trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Vi har tatt veldig mange grep for å gi bedre tjenester til eldre generelt og til mennesker med demens og deres pårørende spesielt. Vi er i full gang med en storstilt satsing for å heve kompetansen i de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Vi har styrket investeringstilskuddet til heldøgns pleie- og omsorgsplasser betydelig. Vi har laget en egen plan for å bedre tjenestetilbudet til mennesker med demens – Demensplan 2020. For første gang er en slik plan utviklet i samarbeid med mennesker som selv har demens, og deres pårørende. Gjennom Demensplan 2020 satser regjeringen målrettet på økt kapasitet, kompetanse og kvalitet i tilbudet til mennesker med demens, i tråd med brukeres og pårørendes behov. Utbyggingen av dagaktivitetstilbud til personer med demens er en viktig satsing i Demensplan 2020. Aktivitetstilbud kan bidra til gode og meningsfulle opplevelser for den enkelte og avlastning til pårørende, som ofte er i krevende situasjoner. Regjeringen har varslet at vi vil foreslå en endring i helse- og omsorgstjenesteloven om å fastsette en plikt for kommunene til å tilby dagaktivitetstilbud til hjemmeboende personer med demens, gjeldende fra 1. januar 2020. For å legge til rette for dagaktivitetsplasser i kommunene er det opprettet en egen tilskuddsordning som alle kommuner kan søke på. Det er anslått et behov for 9 200 plasser, mens det ved utgangen av 2016 var 2 984 plasser i drift. I 2017 har regjeringen lagt til rette for om lag 750 flere dagaktivitetsplasser til personer med demens i 2017. Dessverre er tilskuddet utnyttet i mindre omfang enn forutsatt. Jeg mener at kommunene nå har sterke økonomiske incentiver for å bygge ut et aktivitetstilbud for personer med demens. Undersøkelser viser at dette kan utsette bruk av dyrere tjenester og avlaste og forebygge helseskader hos pårørende, i tillegg til at det gir bedre livskvalitet for brukerne. Det er også en god støtteordning staten har, men dessverre har vi fortsatt utfordringer med å få kommunene til å bruke de pengene som er bevilget til dette formålet, øremerket. Jeg vil oppfordre kommunene nå spesielt til å bruke det statlige tilskuddet som regjering og storting har bevilget, til å bygge opp tilbudet før den varslede plikten trer i kraft i 2020. På denne måten vil vi nettopp skape et bedre tjenestetilbud for personer med demens og deres pårørende.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Bakgrunnen for at tilskuddet ble satt ned, er at pengene ikke ble brukt. Det er en utfordring hvis vi prioriterer å sette av store beløp i statsbudsjettet til eldreomsorgen som ikke blir brukt av kommunene. Da er det en dårlig disponering, og derfor er det viktigere å bruke de pengene som ikke blir brukt, på andre satsingsforslag, f.eks. det å heve kompetansen i tjenesten. Men jeg bruker enhver anledning til å oppfordre kommunene om å søke om disse midlene. Dessverre ser vi fortsatt at det er for liten aktivitet i kommunene når det gjelder å bygge ut dagaktivitetstilbud og bruke den gode, statlige støtteordningen som er.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg mener at det er funnet en god løsning for ordningen knyttet til Den kulturelle spaserstokken, men det er veldig viktig at ikke representanten setter likhetstegn mellom Myskjas forskning på musikkterapi og Den kulturelle spaserstokken. Den kulturelle spaserstokken handler om det å gi kulturelle tilbud. Det er viktig, og det er bra for livskvaliteten. Musikkterapi handler om på en profesjonell måte å bruke musikk integrert i behandling og pleie av og omsorg for mennesker med demens. Derfor har denne regjeringen valgt å styrke bevilgningene nettopp til musikkterapi som en etter- og videreutdanning for ansatte i sektoren. Ved siden av den kulturelle opplevelsen, som er viktig for livskvalitet, som Den kulturelle spaserstokken bidrar til, handler dette om å bruke musikk på en profesjonell måte i f.eks. pleie av pasientene, og det krever noe helt annet. Derfor har denne regjeringen valgt å styrke nettopp musikkterapi som en utdannelse for å bedre tilbudet på det området.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Regjeringen vil styrke tilbudet til personer med demens. Vi har som mål at mennesker med demens skal få oppleve å leve i et aktivt fellesskap med andre, og at det legges til rette for mer både fysisk og sosial aktivitet tilpasset den enkelte. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet deler denne målsettingen. I arbeidet med Demensplan 2020 fortalte brukere og pårørende oss at dagtilbud er viktig for å ha et godt liv med demens. Regjeringen vil fremme et lovforslag som fastsetter en plikt for kommunene til å tilby et dagaktivitetstilbud til hjemmeboende med demens, gjeldende fra 1. januar 2020. I 2012 ble det opprettet en øremerket tilskuddsordning for å stimulere kommunene til oppbygging av den typen dagaktivitetstilbud. Prosjekter av den typen Arbeiderpartiet etterlyser, vil kunne gjennomføres innenfor rammen av denne tilskuddsordningen. Det er bl.a. gitt tilskudd til prosjekter som har prøvd ut ulike modeller og ulikt innhold i aktivitetstilbudet. Gjennom andre ordninger gis det tilskudd til utvikling og utprøving av miljøterapeutiske metoder, som f.eks. bruk av sang og musikk i behandlingstilbudet. Tilskuddet har vært utnyttet i mindre grad enn forutsatt og ønsket. Undersøkelser tyder imidlertid på at kommunene nå har sterke incentiver til å bygge opp et dagtilbud. Sammenholdt med den varslede plikten til å tilby et slikt tilbud bør kommunene ha tilstrekkelige incentiver til å bygge ut dagaktivitetstilbudet til hjemmeboende personer med demens fram mot 2020. Heller enn å opprette nye tilskuddsordninger med samme formål ønsker regjeringen at kommunene skal benytte de ordningene som allerede eksisterer. Gjennom arbeidet med reformen «Leve hele livet» vil vi også vurdere tiltak og virkemidler for å sikre at kommunene lærer raskere av hverandre og gjennomfører endringer basert på erfaringer med hva som virker, bl.a. for å stimulere til økt aktivitet og innhold i livet for eldre.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Noe av utfordringen på dette området er å få kommunene til å ønske å etablere et tilbud som helt åpenbart er bra for brukerne, for deres pårørende og også for kommunene. Vi har ulike tilskuddsordninger. Vi har tilskuddsordninger for dagaktivitetstilbud for hjemmeboende, og så har vi prosjekter rettet inn mot sykehjem. Kommunene har i utgangspunktet gode økonomiske incentiver, spesielt når det gjelder hjemmeboende personer med demens, utover de statlige tilskuddsordningene ved faktisk å etablere tilbud. Så jeg tror også det er behov for rett og slett å jobbe mer systematisk med kommunene når det gjelder det å se hvilke tilbud som faktisk gir god effekt, og å lære av hverandre. Det er nettopp det som også skal gjøres gjennom reformen Leve hele livet.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg er også veldig positiv til at både Nasjonalforeningen, Extrastiftelsen og andre tilbyr penger til gode prosjekter. Det er et veldig godt supplement til de pengene som bevilges til Helsedirektoratet, som de forvalter, og som kommunene kan søke på. Vi ser også ofte at det gjerne er penger som treffer andre typer prosjekter enn det den offentlige tilskuddsordningen gjør. Dette oppleves ofte, spesielt av frivillige og ideelle aktører, som mer tilgjengelige penger, som det f.eks. kreves mindre dokumentasjon knyttet til, og som de kan søke på direkte, mens veldig mye av de pengene som bevilges over statsbudsjettet, må gå gjennom kommunen som søker. Jeg har også etterspurt det som representanten tar opp, som er et veldig godt spørsmål: Er den tilskuddsordningen som vi har i dag, vanskelig å bruke? Det er et spørsmål jeg har stilt ofte når jeg har vært ute i kommunene, og svaret som jeg får fra de kommunene som bruker ordningen, er nei, det er den ikke. Hvis vi hadde fått innspill på at den var lite tilgjengelig, ville jeg selvfølgelig ha vært åpen for å få gjort endringer i ordningen.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Regjeringen foreslo i statsbudsjettet for 2017 en omlegging av investeringstilskuddet fra 2021 til kun å omfatte plasser som gir netto tilvekst. Dette sluttet Stortinget seg til i budsjettbehandlingen før jul. De tre siste årene har regjeringen prioritert en høyere sats og en høyere ramme for investeringstilskudd enn hva tidligere regjeringer har gjort, og i disse årene har det vært høy aktivitet fra kommunenes side. Mange uhensiktsmessige plasser er byttet ut og renovert gjennom handlingsplan for eldreomsorg og gjennom investeringstilskuddet til heldøgns omsorgsplasser. Det har imidlertid vært et problem at vi ikke har hatt nok kunnskap om behovene framover, om kommunenes planer og om tilstanden til eksisterende bygg. Regjeringen har derfor i samarbeid med KS tatt initiativ til en rekke utredninger for å få ny og oppdatert kunnskap, og vi har nå et bedre kunnskapsgrunnlag å fatte beslutninger på enn tidligere. Utredningene som er gjort, sannsynliggjør at det er behov for flere plasser i årene som kommer. Dette må vi ta hensyn til gjennom virkemiddelapparatet vi har tilgjengelig. Derfor foreslo regjeringen å legge om ordningen fra 2021, noe også Stortinget har vedtatt. Selv om kommunene siden 1997 har kunnet søke om midler til renovering og utskifting, er det vedtatt en overgangsordning for årene 2017–2020. I denne perioden kan det også søkes om investeringstilskudd til renovering og utskifting av eksisterende bygningsmasse. Men når overgangsperioden er slutt, mener regjeringen det er viktigst at de nasjonale virkemidlene stimulerer til at det bygges flere plasser, i tråd med at også behovene da i veldig stor grad tiltar. Fra 2021 må kommunene bruke den ordinære rammen til oppgradering og vedlikehold, som de får gjennom inntektssystemet. Regjeringen lytter til kommunenes innspill, vurderer behovene og følger situasjonen utover i 2017 nøye. Samtidig må vi erkjenne at tilskuddet må brukes til å dekke brukernes behov. Det må bety at vi må få flere heldøgns plasser for omsorg, og det er også det investeringstilskuddet skal stimulere til. Kommunene har nå en overgangsperiode, men fra og med 2021 må også statens virkemidler rettes inn på at kommunene dekker den reelle økningen i behov som kommer i årene framover. Og landets eldre, de som blir eldre i Norge i årene framover, har ikke tid til Arbeiderpartiets vente-og-se-holdning i eldrepolitikken.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Når det gjelder det siste spørsmålet, må jeg ta det på hukommelsen, men jeg tror at de siste KOSTRA-tallene for 2016 tilsvarer noe i overkant av 2 000 flere bare det siste året. Vi ser også at kommunene har fått betydelig bedre kommuneøkonomi under denne regjeringen og prioriterer ikke minst pleie- og omsorgssektoren, både på investeringssiden og når det gjelder å ansette flere, flere årsverk. Så er jeg helt enig med representanten i at det er behov for mer mangfold. Jeg er også helt enig med dem som sier at flere eldre kommer til å bo hjemme lenger – det er jeg veldig glad for – ikke minst som følge av omsorgsteknologi. Men jeg advarer veldig sterkt mot en forestilling om at når vi blir så mange flere eldre og lever så mye lenger, vil det føre til en reduksjon i behovet for heldøgns pleie og omsorg. Nei, det kommer til å være et stort behov for økt antall heldøgns pleie- og omsorgsplasser i årene framover. Selv om veksten kommer til å være mindre, kommer det til å være en betydelig vekst hvis vi tenker på mangfoldet.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det er helt feil. Reformen Leve hele livet, som bygger på erfaringene fra bl.a. min hjemkommune, Stavanger, som er styrt av Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, viser nettopp hvilke muligheter som ligger der for å kunne gi mer innhold i dagene. Fundamentet for den reformen er mye av det som er gjennomført til nå. Det handler om at vi har innført lovfestet rett til heldøgns pleie og omsorg, krevd at kommunene fører ventelister – mot Arbeiderpartiets stemmer. Vi har også kommet med en kommunal helsetjenestelov som stiller krav til kompetanse – mot Arbeiderpartiets stemmer. Vi stiller strengere krav til at kommunen bygger ut flere plasser, noe som Arbeiderpartiet er imot. Vi har dessuten gjort en rekke tiltak for å heve kvaliteten – kompetanseløft, innføring av kommunalt kvalitetsregister og innført nasjonale kvalitetsindikatorer på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Regjeringen har tatt svært mange grep som vil gi bedre tjenester til eldre. Vi har forsterket de økonomiske virkemidlene til kompetanseutvikling og er i gang med en storstilt satsing for å heve kompetansen i de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Vi utdanner flere ledere og stiller tydeligere krav til ledelse. Vi har styrket investeringstilskuddet til heldøgns omsorgsplasser betydelig. Vi har laget en egen demensplan, som er utviklet i et tett samarbeid med mennesker som har demens, og deres nærmeste. Vi arbeider med å innføre en trygghetsstandard for sykehjem, noe som er under utprøving. Vi stiller krav om en legemiddelgjennomgang for alle beboere på sykehjem. Vi har innført rett til sykehjemsplass eller tilsvarende bolig og redusert egenandelen for dem som mot sin vilje blir plassert på dobbeltrom. Denne regjeringen har satset målrettet på å øke kapasiteten, kompetansen og kvaliteten, og det har vært helt nødvendig å få på plass disse endringene før vi nå går i gang med en kvalitetsreform i tjenestene til eldre. Mange eldre opplever store forskjeller i helse, mestring, trivsel og trygghet, og vi vet at kvaliteten på tjenestene varierer mellom kommunene og innad i kommunene. Mange steder fører sen hjelp og mangelfulle tjenester til at sykdommer og plager forverres, og at alderdommen blir tung og vanskelig å mestre for de eldre og ikke minst for pårørende. Vi har derfor satt i gang arbeidet med en reform hvor målet er at eldre skal få hjelp til å mestre hele livet, at pårørende skal slippe å slite seg ut, og at ansatte skal kunne bruke sin kompetanse. Vi skal finne verktøyene som fungerer i praksis, og sørge for at de blir tatt i bruk i hele landet, og vi griper fatt i de områdene der det dessverre oftest svikter: mat, aktivitet og felleskap, helsehjelp og det å ha tjenester som henger sammen. «Leve hele livet» er derfor en reform som blir til i samarbeid med dem som trenger tjenestene, dem som yter tjenestene, og dem som er ansvarlige for tjenestene. Vi har erkjent at vi ikke kan viske ut kvalitetsforskjeller og legge planer bare på et skrivebord i hovedstaden. Derfor skal vi ut i landet og lytte til dem som har skoen på. Slik skal pasientens og pårørendes helse- og omsorgstjeneste bli en realitet, gjennom en kvalitetsreform for eldre. Jeg er veldig glad for å høre at Arbeiderpartiet er veldig enig i denne reformen. Det lover bra for at regjeringen også i neste periode skal ha bred støtte for å gjennomføre reformen.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Grunnen til at den kom på dette tidspunktet, er at det er et riktig tidspunkt. Som jeg sa i mitt svar, og som jeg også har svart flere andre av Arbeiderpartiets representanter i dag, er mye av fundamentet for denne reformen lagt tidligere i denne regjeringsperioden. Det er f.eks. først nå vi får på plass et kvalitetsregister for de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Det er et arbeid som vi måtte starte på da vi kom inn i regjeringskontorene, og jeg tror representanten er klar over hvor mye tid og arbeid det krever å etablere den typen kvalitetsregister for en sektor som ikke har hatt det før. Vi har etablert nasjonale kvalitetsindikatorer. Men ikke minst handler det om tidspunkt – et tidspunkt der vi har utdannet nok ledere i sektoren, slik at de har den nødvendige endringsledelseskompetansen. Og med den takten som vi nå har når vi utdanner ledere i denne sektoren, vil nettopp implementeringstidspunktet være et veldig godt tidspunkt, for da har kommunene mange personer som har vært igjennom en lederutdannelse og står klar til å ta imot denne typen reform.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Ja, tidsbruken har vært riktig, og den har vært fornuftig. Det kan være at det virker overraskende for representanten at det er et poeng f.eks. å ha latt ordningen med utdanning av ledere i sektoren fungere i noen år før en kommer med en sånn reform. Men dette er noen av de erfaringene som vi bl.a. har fra reformene som Arbeiderpartiet igangsatte overfor kommunene, f.eks. Samhandlingsreformen, som var en reform som kommunene ikke var godt nok forberedt på, og som mange kommuner har måttet slite med ettervirkningene av i lang tid, rett og slett fordi det ble brukt for liten tid på å sette kommunene i stand til å ta imot reformen og gjennomføre de forventningene som reformen skapte. Den feilen ønsker ikke denne regjeringen å gjenta, og det er bl.a. en av grunnene til at denne reformen kom på et riktig tidspunkt og skal bli gjennomført, etter det som er vår vurdering, på en riktig måte.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Aller først har jeg lyst til å si: At vi aldri lærer! Her snakker vi altså om en av Europas aller største IKT-outsourcinger. Jeg stilte spørsmål til helseministeren om denne store bortsettingen, og etter tre uker fikk jeg endelig svar – tre uker! Han er veldig for denne bortsettingen – og andre typer bortsettinger i helsevesenet, skriver han. Og han viser flere ganger til tiltak som må gjennomføres før virksomhetsoverdragelsen av IKT-infrastrukturen i Helse Sør-Øst finner sted. Formuleringer som «tiltak må iverksettes», «videre arbeid» og «ytterligere tiltak» forteller om et arbeid som ikke er ferdig, et arbeid som en rett og slett ikke har gjort. Det kan ikke forstås annerledes enn at sikkerhetstiltak og risiko- og sårbarhetsanalyser ikke er gjennomført. Spørsmålet mitt til helseministeren er rett og slett: Hvorfor har han ikke forsikret seg om at alle sikkerhetsvurderinger er utført og godkjent før denne store virksomhetsoverdragelsen?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Journaler og sikkerhet har alltid vært et problem, også da vi hadde papirjournaler som fløt rundt mellom nivåer og avdelinger. Men det er en utfordring for meg å skjønne det som i dag har kommet fram, at utenlandske IT-arbeidere har fått større tilgang enn de fleste av IT-konsulentene som jobber i Helse Sør-Øst. De IT-konsulentene som har etiske retningslinjer å forholde seg til, får altså mindre tilgang enn det man har gitt i dette anbudet. Jeg lurer på hva statsråden tenker om etisk grunnlag når en vil utsource IKT. Hvilket grunnlag ligger det for etiske retningslinjer? Vi er ulike som nasjoner. Vi behandler IT-opplysninger helt ulikt. Når vi ikke har det grunnlaget, risikerer vi jo at opplysninger kommer på avveier.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Det er godt at helsestatsråden står her, for mitt spørsmål går til ham. Den 1. mai fikk jeg en flott dag i Odda. Mange tusen var møtt opp for å gå under parolen om å bevare det akuttkirurgiske tilbudet ved Odda sykehus, som har et nedslagsfelt som er større enn Vestfold fylke. En ROS-analyse som ligger til grunn, viser at Odda har den høyeste alvorlighetsgraden når det gjelder faren for store trafikkulykker. Det er stor fare for eksplosjonsulykker og naturkatastrofer med stein og snøras, de har mye natur, og ikke minst lever de av mye turisme. Økende ekstremvær gjør at luftambulansen til tider ikke kan lande, det er umulig med både bil- og båttransport. I dag klarer Odda sykehus selv å behandle ca. 80 pst. av de traumepasientene og de akuttkirurgiske pasientene de får inn. Så transporterer de 20 pst. til Traumesenteret på Haukeland eller til sykehuset i Haugesund. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva ligger bak statsrådens valg om å legge ned akuttkirurgien i Odda, med den traumefunksjonen de har, til å sortere det de kan ta selv, og det de må og skal transportere videre, mens han griper inn og vil beholde dette i Flekkefjord? Hva er forskjellen på begrunnelsene i Flekkefjord og i Odda, når statsråden allikevel griper inn?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Befolkningen i Odda er opptatt av at sykehuset blir bevart, men de er også opptatt av hva som er i sykehuset. Inntil i dag har de behandlet 80 pst. av dem som har kommet inn akutt, i eget sykehus. Nå ser det ut som at det er flertall i denne sal for å bevare det akuttkirurgiske tilbudet og traumefunksjonen i Odda, noe som betyr at en da skal kunne skille ut dem som skal til Traumesenteret, og dem som skal til Haugesund, og så skal man kunne behandle det man har kompetanse til, lokalt. Hva tenker statsråden nå når vi vet at det er flertall i denne sal for å bevare Odda sykehus? Vil statsråden komme til den samme avgjørelsen og si til befolkningen i Odda at vi tverrpolitisk står bak Odda sykehus, eller vil han anbefale sin stortingsgruppe faktisk å være imot å bevare Odda sykehus?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Jeg tror ikke det er noen i denne sal som er uenig i at alle sykehus ikke kan gjøre alt. Vi er nødt til å ha noen nasjonale funksjoner, og vi er nødt til å ha noen regionale funksjoner. Likevel er det noe jeg ikke forstår i denne rekken. Vi sier at vi skal ha en vurderings- og stabiliseringskompetanse på kirurgiske pasienter, og vi har spesialister i norske sykehus som kalles kirurger, nettopp fordi det er deres spesialitet. Hvordan kan en da forklare at en skal ha beredskap med vurderings- og stabiliseringskompetanse som skal gjøres av andre enn kirurger? Jeg har også fått signaler fra Narvik om at selv om det er kirurger på jobb, har de ikke lov til å gjøre tiltak som de har kompetanse til, etter kl. 15. Da skal pasienten transporteres. Det er det sykehuset sitter igjen med av plikt. Da spør jeg: Hva tenker statsråden om denne ordbruken om vurdering og stabilisering uten kirurg?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
Denne saka er mykje meir alvorleg enn det som har kome fram hittil i denne debatten. Utanlandske IT-arbeidarar har fått tilgang til pasientopplysningar i Noreg. Saka er ingenting anna enn ein stor skandale, og det rokkar ved tilliten til heile det norske helsevesenet. Eg meiner at statsråden må slutta å skulda på Helse Sør-Aust. Han må stå til ansvar. Statsråden stod her i Stortinget for eitt år sidan og sa at dette prosjektet ikkje handlar om pasientsystemet eller andre system der personopplysningar vert behandla. Han sa i Stortinget at det var eit absolutt krav i avtalen at informasjonssikkerheit og personvern var varetatt. Eg meiner at statsråden her har villeia Stortinget, og at statsråden kan svara på denne måten på det som har skjedd no, kan eg ikkje forstå. Eg vil oppmoda statsråden i denne saka, som er svært alvorleg, om å koma tilbake til Stortinget med ei fullstendig utgreiing om saka.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
I NOU 2015: 17 «Først og fremst. Et helhetlig system for håndtering av akutte sykdommer og skader utenfor sykehus» vert det vist til fleire studiar som peikar på at risikoen for å døy etter traume er større i tynt befolka område enn i tett befolka område. I Nasjonal traumeplan, som nyleg er revidert, er dei faglege tilrådingane at dersom det er 45 minutt transporttid til eit traumesenter, skal pasienten transporterast til det nærmaste lokalsjukehuset med traumefunksjon. Når no Odda sjukehus skal mista sin akuttkirurgiske beredskap, mister dei òg traumefunksjonen. Da er det mellom to og tre timar til eit anna sjukehus. Spørsmålet mitt er korleis statsråden kan forsvara at folk i Hardanger ikkje skal ha den garantien som folk elles i Noreg har, med dei faglege tilrådingane om å ha eit lokalsjukehus med traumefunksjon i nærleiken.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
Spørsmålet mitt går til statsråd Høie. Regjeringa fører ein sjukehuspolitikk med nye omgrep for akuttkirurgi som ikkje er fagleg forankra. I Nasjonal helse- og sjukehusplan forsvann omgrepet «lokalsjukehus». Regjeringa meinte at dette ikkje var presist nok. Heretter skulle sjukehus definerast som «regionsjukehus», «stort akuttsjukehus», «akuttsjukehus» eller «sjukehus utan akuttfunksjonar». Stortinget slo fast at alle akuttsjukehus skal ha beredskap for kirurgisk vurdering og stabilisering og handtering av akutte hendingar. Spørsmålet er kva dette betyr. I Nasjonal traumeplan er det slått fast at ved skade og ulykke skal pasientar med lang reiseveg fraktast til lokalsjukehus med traumefunksjon. Kva eit lokalsjukehus med traumefunksjon må ha av akuttberedskap, er nøyaktig definert i den nasjonale traumeplanen. Dei må ha vaktberedskap for kirurg, anestesilege og operasjonspersonell med traumekompetanse. Uttrykket «kirurgisk vurdering og stabilisering» er ikkje definert, verken i sjukehusplanen eller i den nasjonale traumeplanen. Det er eit politisk konstruert ord, utan faglege realitetar. Det er eigna til å tilsløra debatten, gi falsk tryggleik og gjera folk usikre – stikk motsett av det som var føremålet med Nasjonal helse- og sjukehusplan. Dette kan sjølvsagt ikkje fortsetja. Statsråden må kunna svara Stortinget på kva dette betyr i praksis. Som eitt eksempel har statsråden stadfesta at Narvik sykehus skal ha akuttsjukehus med beredskap for kirurgisk vurdering og stabilisering og handtering av akutte hendingar, men det skal ikkje ha kirurgar i døgnvakt. Korleis er dette fagleg mogleg? Eg forstår det ikkje. Vi får no akuttsjukehus som ikkje skal kunna ta imot akutt sjuke pasientar. Spørsmålet mitt er: Korleis vil statsråden sørgja for beredskap for kirurgisk vurdering og stabilisering utan at sjukehusa skal ha kirurgar i vakt?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
Det er kanskje nokon andre her som ikkje veit kva dei snakkar om. Når det gjeld traumepasientar, er det ikkje rett at dei fleste går forbi det lokale sjukehuset. Ein kan lesa i Nasjonal traumeplan at dei fleste faktisk vert behandla på eit lokalsjukehus. Eg vil visa til eit brev som komiteen har fått frå Torben Wisborg. Han er professor og leiar av Nasjonal kompetansetjeneste for traumatologi. Det er datert 28. mars. Han skriv: «Ved nedlegging av akuttberedskapen ved norske sykehus, vil nødvendigvis avstand og tid til livsbevarende behandling øke(…) (…) Og vidare: «Når man innfører nye begrep som vurderings- og stabiliseringsteam er det viktig at de inneholder noe som faktisk er nyttig for pasientene. Et vurderings- og stabiliseringsteam som er mindre og har dårligere kompetanse enn dagens akuttsykehus(…) er å lure pasientene og befolkningen.» (…) Eg vil spørja på nytt: Korleis skal ein sikra kirurgisk beredskap for vurdering og stabilisering utan at det er kirurgar i vakt?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
Barnevernet treng stabilitet. Stavanger Aftenblad fortalde i januar 2016 historia om tenåringsjenta «Ida» som vart tvangsflytta til ein barnevernsinstitusjon 130 mil nord for heimplassen sin. I 2015 var det totalt 478 barn i Noreg som vart flytta til ein barnevernsinstitusjon eller ein statleg fosterheim i ein annan landsregion enn den dei sjølve kjem frå. Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet uttalte til Stavanger Aftenblad 20. desember i fjor at Barne- og likestillingsdepartementet har gitt beskjed om at høg produktivitet og kapasitetsutnytting av barnevernsinstitusjonar er viktigare enn å plassera barn i nærleiken av heimplassen. Spørsmålet mitt er kvifor statsråden ikkje grip inn her og arbeider for å gi barn ein lovmessig rett til tilbod i nærleiken av barnets heimstad når det er til barnets beste?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
«Vedtaket om å etablere ein genbank i Hardangerfjorden kom etter ein lang dragkamp om ei eige forskrift om oppdrettsaktivitet i fjorden og ut frå behovet for å sikre bestand av ville laksefisk i Hardangerfjorden. Genbankprosjektet har på kort tid vekt eit stort og breitt engasjement for å ta vare på restane av unike bestand for framtidige generasjonar. Kva vil regjeringa gjere for å sikre at den planlagde genbanken kjem på plass, og at innsamlingsarbeidet kan vidareførast?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
Det som statsråden seier, er for så vidt velkjent ut ifrå debatten både ved behandlinga av statsbudsjett og ved behandlinga av representantforslaget. Men det er framleis eit stort og godt lokalt engasjement og ein vilje til å oppretta ein genbank. Det som er det prekære no, er at dersom det ikkje kjem meir finansiering av prosjektet, vil ein ikkje kunna samla inn meir, men må avslutta innsamlinga. Da vert det ingen veg tilbake. Kan statsråden bekrefta at regjeringa har gjort eit fullstendig og endeleg vedtak i denne saka, slik at det ikkje er håp om å kunna fortsetja innsamlingane med tanke på å kunna etablera ein genbank?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-05-03:
Det var bra å høyra at ein har gjort ei mellombels løysing, men poenget er at dersom ein ikkje snart bestemmer seg, vil det vera vanskeleg å fortsetja fordi ein ikkje kan fortsetja innsamlinga. Da vil òg arbeidet vera forgjeves. Ein kan argumentera med kostnadsauke, men det er veldig mykje i dette landet det er kostnadsauke på. Når vi ser kva ein kan oppnå med dette prosjektet, er det vel få andre tiltak som hadde monna i arbeidet med å bevara villfisken i Hardanger. Kva slags andre tilsvarande tiltak er det statsråden ser føre seg dersom ein ikkje skal fortsetja arbeidet med å få ein genbank i Hardangerfjorden?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-03:
Ambisjonen om å bli best i e-helse i 2025 er bra, men akkurat nå har vi behov for å bli best i Europa når det gjelder digital sårbarhet og sikkerhet. Det handler om både personvern og datasikkerhet, men det handler også om objektsikring. Det grunnleggende spørsmålet som statsråden må stille til Helse Sør-Øst, er om det er mulig å drifte databaser i Norge fra utlandet uten at en kommer i berøring med persondata – hvilket eksperter veldig betviler. Den informasjonen er vi nødt til å få. Det litt mer prinsipielle i dette er – vi skal revidere sikkerhetsloven i løpet av våren – om helsedata bør underlegges objektsikring. Det er i dag ikke mulig å gi IT-arbeidere utenfor Norges grenser sikkerhetsklarering, og det er ikke mulig for Norge å drive tilsyn. Da er ikke norsk lov all verdens mye verdt. Spørsmålet til statsråden er om han vil vurdere helsedata som en del av sikkerhetsloven.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Helseministeren besluttet i forrige uke at utviklingsplanen for Sørlandet sykehus skal utarbeides med utgangspunkt i at dagens akuttfunksjoner ved Flekkefjord sykehus videreføres. Dette er en svært god nyhet for Flekkefjord sykehus og Sørlandet. Kristelig Folkeparti er opptatt av at det nå blir ro rundt Flekkefjord sykehus, og at det ikke gis rom for flere tolkninger. Vi forventer derfor at de utredningene som Helse Sør-Øst har bestilt om Flekkefjord, og som skulle ferdigstilles i løpet av våren 2018 etter at vedtaket i Helse Sør-Øst ble avvist, nå kan skrinlegges. Kan statsråden bekrefte at de bestilte utredningene nå legges vekk, slik at det kan bli ro rundt Flekkefjord sykehus, og at vi alle i framtiden kan være trygge på videreføringen av dagens akuttkirurgi og traumefunksjonene?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Da Stortinget behandlet Nasjonal helse- og sykehusplan, la man tydelige, men samtidig prinsipielle, føringer for hvordan man kan ivareta en akuttkirurgisk beredskap, slik at Stortinget skal slippe å sitte og detaljstyre sykehusene. Da la man inn parametre som avstand og geografi, og ba om at dette ble lagt til grunn for tilpassede modeller som ivaretar en akuttkirurgisk beredskap. På Gravdal sykehus, Lofoten, har man gjort nettopp det. Man har laget en Gravdal-modell, som er en løsning som holder seg innenfor det Stortinget har bestilt, og slik vi ser det, er det mange likhetstrekk mellom Odda og Gravdal. Mitt spørsmål er: Har ikke helseministeren sett til Gravdal og lagt fram denne typen løsninger når man har hatt dialog med Odda?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Å gå fra en tilværelse som opposisjonspolitiker til posisjonspolitiker kan være en prøvelse for en hvilken som helst politiker, men makan til den rystelse som helseministeren har påført seg selv, skal man lete lenge etter. Ikke bare var han sterkt imot enhver fornuftig bruk av IKT i helsesektoren da han var i opposisjon – som han har innrømt her i Stortinget, i motsetning til hva han sa innledningsvis i dag – men han sa også at Nasjonal helse- og sykehusplan skulle være et fullstendig og uttømmende styringsverktøy, ja man trengte ikke engang regionale helseforetak eller andre ordninger. Alle dører skulle åpne seg, og var det mot formodning noen som var misfornøyd, kunne de gå til Stortinget og be om å få saken løst. I dag har Stortinget prøvd å få helseministeren til å løse de uløste problemene overfor enkelte sykehus. Vi har nevnt Odda. Stortinget har behandlet Nasjonal helse- og sykehusplan og lagt gode føringer. Ble ikke planen så uttømmende og fullstendig som helseministeren tenkte den skulle bli?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
«Regjeringen har fra 2017 foreslått å endre kriteriene for dagens investeringstilskudd til kun å gjelde prosjekter med netto tilvekst av heldøgns omsorgsplasser. Dette er vedtatt før regjeringens lovendring om å innføre ventelister, som skal gi bedre oversikt over behov i sektoren, har trådt i kraft. Hvordan forsvarer statsråden en så stor omlegging av investeringstilskuddet når tallgrunnlaget er usikkert og motviljen er så stor både i fagmiljøene og i kommunesektoren?»
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Forskerne har litt ulike svar på hva vi egentlig trenger, vi som nå begynner å bli gamle. Vi trenger antagelig et mye større mangfold av tilbud enn det regjeringa legger opp til. Jeg har lyst til å minne om at for en stund siden ble Kristiansand kåret til den beste eldrekommunen blant de fem største byene i landet. Det er en kommune som bruker minst av sine omsorgspenger til sykehjemsplasser, men langt mer til andre typer gode tiltak. Så det er viktig å tenke mangfold. Fra investeringstilskuddet ble innført i 2008 og fram til 2015 sto det faktisk nøkkelferdig 7 700 nye og renoverte plasser. Det er det veldig viktig å notere seg. Så gikk det litt trått for investeringstilskuddet. Hvis jeg skal være ærlig, og hvis vi skal bruke litt god hoderegning, må man vel kunne si at man kan hilse tilbake til Erna Solbergs tid som kommunalminister. Men det var en annen ting som skjedde da. I den stillstanden som var i kommunene, kom det altså bare 1 690 nye årsverk i pleie og omsorg, mens det kom 22 000 nye på rød-grønn vakt. Kan statsråden fortelle hvor mange nye årsverk som har kommet i pleie og omsorg per år på hans vakt?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Der er vi faktisk enige. Vi har behov for flere plasser. Men vi har også behov for folk som jobber i sektoren, og vi har behov for mange andre typer løsninger. Jeg er dessverre redd for at statsråden og denne regjeringa ikke ser på de andre løsningene. De tallene jeg har fått fra Helse- og omsorgsdepartementet og fra Statistisk sentralbyrå, tyder på at det er rundt 1 400 nye årsverk per år på helseministerens vakt. Hvis det er flere, er det bra, men det er likevel langt under den årsverksveksten som vi hadde på rød-grønn vakt. Så har vi altså fått statlig finansiering av eldreomsorgen, en omlegging av investeringstilskuddet – tiltak som har fått det glatte lag fra statsrådens egne partifeller – kutt i dagaktivitetstilskuddet og det at man ville fjerne Den kulturelle spaserstokken. Da tenker jeg: Er det ikke litt kleint og en liten fallitterklæring at statsråden klokka fem på tolv – to minutter på tolv – plutselig ikke har oppe en eldrereform som skal ha dette innholdet som han så langt har sagt nei til? Det syns jeg er merkelig.
Terje Breivik (Venstre), 2017-05-03:
Både Venstre og partiet til ministeren gjekk i 2013 til val på innføringa av ein nasjonal helseplan, med mål om at Stortinget igjen, etter etableringa av føretaksmodellen i 2002, skulle ta tilbake den overordna styringa av spesialisthelsetenesta. Helseplanen er no ein realitet, og usikkerheita som har rådd rundt mange lokalsjukehus etter åtte år med raud-grønt fleirtal, er i regelen fjerna – kjempebra! Så er det diverre eitt viktig unntak frå regelen, nemleg Odda, med vedtaket om nedlegging av akuttkirurgien. Éin ting er tryggleiken som akuttkirurgien representerer for lokalbefolkninga, som fleire har peika på, men kanskje like viktig er rolla funksjonen har for å gjera sjukehuset attraktivt for andre legegrupper. Det har vorte hevda, med stor truverde, at vedtaket slik sett er starten på ei gradvis tapping og nedlegging av sjukehuset og framleis usikkerheit. Har ministeren forståing for dette argumentet, og kva er svaret hans?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-03:
Representanten Bollestad har vært i Odda på 1. mai. Jeg tror en SV-er blir omtrent like glad for å se en KrF-er i 1. mai-tog som en Krf-er blir for å se en SV-er i kirken – så det var kjekt. Det kan nevnes at til og med Odda Høyre var med i 1. mai-tog i år, riktignok med blå plakater, men det var den samme protesten mot partiets egen helseminister fra Høyre-folkene som fra de andre i det 1. mai-toget. De signalene som de siste dagene har kommet fra Arbeiderpartiet, tyder på at det er flertall i Stortinget for å hindre nedleggelse av akuttkirurgien. Da vil jeg gjerne spørre helseministeren, siden han i sted gjorde rede for hvordan han mener systemet skal fungere, nemlig at det er foretaket som bestemmer – det er jo likevel slik at det er helseministeren som i foretaksmøtet har godkjent Helse Vests planer – jeg regner det som en selvfølge, men vil gjerne få det bekreftet at om det skulle komme et vedtak i Stortinget som peker i en annen retning, vil helseministeren følge det opp og sørge for at det blir satt ut i livet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-03:
Mitt spørsmål går til barneministeren. Barnevern handler om trygghet, og det handler om å skape trygghet for de mest utsatte barna vi har. En av de tingene som har skapt utrygghet for barnevernsbarn, og som mange derfor har vært engasjert i å få gjort noe med, er anbudssystemet, et anbudssystem som gjør at man risikerer at barn rykkes opp fra et miljø de er kjent med og trygg på, fordi f.eks. den institusjonen de er bosatt på, taper i en anbudskonkurranse. Omsorg er omtanke – det er ikke butikk. Det var en viktig grunn til at den rød-grønne regjeringen vedtok å slutte med anbudsbruken i det statlige barnevernet. Noe av det første statsråd Horne gjorde, var å oppheve det vedtaket og gjeninnføre beskjeden om at anbud skulle brukes. Hun ønsker kommersielle aktører velkommen i barnevernet og ønsker ikke å prioritere ideelle eller lage langsiktige avtaler. Vi har sett de siste årene en kraftig økning i kjøp fra kommersielle barnevernsselskaper, og vi vet at nærmere 90 pst. av kommersielle barnevernstjenester nå leveres av fem store konserner. Barnevernet er altså en lukrativ næring for en del store konserner. Så har statsråden bestilt en rapport fra Vista Analyse, som kom i 2016, og den har det treffende navnet «Bruken av private aktører i barnevernet – ansvar på avveie?». Jeg har lyst til å sitere: «Dagens praksis innebærer høy profitt til leverandørene, mer omfattende tjenester enn nødvendig og økte kostnader hos kommunene og Bufetat til oppfølging og kontroll mv.» Hvor mye av de pengene statsråden bevilger til statlig barnevern, ender opp som profitt hos kommersielle eiere?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-03:
Selv om statsråden har fått en rapport som slår fast at ansvaret er på avveier og at det er unødvendig høye kostnader, er hun ikke interessert i å finne ut hvor pengene blir av. Det er en interessant holdning fra Fremskrittspartiet til bruk av skattepenger. Nå har vi fått svar på det, så la meg da flytte meg til det kommunale barnevernet. Statsråd Horne har altså mottatt en rapport fra Helsetilsynet, som er dramatisk. Den slår fast at mange barnevernstjenester henlegger saker, og at de ikke er i stand til å følge opp bekymringsmeldinger på en god måte. Penger er ikke alt, har statsråden kommentert til den rapporten, til tross for at hun, da hun var i opposisjon, foreslo en opptrappingsplan for kommunalt barnevern. Da SV hadde regjeringsansvar på dette området, gjennomførte vi en opptrapping, om lag 1 000 stillinger ble gjennom en øremerket plan – barnevernsløftet – tilført i de årene. Det var den største satsingen på kommunalt barnevern på over 20 år. Under statsråd Horne har altså barnevernsløftet stoppet opp. Det er blitt bevilget vekslepenger til tross for at målet var å komme opp i 1 500 nye stillinger totalt. Hvor mange nye stillinger i kommunalt barnevern har statsråd Horne sørget for?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-05-03:
Narvik kan nå bli et sykehus som ikke tar imot akutt syke pasienter som har behov for kirurgi. Det å ta hånd om akutt syke mennesker er vel noe av det de fleste forbinder med nettopp det å ha et sykehus. Hvordan skal Narvik sikres vurderings- og stabiliseringskompetanse for akutte hendelser når akuttkirurgien legges ned og kirurgene fjernes fra akuttmottaket?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-03:
Mitt spørsmål går til barne- og likestillingsministeren. I et moderne og sammensatt samfunn er det helt avgjørende at vi klarer å opprettholde en situasjon med likhet for loven, og at vi har felles rettigheter og plikter. I NRKs morgensending i går kunne vi høre at utelivsdiskriminering er utbredt i Oslo, og at Oslo kommune igjen har avdekket at det forekommer diskriminering ved flere av utestedene i byen. Det skjer typisk ved at personer med minoritetsbakgrunn nektes adgang til utesteder, enten det er med begrunnelse i at man opererer med gjestelister, eller at det er fullt. Diskriminering skjer ifølge kontrollmyndigheten først og fremst basert på hudfarge, selv om det også kan være andre eksempler på diskriminering. Ifølge direktøren for Næringsetaten i Oslo er det store mørketall. Gjennom mange år har det kommet meldinger fra minoritetsungdom om at man blir diskriminert på utesteder, og at man er godt kjent med hvor man har begrensninger og det er vanskelig å komme inn. Diskriminering i utelivet skal ikke forekomme. Det er ulovlig, og det er en alvorlig forskjellsbehandling som det må slås hardt ned på. Tidligere kunne kommunene selv bestemme hvor strenge reaksjoner ulike overtredelser skulle møtes med, og det var dermed mulig, som for Oslo kommune, bl.a., ved tidligere næringsbyråd Hallstein Bjercke, å sette inn strenge reaksjoner for å få bukt med denne diskrimineringen. Mitt spørsmål til statsråden blir: Har statsråden noen initiativer, eller hva mener statsråden kan og må gjøres for endelig å kunne få bukt med den diskrimineringen i utelivsbransjen som vi vet foregår?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-05-03:
Jeg takker for svaret, men mitt oppfølgingsspørsmål går til helse- og omsorgsministeren. For litt over to år siden vedtok et bredt flertall i Stortinget et nytt system for kontroller kommunene fører med utelivsnæringen. Vi har nå et nasjonalt system med prikkbelastning. I forskriften som fastsetter hvilke prikkbelastninger som gis for ulike overtredelser, fastslås det at diskriminering skal medføre to prikker. Inndragning av skjenkebevilling kan kun skje dersom et serveringssted har pådratt seg tolv prikker i løpet av en toårsperiode. Det betyr at skjenkekontrollen må avdekke seks tilfeller av diskriminering før skjenkebevillingen kan inndras for en uke. Som jeg viste til tidligere, er det et paradoks at på grunn av dette regelverket er en kommune som Oslo blitt nødt til å myke opp arbeidet mot diskriminering i utelivet som følge av innføringen av et nasjonalt regelverk. Nå har dette vart en periode. Mitt spørsmål er: Er statsråden villig til å se på dette på nytt, slik at kommunene får større handlingsrom til å skjerpe sitt arbeid, for endelig å få slutt på en helt uakseptabel situasjon med diskriminering i utelivsbransjen?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Det er viktig at vi har et sterkt og tydelig lovverk som viser et forbud mot diskriminering. Vi vet at mange blir utsatt for diskriminering, og utelivsbransjen er en av verstingene når det gjelder diskriminering. Lovverket er veldig tydelig på at det er et forbud mot diskriminering, og det er også blitt strammet inn i de nye diskrimineringslovene som ble vedtatt av Stortinget i 2013. Regjeringen har også sendt over til Stortinget forslag til ny likestillings- og diskrimineringslov, som skal styrke diskrimineringsvernet på mange områder, spesielt diskriminering på flere grunnlag. Det nytter ikke alltid med et godt lovverk hvis vi ikke også håndhever lovverket, og i dag er regelverket slik at det ikke får noen konsekvenser hvis man diskriminerer. Og for første gang har regjeringen sendt over til behandling i Stortinget et forslag om å endre hele håndhevingsapparatet på diskrimineringsfeltet, der det for første gang skal få konsekvenser å diskriminere, og en ny, styrket likestillingsnemnd kan gi oppreisning hvis man blir utsatt for diskriminering. For meg er det viktig at vi har et lovverk, det er viktig at det blir håndhevet, og selvfølgelig er det også viktig når det er et forbud i loven, at dette blir håndhevet. Det er nok flere saker som kunne vært tatt til domstolene for å bli prøvd.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
For meg er det viktig at vi har et godt lovverk som hindrer diskriminering, og at alle grupper, både unge og eldre, har et vern i diskrimineringsloven, og det vil jeg påstå at regjeringen har styrket med den nye felles likestillings- og diskrimineringsloven. Så er det jo sånn at det er ikke bare å ha et lovverk, en må også følge opp, og i dag får det altså ingen konsekvenser hvis en blir diskriminert. Vi har lang saksbehandlingstid, og jeg ønsker at vi skal ha et likestillingsombud som skal være både en veileder og en pådriver, som kan være en vaktbikkje der ute, og ivareta både barn og unge som blir utsatt for diskriminering. På det området jeg har ansvaret for, er det viktig at folk har opplysninger om hvilke rettigheter de har, at vi har et godt og tydelig lovverk, at de som blir diskriminert, blir ivaretatt, og at de får en rask avklaring i eller behandling av sakene sine. Det mener jeg blir styrket med en ny likestillingsnemnd, og den vil også ivareta den gruppen representanten tar opp her.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Vi vet i dag at det er mange som blir utsatt for dobbeltdiskriminering. De blir diskriminert på grunn av sin bakgrunn og etnisitet, og de kan også bli utsatt for diskriminering når det gjelder en funksjonsnedsettelse. Hvis man har begge deler, er man ekstra utsatt for å bli diskriminert. Derfor har regjeringen i den nye felles likestillings- og diskrimineringsloven tydeliggjort det som går på sammensatt diskriminering, og styrket det vernet. Så må det også få konsekvenser å diskriminere. Dette er en viktig oppgave som jeg mener også Likestillingsombudet må ha. Likestillingsombudet skal ha både en styrket pådriverrolle og en veilednings- og tilsynsoppgave, og det må være tydelig også når det gjelder de utfordringene som er i utelivsbransjen. Vi har ikke gjort noen nasjonal undersøkelse om det, men det er sikkert statistikker, som Likestillingsombudet har.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
La meg først få innlede med å si at for meg er det ikke så viktig hvem som drifter tilbudet, men kvaliteten som blir gitt til det enkelte barn, og at barn og unge som har behov for hjelp av barnevernet, får den hjelpen de trenger, og et tilbud som er tilpasset den enkelte. Vi har mange dyktige kommersielle aktører som leverer tjenester til det offentlige. De leverer gode tjenester, og det har de gjort gjennom mange år, også under den forrige regjeringen. Jeg ser det ikke som et problem at kommersielle tjener penger på å levere tjenester som det offentlige har behov for, men det er viktig at vi er sikre på at det ikke betales mer enn det som er nødvendig, og at de leverer den kvaliteten som vi bestiller. Tjenester som ytes av de private aktørene, skal tilfredsstille akkurat den samme kvaliteten og kravet til kompetanse og kvalitet som de tjenestene som staten utfører. Jeg har lyst til å understreke at de kontraktene som denne regjeringen har operert under, ble inngått under den forrige regjeringen. Vi inngikk nye kontrakter i fjor med private og ideelle aktører på samme linje som den forrige regjeringen gjorde. I de senere årene – også under den forrige regjeringen – er ca. halvparten statlige institusjoner og halvparten private og ideelle aktører. Det er det samme som i dag. Jeg har ingen oversikt over hvilket utbytte som blir tatt, men jeg er opptatt av at barn har gode tilbud når de til enhver tid trenger det, og om det er en statlig, en ideell eller en kommersiell aktør, så har ikke det vært hovedkriteriet. Det viktigste er at det er kvalitet, at vi har et tilbud som tilpasses det enkelte barn og unge til enhver tid.