trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-12-19:
Det jeg har tenkt å si nå, passet heller i en replikk. Jeg syns kanskje det er på tide at statsråden viser litt respekt for de forslagene som blir fremmet, og forholder seg til dem. Man fremmer en god del forslag her som statsråden velger ikke å forholde seg til i sine svar, men bruker forslag fra andre regjeringer til å slå andre partier med. Det kunne man nok gjerne ha gjort også med statsrådens parti. Jeg hadde ventet at statsråden hadde en holdning der han kanskje hadde prøvd å få til en dialog for å komme i mål med enkelte viktige reformer. Denne regjeringa har lagt fram et forslag til regionalreform. Det får vi nå se hva det blir igjen av. Det har vært så mange ulike signaler fra denne regjeringa at jeg hadde ikke slått meg så hardt på brystet. Det andre er at statsråden tydeligvis har lagt til grunn en desentraliseringsreform i sitt statsbudsjett gjennom en desentralisering av en god del støttetiltak som det ikke er grunnlag for i den regionalreformen som foreligger, som det ikke vil bli noe av, fordi man forholder seg til for små enheter. Men det er tydelig at statsråden drømmer om større enheter. Men i den fylkeskommunale strukturen som vi har i dag, har vi egentlig delegert veldig mye makt når det gjelder idrettsbygg. Det er veldig mye av de lokale prioriteringene for idrettsbygg som ligger hos fylkeskommunen, men man er ikke villig til å diskutere det samme for kulturbygg. Sjøl om man egentlig har en statlig tilskuddsordning, har man en stor grad av lokal prioritering og en stor grad av lokal makt også i den statlige reformen. Jeg hadde ønsket at statsråden kanskje var i stand til å heve seg litt over sin gamle rolle som opposisjonspolitiker og være statsråd som diskuterer saker som blir lagt fram i Stortinget på bakgrunn av programbehandlinger i andre partier. Det velger da statsråden ikke å gjøre, men tar fram sin gamle argumentasjon. Det beklager jeg, det syns jeg er dumt av statsråden å gjøre. Den måten å svare på sånne forslag på, syns jeg ikke er riktig. Jeg syns vi bør kunne komme i bedre dialog på sånne forslag framover. Vi kommer nok til å fremme dem i andre sammenhenger og kommer også til å se nøye på hva Arbeiderpartiet gjør i forhold til hva de sier de skal gjøre på dette området.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Det er alltid gledelig for en kulturminister å høre et engasjement i Stortinget for det som foregår av lokal kulturaktivitet og ikke minst det å sørge for gode bygg for denne lokale kulturaktiviteten. Når det gjelder partiet som nettopp var representert på talerstolen, kommer dette engasjementet kanskje litt sent, for i forrige regjeringsperiode ble bevilgningsposten på statsbudsjettet til regionale kulturbygg kuttet år for år og til slutt redusert til det helt minimale. Bevilgningene til nasjonale kulturbygg, som var på rundt 100 mill. kr over mange år, var i det siste statsbudsjettet framlagt av forrige regjering nede på under 5 mill. kr. Det hjelper lite med gode Dokument nr. 8-forslag og gode ord hvis man ikke følger opp med penger. Vi har nå økt potten til de nasjonale kulturbyggene opp til et nivå på i hvert fall 50 mill. kr, men vi har ennå ikke klart å ta igjen alt det som ble kuttet i forrige periode. Når det gjelder de regionale kulturbyggene, har det jo skjedd noe nytt, som også saksordføreren sa, siden dette Dokument nr. 8-forslaget ble behandlet i komiteen, og det er at Regjeringen har lagt fram en forvaltningsreform som innebærer å gi dette ansvaret til regionene. Jeg må si som kulturminister at det er flott å kunne sitte og se alle de gode kulturprosjektene rundt omkring i Norge og fordele penger til dem. Men akkurat på dette området tror jeg at folk vet best hvor skoen trykker når de er i sitt eget nærmiljø – de kan selv vurdere hvilke kulturbygg som trengs mest, de kan selv vurdere hvilke satser som skal gis til de ulike prosjektene, hvilke muligheter som finnes for privat finansiering, hvilke muligheter som finnes for annen type spleiselag. Jeg savner litt fra representanten fra Venstre hva slags støtte vi eventuelt får for en sånn desentraliseringstankegang. Vi har veldig mange sentrale ordninger på kulturområdet – det er viktig å ha, for det er mange smale sjangere – men akkurat på dette området, hvor man faktisk skal vurdere hvilke kulturbygg som skal bygges i lokalmiljøet, må det være en ypperlig oppgave for regionene selv å forvalte. Da kan de også få friheten til å bestemme hvordan ordningene skal innrettes. Det er jo det vi inviterer til i forvaltningsreformen, og vi håper vi får tilslutning til det når den skal behandles.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Jeg skal overhodet ikke ta fra representanten Skei Grande gleden ved at hennes parti er ute av den koalisjonsregjeringen som det var i. Men det må være lov i en debatt hvor det blir fremmet et forslag om – og jeg siterer fra forslaget – «En betydelig økning i statlige bevilgninger til finansiering av nasjonale, regionale og lokale kulturbygg», å påpeke at i det statsbudsjettet som representanten Skei Grandes eget parti la fram for ett år siden, var det en dramatisk reduksjon i de statlige bevilgninger til finansiering av nasjonale, regionale og lokale kulturbygg. Jeg skjønner at det kan oppleves som usedvanlig ubehagelig, men det må være tillatt å påpeke det når det kommer et helt motsatt forslag ett år etterpå. Så fremmes det altså et forslag som lyder: «Stortinget ber Regjeringen utrede forslag til ny finansieringsmodell for lokale og regionale kulturbygg, med sikte på å fremme en sak om dette.» Den saken er fremmet. Den heter forvaltningsreformen, eller regionsreformen. Man kan diskutere hvor store disse regionene skal bli, men uansett størrelse sier Regjeringen at lokale og regionale kulturbygg skal regionene ta seg av. Det skal ikke være en statsråd som sitter i Oslo og bestemmer om det kulturbygget eller det kulturbygget eller det kulturbygget skal få penger. Det skal man bestemme selv i regionene. Det trodde jeg måtte være en fantastisk invitasjon til samarbeid med partiet Venstre, for jeg trodde de var for større lokalt selvstyre og den type reformer som flytter makt ned til der folk er. Jeg savner egentlig fortsatt svar på det som Regjeringen allerede har gitt i innspill til Stortinget på nøyaktig dette punktet, nemlig at vi ønsker at disse midlene skal fordeles lokalt. Det kan da med respekt å melde heller ikke føles som veldig ubehagelig at man etterlyser et svar på det spørsmålet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Bare for å svare på det konkrete spørsmålet fra representanten Thommessen: Ja, vi mener at dette skal delegeres til fylkene eller regionene også om størrelsen blir omtrent som i dag, eller om det blir mindre regioner enn det noen har forestilt seg. Dette er et ansvar som fylkene, eller regionene, kan ta. De har allerede i dag en del av disse midlene, og de bør ha hele pakken på de regionale og lokale kulturmidlene fra tippemidlene. Så er det selvsagt riktig, som representanten sier, at det var en økning i andelen fra tippemidlene til lokale kulturbygg, men det ble altså spesifikt sagt av stortingsflertallet den gangen, og dette har vi jo hatt oppe mange ganger, at det forutsatte at de statlige bevilgningene til samme formål skulle opprettholdes. Når det gjelder de statlige bevilgningene, med det dramatiske kuttet i 2006-budsjettet – hvor man kuttet fra rundt 100 mill. kr til ca. 5 mill. kr, altså 95 mill. kr – så var det statlige kulturmidler uten en krone fra tippemidlene, så det var en annen post igjen. Som jeg var inne på i et tidligere innlegg: Det er flott at man har kommet seg ut av en koalisjon og så mener at man skal plusse på det man trakk fra, men det hadde vært en fordel å plusse på da man faktisk satt med makten. Det er det vi gjør. Jeg skal ikke forlange et svar på forvaltningsreformspørsmålene her og nå, men bare understreke at vi da egentlig har svart på oppgaven, forslag nr. 2. Vi gjør noen endringer, som vi varslet i budsjettet, vi setter en grense på 1/3 når det gjelder finansiering i de lokale prosjektene, men de store systemendringene ser vi liten hensikt i å ta nå, i og med at vi står foran en forvaltningsreform som vil innebære at disse midlene blir fordelt lokalt. Jeg tror imidlertid at vi til sjuende og sist er enige om målet, at vi skal legge til rette for god byggevirksomhet og kulturbyggaktivitet i lokalmiljøene, men at vi også bør se hva lokalmiljøene selv kan bestemme over. Så er det kanskje mulig helt på tampen å ønske komiteen en god jul og takke for samarbeidet i år.
Olemic Thommessen (Høyre), 2006-12-19:
Statsråden viser til at denne posten ble kuttet i forrige regjeringsperiode, men han velger selvfølgelig å nevne bare halve sannheten. Saken var at etter endringen i tippenøkkelen rant det inn penger på dette området. Da Valgerd Svarstad Haugland valgte å kutte på denne posten gjennom to eller tre runder, var det fortsatt atskillig mer penger til formålet enn det noen gang hadde vært før. Dette er en diskusjon vi har hatt svært mange ganger og kommer tilbake til. Så jeg velger å utfylle det bildet som statsråden her gir. Det som kan være alvorlig, er at med det regimet som det nå arbeides etter i forhold til spillemidler, vil antall kroner gå ned igjen. Det ser jeg ikke bort fra også må ha betydning for vår vilje til å fylle på igjen på – hva skal jeg si – statsbudsjettandelen. For det er klart at vi kan ikke sitte med hendene i fanget og se på at pengene forsvinner. Men det får vi anledning til å komme tilbake til. Når det gjelder spørsmålet om punktet om utbygging av kulturhus og forvaltningsreformen, synes jeg det er ganske friskt av statsråden å forlange at vi skal ha noe svar på hva vi mener om det. Her har Regjeringen levert noe som man i beste fall må kalle en kladd, som jammen er ganske åpen i alle ender. Hvorvidt man skal gå for den ene eller den andre modellen, er det sannelig ikke så lett å vite noe om. Det er jo også en del av denne kladden som viser at fylkeskommunen er en tenkelig størrelse, altså bortimot dagens fylkeskommune. Da må jeg nok returnere spørsmålet: Hva tenker statsråden om det? Vil fylkeskommunen f.eks. være stor nok til å håndtere spørsmål om regionale kulturbygg? Også innenfor denne gruppen bygg er det jo relativt store uttellinger vi snakker om. Og også innenfor dagens ordning er det slik at fylkeskommunene i betydelig grad foretar prioriteringer og legger føringer på hvilke bygg som får midler. Jeg vil ikke på noen måte hevde at den modellen vi kom frem til sist, nødvendigvis er den perfekte. Det var stor debatt om den modellen også regjeringspartiene imellom, og det gikk ikke på at man egentlig var så veldig uenige om det, men det gikk på at det var en ganske vanskelig sak. Det er ikke så enkelt å finne en god nøkkel som gjør alle til lags i denne materien, fordi vi snakker om en betydelig bredde i type prosjekter, mange forskjellige slags typer hus, og det er store uttellinger vi snakker om. Det faktum gjør at jeg synes at vi alle – og der slutter jeg meg til Skei Grande – må ha et kritisk blikk på den ordningen som er, være åpne for å måtte lete frem nye og bedre ordninger, og vi varsler også at dette er et område som vi vil komme tilbake til.
Olemic Thommessen (Høyre), 2006-12-19:
Nå tror jeg ikke at representanten Skei Grande måtte komme seg ut av noen regjeringskonstellasjon for å trives i forhold til å jobbe med kulturpolitikk. Det er et område som vi har hatt et godt forhold rundt, og det har vi fortsatt. Det som er alvorlig med det statsråden her sier, er at han kobler en endring av denne ordningen til spørsmålet om forvaltningsreformen. Det betyr at hele saken sendes ut i intet og inn i evigheten, for forvaltningsreformen kommer til å bli en lang og traurig historie med masse dikkedarer, og det gjør at denne saken på en måte også koker bort i kålen med forvaltningsreformen. Det er forferdelig trist. Jeg hadde håpet, og jeg er ganske sikker på at også forslagsstillerne hadde håpet, at det ville vært mulig å se på ordningene rundt regionale kulturbygg uavhengig av forvaltningsreformen, slik at man kunne få nye og bedre og mer treffsikre ordninger før vi altså en gang om veldig, veldig lenge kommer til å mene noe nytt om forvaltningsnivåene i Norge.
Olemic Thommessen (Høyre), 2006-12-19:
Dette blir bare en kort kommentar. Komiteen tar budsjettendringene til etterretning, men fra Høyres og Fremskrittspartiets side har vi sett et behov for særlig å påpeke de utfordringene som foreligger når det gjelder den statlige forvaltningen av barnevernet. Vi konstaterer at det er meget betydelige overskridelser, og at det er en stor organisasjon, som det vil være ganske krevende å få snudd rundt. Vi er tilfreds med den innsatsen Regjeringen gjør i forhold til å få på plass en ekstern evaluering av barnevernets virksomhet, og vi kommer til å følge saken videre fremover. Slik sett avventer vi i og for seg Regjeringens videre arbeid med det. For øvrig har vi ingen kommentarer til budsjettendringene.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Vi vedtar mange direktiv i denne salen uten noen særlig debatt, ofte fordi disse EØS-direktivene er av teknisk karakter. Så har vi noen EØS-direktiv som er kontroversielle. Tjenestedirektivet og kjemikaliedirektivet er eksempler på slike. Dette direktivet tilhører en tredje kategori, direktiv som er nødvendige virkemidler for å nå viktige mål. Denne gangen handler det om å bekjempe terror. Kampen mot terror må skje i samarbeid mellom land og på et internasjonalt nivå. Og dette direktivet handler om noe det er knyttet mindre oppmerksomhet til enn hva gjelder norske spesialstyrker til Afghanistan, nemlig å gjøre det vanskeligere å hvitvaske penger for å finansiere terror. Det er særlig i etterkant av 11. september at man har rettet søkelyset mot dette for å begrense tilgangen på kapital for terrorister. Dette direktivet er et eksempel på effektivt internasjonalt samarbeid. Jeg er glad for at vi har et politisk system som på en effektiv måte er i stand til å iverksette konkrete tiltak når vi har å gjøre med problemer som krysser landegrenser, denne gangen ved å gjøre det vanskeligere å hvitvaske penger. Uten EU og EØS ville det vært langt vanskeligere å gjøre noe som raskt kunne bli en del av de fleste europeiske lands rådgivning. Når dette direktivet er implementert, er det ikke bare ulike banker, eiendomsmeklere osv. som er omfattet av hvitvaskingsdirektivet. Nå utvides direktivet til også å omfatte livsforsikringsmeklere og tilbydere av tjenester som hjelp til etablering eller ledelse av selskap og såkalte truster. Dessuten skal alle som handler med varer til en verdi av over 15 000 euro, omfattes. I tillegg skjerpes kravene til identifikasjon av kundene. Til slutt kan jeg bare bemerke at jeg skulle anta at det må glede Fremskrittspartiet at Finansdepartementet mener det vil få noen økonomiske konsekvenser, men at de likevel klarer å dekke det inn under sine budsjetter.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2006-12-19:
Som saksordføraren sa, er dette eit forslag som er meint som eit kortsiktig tiltak. Det kjem i tillegg til alle dei langsiktige tiltaka som Framstegspartiet har foreslått for å få ein betre balanse mellom tilbod på og etterspørsel etter kraft. Bakgrunnen for dette forslaget er dei høge strømprisane som ein såg i haust, og også dei utsiktene som ein då såg for seg, at vinteren kunne bli endå verre, og at prisane ville auke ytterlegare. Etter at det har regna to månader i strekk bl.a. på Vestlandet, er – eg veit ikkje om eg skal seie heldigvis – kraftbalansen blitt noko betre. I alle fall har prisane gått lite grann ned. Dette forslaget fremjar vi og står bak likevel. Forslaget går ut på, som saksordføraren sa, å fjerne elavgifta og halvere momsen på straum i dei fire vanskelegaste månadene, altså november, desember, januar og februar, for at det skal bli lettare for forbrukarane, for straumkundane, å betale straumrekninga. Statistikken viser at det er dei med lågast inntekt som bruker den største delen av inntekta si til straum. Dette er altså først og fremst eit handslag til dei som har minst å rutte med, dei som har trongast økonomi. Vi synest sjølvsagt at det er leit at fleirtalet ikkje ønskjer å støtte dette forslaget frå Framstegspartiet. Vi konstaterer også at statsråden bruker som argument mot forslaget at elavgifta er ei særs viktig inntektskjelde for staten, og det er nok sikkert riktig. Men høge straumprisar fører også til auka inntekter både til staten og til Kommune-Noreg, slik at viss det hadde vore vilje til å gjere noko med straumprisen ved å fjerne elavgifta og halvere momsen, hadde det vore mogleg å få det til. No var saksordføraren inne på at forslaget ikkje vil gi dei ønskte effektane. Vi er overbeviste om at det vil gi dei ønskte effektane. Vi tvilar også på at lågare prisar vil auke straumforbruket vesentleg, men noko vil det nok auke. Og dersom straumforbruket aukar, vil det i første omgang medføre ein større import frå utlandet, utan at prisane i nemneverdig grad blir påverka. Det er altså all grunn til å anta at ein reduksjon i avgiftene i all hovudsak vil komme forbrukarane til gode. Vi trur ikkje det er nokon grunn til å frykte at produsentprisane aukar nemneverdig dersom vi reduserer avgiftene. Det er også nokre forskarar frå SSB som har vurdert dette temaet og komme fram til den same konklusjonen. Det einaste unnataket er viss det er overføringsproblematikk i periodar med veldig knappleik på straum. Den situasjonen har vi altså ikkje no. Vi har ikkje nokon overføringsproblematikk, og det gjer at ein reduksjon av avgiftene vil komme forbrukarane til gode. Til slutt vil eg fremje forslaget frå Framstegspartiet i denne innstillinga.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Bare noen korte betraktninger fra Arbeiderpartiets side. Man kan jo i en sånn debatt få inntrykk av at vi er bare helt salig fornøyd med at situasjonen er som den er, altså at strømprisene går i taket, og at vi ikke har noen tiltak å møte det med. Men det er ikke riktig. Vi har flere. For det første jobber vi med ny kraftproduksjon innenfor miljøvennlig bruk av gass, bioenergi og vindkraft. I tillegg tror vi på tiltak for energisparing. Vi har jo sett i perioder med høye strømpriser tidligere at folk faktisk er villige til å stramme lite grann til for å unngå at regningen går rett i været. Vi så det f.eks. i 2002 og 2003, da man helt åpenbart så at pris har sammenheng med hvordan folk tenker om strømbruken sin. For det tredje arbeider Regjeringen med tiltak for å møte de menneskene som vil få størst problemer i en situasjon med høye strømpriser – at vi har målrettede tiltak mot den gruppen. Men det jeg bare vil si noe helt kort om, er at vi ofte i den offentlige debatten får inntrykk av at strømprisene kanskje er den største utfordringen i årene som kommer når det gjelder folks personlige økonomi. Jeg tror ikke det er riktig. Jeg tror at det som vil være den store utfordringen for folk flest i årene som kommer, er at rentene sakte, men sikkert er på vei oppover. Da hører jeg at Fremskrittspartiet er veldig lei seg for at flertallet ikke vil støtte et tiltak der man vil få en kortsiktig gevinst knyttet til strømpris, som er en relativt dyr kostnad på siden av statsbudsjettet. Jeg synes det er veldig leit at Fremskrittspartiet ikke vil være med oss andre og, som alle de andre partiene er enige om, føre en økonomisk politikk der rentene ikke vil gå i været kjappere enn det de gjør nå. Det har vi svært gode indikasjoner på å gjøre. Sentralbanksjefen sier det omtrent rett ut selv. De fleste økonomer er enige med oss. Men det er veldig tilforlatelig å kunne sitte i debatter og si at vi vil gjøre noe med strømprisene, all den tid vi vet at rentene vil bety mange, mange tusen kroner mer enn en eventuell historisk høy strømpris vil bety for folks privatøkonomi. Så jeg tror at hvis man veier de to opp mot hverandre, er jeg på trygg grunn når jeg ikke tror at dette er rett måte å gjøre det på. Jeg tror heller de tiltakene på både kort og langt sikt som vi har skissert, vil være smartere, når vi i tillegg fører en økonomisk ansvarlig politikk der rentene ikke flyr fortere i været enn det vi kan få se neste år.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-19:
Jeg vil gjerne ta representanten Ketil Solvik-Olsen, som er en av medforslagsstillerne, på alvor når han sier at det ikke er på kort sikt at strømprisene er avgjørende for folks forbruk. Det går det an å være enig med ham i. Det er på lang sikt at strømprisnivået er avgjørende for om folk tilpasser seg. Hvis folk tror at høye strømpriser er noe som kommer bare i år, men ikke i framtiden, vil ikke det ha noen dramatisk innvirkning på folks investeringer – i pelletsovner, varmepumper osv. Men dette er ikke et forslag som dreier seg om hva som skjer på kort sikt, for dette er det andre året på rad at Fremskrittspartiet fremmer et forslag om å redusere avgiftene på strøm. Det er ingen grunn til å tro at Gjermund Hagesæter og Ketil Solvik-Olsen ikke kommer til å fremme dette forslaget på nytt hver eneste vinter i årene som kommer. Da er hele poenget følgende: Hvis det er sånn at Fremskrittspartiet legger opp til at strømmen skal være vesentlig billigere – ikke bare i fjor, ikke bare i år, men hvert år i årene som kommer – vil det føre til et høyere strømforbruk, for det kommer til å føre til lavere investeringer fra husholdningenes side i å satse på pelletsovner eller vannbåren varme – overgang til alt det vi mener er nødvendig å få til for at den norske befolkningen skal bli mindre avhengig av strøm til oppvarming. Vi legger nå opp til å skape mer energieffektive hus. Vi skal sørge for at folk bruker mindre elektrisitet og andre former for energi til oppvarming av huset. Dette skal vi sørge for gjennom alle de støtteordninger og annet som vi har lagt opp til, og som ligger i energiordning, regelverk, osv., osv. Det er én ting som er viktig. Det er at hvis Fremskrittspartiets ønske er å nå de menneskene som har dårligst råd, så burde man ikke legge fram et forslag om en generell ordning som gir mest i skattelette til dem som bruker mest strøm. Hvis det var barnefamiliene man ønsket å hjelpe i forbindelse med vinteren, ja, da økte man barnetrygden. Hvis det var sånn at man ønsket å støtte dem som har dårligst råd, da økte man tilskuddene til lys og varme i bostøtten, slik de nåværende regjeringspartiene var sammen med Fremskrittspartiet om å gjøre for et par år tilbake, da det sist var høye strømpriser. Det er altså ustabile strømpriser og store svingninger i strømprisene som rammer folk flest hardest. Der var representanten Lundteigen inne på det som kunne være med på å bidra til mer stabile strømpriser. Ellers er det nok av andre måter å bidra til at folk blir hjulpet på. Det er ikke ved å kutte i strømavgiftene hver vinter, når man tror at strømprisene kommer til å gå opp – for det gjør de faktisk vanligvis om vinteren.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Regjeringspartiene er opptatt av at en skal skape før en fordeler. Men det må også være slik at når man har oppnådd å skape, skal en også lage best mulig velferd og fordele godene mest mulig rettferdig. Det går så det suser i Norge for tiden, på tross av høyrekreftenes advarsel mot arbeidsmiljølov og andre lover som legger rammer for næringslivet – og dermed vern for arbeidstakerne her i landet. Regjeringspartiene mener at skattelettepolitikk, sosial dumping og markedskreftenes frie spill på arbeidsmarkedet ikke er rett medisin. Analyser viser tvert imot at høy velferd og stor sikkerhet hvis en mislykkes i bedriftsetableringer, fører til større mot og mer vilje til investeringer. Denne regjeringen har vektlagt å satse på gründere. Styrking av innovasjon og tilrettelegging for nyetableringer og en mer rettferdig fordeling, sammen med andre verktøy som vi er i ferd med å fylle verktøykassa vår med, vil legge grunnlaget for bedringer for små og mellomstore bedrifter. For det er vel slik at alle her i det norske storting ønsker en bedre velferd og arbeid for alle. Da er det også slik at for å sikre det – og analyser viser at det er i velferdssamfunnene vi får den største innovasjonen, den største utviklingen og flest etableringer – må det være en politikk som egentlig flertallet her stiller seg bak. Det er viktig å ta det forslaget som er lagt fram her, på alvor. Regjeringspartiene er opptatt av at en skal gjøre en skikkelig og grundig jobb på dette området, gjennom den innovasjonsmeldingen som Regjeringen har varslet at den skal komme med. Det er jo nettopp å bygge videre på det vi er gode på. Vi er altså gode i Norge til å få bedriftsetableringer, til å få samfunnsmaskineriet til å gå, samtidig som vi greier å fange opp dem som faller ut, og dem som trenger et sikkerhetsnett, det være seg i forhold til arbeidstid eller konkurser eller andre ting. Derfor er det viktig å konsentrere seg om dette. Derfor tilrår vi Stortinget å vedlegge forslaget protokollen, slik at vi kan bruke det som grunnlag for det videre arbeidet for å sikre rammevilkårene for små og mellomstore bedrifter.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-12-19:
Som en av forslagsstillerne i saken om Småbedrifts-Norge som nå skal debatteres, får det stå sin prøve at det kanskje er en liten risiko for at en trekker debatten litt ut en dag som i dag. Det er de lokale eierne, de lokale gründerne og den lokale velferdsskaper og sysselsetter vi snakker om. Uten å ta hensyn til disse og uten å dyrke dem fram vil mange samfunn forfalle. Temaet «småbedrifter» trengs det derfor å fokuseres på. Småbedrifts-Norge er etter min mening kjernen i vår velferd. Småbedriftene står for en stor del av verdiskapingen, omstillingsevnen og fleksibiliteten i det norske samfunn. Jeg ser av innstillingen at det skal komme en ny innovasjonsmelding innen utløpet av 2008. Jeg håper virkelig en der vil dekke småbedriftenes behov. Når det diskuteres – bl.a. i denne sal – alt fra rammebetingelser til lederlønninger, har debatten en tendens til å dreie seg om helt andre problemstillinger enn dem de ansatte i den vanlige småbedrift føler angår dem. Derfor burde småbedriftene settes på kartet gjennom en egen stortingsmelding – uavhengig av en innovasjonsmelding. Sannheten er at om Norge skal nå sine mange ambisjoner om å bli en kunnskapsdrevet nasjon – ved « å ta hele landet i bruk» og ved å få til livslang læring – må man nå småbedriftene med de tiltak som iverksettes. Omstillingene i Norge er kraftigere enn de fleste klarer å forholde seg til. 50 000 selskaper startes hvert år, og omtrent det samme antall selskaper forsvinner hvert år. Den gjennomsnittlige levetiden for mange av disse er kort. Blant de etablerte bedriftene har utskiftningene – vekst og fall i Bedrifts-Norge – en egen dynamikk. Produktutskiftningen i markedet er enorm – og danner selvfølgelig rammen for hele systemet. Den bedriften som ikke klarer å følge med, forsvinner, og markedet overtas av dem som skaper noe nytt og bedre. Denne dynamikken er noe av nerven i den velstanden og den veksten vårt samfunn opplever. «Alle» norske småsamfunn har på mange måter sitt «Union» fra tid til annen, og lokalmiljøet må ha en dynamikk for å takle det. Har det det, vil omstillingen ikke være slutten på noe godt, men snarere starten på noe bedre. Det er ytterst sjelden at denne dynamikken skaper de store overskriftene nasjonalt. Den setter alltid enkeltmennesker og – i visse tilfeller – enkelte småsamfunn på en prøve, men tilpasningen går sin gang. Når generelle rammebetingelser, formuesskatt, meldeplikter og pålegg – hva det nå er – diskuteres som enkeltsaker, domineres bildet ofte av noen markerte ytterligheter. Dette er ofte fjernt fra den virkeligheten mange småbedrifter lever i og forholder seg til, men de må leve med de vedtak som fattes. Stortinget bør derfor gripe muligheten og vie alt dette så mye oppmerksomhet at det ber om en egen stortingsmelding om Småbedrifts-Norge.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-12-19:
Bare noen korte bemerkninger fra Kristelig Folkepartis ståsted. I andre sammenhenger er vi blitt fortalt at denne regjeringen på to år har hatt rundt 12 milliarder kr mer å rutte med enn den avgåtte regjeringen ville ha hatt om den hadde fortsatt. Det er jo et interessant tall, særlig når man ser på denne salderingsinnstillingen. Der står det faktisk at vi for 2006 vil få 12,2 milliarder kr mer i skatteinntekter. Og så står det at det i stor grad skyldes konjunktursituasjonen. Med andre ord: Man beviser selv i sin egen innstilling at hva som fører til økt skatteinngang, ikke bare har å gjøre med å legge på skatter, men at det kanskje også har vel så mye å gjøre med hvilken økonomisk politikk man samlet sett fører, og hva som gjennom et godt fungerende næringsliv kan danne grunnlag for å skaffe inntekter til felles beste. Det er det ene jeg har lyst til å si. Så er det én utgiftspost som jeg skal dvele ved, og det er barnevernet. Gjennom de to siste årene har man, tror jeg, både i revidert og i salderingen måttet komme med ekstra midler til det statlige barnevernet. Det kan tyde på to forhold: enten at man ikke har tilstrekkelig økonomisk kontroll med det statlige barnevernet – det skal jo evalueres, som nevnt i proposisjonen – eller så er det kanskje den mer dramatiske situasjonen at stadig flere må få hjelp fra barnevernet. Det kan for så vidt også være et gode, hvis det er slik at flere forhold avdekkes enn tidligere. Samtidig har vi nå sett over noen år at behovet for barnevernet er så sterkt økende at man virkelig kan sette noen store spørsmålstegn ved hvilken utvikling det egentlig har avdekket i alle våre kommuner. Det gjelder ikke minst i denne byen, som jeg selv representerer, hvor behovene ser ut til å være økende år for år. Jeg vil bare si fra Kristelig Folkepartis side at akkurat den evalueringen som Regjeringen nå er i gang med, vil vi følge svært nøye, fordi den kanskje sier oss noe om at selv om flertallet i dette land har det veldig bra, så er det også grupper som kanskje bør få ytterligere økt oppmerksomhet, og som må få mer enn det de får i dag.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2006-12-19:
Eg er glad for at forslagsstillarane er opptekne av små og mellomstore bedrifter. Det er eg òg glad for at denne regjeringa er. Men eg er ikkje samd med forslagsstillarane når dei seier at dei politiske prioriteringane til denne regjeringa har ført til at dei små og mellomstore bedriftene har fått større byrder. Det står òg i kontrast til tal frå SSB som syner at det har vore ein sterk vekst i talet på sysselsette i små og mellomstore bedrifter det siste året. Det er i føretak med opptil 50 tilsette at veksten har vore størst. Det viser etter mi meining at Regjeringa si satsing på å leggja til rette for små og mellomstore bedrifter gir resultat. Forslagsstillarane peikar i forslaget på ei rekkje ting dei meiner det må gjerast noko med, m.a. at det må satsast på forenkling, på Altinn, på forsking og utvikling, og at det må setjast i verk tiltak for å betra tilgangen på arbeidskraft. Og det må jo gleda forslagsstillarane at Regjeringa i dette året som har gått, har sett i verk ei rekkje tiltak retta mot små og mellomstore bedrifter – og meir vil koma neste år. Ein satsar m.a. på forenkling og tilrettelegging for bedrifter gjennom å redusera talet på skjema og satsa på digitale løysingar. Målet er at bedrifta skal kunna bruka meir tid på innovasjon og produksjon og mindre tid på administrasjon. Det er òg sett i gang ei omfattande kartlegging som skal føra til konkrete forenklingar i bedriftene. Dette vil spesielt gjera kvardagen enklare for dei små bedriftene, som er dei som i størst grad merkar dei administrative byrdene. I neste års budsjett er det òg lagt opp til ei stor satsing på Altinn, som skal verta næringslivet sin fellesportal for dei elektroniske tenestene frå det offentlege innan 2008. Satsinga på Innovasjon Norge, som nettopp har små og mellomstore bedrifter som målgruppe, vert vidareført også neste år. På neste års budsjett har me òg funne plass til ei historisk stor satsing på næringsretta forsking. Den varsla innovasjonsmeldinga har det allereie vore snakka om, og ho skal som kjent bidra til å fremja nyskaping og innovasjon for å sikra næringsliv og arbeidsplassar i framtida. Eit mangfaldig næringsliv vil verta eit sentralt tema i denne samanhengen, m.a. rammevilkåra for gründerar og små og mellomstore bedrifter. For Regjeringa er det viktig at Noreg er eit godt land å driva næringsverksemd i, og at me fører ein aktiv næringspolitikk i nær dialog med næringslivet. Det er mykje aktivitet og optimisme i norsk næringsliv. Forslagsstillarane kan kjenna seg trygge på at regjeringspartia vil gjera det dei kan for å oppretthalda denne optimismen og framleis ha fokus på å leggja til rette for gode og stabile rammevilkår for små og mellomstore bedrifter. Heilt til slutt ønskjer eg både presidenten, alle i salen og alle dei små og mellomstore bedriftene ei riktig god jul!
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-12-19:
Jeg skal ikke forlenge debatten så veldig mye, men jeg vil knytte noen kommentarer til Fremskrittspartiets forslag om å redusere helseforetakenes gjeld til staten med 1 milliard kr. Faktum er følgende: Stortinget har vedtatt at helseforetakene skal gå i balanse innen utgangen av 2006. Det har Stortinget vedtatt. Det eneste unntaket pr. dags dato er det regionale foretaket Helse Midt-Norge, som har fått en utsettelse på 350 mill. kr , slik at de kan gå 350 mill. kr i underskudd neste år. Andre helseforetak har fått krav på seg om å gå i økonomisk balanse. Tall som blir innrapportert, viser at helseforetakene i løpet av 2006 styrer mot et underskudd på mellom 1 milliard kr og 1,5 milliarder kr, dvs. at det er langt fram til balansepunktet når det gjelder de regionale helseforetakene. Dette er det også vist til i forbindelse med helse- og omsorgskomiteens behandling av statsbudsjettet. Helseforetakene har gått med underskudd i lengre tid. Dette er ikke noe som har oppstått nå, det har gått over år – ja, faktisk helt siden helsereformen ble innført. Dette har medført at det er samlet opp betydelig gjeld i de regionale helseforetakene, og man har tært på foretakenes likviditet. Dette gjør at det blir vanskelig for helseforetakene å møte utfordringene i årene framover med den gjeldsbelastningen de har – til staten – i tillegg til at de har måttet ta opp både kassakredittlån og andre lån for å betjene de daglige utgiftene. Dette er et problem og kommer til å bli et stort problem i framtiden. Kassakredittlån er som kjent kostbare lån også for helseforetakene. Fremskrittspartiet ønsker at helseforetakene skal komme seg på beina, for igjen å kunne bygge opp likviditeten for å møte framtiden også på investeringssiden. Det er behov for betydelige investeringer i helsesektoren. Så lenge man har tynt den likviditeten man har i helseforetakene, blir dette et problem – det har allerede blitt et problem. Fremskrittspartiet foreslår derfor å slette 1 milliard kr av den gjelden man har til staten. Man snakker ikke om det oppsamlede akkumulerte underskuddet som helseforetakene har hatt – det dekkes ikke gjennom låntaking fra staten, men vi snakker om de investeringslånene der helseforetakene er forpliktet til kun å låne penger av staten, som beløper seg til ca. 9 milliarder kr foreløpig. Så forslaget dreier seg rett og slett om å bedre situasjonen for foretakene for å kunne møte framtidige investeringer, fordi likviditetssituasjonen er ekstremt skjør hos de regionale helseforetakene.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-12-19:
Jeg har bare behov for å gi en kort saksopplysning til representanten Heikki Holmås. At innretningen på vårt forslag når det gjelder de regionale helseforetakene, er slik som det framgår av forslaget, er fordi samtlige regionale foretak har gjeld til staten. Det er de som har akkumulert underskudd, som ville kommet i den situasjonen som Heikki Holmås tok i sitt eksempel. Forslaget er nemlig innrettet slik at alle de regionale foretakene vil nyte godt av dette, slik at også de som har skjøttet sitt bo på en skikkelig måte, ikke kommer i skvis.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-12-19:
President! Jeg stemte feil.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-06-16:
På vegner av representantane Karin S. Woldseth, Olemic Thommessen, Trine Skei Grande og meg sjølv vil eg fremme eit Dokument nr. 8-forslag om å betre vilkåra og rammeføresetnadene for frivillig sektor.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-06-16:
Det å bli foreldre gir store gleder, stort ansvar og nye utfordringar. Kristeleg Folkeparti er oppteke av å gi småbarnsforeldre ein god start. Vi har eit kurs som heiter God start, som er eit tilbod som mange førstegongsforeldre får når dei får sitt første barn – eit samlivskurs. Hadde Kristeleg Folkeparti fått gjennomført sin politikk, ville dette kurset ha vore landsdekkjande. Men kvar gong vi har foreslått tiltak om samlivskurs, har Framstegspartiet sagt at nei, dette vil vi ikkje bruke skattebetalarane sine pengar på. Framstegspartiet har mange ting dei vil bruke pengar på. Kristeleg Folkeparti meiner dette er ei god investering. Ser ikkje representanten Siv Jensen at det å investere i eit parforhold, det å gi foreldre samlivskurs som gjer at dei blir tryggare på dei utfordringane som kjem, kan vere god, førebyggjande politikk som vil vere nyttig, som ikkje direkte kan målast i kroner og øre, men som totalt sett er veldig bra for samfunnet?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-06-16:
Kristeleg Folkeparti vil bevare barnas heim etter samlivsbrot. Derfor vil vi fjerne dokumentavgifta for sambuande foreldre med felles barn. Mange foreldre får dårleg økonomi etter eit samlivsbrot, og Kristeleg Folkeparti ønskjer å bidra til at foreldre kan behalde det huset barna har vakse opp i. Dei vaksne har og skal ha fridom til å velje samlivsform. Denne fridomen har ikkje barna. Kristeleg Folkeparti vil derfor fjerne dokumentavgifta også for sambuande foreldre, slik at barn av sambuarar ikkje skal kome dårlegare ut enn barn av gifte når foreldre går frå kvarandre. Vi er glade for at regjeringspartia har kome oss i møte i denne saka og ønskjer å utgreie problemstillinga vidare med sikte på å rette opp denne forskjellen. Foreldra har hovudansvaret for barnas oppvekst, og då er det viktig for samfunnet å leggje best mogleg til rette for at dei kan følgje opp det ansvaret slik dei sjølve ønskjer. Vi rettar derfor opp igjen det kuttet som regjeringspartia føretok i kontantstøtta, både i beløp og lengde, og har løyvt 163,5 mill. kr meir til kontantstøtte. Regjeringa sin politikk skaper usikkerheit for småbarnsforeldre og vil truleg føre til at barnehagekøen blir supplert med barn av foreldre som primært ønskjer å vere heime eller ha andre tilsynsordningar. Det er trist at Senterpartiet framleis ikkje har fått resten av Regjeringa med seg på å halde løftet frå Soria Moria-erklæringa om at kontantstøtta skal liggje fast minst til 2008. Familien er starten på eit barns livsvandring. Den rammar inn oppveksten same korleis familien er sett saman. Derfor er Kristeleg Folkeparti oppteke av å gi familien betre odds for å lykkast i sin oppgåve. Vi har derfor lagt inn midlar til å gjere God start-prosjektet tilgjengeleg over heile landet – eit samlivskurs som gir nybakte foreldre over heile landet verktøy til å takle kvardagen. Dette er spesielt viktig i ei tid der svært mange ekteskap blir oppløyste og svært mange barn får oppleve ein endra kvardag og livssituasjon. Kan ein snu denne trenden ved førebyggjande arbeid som gjer at familien kan leve betre saman, vil dette kunne ha positive konsekvensar både mellommenneskeleg og samfunnsøkonomisk. I eit replikksvar frå parlamentarisk leiar i Framstegspartiet, Siv Jensen, uttalte ho at vi ikkje skal bestemme korleis dei vaksne innrettar sine liv. Det er eg einig i, men det kan ikkje forsvare at ein ikkje er med på å gi pengar til samlivskurs, som mange foreldre sjølve ønskjer og spør etter. Det er blitt svært populært. Regjeringa føreslår ein auke på 694 mill. kr til barnehagesektoren i sitt forslag til revidert nasjonalbudsjett. Vi har ikkje klart å finne 10 mill. kr til studentbarnehagane, som blei kutta i inneverande statsbudsjett. Studentbarnehagane er spesielt tilpassa studentanes behov og har m.a. utvida opningstid i eksamensperiodar. For studentar med små barn er studentbarnehagane avgjerande for at dei skal kunne studere. Så eg hadde håpt at regjeringspartia hadde hatt evne og vilje til å finne pengar til dette.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-06-16:
Jeg vil på vegne av representantene Olemic Thommessen, Trond Helleland, André Oktay Dahl, Martin Engeset og meg selv fremme et privat forslag om å innskrenke de statlige begrensningene for salgstid for øl og annen alkoholholdig drikk mv. i butikk.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-06-16:
Begeistringen synes å være enorm i Arbeiderpartiet og de to andre regjeringspartiene for å øke skattene, så også for hytteskatten. Arbeiderpartiets ordførere jubler, melder VG, når de får lov til å ilegge enda flere eiendomsskatt. Arbeiderpartiets tidligere leder i finanskomiteen, for perioden 2000–2001, Dag Terje Andersen, mener eiendomsskatten må videre opp. Høyre ønsker ingen utvidelse av den usosiale eiendomsskatten, som rammer også dem som har minst. Er nåværende leder av finanskomiteen enig med tidligere leder Dag Terje Andersen i at hytteskatten skal innføres, og at eiendomsskatten skal videre opp?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-06-16:
Denne debatten tok aldri av. Det mest oppsiktsvekkende var likevel en statsminister som ikke ønsket å bruke egen taletid, som faktisk stod på talerstolen i ca. 3 minutt av en taletid på 5. Det finner jeg oppsiktsvekkende. Det sier at man har en statsminister og en regjering som er blottet for politiske visjoner, og som har gjennomført lite, iallfall som man ønsker å snakke om, og ikke minst i dette tilfellet. Man ønsker tross alt å snakke om de positive tingene, og da har man minimalt å ta tak i. Jeg får si som Fædrelandsvennens leder for noen dager siden, at Stoltenberg II minner nå stadig mer om Stoltenberg I. Det var fra «Fævennen»s side, eller fra min, ikke ment positivt. Det er lite som skjer i dette reviderte budsjettet. Det er negative forandringer for IPA. Man ønsker en hytteskatt, som er negativt, og det er et par andre momenter. Jeg ønsker å bruke litt tid på den såkalte avgiften på sjokolade- og sukkervarer. Dette er en avgift som Bondevik II-regjeringen, eller sentrum–Høyre-regjeringen, ønsket å fjerne, som lå inne i budsjettet for 2006. Likevel fant ikke Stoltenberg II-regjeringen rom for å fjerne denne. Den rammer ca. 3 000 mennesker som i dag jobber i sjokolade- og sukkervareindustrien. Nidar, Freia eller iskremfabrikanter som Hennig-Olsen og Diplom-Is blir rammet av denne. Det som er pussig, er at man har et LO og en arbeidsgiverside som står sammen om et sterkt krav om å fjerne denne, nettopp fordi avgiften slår så hardt ut for dem det gjelder. Det er få avgifter i Norge som faktisk medfører kostnader på 400 000 kr pr. arbeidsplass i gjennomsnitt. Det er betydelig. Og som man sa på Nidar: Det er begrenset hvor lenge man kan leve under et slikt avgiftsregime. Jeg finner det nødvendig å sitere Lundteigen når han sier i sitt innlegg tidligere i dag, at «hva vil vi med næringsmiddelindustrien?» Hans svar var importvern på råvarer. Ja, hvis man ser på Nidar alene, står de for melkeforbruket av i overkant av 600 melkekyr. Så viktigheten også for landbruket for å beholde Nidar og lignende industri i Norge, er betydelig. Men Høyre ønsker ikke importvern. Høyre ønsker å fjerne denne avgiften, som slår så hardt ut for dem det gjelder. Det er underlig når LO har en så klam hånd rundt Regjeringen, at man ikke på det ene punktet hvor faktisk arbeidsgiver og arbeidstaker står sammen, ønsker å fjerne denne avgiften.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-06-16:
På vegne av representantene Olemic Thommessen, Bent Høie og meg selv vil jeg fremme et Dokument nr. 8-forslag om utvidelse av åpningstiden i offentlig sektor.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-06-16:
På vegne av representantene Harald T. Nesvik, Jon Jæger Gåsvatn, Jan-Henrik Fredriksen og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om etablering av OPS-prosjekter – Offentlig Privat Samarbeid – knyttet til framtidig sykehusutbygging.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-06-16:
På vegne av representantene Torbjørn Andersen, Per Roar Bredvold, Tord Lien, Ketil Solvik-Olsen og meg selv vil jeg framsette et privat forslag om nødvendige endringer for å skape nødvendig tillit mellom befolkningen i rovdyrutsatte områder og myndighetene.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-06-16:
Jeg har merket meg med interesse representanten Schjøtt-Pedersens innlegg som startet debatten i dag, der han framhevet at Regjeringen satser sterkt på gode fellesskapsløsninger framfor privatisering og skattelette til de rike. Det samme har blitt gjentatt av så å si alle de som har hatt ordet fra regjeringspartiene. La meg gå inn på to saker. Jeg synes det er en skam at Regjeringen nå prioriterer ned de svakeste av de svake. Det gjelder arbeidsmarkedstiltak for yrkeshemmede. Her kutter Regjeringen med 172 mill. kr. Og hvem er det som blir rammet? Jo, det er bl.a. de narkomane som har gjennomgått behandling, og som vil tilbake i samfunnet, som trenger stabilitet, forutsigbarhet og langsiktighet. VTA-bedriftene er en viktig forutsetning og et hjelpemiddel for å få dem tilbake til samfunnet. Her kutter Regjeringen. Det vil også gå ut over mennesker med sterke psykiske lidelser, og ikke minst blir de tyngste brukerne blant de psykisk utviklingshemmede rammet. Hadde Regjeringen – selv om prisen på tjenestene har blitt lavere – søkt å opprettholde bevilgningen, kunne man ha hjulpet over 3 000 flere gjennom disse tiltakene. 3 000 flere kunne fra sommeren og fram til jul ha fått hjelp og sett en bedre og lysere hverdag i møte. Derfor synes jeg det er en skam, det Regjeringen har gjort på dette området. Et annet eksempel er IPA og livrente. Her foreslår Regjeringen å omgjøre ordningen midt i året. Dessverre kan ikke finansministeren i dag heller gi klare svar på om det vil være mulig å komme seg ut av IPA-ordningen eller livrenteavtalene for dem som nylig har inngått slike avtaler. Representanten Sanner viste til TV 2-nyhetene i går, der man nok en gang viste Regjeringens hjerteråhet ved at man reduserer inntekten til et ungt menneske som har fått ødelagt livet sitt i en trafikkulykke. Hun blir rammet ved at hun får 90 000 kr mindre i inntekt. Det er et annet eksempel på dem som de rød-grønne ikke ivaretar med sine fellesskapsløsninger. Finansministeren var også inne på at det var en tilsiktet politikk, og man må ta den politikken med tanke på at man har fått til OTP. Da vil jeg spørre finansministeren: Hva med de nesten 40 000 menneskene som jobber ufrivillig deltid, under 40 pst. stilling i offentlig sektor, som verken får KLP-pensjon eller OTP? Den eneste muligheten for at de kunne ha fått en ordentlig pensjon, var gjennom IPA-ordningen, ved at de kunne spare selv. Men også på dette området tar Regjeringen fra dem muligheten til en pensjon. Helt avslutningsvis: Regjeringens politikk er ikke en straff for de rike, men en straff for helt vanlige folk som er i den helt andre enden av skalaen enn dem som Regjeringens argumenter sikter til.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-06-16:
Det kan av og til være litt dristig å bestemme seg før man hører innlegget, for hva man skal si i replikkordskiftet. Det må representanten her åpenbart ha gjort. For mitt innlegg var nettopp rettet inn på: Hva er det den nye regjeringen, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, faktisk har gjort? Hva har vi brukt dette året til? Det vi har brukt dette året til, er jo nettopp å skape en ny retning, for en annen politikk enn den Fremskrittspartiet har stått sammen med den forrige regjeringen om, en politikk som jeg nettopp beskrev med at vi er på vei mot en bedre eldreomsorg, på vei mot full barnehagedekning, stopp i privatiseringen av skolen, stopp i svekkelsen av arbeidstakernes rettigheter, på vei mot full sysselsetting, på vei mot bedre velferdspolitikk, på vei mot en mer aktiv næringspolitikk, på vei mot en mer offensiv distriktspolitikk og med en tydelig utenrikspolitikk. Vi lytter til det folk ønsker, vi lytter til de signalene som kommer, og så former vi en politikk som bidrar til å skape et bedre samfunn, et annet samfunn enn det Fremskrittspartiet står for.