Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Det har helt fra den første nasjonale IKT-strategi innenfor helseseksjonen ble lansert i 1997, blitt etterspurt fra Stortingets side en sterkere nasjonal styring og koordinering på IKT-området. Så forslaget som en enstemmig komité i dag står bak, er faktisk reist med jevne mellomrom – med spørsmål knyttet til – over en periode på snart 15 år. Det er ikke rart at noen i dag gir uttrykk for utålmodighet over at vi fortsatt er der vi er. I alle strategiene siden har elektronisk meldingsutveksling vært en prioritert løsning for å få til en elektronisk samhandling for effektiv og pålitelig utveksling av pasientopplysninger. Riksrevisjonens undersøkelse, som vi i dag debatterer, har hatt som målsetting å vurdere status for innføring av elektronisk meldingsutveksling og samtidig status for avvikling av parallelle papirrutiner. Videre undersøkes graden av styring fra de nasjonale myndigheter og hvordan målene om effektiv elektronisk samhandling blir tilrettelagt og fulgt opp. Undersøkelsen slår fast at det er opparbeidet mye kompetanse innenfor helsesektoren på dette området, men det mest iøynefallende er likevel at graden av innføringen varierer svært mye, både blant helseforetak, i kommuner og på legekontorene. Manglende standarder gjør at utvekslingen av elektroniske meldinger foregår ved hjelp av lokalt tilpassede løsninger. Den etterspurte sterkere nasjonale styringen er fortsatt i veldig liten grad på plass. Det er fortsatt ikke fastsatt felles krav til innhold og struktur. Doble rutiner opprettholdes: Også der hvor en har tatt i bruk elektroniske meldinger, sendes fortsatt pasientopplysningene i stor grad på papir. Med andre ord: En mangler tillit til det systemet som en er i gang med og har ønsket å utvikle. Av de mange funn Riksrevisjonen har presentert, understrekes det spesielt at en i forkant av strategiperioden 2008–2013 ikke på en systematisk måte hadde klarlagt teknisk status blant de ulike aktørene i helse- og omsorgssektoren. Man tok for lettvint på å skaffe fram oppdatert kunnskap om tekniske og organisatoriske forutsetninger hos aktørene. Det manglet med andre ord et godt nok og et tilstrekkelig beslutningsgrunnlag for å kunne følge opp målene. Det er også verdt å merke seg at en ifølge Riksrevisjonen heller ikke har hatt nok fokus på gevinstrealisering. En synliggjøring av gevinstene ville vært viktige strategiske grep som nettopp kunne skapt økt fokus og motivasjon på hva som var den overordnede hensikten med innføringen og bruken av IKT. Det er også verdt å merke seg at en fragmentert ansvarsfordeling har gjort arbeidet med å innføre løsninger i tråd med de nasjonale målene vanskelig. Det har vært for mye opp til de ulike aktørene hvordan en løser utfordringene. Den nasjonale styringen har manglet. Dette har ført til at virkemiddelbruken heller ikke er blitt så kraftfull som en kunne forventet ut fra Stortingets mål om at alle helseforetak, kommuner og legekontor skulle ha etablert elektronisk meldingsutveksling innen utgangen av 2014. Så selv om en klart har kunnet registrere en positiv økning i bruk av elektroniske meldinger, understreker også statsråden – legger vi merke til – behovet for utvikling og innføring av nasjonale meldingsstandarder mellom de ulike aktørene, i tillegg til at det har vært et for fragmentert ansvar for IKT-organiseringen i helse- og omsorgssektoren. I tillegg til at nasjonale mål på området ikke er oppnådd, er kanskje noe av det mest alvorlige i situasjonen at dette kan gi en potensielt svekket pasientsikkerhet og en mindre effektiv pasientbehandling. Doble rutiner er sjelden en type kvalitetssikring som bidrar til noe annet enn til flere tidstyver og mulige misforståelser. Det danner seg et bilde av at jakten på de beste løsningene har vært for mye overlatt til de enkelte aktørene. Istedenfor å lære av andres erfaringer – både innenlands og ikke minst utenfor landets grenser – har man valgt løsninger som både har virket fordyrende og i tillegg gjort at man ligger betydelig etter tidsplanen. Det er derfor grunn til bekymring for at nok et statlig IKT-prosjekt ikke blir realisert i henhold til planen og nasjonale målsettinger. Et sterkt mandat, sentral styring, fokus på gevinstrealisering og råderett – ikke minst råderett over virkemidler, som kan gi tilstrekkelig forpliktelse i samarbeidet mellom aktørene – synes å være helt nødvendige og avgjørende forutsetninger for å kunne løse IKT-utfordringene i helsevesenet. Også vi i Kristelig Folkeparti stiller oss fullt og helt bak forslaget fra en enstemmig komité, og jeg viser ellers til saksordførerens grundige gjennomgang.