Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-22:
Det er jo i sannhet en av velferdsstatens absolutt største utfordringer Per Arne Olsen har tatt opp i sin interpellasjon: Hvordan skal vi kunne møte de store utfordringene vi får innenfor helsevesenet, i pleie- og omsorgssektoren, de nærmeste 10–20 årene, for behovene kommer til å øke radikalt? Dette har jo Stortinget diskutert grundig i forbindelse med behandlingen av Samhandlingsreformen, og det kommer til å komme på dagsordenen også flere ganger framover, ikke minst når stortingsmeldingen om utdanning for velferdstjenestene kommer i løpet av dette året. Og det er klart det kommer til å dreie seg om utdanning. Vi vet at kapasiteten innenfor utdanningssektoren i dag bare holder noen få år til, så må den økes, og den må økes betraktelig. Så den videre debatten om den framtidige utdanningen kommer til å handle om økt kapasitet i alle ledd og også om kvaliteten og innretningen på utdanningen, for det kommer til å bli behov for fagfolk som kan jobbe innenfor den kommunale sektoren, innenfor helsevesenet i kommunesektoren og innenfor helsevesenet i pleie- og omsorgssektoren. Det er den linjen vi har pekt på når vi har behandlet Samhandlingsreformen. Så både innhold, kvalitet og kapasitet vil måtte bli sentralt når det gjelder behovet for utdanning i årene som kommer. Så vil det selvfølgelig også bli krav om at helsevesenet i årene framover har et arbeidsforhold som er attraktivt, og som gjør det attraktivt for framtidens ungdom å jobbe innenfor helsesektoren. Det kommer selvfølgelig ikke til å være sånn at vi kan vedta hvem som skal jobbe der. Helsevesenet må framstå som attraktivt. Det må være gode arbeidsforhold lønnsmessig, men ikke minst må vi også få tatt radikale grep når det gjelder dette med ufrivillig deltid. Jeg ser av rapporter og undersøkelser at i forhold til de skandinaviske landene ligger Norge på topp når det gjelder ufrivillig deltid, og sånn kan vi ikke ha det. Derfor er jeg veldig fornøyd med de grepene som helseministeren har tatt overfor helseforetakene: klar beskjed om at andelen ufrivillig deltid må ned. Den samme beskjeden må også gå til kommunesektoren, for det å tilby unge arbeidstakere halve og kvarte stillinger kommer ikke til å være måten å løse framtidige utfordringer på. Så til mitt hovedpoeng. Den resepten representanten Per Arne Olsen forskrev her i sitt innlegg da han snakket om dynamikk og fleksibilitet, var i realiteten snakk om økt bruk av anbud og økt bruk av konkurranseutsetting innenfor pleie- og omsorgssektoren. Det er ikke noe vi er ukjent med i dette landet. Det har vært prøvd og anvendt på mange områder. Det vi vet om det, er at konkurranseutsetting og anbud handler om å presse prisene ned. De kostnadene som skal presses ned, er lønnskostnadene, lønnskostnadene til de ansatte. Det vi kjenner til der, er at det går på pensjonsordninger og på arbeidstid. Det er altså en resept som skaper dårligere forhold og økt press på de ansatte i helsevesenet framover. Det er ikke en medisin og resept som SV vil forskrive. Vi er ganske så sikker på at det å satse på en sterk offentlig helsetjeneste i kommunene, innen kommunehelsetjenesten, er å forbedre arbeidsforholdene, det er å få ned bruk av ufrivillig deltid. Det er det vi må gjøre, og det er det vi må satse på i årene framover. Det er flere ganger brukt ord som fleksibilitet, at det er for stivbeint og for firkantet sånn som det fungerer i den offentlige sektoren. Jeg antar at man da også tenker på arbeidsmiljøloven. Det vi vet, og det som er realiteten, er at arbeidsmiljøloven sånn som den er laget, gir rom for betydelig bruk av fleksibilitet der det er behov. Så det å argumentere eller angripe offentlig sektor og kommunehelsetjenesten for at man er for lite fleksibel, er direkte feil. Man har den fleksibiliteten som er nødvendig. Men det å satse på privatisering, det å satse på økt bruk av anbud innenfor denne sektoren, er ikke løsningen på framtidens utfordring innenfor helsevesenet.