Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Hvis du har sprunget barføtt i en furuskog en sommerdag og kjent på den ekstra spretten som furunålene gir, da har du kjent på naturens velsignelse. Om du går en sommerdag og kommer over en kam med vinden imot, og en hel villreinflokk snur hodene i din retning, da har du opplevd naturens velsignelse. Og hvis du opplever, sånn jeg gjorde i helgen, seilernes umiskjennelige «sriii, sriii» når de vender tilbake til Norge etter klokelig å ha overvintret i varmere strøk, da har du opplevd naturens velsignelse. Men naturen er truet. Verden opplever i våre dager den største utryddelsen av arter på 65 millioner år, og derfor er det viktig å slå ring om naturen. For naturen har verdi i seg selv. Vi som lever akkurat her og nå, har ingen rett til å utrydde andre arter fordi det passer oss best – med en motorvei, en kraftmast, boligutbygging eller oppdrettsanlegg – akkurat her, akkurat nå, uten å ta hensyn til at handlingene våre bit for bit kan ødelegge livsgrunnlaget for unike arter vi har ansvaret for, som lundefuglen, hubroen, villreinen. Det er ikke sånn at det er ett vedtak, én handling, som utrydder arter, men alle de små vedtakene som går i feil retning. Dumpingen av gruveavfall i Førdefjorden, f.eks., dreper noen prosent av havbunnen i minst 50 år og gjør det vanskeligere for den truede blålangen. For det andre har naturen en verdi fordi den produserer økosystemtjenester. Vi ville aldri kunnet stått her i dag om det ikke var for fotosyntesen, som gjør CO2 om til luft, sånn at vi kan puste. Vi ville aldri hatt mat på bordet om det ikke var for strandmurerbien og de andre pollinatorene som sørger for at planter befrukter hverandre og skaper liv. For det tredje har naturen en verdi for oss alle som får oppleve naturens velsignelse. Regjeringen la fram en naturmangfoldmelding som skulle være Norges handlingsplan for å stanse utryddelsen av arter før 2020, sånn som vi har forpliktet oss til. Den var et godt faglig grunnlag for Stortingets behandling, men var altfor svak til å være den handlingsplanen vi mente det var nødvendig at den skulle være for å stanse utryddelsen av arter i Norge. I dag får vi på plass et grønt naturforlik her i Stortinget, og det har alle i komiteen æren for. Jeg synes alle fortjener ros for å ha gått langt. SV og jeg skulle gjerne gått lenger, men er godt fornøyde med det vi får til i stortingsbehandlingen i dag. Det er flere oppfølgingsforslag som får flertall. For det første får vi på plass et historisk mål om vern av 10 pst. av produktiv skog. Det er helt nødvendig, fordi nesten halvparten av alle truede arter lever helt eller delvis i skogen. Nå gjelder det å få på plass pengene til opptrappingen. Det andre er at vi ber om å få en plan for marine verneområder. Vi får en handlingsplan for sjøfugler. Mange av dem er i kritisk forfatning. Lundene er én gruppe, men også antallet av den vakre svarte og hvite lomvien er redusert med 98 pst. siden 1980-tallet. Flertallet er veldig klare på at vi trenger mer forskning på utviklingen i fiskestammer som sil – tobis – og andre fiskesorter som er viktige for sjøfugler, men som det ikke forskes mye på fordi fiskeriressursen ikke beskattes. Vi får på plass en plan for å få redusert 15 pst. av de forringede økosystemene innen 2025. Vi får kvalitetsnormer for økosystemer, vi får en kvalitetsnorm for myr og utvalgte kulturlandskap fordi nedlegging og omlegging i landbruket endrer naturtypene som mange arter er avhengige av. Vi får kvalitetsnorm for villrein og får vurdering av om flere arter bør få det. Vi får raske vernevedtak, slik at Lofoten, Raet og Jomfruland kan bli nasjonalparker. Vi får forvaltningsplaner for havområdene, og vi får en fast oppdatering i Stortinget hvert fjerde år, og det er bra. Og vi får et pålegg til regjeringen om å levere oppdateringer av forvaltningsplanen for Norskehavet. Det er enda flere flertallsmerknader som gir tydelige føringer, og som gir klima- og miljøvernministeren ekstra skyts når diskusjonene skal tas internt i regjeringen – og gadd vite om han trenger det. Vi har også reelle politiske uenigheter her. Et stort mindretall ønsker en ny nasjonalparkplan, men regjeringen vil ikke engang fullføre den gamle. Vi er uenige om prioritering av arter, og jeg vil bruke litt tid på det. Komiteen er enig om at antallet arter som skal omfattes av vernemetoden prioritert art, skal trappes betydelig opp, og det er bra, for så langt har regjeringen kun prioritert arter som den rød-grønne regjeringen satte i gang arbeidet med. Regjeringen legger opp til å prioritere arter som er sterkt eller kritisk truet, og som Norge har et særskilt ansvar for. Det høres logisk ut, men det er en reaktiv inngang til hvor innsatsen bør settes inn. Vi mener det ville være naturlig også å bruke vernemetoden prioritert art som en forebyggende måte å gjøre dette på. Det er mange som fortjener takk. Jeg vil takke alle de miljøorganisasjonene og fagfolkene som har bidratt til å få fram de 33 forslagene for naturen, hvorav mange blir vedtatt i dag. Så tar jeg opp de forslagene der SV er medforslagsstiller.