Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-03-14:
Senterpartiet var i utgangspunktet glad for at det var så stor grad av enighet i komiteen om betydningen av nærbutikken for et lokalsamfunn. Etter å ha lyttet til debatten er jeg litt usikker på om det egentlig er så stor grad av enighet som det som kommer fram av innstillingen, men det får vi komme tilbake til. Det er riktig, som saksordfører var inne på, at det har skjedd store endringer i strukturen når det gjelder dagligvarebutikker. Kjededannelsene har vært særlig viktig, og utgjør i dag en svært stor del av hele spekteret av dagligvarebutikker. Jeg tror også det er riktig at forbruksmønsteret har endret seg betydelig, og at folks kjøpe- og handlevaner er annerledes enn det de var for bare 10-20 år siden. Samtidig ser vi at en særlig i distriktene sliter med å kunne dekke de mest grunnleggende behov for kjøp av dagligvarer, og det er det dette dreier seg om. Det er ikke snakk om å ha ulike merker eller ulike typer dagligvarer, men det er rett og slett snakk om at en innenfor en overkommelig avstand fra sitt eget hjem skal ha en mulighet og en rett til å kunne kjøpe dagligvarer. Det er det vi diskuterer når det gjelder nærbutikken. Vi har sett en utvikling der en i større grad har sett ulike tjenester i sammenheng i de ulike lokalsamfunn. Det synes jeg i utgangspunktet er bra. Det gjelder muligheten for å se post og dagligvarer i sammenheng, muligheten for å se bensin og dagligvarer i sammenheng, og andre tjenester, og særlig offentlige tjenester. Men dette er ikke nødvendigvis ukomplisert for den enkelte nærbutikk. Spørsmålet er om den etat som ønsker sine tjenester utført i nærbutikken, kompenserer tilstrekkelig. Det er et betydelig diskusjonstema, ikke minst i forhold til posttjenesten som er lagt til butikk. Det må i sum være slik at det å legge flere tjenester til en nærbutikk ikke betyr en belastning for butikken, men at det tvert imot fører til en økt robusthet for de butikkene det angår. Derfor synes jeg det er viktig det som blir understreket fra et flertall i komiteen, nemlig at det offentlige har et ansvar, både når det gjelder å kompensere for den enkelte etats tjenester som blir utført i nærbutikk, og også for å se sammenhengen mellom de etatene som ønsker å tilby sine tjenester i nærbutikkene. Komiteen er i stor grad enig om at en vil se på hvorledes MERKUR-programmet kan bedres, og på en mulig ny evaluering av programmet. Det er bra at det blir bedt om det, og det er viktig at en ser spesielt på de erfaringene som er gjort i vårt naboland Sverige når det gjelder støtteordninger. Senterpartiet og SV har et eget forslag som går ut på at vi ønsker at det skal etableres en egen ordning knyttet til de butikkene der reiseavstanden til nærmeste innkjøpsalternativ er særlig stor. Vi understreker særlig stor. Det dreier seg om de butikkene som representanten Ryan var inne på, der det kan være svært lang veg for å få kjøpt de mest elementære dagligvarer. Jeg har i grunnen aldri helt forstått poenget med at det skal være problematisk å skru tiden tilbake. Jeg tror at det å se seg tilbake kan være klokt av og til, både for å se på hvorledes ting har blitt endret, og for å kunne lære av feil som kan være gjort. Det er det enkelte av oss ønsker å påpeke. Her kan det være gjort ting som er uriktige, og etter Senterpartiets og SVs mening er det uriktig at en ikke kan ha en direkte støtteordning knyttet til dem som er aller mest utsatt. Det er det dette handler om. Men vi er kanskje litt uenige om hva som egentlig er en utkantbutikk. Når representanten Hedstrøm viser til Coop Mega på Røros som en utkantbutikk, synes jeg det er en smule merkverdig. Det er ikke den type butikker jeg først har på tunga når jeg snakker om utkantbutikker, og slett ikke når vi snakker om et eget forslag om direkte støtteordning til utkantbutikker. Da er det snakk om helt andre typer butikker. Jeg synes det er viktig for Senterpartiet å understreke at vi ikke diskuterer om lokale samfunn skal ha rett til å leve eller ikke. Vårt utgangspunkt er at når folk ønsker å bo et sted, må de også få lov å handle de mest elementære dagligvarene og maten de skal spise, altså få utført de mest nødvendige ærend, uten å være nødt til å reise timevis. Derfor synes jeg representanten Hedstrøms utgangspunkt her egentlig viser hvor lite Fremskrittspartiet forstår av den norske distriktspolitikken, og av hva de norske utkantområdene sliter med. Lokale samfunn tar et stort ansvar. Jeg tror også mange kommuner gjør det. Men jeg er ikke enig med representanten Gjedrem i at kommunene skal overta et større ansvar på dette området dersom det betyr nok en enkel løsning for å unndra seg et ansvar ved å lesse det over på kommunene. Det er ofte det statlige etater gjør når de ikke finner en egen løsning, eller ikke ønsker å bevilge mer midler – de lesser det over på kommunene. Slik må det ikke bli når det gjelder verken nærbutikkenes rolle eller de offentlige etatenes tjenester knyttet til nærbutikken. Her bør statlige etater ta ansvar, og de bør koordinere seg imellom utførelsen av den type tjenester og kompensasjonen for det. Når det gjelder spørsmålet om innstillingens forslag til II kan gjøres om til et oversendelsesforslag, vil vi fra flertallets side i komiteen vurdere det ved slutten av denne debatten, særlig ut fra det vi forventer kan komme av signaler fra statsrådens og Regjeringens side.