Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 1999-06-01:
Kristelig Folkeparti ser på demokratiet som den beste styringsform i utviklingen av samfunnene. Det enkelte menneskets medbestemmelse er for oss en konsekvens av det bibelske forvalteransvaret. Kristelig Folkeparti sier i sitt handlingsprogram for inneværende stortingsperiode at Kristelig Folkeparti går inn for «at fylkesmannsfunksjonen vert evaluert med sikte på betre samordning og rasjonalisering». Regjeringen har fulgt opp dette, og flertallet i denne sak viser da også til at flertallet i familie-, kultur- og administrasjonskomiteen i Budsjett-innst. S. nr. 2 for 1997-98, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, sa seg enig i at det var nødvendig å foreta en gjennomgang av oppgave- og ansvarsfordelingen mellom forvaltningsnivåene, herunder mellom fylkesmannsembetet og fylkeskommunen. For Kristelig Folkeparti er det viktig med størst mulig grad av folkestyre og folkelig kontroll. Forslagsstillerne til Dokument nr. 8:43 vil overføre ansvaret for helsetilbudet, inkludert ansvaret for sykehusdriften, til staten. De vil også innføre stykkprisfinansiering overfor de videregående skoler og hevder at fylkeskommunen er et kostbart og byråkratiserende mellomledd uten nødvendig eksistensgrunnlag. Det forundrer meg at Fremskrittspartiet vil redusere folkestyret til fordel for større makt til embetsverket eller kjøpte private entreprenører. Sentrumspartiene sier i Voksenåserklæringen av oktober 1997: «En sentrumsregjering mener at et levende og desentralisert demokrati med bred deltakelse er grunnleggende for å møte de store utfordringene i samfunnet.» Det er gjennom folkelig engasjement og folkevalgt styring vi best kan løse miljøproblemene, få flere i arbeid, sikre utjevning mellom grupper, regioner og land, sikre nasjonal og lokal råderett over naturressurser og norsk eierskap i næringslivet. Dersom viktige politiske målsettinger skal ivaretas, må markedene korrigeres gjennom styring fra folkevalgte organer. Det er en forutsetning for et styrket lokalt selvstyre at de økonomiske rammebetingelsene bedres. Større reell makt til folkevalgte organer, ikke minst i kommuner og fylkeskommuner, er en forutsetning for at folk skal finne det meningsfylt å engasjere seg i politisk arbeid og ta ansvar for samfunnsutvikling. I Innst. S. nr. 250 for 1997-98 om kommuneøkonomien for i år sier Fremskrittspartiet at innsparingspotensialet er 10 – 15 milliarder kr i kommunesektoren. I St. prp. nr. 69 for 1998-99 framgår det at fylkeskommunen brukte 1,6 milliarder kr, eller 3 pst., av sine utgifter til sentrale styringsorganer og fellesutgifter i 1997. Kommunene brukte 7 pst. Det antall kroner som brukes, og det innsparingspotensialet som Fremskrittspartiet mener å peke på, henger altså ikke sammen. Det er naivt å tro, slik jeg ser det, at en nedleggelse av fylkeskommunen vil gi et billigere og bedre tilbud til befolkningen ved å overføre makt til embetsverket, bort fra folkevalgt styring og kontroll. Det er, slik jeg opplever det, useriøst å foreslå at fylkestingsvalget i 1999 skal avlyses. At enkelte politikere får tapt arbeidsgodtgjørelse uten egentlig å ha hatt et arbeid, eller får dobbel møtegodtgjørelse, er ikke et spørsmål som berører fylkeskommunens eksistens, men et spørsmål om etikk og moral. Kristelig Folkeparti støtter flertallsinnstillingen i denne sak.