Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-11-15:
NRKs program Brennpunkt satte for ikke lenge siden fokus på unge menn bak rattet og på hva vi kan gjøre for å redusere ulykkene blant denne gruppen. Unge menn er altså sjåfører i hver femte dødsulykke i trafikken, og vi vet at ungdom mellom 18 og 24 år er den mest ulykkesutsatte gruppen i trafikken. En ungdom på 18 år med helt ferskt førerkort har 40 ganger større ulykkesrisiko enn resten av oss, 40 ganger – ikke 40 pst. Vi vet at guttene i større grad enn jentene har denne ulykkesrisikoen. Hvorfor er det slik, og hva kan vi gjøre for ytterligere å redusere ulykkestallene i denne gruppen? Vi har ingen å miste i trafikken, og vi har i hvert fall ingen ungdommer å miste i trafikken. La meg begynne med de gode nyhetene fra Statens vegvesen for ikke mange dager siden: Ved utgangen av oktober har 146 mennesker mistet livet i trafikkulykker. Det er 146 for mange, men det er 40 færre enn på samme tidspunkt i fjor. De siste tolv måneder har 168 personer omkommet i trafikken. «Vi må helt tilbake til 1953 for å finne tilsvarende lave tall. Det året omkom 163 personer i trafikken», uttaler Guro Ranes fra Statens vegvesen i en pressemelding. Det er også veldig gledelig at ungdomsgruppen endelig har en positiv utvikling. Det er langt færre drepte unge i alderen 18–24 år nå, fra 33 i fjor til 23 i år. Men fortsatt er ungdom overrepresentert på statistikken. Ungdom er involvert i 25 pst. av ulykkene, men står for kun 7 pst. av trafikken. Den rød-grønne regjeringen og de rød-grønne partiene på Stortinget har hatt trafikksikkerhet høyt på dagsordenen. Det er satt i verk tiltak som vi ser effektene av direkte i en positiv utvikling i ulykkesstatistikken. Dette handler om alt fra den store satsingen vi har i Nasjonal transportplan, både på investering og drift av vegene og på trafikksikkerhetstiltak som midtdelere, forsterket midtoppmerking, gatelys og andre mindre tiltak. Vi bygger flere og sikrere veger. Vi har fått på plass gjennomsnittsmåling av fart, og fartsgrensene er satt ned på en rekke veger for å redusere ulykkesrisikoen. Vi har også økt satsingen på holdningsskapende arbeid gjennom bl.a. å øke tilskuddet til Trygg Trafikk. Vi har en handlingsplan for trafikksikkerhet på veg, og vi har en egen tiltaksplan spesielt rettet mot å få ned ungdomsulykkene. Antall politikontroller er økt, og kontrollaktiviteten til Statens vegvesen er også økt. Så punkt nr. 1 for fortsatt å redusere antall drepte og hardt skadde i trafikken, og for å redusere ungdomsulykkene, må være å gjøre mer av det vi allerede gjør, og som vi ser virker. Det å gjennomføre gjeldende NTP og foreslå en ytterligere ambisiøs NTP for 2014–2023 vil være viktig. Det å gjennomføre Nasjonal tiltaksplan for trafikksikkerhet på veg 2010–2013 med sine 152 tiltak vil være viktig. Det å gjennomføre «Plan for tiltak mot ungdomsulykker» laget av Statens vegvesen, Trygg Trafikk og politiet på oppdrag fra Samferdselsdepartementet må være en prioritert oppgave. Her vet jeg at man er godt i gang, og den nye prikkbelastningsordningen som ble iverksatt 1. juli i år, der uerfarne førere – dvs. førere som er i den toårige prøveperioden alle må igjennom når de tar førerkort, først og fremst ungdom – får dobbel prikkbelastning, er et av tiltakene i denne planen. Punkt nr. 2 må være å ta i bruk tiltak vi vet vil virke, men som vi så langt ikke har tatt i bruk, for det store spørsmålet er likevel om det vi gjør, er nok. Er det nok med generelle trafikksikkerhetstiltak for å redusere ungdomsulykkene, eller må vi ta i bruk enda mer målrettede virkemidler? Forskning forteller hvorfor unge bilførere, spesielt unge gutter, er så utsatte i trafikken: Området i hjernen hvor dømmekraften sitter, er ikke ferdig utviklet før man blir 25 år. Derfor leser de trafikken dårlig. Forholdet mellom antall kjørte kilometer og alvorlige ulykker er flere ganger høyere enn blant erfarne sjåfører, ifølge seniorforsker Dagfinn Moe ved SINTEF. De unge er farlige både for seg selv og andre de første årene etter at de får førerkortet. Det skyldes ikke bare ungdommelig overmot og manglende erfaring. Det er nemlig sånn at funksjonene i hjernen som gjør det mulig å foreta sosiale vurderinger, overveie alternativer og planlegge framover, ikke er på plass hos 18-åringer, og dette gjelder særlig for guttene. Jeg har en ukuelig tro på opplæring og holdningsskapende arbeid og mener at det må vi gjøre mer av. Det å få trafikalt grunnkurs og trafikksikkerhet inn som valgfag i ungdomsskolen, i tråd med stortingsmeldingen om ungdomsskolen, vil være kjempeviktig. Men jeg mener også at vi må se på føreropplæringen. Vi vet at føreropplæringen nå er under evaluering, og i hvert fall ser jeg for meg at vi må foreta endringer. Vi må gjeninnføre det obligatoriske teorikurset, og vi må sørge for at det blir mer mengdetrening som en del av opplæringsløpet når man skal ta førerkort. Dette er også i tråd med signalene fra kompetansemiljøet bl.a. ved trafikklærerutdanningen ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Jeg mener også at føreropplæringen i større grad må tilpasses den enkelte. Dette vet jeg er prøvd ut noen plasser, og erfaringene er gode. Vi er forskjellige, derfor trenger vi forskjellig føreropplæring. Forskere, og også Trygg Trafikk, mener at en gradvis utvidelse av føreretten, eller gradert førerkort, vil være et tiltak som kan virke overfor ungdom. Det å teste ut en ordning med gradert førerkort, hvor ungdom gradvis får mer ansvar, mener jeg vi skal vurdere. Det kan være sånn at en 18-åring som nettopp har kjørt opp, den første tiden bare får kjøre mens det er lyst og ikke får ha med passasjerer, og så at en gradvis skal opparbeide seg kompetanse til å ta med passasjerer og kjøre hele døgnet. Vi vet også at høy fart og kjøring i ruspåvirket tilstand ikke er uvanlig blant ungdom, og at dette er medvirkende årsak til mange av ulykkene i denne gruppen, som det også er i andre grupper. Forskere og eksperter er tydelige på at fartssperre og alkolås i bilene er tiltak som bør innføres for denne gruppen. Dette mener jeg vi alvorlig skal diskutere, og vi må vurdere forsøk med fartssperre og alkolås. Når forskere og eksperter tydelig anbefaler tiltak som de mener virker, mener jeg at vi har et ansvar for å teste det ut. Siden det i første rekke er unge menn som er i risikogruppen, må vi også tørre å diskutere om noen av tiltakene i første rekke skal være rettet inn mot dem. Hver gang slike forslag løftes fram, kommer det opp en diskusjon om frihet. Det føres som argument at disse kontroversielle tiltakene vil begrense friheten til den enkelte i trafikken. For meg blir spørsmålet da: Hva er frihet i trafikken? Enkelte ser ut til å mene at det betyr at vi skal ha frihet til å kjøre så fort vi vil, og stort sett oppføre oss som vi vil på veiene. Jeg mener frihet i trafikken er frihet til å ferdes trygt, uten fare for at noen kommer susende i stor fart eller på andre måter kjører uansvarlig. Frihet er trygghet. Da kan vi forsvare å sette inn kontroversielle tiltak. Jeg er en utålmodig sjel og mener at vi bør ha større politisk mot til å prøve ut nye tiltak. Vi må bli tøffere. Derfor reiser jeg debatten i dag og spør statsråden om hvilke tiltak hun ser for seg for å redusere ungdomsulykkene generelt og ulykkene forårsaket av unge menn spesielt. Mitt håp er at vi får en fordomsfri debatt, hvor vi kan tenke høyt, og hvor vi godt kan være uenige. Poenget må være at vi klarer å bevege oss noen skritt framover. Det viktigste er at vi alle er enige om målet: Vi har ingen å miste i trafikken, og vi har i hvert fall ingen ungdommer å miste i trafikken!