Olemic Thommessen (Høyre), 2009-05-29:
For ikke lenge siden behandlet vi NRK-plakaten her i denne sal. Viktige poeng var da NRKs integritet og at vi ikke skal bruke NRK som et politisk instrument for målsettinger som ikke ligger på et generelt og overordnet plan. Det bør det være bred og grunnleggende oppslutning om. Når Regjeringen ved denne korsvei foreslår å legge inn en endring av plakaten ut fra et konkret og omstridt politisk behov, er dette derfor prinsipielt uheldig og et eksempel på omstendigheter som ikke bør ligge til grunn ved fremtidige endringer av plakaten. Bakgrunnen er selvsagt det som nå har vært debattert: dommen i Menneskerettighetsdomstolen om politisk tv-reklame. Etter at dommen ble kjent, og Regjeringen besluttet ikke å anke, hvilket vel hadde vært det naturlige hvis man ville gå videre med saken, har vi sett en sjelden kreativitet i forhold til mulige farbare veier for omgåelse av det som stort sett alle kompetente miljøer, unntatt Regjeringen, er enige om, nemlig at totalforbudet mot denne typen ytringer strider mot ytringsfriheten og dermed mot menneskerettighetene. Høyre mener den opplagte konklusjonen etter dommen måtte være å oppheve totalforbudet og heller se på hvilke rammer man under norske forhold ville legge til grunn for partiers og organisasjonenes mulighet til å ytre seg gjennom kjøpt tid på tv. Nå er dette antagelig ikke så rart, for så vidt som Høyre i lang tid har ment at denne typen reklame burde tillates. Forbudet er ulogisk og inkonsekvent i forhold til hvordan partiene driver sin opplysningsvirksomhet for øvrig – gjennom kjøpt plass i det offentlige rom, i annonser, f.eks. Samtidig har Høyre også tidligere ment at forbudet er prinsipielt betenkelig i forhold til ytringsfriheten. Men uansett om man nå måtte være uenig med oss i dette, synes jeg det er påfallende hvilken innsats som legges i en så vidt liten sak som en regulert politisk tv-reklame kunne være. Først setter man NRKs integritet på spill gjennom et forsøk på å legge klare føringer på kanalens valgkampdekning. Heldigvis parerer kringkastingssjefen dette så vidt tydelig at denne angivelige løsningen nå i alles øyne fremstår klart som det den er – en flopp. Det er ingen skam å snu, heter det. Det hadde vært en god idé i denne saken. I stedet var man ytterligere kreativ og kom da til den nye løsningen, nemlig statlig kjøpt tid i Frikanalen. «Verre og verre, sa kjerringa, hu skulle si ære være.» Ikke bare mener Regjeringen at ytringsfriheten angivelig skal være ivaretatt gjennom kjøpt tid i en nokså marginal kanal, man åpner her også for halvtimes programmer i den eneste kanalen i Norge som ikke har en reell redaktør når det gjelder innhold. I tillegg bruker man nok en gang frivillighetens arena som et instrument for egen politikk, og man kobler det alle hadde forventet skulle være en alminnelig tilskuddspost over statsbudsjettet, til en avtale med klare forpliktelser overfor staten. Statsråden snakker ofte om armlengdes avstand. Her snakker vi om direkte inngripen, ikke bare i en mediebedrift, men også i en kulturinstitusjon som opplagt ville hatt disse bevilgningene over statsbudsjettet uansett, iallfall i en eller annen størrelsesorden. Høyres forslag i denne sammenheng var at herreløs arv skulle tilfalle Frikanalen. På den måten hadde midler kunnet tilfalle uten at det lå noen mistanke om politiske føringer. Her bekymrer man seg ikke bare om mistanken; her smeller man til med en avtale som legger klare føringer. Sist, men ikke minst, blir dette også en ganske spesiell sak for Norge i det internasjonale bildet. Vår opplagte rolle i internasjonal politikk må være å hegne om menneskerettighetene og ytringsfriheten i en verden der dette i mange land ikke er opplagte saker. At vi legger så mye arbeid i å vri oss unna i en sak som kunne vært ordnet på en enkel måte! Man kunne gitt en fast sendetid, begrenset i omfang med noen forskrifter, og løst hele saken, men neida, den veien vil man ikke gå. Man vrir seg unna i alle tenkelige prokuratorgrep for å slippe å imøtekomme dette så tydelig uttalte krav fra Menneskerettighetsdomstolen. Det gir oss et ganske dårlig utgangspunkt når vi med andre land skal ta opp saker som dreier seg om store og alvorlige spørsmål. Med dette som utgangspunkt står Høyre bak det forslaget som er fremmet, nemlig kort og godt at politisk tv-reklame bør tillates i Norge.