trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
ABM-avtalen mellom Russland og USA er en hjørnestein i det internasjonale avtaleverket når det gjelder stabilitet, nedrustning og ikke-spredning. Det er derfor viktig at det også i fortsettelsen vernes om denne avtalen. De amerikanske rakettforsvarsplanene har aktualisert spørsmål om en tilpasning av ABM-avtalen mellom USA og Russland. En slik tilpasning vil kreve begge parters tilslutning. De to land drøfter nå denne problemstillingen. Det er vårt håp at Russland og USA kommer til enighet på en måte som viderefører ABM-avtalen. Fra amerikansk side har man avvist at Globus II-radaren har vært testet i en ABM-rolle, eller vil få en slik rolle i fremtiden. Jeg vil minne om at Globus II- radaren disponeres av Norge, opereres under norsk kontroll og vil bli bemannet utelukkende av norsk personell. Regjeringen vil ikke tillate at Globus II-radaren blir brukt på en måte som er i strid med ABM-avtalen. De amerikanske planene om et begrenset nasjonalt rakettforsvar, det såkalte NMD, bygger på en amerikansk vurdering om en stigende trussel fra bl.a. Nord-Korea og Irak om et begrenset angrep med langtrekkende missiler utstyrt med masseødeleggelsesvåpen eller konvensjonelle stridshoder. Ifølge amerikanske myndigheter vil NMD-systemet, dersom det blir utplassert, bare utgjøre et effektivt forsvar mot et fåtall stridshoder. Det vil derfor ikke, ifølge amerikanske myndigheter, berøre den strategiske balansen mellom USA og Russland. USA har ennå ikke fattet en beslutning om å bygge et nasjonalt NMD-forsvar. Både Norge og andre land har overfor amerikanske myndigheter gitt uttrykk for at et eventuelt NMD-forsvar reiser mange spørsmål, også når det gjelder virkningen for ABM-avtalen. Selv om beslutningen om et NMD-system vil være en nasjonal amerikansk beslutning, har vi sammen med andre allierte understreket behovet for at det gjennomføres grundige konsultasjoner i NATO om de amerikanske planene før USA fatter sitt vedtak. Dette har USA sagt seg villig til, og har allerede informert sine allierte i NATO om status i NMD-planleggingen.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Som kjent er selve operasjonen av Globus II forsvarsministerens ansvar, og jeg må nok innrømme at jeg ikke har detaljkunnskap om budsjettene i forbindelse med Globus II. Men jeg tror ikke det hersker tvil om at dette er en dyr installasjon, og at amerikanerne her har betalt store beløp – om dette akkurat er 1 milliard, kan jeg verken bekrefte eller avkrefte. I NATO-sammenheng vil jeg jo mene at det er interessant, også for USA, at Norge har et godt etterretningsapparat i tillegg til de øvrige tiltakene som denne radaren skal brukes til. Og som kjent er det allerede en radar i Vardø, så i den sammenheng er ikke dette noe spesielt. Men dette er et ledd i vårt vanlige forsvarssamarbeid mellom USA og Norge. Jeg er kjent med at det er en uenighet eller at det har kommet frem ulike opplysninger i USA, men det jeg kan bekrefte, er at USA ikke får informasjon i sann tid.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
I Bangkok var det bred oppslutning om betydningen av WTO og en friere regelbasert verdenshandel. Dette gir fordeler for alle land, spesielt utviklingslandene. På norsk side håper vi at den vellykkede UNCTAD X-konferansen i Bangkok også vil kunne få positive ringvirkninger for forhandlingsklimaet i WTO. Et åpent, ikke-diskriminerende handelssystem vil også gi bedre markedsadgang for varer og tjenester som er av spesiell interesse for utviklingslandene. Konferansen henstilte til alle land og internasjonale organisasjoner å gjøre sitt ytterste for å sikre at alle land, og da spesielt de minst utviklede landene, blir bedre integrert i verdensøkonomien. Det ble også pekt på at tiltredelsesprosedyrene til WTO bør forenkles, samt behovet for å yte faglig bistand til utviklingslandene. Det var videre enighet om at en ny runde med multilaterale handelsforhandlinger bør ta hensyn til utviklingsdimensjonen. Å sikre rask fremgang når det gjelder alle disse temaene, forblir, ifølge erklæringen, en prioritert oppgave for det internasjonale samfunn. I Bangkok ble det også utarbeidet en egen handlingsplan for UNCTADs videre arbeid med handel og utvikling. I dette dokumentet kom det bl.a. inn referanser til toll- og kvotefri markedsadgang for så godt som alle produkter fra de minst utviklede land. Dette er godt i tråd med norsk syn. UNCTAD er som kjent ikke et forhandlingsorgan. De reelle forhandlinger vil finne sted i WTO. Drøftelsene på UNCTAD X foregikk i en konstruktiv atmosfære. At man nådde frem til konsensus, var i seg selv positivt, ikke minst på bakgrunn av problemene forbundet med WTOs ministerkonferanse i Seattle i desember i fjor.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Jeg tror det er riktig som representanten Skarbøvik sier, at det var behov for en «healingprosess» etter Seattle. Det er også riktig at hvis man skal komme i gang igjen med forhandlingene, tror jeg det må legges til rette for en bredere deltakelse, ikke minst fra utviklingsland. Dette tror jeg WTO selv har forstått og tatt innover seg, men det er også noe vi fra norsk side ønsker å følge opp. Vi ønsker å følge opp dette bl.a. gjennom å hjelpe utviklingslandene når det gjelder kapasitet til forhandlinger, gjennom seminarer og muligheter for å gi dem kunnskap. I tillegg til det arbeider vi nå med å se på deltakelsesprosessen, slik at man kan få en bredere deltakelse i forhandlingene i forhold til det man så i Seattle. Vi vil videre også knytte inn frivillige organisasjoner og andre multilaterale organisasjoner, slik at dette skal kunne bli en så bred prosess som mulig.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Flomkatastrofen i Mosambik har på nytt vist at det internasjonale samfunn kommer for sent i gang med de nødvendige katastrofetiltak. Utviklingen i nødhjelpsarbeidet i Mosambik har videre vist at midlene finnes, men de mobiliseres ikke raskt nok. For å bidra til at det internasjonale samfunn skal kunne reagere raskt, gir Norge et årlig kontantbidrag – for inneværende år på 4,5 mill. kr – som stilles til disposisjon for FNs kontor for koordinering av humanitær bistand, OCHA. Disse beredskapsmidlene gjør det mulig for FN å starte nødhjelp umiddelbart, som i tilfellet Mosambik. Norge var også blant de første land til å yte hjelp direkte til Mosambik. Våre bidrag til flomkatastrofen i regionen er allerede oppe i over 17 mill. kr. OCHAs vennegruppe har sitt neste møte i Norge 21. og 22. mars. Der vil vi oppfordre andre land både til å stille opp med kontantbidrag til OCHA for beredskapsformål, og til raskt å følge opp med tilleggsbevilgninger når en naturkatastrofe inntreffer. OCHA har de siste dagene understreket nødvendigheten av slike bidrag for å kunne komme raskt i gang med nødhjelpsarbeidet. I en bredere sammenheng kan jeg vise til arbeidet med forebygging som er startet i regi av Verdensbanken, for å redusere katastroferisiko i utviklingsland. Norge støtter aktivt opp om dette initiativet og vil legge vekt på at arbeidet med forebygging skjer i tett samarbeid med FNs beredskapssystem for katastrofer. For øvrig vil vi fortsette å støtte FNs team for katastrofevurdering og koordinering, det såkalte UNDAC, der Norge for tiden har sju medlemmer. Ett av dem er nå i Mosambik. Det finnes også et samarbeid mellom Norge, Sverige, Danmark, Finland og Storbritannia innenfor sivilt beredskap som bl.a. skal være en støtte til FNs katastrofearbeid. Vi tror man kan dra sterkere veksler på denne samarbeidsordningen i forbindelse med internasjonale nødhjelpsaksjoner etter hvert. Direktoratet for sivilt beredskap er i ferd med å styrke sin kapasitet på dette feltet. Tidligere humanitære katastrofer, enten de er menneskeskapte eller rene naturkatastrofer, har vist oss at et militært-sivilt samarbeid er viktig for å få en mest mulig effektiv og koordinert innsats. Vi vil arbeide for at dette samarbeidet skal styrkes, slik at vi blir bedre i stand til å reagere raskt i krisesituasjoner. Det er uten tvil nødvendig med en bedre internasjonal beredskap når det gjelder naturkatastrofer. Norge vil arbeide aktivt for at beredskapssystemene blir mer effektive, og for å redusere reaksjonstiden. Samtidig vil vi arbeide for at den internasjonale beredskapen blir sikret et bredt finansieringsgrunnlag.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Representanten Solheim stiller store krav. Jeg vet ikke om jeg kan være helt enig med ham når han sier at dette er puslete. Jeg er enig i at vi skal satse, og det kan godt hende han har rett i at vi reagerer annerledes når det gjelder Afrika enn andre steder. Men samtidig er det tydelig at akkurat nå er det ikke de økonomiske midlene som er problemet i Mosambik, men det er koordinering og organisering, og det er det som er viktig. Jeg tror ikke, med all respekt, det første vi da skal gjøre, er å lage et nytt apparat, en ny organisasjon. OCHA er tenkt å skulle være en slik koordinerende organisasjon. Jeg tror det er viktig at vi styrker det apparatet, i hvert fall i første omgang, for å se om det er mulig å bruke det. Så er jeg enig i at man bør se på mulighetene for en regional tilnærming også på dette området. Men vi er jo alle kjent med hvor svakt f.eks. OAU står, og derfor tror jeg vi i første omgang bør styrke OCHA, og så må vi arbeide videre med de regionale spørsmålene.
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg vil gjerne stille utenriksministeren følgende spørsmål: «Allerede før den østerrikske regjering ble dannet, varslet den norske regjering at norsk bilateral kontakt med Østerrike skulle «fryses» på et lavt nivå. En rekke kontakter er nå brutt. Hva skal til for at kontaktene skal gjenopptas, og er det uavhengig av den østerrikske regjerings fremtidige handlinger?»
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Forholdet er at en rekke av disse uttalelsene fra Haider har han jo korrigert eller beklaget. Det dreier seg om uttalelser som til dels er ni år gamle. Vi har derimot i vår nærmeste landomkrets Russland, som er ansvarlig for drap og mishandling av egne borgere, det ser vi stadig på tv-skjermene. For tredje gang jager nå russerne tsjetsjenerne ut av sitt eget land. Der hører vi ingenting om isolasjon, men om mest mulig kontakt. Hvorfor skal man praktisere denne dobbeltmoralen og dobbelstandarden?
Ingvald Godal (Høyre), 2000-03-08:
Eg vil gjerne få stille følgjande spørsmål til utanriksministeren: «En journalist i Moskva-avdelingen for Radio Liberty, Andrej Babitskij, forsvant i krigssonen i Tsjetsjenia 16. januar 2000. Russisk presse meddelte 4. februar 2000 at journalisten var blitt utlevert til tsjetsjenske opprørsstyrker i bytte mot tre russiske krigsfanger. Vil utenriksministeren forfølge denne saken i OSSE eller annen sammenheng?»
Ingvald Godal (Høyre), 2000-03-08:
Når denne saka er så viktig, er det sjølvsagt fordi at ho er eit døme på ei dramatisk forverring av situasjonen i Russland. Borgarrettsrøsla med Jelena Bonner i spissen har teke opp dette, og i eit opprop til Vesten heiter det m.a.: «Vi appellerer til myndighetene og offentligheten i Vesten. Vi ber dem om å revurdere holdningen til Kreml-ledelsen, vi ber dem om ikke lenger å lukke øynene for Kremls barbariske handlinger, for nedbyggingen av demokratiet og undertrykkelsen av menneskerettighetene. Særlig ber vi om støtte fra den demokratiske verden for å stanse krigen i Tsjetsjenia, gjenopprette pressefriheten og igjen gi frie arbeidsmuligheter for borgerrettighetsforkjempere og for nasjonale minoriteter.» Kva er utanriksministerens svar på utfordringa frå Jelena Bonner, Sergej Kovaljev og dei andre menneskerettsforkjemparane i Russland?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Eg vil gjerne få stilla følgjande spørsmål til utanriksministeren: «I USA er det framlagt planer om å bruke 100 mrd. kroner for å fortsette arbeidet med å utvikle et nasjonalt rakettforsvar. Globus II i Vardø har vært brukt til å utvikle dette, og flere uavhengige kilder mener denne radaren fortsatt inngår. Det reageres kraftig på programmet om rakettforsvar fra så vel NATO-land som Russland og Kina. Bakgrunnen for dette er frykten for et nytt atomvåpenkappløp. Hva gjøres for å stanse rakettforsvarsplanene og for å sikre at Norge ikke dras med i kappløpet?»
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Eg takkar utanriksministeren for svaret. Etter det opne kjelder seier, kan ein gå inn på amerikanske budsjett og lesa at ein har brukt bortimot 1 milliard kr på prosjektet knytt til Vardø. Går ein inn på norske etterretningsbudsjett, finn ein flytting av 50 mill. kr. Amerikanarane investerer altså svært mange pengar i dette prosjektet, og det ville vera rart for denne representanten om ikkje amerikanarane skulle få ein god del igjen for det, når Noreg sjølv investerer så lite. Eg vil be utanriksministeren kommentera det. Punkt 2: Det er usemje om kva amerikanarane meiner om Globus II. Ekspertar som uttaler seg til New York Times, seier at Globus II blir og skal bli brukt til å spora og samla opplysningar om russiske atomrakettar og kan dermed koplast til dette. Eg vil gjerne ha utanriksministerens kommentar på det.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Jeg vil da stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «UNCTAD X er avholdt i Bangkok 12.-19. februar 2000, der også statsråden var til stede. Konferansen var særlig fokusert på handel og utvikling. Hvilke muligheter gav konferansen for å kunne gjenoppta WTO-forhandlingene med utgangspunkt i de prinsipper man ble enige om i Bangkok?»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Jeg er enig i at UNCTAD X i Bangkok var en vellykket konferanse, og det at man til slutt samlet seg om en erklæring om at særlig u-landene skal bli bedre integrert i verdensøkonomien, var gledelig. U-landene selv er jo opptatt av og ønsker mer innflytelse og medbestemmelse, også i WTO. Når UNCTADs generalsekretær, Rubens Ricupero, kaller konferansen for en «healingprosess» etter Seattle, forstår jeg det slik at det ble en sterkere understreking av behovet for en styrking av det multilaterale systemet generelt, og at konferansen fungerte som et forum for nord-sør-debatt, spesielt angående finansielle spørsmål og handel og utviking. Jeg vil spørre utenriksministeren om hvordan Norge nå følger opp dette med at man skal ta mer hensyn til utviklingsdimensjonen. Det er naturlig at WTO i større grad bidrar med egne programmer for å integrere de fattigste land – og hvordan styrker man da WTOs evne til kompetansebygging for å gjøre u-land bedre i stand til å delta?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Jeg skal få stille følgende spørsmål: «Hvilke initiativer vil Norge ta, for eksempel i FN, for å bygge opp en bedre beredskap for rask hjelp til katastrofeområder som Mosambik?»
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Jeg vil få takke utenriksministeren for svaret. Men jeg syns det er for puslete. Det er svært vanskelig å befri seg fra den tanken at det som har skjedd i Mosambik, skyldes at det er i Afrika. En tilsvarende katastrofe i et økonomisk, politisk eller militært kjerneområde ville foranlediget en mye raskere og mer kraftfull reaksjon. Det utenriksministeren legger opp til, er jo mer av det samme som ikke virkelig har fungert i denne situasjonen. Hvis det norske sikkerhetsrådskandidaturet skal gi mening, er det ikke da nettopp denne type ting vi bør kunne ta fatt i? Og ligger ikke svaret på denne typen katastrofer i at det må bygges videre på det siste som ble sagt, nemlig et militært-sivilt samarbeid, og at det må bygges en eller annen form for regionale systemer som gjør at afrikanske land av typen Sør-Afrika, Nigeria eller andre, kan gripe inn i Afrika, latinamerikanske land i Latin-Amerika, asiatiske i Asia, osv., men hvor regningen betales av verdenssamfunnet, og hvor initiativet til dette tas på en mer kraftfull måte fra New York?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2000-03-08:
Jeg skal stille følgende spørsmål til finansministeren: «Det fremgår av Nationen 29. februar 2000 at enkelte pendlere blir tvangsflyttet, nektes norsk pass og står uten fast bopel og postadresse på grunn av sin ukependlerstatus. De endringene i pendlerforskrifter som det tas sikte på, vil de være egnet til å rette opp i disse forhold?»
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2000-03-08:
Jeg takker finansministeren for svaret. Jeg er kjent med at forskriftene er ute på høring, og at datoen for den gikk ut nå 1. mars. Men etter min oppfatning er det svært påtrengende å få ryddet opp i disse tingene når det gjelder pendlerstatus. Det har vært reist en rekke spørsmål i Stortinget, som finansministeren er vel kjent med, og som han har gitt utdypende svar på. Men vi har nå gang på gang blitt vitne til at disse pendlerforskriftene og de forskriftene vi har i dag, skaper store uroligheter, og folk tvangsflyttes. Og når vi nå også ser at de ikke får utstedt pass, bare midlertidige pass, da er det etter min oppfatning på høy tid at man griper inn og setter – bokstavelig talt – skapet på plass. Jeg må også nevne at jeg nå står med et brev fra en kjent entreprenør i Norge, som bl.a. sier at pendlerne ikke får bo på brakkeriggen i helgene.(Presidenten klubber) Dette må det nå ryddes opp i. Jeg får håpe at Stortinget nå snarest får seg forelagt disse forskriftene.(Presidenten klubber igjen.) (Presidenten klubber) (Presidenten klubber igjen.)
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-03-08:
Det pågående arbeidet med endringer i folkeregistreringsforskriften og forskriften om skattemessig bosted tar sikte på å øke kravene til hva som skal anses som en selvstendig bolig. Endringene vil innebære at det for enslige personer over 22 år stilles større krav til den bolig som disponeres på arbeidsstedet, for at denne skal anses som selvstendig i forhold til annen selvstendig bolig de disponerer i en annen kommune. Det vil dermed bli lettere å bli ansett som pendler enn etter de regler som gjelder i dag. Høringsfristen var 1. mars 2000. Høringssvarene er nå under vurdering i departementet. Reglene om utstedelse av pass hører under justisministeren. Usikkerhet om hvor en person har sin faste bopel, kan ha ulike virkninger, eksempelvis ved behandling av søknad om pass. Klarere regler om bosted, men mer liberale regler for pendlere, vil kunne få positive konsekvenser også på slike regelverksområder. Men selve regelverket om passutstedelse endres ikke gjennom dette forskriftsarbeidet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-03-08:
Det er ikke mye mer jeg som finansminister kan si om disse forskriftsarbeidene som er på gang. Jeg føler meg nokså sikker på at når vi har fått laget nye forskrifter, vil problemet om pendlerstatus osv. i hvert fall bli betydelig ryddigere og greiere enn det har vært hittil. Jeg er enig i at det har blitt urimelige utslag av de forskrifter som har gjeldt tidligere, og praktiseringen av dem. Når det gjelder oppslaget i Nationen med overskriften «Duste-Norge», tror jeg nok at virkeligheten der er litt karikert. Jeg kan ikke gå inn på hva som gjelder for pass, for det er justisministerens fagområde – han sitter jo i salen. Men fra min erfaring fra et tidligere liv i politi- og lensmannsetaten, kjenner jeg meg ikke igjen i beskrivelsen av hvor vanskelig det skal være f.eks. å få utstedt pass.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg har gleden av å stille justisministeren følgende spørsmål: «Justiskomiteen understreket i Innst. S. nr. 4(1999-2000) at vesentlige endringer i overvåkingstjenesten ikke kan finne sted før Stortinget har fått dette til behandling. Justisdepartementet sendte 26. oktober 1999 ut en del spørsmål på en ekstra høringsrunde, for eksempel spørsmålet om livvakttjenesten og spaningstjenesten. (1999-2000) Kan statsråden love at ingen av endringene som blir nevnt i dette brevet blir gjennomført før Stortinget har fått behandlet omorganiseringen av Politiets overvåkingstjeneste i en total sammenheng?»
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Livvaktene ved Overvåkingssentralen nyter godt av de korte kommunikasjonslinjene til tjenestens kontraterroravsnitt. Enkelte av tjenestemennene arbeider med terrorrelatert arbeid i de periodene de ikke er opptatt med livvaktsoppdrag. Livvakttjenesten må derfor ses på som en integrert del av overvåkingstjenestens arbeid, og derfor ville det også være en vesentlig endring dersom denne nedlegges før Stortinget får diskutert saken i en større sammenheng. Jeg har registrert den måten justisministeren nå bygger ned overvåkingstjenesten på. POTs virksomhet stykkes opp i biter, som så fjernes én for én under dekke av at de enkeltvis ikke utgjør en vesentlig del av overvåkingstjenestens virksomhet. Det er selvsagt greit at vi får denne saken til vurdering i revidert nasjonalbudsjett, men det blir behandlet av Stortingets finanskomite og gir oss ingen mulighet til å se på overvåkingstjenestens virksomhet i en total sammenheng, slik Stortinget har bedt om.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-03-08:
Det regjeringsoppnevnte Danielsen-utvalget anbefaler i sin utredning at det iverksettes endringer i overvåkingstjenestens organisasjon. Utvalget drøfter også, med utgangspunkt i tjenestens ressurser, kontaktnett og kompetanse, om overvåkingstjenestens oppgaver bør innskrenkes eller utvides. Som et ledd i Justisdepartementets oppfølging av utvalgets vurderinger og anbefalinger sendte departementet den 26. oktober 1999 ut et høringsbrev om enkelte forhold av organisasjons- og oppgavemessig karakter i Politiets overvåkingstjeneste. I brevet, som ble sendt overvåkingssjefen, politimesteren i Oslo og senere også riksadvokaten, ble det anmodet om uttalelser vedrørende ansvaret for overvåkingstjenesten i Oslo politidistrikt, overvåkingstjenestens regionale organisering på Østlandet, livvakttjenesten samt behovet for eventuelt å samordne Overvåkingssentralens spaningstjeneste, teknisk avsnitt og IT-avsnitt med tilsvarende funksjoner ved Oslo politidistrikt. Basert på innkomne høringsuttalelser og politimestrenes høringsuttalelser til Danielsen-utvalgets utredning har jeg etter en totalvurdering kommet til at Overvåkingssentralen fortsatt bør være ansvarlig for overvåkingstjenesten i Oslo politidistrikt. Det er heller ikke aktuelt å slå sammen Overvåkingssentralens spaningstjeneste, teknisk avsnitt og IT-avsnitt med tilsvarende funksjoner ved Oslo politidistrikt. Livvakttjenesten har jeg derimot besluttet å overføre i sin helhet til Oslo politidistrikt. Tjenesten er i dag delt mellom Oslo politidistrikt, som er ansvarlig for den kongelige politieskorte, og Overvåkingssentralen. I denne sammenheng legger jeg bl.a. avgjørende vekt på at det ikke synes rasjonelt å ha to livvaktenheter organisert under ulike politienheter, og at overvåkingstjenesten bør konsentrere seg fullt ut om sine primæroppgaver, som f.eks. kontraetterretning, kontraterror, rådgivning og analyse. De spørsmål som her er berørt, vil bli lagt fram for Stortinget i revidert nasjonalbudsjett. Spørsmål vedrørende den fremtidige regionale og lokale organisering av overvåkingstjenesten må ses i sammenheng med den fremtidige distriktsinndeling i politiet for øvrig, og vil bli behandlet i kommende stortingsmelding om politiet. I tillegg arbeider departementet med en proposisjon om overvåkingstjenestens oppgaver. Denne proposisjonen vil bli fremmet i inneværende år.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-03-08:
Jeg kjenner meg ikke igjen i bildet av at jeg bygger ned Politiets overvåkingstjeneste. Jeg har gjentatte ganger på denne talerstol understreket hvor viktig den er. Jeg har senest sist lørdag gjennom media gjort kjent en trusselvurdering Politiets overvåkingstjeneste har lagt fram, og som jeg gir som en selvstendig begrunnelse for hvor viktig tjenesten er. Når det gjelder de endringsforslag som er omtalt, oppfatter jeg ikke spørsmålet om livvakttjenesten som så vesentlig som representanten Simonsen gjør. Men jeg har allikevel kommet fram til at det må legges fram på den måten jeg har gjort rede for, nemlig i revidert nasjonalbudsjett. Alle de andre endringene, hvis jeg skulle ha kommet fram til noen konklusjoner som hadde vært annerledes, ville jeg ha oppfattet som vesentlige, f.eks. å frata overvåkingstjenesten tjeneste i Oslo politidistrikt. Når jeg ikke har gjort det, er det fordi jeg – akkurat som representanten Simonsen – har den enkle oppfatning at selv om en skal operere med analyse, må en også ha fingeren i jorda, bokstavelig talt, for å drive et godt politiarbeid også på dette området. Jeg mener selv at jeg fremmer en sterknet tjeneste med en økt vekt på analysefunksjon, som det moderne terrorbildet krever, samtidig som vi beholder godt gammeldags politiarbeid. Men Stortinget får sjansen i revidert nasjonalbudsjett.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-03-08:
Jeg er noe usikker på hvordan spørsmålet fra representanten Stang skal forstås. Jeg legger til grunn at det spørres om straffen i dommene det er vist til, er en tilstrekkelig reaksjon mot slik uprovosert vold som vi her står overfor. Som representanten Stang er klar over, kan jeg ikke kommentere domstolenes avgjørelser i konkrete saker. På generelt grunnlag vil jeg minne om at domstolene i sin fastsettelse av straffen i den enkelte sak ikke bare legger vekt på allmennpreventive hensyn, dvs. hensynet til den alminnelige lovlydighet, men også på andre omstendigheter, slik at straffen blir mest mulig hensiktsmessig, rimelig og rettferdig. Når det er sagt, vil jeg understreke at jeg en rekke ganger har gitt uttrykk for at det bør reageres strengt mot uprovosert vold. Lovbryterne bør få klar beskjed om at slik brutal og hensynsløs atferd er helt uakseptabel. Jeg har tillit til at domstolene når de utmåler straff, legger behørig vekt på allmennpreventive hensyn, og jeg har konstatert at Høyesterett i flere saker i den senere tid har slått hardt ned på uprovosert vold og skjerpet straffen kraftig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-03-08:
Representanten Stang og jeg deltar faktisk med noe konkret akkurat nå. Vi bruker landets viktigste talerstol til å markere noe om straffenivået innenfor strafferammer. Jeg registrerer også at lagmannsretten her har reagert på byrettens reaksjon og funnet den for mild. I de høyesterettsdommene jeg sikter til, ble straffen i det ene tilfellet fastsatt til seks måneders ubetinget fengsel, som var fire ganger så streng straff som de tidligere instanser hadde ilagt, og dobbelt så streng straff som aktors påstand. I tilfellet med den andre høyesterettsdommen, som gjaldt legemsbeskadigelse i et ungdomsmiljø, under alkoholpåvirkning, valgte Høyesterett å skjerpe straffen fra en bot på 3 000 kr til 21 dagers ubetinget fengsel. Det betyr at rettsinstansene har tatt de alminnelige signaler i samfunnet om å reagere mot rå og uprovosert vold, og jeg føler at bl.a. ved representantens spørsmål til meg og mitt svar til ham bidrar vi til at straffenivået kommer opp.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-03-08:
Justisdepartementet tar den totale ransproblematikken, og ikke minst den urovekkende bruken av våpen ved ran, svært alvorlig. Totalt sett er heldigvis antall drosjeran relativt få og stabile, men ikke mindre alvorlig av den grunn. 20 ran ble registrert på landsbasis i 1999 mot 16 i 1998 og 15 i 1997. Antall drosjeran i Oslo var åtte i 1997 og 1998, mens sju slike ble registrert i 1999. Foreløpige tall for Oslo kan tyde på en oppgang for første kvartal i år sammenlignet med samme periode i fjor. Det er foreløpig for tidlig å trekke for klare konklusjoner som følge av tallene. Bekjempelse av ranskriminalitet er et prioritert område for politiet. Bedret oversikt og kontroll over skytevåpen bidrar til at politiet lettere kan forhindre at uegnede personer har våpen. Det er grunn til å fremheve politiets nye adgang til etter visse vilkår å foreta visitasjon for å undersøke om en person bærer våpen, samt pågående forsøk med videoovervåking på offentlig sted i Oslo. Som oppfølging av Våpenlovutvalgets innstilling arbeider også Justisdepartementet med planlegging av et nasjonalt tidsbegrenset våpenamnesti samt spørsmål om etterregistrering av hagler. Videre arbeides det med et forslag til endring i våpenloven vedrørende forbud mot å bære våpenetterlikninger på offentlig sted. I 1999 ble også ordningen med et kontaktutvalg for forebygging av ran gjeninnført av Justisdepartementet. Utvalget har som oppgave å drive informasjonsutvikling og være et forum i det kriminalitetsforebyggende arbeid, herunder metodeutvikling for å forebygge ran samt fokusering på ettervern av ransofre. Utvalget er sammensatt av personer fra ulike bransjeforeninger og fagforeninger tilknyttet næringer som erfaringsmessig er utsatt for ran. Norges Taxiforbund er representert i dette kontaktutvalget. Drosjenæringen har også selv iverksatt ulike sikringstiltak for å forebygge ran og for å hindre vold, bl.a. etablering av kameraer i drosjer i Oslo og Bergen. Noen av disse tiltakene foregår i samarbeid mellom næringen, kommunene og politiet. Justisdepartementet har også bevilget midler til et eget forskningsprosjekt vedrørende ran ved Politihøgskolens forskningsavdeling. Hensikten med arbeidet er å kartlegge hvem som begår ran, og i hvilken grad disse lar seg påvirke av ulike sikringstiltak. Dette er viktig informasjon for å kunne sette inn målrettet innsats. Justisdepartementet og riksadvokaten har fokusert sterkt på raskere straffesaksbehandling. Ran er av de forbrytelsene som skal prioriteres. Tempo under etterforskning og påtalemessig behandling, etterfulgt av rask pådømmelse, vil gi gode effekter i forhold til gjerningsmann og allmennhet. Jeg håper at summen av de tiltak jeg nå har nevnt, vil gi gode resultater, slik at vi kan komme ransproblematikken til livs.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-03-08:
Jeg skal ikke gå inn på noen jamføring av hvem som er tøffest. Jeg skal bare konstatere at jeg mener jeg står for tiltak som er effektive, og at samarbeidet med bransjen – taxinæringen i dette tilfellet – er helt avgjørende. Næringen har gjort veldig mye. Det er det grunn til å gi dem ros for. Jeg mener at politiet i Oslo har gode ressurser, jeg mener at de prioriterer kampen mot ran, og jeg mener også at med de regler vi har gitt for utvidet visitasjon etter våpen, har man fått nye muligheter i forhold til det vi hadde før. Nå får man ta disse nye mulighetene i bruk. Og jeg registrerer også hvor effektive f.eks. drosjene selv er til å melde fra ved sitt alarmsystem, slik at de er gode forbilder på å være vitner i samfunnet vårt. For det å være et vitne er den viktigste oppgaven, slik at politiet kan reagere raskt. På den måten fortjener drosjenæringen ros. Jeg håper at andre borgere også opptrer på lignende måte når det gjelder å melde fra om ran og uhumskheter, og be politiet bidra. Samarbeid mellom borgere og politi gir kriminalitetsbekjemping. Det er den resepten jeg tror på.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg vil stille følgende spørsmål til justisministeren: «Borgarting lagmannsrett gjorde om en dom fra Sarpsborg byrett fra tre ukers ubetinget fengsel til fem-seks måneders ubetinget fengsel. Tiltalen gikk på voldsbruk mot en familie på tre samt grovt og simpelt tyveri. Synes statsråden på et generelt grunnlag at straff for voldsbruk og overfall på uskyldige mennesker er tilstrekkelig når «allmennpreventive» hensyn skal legges til grunn?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var kort og greit. Jeg oppfatter det slik at statsråden ønsket å være streng. Det er positivt, så jeg er delvis fornøyd med det svaret som er gitt. Men etter manges mening er det slik at man oppfatter at domstolene ofte gir milde straffer, særlig byrettene. Når voldsmenn får en straff av tre ukers varighet etter å ha slått ned og skamfert en hel familie både fysisk og psykisk, er jeg i tvil om dette er tilstrekkelig. Å dømme voldsmenn til samfunnstjeneste er mildt sagt en hån mot voldsofrene. I går diskuterte vi voldsofrenes situasjon vedrørende større muligheter for erstatning etter gjerningsmennenes handlinger. Et enstemmig storting gav sin tilslutning til å styrke voldsofrenes kår. Ett av argumentene var at voldsofrene ikke hadde ork til å anmelde gjerningsmannen fordi man føler at man ikke når fram med sin sak. Siden statsråden er en handlingens mann, vil jeg gjerne spørre: Har statsråden noe konkret på dette området når det gjelder å skjerpe straffene overfor voldsmenn?
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg har følgende spørsmål til justisministeren: «Våpenbruken tiltar i Oslo. En rekke drosjeran har funnet sted i den senere tid. Dette fører til at drosjesjåførene føler stor grad av utrygghet i utøvelsen av sitt yrke. Dette er en ny bekreftelse på økningen i ran og bruk av våpen samt Oslos særstilling i kriminalitetsbildet på dette området i Norge. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette for å sette en stopper for denne utviklingen?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 2000-03-08:
Jeg takker justisministeren for svaret. Men jeg er bare delvis fornøyd, for en kan vel si at i dette tilfellet så er en hel Venstre bare en halv Fremskrittspartiet. Det som er poenget, er at antall ran har økt med 25,6 pst. i forhold til 1998, og det er på toppen av en økning på 20 pst. fra 1997 til 1998. Selv om det ikke har vært en drastisk økning, foreløpig, av drosjeran, er det bare et tidsspørsmål før dette vil eksplodere. Det jeg har savnet, og som jeg håper justisministeren kan svare positivt på, er om han vil øke Oslo-politiets ressurser drastisk, slik at vi kan få mer politi i gatene, og om han vil bidra til å øke strafferammene og også lette adgangen til å ransake etter våpen ytterligere utover det som allerede er gjort på dette området.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «I Budsjett-innst. S. nr. 12(1999-2000) bad Stortinget departementet komme tilbake med opplegg for finansiering av blant annet norsk-russisk videregående skole. Skolen er et samarbeidsprosjekt mellom norske og russiske myndigheter. Prøveperioden går ut til høsten, og det foreligger en evalueringsrapport. For å sikre driften er det viktig at staten og Akershus fylkeskommune setter fortgang i arbeidet. (1999-2000) Hvorledes står saken, og kan vi regne med at det blir avklaring i god tid før neste skoleår?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Jeg takker for svaret, selv om det kanskje ikke var så positivt og klart som jeg hadde håpet på. Jeg vil understreke at evalueringsrapporten som Møreforsking har laget, er ubetinget klar på at det vi har hatt i gang, har vært et vellykket prosjekt. Men det som er viktig med dette prosjektet, er å sikre den videre driften av denne skolen, fordi den er viktig for styrkingen av russiskundervisningen i norsk videregående skole og norskundervisningen for russiske elever. Det er viktig at vi kan ha dette tilbudet, slik at norske elever som har russisk ved norske videregående skoler, kan ta siste og tredje året i Moskva, og på den måten få russisk som fag. Det å styrke russiskundervisningen i norsk skole er et viktig og prioritert område. Dette er helt klart en av de viktigste måtene vi kan gjøre det på. Jeg har et tilleggsspørsmål til statsråden: Vil statsråden ta initiativ overfor Akershus fylkeskommune, som har et ansvar for dette, og eventuelt Utenriksdepartementet, med sikte på et møte for å se om en kan finne fram til hvorledes dette prosjektet kan drives videre? For det er viktig og avgjørende.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «I en reportasje i Skolefokus 3. mars 2000 beskrives en situasjon der flere yrkesfag er «utryddingstruet». Utdanningstilbud for flere tradisjonelle yrkesfag er i ferd med å bli lagt ned. Dette skyldes både liten søkning blant 16-19 åringer og at eldre søkere blir definert bort som uaktuelle. Stortinget vedtok ved behandling av St.meld. nr. 32(1998-1999) at det skulle åpnes for flere særløp. (1998-1999) Vil statsråden påskynde prosessen slik at særløp blir tilbud for fag som har læreplasser, men mangler nok søkere?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-08:
Jeg takker for svaret. Det er ikke enkelt å forholde seg til de ulike bildene som blir tegnet. Nå tegnet statsråden et bilde som går på at situasjonen er rimelig bra. Vi har rimelig bra kontroll på dette, og nedgangen er ikke så stor. Men den reportasjen som jeg viste til, med representanter fra fylkeskommunene Sør-Trøndelag, Nord-Trøndelag og Møre og Romsdal, tegner et mørkere bilde – også for næringene. Det er ikke helt enkelt å forholde seg til det. Jeg velger vel å tro at svaret ligger et sted midt imellom. Men det i seg selv er alvorlig. Hvis svaret ligger der, er situasjonen altså rimelig alvorlig. Jeg hadde nok håpet at statsråden hadde kommet litt mer inn på det som Stortinget vedtok i behandlingen av Innst. S. nr. 246, der et flertall sa at Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at det kan etableres flere særløp for å ta vare på små fag, fag som har rekrutteringsproblemer, og utdanningsløp for ungdom som trenger enn annen kombinasjon osv. Der gikk Stortinget rett inn i dette og pekte på en løsning. Og jeg ser jo av de siste setningene i svaret hans, at statsråden også pekte på at det kan gå særløp fra grunnkurs. Men vil statsråden, på bakgrunn av det vedtaket Stortinget gjorde i Innst. S. nr. 246, gå inn for, eventuelt vurdere nøyere og eventuelt påskynde prosessen mot flere særløp der det er behov for det?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Spørsmålet frå representanten Rolf Reikvam handlar i realiteten om to forskjellige saker. I Budsjett-innst. S. nr. 12 for 1999-2000 vert det vist til handsaminga av Innst. S. nr. 173 for 1996-97, der ei forsøksordning med ti skular i utlandet vert drøfta. I denne forsøksordninga deltek norske elevar i vidaregåande skular med utdanningsstipend i eitt eller to semester ved einskilde skular i utlandet. Skedsmo vidaregåande skule har delteke i denne utvekslingsordninga og sendt elevar til skulen i Moskva. Utvekslingsordninga er nett vorten evaluert, og evalueringa er gjennomgåande positiv. Eg vil no vurdere om ein bør gå vidare med utvekslingsordninga, og korleis det eventuelt kan skje. Når denne vurderinga ligg føre, vil eg leggje saka fram for Stortinget, slik komiteen har bede om. Så er det den andre delen av saka. Finansieringa av drifta av den norsk-russiske vidaregåande skulen i Moskva er ei heilt anna sak. Skedsmo vidaregåande skule har sidan Utanriksdepartementet starta Samarbeidsprogrammet med Sentral- og Aust-Europa i 1993 søkt om midlar til ulike prosjekt, m.a. til etablering av ein norsk-russisk skule etter Reform 94-mønster. Skulen vart starta opp i 1995. Utanriksdepartementet gav i ein avgrensa periode støtte til prosjektet under føresetnad av at prosjektet kunne førast vidare utan norsk støtte når Samarbeidsprogrammet med Sentral- og Aust-Europa vart avslutta i 1996. Skedsmo vidaregåande skule og Akershus fylkeskommune søkte på nytt om støtte frå Utanriksdepartementet i 1998, og denne søknaden fekk avslag. Grunngjevinga var at midlane frå Samarbeidsprogrammet med Sentral- og Aust-Europa ikkje kan nyttast til drift av skular. I 1999 og 2000 har Akershus fylkeskommune søkt departementet om å dekkje det meste av driftskostnadene til den norsk-russiske skulen i Moskva på permanent basis. Dette har departementet avslått. Grunngjevinga har vore at staten ikkje bør ta økonomisk ansvar for samarbeidsprosjekt som fylkeskommunane sjølve initierer, og som inneber ordinære driftskostnader for enkelte skular som styresmaktene i andre land eig og driv. Eg kan nemne at det også er kome søknader om å opprette vidaregåande skular både i Murmansk og i Riga. Søknaden for Murmansk hadde eit budsjett på 9,4 mill. kr. Truleg kan ein vente fleire søknader. Eg vil sjølvsagt følgje opp oppmodinga frå komiteen i Budsjett-innst. S. nr. 12 om å kome tilbake til Stortinget med vurderingar av korleis ordningar om utveksling kan finansierast. Sidan dette gjeld budsjettspørsmål, vil Stortinget få saka tilbake til avgjerd i dei årlege budsjettdokumenta. Eg vil presisere at eg i likskap med komiteen ser på utveksling av elevar over landegrensene som riktig og viktig i vår internasjonale tidsalder. Men eg vil gje uttrykk for tvil om driftsmidlar til skular i andre land er den beste vegen å gå for å fremje elevutveksling innanfor dei prioriteringane som til kvar tid må gjerast.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Då eg merka meg at representanten Reikvam hadde oppe peikefingeren fem gonger i løpet av tilbakereplikken til statsråden, skjønte eg at dette er djupt alvor, så eg skal sjølvsagt svare skikkeleg på tilleggsspørsmålet som representanten Reikvam hadde. Generelt står eg fast på at driftsstøtte til vidaregåande skular ute som hovudregel ikkje er føremålstenleg. Det vil verte galt når det skal initierast frå fylkeskommunane, og ein skal føre dette vidare frå statleg hald. Men eg ser ei grunngjeving i argumentasjonen til representanten Reikvam, at denne skulen i Akershus på ein måte vil vere ein slags type landsline utan at det skal verte landsline, der norske elevar som er interesserte i russisk, kan få ei moglegheit til å auke kompetansen, og det vil då vere med og sikre norskkompetansen i Russland.(Presidenten klubber.) På den bakgrunn skal eg følgje oppmodinga frå representanten Reikvam og ta initiativ til eit møte med fylkeskommunen og med KS for å setje dette inn i ein samanheng og vurdere akkurat denne skulen på nytt.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Det er ikkje tvil om at det er behov for meir utdanning og kompetanse for at fiskerinæringa skal kunne møte dei krava og utfordringane ho står overfor i framtida. Det er heller ikkje tvil om at næringa treng folk med kunnskapar på fleire område enn før, for at Noreg framleis skal vere ein av dei viktigaste aktørane i den internasjonale marknaden. Som det vart vist til i Nordlys, er både internasjonal erfaring og kunnskapar om språk og kultur viktig for å kjenne behova i marknaden og for å erobre nye marknader. Denne kompetansen må norsk fiskerinæring ha i tillegg til fiskerifagleg og økonomisk kompetanse, som dei har i dag. Slik eg forstår spørsmålet, er representanten Korsberg oppteken av at denne kompetansen må vere tilgjengeleg i Tromsø, dvs. på Norges fiskerihøgskole. Norges fiskerihøgskole er ein del av Universitetet i Tromsø, og institusjonen har eit godt tilbod innan språk- og samfunnsfag. Alt ligg til rette for at dei kan tilby studium for fiskerinæringa som har eit breitt innslag av både språk, kultur og samfunnsfag. Alle institusjonar som høyrer under universitets- og høgskulelova, har dessutan frå og med 1. januar i år sjølve fått mynde til å opprette og leggje ned fag og emne med eit omfang på opptil 30 vekttal, utan å søkje departementet om det. Universitetet i Tromsø har profilert seg sterkt innan internasjonalisering og internasjonalt samarbeid. Dei tek òg del i fleire ulike internasjonale utdanningsprogram og utvekslar studentar med høgre utdanningsinstitusjonar både i Europa og verda elles. Både «Lisboakonvensjonen» og «Bolognaerklæringa», som Noreg slutta seg til i 1999, skal medverke til å fremje samarbeid om høgre utdanning, betre studentmobiliteten og fremje utvikling av rutinar for godkjenning av utdanning frå samarbeidsland. Dette er ordningar som fiskeriutdanninga kan dra nytte av i tida framover. Det er ei stor utfordring for dei norske universiteta og høgskulane å tilpasse utdanningstilboda sine til ei omverd som er i stadig raskare endring. Denne utfordringa gjeld òg fiskeri- og havbruksutdanningane, som slit med svikt i rekrutteringa, trass i at næringa vert førespegla gode framtidsutsikter. For å hjelpe på denne situasjonen har eg sett ned ei arbeidsgruppe, breitt samansett frå både næringa og utdanningssida, som skal leggje fram ein handlingsplan for rekruttering til fiskeri- og havbruksutdanninga no i vår. Denne planen vil eg prioritere høgt og følgje opp i departementet. I St.meld. nr. 32 for 1998-99, Vidaregåande opplæring, varsla eg at det ville bli opna for utprøving av ulike tiltak for å auke rekrutteringa til fiskerifaga. Departementet tek no sikte på å setje i verk slike forsøk i samarbeid med Troms og Møre og Romsdal fylkeskommunar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Det er heilt rett som representanten Korsberg seier, at dette er ei næring med eit enormt potensial. Rett nok er det få forskingsrapportar eg har sett så flittig brukt og så tekne til folks bryst som denne frå SINTEF om nettopp denne potensielle moglegheita. Eg trur moglegheita er der, men det krev mykje. Vi har akkurat behandla ei forskingsmelding der marin forsking står sentralt, og kor ein peiker på denne biten. Vidare har eg altså teke fatt i det som gjeld vidaregåande opplæring. Eg trur vi der må få tak i folk og truleg organisere det slik at folk kan få gå i båten fyrst, for å bli motiverte, og eventuelt kome inn i ei utdanning etterpå. Vidare har eg då sett ned denne arbeidsgruppa som skal gå gjennom heile feltet. Og det gjeld ikkje berre Troms, det gjeld sjølvsagt heile landet. Dette er eit arbeid som eg gjer i lag med fiskeriministeren, og det som er tanken når vi har fått utgreiinga frå denne gruppa, er at vi både set i verk tiltak på vidaregåande, at informasjonen på vidaregåande generelt blir betre, og at vi òg får på plass ting innan høgare utdanning når det gjeld forsking.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-03-08:
Oppslag i media i den seinare tida har gitt inntrykk av at talet på søkjarar til yrkesfag samanlikna med allmennfag er sterkt fallande. Departementet sin statistikk støttar ikkje dette inntrykket. Talet på søkjarar til grunnkurs på landsbasis er redusert med i underkant av 10 pst. frå 1996 til 1999. Den totale nedgangen er i stor grad ein konsekvens av reduksjon i ungdomskulla, færre omval og at færre søkjer vidaregåande opplæring. I 1994 var det 56,2 pst. som søkte seg til studieretningar som fører til yrkeskompetanse. I 1999 var det 54,2 pst. Det har altså vore ein reduksjon i talet på søkjarar til studieretningar som fører til yrkeskompetanse, på 2 prosentpoeng. Totalt sett har fordelinga vore relativt stabil etter innføringa av Reform 94. Tala til departementet gir ingen grunn til å seie at det er ein systematisk trend vekk frå yrkesfag på noverande tidspunkt. Departementet følgjer utviklinga nøye, med jamne rapportar om søkjarar og talet på elevar og lærlingar. Vi veit òg at ungdomskulla er i ferd med å auke, noko som fører til fleire søkjarar til vidaregåande opplæring, òg innan yrkesfaga. Eg vil dessutan fremje forslag om ein rett til vidaregåande opplæring for vaksne. Dette vil òg kunne auke talet på elevar og lærlingar. Eg er svært oppteken av at den delen som søkjer yrkesfag, skal haldast oppe. Rekruttering av fagarbeidarar er ein føresetnad for at Noreg òg i framtida kan halde oppe eit konkurransedyktig næringsliv. Eg har difor lagt vekt på å styrkje rettleiings- og rådgivingstenesta. I ein del land har søkinga til yrkesfaga gått kraftig ned, i motsetnad til i Noreg. I USA er t.d. reduksjonen på om lag 50 pst. dei siste ti åra. Hovudårsaka er truleg at allmennfagleg opplæring gir høgare status som følgje av opning mot høgare utdanning. Eg meiner at dei tiltaka vi har sett i verk i Noreg for å unngå ei slik utvikling, så langt har verka. Eg nemner m.a.: betre høve for elevar på yrkesfaglege studieretningar til å få studiekompetanse større fleksibilitet i fagopplæringa med kryssløp og særløp tett kontakt med partane i arbeidslivet for å sikre læreplassar I St.meld. nr. 32 for 1998-1999 peika eg på det eg trur kan vera ei hovudårsak til at enkelte vidaregåande kurs ikkje blir oppretta, nemleg smale kurs som berre fører vidare til eitt eller få lærefag. Med breiare kurs vil ein ha von om ei betre søking til vidaregåande kurs I og dermed òg til lærefaga. I arbeidet med tilbodsstrukturen framover vil difor ein reduksjon i talet på VKI stå sentralt. Departementet arbeider no med ein plan for gjennomgang av strukturen og revisjon av læreplanar, slik Stortinget bad om i Innst. S. nr. 246 for 1998-1999. Planen vil bli lagd fram for Stortinget i St.prp. nr. 1 for 2000-2001. Som ein del av arbeidet med strukturen vil òg spørsmål om særløp bli vurderte. Elevane kan t.d. få høve til å søkje læreplass rett frå grunnkurset.