Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Mye er allerede sagt i denne saken, men som representant for Arbeiderpartiet og Buskerud føler jeg likevel et behov for å knytte noen kommentarer til hvorfor vi i dag kommer til å stemme nei til å slå de tre fylkene Buskerud, Akershus og Østfold sammen til én ny og større region under navnet Viken. Det var nemlig ikke uten videre gitt, tvert imot. For mindre enn et år siden var svaret fra oss i Buskerud det motsatte. Vi ville i tillegg gjerne hatt med oss Vestfold, men der ønsket man en annen tilknytning. Buskerud fylkeskommune har i likhet med mange andre lagt ned mye arbeid med reformen. Dette var noe vi helhjertet gikk inn for. Grunnen til det var at vi trodde på det vi ble forespeilet – nemlig at vi endelig skulle få en skikkelig demokratireform, der makt ble flyttet fra embetsverk og direktorater til regionalt folkevalgt nivå. Ser vi på innholdsfortegnelsen i proposisjon og innstilling, ser det jo riktig så oppløftende ut: Nye oppgaver og nytt ansvar, reformbehov, rollen som samfunnsutvikler, styrking av fylkeskommunen som demokratisk arena, kapasitet og kompetanse. Men det ble med overskriftene. Det ble bare ord uten innhold. Det ble ingen reform, bare nye streker på et kart. Istedenfor en styrking av det regionale folkevalgte nivået og en helt nødvendig opprydding i virvaret av statlige etaters regioninndeling, slik at de faktisk samsvarer med folkevalgt regionalt nivå, bærer regjeringas halvhjertede forslag til en såkalt regionreform preg av å være formet av Høyre og Fremskrittspartiet, som primært ønsker å legge ned hele den folkevalgte styringen på regionalt nivå. Forslaget innebærer sammenslåing av fylker, men har ingen forslag om å tilføre regionene nye oppgaver som styrker demokratiet og nærhet til beslutningene som skal tas. Det går også fram av innstillinga og den litt intetsigende, men likevel betegnende, flertallsmerknaden, der Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre «legger til grunn at de nye regionene vil kunne påta seg flere oppgaver som hittil har tilfalt staten og/eller Fylkesmannen». «Vil kunne påta seg»? Man begynner jo i helt feil ende. Det gjelder også forslaget til sammenslåing av kommuner. Det er ingen helhetlig tankegang bak. Hva vil man egentlig med større kommuner? En langt mer fornuftig tilnærming til en omfattende kommunereform ville vært å starte med overføring av makt til det regionale folkevalgte nivået. Da ville trolig mye i kommunene ha falt på plass av seg selv. Uten at stortingsflertallet, mot Høyres og Fremskrittspartiets stemmer, hadde grepet inn i 2015 og slått fast at det faktisk skal være folkevalgt styring på regionalt nivå i Norge, og at dette må være et grunnleggende prinsipp for arbeidet med endringer i kommunestrukturen, hadde vi ikke engang diskutert det regionale nivået her i dag. Det er fristende å ty til det velkjente sitatet fra Peer Gynt: «Hvor utgangspunktet er galest, blir titt resultatet originalest.» Nå ender både regionreform og kommunereform opp som et gedigent mageplask, redusert til et brokete lappeteppe uten mål og mening. I Buskerud er Arbeiderpartiet fortsatt positive til å gjøre strukturendringer på regionnivå, men en forutsetning er at det lokale og regionale demokratiets makt og myndighet i samfunnsutviklingen styrkes. Det skjer bare gjennom utvidet ansvar for nye oppgaver, f.eks. innen samferdsel, naturressursforvaltning, næringsutvikling, utdanning, kultur og klimasmart og miljøriktig samfunnsplanlegging. Buskerud fylkeskommune har gjentatte ganger spilt dette inn til storting og regjering under prosessens gang, men vi har altså ikke nådd gjennom. Så skjer også det paradoksale – selvfølgelig – at fylkestingene i Akershus og Østfold, som i utgangspunktet var de som inviterte Buskerud med i Viken-samtalene, sier nei til sammenslåing, mens Buskerud, som det eneste av de tre fylkene, sier ja. Men det var mens vi ennå trodde på en demokratireform. Så kom regjeringas intetsigende framlegg. Da sa også vi stopp, så nå er det ingen som lenger støtter dannelsen av den nye regionen Viken. Det kunne kanskje sett annerledes ut med et bedre arbeid fra regjeringas side, men det får vi antakelig aldri vite. Nå velger stortingsflertallet å bruke tvang. Det er en lite egnet metode, så selv om Viken formelt vedtas i dag, kan det fort skje endringer etter valget i september.