Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-06:
Terrorangrepene i USA 11. september viser hvor sårbart det moderne samfunnet er. Angrepene viser dessuten at fredstidshendelser kan ha like stort skadeomfang som krigshendelser. Endringene i trusselbildet fra krigsscenarioer til fredstidshendelser må få konsekvenser for prioriteringene innenfor vårt sikkerhets- og beredskapsarbeid. Sårbarhetsutvalget anbefaler en bred tilnærming til aktuelle scenarioer, høy fleksibilitet og stor omstillingsevne. Dette er jeg enig i. Jeg tror det er en forutsetning for at vi skal kunne møte fremtidens sikkerhets- og beredskapsutfordringer på en effektiv måte, og jeg ser for meg at det vil kreve viktige og prinsipielle grep både på militær og sivil side. I sin utredning NOU 2000:24 Et sårbart samfunn peker Sårbarhetsutvalget på mange av de aktuelle utfordringer det moderne samfunnet står overfor. Den økende avhengigheten både nasjonalt og internasjonalt av samfunnskritiske funksjoner tilsier at trusler mot disse funksjonene ikke må undervurderes. I sin omtale av terrortrusselen uttaler utvalget: «Trenden i internasjonal terrorisme er at antallet aksjoner går ned, men at aksjonene forårsaker større skader og flere drepte. En forklaring på mer voldelig terrorisme kan være at tiltak for å beskytte tradisjonelle terrormål, slik som kjente offentlige bygninger, ambassader, fly og flyplasser, har ført til at terrorgrupper i større grad velger lettere tilgjengelige mål(turistattraksjoner, undergrunnsstasjoner, kjøpesentre og lignende) og dermed mindre diskriminerende terrorangrep. Det er blant annet en trend mot større bruk av bilbomber og bomber plasserte i fly i stedet for flykapring. Andre mener dessuten at den harde kampen om medias oppmerksomhet fører til stadig mer voldelige aksjoner.» (turistattraksjoner, undergrunnsstasjoner, kjøpesentre og lignende) Det som omtales her, er det som er vel kjent fra historien og militærhistorien som asymmetriske aksjoner. Det betyr at man veldig konsentrert går inn på de tiltak som har enorm skadevirkning, men som det krever veldig mye både å forebygge, oppdage og etterpå gjøre noe med. Men det vi alle antakelig kan være enige om, er at få av oss kunne tro at Sårbarhetsutvalgets analyse skulle bli bekreftet så tidlig. Etter 11. september mener Regjeringen det er nødvendig å iverksette enkelte skadeforebyggende og skadereduserende akutt-tiltak. De skadeforebyggende tiltakene skal bidra til å forebygge tilsvarende hendelser i Norge. De skadereduserende tiltakene skal sikre at samfunnet er i stand til å håndtere en situasjon hvis lignende angrep blir rettet mot oss. Det anses som særlig viktig å styrke Sivilforsvarets krisehåndteringsevne og beredskapen mot masseødeleggelsesvåpen, som, som også saksordføreren var inne på, berører andre av samfunnets forvaltningsorganer og ansvarsområder. Jeg viser i denne sammenheng til regjeringen Stoltenbergs tilleggsbevilgningsforslag for Sosial- og helsedepartementet i St.prp. nr. 3 vedrørende akutt-tiltak for å styrke helseberedskapen. I St.prp. nr. 7 om «Tilleggsbevilgning på statsbudsjettet for 2001 knyttet til beredskapsformål» foreslo regjeringen Stoltenberg tilleggsbevilgninger til en del viktige tiltak innenfor politiets beredskap og innenfor den sivile beredskapen. Totalt foreslo regjeringen Stoltenberg en tilleggsbevilgning på 97,3 mill. kr i 2001. I tillegg foreslås det omdisponeringer i forsvarsbudsjettet på 50 mill. kr knyttet til kryptert mobilt samband i statsforvaltningen. Dette er viktige og nødvendige tiltak etter mitt syn. Regjeringen vil evaluere hvilke resultater disse tiltakene har, bl.a. gjennom tilsynsvirksomhet og utarbeidelse av resultatindikatorer. I de nærmeste årene vil det være en utfordring for Regjeringen å rette arbeidet med samfunnssikkerhet og beredskap mot de trusler som får de alvorligste samfunnsmessige konsekvensene. Terrorangrepene i USA 11. september viser at de samlede ressurser som blir involvert i slike hendelser, må være mest mulig samordnet. Ikke minst gjelder dette i forbindelse med utnyttelse av Sivilforsvarets ressurser, hvor innsatsen kommer i berøring med allerede etablerte systemer for ivaretakelse av ulike typer beredskapssituasjoner. Stortinget er tidligere informert om – bl.a. gjennom regjeringen Stoltenbergs budsjettproposisjoner – at det etter planen skulle legges frem en stortingsmelding om samfunnssikkerhet og beredskap i løpet av 2001. Jeg er imidlertid kommet til at fremleggelsen må utsettes til februar 2002. Årsaken til dette er bl.a. at meldingen vil drøfte konsekvensene av terroranslagene i USA for Norges sikkerhets- og beredskapsarbeid. Meldingen vil videre være en samlet rapportering i forhold til sårbarhetsutredningen, i tillegg til at den vil reflektere rapporten fra Redningsberedskapsutvalget, som er gitt i oppdrag å gi en vurdering av organiseringen av rednings- og beredskapsressursene våre, konsekvensene av Forsvarets langtidsproposisjon mv. Dette utvalget fikk også utsatt sin avgivelse til 1. november dette år bl.a. for å vurdere sine anbefalinger i lys av terroranslagene mot USA 11. september. Jeg vil understreke at Regjeringens mål er å heve sikkerhetsnivået generelt, slik at sivilbefolkningen kan føle seg trygg i forhold til alle tenkelige trusler. I Regjeringens politiske plattform heter det at samfunnets økende sårbarhet i forhold til IT-systemer, energi- og vannforsyning, trusler fra organisert kriminalitet, terror osv. krever større bevissthet og samordning. I denne sammenhengen viser jeg til at Sårbarhetsutvalget foreslår særlig organisatoriske endringer som kan tilrettelegge for økt fokus og mer samordning og slagkraftig bruk av ressursene for å styrke samfunnssikkerheten. Som kjent har Justisdepartementet et samordningsansvar for den sivile beredskapen i dag. Dette innebærer bl.a. tilsyn med departementenes beredskapsarbeid. Dette ser ikke ut til å være tilstrekkelig for å møte fremtidens utfordringer. Regjeringen tror derfor at den mest effektive måten å sikre dette på, er å forankre totalansvaret for samfunnets sivile sikkerhet i Justisdepartementet. Som justisminister vil jeg følge opp denne oppgaven. Jeg anser derfor samfunnets sikkerhet og beredskap som min viktigste oppgave i tiden som kommer, og jeg vil på ulike måter komme tilbake til de utfordringer dette representerer.