Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-12:
Det er nesten en litt uvirkelig debatt, må jeg si. Vi jobber med forenkling langs mange linjer. Vi har i Ot.prp. nr. 61 for 2002-2003 lagt frem noen forslag som har det til felles at de skal gjøre det enklere for norsk næringsliv, og de skal spare kostnader for norsk næringsliv. Mitt utgangspunkt har vært hvordan vi kan redusere kostnadene for norsk næringsliv gjennom de registreringene som de er lovpålagt å ta i Brønnøysundregistrene. Dette gjør vi på mange måter for å drive så effektivt som mulig. I tillegg har jeg en langsiktig ambisjon om at vi skal komme i den situasjon, som representanten Hedstrøm sa, at de inntekter man har i Brønnøysundregistrene, skal dekke de kostnadene man har når det gjelder drift av Brønnøysundregistrene. Det skal ikke være en beskatning av norsk næringsliv. Da er det slik at man må angripe dette langs mange linjer. Og det vil jo være veldig rart hvis det skulle bli slik at man ikke skal kunne gjøre forenklinger, fordi det i første omgang vil kunne gå ut over noen. Det er klart at i det øyeblikk man gikk over fra å bruke blekkhus til å bruke kulepenn, gikk det ut over dem som produserte blekkhus. Når papir er blitt avleggs for å formidle det som man skal formidle til norsk næringsliv, vil det kunne gå ut over trykkerier, og det vil kunne gå ut over papirprodusenter. Da journalistene begynte å skrive direkte på PC, istedenfor at man hadde folk som gjorde dette i bly, gikk det selvfølgelig ut over noen. Jeg har et påtrykk hele tiden, føler jeg, fra et samlet norsk næringsliv i 434 kommuner, som går på: Hvordan kan vi forenkle? Min oppgave, slik jeg har lest Stortinget, er å maksimere det antall stillinger som kan fjernes i norsk næringsliv når det gjelder å drive innrapportering. Jeg nådde ikke mitt mål om å redusere med 100 årsverk i 2002 – jeg tror vi kom opp i 96 årsverk. Det er jo ikke slik at disse 96 menneskene nå går rundt og bare venter på at fellesferien skal begynne. Nei, de er i jobb. Selvfølgelig er de det! Jeg har ikke oppfattet det slik at Stortinget ønsker at vi istedenfor et enklere Norge skal få det slik som en kunne få forståelsen av fra Arbeiderpartiet, at vi nå må lage det så komplisert som mulig, for at flest mulig skal kunne sitte og jobbe med oppgaver som strengt tatt ikke er nødvendige, men som allikevel skattebetalere og norsk næringsliv er nødt til å betale. Og det er fullstendig feil det SV-representanten sa, og likeledes Enoksen, når det gjelder å overføre arbeidsoppgaver og stillinger til det offentlige. Det er nemlig ikke slik at man trenger én stilling i tillegg for å gjøre dette. Man slutter å annonsere i Norsk lysingsblad. Det overfører ikke stillinger noe sted. Man har dette på et elektronisk system, hvor man, som jeg skriver i proposisjonen, har en engangskostnad på 400 000 kr. Jeg skjønner jo selvfølgelig ansatte i enhver bedrift som mister jobben. Jeg skjønner ordføreren i enhver kommune som har en bedrift hvor noen mister jobben. Jeg har selv vært ordfører i en kommune hvor noen mistet jobben. Men vi som skal prøve å ha en prinsipiell tilnærming til dette, lage en kostnadseffektiv offentlig sektor som skal pålegge norske skattebetalere og norske bedrifter minst mulig kostnader, må ikke bruke 90 pst. av tiden til det som saken egentlig ikke dreier seg om, for det saken dreier seg om, er, som sagt, hvordan vi skal gjøre forenklinger. I de høringsrundene vi hadde, syntes samtlige norske næringslivsorganisasjoner at dette var en strålende idé. Det er det vi gjør. Så har finansministeren vært i Narvik og gitt «dødskysset», som Enoksen refererte til, og som jeg ikke så fant sted. Det skal jeg ikke kommentere. Men at bedriften er strålende, betviler jeg ikke. Det er jo ikke det som er årsaken til at vi eventuelt skal slutte å bruke trykkeri, men det er for å spare 34 mill. kr. Så er jeg fullstendig innforstått med at gjennomføringen av dette vil medføre noen praktiske konsekvenser for en bedrift. Jeg skal ikke være urimelig når det gjelder en overgangsordning, men treffe tiltak som vil gjøre smerten minst mulig. Derom er det ingen tvil. Jeg regner med at det vil være snakk om både ett og halvannet års overgangsordning for å få disse tingene til. Det skal ikke være snakk om å kutte av en navlestreng over natten, og at man ikke skal kunne få tid til å områ seg. Jeg tror definitivt det vil være mulig å slå to fluer i én smekk. Bedriftene vil få anledning til å omstille seg, og vi vil få et mer konkurransedyktig norsk næringsliv, som skal betale inn en mindre kostnad.