Lars Sponheim (Venstre), 2000-02-17:
Jeg er på linje med mine gode regjeringskollegaer og deler gleden over å kunne konstatere at det er bred enighet i komiteen om den fremlagte forskningsmeldingen. Det er virkelig en ambisiøs målsetting Regjeringen har lagt til grunn. Den offentlige satsingen på forskning skal de neste fem årene økes med flere milliarder kroner, og det skal legges til rette for at veksten i næringslivets FoU-innsats blir minst like stor som den økningen statsbudsjettet kan bidra med. Jeg tror dette er helt nødvendig. Norge er et land rikt på naturressurser som vi tradisjonelt har levd godt på. Vi har imidlertid gjort oss for avhengige av vår råvarebaserte virksomhet. Vår olje- og gassaktivitet vil trolig bli halvert mot år 2020, noe som er dramatisk fordi det vil utgjøre en fjerdedel av verdiskapingen i dagens industri. Nødvendigheten av å utvikle et nyskapende næringsliv er åpenbar om vi skal trygge verdiskaping og Velferds-Norge, og det må være et langt mer kunnskapsintensivt næringsliv enn i dag. Utgangspunktet vårt er godt: Utdanningsnivået i Norge er allerede høyt, og det vokser stadig. Samtidig har vi enorme økonomiske ressurser til å utvikle denne kunnskapsbasen videre. Alt ligger til rette for kunnskapsbasert nyskaping i Norge, men vi har bare utløst en brøkdel av potensialet. Skal vi lykkes, må vi sikre oss at høyt kvalifiserte mennesker rekrutteres til næringslivet, at instituttene kan tilby attraktiv kompetanse for oppdragsforskning, og at forskerrekrutteringen ved universiteter og høyskoler styrkes. Jeg deler komiteflertallets syn på at det er særlig behov for bedre rekruttering til real- og teknologifagene og til medisinske fag. Utfordringene i den næringsrettede forskningspolitikken er både å øke FoU-virksomheten i næringslivet og for næringslivet. Vesentlig flere foretak må arbeide systematisk med forskning og utvikling, og det må bli attraktivt både for norske og utenlandske foretak å investere i dristige og langsiktige FoU-satsinger i Norge. Hervik-utvalget er nå inne i sluttfasen av sitt arbeid med å vurdere omfang og innretning av virkemidler som kan føre til økte FoU-investeringer i næringslivet. Komiteen understreker verdiskapingspotensialet som finnes i de tradisjonelle næringene. Jeg deler denne oppfatningen. Det er en viktig utfordring for virkemiddelapparatet å støtte opp under teknologiutvikling og fornyelse i disse sektorene. Jeg er likevel overbevist om at nye arbeidsplasser først og fremst vil skapes i nye innovative og vekstkraftige næringer, ofte dominert av små og mellomstore bedrifter. Innenfor informasjons- og kommunikasjonsteknologi og bioteknologi er de strukturelle og teknologiske endringene så gjennomgripende at det skapes «eksplosive» forretningsområder. Et godt eksempel er framveksten av søkemotorselskapet FAST som nå har en markedsverdi på henimot 30 milliarder kr. Teknologien bak FAST er skapt i Norge gjennom mange års forskningsinnsats i NTNU-miljøet. Slike muligheter må Norge utnytte industrielt i en helt annen grad enn vi har klart til nå. Fra statens side må vi bygge opp strategisk kunnskap på kritiske områder – og dernest bidra med støtte til brukerstyrte prosjekt med høy risikoprofil. Utviklingsbedrifter har et særlig behov for risikoavlastende offentlige virkemidler. Arbeiderpartiet har i sine merknader bedt Regjeringen vurdere om SND og såkornfondene kan innrettes slik at de bidrar med kapital til forskningsbaserte bedriftsetableringer, spesielt i startfasen. La meg gjøre oppmerksom på at det er jo nettopp det som er formålet med disse virkemidlene. Regjeringen har målbevisst bygd ut ordninger som setter kunnskap og kompetanse i omløp. Vi har bl.a. innført en egen ordning med prosjektutviklingstilskudd, som også skal settes inn i den helt avgjørende idéutviklingsfasen i forskningsbaserte bedrifters liv. Jeg har også merket meg at komiteen deler Regjeringens understrekning av at vi i større grad må satse på kommersialisering av resultater fra forskningsmiljøene. Dette er helt sentralt. Det å bryte ned de historisk sett vanntette skottene mellom næringsliv og akademia og bygge gode innovasjons- og kunnskapsmiljøer er på mange måter den moderne industrireisningen i Norge. Vi må også utvikle incentivordninger som gir universitetene sterkere økonomisk egeninteresse i slike prosesser. Bernt-utvalgets innstilling legger premissene for dette arbeidet. Komiteen foreslår at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett legger fram et mer konkret forslag til opptrappingsplan for forskningsinnsatsen, og at Stortinget ved samme anledning får vurdere konkret oppfølging av Hervik-utvalgets innstilling. Jeg er glad for Stortingets utålmodighet og kan som min kollega Lilletun love at vi vil gjøre vårt beste for å få sakene fram på en god og rask måte.