Ingjerd Schou (Høyre), 2003-05-13:
Økonomisk vekst og universelle velferdsordninger har bidratt til materiell velstand og økonomisk grunntrygghet for den norske befolkningen. Fattigdom er dessverre likevel ikke et forhistorisk fenomen. Enkeltpersoner i vårt samfunn opplever vedvarende lavinntekt og påfølgende levekårsproblemer. Tiltaksplan mot fattigdom, som Regjeringen la frem i fjor høst, er det første stortingsdokumentet etter krigen som setter fattigdom på dagsordenen. Regjeringen har med tiltaksplanen etablert fattigdom som et politikkområde. Dette gir et godt utgangspunkt for handling. Det er ulike og sammensatte årsaker til at personer i dag lever i en situasjon preget av fattigdom. Innsatsen må rettes inn mot de individuelle årsakene og risikofaktorene for fattigdom. Det må settes inn et bredt spekter av målrettede tiltak. Hovedårsaken til fattigdom er svak eller ingen tilknytning til arbeidslivet. Arbeid er dermed den viktigste veien ut av fattigdom. Innstillingen fra komiteen viser også at det er tverrpolitisk enighet om dette. Regjeringens mål er at flest mulig i yrkesaktiv alder skal klare seg selv ved eget arbeid. Arbeid gir inntekt og følelsen av å være til nytte og høre til. Arbeid er også den mest effektive måten å redusere forskjeller på. Som et ledd i gjennomføringen av tiltaksplanen mot fattigdom opprettes det i år 1 000 plasser i arbeidsmarkedstiltak for langtidsmottakere av sosialhjelp. Vi har mange eksempler på at målrettet tiltaksarbeid kan hjelpe personer fra en passiv stønadstilværelse over i arbeid. Kristiansund kommune har i flere år drevet aktivt tiltaksarbeid overfor langtidssosialhjelpsmottakere og tilføres nye midler til arbeidsrettede tiltak som et ledd i tiltaksplanen. En systematisk kartlegging av stønadsmottakerne og et tett samarbeid lokalt mellom Aetat, trygdeetaten og sosialtjenesten har resultert i en betydelig nedgang, ikke bare i tidligere, men også i nye langtidsmottakere og i utgifter til sosialhjelp i kommunen. Noen har gått ut i ordinært arbeid raskt, andre har kommet i gang med kvalifiserende tiltak og opplæring. Enkeltpersoner faller også utenfor, til tross for et godt utbygd velferdssystem. Velferdsordningene er bygd opp over mange tiår, med til dels andre sosiale utfordringer enn dem vi møter i dag. Dagens fattigdomsproblemer krever andre løsninger enn gårsdagens løsninger. Velferdsstaten må moderniseres og videreutvikles i tråd med dagens og morgendagens utfordringer. Regjeringen vil målrette og videreutvikle velferdsordningene, slik at disse i større grad bidrar til å forebygge fattigdom og hjelpe personer ut av fattigdom. Tjenester og kontantytelser må i større grad utformes med utgangspunkt i de behovene den enkelte har, og det må være sammenheng og helhet i hjelpetilbudet. Erfaringer fra Prosjekt bostedsløse og 24 tiltak som pr. i dag er under utprøving i sju deltakerkommuner, viser at en helhetlig og systematisk innsats virker. Langt de fleste kommunene rapporterer om at bruken av hospits er redusert. Bydel St. Hanshaugen-Ullevål i Oslo har eksempelvis gjennom systematisk arbeid redusert hospitsbruken fra 35–40 beboere i 2002 til null så langt i år. Regjeringen viderefører Prosjekt bostedsløse og styrker og utvikler oppfølgingstjenesten i bolig for bostedsløse som et ledd i tiltaksplanen mot fattigdom. Regjeringen ønsker et inkluderende samfunn. Sosial tilhørighet er viktig både for den enkelte og for samfunnet, og vi må legge til rette for meningsfylt aktivitet og deltakelse for alle. Tiltaksplanen mot fattigdom bygger på at yrkesaktivitet blant foreldrene er den klart viktigste forutsetningen for å motvirke fattigdom og bedre oppvekstvilkårene til barn som lever i lavinnteksfamilier. Tiltak som kan bidra til å styrke foreldrenes arbeidstilknytning, står sentralt i tiltaksplanen. Regjeringen gjennomfører også målrettede forbedringer i velferdsordningene. Barn i økonomisk vanskeligstilte familier er mer utsatt for sosial utestenging i skolesammenheng, lek og fritid enn andre barn. Tilnærminger til fattigdomsproblemet blant barn må derfor favne videre enn bedre ytelser og ordninger for foreldrene. Det er viktig å forhindre at ungdom faller ut av videregående opplæring i oppstarten til sitt voksenliv. Jeg er glad for å kunne konstatere at det er en bred tilslutning til Regjeringens forslag til tiltak for å forebygge og å hjelpe personer ut av fattigdom. Regjeringen er allerede godt i gang med å gjennomføre tiltaksplanen, som har en fireårig planperiode. Tiltakene i 2002 omfattet bl.a. økt barnetillegg til uføre- og alderspensjonister med barn under 18 årøkte livsoppholdssatser for barn i de veiledende retningslinjene for økonomisk sosialhjelpøkt boutgiftstak i bostøtteordningenutvidet behandlingskapasitet og helsetilbud for rusmiddelmisbrukere Stortinget har i statsbudsjett for 2003 bevilget 335 mill. kr til målrettede tiltak. Innsatsen omfatter, som tidligere nevnt, bl.a. arbeidsrettede tiltak for langtidsmottakere av sosialhjelp og innvandrerestyrking av oppfølgingstjenester for bostedsløsemålrettede forbedringer i stønadsordningene Regjeringen vil følge opp med tiltak mot fattigdom i forbindelse med de årlige statsbudsjettene. Tiltaksplanen vi behandler i dag, er med andre ord ikke slutten på en prosess, men heller en begynnelse. Storsamfunnet har et særskilt ansvar for å hjelpe mennesker som er i nød eller står i fare for å falle utenfor. Staten og kommunene kan imidlertid ikke alene bekjempe fattigdom. Regjeringen legger derfor opp til en samordnet innsats, der offentlige myndigheter spiller på lag med frivillige organisasjoner og partene i arbeidslivet. Tiltaksplanen mot fattigdom er altså et første skritt i en langsiktig og systematisk innsats for å bekjempe fattigdom. Regjeringen legger vekt på å skaffe mer kunnskap, ikke bare om problemene, men også om løsningene, og jobber langs flere kanaler. En målrettet innsats mot fattigdom forutsetter at man har kunnskap om omfanget av fattigdom, levekår og sosial utstøtning i befolkningen, og hvordan dette virker over tid. Sosialdepartementet har nylig inngått avtale med Statistisk sentralbyrå om et samlet opplegg for sosial rapportering. Den første rapporten vil bli gitt høsten 2003. Gjennom Velferdsprogrammet i regi av Norges forskningsråd er to forskningsmiljøer valgt ut som kjernemiljøer for forskning om fattigdom og sosialhjelp. Dermed er det lagt til rette for å utvikle ny og økt kunnskap om fattigdom og marginalisering. Jeg er glad for at Norge får anledning til å utveksle kunnskap og erfaring om hvilke tiltak som virker, med andre europeiske land, gjennom deltakelse i EUs rammeprogram for sosial inkludering. Dette vil støtte opp under den nasjonale innsatsen for å forebygge og hjelpe personer ut av fattigdom. Regjeringen har igangsatt et omfattende arbeid for å fornye og målrette sosialpolitikken. Målet er å flytte fokuseringen fra system til enkeltindivid, fra kvantitet til kvalitet. Vi må rydde opp i uklare ansvarsforhold, forenkle kompliserte ordninger og sikre helhetlige og koordinerte tjenester til brukerne. Målet er å sikre trygghet for enkeltmennesker, skape nye muligheter for mennesker som har falt utenfor, og å legge til rette for arbeid og aktivitet. Begrunnelsen er enkel: Folk har et naturlig ønske om å klare seg selv. Vi må derfor legge til rette for at flest mulig skal kunne forsørge seg og sine gjennom egen inntekt, samtidig som vi må skape gode ordninger for dem som ikke klarer seg selv. Fattigdomsproblematikken engasjerer hver og en av oss – og den angår oss. Jeg ser frem til en viktig og spennende debatt her i dag. Så langt har jeg også hørt at den har vært det.