trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Mitt spørsmål går til landbruks- og matminister Bård Hoksrud. Det handler om statsrådens ansvar som matminister på vegne av alle norske forbrukere, også våre eldre på sykehjem eller i omsorgsbolig, som spiser den maten de får servert. En av hans forgjengere, Sylvi Listhaug, inviterte i juni 2015 alle landets sykehjem til en konkurranse rundt matglede for eldre. Vinneren ble Døli sykehjem i arbeiderpartistyrte Nittedal, hvor flertallet etter valget hadde tatt tilbake driften av kjøkkenet etter at Høyre og Fremskrittspartiet hadde satt kjøkkenet ut på anbud. Kommunen satset bevisst på matglede og måltidsopplevelsen, og de vant med å ha kjøkken i eget hus, med kort vei mellom kjøkken og spisestuen, og dermed god matlukt og gylne måltidsopplevelser, sånn som landbruksministeren den gang beskrev det. Statsråd Dale fulgte senere opp med på samme måte å fokusere på den gylne matopplevelsen, og også året etterpå var det en kommune med eget kjøkken som vant. Men i Fremskrittspartiets utstillingsvindu, Os kommune, ble det nye sykehjemmet, Luranetunet, åpnet i fjor, med 60 sykehjemsplasser og 37 omsorgsboliger, men uten kjøkken. Maten kommer i plastkonteinere. Hva tenker statsråden om et sånt tilbud til eldre i et splitter nytt sykehjem? Mener matministeren det legger til rette for gylne måltidsøyeblikk og god matlukt i det som skal være hjemmet til eldre mennesker?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Jeg registrerer at statsråden ikke svarte på spørsmålet mitt enda han hadde tid igjen. Begge hans forgjengere har satt den gylne måltidsopplevelsen på dagsordenen. De har begrunnet sine tildelinger med at det skal være god lukt, god smak og gode opplevelser, og hvis det er nært mellom kjøkkenet, der maten lages, og der de eldre får lov til å spise maten sin, er det nærmest Utopia. Men i Fremskrittspartiets Utopia, i Os kommune, gjør de noe helt annet. Oppfatter jeg virkelig statsråden dit hen at det har han ingen mening om – at det bare er alle andre kommuner hvor man gjør det bra, og kanskje der Arbeiderpartiet også styrer, man ønsker å trekke fram?
Martha Tærud (Senterpartiet), 2018-10-17:
«Avgiftene i Norge har siden 2013 økt kraftig. Samtidig publiserte SSB den 11. oktober tall som viser en eksplosjonsartet økning i subsidiert utenlandsk netthandel. Dette medfører tusenvis av tapte arbeidsplasser i Norge og milliarder i tapte inntekter for staten – inntekter som kunne blitt brukt til å redusere avgiftene for dem som handler i Norge. Mens importen under grensen for deklarering i 2013 var drøyt 5 mrd. kr, hadde den i 2017 økt til over 18 mrd. kr. Mener statsråden dette er en ønsket utvikling?»
Martha Tærud (Senterpartiet), 2018-10-17:
Angående disse avgiftene: I budsjettet for 2019 går regjeringen tilbake på den dramatiske avgiftsøkningen på sjokolade og sukkervarer, men hvorfor vil ikke regjeringen, til tross for nødrop fra norske bedrifter, reversere avgiftsøkningen på alkoholfrie drikkevarer?
Martha Tærud (Senterpartiet), 2018-10-17:
Mye taler for at regjeringen reverserte avgiften på sjokolade og sukkervarer etter press fra ESA. Finansministeren har tidligere vært motvillig til å redegjøre for dialogen rundt dette, så jeg ønsker at statsråden svarer på om det stemmer at hun hadde et møte med ESA-presidenten før eller i løpet av sommeren. Og hva ble i så fall formidlet av ESA?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-10-17:
«Statsråden opplyser at infrastrukturen som ble brukt til å distribuere riksdekkende FM-signaler, tilhører Norkring AS, og siden myndighetene ikke disponerer utstyret, så kan de følgelig ikke beslutte om utstyret skal brukes til å gjenåpne FM-nettet. Med bakgrunn i svaret fra statsråden - medfører det da riktighet at det nå er kommersielle aktører og ikke myndighetene som avgjør om utstyret kan brukes til å gjenopprette FM, slik at beredskapsmeldinger kan kringkastes på FM-båndet dersom det skulle oppstå et behov for det?»
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-10-17:
Jeg takker for svaret, men vi snakker nå om en situasjon ikke ett år engang etter at vi slukket FM-nettet. Stortinget har vedtatt at regjeringen skal følge slukkingen av FM-nettet nøye og løpende sikre seg at beredskapen ikke rammes. Jeg mener det er bekymringsfullt at Norge under ett år etter å ha slukket FM-nettet nasjonalt, altså det båndet som alle andre land bruker til å sende ut beredskapsmeldinger på, faktisk er i en situasjon hvor vi ikke kan bestemme dette selv og ikke når flest mulig besøkende og innbyggere. Det er altså fordi infrastrukturen, og da myndigheten, er overlatt til en kommersiell aktør som Norkring, som tjener penger på DAB-utbygging og visstnok er godt i gang med å bygge ned FM-nettet, som burde stått klart hvis det viste seg at slukkingen ikke fungerte helt bra. Er dette heldig? Mener ministeren det? Jeg lurer også på hva slags holdning regjeringen egentlig har til beredskapsaspektet når det gjelder overgangen til DAB.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-10-17:
I bilparken vår er det fortsatt bare halvparten som har DAB. Det sier jo sitt om at vi ikke når like mange sånn situasjonen er nå. Jeg synes vi har en utfordring med regjeringens holdning til beredskap. Vi ser det når det gjelder politiet, Heimevernet svekkes, og nå går man altså løs på ambulanseberedskapen rundt omkring. Jeg trenger ikke ramse opp kritikken til Riksrevisjonen. Det viser seg at Norge i første halvår i år har vært helt uten en signert beredskapsavtale mellom NRK og Lokalradioforbundet som sikrer at P1s beredskapsmeldinger sendes på lokalradioen. Denne avtalen har vært såpass viktig i alle år at den fram til årsskiftet var signert av regjeringen, men det året hvor vi har behov for at beredskapsmeldingene til P1 sendes på lokalradioen, gikk det et halvt år før regjeringen i det hele tatt gadd å svare på om vi skulle være med på avtalen. Er det forsvarlig at Norge var helt uten beredskapsavtale mellom NRK og Lokalradioforbundet før sommeren?
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-10-17:
I mitt svar på spørsmål 2 363 til skriftlig besvarelse til representanten Sem-Jacobsen opplyser jeg at infrastruktur som tidligere har vært brukt til å sende riksdekkende FM-signaler, i hovedsak eies av Norkring, og at verken kringkaster eller myndigheter råder over dette utstyret. Jeg skal utdype det skriftlige svaret litt. Det normale er at en kringkaster, enten det er snakk om DAB, FM eller fjernsynssignal, kjøper distribusjon av en tilbyder av slike tjenester for en viss periode. Det er veldig uvanlig at kringkastere sjøl planlegger, bygger ut eller eier et sendernett. Dette var tilfellet også med FM-nettet. Kringkasterne betaler en årlig leie for bruk av utstyret som Norkring eier, og som vil bli brukt til distribusjon av FM-signaler. Myndighetene eier altså ikke utstyret og kan følgelig ikke avgjøre hva utstyret skal brukes til. Det er myndighetene som bestemmer hva frekvensene kan benyttes til dersom en kringkaster skal få konsesjon og frekvenstillatelsen skal sendes nasjonalt i FM-nettet. Så vil vedkommende kringkaster trolig legge distribusjonen av sånne signaler ut på anbud. Tilbydere av sånne signaler vil deretter planlegge nettet ut fra kravene som kringkasteren stiller, og tilby distribusjonen til en gitt leiekostnad. Kringkasteren vil primært være opptatt av pris og at kravet til nettet oppfylles, bl.a. med en viss dekning, oppetid og kvalitet. Myndighetene – og i forlengelsen av dette: kringkasterne – vil være mindre opptatt av hvorvidt infrastrukturen og utstyret består av nytt utstyr, hvilke sendesignaler som benyttes, eller om man gjenbruker gammelt utstyr, såfremt nettet tilfredsstiller de grunnleggende kravene. Det vil i teorien være mulig å instruere NRK om å bestille et landsdekkende nytt FM-nett for å sende bare P1. Det mener jeg vil være en veldig dårlig løsning. Et nytt FM-nett vil komme i tillegg til dagens stamnett. Både norsk topografi og bosettingsmønster gjør at det vil være svært dårlig bruk av samfunnets ressurser om vi i Norge skal holde oss med to parallelle radionett. I tillegg vil en gjenoppbygging av FM-nettet få få lyttere. De fleste radiolytterne er nå over på DAB, og de kommer til å forbli der fordi tilbudet er bedre. Jeg vil legge til at Nasjonal kommunikasjonsmyndighet senest i går i et møte jeg hadde med radiobransjen, bekreftet at DAB-nettet har minst like god dekning som FM-nettet og mindre problematiske utfall. I tillegg vil det å gjeninnføre FM svekke beredskapen. DAB er en teknisk mer robust teknologi enn FM. Det ble bekreftet av DSB i rapporten fra 2016, der de særlig peker på at FM-nettet mates via flere hovedsendere. DAB er altså mindre sårbart og mer tilgjengelig på flere områder.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-10-17:
Det har alltid vært sånn som jeg redegjorde for, i ansvarsfordelingen mellom de ulike tilbyderne i dette markedet. Det har ikke vært en statlig oppgave å bygge opp den typen infrastruktur. Dette har vi klart godt gjennom et marked i alle de årene vi har hatt det systemet. Vi følger beredskapen veldig nøye. Og som jeg prøvde å si: Det er faktisk sånn at dekningen nå er bedre enn den var med FM. Sikkerheten er bedre enn den var med FM fordi – som jeg ikke klarte å gjennomføre hele resonnementet om – FM-systemet handler om hovedsendere som sender videre til mindre sendere. Det betyr at når hovedsenderne detter ut, detter alle i den kjeden ut. I DAB sendes alt til hver enkelt sender. Det betyr at hvis én sender detter ut, er det bare den senderen som detter ut. Det betyr at følgene ved et utfall vil bli dramatisk mye mindre. Og i går fikk vi tall som viser at dekningen nå er høyere med DAB enn den var med FM.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-10-17:
Hver vei som hadde FM-dekning, har nå DAB. Hver tunnel som hadde FM-dekning, har nå DAB. Det viser alle målinger. Vi har iverksatt tiltak som gjør at vi nå har større radiodekning enn vi hadde med FM-systemet. Vi er så godt på vei opp mot hundre som mulig. Denne endringen har gått mye bedre enn mange har påstått at den skulle gå. Det å bygge opp et nytt FM-system i Norge nå og rulle ut FM i alle tunneler og langs alle veier fordi man skal sende P1 – når vi vet vi nå har bygd ut et system som gjør at vi kan sende mange kanaler i alle de områdene det er snakk om, og når vi ser at P1 også svekkes markedsmessig – og tro at det vil øke beredskapen, tror jeg det kan stilles mange spørsmål ved. Det er i hvert fall en enorm ressursbruk å bygge ut fordi folk skal ha P1 på FM i tunneler samtidig som de har DAB.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-10-17:
Hver høst gjennomfører alle elever på 5., 8. og 9. trinn nasjonale prøver i lesing, regning og engelsk. Hensikten med de nasjonale prøvene er å gi informasjon om elevenes ferdigheter. Denne informasjonen brukes av skoler, kommuner og nasjonale myndigheter for å utvikle skolene og av lærerne for å gi en bedre opplæring til elevene. Undersøkelsen representanten viser til, er basert på funn i én kommune. Vi vet fra andre undersøkelser at det er store forskjeller mellom skoler og mellom kommuner i hvordan prøvene brukes. Aktive skoleeiere som har godt samarbeid mellom lærere og skoleledere om den pedagogiske bruken av prøvene, har mest utbytte av prøvene. Vi vet også at skoleledere har vært mer fornøyde med prøvene enn lærerne. Derfor har vi de siste årene gjort mye for å utvikle prøvene slik at de skal bli bedre verktøy for lærerne og gi mer informasjon som kan brukes i underveisvurderingen av elevene. Det er også utviklet støtte- og veiledningsmateriell som skal hjelpe skoler og skoleeiere med å bruke prøvene på en måte som øker nytteverdien av dem. Jeg mener et viktig resultat av nasjonale prøver er at de har gitt oss et godt grunnlag når vi skal diskutere kvalitet på ulike nivåer i skolesystemet. For nasjonale myndigheter gir prøvene f.eks. informasjon om hvilke kommuner som over tid ikke klarer å løfte elevenes resultater. Denne informasjonen kan vi bruke til å bistå kommuner som trenger ekstra hjelp, og sikre at elever i hele landet møtes med en god skole. På samme måte bruker også lærerne resultater fra nasjonale prøver til å følge opp elever som har behov for ekstra hjelp og støtte til å utvikle lese- eller regneferdighetene sine. Prøvene fungerer dermed som verktøy for å hjelpe elevene som sliter. Dette kommer bl.a. frem i undersøkelsen representanten viser til. Når det er sagt, er det selvsagt ikke slik at nasjonale prøver eller andre prøver kan erstatte lærerens faglige skjønn. Prøvene får en verdi først når de blir brukt på en klok måte. De nasjonale prøvene gir også et avgrenset bilde av de ferdighetene og den kompetansen elevene har. Derfor må resultatene alltid ses i sammenheng med annen relevant informasjon om elevene, skolene og kommunene. Det er bra at vi har en debatt om prøvene og hva de brukes til. Jeg tror vi alle er enige om at skolen må utvikles på bakgrunn av kunnskap om hva som virker, og hvor vi har utfordringer. Nasjonale prøver er en viktig del av dette kunnskapsgrunnlaget, og det er ikke aktuelt å fjerne prøvene. Likevel må vi hele tiden sørge for å utvikle prøvene slik at de blir bedre verktøy og gir den informasjonen vi trenger. Det er også viktig at vi fortsetter arbeidet med å styrke lærerens, skolens og kommunens kompetanse i å bruke og følge opp prøvene til det beste for elevenes læring.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-10-17:
Jeg setter et stort spørsmålstegn ved representantens påstand om at man bruker «så mye tid». De nasjonale prøvene er i 5., 8. og 9. trinn. Til sammen bruker elevene, da hver for seg, 15 timer på de nasjonale prøvene gjennom hele det obligatoriske skoleløpet. 15 timer i løpet av ti år er ikke veldig mye tid. Så viser representanten til en undersøkelse fra 2013. Vel, Utdanningsdirektoratet har en undersøkelse fra 2017, altså en mye nyere undersøkelse. Det var en brukerundersøkelse av både de nasjonale prøvene og kartleggingsprøvene. De fikk bl.a. tilbakemelding om hvordan prøvene kunne bli bedre verktøy for lærere og skoleledere. Dette kunnskapsgrunnlaget bruker man nå til å utvikle prøvene videre. Det er helt uaktuelt for vår regjering å fjerne de nasjonale prøvene. Det er et viktig verktøy for lærerne, det er et viktig verktøy i skoleutvikling, og det er et viktig verktøy når vi som nasjonale myndigheter skal se på kvaliteten i skolen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-10-17:
Formålet er at alle elever skal få en bedre skole og mer tilpasset opplæring. Jeg er bekymret over at det fortsatt går ut elever fra grunnskolen uten å kunne lese, skrive og regne skikkelig. Derfor er det viktig med kartleggingsprøver, og derfor er det viktig med nasjonale prøver. Og så er ikke mitt poeng at de nasjonale prøvene er perfekte slik de er nå, eller at de brukes perfekt. Min inngang til dette er at vi må utvikle prøvene slik at det blir et enda bedre verktøy, og det viser også brukerundersøkelsen fra 2017, som er den nyeste vi har. Så er det også min oppfatning at disse verktøyene er aller viktigst for de elevene som har de største utfordringene. For skal vi fange opp elever som sliter med å lese, skrive og regne, trenger vi kartleggingsprøver. Skal lærerne ha verktøy til å kunne gi elevene tilpasset undervisning, må de også vite mer om elevene. Det brukes mye tid i skolen på mye forskjellig. Vi er nå opptatt av å rydde i læreplanene, slik at det blir mer rom for lærerne å være lærer, og 15 timer i løpet av ti år er ikke spesielt mye tid.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
«Sammenslåingsavtalen for Aust-Agder og Vest-Agder fylker sier at man vil «bygge opp Arendal som hovedsete for regional stat, med så mange statlige virksomheter og tiltak som mulig i Arendal/Aust-Agder». Nå viser det seg at to av de viktigste statlige etatene i denne delen av avtalen, Nav og Statens vegvesen, ikke ser ut til å gi de arbeidsplassene Arendal/Aust-Agder ble forespeilet. Hva vil regjeringen gjøre for å følge opp den delen av sammenslåingsavtalen som berører statlige arbeidsplasser?»
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Regionreformen har blitt en ganske krevende øvelse for denne regjeringen. Hvis en ser til Finnmark og Troms, er det nærmest en uhåndterlig situasjon for ministeren. Viken har også blitt et veldig krevende prosjekt. Når det gjelder det utgangspunktet Agder har, er det egentlig betydelig bedre. En skal ta med seg at det har vært en betydelig motstand i Aust-Agder, men prosessen der har kommet relativt langt, og man har lokalt prøvd å finne løsninger. Da hadde min forventning vært at statsråden også ville bidratt til at denne prosessen skulle gå så godt som mulig. Vi vet at det særlig øst i Agder er betydelige levekårsutfordringer, og når det da er en regional enighet som sier – og det er statsrådens egne partifeller lokalt, bl.a., som har gått for det – at statlige arbeidsplasser som nå er lokalisert i begge fylker, flyttes til Arendal/Aust-Agder, ville jeg trodd at det hadde en betydning for statsrådens politikk på dette området. Jeg opplever ingen signaler her rundt det. Er det sånn at statsråden ikke stiller seg bak det arbeidet hennes egne politikere lokalt gjør i Agder?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Det er for meg veldig skuffende at statsråden skyver hele denne prosessen over på hva man gjør andre steder. Når statsråd Hauglie svarer meg at hun forholder seg til at det ligger innenfor myndighetsområdet til arbeids- og velferdsdirektøren å bestemme plassering av Nav Kontaktsenter i Agder, tenker jeg at dette er en mulighet for at regjeringen kunne gått inn og bidratt positivt, i tråd med hva som er de lokale ønskene. Men det vil en altså ikke gjøre. Det signaliserer for meg liten vilje til å gi en lokal drahjelp i denne prosessen, dessverre. Mitt spørsmål til statsråden blir: Har statsråden i det hele tatt forsøkt å kommunisere ut det som ligger rundt statlige arbeidsplasser i den frivillige sammenslåingsavtalen mellom de to Agder-fylkene? Hvis statsråden har gjort det, hvordan har det da blitt kommunisert ut til samferdselsetatene, til Nav, til helsesektoren, og til andre sektorer som kunne ha bidratt positivt inn i dette arbeidet?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
«For femte år på rad kutter regjeringen i støtten til tannbehandling, og med det kommer de samlede kuttene opp i 380 millioner kroner. Regjeringen varsler videre at det fortsatt er aktuelt å kutte i støtten til tannregulering for de med et «klart behov». Samtidig sier regjeringen i sin politiske plattform at den vil «videreutvikle tannhelsetjenesten og gradvis utvide skjermingsordningene». Hvordan henger dette sammen?»
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Det er riktig at man i inneværende års budsjett, og det som er lagt fram nå, styrker ordningene til tortur- og overgrepsofre noe. Men hvis man ser på det budsjettforslaget som er lagt fram nå, vil man, selv med den styrkingen, se at det er lagt opp til en innstramming og innsparing på over 50 mill. kr. Det regner jeg med at også statsråden er enig i er reelt. Faktisk.no har undersøkt om man har kuttet over 300 mill., og har kommet fram til at det faktisk stemmer, selv om det også er riktig som statsråden sier, at de totale utbetalingene har økt. Men det er noe med summen her etter de tiltakene som Høie presenterer, som har blitt til innstramminger likevel. Blant annet sier nå Tannlegeforeningen i sine uttalelser at det rammer de mest sårbare pasientgruppene, og at det heller ikke er riktig bare å kutte og kutte i refusjonstakstene uten at det går ut over pasientene. Er statsråden enig i at man ikke bare kan holde igjen og strupe refusjonstakstene uten at det på et eller annet tidspunkt går ut over pasientene?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Jeg konstaterer at statsråden ikke har lyst til å snakke om de samlede innstrammingene eller innsparingene eller kuttene på til sammen 380 mill. kr. Jeg er dessverre bekymret for at det ikke er fullt så enkelt som statsråden legger det fram som. Det kan også gå ut over dem som har aller dårligst råd, men som har store behov for god tannhelsebehandling. Jeg oppfatter at når statsråden snakker om prisjusteringer, henviser han gjerne til hvakostertannlegen.no, hvis det er riktig oppfattet. Det er i så fall en side som også statsråden selv i et svar til meg i april har sagt har store, betydelige mangler, og man får også innspill på at den ikke fungerer som den skal. Så man bør være forsiktig med å bruke den siden, mener jeg, som et sannhetsvitne, i så måte. Den nye regjeringsplattformen ble vel laget i januar i år, og da er det jo sagt noe om utvidelse av skjermingsordninger, at man skulle forvente noen visjoner framfor kutt. Da er mitt spørsmål – og ikke se på historikken, men se på framtiden: Hvilke framtidige løft har man tenkt å gjøre på tannhelsefeltet i tråd med det som er lovnadene i den politiske plattformen til regjeringen?
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
«Regjeringen foreslår nok en gang å redusere fylkeskommunenes midler til regional utvikling. Sammenlignet med midlene som ble foreslått bevilget over post 60 i 2016, er midlene til regional utvikling nå redusert med hele 342 mill. kr og er for mange fylker i praksis nullet ut. Hvordan mener statsråden dette rimer med regionreformen og det vedtatte målet om å sette de nye fylkene i stand til å styrke samfunnsutviklingen?»
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Det var høring i næringskomiteen i går. Det de fleste var opptatt av der, var nettopp regionale utviklingsmidler – selv om de var i feil komité, for å si det sånn. Det viser at disse midlene oppfattes som avgjørende viktig for næringsliv og næringsutvikling. Næring blir forhåpentligvis en sentral del av de nye oppgavene til de nye fylkene. Forstår statsråden at når man kutter i midlene til næring, blir det som å kutte knehasene av noen som er i ferd med å hoppe?
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-10-17:
Det er grunn til å minne om hva disse midlene brukes til. Disse midlene er f.eks. en sentral en del av egenandelen når fylkene og partnerskapene skal søke om midler til Horizon 2020 og andre EU-program, som regjeringen satser stort på. Disse midlene bidrar til å utløse andre midler, slik at én krone blir til fire. Derfor er det veldig dumt å kutte i dem. I tillegg bidrar det til at regionene og fylkene kan samle næringslivet, kan samle kommunene, kan samle virkemiddelapparatet rundt seg for å mobilisere til ny vekst. Så når man reduserer evnen til å mobilisere, reduserer man også veksten i fylkene.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Regjeringens mål er å sikre et sammenhengende system for akutte tjenester både i og utenfor sykehus, som gir tilstrekkelig trygghet og kvalitet i hele landet. Norge har en av verdens best utbygde og kompetente akuttmedisinske tjenester utenfor sykehus, bestående av kommunal legevakt, legevaktsentraler, medisinsk nødnummer 113 og en godt utbygd ambulansetjeneste. Det skal vi ha også framover. Dette underbygges i NOU 2015: 17, Først og fremst, som er en omfattende utredning om de akuttmedisinske tjenestene utenfor sykehus. Utredningen påpeker at Norge er et utfordrende land å drive akuttmedisinske tjenester i, men at vi, sammenliknet med andre land, har en desentralisert ambulansestruktur med en godt utbygd ambulansetjeneste. Enkelte steder er det nødvendig å gjøre endringer i ambulansestrukturen, men jeg er ikke enig i Grenis framstilling om en sterk nedbygging av den akuttmedisinske beredskapen i distriktene. Helseregionene og kommunene kan, i henhold til akuttmedisinforskriften, inngå avtaler om bistand fra akutthjelpere som en del av den akuttmedisinske beredskapen. Slike akutthjelpere kan være medlemmer av frivillige organisasjoner eller det kommunale brannvesenet. Jeg er kjent med at akuttmedisinsk bistand er et av de områdene som øker mest når det gjelder utrykning for brann- og redningstjenesten. Akuttutvalget pekte derfor på at det er behov for å tydeliggjøre hvilke oppdrag akutthjelpere bør rykke ut på, og foreslo en gjennomgang av akutthjelperfunksjonen. Helsedirektoratet arbeider nå med retningslinjer for nettopp akutthjelperfunksjonen, i samarbeid med Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Retningslinjene er ikke ferdige, men det er noen forhold som ligger til grunn, f.eks.: Akutthjelpere skal understøtte publikums innsats som førstehjelpere fram til første helseressurs er framme og kan overta behandlingen. Akutthjelperfunksjonen skal begrenses til innsats ved tidskritiske akuttmedisinske tilstander utenfor sykehus der aktiv førstehjelpsinnsats fra kvalifisert akutthjelper kan ha betydning for utfallet. Akutthjelperordningen skal utgjøre et supplement og ikke et alternativ til den ordinære akuttmedisinske beredskapen med ambulansetjeneste og legevakt. Akutthjelperordningen skal baseres på mobilisering av eksisterende ressurser. Vi har en god akuttmedisinsk beredskap i distriktene. En bærekraftig helsetjeneste forutsetter også at vi bruker den lokale beredskapen som er i kommunene. Det er imidlertid behov for å tydeliggjøre hvilken akuttmedisinsk bistand brannvesenet kan bistå med. Helsedirektoratets retningslinjer vil bidra til det.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Den offentlige utredningen om akuttmedisinsk beredskap utenfor sykehusene omhandler også dette tema. De vurderte spørsmålet om responstid, om det skulle være et lovfestet eller forskriftsfestet krav, eller om det skulle være et kvalitetsmål for tjenesten. Utvalget anbefalte det siste, og det har jeg fulgt opp som helseminister og innført som et kvalitetsmål. Nå er det utfordringer knyttet til rapporteringen på dette, og derfor er de tallene som representanten viste til, som det har vært en del lokale oppslag om, tall som Norsk pasientregister er veldig tydelig på at ikke er fullstendige tall. Dette er noe som det jobbes med for å kvalitetssikre og for å få bedre tall på dette området. Så mener jeg det er viktig – og det er noe som går igjen i Akuttutvalgets arbeid – at en ser på de samlede ressursene på dette området. Det er ikke et nederlag for en kommune å ha gode lokale akutthjelpere som kan bistå i denne typen situasjoner.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
La meg understreke at akutthjelperordningen skal være et supplement og ikke et alternativ til den akuttmedisinske beredskapen. Kommunene har et forskriftsfestet krav om å ha akuttmedisinsk beredskap. En må ikke skape et inntrykk av at akuttmedisinsk beredskap er statens og helseregionenes ansvar alene. Måten som kommunene organiserer det på, vil være forskjellig. Jeg opplever f.eks. at noen kommuner, slik som i Bjerkreim kommune i mitt eget fylke, har en akutthjelperordning som er organisert gjennom dem som jobber på sykehjem og i hjemmetjenesten. Der har den nye oppgaven ført til bedre rekruttering og mer stabil bemanning nettopp fordi de som jobber i tjenesten, opplever dette som en meningsfull, men også viktig tilleggsoppgave som bidrar til rekruttering. Så bildet er nok ikke så svart-hvitt som representanten gir uttrykk for.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
La meg igjen presisere: Både kommunene og de statlige helseregionene har ansvar for den akuttmedisinske beredskapen. Akuttmedisinforskriften regulerer kommunenes og helseregionenes akuttmedisinske tjenester utenfor sykehus. Tjenestene omfatter kommunal legevaktordning, ambulansetjeneste, medisinsk nødmeldetjeneste og tjenester som ytes av andre, etter avtale med enten kommunen eller helseregionen. I forskriften framgår det at kommunene og helseregionene kan inngå avtale om bistand fra akutthjelpere som del av den akuttmedisinske beredskapen. Akutthjelpere kan være medlemmer av frivillige organisasjoner eller kommunalt brannvesen. Den type bistand kan komme i tillegg til, eller i påvente av, at personell fra de øvrige akuttmedisinske tjenestene kan yte akuttmedisinsk hjelp. Personer som skal yte den type bistand, må selvfølgelig ha fått nødvendig opplæring. Som representanten Gram påpeker, prøves det ut en partnerskapsmodell for å styrke den akuttmedisinske beredskapen i Røyrvik kommune – som bl.a. involverer brannvesenet. Prosjektet skal bidra til at de involverte tjenestene er i stand til å håndtere akutt syke og skadde pasienter i påvente av andre helseressurser fra offentlig helsetjeneste. Prosjektet er begrenset til innsats ved tidskritiske akuttmedisinske tilstander. Helse Nord-Trøndelag finansierer innkjøp, lisens og opplæring i nødnett og annet nødvendig utstyr, og de bidrar til at sykepleiere i kommunen får nødvendig ekstrakompetanse, slik at de kan være en del av utrykningsteamet. Stiftelsen Norsk Luftambulanse gir førstehjelpskurs til akutthjelpere, dvs. sykepleiere i kommunen og ansatte i brannvesenet. En avtale mellom Røyrvik kommune, Brannvesenet Midt IKS, Stiftelsen Norsk Luftambulanse og Helse Nord-Trøndelag HF beskriver de involverte partenes ansvar og forpliktelser. Partnerskapsmodellen for en styrket akuttmedisinsk beredskap i Røyrvik er interessant, og så vidt jeg forstår, skal det gjøres følgeforskning, som vil gi mer kunnskap om effekten. En bærekraftig helsetjeneste forutsetter at vi bruker også den lokale beredskapen som er i kommunen – slik en gjør i Røyrvik. Hvis brann- og redningsvesenet benyttes som akutthjelper, bør det inngås avtaler som beskriver ansvar og forpliktelser. Mer overordnet er det behov for å tydeliggjøre hvilken akuttmedisinsk bistand brannvesenet kan bistå med. Derfor jobber nå Helsedirektoratet med retningslinjer som nettopp vil tydeliggjøre det.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Jeg tror at dette er forhold som en best finner ut av lokalt, at en i de partnerskapene som en inngår sammen, blir enige om kostnadsfordelingen. Men da er det viktig at en ikke – som jeg var inne på – skaper et inntrykk av at kommunene ikke har et lovpålagt ansvar på dette området. Det har de. Men det er stor lokal frihet når det gjelder hvilken måte en tar dette ansvaret på. Jeg tror også at mange kommuner vil oppleve at når en går inn i denne typen løsninger, vil det også oppleves som positivt for de ansatte som jobber i tjenesten. Det kan virke rekrutterende og stabiliserende med hensyn til bemanningen, slik vi bl.a. har erfaring med fra Bjerkreim kommune, noe som også innebærer at kommunen både sikrer bedre kvalitet til innbyggerne og sparer penger på f.eks. gjentatte rekrutteringskampanjer og vikarløsninger.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Som jeg sa: Jeg mener at det felles ansvaret i disse partnerskapene finner en best løsninger på lokalt. Jeg synes også det er positivt at Fylkesmannen bidrar med statlige midler i et slikt prosjekt, men Helse Nord-Trøndelags eventuelle medfinansiering i en permanent løsning må de finne ut av lokalt. Det er ikke slik at Helse Nord-Trøndelags ansvar for den akuttmedisinske beredskapen utenfor sykehus gjennom ambulansetjeneste er redusert som følge av endring i struktur. Det er slik at i forbindelse med diskusjoner om endring i struktur skal selvfølgelig kommunene involveres og være en del av dette. Men den type spørsmål finner en best ut av lokalt.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
I utgangspunktet faller organisasjonsintern helsefaglig rådgivning som ledd i saksbehandling utenfor helsepersonellovens virkeområde. Eksempler kan være vurderinger og råd fra helsepersonell som arbeider i Nav, Norsk pasientskadeerstatning eller forsikringsselskap. Slike vurderinger regnes ikke som helsehjelp etter helsepersonelloven og er ofte ett av flere beslutningsgrunnlag i saksbehandlingen. Det er virksomheten som må ta ansvaret for at dens avgjørelser bygger på et faglig grunnlag. Avgjørelsene kan overprøves av klageinstans og domstolen. Rettstilstanden er imidlertid noe uklar med hensyn til hva som faller inn under helsepersonellovens virkeområde. Dette gjelder særlig handlinger som ikke anses som helsehjelp etter loven. Hovedregelen er at slik virksomhet ikke er underlagt tilsynsmessig kontroll, da helsepersonellovens virkeområde omfatter helsepersonell og virksomheter som yter helsehjelp. På den annen side åpner helsepersonelloven § 56 opp for at Statens helsetilsyn kan gi advarsler til helsepersonell som også utenfor helsetjenesten har utvist «atferd som er egnet til i vesentlig grad å svekke tilliten til vedkommende yrkesgruppe». Jeg er enig med representanten Toppe i at sakkyndige rådgivere skal være uavhengige. Det kan hevdes at bruk av klageinstans og domstol til å overprøve forsikringsselskapenes avgjørelser er tilstrekkelig for å sikre uavhengighet og kvalitet på de helsefaglige vurderingene. På den annen side kan avgjørelser som bygger på uriktige vurderinger, få store konsekvenser for den det gjelder. Som kjent følger regjeringen nå opp Stortingets vedtak nr. 839 av 5. juni 2018, hvor Stortinget bl.a. ber om at reguleringen av tilbud og bruk av kosmetiske injeksjoner gjennomgås. Nå lurer sikkert representanten Toppe på hva det har med saken å gjøre, men det er rett og slett slik at i oppfølgingen av dette vedtaket vil regjeringen bl.a. vurdere helsepersonellovens virkeområde ved kosmetiske injeksjoner og behandlinger som ikke anses som helsehjelp etter helsepersonelloven. I den forbindelse vil jeg, som en oppfølging av dette spørsmålet, sørge for at også forhold knyttet til organisasjonsintern helsefaglig rådgivning blir vurdert. Det bør vurderes om det er hensiktsmessig at slik rådgivning er underlagt tilsyn eller ikke, og om helsepersonellovens virkeområde bør presiseres på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
I denne typen saker er dette en vurdering som gjøres av forsikringsselskapet. Så det som vi opplever som dagens rettstilstand, er at det er forsikringsselskapets vurdering. Det er de som da må stå til ansvar for vurderingen. En eventuell vurdering av den vurderingen som forsikringsselskapet har gjort, opp mot spesialisthelsetjenestens vurdering, må finne sted f.eks. i en rettssak. Det er situasjonen i dag. Jeg mener – på lik linje med representanten Toppe – at det er grunnlag for nettopp å se på om den helsefaglige vurderingen, som i utgangspunktet er gjort av helsepersonell i en slik sak, bør omfattes av loven eller ikke, og dermed også av tilsyn, slik at en kan få kontroll med dette. Men det er noe av det som vi vil komme tilbake til.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Ja, det som da vil være en konsekvens, hvis det blir konklusjonen, er at den helsefaglige vurderingen som den rådgivende legen har gjort, da vil kunne underlegges et tilsyn og få en vurdering av forsvarlighet. Da vil en se på f.eks. hvilket arbeid som er gjort for å komme fram til de medisinsk-faglige rådene, og om det er et forsvarlig arbeid. Det oppfatter jeg også er intensjonen med representanten Toppes spørsmål.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Det har vært stor interesse rundt Finnmarkssykehusets anskaffelse av båtambulansetjenester i Vest-Finnmark – både knyttet til eventuelt krav om virksomhetsoverdragelse, og også til hvilke krav som er satt til båt og sikkerhet. Jeg forstår veldig godt at befolkningen i Finnmark engasjerer seg i denne typen spørsmål, og jeg oppfatter også at Finnmarkssykehuset er opptatt av å gi et forsvarlig helsetilbud til befolkningen. Det er også deres helsepersonell som skal være om bord og følge disse båtene. Når det gjelder de konkrete kravene til båten, vil jeg nevne følgende: Sjøfartsdirektoratet har i forskrift fastsatt at det aktuelle kystområdet hvor denne ambulansebåten skal operere, er å betrakte som «fartsområde 4». Dette er en relativt tøff kategori som innebærer at fartøyet «ikke passerer noen strekning på over 25 nautiske mil som er uten beskyttelse mot bølger og vind fra åpent hav». På bakgrunn av dette stiller Finnmarkssykehuset krav om sertifikat for fartsområde 4. Kravet gjelder både fartøy og bemanning. For å få sertifikat for fartsområde 4 må fartøyet og mannskapet fylle sjøfartsmyndighetenes krav til konstruksjon, utrustning, bemanning og drift. Dette er krav som forvaltes av sjøfartsmyndighetene, og som må oppfylles før sertifikat utstedes. Derfor omtales ikke disse kravene i Finnmarkssykehusets kravspesifikasjon. Kravet om 25 knop ved en bølgehøyde på inntil 75 cm er ikke et krav til fartøyet som sådan, men et krav til marsjfart på nærmere angitte premisser. Kravet sier ikke noe om hvor høye bølger fartøyet må tåle for å kunne operere i det aktuelle farvannet, men ved større bølgehøyder må hastigheten nødvendigvis reduseres, bl.a. av hensyn til pasienten. Krav til fartøyet knyttet til større bølgehøyder følger av kravene som ligger til grunn for sertifisering for det aktuelle farvannet, som vi har vært inne på. Det er også uttrykt bekymring for at man gjennom anbudet kan ende opp med en gammel båt. Her er det imidlertid noen andre krav enn fart og bølgehøyde som påvirker utfallet, bl.a. krav knyttet til kvalitet og driftssikkerhet. Dette er gjenstand for konkurranse. Nyere båter vil åpenbart skåre best i en slik sammenheng. Dessuten er dagens miljøkrav for motor og drivverk lagt til grunn, noe som også skulle tilsi at det bare vil være aktuelt med moderne båter i en slik anskaffelse.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Jeg må innrømme at min kompetanse knyttet til dieselkapasitet om bord i en båt er ganske begrenset. Selv om jeg har gått mye med båt i Ryfylkebassenget, er det helt andre sjøforhold. Det som er klart for meg, er at det helt åpenbart skal være slik at kravene og resultatet av den anbudsprosessen skal gi en båtambulansetjeneste som har minst like god kvalitet som den en har i dag. Jeg oppfatter også at det er noe som også styret i Finnmarkssykehuset er opptatt av, og jeg vet at de også kommer til å gå gjennom denne saken. Men mitt klare budskap her er at det resultatet som skal komme ut av anbudet, skal innebære minst like god kvalitet på både båt og mannskap som det en opplever i dag.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Takk for det.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Siden 2013 har regjeringen videreutviklet tannhelsetjenesten og gradvis utvidet skjermingsordningene med til sammen om lag 190 mill. kr. Dette er det bærekraftig å gjøre samtidig som det er nedjusteringer i folketrygdens takster for stønad til tannbehandling. Dette skal jeg komme tilbake til. I 2014 ble det innført en ny stønadsordning for personer som er tannløse i underkjeven. I 2014 ble det utbetalt 62 mill. kr i stønad til disse personene. Beløpet økte til 72 mill. kr i 2015. I tillegg økte vi takstene med om lag 60 pst. for de mest vanlige tannbehandlingene for personer med omfattende munntørrhet. For disse økte utbetalingene fra 95 mill. kr i 2013 til 133 mill. kr i 2014 og 154 mill. kr i 2015. Tilskudd til oppbygging av fylkeskommunens tilbud til personer som har vært utsatt for tortur eller overgrep og/eller som har stor angst for tannbehandling, odontofobi, har vi økt fra 6,5 mill. kr i 2013 til om lag 80 mill. kr i 2019. Forsøksordningen med tannhelsetilbud til innlagte pasienter på sykehus har økt fra 7 mill. kr til 21 mill. kr. Alle disse tiltakene er skjermingsordninger for personer med særskilte behov. Vi har også i betydelig grad videreutviklet tannhelsetjenesten. Tilskuddet til spesialistutdanning av tannleger og geografisk spredning av disse har vi økt med til sammen 20 mill. kr, og tilskuddet til de regionale odontologiske kompetansesentrene og til Nordisk institutt for odontologiske materialer er til sammen økt med om lag 42 mill. kr. Det meste av midlene har gått til kompetanseutvikling og forskning. I samme periode har vi ikke fjernet noen av folketrygdens stønadsordninger. Vi har imidlertid prisjustert takstene mindre enn det som er ordinær prisutvikling. De statlige takstene skal ikke virke prisdrivende i et marked med fri prissetting. Vi har heller ingen garanti for at prisjustering i sin helhet kommer pasientene til gode. Vi har også nedjustert flere takster som følge av ny teknologi, forenklinger i takstsystemet, der takstene har vært overpriset, og der takstene har vært brukt betydelig utover det som Helsedirektoratet anser som nødvendig av hensyn til et funksjonelt tannsett. Så målsettingen i plattformen er fulgt opp. Vi har utvidet skjermingsordningene på flere områder og forbedret tannhelsetjenesten. Utgiftene til tannhelsetjenesten har også økt betydelig i ordningen. Det at vi ikke har prisjustert takster eller gjort endringer i takster som følge av teknologisk utvikling, er etter min oppfatning et uttrykk for at vi forvalter fellesskapets midler på en klok måte.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
En må vurdere dette fra år til år, men det er ingen tvil om at vi har sett en mindre prisvekst på dette området de siste årene til fordel for pasientene. En må igjen understreke at prissettingen på dette området er fri. Det er private aktører. Og når vi har valgt ikke å prisjustere takstene, har det sannsynligvis bidratt til én ting, at det er lavere priser ut mot pasientene og lavere inntjening for tannlegene. Jeg mener det er fornuftig forvaltning av fellesskapets midler. Så har vi brukt en del av de innsparingene til å utvide skjermingsordningene for pasienter med større behov. Det synes jeg også er klokt. Det er en vei videre som jeg mener er riktig også å holde på framover. Og man må hele tiden passe på at de offentlige ordningene som vi har, og som er veldig tillitsbaserte på dette området, blir brukt fornuftig, og ikke overforbrukt.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Det første vi gjør, er det vi foreslår i statsbudsjettet for 2019, nemlig en ytterligere forbedring av tilbudet til pasienter med odontofobi; det er styrket i budsjettforslaget. Så vil vi selvfølgelig komme tilbake til videre oppfølging av regjeringsplattformens punkt i de kommende statsbudsjettene i de kommende årene. Men historien er ikke uvesentlig i denne sammenheng, for historien forteller at regjeringen i samarbeid med samarbeidspartiene år for år har gjort forbedringer for pasientene på tannhelseområdet. Så oppfatter jeg at representanten er veldig opptatt av de privatpraktiserende tannlegenes inntjening. Jeg er opptatt av at de offentlige midlene brukes på en klok måte, og at vi også gjør nødvendige innstramminger på områder der vi ser at bruken av takster langt overgår det som var forventningene. Og det kan ikke framstilles som et kutt; det må framstilles som en fornuftig bruk av fellesskapets midler til beste for pasientene.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Spørsmålet om krav til virksomhetsoverdragelse var sentralt i ambulanseflysaken i sommer. I lys av denne saken har det åpenbart vært viktig å vurdere muligheten for å stille krav om virksomhetsoverdragelse i forbindelse med anskaffelsen av båtambulansetjenesten i Vest-Finnmark. Det er Sykehusinnkjøp HF som er ansvarlig for å gjennomføre anskaffelsen. For å sikre det juridiske grunnlaget for anskaffelsen er det innhentet råd fra to eksterne advokatselskaper i tillegg til Sykehusinnkjøp HFs egne jurister. Spørsmålet om virksomhetsoverdragelse er derfor vurdert av Sykehusinnkjøp HF, advokatfirmaet Wikborg Rein og advokatfirmaet Wiersholm. Alle kom fram til at et eventuelt krav om virksomhetsoverdragelse kunne medføre brudd på anskaffelsesrettslige prinsipper om konkurranse, likebehandling og forholdsmessighet. Alle disse vurderingene har blitt offentliggjort i forbindelse med kunngjøringen av konkurransen. De tre juridiske vurderingene ligger på Finnmarkssykehusets hjemmesider og er fritt tilgjengelig for alle. Jeg har også informert kontroll- og konstitusjonskomiteen om disse vurderingene, siden komiteen før sommeren var opptatt av spørsmålet om virksomhetsoverdragelse knyttet til ambulanseflysaken før sommeren.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Jeg har vært veldig opptatt av at her skal det gjøres flere vurderinger. Jeg ble selvfølgelig gjort kjent med Sykehusinnkjøp HFs vurdering, der en konkluderte med at det ikke kunne stilles krav om virksomhetsoverdragelse. Jeg var da tydelig overfor Helse Nord om at jeg forventet at de også foretok en ekstern vurdering av dette. Det ble gjort av Wikborg Rein. Jeg har også lest deres vurdering. Jeg mente at det etter den var grunnlag for å få en «second opinion» fra en ekstern vurdering, og Helse Nord og Finnmarkssykehuset gjorde det ved å få inn en ny vurdering, fra advokathuset Wiersholm. Jeg mener at vi må se på de konklusjonene som de trekker i alle disse tre vurderingene. Det er også det som Sykehusinnkjøp og Helse Nord og Finnmarkssykehuset selvfølgelig må basere seg på. Alle tre konkluderer med at en i denne saken ikke kan stille krav om virksomhetsoverdragelse.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Jeg er veldig klar på at dette er vurderinger som helseforetakene har et ansvar for å gjøre. Mitt engasjement i denne saken har vært nettopp å forsikre meg om at de får flere uavhengige vurderinger. Det er de som må trekke konklusjonene basert på det, men jeg konstaterer hva som er konklusjonen i de tre vurderingene. Har noen juridiske miljøer innvendinger mot disse vurderingene, er disse nå offentlige, og de har muligheten til å komme med de innvendingene. Jeg tror ikke at verken representanten Lundteigen eller undertegnede har tilstrekkelig juridisk kompetanse til å overprøve disse vurderingene.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Regjeringens mål er å sikre sammenhengende system for akutte tjenester i og utenfor sykehus som gir tilstrekkelig trygghet og kvalitet i hele landet. Et av nasjonal helse- og sykehusplans innsatsområder er å styrke de akuttmedisinske tjenestene utenfor sykehus. Planen lister opp regjeringens tiltak, og jeg har fulgt opp tiltakene ved å gi oppdrag til helseregionene og Helsedirektoratet. Representanten Toppe er opptatt av responstid for bilambulansen. Responstid er viktig for befolkningens trygghet, men responstidsmålene sier ingenting om hvordan det går med pasienten. Tall fra OECD viser at norske resultater er i toppklasse i verden når det gjelder behandling av akutt hjerteinfarkt og hjerneslag. Det tyder på at vi samlet sett har en velfungerende akuttkjede. Toppe spør hva jeg har gjort for at helseforetakene når responstidsmålene for bilambulansetjenesten. Jeg har sørget for at responstiden for ambulansetjenesten er blitt en nasjonal kvalitetsindikator, i tråd med Akuttutvalgets anbefaling. Det er bra at resultater for responstid publiseres. Kjennskap til hvor lang tid det tar før ambulansen er framme, kan brukes til å planlegge ressurs- og kapasitetsplanlegging, og jeg forventer også at helseforetakene bruker resultatene til å forbedre tjenesten. Helsedirektoratet opplyser at kvalitetsindikatoren er under revisjon. Offisielle tall for responstid er derfor ikke tilgjengelig på helsenorge.no. Bakgrunnen for revisjonen er at det er en rekke utfordringer med definisjoner av indikatoren og dermed også framstillingen av resultatene. Jeg viser til mitt svar på spørsmål til skriftlig besvarelse nummer 2352, som viser hvorfor det er nødvendig å revidere kvalitetsindikatoren for å få et mer riktig bilde av responstidene. Helsedirektoratet legger ut nye, oppdaterte tall når indikatoren er revidert. Geografiske forskjeller og bosettingsmønstre er med på å forklare forskjell i responstid for bilambulanse rundt omkring i landet. Likevel er jeg enig med Toppe i at urimelig forskjell bør unngås for å sikre et mest mulig likeverdig tilbud til hele befolkningen. Når Helsedirektoratet legger ut oppdaterte tall, forventer jeg at helseforetakene gjennomgår resultatene og gjør forbedringer. Avslutningsvis vil jeg nevne at om lag 98 pst. av Norges befolkning nås av legebemannet ambulansehelikopter innen 45 minutter. Dette er godt innenfor målet på 90 pst. og er viktig for å sikre likeverdige tjenester.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Jeg har innført dette som en nasjonal kvalitetsindikator, nettopp for å måle helseforetakene på måloppnåelse. Det er også det virkemiddelet som det offentlige utvalget som vurderte dette, anbefalte oss. De anbefalte ikke en forskriftsfesting eller en lovfesting av disse responstidene, rett og slett fordi en mente at det ikke var hensiktsmessig. Men det å ha dette som et kvalitetsmål, det å bli målt på det, hele tiden følge med på utviklingen, er viktig. Men jeg vil også understreke det som jeg alltid sier, at dette er ikke den eneste måten å sikre oss at vi har en god akuttmedisinsk beredskap på. Kvaliteten på tjenestene, kompetansen i bilen, de samlede tjenestene – fra befolkningens egen innsats til det høyspesialiserte tilbudet – er det som skaper trygghet i befolkningen.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-17:
Vi vil etter revisjonen av tallgrunnlaget få en status for hva som er situasjonen. Jeg er selvfølgelig tydelig overfor helseforetakene på at dette er en nasjonal kvalitetsindikator som de blir målt på. Etter min oppfatning er dette en del av helsetjenesten som har vært igjennom en betydelig kvalitetsheving de siste årene, ikke minst knyttet til kompetanse hos personellet. Dette var en tjeneste som i realiteten nesten startet som en ren transporttjeneste, men som i dag er en høyt kvalifisert helsetjeneste. En beskrivelse av at dette er en tjeneste som har vært gjennom en negativ utvikling, er en beskrivelse som jeg ikke er enig i. Samlingen rundt færre, men større ambulansestasjoner har vært en del av kvalitetsforbedringen.