Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2002-12-19:
Omorganiseringen av Fiskeridirektoratet er en direkte konsekvens av at tilsynet med sjømat overføres til det nye sjømattilsynet, og at direktoratet da får færre oppgaver. For å sikre optimal ressursutnyttelse og god tilpasning til samarbeidet med det nye mattilsynet er det nødvendig å omorganisere direktoratet sentralt og regionalt. Målet er en mer effektiv og brukervennlig etat. Fiskeridirektøren har gått inn for en ny organisering med fem regioner, der grensene for de nye regionene følger grensene for regionene i Mattilsynet. Færre regionkontor og lokale fiskerikontor vil være mer kostnadseffektivt, bl.a. ved at administrative oppgaver samles. Samtidig innebærer den planlagte omorganiseringen at fiskeri- og havbruksnæringen gjennomgående får større enheter å forholde seg til. Dette bør gi et bedre og mer allsidig servicetilbud, gjennom tverrfaglig kompetanse og mer stabile og fleksible kontorer med bedre tilgjengelighet. Dessuten gjør utviklingen innenfor IKT at betydningen av geografiske avstander blir mindre. Jeg vil på prinsipielt grunnlag anbefale alle medlemmer i regjeringspartiene å stemme imot alle forslag om å instruere Regjeringen til å videreføre bestemte, navngitte regionkontor. Slike vedtak innebærer en form for stortingsregjereri som etter Kristelig Folkepartis syn er uheldig. Jeg kan ikke se at det i denne saken er noen grunn til å fravike prinsippene for ansvarsfordelingen mellom regjering og storting. Stortinget har ikke fått seg forelagt noe beslutningsgrunnlag fra Regjeringen, og beslutningsgrunnlaget som opposisjonen legger til grunn, framstår, så vidt jeg kan se, som usikkert og tilfeldig. Den regioninndelingen for Fiskeridirektoratet som Regjeringen vedtok 16. august i år, med fem regioner, fulgte de samme regionsgrensene som Mattilsynet. Dette er gjort både ut fra beredskapshensyn og for å ivareta en best mulig koordinering av grensesnittet mellom de to etatenes tilsynsområder. Dette er særlig aktuelt i forhold til oppgaver knyttet til fiskehelse i oppdrett, som vil tilligge Mattilsynet, mens forvaltningen av oppdrett vil ligge i Fiskeridirektoratets regionkontor. Slik Kristelig Folkeparti ser det, kan Stortingets holdning og det regjereriet Stortinget nå legger opp til i denne saken, være med på å gjøre at beslutningsprosessene for organisering av underliggende etater kan bli unødvendig tungvinte og langsomme i framtiden. Det ser vi på som svært negativt. Den nye strukturen med fem regioner var som nevnt lagt opp med tanke på å få til større, mer slagkraftige enheter og administrative besparelser, etter at Fiskeridirektoratets tilsynsoppgaver blir redusert. Ifølge beregningene fra Fiskeridirektoratet vil en struktur med sju kontorer innebære en merkostnad på 5–8 mill. kr. Dersom direktoratet ikke blir tilført midler, vil dette måtte tas fra den operative tilsynsaktiviteten, f.eks. kampen mot ressurs- og miljøkriminalitet, eller «fiskefusk». Jeg vil i denne sammenheng minne om at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet foreslo å bevilge 3 mill. kr mindre enn regjeringspartiene til Fiskeridirektoratet, så dette henger ikke veldig godt sammen. Det blir i hvert fall ikke flere ressurser til kontrollarbeidet. Jeg vil også tillate meg å påpeke noen forhold i opposisjonens opplegg som for meg virker veldig motsetningsfylt. For Midt-Norge og Nord-Norge har opposisjonen valgt å opprettholde et større antall regionkontor, og på den måten legge hindringer i veien for å få til effektivisering og samling av fagmiljøer. Lenger sør i landet er det visst en annen logikk som gjelder, for her slutter opposisjonen seg til beslutningen om å slå Rogaland sammen med Skagerrak og Hordaland med Sogn og Fjordane. Vi er selvsagt tilfredse med resultatet i sør, men vil tillate oss å påpeke at opposisjonens opplegg ikke virker særlig konsistent. Til slutt: Uten tilførsel av friske ressurser blir lokaliseringsdebatter som denne et nullsumspill. Et vedtak om å videreføre Trondheim som administrativt regionkontor vil f.eks. svekke fagmiljøet ved regionkontoret i Ålesund. I stedet for at regionen får et sterkt regionkontor i Ålesund og et faglig godt kompetansesenter og lokalkontor i Trondheim, kan vi nå få to små og svake regionkontor. En slik konserverende måte å tilnærme seg organiseringen av tilsynsvirksomhet på som opposisjonen nå går inn for, synes ikke særlig framtidsrettet.