Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 1998-12-07:
Jeg har innledningsvis bare lyst til å kommentere noe som kom fram i replikkordskiftet mellom statsråd Fjellanger og Jens Stoltenberg, hvor statsråd Fjellanger på en måte skyver under teppet konsekvensene av kuttene på bevilgningene til Øst-Europa. Det ble hevdet i det replikkordskiftet at det kan fortsette som før, på grunn av mulighetene for overføringer fra året før. Men slik er det altså ikke. I et brev fra utenriksministeren blir det sagt: «Når det gjelder 1999 isolert sett er det imidlertid klart prosjektaktiviteten vil bli påvirket negativt av at bevilgningen reduseres til et såpass lavt nivå som nå foreslås. I tillegg til at en rekke prosjektsøknader vil måtte avslås, vil andre prosjekt få redusert sin støtte. » Det er helt klart at den største miljøtrusselen, som vi har på Kola, med manglende skikkelig lagring av atomavfall, og de farlige truslene vi har også ellers, tar ikke denne regjeringen på alvor og innover seg. Og det er det bare trist å erkjenne. Årets miljøbudsjett er det første budsjettet sentrumsregjeringen har utarbeidet fra starten av. Gjennom hele 1990-tallet har sentrumspartiene uttrykt sterk misnøye over manglende miljøsatsing fra arbeiderpartiregjeringene, og de har skapt store forventninger til sin egen innsats. Helt fram til regjeringsskiftet hevdet sentrumspartiene at de stod for en fundamentalt annen miljøpolitikk. Senterpartiets leder sendte sågar ut en egen pressemelding i juli 1997 hvor hun lovte at en sentrumsregjering ville bli en miljøregjering som sa nei til fortsatt sterk forbruksvekst, ja til sterkere satsing på klimatiltak, ja til en omfattende omlegging til grønne skatter og ja til en sterkere satsing på kollektivtrafikken. På alle disse områdene har Regjeringen sviktet sine ambisiøse mål: Motstanden mot en fortsatt sterk forbruksvekst er snudd til en løssluppen forbruksfest og en historisk vekst i elektrisitetsforbruket. Kritikken mot Arbeiderpartiets klimapolitikk er snudd til en samlet oppslutning om Arbeiderpartiets klimastrategi både i Kyoto og i Buenos Aires. Omleggingen til grønne skatter er blitt en marginal justering. Satsingen på kollektivtransporten er blitt til kutt i jernbaneinvesteringer og kutt i kollektivtransporten. Den fundamentale endringen i miljøtenkningen finner vi i hvert fall ikke i dette miljøbudsjettet. Dette budsjettet er praktisk talt en blåkopi av de siste budsjettene som Thorbjørn Berntsen la fram som miljøvernminister, budsjetter som Thorbjørn Berntsen mottok flengende kritikk for fra sentrumspartiene. Med sentrumspartiene kom det ingen miljørevolusjon, men en miljøpause. Den som hadde forventet mange nye miljøinitiativ med en sentrumsregjering, er dessverre blitt skuffet. Sentrumsregjeringen og miljøvernminister Guro Fjellanger har heller utmerket seg med manglende miljøinitiativ. Bortsett fra Kyoto-meldingen har det ikke kommet et eneste politisk initiativ fra Regjeringen. Paradokset er at det er opposisjonen i Stortinget som tar initiativ. Ved to anledninger har Stortinget pålagt Regjeringen og miljøvernministeren å finne nye miljøpolitiske løsninger. I vår påla Stortinget Regjeringen å utarbeide en ny stortingsmelding om avfallspolitikk. Sjøl om tall fra Statistisk sentralbyrå viser at vi gjenvinner mer og mer avfall for hvert år, hjelper det lite når hver innbygger produserer stadig mer søppel. Vi trenger nye virkemidler og tiltak som reduserer sjølve avfallsmengden, og som pålegger produsenter å redusere bruken av emballasje. Vi trenger en ny avfallspolitikk. I den innstillingen vi behandler i dag, pålegger vi Regjeringen å legge fram en ny stortingsmelding om friluftsliv. De siste åra har muligheten for å drive friluftsliv blitt svekket betydelig ved at attraktive naturområder er blitt redusert i både størrelse og kvalitet. Attpåtil er de blitt vanskeligere tilgjengelig. Stadig flere nordmenn bor i byer og tettbygde strøk og har ikke den daglige tilgangen til skog og mark. Arbeiderpartiet mener det er et mål at alle skal ha mulighet til å ta del i de opplevelser og gleder naturen gir. Skal vi oppfylle denne målsettingen, må vi utarbeide nye virkemidler i friluftspolitikken. Meldingen om rikets miljøtilstand ble annonsert å skulle være juvelen i sentrumsregjeringens miljøpolitikk. Siden budsjettdebatten i fjor høst har vi gjentatte ganger blitt lovet en rapport om Regjeringens miljøprofil og rikets miljøtilstand. I spørretimen den 18. mars lovte statsråd Fjellanger at den skulle komme til høsten. I en pressemelding den 23. april skrudde hun ytterligere opp forventningene med følgende uttalelse: «Den sektorovergripende miljøvernpolitikken vil dessuten bli mer offensiv ved innføringen av sektorvise miljøhandlingsplaner og et nasjonalt resultatoppfølgingssystem, det vil si en jevnlig rapportering om Rikets miljøtilstand.» Nå er denne rapporten utsatt – kanskje til neste års budsjett? Hvor ble det av sentrumspartienes løfter? Fra å skulle endre miljøpolitikken fundamentalt har de endret sin egen politikk fundamentalt.