Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-05-31:
For to år siden fikk den militære konflikten på Sri Lanka et endelig utfall. Borgerkrigen ga en militær seier for regjeringssiden. Sri Lanka har en befolkning på over 21 millioner, med 74 pst. singalesere og 18 pst. tamiler. Det er enorme menneskelige lidelser, betydelige skader for økonomien, en ødelagt turistindustri og et miljø som har lidd betydelig som følge av borgerkrigen. Det har ifølge FN vært et sted mellom 80 000 og 100 000 drepte på bakgrunn av denne konflikten, inkludert minst 7 000 sivile tamiler i krigens siste fem måneder. Tamilske områder er i dag å anse som okkupert – eller ser i det minste ut som om de er okkupert. Kultur i disse områdene går fra å være tamilsk til å bli singalesisk, gravsteder har blitt og blir ødelagt, tamilske gudshus – inkludert kirker og moskeer – har i flere tilfeller blitt omgjort til buddhistiske templer. Jeg ønsker med denne interpellasjonen ikke å komme med en historisk framstilling av konflikten, for konflikten går langt tilbake. Men jeg ønsker å sette fokus på krigens siste fase, på FN-rapporten som kom i slutten av mars i år, på det helt essensielle å stille de ansvarlige for krigsforbrytelser for retten, og ikke minst fokusere på hva Norge kan bidra med. Først noen ord om krigsforbrytelser. Det er en straffbar handling under internasjonale lover, i form av brudd på lover og skikker for krigføring. Handlingene kan være utført mot stridende, sivile i okkuperte områder eller mot eiendom i okkuperte områder. Begrepet omhandler bl.a., men er ikke begrenset til, mord eller mishandling av krigsfanger eller sivile, plyndring eller vilkårlig ødeleggelse av eiendom, ødeleggelser uten militær årsak. Ved f.eks. massemord i krigstid kan deler av handlingen være klassifisert som krigsforbrytelse, mens andre deler går under den mer generelle betegnelsen forbrytelse mot menneskeheten. I 2002 ble Den internasjonale straffedomstolen i Haag opprettet. Den har sin jurisdiksjon i saker som omhandler forbrytelse mot menneskeheten gjennom Romastatuttene, og den har en definisjon som var slik: «I forhold til disse statuttene betyr «forbrytelse mot menneskeheten» enhver av de følgende handlinger når den er utført som del av et omfattende og systematisk angrep rettet med vitende mot sivilbefolkning: 1. Mord 2. Utryddelse 3. Slavehold 4. Deportering eller tvangsforflytning 5. Fengsling eller annet sterkt inngrep i fysisk frihet i strid med fundamentale regler i folkeretten 6. Tortur 7. Voldtekt, seksuelt slaveri, tvunget prostitusjon, tvungen graviditet, tvungen sterilisering eller noen annen form for seksuell vold av sammenlignbar alvorsgrad 8. Forfølgelse av en identifiserbar gruppe eller et kollektiv basert på politiske, rasemessige, nasjonale, etniske, kulturelle, religiøse eller kjønnsmessige årsaker 9. Forsvinning under tvang 10. Apartheid 11. Andre inhumane handlinger av lignende karakter som forårsaker stor lidelse eller alvorlig skade på kroppen eller på den psykiske eller fysiske helse» Folkemord derimot omtales i FNs konvensjon av 9. desember 1948 om forhindring og avstraffelse av forbrytelsen folkemord. Her defineres folkemord som «en hvilken som helst av de følgende handlinger som er begått i den hensikt å ødelegge helt, eller delvis, en nasjonal, etnisk, rasemessig eller religiøs gruppe som sådan: a) å drepe medlemmer av gruppen; b) å forårsake alvorlig legemlig eller sjelelig skade på medlemmer av gruppen; c) bevisst å la gruppen utsettes for levevilkår som tar sikte på å bevirke dens fysiske ødeleggelse helt eller delvis; d) å påtvinge tiltak som tar sikte på å forhindre fødsler innen gruppen; e) med makt å overføre barn fra gruppen til en annen gruppe.» 31. mars i år la FNs ekspertpanel om «Accountability in Sri Lanka» fram sin rapport. Det er en saklig og kritisk rapport. Regjeringen på Sri Lanka sa at den gjennomførte en humanitær operasjon med mål om ingen sivile tap, men denne rapporten er i sterk kontrast til den retorikken myndighetene på Sri Lanka har framført. Panelet framholder sannsynlige påstander for en rekke brudd på internasjonal lov og folkeretten av begge sider, flere av disse så grove at de defineres som krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Rapporten går så langt som å si at hele krigføringen representerer et kraftig angrep på hele konseptet internasjonal lov, som er laget for å beskytte individer og deres rettigheter i krig og fred. Channel 4 News har den siste tiden publisert en video som viser nakne mennesker bakbundet som blir summarisk drept – som visstnok skal finne sted rett i etterkant av den militære seieren i Vanni. FN sier at dette er en sannsynlig og ekte video. La meg ta noen eksempler på hva rapporten kommer fram til. Mellom september 2008 og mai 2009 – rettere sagt 19. mai – gikk den srilankiske hæren fram i Vanni med bruk av betydelig grad av artilleri mot et område som var fullt av sivile. Så mange som 330 000 sivile var fanget på et stadig mindre område. Dette var også sivile som ble holdt fanget av LTTE. Myndighetene – altså regjeringshæren – brukte såkalte No Fire Zones til å lokke sivile inn dit, men brukte i en betydelig grad artilleri i de samme områdene, selv om man visste godt hva utfallet av det ville være. De aller fleste drepte sivile i krigens siste fase var på grunn av dette enkle tiltaket. Myndighetene brukte igjen artilleri mot sykehus i regionen. Alle sykehus i området Vanni ble truffet. Samtlige ble truffet, de aller fleste et betydelig antall ganger. Myndighetene brukte systematisk å nekte humanitær hjelp, og i krigens siste faser gikk flere titusener av liv tapt. Myndighetene utsatte ofre og overlevende for unødvendig mye lidelse når de skulle forlate konfliktområdet. I etterkant av krigen gikk de svært hardt fram mot det de trodde og mente kunne være LTTE-medlemmer. Det førte ikke til gjennomsiktighet i prosessen, og det var ikke andre som ivaretok deres sikkerhet. LTTE på sin side begikk betydelig grad av overgrep selv også, som inkluderer bruk av sivile ved å lage en humanitær buffer, drap av sivile som forsøkte å flykte fra LTTE-kontroll, bruk av militært utstyr i tilknytning til sivile, tvangsrekruttering av barn, tvangsrekruttering av arbeidere og drap av sivile gjennom selvmordsangrep. Det er, som jeg kommer tilbake til i mitt treminuttersinnlegg, en rekke anbefalinger som legges til grunn. Dem håper jeg vi får god tid til å gå inn i. La meg bare si når det gjelder krigsforbrytelser, at det er ekstremt viktig at de som har begått krigsforbrytelser, faktisk blir stilt for retten og får en dom. Det er en vesensforskjell på tamilsk og srilankisk side. Mens tilnærmet alle de framtredende tamilske lederne nå er døde, sitter så godt som alle de framtredende lederne fra Sri Lanka fremdeles i maktposisjoner. Det betyr at det må være et betydelig internasjonalt press for at man får på plass en rettsprosess. Det må på Sri Lanka være respekt for menneskerettigheter generelt. Det må finne sted noen demokratiske prosesser som er gjennomsiktige. Vi må ha en diaspora i Norge og andre steder som fullt ut ønsker en forsoning og å arbeide for det beste for Sri Lanka, og ikke et forsøk på å dra i gang ny væpnet kamp. For krigen er over. Nå gjelder det å vinne freden.