Børge Brende (Høyre), 2015-06-12:
Etter å ha hørt de to siste innleggene vil jeg minne om at beslutningen om at Norge skal delta i forhandlingene om TISA ble fattet av Stoltenberg II-regjeringen våren 2013. Rammene for TISA, som forhandlingene nå bygger på, er uendret siden oppstarten. Regjeringen bekreftet i november 2013 Norges deltakelse i forhandlingene som ble initiert av den forrige regjeringen – som var klokt. Dette ble gjort i forbindelse med fremleggelsen av det norske åpningstilbudet. Grunnlaget for denne avgjørelsen og regjeringens overordnede posisjoner i forhandlingene ble offentliggjort 17. mars 2015 og er tilgjengelig på regjeringen.no. Dette er det gjeldende norske mandatet for forhandlingene, som alle må forholde seg til. Som flere har vært inne på, er Norge en handelsnasjon. Handelsavtaler er en mulighet til å forme globaliseringen gjennom internasjonalt samarbeid. Handelsavtaler bidrar til både norsk og global verdiskaping. En moderne avtale om handel med tjenester er, forutsatt at den er riktig innrettet, bra for Norge. Vi har mye å tjene på en avtale som sikrer at andre land åpner opp for utenlandske aktører, slik vi i Norge allerede gjør. Det er det TISA handler om, og var også bakgrunnen for at den forrige regjeringen gjorde Norge til en del av disse forhandlingene mellom 51 land. Tjenestenæringene er sentrale i norsk økonomi og utgjør en økende del av vår eksport, grovt anslått til 400 mrd. kr. Norske tjenester gjør seg gjeldende globalt, særlig innenfor skipsfart, telekom, leverandørindustrien og på nisjeprodukter som sjø- og energiforsikring. Det handles mer over landegrensene. Tjenester utgjør likevel mindre enn 20 pst. av verdenshandelen. Dette gir potensial for mer vekst. Det må vi legge til rette for. Vi trenger gode felles kjøreregler internasjonalt. Derfor har Norge vært med på å forhandle om TISA siden forhandlingene begynte – som jeg nevnte – våren 2013. Etter å ha hørt noen innlegg i dag må jeg gjøre det helt klart at Norge har mange offensive interesser slik at man også i fremtiden kan sikre norsk næringsliv, som er i en omstillingsfase hvor vi skal bli mindre oljeavhengig, tilgang på disse markedene. TISA utgjør ingen trussel mot offentlige tjenester i Norge. Det som over tid kan utgjøre den største utfordringen for norske offentlige tjenester, er hvis vi ikke har nok verdiskaping, hvis vi ikke har arbeidsplasser eller skatteinntekter. TISA regulerer ikke privatisering eller deregulering. Vi har ikke tilbudt å åpne markedene for sykehustjenester, offentlig utdanning, sosiale velferdstjenester eller andre tjenestesektorer der vi ønsker å opprettholde politiske handlingsrom. Det antar jeg også var forutsetningen da både Navarsete og Solhjell var med i Stoltenberg II-regjeringen og besluttet at Norge skulle gå inn her. Jeg antar at basisen for den beslutningen også for disse to tidligere statsrådene var at man så at det var flere fordeler for Norge enn det var ulemper. Sånn er det når man diskuterer handelspolitikk. Det er heller ikke regjeringens hensikt å gjøre noe som endrer på det som jeg nevnte i sted, og det er ingenting som tilsier at det blir aktuelt i TISA-forhandlingene. TISA vil dessuten aldri gå lenger i å åpne det norske markedet for utenlandske tjenester enn det EØS innebærer for tilbydere fra 30 europeiske land. Jeg antar at det også var en viktig sak for den forrige regjeringen. For offentlige tjenester som sykehus og skoler vil det fortsatt være norske politikere som bestemmer. Norge vil bevare retten til å regulere helse, miljø, sikkerhet, forbrukerbeskyttelse og arbeidstakerrettigheter, på ikke-diskriminerende vis. Regjeringen legger stor vekt på åpenhet rundt de internasjonale prosessene vi deltar i på vegne av Norge. Når det gjelder TISA, mener jeg vi har en åpen og demokratisk prosess. Det forutsettes at de detaljerte posisjonene, som utvikles i samarbeid med alle berørte departementer, er i tråd med det mandatet som jeg henviste til, og som ligger ute. Det er lagt ut omfattende informasjon om TISA på regjeringens nettsider, ikke minst knyttet til sentrale problemstillinger i den offentlige debatten. Jeg mener Norge er i forkant når det gjelder åpenhet i TISA-forhandlingene. Vi er et av få land som har offentliggjort vårt åpningstilbud, og det ble gjort helt nylig.