Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-01-30:
La meg først si at ulovlig tagging er noe svineri. Men det er en utfordring som ikke bare Justisdepartementet må rå med; det er viktig at mange tar ansvar for den problemstillingen. Vi kommer ikke til å løse problemet med tagging med straffereaksjoner alene, slik spørsmålet nærmest legger opp til. For å sikre nøyaktig og oppdatert informasjon om problemet med tagging i Oslo hadde jeg i begynnelsen av januar i år - det er ikke så lenge siden - et møte med en rekke representanter fra Oslo kommune, deriblant Fremskrittspartiets Peter N. Myhre. Ledelsen i Politidirektoratet og Oslo politidistrikt var også til stede på dette møtet. Det var et godt møte. Fra kommunens side ble det gitt en detaljert beskrivelse av omfanget av taggingen, et omfang som framstod som meget alvorlig - med stor skade og etter mitt skjønn en aktivitet som også bidrar til å gi signaler utad til både yngre og eldre om en atferd overfor fellesskapet som er helt uakseptabel. Derfor er det viktig for Regjeringa å forebygge bedre og skape trygghet også ut fra en slik problemstilling. Bedre forebygging skjer gjennom et godt og strategisk samarbeid mellom lokale aktører. For å styrke og ansvarliggjøre den lokale samhandlingen satser Regjeringa aktivt på etablering av politiråd. Dette er spørsmål som det er naturlig å henføre nettopp til slike arenaer der bl.a. toppledelsen i det lokale politidistriktet og toppledere i kommunen får møte. I Oslo ble politiråd etablert i 2007. Med bakgrunn i gode strategiske analyser skal de sammen bidra til at det iverksettes tiltak for bl.a. å forebygge tagging og annen form for kriminalitet. Kommunen gav i møtet uttrykk for at de er klar over sitt ansvar for å forebygge og bekjempe tagging innenfor byens grenser. Det har over tid vært et tett samarbeid mellom kommunale instanser, politi og Oslo Sporveier for å takle utfordringene. Kommunen har også benyttet vaktselskaper for å patruljere utsatte områder. Økningen i taggingen i fjor, særlig rettet mot de nye T-banesettene, gjorde likevel kommunen bekymret med tanke på politiets ressurser til å møte problemet. Det hersket en oppfatning om at Oslo-politiet de siste par år ikke hadde prioritert innsatsen mot taggingen. I forkant av møtet i departementet hadde imidlertid Oslo politidistrikt og de ansvarlige for T-banedriften hatt et møte der det ble lagt en felles strategi for dette. Et sentralt element her er å styrke samarbeidet mellom politiets operasjonssentral og operasjonsledere ved T-banen. Et tettere etterretningssamarbeid og opprettelse av kontaktpersoner ved de ulike politistasjonene inngår nå også i denne strategien. Det mener jeg er helt avgjørende hvis politiet skal lykkes i dette arbeidet. Jeg ble beroliget av å høre om de organisatoriske grep som nå blir foretatt fra både kommune og politi, altså de ansvarlige parter, for å takle denne utfordringen. Med de økte ressurser politiet har fått tilført den senere tid, også i Oslo, står vi etter min mening ikke overfor et tilfelle av ressursmangel. For å kunne forvisse meg om at samarbeidet mellom kommune og politi fungerer etter intensjonen, foreslo jeg overfor partene i møtet at vi møtes hos Oslo T-banedrift - da blir det en T-banetur - til sommeren og tar en ny gjennomgang av situasjonen. Det er også stilt spørsmål om hvilken straff som er egnet for dem som blir tatt for tagging. Oslo kommune opplyste på møtet at de i fjor anmeldte 2 500 tilfeller av tagging. Kommunens representanter hadde et meget nyansert syn på hvem som står bak denne taggingen. Det dreier seg på den ene siden om personer fra et mer militant miljø - som det ble beskrevet som - som opptrer truende og voldelig i møte med sporveisansatte, altså en helt uakseptabel atferd. På den andre siden ser de unge gutter som lar seg lede til å delta i skadeverk. Jeg sier dette fordi straffereaksjonene må være varierte. Kommunen møter ca. 50 ganger i året i Konfliktrådet, der de konfronterer den yngste gruppen taggere med konsekvensene av deres handlinger og inngår avtaler med lovbryterne. Kommunen følte at bøtereaksjoner mot denne gruppen ble for spedt, og mener at prosessen i en konfliktrådsbehandling er bedre egnet. Det er jeg helt enig i. Samtidig ivrer kommunen sterkt for hardere straffer for den gruppen taggere som gjennom år har drevet sin samfunnsskadelige virksomhet, som organiserer virksomheten og aktivt rekrutterer andre, og som tyr til vold mot de sporveisansatte. Det er jeg også helt enig i. Jeg ble imponert over kommunens nyanserte syn på hvordan man skal straffe og reagere overfor taggere. Jeg tror det er veldig nyttig. Jeg slutter meg til kommunens syn i så måte. Det er avgjort viktig at man har mulighet til å reagere i konfliktråd, slik at folk, særlig yngre, bl.a. kan bli satt til å rydde opp etter seg og vaske og rengjøre. Etter min oppfatning tilbyr nettopp lovverket vårt strafferammer og reaksjonsformer som gjør det mulig å gi slike godt tilpassede reaksjonsformer, enten det er snakk om robuste fengselsstraffer mot sentrale personer i miljøet, eller overføring av straffesaken til konfliktrådsbehandling for dem som for første gang utøver skadeverk. I så måte er jeg glad for at vi her i Stortinget, også inkludert Fremskrittspartiet, har vært så ivrige etter å bygge ut konfliktrådsordningen nettopp for å møte denne typen kriminalitet, hvor man gir folk en anledning til aktivt å rette opp skade, og ikke bare passivt sitte og sone.