Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-02-05:
Jeg tror vi opplever en ekstraordinær situasjon når vi diskuterer Afghanistan i Stortinget og det ikke er en eneste SV-er til stede i salen. Det tror jeg ikke har skjedd så lenge jeg har vært her. At de heller ikke er på plenen, er vel også med på å gjøre dette til noe ekstraordinært. Jeg vil si at jeg er veldig tilfreds med den redegjørelsen som utenriksministeren legger fram, nemlig at man finner fram til en bred enighet utenfor Regjeringen. Jeg vil si som representanten Valle sa tidligere, nemlig at debatt er viktig. Det er jeg helt enig i, men innfallsvinkelen til debatt er vesentlig forskjellig for Høyre og SV. Mens Høyre på den ene siden ønsker en debatt om utviklingen i Afghanistan, opplever jeg at SV ønsker en sterk debatt om vi vil ha styrker i Afghanistan eller ikke. Jeg opplever det som forståelig, fordi SV som motstander av norsk NATO-medlemskap heller ikke ønsker norske NATO-styrker, eller styrker knyttet til NATO i det hele tatt, i Afghanistan. Når de likevel har valgt å være med i en regjering som fører en politikk på grunnlag av et bredt flertall både i Stortinget og i folket, er det altså flertallets vilje at Norge må være med og bidra til stabilitet og utvikling i Afghanistan. Sikkerhetssituasjonen i Afghanistan er vanskelig, og da er det naturligvis viktig å analysere den. SVs budskap har imidlertid vært at NATO har bidratt til å forverre situasjonen i landet. Her har SVs åpenbare NATO-motstand vært på autopilot, og analysen har uteblitt. Taliban og andre opprørsgrupper har helt klart økt bruken av både veibomber, selvmordsbombere og annen asymmetrisk krigføring. Innslag av organisert kriminalitet i form av narkotikaproduksjon og smugling har økt som finansieringskilde for opprørsbevegelser. Ifølge utenriksministeren er sikkerhetssituasjonen i landet totalt sett uendret. «Opprørsbevegelsen har det siste året vært utsatt for alvorlige nederlag og er påført betydelige tap», sier utenriksministeren og understreker at grunnlaget for lokal støtte til opprørere er i ferd med å svekkes. Høyre mener at debatt er viktig, men at den må dreie seg om hvordan vi kan snu den negative utviklingen i Afghanistan som vi har sett i løpet av de siste tre tiårene. Da kan ikke valget for Norge stå mellom å trekke seg helt ut eller å gjøre minst mulig. Vi vil på det sterkeste advare mot en slik innfallsvinkel. Dersom NATO trekker seg ut eller minimerer innsatsen, vil trolig den lokale støtten til regjeringen svekkes. Faren for borgerkrig i et svært krigsherjet land vil igjen øke, med de følger det får for både sivilbefolkningen, de økonomiske utsiktene og den internasjonale bistandsinnsatsen. Dersom Taliban gis mulighet til å styrke sin posisjon i Afghanistan, vil det bidra til å styrke internasjonale terrorbevegelser med stor rekkevidde. Faren er stor for at Afghanistan igjen blir et arnested for terrorvirksomhet, bl.a. fra Al Qaida. Dersom stabiliseringen av Afghanistan mislykkes, øker risikoen for at ustabilitet og uro sprer seg til nabolandet Pakistan, hvor Taliban og andre ekstremistgrupper stadig utfordrer pakistanske styresmakter. SV har primært bidratt til å skape usikkerhet om hva den norske linjen er. Denne usikkerheten er det de norske soldatene på bakken i Afghanistan som føler sterkest, men også sivile aktører i Afghanistan kan bli rammet av en minimumstilnærming fra norsk side. Det er viktig at ikke Taliban oppfatter Norge som et svakt ledd i kjeden og dermed er opptatt av å ramme nettopp norske aktører for å skremme oss ut av Afghanistan. Vingling, eller ønske om å trekke norske styrker ut, gjør dessverre Norge til et mer opportunt angrepsmål for Taliban. De begrensningene vi nå ser for norske og en rekke andre styrker, bidrar også til å trekke den tiden styrkene må være i landet, unødvendig ut. Det er derfor prisverdig og viktig at utenriksministeren i dag har vært så entydig og klar i å slå fast: «Arbeidet for sikkerhet er avgjørende. Skal vi lykkes, må den militære innsatsen videreføres.»