Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-11-07:
Eiendomsmeglingsloven ble opprettet i 1989, og i denne proposisjonen har Regjeringen foreslått en del oppdateringer som saksordføreren har redegjort godt for. Hele hovedhensikten med de endringene som nå gjøres, er å beskytte forbrukernes interesser i forhold til kjøp og salg av eiendom. Det som er litt forunderlig med denne debatten, er at samtlige partier som har tatt ordet i debatten, forsøker å gi inntrykk av det samme, nemlig at man er svært opptatt av forbrukernes interesser knyttet til kjøp og salg av eiendom. Men samtidig går jo flertallet på en rekke områder ikke inn for å styrke forbrukernes interesser, men synes tvert imot å være mer opptatt av særinteresser i ulike deler av det næringslivet som er tilknyttet eiendomsmegling. Derfor var det svært oppsiktsvekkende å høre innlegget fra representanten Larssen, som både raljerte og kom med beskyldninger i forhold til mindretallets intensjoner, og jeg må si at det bør man kanskje holde seg litt for god for å gjøre. Den ene påstanden som kom fra Heidi Larssen, var at mindretallet ikke hadde tatt innover seg at det var store ulikheter i dette markedet. Ja, selvsagt er det det, men det blir jo ganske underholdende når Heidi Larssen fra partiet Høyre plutselig blir svært opptatt av å dytte foran seg de deler av landet hvor eiendomsmegling er svært oversiktlig, hvor antallet transaksjoner er svært få, og hvor disse problemene neppe oppstår. Men årsaken til at mye av dette er gjenstand for debatt, er forhold i de større byene, i pressområdene, hvor antallet transaksjoner er omfattende. Og nettopp fordi de er omfattende, opplever man da dessverre ved gjentatte anledninger at forbrukernes interesser blir svekket som følge av uheldig oppførsel fra enkeltaktører. Det er ikke slik at Fremskrittspartiet plutselig har blitt opptatt av å føre næringsfiendtlig politikk. På en rekke andre områder knyttet til næringslovgivning har altså finanskomiteen og Stortinget gått inn for en betydelig skjerpelse av lovverket, ikke for å svekke næringsgrunnlaget, men for å gjøre spillereglene klare og tydelige og – ikke minst – gjøre sanksjonsmulighetene like tydelige. Det er med på å styrke spillereglene for alle som deltar i det markedet, enten det er næringsinteressene eller forbrukerinteressene, og det burde også Høyre og regjeringspartiene være mer opptatt av enn de synes å være i denne saken. Fremskrittspartiet støtter i all hovedsak de endringsforslagene som Regjeringen har lagt frem. Jeg vil også si at Heidi Larssens forsøk på å antyde at mange av disse forslagene ikke har vært på høring, er litt søkt. I de forslagene som Regjeringen selv har lagt frem, er jo mange av problemstillingene berørt, men høringsinstansene har altså andre konklusjoner enn det departementet selv har. De konklusjonene har man valgt å ta med seg videre inn i Stortingets sluttbehandling av lovforslaget. De er behørig presentert for finanskomiteen, både skriftlig og muntlig, og har igjen fått som resultat at et mindretall ønsker å fremme lovendringsforslag på det. Det kan ikke sies å være en dårlig behandling av en sak. Når det gjelder hjemmelen til å fastsette forskrift om den faglige leder, ja, så forutsetter Fremskrittspartiet at den faktisk benyttes. Det er få restriksjoner på hvordan meglingsvirksomhet kan organiseres, og det må sikres at meglerplikten oppfylles tilstrekkelig i alle slike virksomheter, og at det må være den faglige leders ansvar. Fremskrittspartiet går i komiteinnstillingen inn for en enda videre forskriftshjemmel, nemlig at man også skulle kreve at andre ansatte i eiendomsmeglerforetakene skulle ha tilstrekkelig kompetanse. Det ble det ikke flertall for. Men jeg vil peke på at det i proposisjonen er forutsatt at forskrift om faglig leder også skal kunne inneholde krav til andre ansatte, og denne åpningen bør etter mitt skjønn Kredittilsynet benytte seg av. Vi støtter videre forslaget om innsynsrett i budrunder. Også her forutsetter jeg at hjemmelen blir brukt, fordi det eksisterer et økende behov for å ha regler som sikrer at budgiver kan stole på at budene er reelle. Vi har dessverre sett noen eksempler på at så ikke skjer. Så til bruk av titler. Når tittelen «statsautorisert eiendomsmegler» er beskyttet i loven, er det rom for store misforståelser når titlene «eiendomsmegler» og «megler» også brukes. Den jevne kjøper og selger har sjelden forutsetninger for å skjelne mellom de ulike titlene på denne måten, og når man først har innført statsautorisasjon, som skal fremstå som en sikkerhet for publikum, må det være ganske selvsagt at lovgiver også hindrer helt nærliggende misforståelser. Jeg ser ikke spesielt gode grunner til å la disse betegnelsene florere blant ufaglærte meglere, det finnes nok av andre titler som kan benyttes. Vi har derfor foreslått at også titlene «eiendomsmegler» og «megler» skal forbeholdes dem som har eiendomsmeglerbrev, slik det er med tittelen «statsautorisert eiendomsmegler» i dag. I innstillingen er det foreslått at tittelen «eiendomsmegler» skal forbeholdes de som har eiendomsmeglerbrev, og vi vil selvsagt støtte dette forslaget subsidiært. Videre så mener Fremskrittspartiet det er viktig at publikum kan stole på at de som har befatning med eiendomsmegling, ikke har noen egeninteresse i det megleroppdraget de skal utføre. For at kjøper og selger skal ha denne tryggheten, foreslår vi for det ene at ansatte i eiendomsmeglingsvirksomheter ikke skal kunne befatte seg med annen virksomhet med mindre de får dispensasjon. For det annet foreslår vi at disse personene ikke skal kunne drive med egenhandel, men også dette er det mulig å dispensere fra. Kanskje betyr det at et forslag ikke får særlig stor praktisk betydning, men det vil i hvert fall ha en betydelig symboleffekt. Videre foreslår vi at det forbudet som i dag gjelder for eiendomsmegler mot å drive annen næringsvirksomhet, også må gjelde advokater som driver med eiendomsmegling. Jeg kan ikke se noen grunn til å forskjellsbehandle meglere og advokater på dette punkt. I tillegg er det altså slik at advokater også kan få dispensasjon. Jeg viser da til Heidi Larssens bekymring for hvordan advokater med små porteføljer skal kunne fortsette å praktisere på mindre steder. Til slutt: Fremskrittspartiet har sammen med andre foreslått i innstillingen at det må opprettes en tvisteløsningsordning for tvister i saker mot eiendomsmegler. Vi mener at det er en god ordning for forbrukerne at det opprettes en nemnd som kan ta seg av slike tvister på en effektiv og billig måte utenfor rettsapparatet. En lignende ordning er i funksjon i dag, og man er allerede i gang med å forberede organiseringen av en utvidet nemnd som også kan omfatte advokater. Jeg regner med at ny og mer omfattende nemnd vil være på plass før 1. november 2003, som vi har foreslått som frist. For at en slik nemnd skal være mest mulig effektiv, går vi inn for at det skal være et vilkår for å drive eiendomsmeglingsvirksomhet at eiendomsmegler skal la eventuelle tvister kunne bli løst av denne nemnden. Dessverre er vi i mindretall når det gjelder flere av de forslagene som er satt frem i innstillingen fra finanskomiteen. Jeg registrerer imidlertid at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene i innstillingen har bedt Regjeringen utrede et par av forslagene nærmere. Og jeg mener i hvert fall at det bør skje relativt raskt, for mye tyder på at den eiendomsmeglingsloven som gjelder i dag, ikke er fullt ut tilpasset dagens boligmarked. Til slutt tar jeg opp Fremskrittspartiets mindretallsforslag i innstillingen.