Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Sykefraværet har økt, og vi er midt i etterdønningene etter finanskrisen. Vi antar fremdeles at virkningene for deler av industrien kommer til å øke utover det vi har sett så langt i 2009. Nå er det viktig å huske at med disse utfordringene er det viktig å styrke tiltakene som skal bidra til å beholde og bedre kompetansen i norsk næringsliv. Vi skal ikke avlyse utfordringene som kommer på arbeidsmarkedet, for enkelte næringer produserer nå på sine siste ordrer, og det globale markedet for dem er nesten tørket vekk. Derfor er det to tiltak som er spesielt rettet mot dette i budsjettet for neste år: videreføringen av permitteringsregelverket og utvidelsen av ordningen med bedriftsinterne omstillingsmidler. Navs virkemidler må gi rom for å kunne gjennomføre tilpassede tiltak for ulike deler av landet, for ulike deler av næringslivet og for helt ulike mennesker. Innføringen av arbeidsavklaringspenger og arbeidsevnevurderinger skal sikre at vi gjennomfører de riktige tiltakene overfor dem som har behov for oppfølging. Fokus må være på at vi benytter tiltak som har effekt. Under posten for forsøk og utviklingstiltak er det satt av midler til nye metodeutviklingsprosjekter for arbeidsrettet rehabilitering. Vi må vite hva vi gjør. Forskning for å kunne dokumentere hvilke tiltak som har god effekt, er helt nødvendig for å sikre at vi bruker samfunnets midler riktig. Arbeidet for å holde arbeidsledigheten lav har gitt oss veldig store fordeler. Skal vi beholde en fortsatt lav ledighet og på sikt redusere uføreandelen i befolkningen, krever det at vi jobber på tvers av fagområder og på tvers av budsjettposter. Å skape et godt arbeidsliv starter veldig tidlig. Det handler om holdninger, kunnskapsnivå, selvtillit og, kanskje ikke minst, av og til selvinnsikt. Det er egenskaper som formes når vi er små barn. Satsingen innenfor barnehage, grunnskole og videregående skole for å forhindre frafall, er langsiktige og forebyggende tiltak. Det handler om å utdanne, tidlig innsats og lavterskeltilbud for barn og unge. For våre ungdommer skal ikke starte voksentilværelsen sin med ikke å komme i jobb etter endt utdanning. Derfor er det viktig å ordne med langtidsledighetsgarantien – den har vi også styrket. Dette budsjettet er på mange måter en oppfølging av St.meld. nr. 9 for 2006–2007. Den konkluderte med at vi måtte lage mye mer fleksible ordninger. Det var for å sikre at tiltakene skal benyttes ut fra behovet den enkelte har, og ikke ut fra utgangspunktet hvilken type inntektssikring vedkommende har. Arbeidsmarkedstiltakene økes derfor med 3 000 plasser. Det er omtalt som at 2 000 plasser er forbeholdt dem med moderat bistandsbehov, og 1 000 nye plasser dem med nedsatt arbeidsevne. Men vi har samlet budsjettposten, og det er for å bygge opp under at tiltakene skal være de mest hensiktsmessige for enkeltpersonen, og dermed de mest hensiktsmessige for samfunnet. Innenfor rammen skal de med sammensatte behov og de med nedsatt arbeidsevne faktisk prioriteres. Vi understreker at arbeidsmarkedstiltakene blir fulgt tett i perioden fram mot revidert budsjett. Vi ser det som viktig at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en ny vurdering av hvorvidt det er et behov for økt antall tiltaksplasser, eventuelt en endring av bevilgningen. Det er iverksatt flere ulike tiltak som har som hovedmål å finne fleksible løsninger for å få folk tilbake i arbeid. Det er innført tidsubestemt lønnstilskudd, tilskudd for tilrettelegging på arbeidsplassen, frys av uførepensjon i inntil ti år for å kunne prøve seg igjen i arbeid, og ikke minst kvalifiseringsstønaden. Når det så gjelder prøveprosjektet Arbeids- og utdanningsreiser, har vi bedt Regjeringen komme tilbake med en evaluering for å se på hvordan vi helhetlig kan ivareta behovet framover. I dag er det to ulike løsninger, en for Oslo, og en for landet for øvrig. Vi må få til en felles løsning. Målet med alle endringene er å sikre at arbeidslinjen er det som blir førende. De nye tiltakene skal sikre at alle får en reell arbeidsevnevurdering. Politisk er vi enige om hovedmålene, men vi er faktisk dypt uenige om veien til målet. Vi har bl.a. vektlagt kvalifiseringsprogrammet. Vi ser at det er andre som har prioritert å la være. Det største skillet mellom de ulike budsjettforslagene som ligger på bordet, er likevel hvordan man henter midlene sine. Fremskrittspartiet legger i sitt alternative budsjettforslag opp til omfattende kutt i de store postene som er sykepenger og uførepensjon. Kuttene, slik jeg tolker det, skal gjennomføres før tiltakene for å redusere sykefraværet og uføreandelen – etter min vurdering, iallfall – har fått tid til å virke. Da blir arbeidet med å redusere sykefraværet og å få flere tilbake til jobb et arbeid som tar tid. Så hvis det ikke er snakk om å kutte i ytelsene, må jeg for min del si at dette minner litt om at noen prøver å saldere budsjettet med et skinn fra en bjørn som ennå ikke er skutt.