Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2015-06-17:
Da har vi igjen jordbruksoppgjøret til behandling i Stortinget. Forskjellen fra i fjor er at nå ligger det en avtale til grunn, altså en avtale mellom forhandlingspartene som vi skal ta stilling til. Det er gledelig å se at også Stortinget – i hvert fall det store flertallet i Stortinget – vil være enig i dette og være med og konfirmere avtalen, slik at jordbruket får en god avtale å jobbe ut fra til neste år. Det får også muligheten til å øke sine inntekter med denne avtalen. Jeg sa at det var enighet om en avtale, dvs. det var enighet mellom Bondelaget og staten. Bonde- og Småbrukarlaget valgte altså å bryte. Som det ble sagt i replikkordskiftet her, er det fullt legalt å bryte. Det er derfor vi har et forhandlingsinstitutt, for at en skal kunne være enig eller ikke, og når en da bryter, er det fordi en er uenig. Men det er litt bemerkelsesverdig at den samme parten har brutt i fem av de seks siste oppgjørene. Det er for meg bekymringsfullt. Det sier litt om hele avtaleinstituttet, og om dette avtaleinstituttet egentlig er berettiget. Det er lov å stille spørsmålet. Så kan vi jo håpe at vi får til en avtale neste år der også Bonde- og Småbrukarlaget blir med på avtalen, slik at det blir en større enighet. Da formoder jeg også at det kan bli en enda større enighet i Stortinget, og at bl.a. SV og enkelte i Senterpartiet også kan være enig i avtalen. Denne avtalen som nå er lagt fram, er en videreføring av fjorårets avtale, med en del forenklinger og, som sagt, muligheter for økt produksjon og økte inntekter, og det er jo bl.a. det avtalen skal si noe om, de mulighetene som landbruket har til å øke inntektene sine. Det er ikke slik at vi skal bestemme her på Stortinget hvor mye en bonde skal tjene, men vi skal legge forholdene til rette slik at en bonde kan få lov til å utnytte de ressursene han har, for å tjene mest mulig penger, slik som alle andre sjølstendig næringsdrivende i dette landet. For det er nemlig sånn at bonden er sjølstendig næringsdrivende og har en unik mulighet til å utnytte enorme ressurser for å sikre seg en god og stabil inntekt. Så må enhver sjølstendig næringsdrivende forvente å kunne jobbe litt mer enn de ca. 1 740 timene som er standard i arbeidslivet, men muligheten er der, og jeg har inntrykk av at bonden utnytter de mulighetene til de grader. Det gjør også at en del bønder har en inntekt som det absolutt står respekt av. Så sier dette oppgjøret en del om forenklinger. Forenklinger er viktig for jordbruket, og det er også viktig for staten. Det forundrer meg litt at Arbeiderpartiet og Senterpartiet mener at det å fjerne tilskuddsordninger ikke representerer noen forenklinger. Da har vi kanskje forklaringen på hvorfor det ble innført en rekke nye tilskuddsordninger under den rød-grønne regjeringen. Det er slik at noen skal forvalte og behandle disse ordningene, og det er det offentlige byråkrater som gjør. Ja, det er greit at vi tenker på sysselsetting, men den sysselsettingen bør ha et visst formål, og hvis formålet er å sitte og flytte papir og behandle støtteordninger, mener jeg at det er feil bruk av ressurser. De ressursene som skal tilføres inn mot landbruket, skal tilføres slik at bonden har mulighet til å øke inntekten sin, og ikke slik at byråkrater kan ha jobb.