Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-11-19:
Først av alt: Takk til utenriksministeren og klima- og miljøministeren for gode redegjørelser. Takk også for en tydelig prioritering i redegjørelsene. Fra Venstres side vil vi hylle redegjørelsene for samarbeid, enten det er med WHO, NATO eller EU. Norsk utenrikspolitikk har både i dette århundret og i det forrige århundret lagt vekt på solidaritet og humanisme mer enn nasjonalisme. Det synes jeg kler oss godt. Verdens rikeste land bør stå i den posisjonen. Det er to områder jeg vil peke på som også er viktige å ta med i denne debatten. Jeg starter med geopolitikken. Vi har stått og står i en pandemi, og landene øst for oss er det også viktig å ha med i debatten – Russland, Hviterussland. Hvordan de håndterer denne krisen, er viktig også med tanke på norsk politikk og utenrikspolitikk. Min forrige periode i helsekomiteen minnet meg på at det er store utfordringer i østblokklandene, de tidligere østblokklandene, knyttet til helse – med mange smittsomme sykdommer. Hvordan de håndterer denne situasjonen, vet vi foreløpig litt for lite om. En kan jo øyne et håp i at de faktisk er med på vaksineframdriften. Det vil i så fall være positivt, men det gjenstår å se. Arktis er viktig å nevne fordi det også vil påvirke Norge og vår del av Europa. Det smelter mye nord for oss, og vi har hatt en president i USA som har villet kjøpe Grønland. Nå er ikke det noe nytt i amerikansk historie, men det sier noe om en kamp om ressursene. Det smelter bokstavelig talt fram nye muligheter nord for oss, som gjør at Arktisk råd er viktigere og viktigere framover. Der er Kina observatør. Det er også en aktør som blir viktigere og viktigere rundt oss. Det er med god grunn vi snakker om Europa og det europeiske kontinentet. Vi er nødt til å hevde oss selv og ta vare på oss selv, og Norge er nødt til å samarbeide, særlig med andre land i Europa og EU. Det er ikke sånn at vi er alene om det. EU har en veldig offensiv «green deal», men i Norden og Nordisk råd har vi også en ambisjon om at Norden som region skal være den grønneste og mest konkurransedyktige regionen i Europa innen 2030. Vi ser naboland som er like offensive som oss i det grønne skiftet. De har grønne giganter: Fortum, Vattenfall, Ørsted. Vi har Statkraft og Equinor. Det er viktig å bruke disse aktørene, og det er ikke helt uten grunn at Panasonic i går offentliggjorde at de har inngått en avtale med Hydro og Equinor for å se på batteriproduksjon i Norge. Beyonder i Stavanger er en av aktørene som ser på batteriproduksjon basert på trevirke – flis fra skogen, ikke fra metaller eller andre grunnstoffer som raner Afrika for dets rikdommer. Denne utviklingen må vi få fart på. Dette er også en del av den sirkulære økonomien, som er viktig for Europa. Fordi vi ikke har så mye å ta av, må vi bruke de ressursene vi har, mer effektivt. I Norge ligger vi godt an i det grønne skiftet. Vi kutter utslipp for femte år på rad. Klima- og miljøministeren som sitter her nå, Sveinung Rotevatn, blir antakelig den første som når et norsk klima- og miljømål, i løpet av 2020. Vi har satt oss som mål å kutte 45 pst. i ikke-kvotepliktig sektor, og vi ligger godt an, faktisk uten at folk merker all verden til det i hverdagen. Det vil selvfølgelig måtte dra seg til framover mot 2030, men vi har både en økonomi og en befolkning som er i stand til å bli med på et skifte. Pandemien har vist at det norske folk har stor vilje til dugnad og også god evne til å forstå og bidra. Digitalisering er også en viktig del av det grønne skiftet, og her ligger Norge svært godt an. Vi står foran store muligheter. Det er grønt alvor, men det er også et eventyr foran oss hvis vi vil bruke de grønne mulighetene og ikke bare den fossile fortida.