Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
I min redegjørelse den 16. mai pekte jeg bl.a. på hvor raskt den teknologiske utviklingen går. En illustrasjon på dette fikk vi i annonser i Oslo-avisene i denne uken. Her opplyser Viken Energi at selskapet vil starte praktiske forsøk med telefon- og datatilknytning via strømnettet. Selv om denne teknologien i prinsippet har vært kjent en tid, er det meg bekjent første gang den testes ut hos publikum i Norge. Hvis forsøkene er vellykkede og denne teknologien kan brukes i stor skala, åpner det seg uhyre spennende vyer. I praksis har nemlig alle norske husstander innlagt elektrisitet, og da kan vi faktisk allerede ha et bredbåndsnett i Norge. Men jeg understreker at teknologien er i støpeskjeen, og vi må avvente forsøkene før vi kan si noe endelig om hvor brukbart dette systemet er. I går var det 237 år siden den første norske avisen kom ut, og i går fikk jeg overlevert Dagspresseutvalgets utredning, og det er spennende lesning. Utvalget foreslår å øke pressestøtten og å opprettholde merverdiavgiftsfritaket for aviser. Dette er forhold jeg naturligvis ikke kan kommentere. Først må utredningen på høring, og deretter må støttens nivå vurderes i budsjettsammenheng. Men jeg vil kort kommentere enkelte av utvalgets andre forslag. For det første er det spennende å registrere at utvalget har vurdert ulike tiltak for å øke avislesningen blant de yngste aldersgruppene. Dersom vi fremdeles skal være den mest avislesende nasjon i verden, er det helt avgjørende at noen tar initiativ til en omfattende drøfting av hva som kan gjøres for å øke avislesningen blant de unge. Det er viktig å være oppmerksom på at lav interesse for avislesning i ungdommen vil kunne resultere i en svekket interesse for avis også etter hvert som man blir eldre. Effekten er vel kjent i andre land og gir grunn til bekymring. Det bør så avgjort være i avisens egeninteresse å stimulere leselysten blant de unge. Om det er en statlig oppgave å bidra til dette arbeidet, får vi diskutere nærmere i tiden som kommer. Utvalgets innstilling kommer også til å aktualisere spørsmålet om bruk av skjønnsbaserte kriterier på dette området. Jeg tenker bl.a. på utvalgets skisse til ny støttemodell, forslaget om innføring av etableringstilskudd og ekstraordinært produksjonstilskudd til særlig nødlidende aviser. I den videre behandling av utvalgets innstilling vil vi nøye vurdere konsekvensene av å innføre økt skjønn i ordningen. Dette kan gjøre ordningen mer treffsikker og fleksibel i forhold til de reelle behov. Samtidig må vi sikre oss at slik fleksibilitet ikke fører til usikkerhet rundt kriteriene for tildeling av støtte. Slik usikkerhet vil lett kunne legge til rette for påstander om politisk favorisering, noe som ville være ødeleggende for den alminnelige oppslutningen om disse ordningene. Dagspresseutvalget foreslår å oppheve gjeldende bestemmelser om overskuddsbegrensning og forbud mot å utbetale bytte. Dagens regler foreslås erstattet med en mer skjønnsmessig vurdering av hvilke aviser som reelt sett har behov for støtte. Jeg tror verken opinionen eller det politiske miljø vil ha særlig forståelse for at vesentlige støttemidler går til andre formål enn avisdrift. Mot dette må veies de støtteberettigede avisenes behov for tilførsel av privat kapital. Samtidig bør vi være varsomme med å innføre ordninger som medfører at forvaltningen hvert enkelt år må foreta skjønnsmessige vurderinger av enkeltavisers økonomi. Dette er derfor vanskelige spørsmål som vi må komme tilbake til på grunnlag av høringen. Jeg vil nå sørge for å få utvalgets utredning ut på høring snarest mulig og vil legge vekt på de synspunkter som kommer inn i den videre behandlingen av disse spørsmålene. Nivået på pressestøtten og momsspørsmålet vil jeg ikke kommentere ytterligere før budsjettet for 2001. Det er imidlertid, slik jeg ser det, enorme dramatiske utfordringer norsk kulturliv står overfor, både når det gjelder mediepolitikken og på en rekke andre områder. Det handler dypest sett om å bevare nasjonens identitet og det norske språk. Derfor er det min sterke ambisjon å få større og bredere anerkjennelse for at rammene for kulturbudsjettet må utvides, og kulturspørsmålene må få en mye mer sentral plass på den politiske dagsordenen.