Anette Kristine Davidsen (Arbeiderpartiet), 2015-06-18:
Petroleumsvirksomheten har i lang tid vært en av bærebjelkene i norsk økonomi. Det er Norges største næring målt i verdiskaping i statlige inntekter og i investering. Det kommer petroleumsvirksomheten til å være også i lang tid framover. Utbygging av Sverdrup-feltet er et av de største industriprosjektene i Norge på flere tiår. Dette vil medføre betydelige aktiviteter under både utbygging og drift, og det vil også ha gode ringvirkninger ved å skape arbeidsplasser både regionalt og nasjonalt. Men like viktig: Det vil gi store inntekter til fellesskapet. Det norske petroleumsskattesystemet har gjennom tiår tjent Norge godt, og verdiene har kommet hele det norske samfunnet til gode, for når enkelte selskaper har fått lov til å utnytte fellesskapets ressurser, har det også kommet fellesskapet til gode. Dette er heller unntaket enn regelen når man ser til land som har vært like heldige med å finne store petroleumsressurser. Den vanlige historien er at noen har tjent seg veldig rike, mens samfunnet har stått tilbake med lite. I Norge valgte vi en annen vei. Vi krevde at de som tjente på å utvinne fellesskapets ressurser, skulle betale tilbake. Det gjorde de, og det vil også skje med Johan Sverdrup-feltet. Bare i løpet av det første byggetrinnet er inntektene beregnet til om lag 1 000 mrd. 2015-kroner, og størsteparten av dette tilfaller det norske samfunnet i form av skatteinntekter. Likevel har den siste tiden vært fylt med dårlig nytt for Norges største industri. Konsekvensene av kutt og varslede nedskjæringer påvirker og angår mange, også utenfor industrien. Men det som i all hovedsak skiller denne situasjonen fra andre nedturer tidligere, er regjeringens manglende politiske vilje til å gjøre noe for å hindre de skadevirkningene vi nå ser. Selv om det er bred enighet om de overordnede målene og virkemidlene for norsk olje- og gassvirksomhet, er vi likevel avhengig av tiltak for dagens situasjon. Vi ser at antall arbeidsledige har økt kraftig, og at mange av disse er fra oljesektoren. Vi trenger tiltak, men det har regjeringen åpenbart ingen konkrete planer om. Utbyggingen av Johan Sverdrup-feltet har hittil gitt norsk leverandørindustri store kontrakter. Men uansett hvor positivt det er, kan vi ikke la jubelen over kontraktstildelingen hittil overskygge det faktum at vi har store utfordringer å ta fatt på. Fra leverandørindustrien fortelles det om bråstopp i vedlikehold og investeringer, som fører til masseoppsigelser. Når ledigheten stiger og det er såpass mange arbeidsledige som direkte eller indirekte er knyttet til industrien, merkes det over hele landet, for ikke bare leverandørnæringer som gir tjenester i tilknytning til utvinning blir rammet, men også mer tradisjonelle fastlandsnæringer. Dette påvirker mange, for etter salg av olje og gass er leverandørindustrien vår største eksportnæring. Dette er en næring som leverer kunnskapstunge varer og tjenester, og ikke bare til norsk sokkel, men også til et tøft internasjonalt marked. Med alle sine arbeidsplasser, sin verdiskapning og sin kompetanse er det en vel så viktig del av vår oljeformue som oljefondet selv. Vi som politikere kan ikke sitte her og overstyre markedet, men vi må like fullt ta på alvor de utfordringene vi ser. Vi må lytte til dem som kjenner næringen, og finne både langsiktige og kortsiktige løsninger for hva som gagner samfunnet i sin helhet – og ikke minst: Vi må ta vare på den kompetansen vi har, for kunnskap er framtiden, og virksomheten kommer til å ha en sentral rolle for framtidig verdiskaping, sysselsetting og samfunnsutvikling. Til og med i et lavutslippssamfunn vil det være etterspørsel etter petroleumsprodukter, men derfor er det også viktig at næringen fortsetter å søke nye muligheter for å redusere sine egne utslipp og for å produsere med lavere karbonavtrykk enn det de gjør i dag. Dette er viktig for å nå de klimamålene som vi har satt, men også for at næringens konkurransekraft internasjonalt skal opprettholdes. Vi trenger langsiktige strategier for å legge opp til lavutslippssamfunnet og økt bruk av lavutslippsteknologi. Vi trenger også langsiktige og kortsiktige strategier for å bevare norsk inntekt og for å bevare lav arbeidsledighet. Men da må også regjeringen og stortingsflertallet vise politisk vilje til å hindre de skadevirkningene vi nå ser.