Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-10-06:
Forvaltningen av naturen er en forpliktelse overfor neste generasjon. Det er derfor svært skuffende at Riksrevisjonen for få år siden slo fast at Stortinget skrur opp miljøambisjonene uten å følge opp med bevilgninger. Den samme rapporten viste også til store svakheter i myndighetenes arbeid med å kartlegge og overvåke biologisk mangfold og forvaltningen av verneområder. Regjeringen har lovet å stoppe tapet av biologisk mangfold innen 2010. Denne trontalen indikerer ikke at den har tenkt å bruke sitt siste år på engang å forsøke å innfri løftet. Samtidig kan det ikke karakteriseres som noe annet enn en miljøpolitisk skandale at natur og biologisk mangfold overhodet ikke er nevnt i Regjeringens trontale. Hvordan er det mulig for en miljønasjon? De fleste forskere er enig i at tapet av biomangfold er et like viktig problem for menneskeheten som menneskeskapte klimaendringer, og problemet er faktisk bedre dokumentert. Det er ikke et grenseoverskridende miljøproblem. Av Norges nær 2 000 utrydningstruede arter er 85 pst. truet av ikke-bærekraftig arealbruk innenfor vårt eget land. Ny biomangfoldlov har ennå ikke kommet. Utredningen NOU 2004:28 til en ny lov om biologisk mangfold har ligget på miljøvernministerens bord helt siden Stoltenberg-regjeringen overtok høsten 2005, uten at noe har skjedd. Norge og miljøet trenger faktisk en solid biomangfoldlov, og vi trenger den nå. Stortinget har behov for og tid til, i motsetning til det en har hatt når det gjelder flere andre viktige lover, å diskutere den. For Høyre er løftet om å stanse tapet av biologisk mangfold innen 2010 absolutt. Det er bare med nye, fleksible virkemidler vi kan ivareta den mest truede naturarven før den forsvinner for alltid. Høyre vil støtte en ny offensiv lov, men dersom Regjeringen ikke leverer robuste ordninger for utvalgte arter, bør loven fortsatt ligge i skuffen til statsråden til vi får en ny regjering som tar problemet alvorlig. Riksrevisjonen har helt rett når de påpeker forskjellene mellom løfter og faktiske bevilgninger. Enda større blir forskjellene om man sammenlikner valgløfter og Regjeringens politikk. Dette er den siste trontalen fra denne regjeringen og siste gang den virkelig kan prioritere for hele stortingsperioden. Det er i hvert fall sikkert at man ikke prioriterer miljøet. I trontalen får miljøet fattige tre setninger - heldigvis tre viktige setninger. La meg umiddelbart gi Høyres støtte til nettopp dem, for Norge må ha en aktiv og offensiv rolle før og under København-møtet neste år, og avskogingen i verdens regnskoger må forsøkes stoppet. Det var også grunnen til at Høyre trakk dette fram i forhandlingene om et klimaforlik. Det er lite som vitner om at Norge gjøres til et foregangsland i miljøpolitikken. Jeg har allerede nevnt vern av biologisk mangfold. Nær halvparten av de rundt 3 000 artene som i dag er oppført på den norske rødlisten over truede arter, lever i skog. Det er derfor nødvendig å øke skogvernet dersom vi skal nå målet om å stanse tap av biologisk mangfold innen 2010. Det er fullt forståelig at de rød-grønne reduserte bevilgningen til norsk skogvern med nesten 7 mill. kr. Frivillighet i skogvernet koster, men tvang koster betydelig mer. Høyre vil basere seg på nettopp frivillighet, og vi vil betale for det. Derfor ønsket vi å øke bevilgningene, men uten å få rød-grønn støtte. Norge er dessverre ikke noe foregangsland når det gjelder å ta vare på biologisk mangfold. Med reduserte bevilgninger til skogvern ligger vi faktisk dårligere an nå enn da SV kom i regjering. Heller ikke innenfor klimapolitikken er vi noe foregangsland. Sommeren 2007 ble det lagt fram en klimamelding fra regjeringspartiene som var omtrent blottet for konkrete tiltak. Det gjorde også at SVs miljøpolitiske talskvinne, Inga Marte Thorkildsen, sågar bad de tre tidligere regjeringspartiene om drahjelp for å skjerpe Regjeringens miljøpolitikk. Det fikk de. Heldigvis går EU betydelig lenger enn både regjeringspartienes stortingsmelding og klimaforliket når det gjelder reduksjonen i klimagassutslipp. På EUs toppmøte i mars 2007 ble det vedtatt bindende hovedmål for EUs klima- og energipolitikk fram mot 2020. Vi mangler dessverre en aktiv miljøpolitikk. Dagens regjeringspartier innfrir overhodet ikke, og vi er ikke noe foregangsland. Vi har med andre ord gått på nok et hvileskjær - denne gangen i miljøpolitikken.