Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Dette er en viktig sak – sykehus er viktig for innbyggerne. Nå viser målinger at mellom 80 pst. og 90 pst. av folket er fornøyd med sykehusene. Det er en oppmuntring til dem som jobber der, og til oss som bevilger pengene, til at vi skal jobbe videre. Jeg er glad for at vi fra stort sett alle hold hører positive ord om det å øke låneandelen, og jeg kan innvie Høyre og Fremskrittspartiets representanter i det at det ikke er i deres alternative budsjetter vi har hentet det forslaget – det er ved å lytte til de ulike sykehusene rundt om, og ved å se at sykehusene nå har orden på økonomien, slik at tiden nå er kommet. Jeg tror at styrene som sitter og vurderer søknader og prosjekter, vet at det politiske flertallet går inn for dette. Dette er en sak som, etter min mening, hører hjemme i statsbudsjettet – der kommer vi til å foreslå det – og det kan man da inviteres til å stemme for. Det vil gi økt fleksibilitet, men det vil likevel innebære at pengene først må bevilges, dvs. at den enkelte investering fortsatt må prioriteres av Stortinget opp mot andre formål, som f.eks. veier og skattekutt. Og jeg kan love at denne regjeringen fortsatt vil prioritere sykehus. De som tror at man kan prioritere ned sykehus, men likevel skaffe penger på utsiden av statsbudsjettet, tror jeg gjør en stor feil som vil skade norske pasienter på sikt, og som vil undergrave Stortingets evne til å styre. Andre debattanter har vært inne på dette. I representanten Høies innlegg er det en del ting som jeg har sans for. Jeg utelukker ikke at vi skal ha en samlet plan som Stortinget debatterer, det har jeg åpnet for i min tale om sykehusene – det å se helheten. Jeg utelukker heller ikke at vi samler kreftene når vi bygger nybygg, slik at byggetrinn 1 i det neste prosjektet bygger på det siste byggetrinnet i det forrige prosjektet – det har vi satt i gang planer for. Men jeg mener fortsatt det er veldig viktig at avgjørelsene er godt forankret regionalt og lokalt, og at vi ikke løfter opp i stortingssalen spørsmål om hvordan klinikkhverdagen skal utformes, også på investeringssiden. Det å skille drift og investering, som det stadig tas til orde for, mener jeg er en kunstig måte å tenke på. Ja, det må skilles i den grad at noe penger skal gå til oppussing, og noe til behandling, men den avgjørelsen tas best nærmest sykehushverdagen. Noen av forslagene fra representantene Høie og Sanner gir inntrykk av at vi kan løse investeringsbehovene ved hjelp av kreativ finansiering og bokføring: OPS, finansiell leasing eller banklån med rentekompensasjon til statlige sykehus. Det er etter min mening politiske unnamanøvre for å dekke over at det ikke bevilges nok, og her har vi debatten fra England og Sverige i minne. Den debatten er sammensatt, vi kan ikke si at den er svart-hvitt, men den gir såpass mange advarsler at jeg mener man skal være svært varsom med å gå den veien. Det er en dyr måte å gi fra seg kontrollen på, med uklart resultat. Så har det blitt snakket om årlige investeringsbehov, om litt ulike varianter, med referanse til Danmark og med referanse til Legeforeningens tall. Under Bondevik II-regjeringen utgjorde bevilgningsnivået til investeringer i sykehusene ca. 3 mrd. kr årlig. Kun to tredjedeler av bygningsmassen kunne reanskaffes og vedlikeholdes. Store lån under streken, og dermed utenfor budsjettet, ble gitt for å bøte på manglende bevilgninger. Fra 2008 økte Stortinget investeringsmulighetene til rundt 5. mrd. kr årlig, og en aktivitetsvekst har siden vært fullfinansiert. I år er planlagte investeringer i størrelsesordenen 8–9 mrd. kr. Jeg mener det er dette det egentlig koker ned til: Er det vilje til å bevilge pengene, er det vilje til å sette av penger over de sentrale budsjetter, kan vi få til løft på sykehusene. Det er et etterslep, men det er på vei ned, og sånn sett er vi på riktig kurs. Sykehusene viser nå at de er verdt å investere i, både fordi behovene er der, og fordi de drives fornuftig og godt. Selv om vi nå foreslår å endre sykehusenes rammebetingelser for lån, endrer ikke det det forhold at alle slike lån fortsatt må fremmes for regjering og storting. Det er Stortinget som avgjør om det skal gis investeringslån. Det tror jeg er klokt. Det er fortsatt Stortinget som må velge om vi skal bruke de store summene på skattekutt eller sykehus, og jeg velger, som man vet, det siste.