for næringsutvikling, er ein føresetnad for næringsutvikling i Noreg. Høgresida er dei som rakkar ned på det som byggjer velferden og som byggjer næringsutvikling, og dette viser at velferd og næringsutvikling er to sider av same sak. Den andre saka som Høgre og Framstegspartiet rakkar ned på, og som er veldig viktig for næringsutvikling i Noreg, er den statlege eigarskapen. Den statlege eigarskapen i energisektoren og ikkje minst i oljesektoren har ikkje berre skaffa oss eit oljefond. Det er den statlege eigarskapen i oljesektoren som gjer at vi har verdas beste leverandørsektor. Den statlege eigarskapen i oljesektoren utviklar underleverandørar – han utviklar ein leverandørsektor som gjer at vi i dag har mellom 50 pst. og 80 pst av dei tyngste teknologiske produkta i offshore. Det er det den statlege eigarskapen som har utvikla. Det er den same statlege eigarskapen som Framstegspartiet i si tid ville gje bort for ein slikk og ingenting då vi starta debatten om kven som skulle eige oljeressursane i Noreg. No vil Framstegspartiet og Høgre privatisere og gje frå seg fellesskapets verdiar, også dei pengemaskinane som framleis er i statleg eigarskap. Så høgresida ser seg blind på skatt og rakkar ned på dei tinga som har bygd næringslivet i Noreg.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2010-10-04:
Representanten Skei Grande har snakket engasjert og godt om klima, og hennes tidligere spørsmål til representanten Siv Jensen var også godt, nemlig om klimaendringene er menneskeskapte. Klima og miljø er bare ett av mange områder der det er stor avstand mellom Venstre og Fremskrittspartiet. Jeg opplever Venstre som et parti som i stor grad er tuftet på det verdigrunnlaget mitt eget parti står på: Respekten for individet, troen på det private initiativ, viljen til å styrke lokaldemokratiet og visjonen om fornybarsamfunnet – kort og godt gode sentrumsverdier. Venstre har også stått sammen med regjeringen i flere viktige forlik, der Fremskrittspartiet ikke har deltatt. Mitt spørsmål til Skei Grande blir da: Vil Venstre fortsatt stå fast på sentrumslinja og være en garantist mot et samarbeid med Fremskrittspartiet, som vil føre til et dramatisk brudd med den samfunnsmodellen Norge er tuftet på?
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2010-10-04:
Regjeringen har satt i gang et krafttak mot frafall. Den har satt fokus på tidlig innsats, og i trontalen ble det varslet at det kommer en egen stortingsmelding om ungdomsskolen. Det siste anser jeg faktisk som en aldri så liten seier for Senterpartiet, for vi har snakket om ungdomsskolen i årevis. Jeg er overbevist om at nøkkelen for å øke gjennomføringen i videregående skole ligger i ungdomsskolen. Vi må styrke miljøet for læring og gjøre opplæringen mer variert og relevant for elevene. Teori og praksis har vært en gjenganger i flere av innleggene her i dag, og det å organisere skolehverdagen best mulig er avgjørende for å løse framtidens utfordringer. Senterpartiets svar er som følger: Skolen skal gi utfordringer og skape mestring for både praktisk og teoretisk sterke elever. Undervisningen skal være variert og spille på lag med lokalt næringsliv og samfunnet rundt. Og viktigst: Alle fag skal ha innslag av både teori og praksis. Det legger læreplanene opp til, men vi snakker i for stor grad om at noen fag er teoretiske og andre fag er praktiske. Det er balansen mellom teori og praksis som er interessant, og her har vi fortsatt en jobb å gjøre. Samtidig er det viktig å gi noen elever et mer praktisk alternativ, og derfor er forsøkene med arbeidslivsfag en forsiktig start på det som forhåpentligvis vil føre til en mer praktisk rettet timeplan for de elevene som ønsker det. Vi vet at en mer variert skolehverdag koster. Det koster tid, og det koster årsverk, men det krever ikke minst at vi har oppdatert utstyr i norske skoler. Derfor er en viktig jobb framover å sette norske kommuner og fylker i stand til å kjøpe inn utstyr som kan gjøre undervisningen mer spennende for elevene. Det holder ikke med kritt for å motivere til læring. Så til videregående skole: Innføringen av Kunnskapsløftet har vært en reform med middels til god måloppnåelse, og på ett område er det grunn til å se på hele reformen med nye øyne, nemlig smaksprøvefokuset som ble innført på yrkesfag. Mange yrkesfag ble slått sammen, og elevene skulle få et innblikk i mange ulike fag og teknikker på kort tid. Det er ikke sikkert det er klokt å servere tapas til elevene når samfunnet og næringslivet etterspør folk som har spist opp hovedretten. Vi må som samfunn ta oss råd til at yrkesfaglige utdanningsprogram gir rom for at man kan gå i dybden. Derfor er vi i Senterpartiet positive til at vi deler opp noen av yrkesfagene igjen for nettopp å gi et faglig godt nok tilbud til den enkelte elev.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
La meg først si at jeg liker representanten Trine Skei Grande veldig godt, og innlegget var også veldig godt. Men en ting jeg ikke liker, er representanten Skei Grandes stadige henvisninger til SV og studiesirkler. Jeg tror tvert imot det er Venstre som bør frigjøre seg fra skrivebordsteori og forestillinger om hvordan politikk funker, noe som ikke stemmer overens med tyngdelovene i salen. Jeg undrer jo: Venstre drømmer og agiterer for borgerlig flertall, og det i en situasjon der norske utslipp går ned, der vi har et bredt klimaforlik, og der norske klimaforpliktelser er milevidt foran det Venstre utrettet i regjering, og i en situasjon der det største borgerlige partiet på Stortinget vil subsidiere bensin, vil fjerne norske klimakrav, og ikke på tre direkte spørsmål fra representanten Skei Grande klarer å erkjenne menneskeskapte klimaendringer. Hvorfor vil Venstre gi Fremskrittspartiet en hånd på rattet i klimapolitikken? Hvorfor er det så viktig at man ønsker å gjøre til fiender de partiene som kanskje står dere nærmest i klimaspørsmålet?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Jeg deler representanten Rajas engasjement mot fattigdom. Et av de beste virkemidlene mot fattigdom er en ordentlig lønn. Venstre er mot tiltak mot sosial dumping og vil ha mer konkurranse når det gjelder lønn. Hva Venstre tenker om arbeidsliv, fikk vi jo et eksempel på da Venstre satt i regjering og forsøkte å innføre 13 timers arbeidsdag. Hvem skal da betale prisen for denne politikken? Det er mitt spørsmål til representanten Raja. Hvem skal jobbe mer og tvinges til å gjøre det? Hvem skal tjene mindre? Eller tror virkelig Venstre at såkalt fri lønnskonkurranse ikke presser flere familier ut i fattigdom eller dårlig råd? Det vil i så fall være en oppfatning som representanten Raja deler med svært få arbeidstakere, og som har lite hold i norsk velferdshistorie.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Det var kanskje et svar på et annet spørsmål om sosial dumping enn det jeg stilte, men jeg berømmer representanten Raja for hans ærlighet om at enkelte ting man sier i salen, er ferdig forberedt på forhånd, uavhengig av hva som blir sagt i debatten. Det bringer tanken min hen til et annet spørsmål som Venstre har unngått å svare på i løpet av debatten, og som jeg gjerne vil ha et svar på av representanten Raja. Det er at Venstre ønsker et borgerlig flertall, der Fremskrittspartiet med sin mildt sagt diffuse klimapolitikk inngår. Hvorfor vil Venstre gi Fremskrittspartiet en hånd på rattet i klimapolitikken? Hva er det som gjør at Venstre vil bytte ut et rød-grønt flertall som bruker milliarder til regnskog, CO2-håndtering og vern, med en borgerlig blokk som til stadighet fremmer forslag om å fjerne det de kaller de særnorske kravene om CO2-rensing, som vil svekke Norges klimaforpliktelser, ja, som til og med har problemer med å innrømme at menneskeskapte klimaendringer er et problem? Føler Venstre seg hjemme i selskap med Fremskrittspartiet i den borgerlige blokken? Hva er Venstre villig til å ofre?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-04:
Jeg har stor respekt og sans for representanten Rajas medfødte ærlighetslyte. Det gjør kanskje at han kan klargjøre sitt svar ytterligere. Jeg forsto representanten Raja slik at hvis ikke Fremskrittspartiet gir Venstre gjennomslag i alt fra spørsmål om innvandrings- og bistandspolitikk til andre spørsmål, vil ikke Venstre støtte en regjering der Fremskrittspartiet inngår. Betyr det at Venstre, i en situasjon med borgerlig flertall på Stortinget, heller vil vippe vektskålen den andre veien og søke samarbeid med sine rød-grønne venner som står langt nærmere Venstre i klimapolitikken? Grunnen til at jeg spør, er at til tross for at representanten Raja framstiller det som at SV ikke har hatt gjennomslag for klimapolitikk i regjering, så ligger vi jo lysår foran det Venstre utrettet da de, som et lite parti, satt i regjering. Jeg kan jo tenke meg at Venstre og SV fortsatt har mye til felles på det området. Vil Venstre gå til de rød-grønne istedenfor Høyre og Fremskrittspartiet hvis de ikke får gjennomslag for hele sitt politiske program, slik representanten Raja nå gir inntrykk av?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-04:
Helga Pedersen snakket mye om hva velferdsstaten har å tilby. Hun snakket veldig lite om hva velferdsstaten krever for å fungere når det gjelder at inntekter må produseres og at tjenestene må tilbys på best mulig måte. Sistnevnte debatt har vært mye berørt, men i førstnevnte debatt kommer man fort inn på olje- og gasspolitikken, som har vært vår viktigste inntektskilde. I en replikkrunde tidligere i dag mellom Inga Marte Thorkildsen fra SV og Siv Jensen ga Inga Marte Thorkildsen et klart inntrykk av at Fremskrittspartiet ikke trenger å feire olje- og gassvirksomhet i Vesterålen og Lofoten. Man trenger ikke engang ha et vorspiel. Ergo: Inntrykket hun ga, var at regjeringen allerede har konkludert med at her blir det ingen aktivitet. Jeg kjenner mange arbeiderpartirepresentanter, spesielt på Vestlandet, som nok ville funnet en slik konklusjon allerede nå ganske oppsiktsvekkende. Derfor er det naturlig å spørre parlamentarisk leder for Arbeiderpartiet om hun er kjent med at regjeringen allerede har konkludert i tråd med det inntrykket Inga Marte Thorkildsen gir i dag.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-04:
Det var egentlig et veldig hyggelig svar, for det viser at SV nok en gang i olje- og gasspolitikken blir satt på sidelinjen når det gjelder de utspillene de kommer med i Stortinget. Da er jeg veldig godt fornøyd med det svaret. Samtidig har man snakket mye om den norske modellen. Nå vet man i hvert fall at Arbeiderpartiet ikke har avlyst olje og gass som en viktig inntektskilde også i framtiden. Det er bra. Men jeg har en plansje fra Arbeiderpartiet her som viser endringer i sysselsettingen. Fra tredje kvartal 2008 til tredje kvartal 2009 ser man at den norske modellen, ifølge denne plansjen, går ut på at man øker sysselsettingen litt innen oljeutvinning, noe som kan være hyggelig og bra, men utover det er det kun i statsforvaltning og kommunal forvaltning man har en økning i sysselsettingen i denne tolvmånedersperioden. Innen alle andre industriområder, bygg- og anleggsvirksomhet, varehandel, transport, finansielle tjenester og øvrig, er det en nedgang. Mener representanten at det er en god måte å illustrere den norske modellen på, at det faktisk er den offentlige sektor regjeringen bruker for å få til den politikken de ønsker å føre, mens der hvor man faktisk skaper verdier og eksportinntekter, reduserer man sysselsettingen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-04:
Representanten bruker mye av sin tid på å tegne et skremmebilde av et ytre høyre som kan komme i regjering i Norge. Samtidig snakker han om at hans egen regjering er den mest radikale regjeringen i Europa. For meg tyder det bildet på at ytre høyre i Norge egentlig er sentrum i Europa, når vi ser hvordan skalaen egentlig er. Dermed har norske velgere lite å frykte, men mye å glede seg over. La oss ta en konkret sak: Kårstø. Regjeringen lovte å rense Kårstø innen 2009. Fremskrittspartiet har hele tiden vært imot det, men Regjeringen har likevel brukt over en halv milliard kroner på å utrede rensing – det til tross for at Gassnova, som er Regjeringens eget fagorgan, anbefaler at man ikke bruker tid på Kårstø ennå, men konsentrerer seg fullt og helt om rensing på Mongstad, som Fremskrittspartiet er for. Vil nå SV endelig innrømme at Kårstø-prosjektet, som det har foreligget inntil nå, var feilslått? Vil de slutte å bruke tid og penger på det, slik at vi kan konsentrere oss om å få suksess på Mongstad – i tråd med både opposisjonens og Gassnovas anbefaling?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-04:
Jeg antar det betyr at Kårstø skrinlegges inntil Mongstad fungerer. Det er god politikk. Jeg håper også at Fremskrittspartiet blir turboversjonen av Høyre, mye mer enn det SV viser seg å være en slapp turboversjon av Arbeiderpartiet. Det har heldigvis vist seg at det partiet som har vunnet på dette regjeringssamarbeidet, er Arbeiderpartiet, mens samarbeidspartnerne har blitt mer eller mindre nøytralisert. Det får være Arbeiderpartiets glede. Når det gjelder en annen konkret sak, Barentshavet, sa Kristin Halvorsen da delelinjeproblematikken kom på dagsordenen igjen at hun ønsket å få kartlagt ressursene i Barentshavet med tanke på olje og gass. I Lofoten bruker en hele veien klimaargumentet mot å utvinne olje og gass derfra. Hva er forskjellen på CO2 som kommer fra olje og gass utvunnet i Lofoten kontra olje og gass som en kan finne i Barentshavet øst?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-10-04:
Arbeiderpartiets parlamentariske leder gir klart uttrykk for at Arbeiderpartiet ønsker å utvikle velferdsstaten videre fram mot 2013. Hun angir tre stolper i den såkalte norske velferdsmodellen. Hun nevner ikke ideell og frivillig sektors bidrag i den forbindelse, men representanten Pedersen sier likevel noen positive ord om ideelle aktørers bidrag i velferdsstaten i sitt innlegg. Det har Kristelig Folkeparti merket seg med stor interesse. Situasjonen i dag er imidlertid at de viktige bidragsyterne selv gir uttrykk for at hvis rammevilkårene fortsetter slik som i dag, er disse tilbudene borte om fem til ti år på grunn av den rød-grønne politikken og rammebetingelsene. Så spørsmålet til representanten Pedersen er da: Er Arbeiderpartiet bekvemt med å styre landet samtidig som de ideelle aktørene gir uttrykk for at det er situasjonen? Og: Vil Arbeiderpartiet ta imot invitasjonen til et forlik, som Kristelig Folkeparti har gitt i denne debatten?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-10-04:
Kristelig Folkeparti legger fram sine egne alternative statsbudsjetter som er i god balanse og viser sammenhengen mellom inntekter og finansieringen av offentlig velferd, enten den tilbys gjennom private løsninger eller offentlige, så jeg er ikke redd for den balansen. Andre partiers forslag om skattelette får de eventuelt svare for selv. Jeg har likevel lyst til å tilføye, siden representanten tar opp problemstillingen, at også på dette området, lik det andre jeg berørte i mitt innlegg, synes jeg det lages et veldig kunstig skille mellom at også i disse problemstillingene er det en stor avgrunn mellom høyresiden og venstresiden. Hvis det er sånn, f.eks. som flere representanter for de rød-grønne har gitt uttrykk for i dag, at skattelette rammer utbygging av sykehjemsplasser, kan man jo øke skattene tilsvarende slik at man får på plass de sykehjemsplassene. Eksempelet illustrerer ganske enkelt at det er en balanse mellom verdiskaping, inntekter og oppbygging av offentlig velferd.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-10-04:
I Kristelig Folkeparti sover vi veldig godt om natten, og det er ganske enkelt av den grunn at det er Kristelig Folkepartis landsmøter som avgjør våre samarbeidsvalg. Så vi samarbeider rett og slett med hvem vi vil, og da velger vi det ut fra hvordan vi får mest mulig gjennomslag for vårt eget program, våre egne løsninger og vår egen skattepolitikk, om det var det som var utgangspunktet her. Ellers responderer jeg gjerne på Hagebakkens invitasjon til å peke på felles berøringspunkter når det gjelder verdier i Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. Det viser også debatten at vi har på flere områder. Og når mulighetene ligger til rette for det, samarbeider vi også med Arbeiderpartiet. Det har vi opp gjennom årene gjort i forbindelse med budsjettsamarbeid og viktige velferdsreformer. Vi gjør det gjerne igjen når det tjener vår politikk. Derfor har vi i dag invitert til et forlik, også med Arbeiderpartiet, om å ta vare på ideell sektor.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-10-04:
Som KrF-er er det veldig hyggelig å være til stede i trontaledebatten i dag. Vi mottar stadig bekreftelser på at andre partier står svært nær vår politikk. Jeg angrer på at jeg ikke tok med meg verveblokken på innerlomma. Men jeg understreker at jeg i mitt innlegg også viste til hvordan den kristendemokratiske ideologien tar et annet utgangspunkt enn det både høyre- og venstresiden gjør, for vi tar utgangspunkt i verdier og menneskesyn. Derfor er ikke spørsmålet om vi er mest enig med SV eller med Fremskrittspartiet, men hvem av de andre som er mest enig med oss. Det er utgangspunktet for oss. Jeg deler gjerne Holmås’ analyse om at vi på mange områder har de samme verdiene som SV, ikke minst knyttet til fordeling nasjonalt og internasjonalt. Når det gjelder familiepolitikken, ser vi også klare forskjeller, ikke minst når det gjelder å ha tillit til familiens evne til å velge løsninger for sin hverdag. På andre områder skiller vi oss også fra venstresiden.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-10-04:
Kristelig Folkeparti er et sentrumsparti – et verdibasert, kristendemokratisk sentrumsparti – som ikke baserer sin politikk først og fremst på analyser om at alt skal bygges opp om kollektivet. Vi bygger heller ikke vår politikk på en analyse om at alt skal bygges opp om individet. Men vi bygger vår politikk på et menneskesyn og et tydelig syn på hvilke verdier vi mener skal prege vårt samfunn. Derfor vil det være sånn at vi til enhver tid søker løsninger med dem som er mest enig med oss. De løsningene vil av og til finnes på høyresiden og av og til på venstresiden. Men norsk politisk historie viser også tydelig at mange av de beste løsningene nettopp finnes i sentrum. Holmås nevner selv gode eksempler på hvor vi skiller oss fra venstresiden – i næringspolitikken, i verdispørsmål, spørsmål om å ta vare på den kristne kulturarven, familiens valgfrihet – som gjør at dette balanserer. Vi står trygt i sentrum.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-10-04:
Først vil jeg si at jeg kunne ønsket meg litt større ydmykhet fra de rød-grønne statsråder og representanter her i dag når det gjelder finanskrisen og Norges lettere vei igjennom den enn det mange andre land har hatt. En av de viktige årsakene til at vi har kommet så godt igjennom, er det faktum at vi har «outsourcet» industriproduksjonen av forbruksvarer og andre varer til andre deler av verden. Det er jo de som betaler prisen for at vi kan ha en såpass høy offentlig sysselsetting som vi har. Det krever en noe større ydmykhet fra oss. Spørsmålet mitt til Senterpartiets leder og statsråden dreier seg om at det i dag av mange av talerne i debatten er tegnet et bilde av at den store velferdsdebatten i Norge handler om ett alternativ på venstresiden og ett på høyresiden. Spørsmålet til Senterpartiets leder blir da: Siden Senterpartiet ofte har vært enig med Kristelig Folkeparti i at de beste løsninger ligger i sentrum, er Senterpartiets leder bekvem med at det bildet skal stå igjen etter dagens trontaledebatt?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-10-04:
Representanten Solhjell var opptatt av kampen mot fattigdom, men resultatet etter at SV har vært i regjering i fem år, er at mange av de dårligst stilte har fått det mye verre. Det har blitt flere fattige og flere bostedsløse – selv om SV har hatt tidenes rikeste finansminister gjennom fire år. SV har programfestet at køen av rusavhengige som trenger hjelp, skal avvikles. Men realiteten er at det er over 4 000 som fortsatt står i den køen, og at ventetiden for rusbehandling har økt betydelig i SVs regjeringstid. Rusavhengige må vente i gjennomsnittlig 78 dager på å få hjelp, og mange venter enda lenger. Det er en økning på to uker i løpet av to år. Dette er dramatisk for syke rusavhengige og deres familier. SV har bedt om unnskyldning tidligere for at de ikke klarer å avskaffe fattigdommen, slik de har lovet. Hva vil representanten Solhjell si til alle de rusavhengige og deres pårørende som opplever at det blir stadig vanskeligere å få hjelp?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-10-04:
Mens SV og regjeringen tenker, er det blitt flere fattige, det er blitt flere bostedsløse, og det er flere rusavhengige som står i kø. Over 4 000 står og venter på behandling. Når de som er rusavhengige, er motivert for behandling, trenger de hjelp nå, ikke om flere måneder. Her har regjeringen sviktet totalt, og selv om Solhjell nå prøver å tilbakevise at det er flere fattige og flere bostedsløse og flere rusavhengige, så er det fakta. Såpass ydmyk burde Solhjell være overfor dem dette gjelder, at han faktisk kunne innrømme at her har regjeringen satset og gjort altfor lite – med sitt flertall.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-10-04:
I sitt innlegg var helseministeren inne på at de ville styrke satsingen på psykisk helse. Vi har registrert at hun har kunngjort at Regjeringen vil foreslå å gi Helse Bergen et lån for å bygge opp et nytt barne- og ungdomssenter. Det synes jeg er veldig bra. Det vil stå ferdig i løpet av kanskje fire–fem år, og først da vil det tilbudet være tilgjengelig. Men barn og unge som trenger psykisk helsevern i Helse Vest, har den lengste ventetiden i landet. Prioriterte pasienter må vente nesten to og en halv måned på hjelp ved poliklinikkene. Til tross for at ventetiden for hjelp er så lang, har Helse Vest i motsetning til andre regioner ikke prioritert å styrke tilbudet til psykisk syke barn, slik Stortinget har bedt om. De bruker mindre ressurser enn landsgjennomsnittet, de har færre døgnplasser og færre polikliniske konsultasjoner, fremgår det av Helsedirektoratets rapport for 2009. Da er mitt spørsmål: Hva vil helseministeren helt konkret gjøre nå for å sikre at barn og unge i Helse Vest får et bedre og mer likeverdig tilbud om psykisk helsevern? De kan ikke vente til 2015.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-10-04:
De rød-grønne partiene er tydeligvis på defensiven og må derfor ty til skremselspropaganda, bl.a. i omtalen av Høyres velferdspolitikk. Men utbyggingen av velferdsordningen startet lenge før Arbeiderpartiet fikk innflytelse i norsk politikk, og Høyre har gjennom hele sin historie vært med på å bygge velferden, og det vet selvsagt Arbeiderpartiet. Regjeringspartiene skryter av hvor mye penger de bruker på velferden, men de sier lite om resultatene, og det er med god grunn. Det de ikke vil snakke om, det er at de dårlig stilte har fått det verre, at det er blitt flere fattige familier og barn, som må gå til Frelsesarmeen for å få mat og klær, at 6 000 personer er bostedløse – det er en økning på 10 pst. – at flere venter på behandling i psykiatrien, og det er fristbrudd hver eneste dag. Rehabiliteringstilbudet er svært mangelfullt, og ventetiden for rusbehandling har økt betydelig; over 4 000 venter på behandling. Og ventetiden for attføringstilbudet har økt med 50 dager til 270 dager i snitt. For hver dag som går, reduseres muligheten for mange til å komme tilbake til arbeid. Og helsekøene har økt med 50 000, så det er nå 248 000 som venter på behandling. Regjeringen har skapt et klassedelt helsevesen ved at de som har penger, kan kjøpe seg helsetjenester i private sykehus. Dette er noen eksempler fra virkelighetens verden. Dette er det regjeringen ikke vil snakke om. Høyre vil sikre varig velferd, og forberede Norge på de utfordringene som vi møter i fremtiden. Vi vil sørge for mer kunnskap i skolen. Vi vil skape mer og investere i fremtidens velferd gjennom verdiskaping og vekst, og vi vil forbedre offentlige tjenester gjennom bedre kvalitet, større mangfold og mer valgfrihet. Regjeringen bruker ufattelig mye penger, men leverer for dårlige resultater på viktige velferdsområder. Regjeringens politikk løser ikke utfordringen som møter oss i 2020. Og det er dette som vil true velferden. Til slutt: Gjennom mine 13 år på Stortinget har jeg aldri opplevd maken til uredelighet og skremselspropaganda fra de rød-grønne partiene – eller la meg si mangel på anstendighet. En slik opptreden vil neppe øke befolkningens tillit til politikerne.