Margret Hagerup (Høyre), 2022-01-11:
I mange år har jeg hatt barna mine i det jeg ser på som verdens beste barnehage. Vi har blitt tatt godt vare på, dialogen har vært god, og jeg har vært sikker på at ungene mine har hatt det bra og er rundt trygge voksne. Barnehagen er offentlig, noe jeg egentlig aldri har tenkt over før jeg ble bevisst debatten rundt privat velferd – en debatt som handler for mye om selskapsform og dem som driver, heller enn om kvaliteten og mangfoldet i tilbudet. Det er dessverre en debatt som er preget av ideologi. Gjennom de siste årene ser en at denne debatten er blitt stadig spissere, og det er tankevekkende å se at SV har fått med seg regjeringen i en ganske radikal retning. I et av verbalforslagene i budsjettforliket blir det sagt at Stortinget ber regjeringen «innen mars 2022 nedsette et offentlig utvalg som skal utrede hvordan kommersiell drift kan utfases i ulike skattefinansierte velferdstjenester» – ikke om, men hvordan, og hva som er ulike skattefinansierte velferdstjenester. Vi står foran en framtid hvor vi blir stadig flere eldre. Det vil stille krav til helse- og omsorgssektoren vår, og på samme måte som vi hadde et barnehageforlik, må vi kanskje spørre oss selv om vi trenger et omsorgsforlik. Da er det fortvilende at det er mange aktører nå som er bekymret for om de går innenfor eller utenfor definisjonene. Er en offentlig, er en privat, er en ideell? Jeg har truffet mange som lurer på det. Nå er det jo egentlig tjenestene vi skal velge, og for AS Norge er det et gode at velferdssamfunnet gir oss gode tjenester til en fornuftig pris, hvor vi kan velge. Regjeringspartiene vil monopolisere flere tjenester og begrense konkurransen fra private aktører. Det vil gi oss et dårligere tilbud. Faktum er at kommunale og ideelle aktører ikke hadde klart å sikre full barnehagedekning alene uten at det hadde ført til store merkostnader for samfunnet – det er alle enige om – og konkurransen i barnehagesektoren har løftet alle. Samtidig har det gitt oss et mangfold og drevet innovasjonen. Jeg er enig i at det kan være vanskelig å ramme inn konkurranse, men det må da være enda vanskeligere å ramme inn et monopol? Tidligere ble private aktører kalt privat sektor. I dag snakkes det om velferdsprofitører, et ord som gir kalde gufs tilbake til en tid vi ikke ønsker oss tilbake til. Allikevel er det et ord som vi har tillatt at har fått rotfeste. Hvorfor tillater vi det når vi heller burde snakke om gode tjenester og hvordan vi skal få til det? Sannheten er at vi har et stort behov for velferdsinnovatører for å sikre gode tjenester i framtiden. Venstresiden vil gjøre det vanskeligere for private barnehager å drive videre. Det kan bli dyrt for skattebetalerne, det kan bli et tap for barna, og ikke minst urimelig overfor de barnehageeierne og barnehagelærerne som trodde de ville bli verdsatt for innsatsen, og ikke stadig bli sjikanert, som vi kan kalle det. Over én av tre private barnehager går allerede i dag med underskudd. Private barnehager får ikke en krone mer i tilskudd enn de offentlige, og flertallet av de private barnehagene – så mange som 95 pst. – har tariffavtaler med fagforeningene om lønns- og arbeidsvilkår. Det er ikke profitt som driver de fleste barnehageeiere, det er et bankende hjerte for barn og barnehagedrift. Høyre vil bevare valgmuligheten for familiene og det mangfoldet og den kvaliteten private barnehager har bidratt med. Vi er overbevist om at vi sikrer et best mulig barnehagetilbud dersom vi har en miks av private og kommunale barnehager, som lærer av hverandre, stiller strenge krav til kvalitet og antall pedagoger, og fører tilsyn med at pengene brukes på lovlig måte. Vi bør applaudere og berømme dem som tar risiko og legger inn både kapital og innsats for å levere gode barnehagetilbud. Det bør handle mer om tjenestene vi får, ikke hvem som gir dem. Det er på tide at vi finner sammen i velferdsdebatten, for vi kan ikke begynne å bygge monopoler nå. Vi trenger velferdsinnovatørene, ikke bare i barnehagesektoren, men i andre sektorer også.