Iselin Nybø (Venstre), 2016-04-12:
Saken om kompetansekrav for lærere har vært en lang og ganske vanskelig sak – lang fordi det har vært flere omkamper siden Stortinget bestemte at det skulle være kompetansekrav for lærere som underviser i matte, norsk, engelsk, tegnspråk og samisk, og vanskelig fordi den har skapt uro og usikkerhet blant lærerne våre. Sammen med regjeringspartiene og Arbeiderpartiet har Venstre vært klare på at vi ønsker at det skal være et kompetansekrav for lærerne i skolen – dette fordi vi ønsker at elevene skal undervises av lærere som har en viss fordypning i det aktuelle faget. Særlig når det er tale om utdanningspolitikk, må vi erkjenne at utdannelse har betydning. Det er derfor ikke likegyldig om undervisningen foretas av en lærer med fordypning eller en lærer uten fordypning i det aktuelle faget. Så vil det alltid være sånn at det finnes kjempegode lærere som ikke har den aktuelle fordypningen, og ikke fullt så gode lærere som har all verdens fordypning. Dette handler ikke om at vi skal lage et system som sikrer en universell sannhet som gjelder for alle. Dette handler om at vi skal lage et system som sikrer at de lærerne som underviser i de fagene, også har kompetanse i de fagene, fordi vi mener at det har betydning for elevenes læringsutbytte. Venstre står fortsatt på at vi skal ha kompetansekrav i skolen, og vi har ikke snudd på dette punktet. Da forslaget fra regjeringen ble vedtatt i fjor, var det, slik vi ser det, en forutsetning fra Stortingets side at det var en reell overgangsperiode på ti år, slik at vi kunne innfase den nye ordningen på en smidig måte. Slik jeg har oppfattet det, er det gjennomføringen av overgangsperioden på ti år som har skapt det største engasjementet ute i skolene. Jeg er derfor glad for at Venstre nå har fått regjeringen med på et forslag som ikke bare gir skoleeier ti år på å skaffe til veie nok lærere med den aktuelle kompetansen, nå har hver enkelt lærer fått ti år på seg til å skaffe seg den nødvendige videreutdanningen. Det vil bety at det ikke lenger er nødvendig for skoleeier å velge en nyutdannet lærer framfor en erfaren lærer når timeplanen skal settes opp de neste ti årene. Det betyr at i søknadsprosesser framover vil det ikke være sånn at skoleeiere kommer til å velge den nyutdannede kandidaten fordi de da slipper å videreutdanne den eldre og mer erfarne kandidaten. Gjennom det forslaget som vi i dag vedtar, har vi gjort overgangsperioden reell, både for skoleeier og for den enkelte lærer. Det skal likevel understrekes at det er skoleeiers ansvar å sikre at kompetansekravene oppfylles. Skoleeiere må derfor holde fullt trykk på videre og etterutdanning framover, og Stortinget vil følge med på utviklingen rundt dette. Det er viktig å holde et jevnt trykk, slik at vi sikrer oss at alle de som vil og skal ha videreutdanning, får det. Her må også vi på Stortinget følge dette opp gjennom budsjettvedtakene vi skal gjøre de neste årene. Vi må stille opp og tilby den utdanningen som er nødvendig for å få dette til. Når det gjelder lærere som i dag ikke jobber i skolen, men som vi alle sammen gjerne vil ha tilbake igjen til skoleverket, pekes det spesielt på at også disse må få anledning til å tilegne seg de nødvendige studiepoengene, selv om de ikke fanges opp av det ordinære videre- og etterutdanningstilbudet til de enkelte kommunene. Når det gjelder Arbeiderpartiets forslag, må jeg innrømme at jeg har litt problemer med å forstå forskjellen på dette forslaget og forslaget fra flertallet, når jeg sammenligner. Konsekvensen er, etter hva jeg kan se, den samme. Lærere som i dag er utdannet før 1. april 2014, kan fortsette å undervise som før de neste ti årene. Så er det enten sånn at Arbeiderpartiet med dette forslaget sier at kompetansekravene ikke trer i kraft før om ti år, eller så er det sånn at de lærerne det gjelder, får dispensasjon fra disse kravene, men uten at vi bruker ordet «dispensasjon». Som sagt, konsekvensen er uansett den samme. Den eneste forskjellen må være at trykket på kommunene forsvinner hvis vi skulle si at kompetansekravet ikke gjelder allikevel fra nå av. Da er det lettere for kommunene å lene seg tilbake og satse på at kompetansekravene heller ikke gjelder om ti år. Men uansett hvordan Arbeiderpartiets forslag er ment å forstås, så er det positivt at realiteten er den samme som i flertallets forslag, og at det derfor er et stort politisk flertall som i dag stiller seg bak realiteten i det forslaget.