trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2017-04-04:
For dem som sitter og lytter til denne debatten, kan dette fremstå veldig underlig, så jeg vil bare igjen understreke at jeg som medieminister er veldig glad for at et enstemmig storting stiller seg bak dette. Det som Stortinget sa til stortingsmeldingen som min forgjenger la frem i fjor, var at regjeringen skulle komme med et initiativ før jul i 2016. Det gjorde jeg. Jeg er veldig glad for at Stortinget nå enstemmig stiller seg bak den stortingsmeldingen som ble lagt frem, og jeg skal gjøre mitt for at vi får fortgang i prosessen. Jeg er glad for det samarbeidet som er med Stortinget om mediepolitikken, for det er store endringer på gang, og det er et område som krever at vi finner gode politiske løsninger. Jeg er veldig glad når Stortinget da enstemmig stiller seg bak de forslagene som regjeringen fremmer, slik at vi får en bred forankring om mediepolitikken vår, selv om vi understreker at dette er en midlertidig løsning. Mediemangfoldsutvalget, som jeg hører at noen er veldig opptatt av i hvert fall ikke å snakke opp, gir oss et veldig godt kunnskapsgrunnlag for å kunne se på hvilke mediepolitiske virkemidler vi trenger, og setter en ny, moderne mediepolitikk inn i en helhet. Så selv om man kan være opptatt av å få frem store uenigheter utad og i avisene, er det viktig at man understreker at her er det nå en sak som Stortinget samles enstemmig om. Jeg er glad for det. Det vil sikre oss en kommersiell allmennkringkaster i flere år fremover, så jeg vil igjen takke for det.
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2017-04-04:
Det er med interesse jeg lytter til debatten som går her. For enkelte i salen kan det høres ut som om det er oppdrettsnæringen som er den eneste trusselen mot villaksen, og det mener jeg bestemt er helt feil. Det som er farlig med å gå inn på det sporet, er nettopp at man da lar være å se på andre tiltak, som i mange tilfeller kan være langt viktigere. Jeg vil også nevne at i noen områder, med Nausta som et godt eksempel, en god lakseelv i Sogn og Fjordane, der man har inngått et samarbeid mellom grunneiere, kraftlag, laksefiskere, oppdrettsnæringen og forvaltningen gjennom fylkeskommune og fylkesmann, har man fått til et veldig godt samarbeid, med en mye bedre forvaltning enn det man ser i veldig mange andre lakseelver, og hvor man nettopp har klart å øke laksefisket og ta vare på bestandene på en særdeles god måte. Så mener jeg at som politikere er vår oppgave å legge til rette for langsiktige rammebetingelser for vårt næringsliv. Det er vi som skal stille krav – vi skal stille målkrav – men den dagen vi går i den fella det er å binde oss til detaljer innenfor ulike teknologier, mener jeg at vi har tatt på oss en oppgave som blir for stor og er lite hensiktsmessig. Som tidligere havbruksveterinær vil jeg flagge det med dyrevelferden ganske høyt. Enkelte representanter har vært inne på og antydet ganske klart her at det eneste saliggjørende vil være å putte laksen oppi lukkede merder. Men da håper jeg at man også ser på de forskningsrapportene som tydelig viser at det bringer i alle fall ikke dyrevelferden framover i rett retning. Jeg mener også at da går man bort fra nettopp de naturgitte forholdene som er så viktige her i landet. Jeg har stor tro på at det nettopp er gjennom de utviklingskonsesjonene som er gitt nå, bl.a. med den store offshore-merden som SalMar nå holder på å utvikle, vi om få år nettopp vil se at vi kan ha en bærekraftig havbruksnæring som utvikler seg, og som gjør at man kan få mindre luseproblematikk, mindre rømning og samtidig gode muligheter til å øke produksjonen. Så vil jeg til slutt bare ta med at i budsjettforslagene var det ingen partier som bevilget tilstrekkelig med midler til å bygge opp den genbanken som mange har talt veldig varmt om.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2017-04-04:
Det er ingen tvil om at det er gjort mye uklokt i første fase av norsk lakseoppdrettshistorie. Rømnings- og lakselusproblematikk er ennå ikke løst, men det såkalte trafikklyssystemet er en god start på dette. Det er grunnen til at vi ikke går inn for del 2 av det foreliggende representantforslaget. Et stort flertall på Stortinget støtter innføringen av dette systemet, og nå må vi la det få virke. Det er også et poeng at systemet med kapasitetsjusteringer basert på miljøpåvirkning fra oppdrettsnæringen er kombinert med tildeling av utviklingstillatelser. Til sammen gir disse tiltakene et sterkt incentiv for utvikling av mer miljøvennlige og bærekraftige teknologiløsninger for fiskeoppdrett. Det samarbeidet som nå foregår mellom bedriftene Hauge Aqua, som har base i Hjelmås i Hordaland, og Marine Harvest om det lukkede merdsystemet Egget, er ett eksempel på det. Intensjonen i del 1 av forslaget støtter vi. Etableringen av en genbank for å verne og bygge opp igjen villfiskstammen i Hardanger har dessverre fått en uheldig behandling. Det er viktig å finne en langsiktig løsning for å ta vare på det genetiske materialet fra elvene i Hardanger som er samlet inn. Hardangerfjorden var tidligere et av de viktigste og flotteste områdene for vill atlantisk laks, og det er en kjensgjerning at det i dag er svært lite opprinnelig laks igjen i elvene i Hardanger. Det er viktig å huske på i denne sammenhengen at forvaltningsspørsmålet i naturmangfoldloven vektlegger at det ikke bare er arten i seg selv som skal ivaretas, men også det genetiske mangfoldet innenfor arten. Det er gjort et viktig arbeid med å samle inn genmateriale fra laks og sjøørret fra elvene i Hardanger. Dessverre har en genbank hittil ikke blitt prioritert i statsbudsjettet. Det har heller ikke vært mulig for Kristelig Folkeparti og Venstre å løse alle utfordringene i forhandlinger. For å si det forsiktig så har det vært nok å gripe fatt i. Men at man ikke har funnet midler til genbanken i regjeringens budsjettforslag eller i budsjettforliket, tilsier ikke at en slik genbank ikke er nødvendig og riktig å etablere. Det må derfor være et mål å finne budsjettmessig dekning for dette i det kommende statsbudsjettet. I mellomtiden er det svært viktig at det innsamlede genmaterialet blir tatt forsvarlig vare på. Jeg tar med dette opp det forslaget som Kristelig Folkeparti er en del av.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2017-04-04:
Etter å ha hørt innlegget fra statsråden og fra flere av representantene sitter jeg igjen med et inntrykk av at man unnviker å svare på det som er utfordringen fra Kristelig Folkeparti i dette representantforslaget. Vi er selvsagt enig i at det er viktig å kartlegge disse sårbare havområdene gjennom arbeidet med forvaltningsplanen. Men det vi etterlyser, er større handlekraft fra regjeringen når det gjelder det internasjonale samarbeidet for å få på plass et panarktisk nettverk av verneområder. USA og Canada har tatt en lederrolle i dette arbeidet. De ønsker å verne 10 pst. av de arktiske områdene. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan vil statsråden arbeide for å svare på den utfordringen, både fra Kristelig Folkeparti og de to største arktiske kyststatene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-04:
Bare lite grann polemikk først: Statsråden sier at det er lite hensiktsmessig å stille teknologikrav. Jeg synes det er litt spesielt å si av en statsråd som selv roser Norges elbilpolitikk for å være ekstremt vellykket i nettopp å bringe fram elbilteknologi, at det skulle være vår viktigste trussel når det gjelder å redusere oljeavhengigheten i transportsektoren. Men han om det. Både jeg og Miljøpartiet De Grønne synes tvert imot at ved å innføre en sånn type teknologikrav vil vi oppnå nettopp det vi ønsker, nemlig å få sørget for å få lukket inne problemene knyttet til næringen, rett og slett industrialisere mer og i tillegg se på mulighetene til å hente ut ressurser fra gjødsel og avfall. Men jeg har et spørsmål til statsråden, og det er: Er han enig i at dagens system, der man sier at ingen nye tiltak er nødvendige, ingen nye reduksjoner i biomasse skal pålegges dersom man får gult lys, ikke er en tilfredsstillende situasjon?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-04:
Jeg synes det er litt morsomt, for poenget er nettopp at hvis man stiller krav til nullutslipp, blir det også nullutslipp, akkurat som hvis man stiller krav til lukket, mener vi ikke en bestemt lukket teknologi, vi stiller bare krav om at man skal ha kontroll på det som kommer inn, og det som kommer ut. Hvordan man gjør det, stiller vi ingen krav om. Så i den forstand er et slikt teknologikrav nøyaktig like teknologinøytralt som statsråden synes. Jeg ser at han smiler, så han tar poenget. Jeg vil følge opp dette, for litt av problemet er at systemet med grønt, gult og rødt gir incentiver til at hvis man har grønt, kan man pøse på med mer biomasse helt til det blir gult. Da er det frys. Men en sånn situasjon gjør jo ikke at for flere av de laksebestandene som det i dag er gult lys for, blir det grønt, men tvert imot at for flere av dem som det er grønt for, blir det gult, og det forblir gult. Spørsmålet mitt er: Ser ikke statsråden det paradokset – han som har ansvaret for villaksen?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-04:
Jeg tenkte jeg skulle ta fatt i et lite sleivspark fra statsråden, der han kritiserte enkelte av oss for å være mindre opptatt av å ta vare på laksen i forrige uke. Da snakker vi om Tana, der statsråden og hans regjering har vist sin enestående evne til å inndra fiskerettigheter fra lokale samer og lokale finnmarkinger, men har øst ut med rettigheter til oppdrettsnæringen gjennom å gå for å innføre variabel MTB, som jo Per Sandberg går for. Jeg synes det er fascinerende at regjeringen på den ene siden sier at vi må ikke gjøre noe nytt restriktivt, at vi må la det som finnes i dag, virke. Så sier andre deler av regjeringen nei, vi må åpne for variabel MTB, som jo i realiteten er å øke den samlede biomassen i merdene. Jeg har et spørsmål til statsråden på tampen: Er ikke statsråden enig i at oppdrettsnæringen burde følge prinsippet om at forurenser betaler, og bære hele det økonomiske ansvaret for å få villaksstammen opp på et akseptabelt nivå igjen?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-04:
Takk for tilbakemelding på spørsmålet om hvordan han tenker at det er viktig å gå videre med det anmodningsvedtaket som det i dag blir flertall for. Men la meg spørre statsråden siden han parallelt med dette holder på med en revisjon av forvaltningsplanen: Hvor lang tid vil han anslå at en slik vurdering av et moratorium vil ta? Snakker vi om én måned, snakker vi om ett år, eller snakker vi om fem år?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-04:
Jeg har et annet spørsmål, og det er: Mener statsråden at norsk petroleumspolitikk er økologisk bærekraftig?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-04:
Jeg er glad for at jeg treffer en nerve hos Tina Bru når jeg forteller henne den ubehagelige sannheten. Og den ubehagelige sannheten er at all olje- og gassvirksomhet bidrar til å koke kloden – forårsaket av klimaendringer – bidrar til å øke temperaturen på kloden. Det gjør det, selv om enkelte her i salen ikke har så sterk tro på det. I tillegg til det betyr det at når vi henter ut fossile ressurser, er det ikke selve utvinningen av de ressursene – som er det som omfattes av EUs kvotesystem, som Vidar Helgesen og Tina Bru var inne på – som forårsaker mesteparten av klimaendringene. Det som forårsaker klimaendringene, er bruken og brenningen av oljen og gassen i etterkant. Det er ikke omfattet av noe i EUs kvotesystem når vi selger olje på det frie markedet i verden for å få best mulig pris. Jeg peker ikke på at dette er ondskap – jeg har aldri sagt det, jeg har aldri brukt det ordet. Det er det bare Tina Bru som nevner. Det jeg påpeker, er at når man vet om og står overfor de enorme utfordringene som ligger der, og man tenker mer på å hente ut penger fra bakken enn på å ta vare på klimaet på kloden, må man også ta konsekvensene av det. Det er den ubehagelige sannheten som jeg trekker fram her, og som Rasmus Hansson trekker fram her når han sier at isen rundt polene forsvinner, og at det har enorme konsekvenser. Vi vet hvorfor isen rundt polene forsvinner. Isen rundt polene i nord forsvinner på grunn av klimaendringene, og klimaendringene drives fram av at en rekke stater og en rekke parlamentariske forsamlinger rundt omkring sier: Det er viktigere for oss å hente ut penger, og så vil vi helst at de andre skal redusere sine utslipp. Det hadde vært veldig fascinerende å høre hvordan andre hadde agert hvis de kom fra en kullstat nord i USA, eller de kom fra Australia og representerte det landet, og hadde sagt at vel, i Australia har vi det reneste kullet i verden, så hvorfor i all verden er det ikke Australias kull som skal hentes ut når verden trenger mer kull? På akkurat samme måte hører vi norske politikere som sier: Vi har den reneste oljen i verden, derfor bør vi hente ut vår olje. Det er ikke sant at vi har den reneste oljen i verden, og det er heller ikke sant at det finnes politikere fra regjeringen som ønsker å la den oljen som ikke er den reneste oljen i verden, bli liggende i bakken – men sånn er det nå. Til utfordringene om vi ikke burde støtte noen: Vel, vi innser at vi er i mindretall. I vår politikk og i det programmet som vi fører politisk valgkamp på fram mot 2017, sier vi veldig tydelig at vi ikke ønsker mer leteboring – vi ønsker ikke mer leteboring, vi ønsker ikke å utlyse flere lisenser. Det er nettopp av hensyn til klimaet på kloden. Så tror jeg alle skal være glad for at vår regjering framforhandlet en delelinje med Russland, enten man er fra høyresiden eller fra venstresiden i norsk politikk.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-04:
En liten kommentar til siste taler: Jeg tror når det gjelder det flertallet som er nå: Er det noe man har satset mye på i denne perioden, er det tiltak for villaks, enten det er oppfølging av vannforskriften, midler til kalking – som er økt betydelig – eller å få på plass en laksesperre i Driva. Ved siste budsjettbehandling handlet det også om å få opp igjen laksetrappene i Vefsna, nå når vassdraget er fritt for Gyrodactylus. Og vi er i ferd med å etablere villakssentre – etter mønster av villreinsenteret – flere steder langs kysten. Forslaget er at det bør være fire, og at man begynner med det i Tana. Det er viktig å få det på plass, også for å få en bedre lokal forvaltning, ikke minst opp mot den avtalen vi har med Finland om forvaltningen av Tanavassdraget. Jeg skal innrømme at når det gjelder genbanken i Hardanger, har det vært en krevende sak også for Venstre. Det er ikke noen tvil om at situasjonen for villaksen i Hardanger er dårlig, at det er mange oppdrettsanlegg med oppdrettslaks der luseproblematikken er stor, og at det også er stor innblanding av oppdrettslaks i de svake villaksstammene. Heldigvis har det gjennom flere år vært samlet inn genmateriale for å ha et grunnlag for å bygge opp stammene igjen. Etter hvert må vi også få stilt effektive krav til oppdrettsnæringen som gir som effekt færre luseproblemer og også opphør av den rømningsfaren og den rømningssituasjonen som vi har. Når det gjelder selve genbanken, har – som flere har påpekt – kostnadene blitt store. Det var ikke en del av det budsjettforliket som sådant som vi inngikk før jul. Det var allikevel – fra de fire partiene – en stor økning i budsjettet når det gjaldt vanntiltak og tiltak for kalking og for villaks. Fra Venstres side er vi godt fornøyd med at vi nå har en bevilgning på 11 mill. kr, slik at vi får ivaretatt det genmaterialet som er innsamlet. Man får også mulighet til å se nærmere på hvordan den mer permanente løsningen skal være. Jeg vil påpeke merknaden og forslaget som vi fra Kristelig Folkeparti og Venstre har, om at dette er et tema som regjeringen må komme tilbake til når det skal legges fram et nytt budsjett til høsten. Vi har en situasjon hvor vi har løst et grunnleggende problem på kort sikt. Nå har vi tid til å se på prosjektet igjen for å se om det er mulig å redusere kostnadene, men slik at det genmaterialet som er der, blir ivaretatt i mellomtiden, og at vi kan få på plass en løsning som er med på å sikre genmaterialet, slik at man vil få livskraftige villaksstammer igjen også i Hardanger, etter hvert som vi får mer bukt med den problemstillingen som er med lus og med rømning fra oppdrettsnæringen. Jeg vil fra Venstres side si at til tross for at det ikke var enighet i forbindelse med budsjettet, setter vi pris på den fleksibiliteten og den imøtekommenheten som de fire partiene har hatt i etterkant, ved å kunne bruke de økte bevilgningene i budsjettforliket og i budsjettvedtaket til å få på plass en midlertidig ordning og en vanntilførsel på Ims i Rogaland, som gjør at vi nå ivaretar genmaterialet, og at vi får mulighet til å finne en mer permanent løsning, som vi må komme tilbake til.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-04:
Jeg vil tilbake til selve genbanken og den midlertidige løsningen som vi nå har funnet midler til, som er veldig bra, slik at det genmaterialet som er, blir ivaretatt. Men det er jo en midlertidig løsning, og da blir mitt spørsmål: Hvordan jobber statsråden nå med selve prosjektet om genbanken og kostnadsreduserende tiltak der? Eller hvordan ser han for seg at det genmaterialet som nå blir ivaretatt, kan bli ivaretatt lenge nok til at man faktisk får effekten til å sikre og styrke villaksstammene i Hardanger i framtiden?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-04:
Bare et par kommentarer til slutt, først til Rasmus Hansson: Selvfølgelig er det suverent viktigste vi gjør for å ivareta naturverdiene i Arktis, å kutte klimagassutslippene så raskt som mulig, både ved å gjøre det her og ved å bidra til det internasjonalt. Det er den altoverskyggende største oppgaven vi har. Jeg ser allikevel ikke noen motsetning mellom det og forslaget som handler om behovet for å opprette arktiske verneområder. Målet er tross alt at vi skal klare å oppfylle og forsterke forpliktelsene i Parisavtalen, slik at vi har et Arktis å bevare også i årene framover. Med de initiativene som er internasjonalt, bør Norge ta en pådriverrolle når det gjelder å ha verneområder i Arktis, og ikke vente på at det kommer initiativ, enten det er fra USA, Canada eller EU. Jeg fikk en påpekning av Venstres rolle fra Heikki Eidsvoll Holmås: Ja, det er ikke alt i denne perioden som Venstre er fornøyd med når det gjelder de konsesjonsrundene som har vært utlyst. Vi skulle gjerne hatt et annet resultat når det gjelder iskantsonen og det som er iskantsonens utbredelse, hvor det ikke skal være petroleumsaktivitet. Men jeg har lyst å si at SV må ta selvkritikk på at vi er der vi er, for jeg er fornøyd med at vi har ivaretatt at Lofoten, Vesterålen og Senja er fritt for petroleumsaktivitet. Vi har utvidet områdene som er frie for petroleumsaktivitet, med Jan Mayen, som den forrige regjeringen hadde åpningsprosesser for. Vi har holdt oss unna det som er de kystnære områdene ved Finnmark. Venstre stemte imot Goliat, som ble åpnet av forrige regjering, som SV var med i. En av grunnene til at det er vanskelig og helt nødvendig å få en ordentlig definisjon, på et faglig grunnlag, av iskantsonen, er de beslutningene som er tatt tidligere, bl.a. da man åpnet Barentshavet sørøst, hvor det ikke er noen begrensning. Den eneste begrensningen er den til enhver tid observerte iskanten. Det er de vedtakene vi nå sliter med. Jeg la også merke til hva som skjedde da vi hadde saken om iskanten til behandling i Stortinget sist. Så ja, det er et problem at regjeringen stemte for å flytte iskantsonen nordover, men hos Arbeiderpartiet og Senterpartiet var det heller ikke noen vilje til å legge til grunn den faglige definisjonen. Man holdt fast ved det som tidligere har ligget til grunn for vurderingene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Det er fremmet to forslag i representantforslaget, og jeg vil takke komiteen for godt arbeid med begge to. I det ene bes regjeringen sikre fullføring av arbeidet med å etablere en genbank for villfiskbestanden i Hardanger. Jeg viser til at den planlagte genbanken for laksefiskbestander fra Hardanger ble omtalt i budsjettproposisjonen for 2017. De nye kostnadsanslagene i 2016 viste, som flere har vært inne på, at genbanken ville koste 66 mill. kr, en kostnadsøkning på over 50 pst. i forhold til tidligere anslag. Fordi prisen var økt så mye, besluttet regjeringen ikke nå å bygge genbanken. Ved Stortingets behandling av budsjettet ble det heller ikke bevilget penger til formålet. Det er i 2015 og 2016 samlet inn materiale fra laksefiskbestandene fra Hardanger som kunne være aktuelle for en genbank, og det innsamlede materialet vil bli tatt vare på på Ims i Rogaland inntil videre. I det andre forslaget i representantforslaget bes regjeringen utrede om det er mulig å etablere Hardanger som pionerregion for en bærekraftig oppdrettsnæring. Dette forslaget hører inn under fiskeriministerens ansvarsområde. Fiskeriministeren har redegjort for at opprettelse av et slikt pionerområde egentlig er et overflødig forslag. Det er ikke et egnet virkemiddel, og det er flere grunner til det. For det første har regjeringen med Stortingets tilslutning allerede innført flere viktige virkemidler for å sikre et miljømessig bærekraftig norsk lakseoppdrett. Det gjelder særlig det nye systemet for kapasitetsjusteringer der miljøpåvirkningen i og fra havbruksnæringen er avgjørende for produksjonskapasiteten. Det gjelder også utfisking av rømt oppdrettsfisk finansiert av havbruksnæringen og en ordning med tildeling av utviklingstillatelser. Disse virkemidlene er det viktig at vi gir tid til å virke før det innføres nye virkemidler som skal bidra til å løse de samme utfordringene. En annen grunn til at dette ikke er et egnet virkemiddel, er at det er lite hensiktsmessig å pålegge bruk av visse former for teknologi eller driftsmetoder. I tillegg vil innføring av et pionerområde gi oppdrettsnæringen i en avgrenset del av landet andre grunnleggende rammebetingelser enn i resten av landet. Slike rammebetingelser vil kunne få negative samfunnsøkonomiske effekter, i tillegg til at det vil kunne ramme de omfattede bedriftene uforholdsmessig hardt. Regjeringen ønsker en miljømessig bærekraftig oppdrettsnæring og har ambisjoner om at dette målet skal oppnås langs hele kysten.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
La meg først si at vår politikk og våre incentiver for nullutslippskjøretøy faktisk er teknologinøytrale i den forstand at det er nullutslipp som er det avgjørende – om det er elbil eller hydrogenbil, så har de samme rammebetingelser. Men det var i og for seg en annen debatt. Jeg mener at det er viktig at systemet for kapasitetsjusteringer, trafikklyssystemet, får mulighet til å virke en stund før vi vurderer effekten av det. Men poenget med det er veldig viktig, nemlig at er det akseptabel miljøpåvirkning, kan det tilbys vekst. Er miljøpåvirkningen moderat, kan kapasiteten fryses. Og er miljøpåvirkningen uakseptabel, kan kapasiteten trekkes ned. Det er avgjørende at veksten ikke går på bekostning av miljøkvaliteten og i neste omgang på bekostning av villaksen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Det er et incentivsystem som gir en klar beskjed til næringen om at vil de vokse, så må de ta strengere og sterkere miljøhensyn, og at vekst bare vil skje dersom miljøpåvirkningen er akseptabel. Men dette er ikke det eneste som skjer. Vi har utviklingstillatelsene. Det er teknologiutvikling i næringen. Og vi ser nå at Mattilsynet melder at det er færre og færre oppdrettere som har problemer med å overholde lakselusregelverket. I 2015 viste overvåkingsprogrammet for rømt oppdrettslaks at det er en nedgang i antall elver med et for høyt innslag av rømt fisk, og det til tross for at antall elver som inngår i programmet, er økt. Også i Hardangerregionen har andelen slike elver gått ned. Det viser at det er mulig å få til miljøforbedringer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Siden budsjettforliket, hvor det ikke var avsatt midler til genbank, har vi jobbet med denne midlertidige løsningen. Den gir oss et pusterom som gjør at vi må vurdere hva som er neste skritt, men ingen muligheter er tapt for å finne mer permanente løsninger. På villaksområdet har nok andre meget presserende prioriteringer vært viktigere, nemlig å få på plass Tana-avtalen. Flere partier som er representert i Stortinget i dag, har uttrykt sin bekymring for villaksen. Den bekymringen var ikke så synlig i forrige uke. Jeg takker Venstre for godt samspill i den sammenheng. Så får vi komme tilbake til neste skritt når det gjelder Hardanger-bestanden.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Jeg har arbeidet med å finne en midlertidig løsning for genbestandene. I tillegg er det viktig, når vi har en ambisjon om økt produksjon i norsk havbruk, for å sikre verden klimavennlig mat. Så jobber jeg tett sammen med fiskeriministeren om det nye produksjonssystemet. I den nye forskriften som kom i januar, er Hardanger hoveddelen av produksjonsområde 3, og det er derfor et område der miljøtilstanden vil være den avgjørende faktoren for produksjonskapasiteten. Er miljøtilstanden der uakseptabel, vil havbruksnæringen ha alle incentiver til å legge om driften i en mer miljøvennlig retning, med det nye trafikklyssystemet. Det er viktig at det nå får lov til å virke, og jeg har alt håp om at det kommer til å virke.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
La meg først si at trafikklyssystemet jo er nytt. Det er en respons på at tidligere politikk ikke har virket godt nok. Selv om det er slik at bekjempelsen av lakselusproblemet har blitt mer effektiv, har veksten mer enn kompensert for det, slik at problemet består. Men trafikklyssystemet er nytt, og jeg tror det er viktig å gi det en mulighet og sørge for at det overholdes effektivt. På samme måte som jeg sa til representanten Elvestuen: Vi har nå fått på plass en midlertidig løsning. Så må vi vurdere hva som vil være den beste måten å få til en permanent løsning på. Situasjonen i fjor var den at en veldig økning i kostnadene for genbanken gjorde at vi ikke fant rom for den i budsjettet. Nå har vi satt trykk på å få til en midlertidig løsning.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Jeg er tilhenger av forurenser betaler-prinsippet. Jeg er også tilhenger av et system som gir næringen incentiver til å øke produksjonen når det er miljømessig mulig. Jeg synes det er viktig – det er viktig ikke minst for et Norge som er i en grønn omstilling – at vi skal leve av havet også i fremtiden. Vi skal leve mer av havet, og vi trenger å øke vår produksjon av mer klimavennlig mat. Da har jeg store forventninger til havbruk. Da må vi sørge for at vi stiller miljøkrav. Vi må sørge for at forurenser betaler-prinsippet overholdes, men vi må også ha incentiver som sikrer økt produksjon innenfor miljømessig bærekraftige rammer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Vi er enig i at opprettelsen av marine verneområder er ett av flere mulige tiltak for å ivareta naturverdiene i Polhavet. Vi mener at skal man oppnå et effektivt vern og en bærekraftig bruk – og her er det viktig at Norge er det landet hvor det bor flest mennesker i Arktis, så vi er opptatt av at Arktis også er et område for aktivitet – må vi ha full involvering av alle relevante kyststater. Når det gjelder Polhavet, betyr det, i tillegg til Norge, Danmark og Island, også Canada, USA og Russland. Så det er ikke bare et spørsmål om å velge rett virkemiddel for vern, men også velge rett forum i saken. Derfor mener vi at arbeidet i Arktisk råd er særlig viktig, og det pågår nå frem mot 2019 et arbeid under Arktisk råd og muligheter for en mekanisme for havmiljøsamarbeid under Arktisk råd, og vi mener det er det rette forumet for å ta denne diskusjonen videre.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Jeg tar med meg det vedtaket som blir fattet i dag, og tar som en forutsetning at ønsket bak det vedtaket er at dette skal gjøres før vi sluttreviderer forvaltningsplanen for 2020, men utover det å si hvor lang tid dette tar, vil kreve noe mer gjennomgang av de faglige dataene vi har per i dag, og hva som det eventuelt er behov for av ytterligere data, før vi kan komme med en slik vurdering. Men som jeg sa: Det er ikke nødvendigvis det mest effektive tiltaket. Bunnhabitatene er ulike i disse områdene, og derfor kreves det en grundig vurdering i tråd med Stortingets vedtak.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-04-04:
Norge har en petroleumspolitikk og et rammeverk rundt olje- og gassvirksomheten som ut fra når det gjelder miljøstandarder, er absolutt i verdenstoppen, og vi har også erfaring for at det er ganske begrensede miljøeffekter av norsk petroleumsvirksomhet. Når det gjelder klimaeffektene av norsk petroleumsvirksomhet, er det ingen tvil om at olje og gass bidrar til global oppvarming, og det er derfor det er så viktig at vi, i tillegg til en nasjonal CO 2 -avgift, har deltakelse i EUs kvotesystem for norsk olje- og gassnæring, for det betyr at norsk olje- og gassnæring deltar i å nå de europeiske klimamålene. Det gjør de i 2020, det kommer de til å gjøre i 2030 også, og det betyr at noen av verdens mest ambisiøse klimamål, nemlig de europeiske, er olje- og gassnæringen i Norge med på å nå.
Tina Bru (Høyre), 2017-04-04:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet noe mer, men jeg føler nesten at jeg er litt nødt. Når jeg hører noen av de ordene som har blitt brukt i denne debatten, for å beskrive de av oss – altså flertallet – som ser positivt på aktivitet i dette området, også petroleumsaktivitet under strenge miljøkrav, reagerer jeg. Det blir snakket om at vi koker kloden, at vi er tilnærmet umoralske, og at det er en slags underliggende ondskap i det vi holder på med. Det er ingen vei tilbake, vi styrer rett mot undergangen. Jeg reagerer litt på nivået i denne debatten. Dette er ikke en klima–olje-debatt, men det er det det har blitt, så da føler jeg at jeg er nødt til å si noe om det. Vi kan selvfølgelig være uenige om tempo og virkemidler, men jeg vil ta avstand fra de karakteristikkene som jeg og flertallet, som er for en forvaltning som innebærer aktivitet, tillegges. Når jeg hører SV beskrive oss eller flertallet, sitter jeg igjen med bare én eneste tanke, og det er: Hvordan i alle dager kunne SV sitte i en regjering som fremforhandlet delelinjeavtalen med Russland, som er selve grunnlaget for at vi har en 23. og en 24. konsesjonsrunde? Hvordan skal SV noensinne igjen kunne støtte en regjering eller kunne sitte i en regjering som i det hele tatt har en politikk for petroleumsaktivitet i Barentshavet? Hvis man skal lytte til det som SV sier her, og tro dem på den bekymringen de utviser, burde de av prinsipp bare ha sagt nei til alt, og av prinsipp også sagt at de aldri igjen kommer til å støtte et politisk parti som tar til orde for det. Det er nivået man legger seg på i denne debatten, og det synes jeg ingenting om. Det er ingen i denne salen som ikke er enig i at klimaendringene er en kjempeutfordring som vi alle tar på det største alvor, selv om vi er uenige om virkemidlene. Det er ingen her som ønsker å koke kloden. Vi forholder oss til et rammeverk, vi forholder oss til at vi er en del av EUs kvotesystem, vi jobber for at det kvotesystemet skal bli strammere. Vi går riktig vei. Dette er ikke å være umoralsk. Dette er å ha en politikk som er fornuftig for fremtiden, og som legger til rette for bærekraftig bruk av våre områder i Arktis.
Anette Kristine Davidsen (Arbeiderpartiet), 2017-04-04:
Norge har alltid vært omgitt av et rikt hav, og vi har lange tradisjoner for å utnytte rikdommene havet gir oss. Ikke bare har det preget vår kultur, men det har også vært grunnlaget for bosetting og arbeid langs kysten, det har vært bakgrunn for oppbygging av norsk skipsfart, og da det ble funnet olje i Nordsjøen rundt 1970, startet en helt ny epoke i denne historien. Lenge trodde vi nok også at havet og områdene tålte alt. Vi visste lite om de konsekvensene menneskeskapt aktivitet hadde for økologien i havet, kanskje spesielt naturverdier i Arktis, og enda mindre om forurensningen havstrømmene ført med seg. Med et Arktis i sterk endring på grunn av menneskeskapte klimaendringer er det særs viktig med en bærekraftig forvaltning. Derfor var det også høyst nødvendig da arbeidet med de første forvaltningsplanene startet for disse områdene under Bondevik II-regjeringen. Det skjedde nettopp fordi framtidige generasjoner skulle kunne høste like godt av rikdommene havet gir, som det vi har gjort, og fordi utfordringene var mange, men belønningen enda større dersom man lyktes med det. Ikke minst var det fordi de inngrepene som hadde skjedd fram til da, hadde skjedd relativt isolert. En sånn tankegang om en langsiktig og helhetlig politikk for beskyttelse av hav og kystmiljøet er et konkret uttrykk for at Norge som kyststat både har og har hatt evne og vilje til å ta ansvar for de store havområdene vi forvalter. Jeg tror det er her mye ligger: viktigheten av at tiltak skulle være langsiktige og helhetlige fordi målet bare kan nås gjennom å vurdere alle belastninger og inngrep i sammenheng og i forhold til hverandre. Integriteten i dette rammeverket er avgjørende for den helhetlige og kunnskapsbaserte forvaltningen. Det er helt nødvendig å få en helhetlig forståelse av økosystemene og de mulige konsekvensene de tre viktige næringene fiskeri, skipstrafikk og petroleumsutvinning kan ha på de sårbare områdene, og ikke minst vesentlig for å bevare en bærekraftig sameksistens mellom alle aktørene på havet. Vi må se de ulike påvirkningsfaktorene i sammenheng og på grunnlag av erfaring, kunnskap og forskning, at vi derigjennom tar stilling til hvilken betydning disse skal ha for miljøet og for fortsatt næringsvirksomhet. Derfor er det viktig med revidering av forvaltningsplanen, som veier fordeler, ulemper og behov for sameksistens opp mot de mulige miljømessige konsekvensene, miljørisiko og behov for vern. Derfor mener jeg at dette forslaget går på tvers av tankegangen bak sånne systemer som vi har bygd opp over mange år.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2017-04-04:
Det er litt artig å høre på moralistenes kamp om å ha den beste moralen. Det går fram og tilbake. Den ene gangen er det MDG, så er det SV, og så er det Venstre – og det er den samme leksa på nytt og på nytt og på nytt. Jeg har i nærmere 30 år jobbet for at Norge skulle få en best mulig og størst mulig oljeindustri. Jeg er stolt av at jeg har bidratt – både offshore og onshore – til at Norge skulle kunne få inntekter, slik at vi ville være i stand til å ta vare på den velferden vår nasjon har i dag. Jeg er også villig til å være med på å legge til rette for dette i framtiden. Skulle jeg gå rundt og mene at min jobb gjennom et langt liv for at Norge skal få best mulig velferd, er basert på umoral? Skal det være slik å forstå? Jeg må også si at jeg er veldig takknemlig for at statsråden trakk fram viktigheten av Arktisk råd. I Arktisk råd sitter medlemmer fra de nasjonene som grenser til Arktis. Det er de nasjonene som i vesentlig grad er med på å lage en plattform for en politikk for Arktis. Og det er ganske typisk: Da vi var på møte i Ulan-Ude ved Bajkalsjøen i Russland i fjor, kom det forslag fra Sveriges representanter om å forby all oljeleting, søking og seismikk – absolutt alt som var – i hele Arktis. Selvfølgelig stemte Norge og Russland mot det. Det finnes jo andre interesser her i livet for å skape en framtid. Og når andre representanter står og prater om at USA og Canada skal gjøre slik og slik: De har helt andre klimatiske forutsetninger i sitt område enn hva vi har i Norge. Det er faktisk slik at mesteparten av menneskene som lever i Arktis, lever i Norge. Derfor ønsker vi å legge til rette for tiltak som gjør det mulig for mennesker å gjennomføre aktiviteter i Arktis, for klimaet i Norge kan ikke sammenlignes med hva de har i Nord-Canada eller i Alaska.
Anders B. Werp (Høyre), 2017-04-04:
Takk til statsråden for et godt og utfyllende svar. Min tolkning av svaret er at regjeringen jobber aktivt og systematisk langs tre linjer. Den ene er en bevisstgjøring av de viktigste aktørene i det kommende valget. Jeg merker meg spesielt at partiorganisasjonene blir nevnt, og det er jeg helt enig i: Det er nødvendig å starte det forebyggende arbeidet der. Det andre sporet regjeringen følger, er grundige og faglige analyser av situasjonen, løpende vurdering av trussel- og risikobildet. Det fører igjen til det tredje sporet, som er tiltak. Jeg hadde ikke forventet at statsråden skulle gå i detalj og dybde på tiltakssiden. Det er ikke sikkert det nødvendigvis egner seg i offentligheten heller, men ut fra det statsråden sier, leser jeg at her jobbes det bredt for å sikre både teknologiske systemer, rutiner og regler for å forebygge mulige informasjonsoperasjoner. Jeg er også veldig glad for det statsråden sier og legger stor vekt på, om å møte utfordringen med falske nyheter. Digitalisering av nyhetsflatene øker dessverre frekvensen av falske nyheter, og her har de store redaksjonene en kjempevanskelig oppgave, men desto viktigere samfunnsoppgave i å videreføre de gode og beste tradisjonene i norsk journalistikk, som er etterrettelig kunnskapsformidling og informasjonsformidling i møte med falske nyheter. Det er helt nødvendig med det samspillet mellom lesere, seere – for den saks skyld – myndighetene og redaksjonene for å bygge et bolverk mot falske nyheter, som er undergravende for tilliten i samfunnet. Til slutt vil jeg si at jeg er veldig fornøyd med statsrådens vektlegging av valgsystemet som sådant. Det ligger under et annet departement – Kommunal- og moderniseringsdepartementet – med det nyopprettede Valgdirektoratet. Mitt avsluttende spørsmål er om statsråden kan utdype noe mer om sikkerheten rundt valgsystemet, opptelling av stemmesedler, føring av valgbok – byggesteinene i valgresultatene – hvordan vi skal være sikre og trygge på at det reelle og korrekte resultatet blir reflektert.
Anders B. Werp (Høyre), 2017-04-04:
Takk til dem som har hatt ordet i saken. Det er gledelig at det er så stor tverrpolitisk enighet om både problembeskrivelsen og problemforståelsen. Så er det selvfølgelig litt ulike innganger i debatten, det er som det kanskje bør være. Jeg har likevel lyst til bare å kommentere et par ting. Representanten Henriksen tar opp aspektet ved internasjonalt samarbeid. Det har jeg lyst til å gi min fulle tilslutning til. Statsråden nevnte det samme. Det å styrke de demokratiske institusjonene og prosessene er en felles interesse for alle demokratier. Der har vi mye å lære av hverandre, og det skal vi gjøre. Den samme representanten, Henriksen, etterlyste også tiltak fra regjeringen. Nå kommer sikkert statsråden inn på det, men jeg vil i den sammenheng si at er det noen regjering som har løftet bevissthetsnivået rundt tiltak på cyberområdet, er det denne regjeringen. Gjennom arbeidet med ny sikkerhetslov, skjulte tvangsmidler i politiet og PST, arbeidet for å avdekke og kartlegge digital sårbarhet og ikke minst digitalt grenseforsvar er det en veldig bred tilnærming som belyser kompleksiteten i dette, og som regjeringen har gjort på en måte som ingen andre regjeringer har vært i nærheten av å ta på alvor. Til slutt: Representanten Michaelsen tegner et veldig stort bilde – for så vidt ganske mye større enn det interpellasjonen her dreier seg om – men jeg er helt enig i at dette henger sammen. Teknologien åpner for fantastiske muligheter og ganske dype fallgruver. Det vi må tenke på, og det vi må ta med oss når vi tilrettelegger for teknologien, er at vi også har sikringsmekanismene, at vi har kompetansen, og ikke minst at vi også her har samarbeidet på plass. Nasjonalt gjelder det både sivil og militær sektor, offentlig og privat sektor. Jeg takker for debatten, og jeg takker igjen statsråden for svaret. Vi kommer til å følge dette nøye, dette er viktig for oss alle sammen. Dette er ikke et arbeid som har en sluttstrek – eller to streker under et svar. Det er et vedvarende, pågående, langsiktig og krevende arbeid, det er helt sikkert.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2017-04-04:
Det er innebygd en rekke kontrollmekanismer i opptellingsprosessen. Alle stemmer telles opp og rapporteres etter både foreløpig og endelig opptelling. Alle stemmer telles også av både kommunen og fylkeskommunen. Stemmesedlene finnes fysisk, på papir, og oppbevares hos fylkeskommunen etter at opptellingen og rapporteringen er ferdig. Skulle det oppstå tvil om det innrapporterte resultatet er riktig, kan resultatet kontrolleres mot stemmesedlene og telles på nytt. Både riksvalgstyret og Stortingets forberedende fullmaktskomité kontrollerer valgoppgjøret. Videre har Valgdirektoratet gode sikkerhets- og kontrollfunksjoner og -rutiner for selve gjennomføringen av valg. Infrastrukturen overvåkes slik at alle endringer og handlinger i systemet – som er forkortet EVA – logges. Det betyr at alle eventuelle inntrengningsforsøk, tjenestenektangrep mv. vil kunne spores. Unormal aktivitet og/eller om systemet er nede, blir Valgdirektoratet varslet om. NSM har gjennomført inntrengningstest. Resultatet av dette vil foreligge om kort tid. Eventuelle svakheter som i så fall kunne bli avdekket, vil bli utbedret. Det finnes manuelle rutiner som kan iverksettes dersom systemet blir utilgjengelig en kortere eller lengre periode. Regjeringen tar på høyeste alvor de utfordringene og det utfordringsbildet som EOS-tjenestene har advart mot. Vi setter i verk de tiltakene vi mener er nødvendig for å følge det opp, men jeg tror det aller viktigste vi kan gjøre, er nettopp jobben vi kan gjøre som borgere i et fritt demokrati – å bevisstgjøre borgerne, bevisstgjøre virksomhetene i dette utfordringsbildet. Vi har alle et ansvar, og jeg tenker at interpellasjonsdebatter som denne bidrar til å reise oppmerksomheten, reise problemstillinger, og er i seg selv viktige. For vi må løfte frem problemstillingene, drøfte dem og bidra til bevisstgjøring hos borgerne.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2017-04-04:
La meg starte med å takke representanten Werp for å løfte frem en viktig problemstilling som fortjener oppmerksomhet. Jeg opplever at også flere representanter i dag, uavhengig av politisk ståsted, gjør det samme. Dette er et viktig tema, og jeg opplever at man gjennom debatten beveger seg inn i det brede, i det som handler om IKT-sikkerhet og vern av våre digitale interesser. Tilsiktede og uønskede digitale hendelser er et økende problem. Dette er trusler som kan være krevende å kartlegge, og som i ytterste konsekvens kan utgjøre en trussel mot norske interesser. Angripernes metode og det de benytter, handler om de samme sårbarhetene i våre IKT-systemer, uansett formålet med det digitale angrepet. Det er derfor et hovedpoeng for meg å gjenta at alle virksomheter er selv ansvarlig for å sikre sin egen informasjon og bør derfor kartlegge tett egne sårbarheter. Det er et faktum at mange av våre viktige digitale verdier ikke nødvendigvis er på statens hender. Derfor er vi avhengig av godt offentlig og privat samarbeid dersom vi skal redusere våre digitale sårbarheter, enten det er staten på egne vegne – som jeg i høyeste grad opplever vi i regjeringen har stor oppmerksomhet på – private virksomheter eller andre organisasjoner med viktige, kritiske systemer. Det handler om å øke vår egen bevissthet og kompetanse i de digitale påvirkningsoperasjonene. Det handler om å utdanne den kompetansen vi trenger for å kunne ivareta IKT-sikkerhet i mange av de organisasjonene der ute hvor dette bør prioriteres høyt. Regjeringen prioriterer beredskap høyt – jeg opplever ikke virkelighetsbeskrivelsen fra representanten Henriksen som spesielt treffende. Vi leverer på mange områder. Beredskapen har aldri vært høyere enn den er i dag, og vi har også stort fokus på digitale sårbarheter, på digital beredskap. Derfor har jeg signalisert til Stortinget at det vil komme en egen IKT-sikkerhetsmelding som løfter frem en del av disse problemstillingene i det vide, for dette handler ikke kun om – selv om det er alvorlig nok – forutsetningen for å gjennomføre stortingsvalget i år, men om oss som samfunn, om hvordan vi skal ruste oss i den digitale virkeligheten.
Håvard Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-04-04:
Det er alltid moro å tale til en fullsatt stortingssal. Jeg vil takke Werp og statsråd Amundsen – det var en bra interpellasjon fra Werp og et bra svar fra Amundsen. Dette er jo en skremmende og alvorlig sak. Vi ser at verden er i endring, og truslene blir dessverre mer og mer grenseoverskridende. Vi har de siste årene sett en rekke terrorangrep begått av islamistiske terrorister med tilknytning til Den islamske stat over hele Europa. At en terrorstat i Syria og Irak har rammet uskyldige sivile tusenvis av kilometer unna, illustrerer noen av de nye utfordringene Norge nå står overfor. Samtidig blir det digitale grenseforsvaret stadig viktigere. Samfunnet blir stadig mer avhengig av datamaskiner og elektronikk, og det kan gjøre oss sårbare på nye områder. Alt fra strømforsyning til kloakkanlegg og sykehus er i dag i stor grad styrt av elektronikk. Mer digitalisering medfører ofte betydelige effektiviseringsgevinster for samfunnet, men gjør oss samtidig sårbare for cyberangrep. Ved elektroniske valg vil også stemmelokaler og stemmegivning kunne være utsatt for hacking og påvirkning fra fremmede stater og andre aktører med uærlige hensikter. Et godt cyberforsvar vil i disse situasjonene være helt avgjørende for å sikre frie valg. Jeg er derfor glad for at Valgdirektoratet tar denne problemstillingen på aller største alvor, bl.a. gjennom å prøvehacke sine egne systemer i forkant av det kommende stortingsvalget. Det som kjennetegner et demokratisk samfunn, er en åpen og fri debatt. De siste års utvikling med sosiale medier og nyheter på internett er først og fremst et gode som bidrar til mer demokratisering. Meningsbrytninger og debatt er en forutsetning for et velfungerende demokrati. «Fake news», i den forstand at det er nyheter som inneholder rene faktafeil, er viktig å bekjempe – dette uavhengig av om nyhetene spres fra en fremmed makt eller norske aktører. Dessverre er det mange, også i Norge, som forsøker å utvanne begrepet «fake news» til å omfatte vinklinger på en sak man ikke er enig i. Dette gjelder spesielt tabubelagte temaer som f.eks. innvandringspolitikk, der norske medier er livredde for å miste sitt monopol på å sette dagsordenen. Så lenge det ikke finnes objektive faktafeil i en sak, kan man ikke kalle nyheten «falsk» bare fordi man er uenig i vinklingen. Dette gjelder også nyheter som krysser landegrensene. I et demokrati må vi tolerere at personer og organisasjoner fra andre land påpeker faktiske svakheter og problemer innad i Norge. Så lenge debatten er basert på fakta, er det positivt om debatten også foregår utover landegrensene. Vi skal vokte oss vel for å innføre et «meningspoliti» som avgjør hvilke debatter som skal tas, basert på tabu og politisk korrekthet og ikke hva som er de faktiske forhold. Situasjonen stiller seg selvsagt annerledes der aktørene forsøker å påvirke den norske debatten basert på rene løgner og faktafeil. Dette må bekjempes og tilbakevises, og her har vi alle et ansvar. Jeg må likevel understreke at debatt over landegrensene ikke er noe problem i seg selv, tvert imot er dette bare en styrke for demokratiet vårt.