trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Når det gjelder tilsynsordning, mener SV at den må være uavhengig. Det fungerer ikke når man holder tilsyn med seg selv. Her vet vi jo at det er en vanskelig situasjon for de menneskene som er der. Så hører jeg altså at statsråden i sitt innlegg sier at man skal se mer på rettssikkerheten i systemet. Det er bra, men det er også omsorgsnivået som må heves. Til det som blir sagt nå, at regjeringen altså har tolket dette forslaget som det var flertall for i Stortinget, og som er bakgrunnen for dette: Det må jo være en lærdom for Stortinget at man må være tydeligere i forslaget, for regjeringen bryr seg ingenting om de merknadene som er skrevet, som sier at poenget til flertallet nettopp var at omsorgstilbudet skulle bedres og komme på nivå med det som er i barnevernet. Jeg hører også at det er noen i debatten som prøver å spre en slags historie om at SV vil at disse barna skal inn på norske barnevernsinstitusjoner og få det samme tilbudet. Det er ikke det vi snakker om. Vi snakker om at de skal ha et tilbud som er på samme nivå og har samme kvalitet, men som er tilpasset dem. De kan trenge andre ting. Det er ikke sånn at norske barn under barnevernet heller skal ha akkurat det samme tilbudet. Det dreier seg om kvaliteten på tilbudet. Vi kunne også sikkert se på kvaliteten i barnevernet, det er ikke alltid godt nok det heller. Men her vet vi at det er mye dårligere, og det er ingen barnefaglige grunner til at det skulle være sånn, for disse barna trenger omsorg like mye som andre for å kunne komme ut av barnelivet og inn i voksenlivet med huet opp og beina ned og klare seg godt. De har opplevd ting jeg tror de fleste av oss ikke tør å tenke på engang. Derfor foreslår SV at dette ansvaret skal ligge hos barnevernet, slik det er for dem under 15 år. Det er ingen grunn til å lage det skillet – ingen, ingen fornuftig faglig grunn til å lage det skillet, sjøl om det har vært gjort slik før. Vi ber også om at de kravene til kvalitet som skal være i omsorgen, må lovfestes. Det er alle organisasjonene som jobber med disse barna, dundrende enig med SV i. Og vi ber om at de kravene må tilsvare bemanning, kompetanse og tilbud i mottak og institusjoner under barnevernet. Helt til slutt: SV kommer subsidiært til å stemme for Arbeiderpartiet og Senterpartiets forslag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Jeg har nesten lyst til å si i all verdens land og rike, det er da ingen som har foreslått et tilsyn utenfor myndighetenes kontroll. Hvor kommer slike tanker fra? Til uavhengig tilsyn, slik regjeringspartiene skrev i sine merknader, sa SV at dette er vi enig i, kan vi ikke bare skrive «uavhengig tilsyn» gjennom hele merknaden, for vi mener jo uavhengig av den instansen som i utgangspunktet har ansvaret. Det er ingen som har foreslått å etablere tilsyn som liksom skal være en satellitt uten politisk forankring. Dette er skinnargumentasjon fra ende til annen bare for ikke å være helt sikre på at dette blir gjennomført. Jeg må innrømme at jeg blir ganske opprørt når jeg hører slike historier, akkurat som jeg også har hørt Trellevik i debatter si at SV mener at disse barna skal plasseres på norske barnevernsinstitusjoner. Nei, vi har aldri sagt det. Vi mener de skal ha egne tilbud, men på nivå med.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Da SV og Kristelig Folkeparti tok initiativ til å få til endringer i lovverket på dette området, var det saker som f.eks. saken til Yasmin vi tok utgangspunkt i. Yasmin kom til Norge som en livredd 19-åring og gjorde en feil som hun nok har angret bittert hele tida etterpå. Det er nå 16 eller 17 år siden hun giftet seg med en norsk mann og fikk fire barn. Slik sett burde hun fått diplom fra Erna Solberg, som ønsker seg at kvinner skal sette flere barn til verden i Norge. Men Høyesterett har altså gitt UDI rett til å utvise henne slik lovene er i dag, og Nav krever tilbake barnetrygd for barna, som er norske og bor i Norge, som om hun har gjemt de pengene unna og ikke brukt dem til ungene. Hun har da vitterlig fostret opp disse barna. SV mener at hensynet til disse fire barna, og til mange andre barn, burde tilsi at hun fikk bli i Norge. Derfor tok vi initiativet, og vi skulle ha en lovendring som eksplisitt tok mer hensyn til barn i disse sakene. Vi har fått tilbake en lovendring som gir straffereaksjon til dem som i dag ikke får straff, og som ikke eksplisitt bedrer situasjonen for barnefamiliene, som var hele utgangspunktet. Vi har nå en utlendingspolitikk som er ekstremt barne- og familieuvennlig. Å sende Yasmin ut av landet er oppskriften på å ødelegge en familie, uten at vi oppnår noe godt med det. Hun gjorde en feil, og vi mente at hun skulle kunne få en reaksjon. Det kunne være bøter, det kunne være fengsel, det kunne være utsatte tillatelser. Nå får vi på plass en hjemmel for utsatte tillatelser, og det er greit, men lovens ordlyd sikrer ikke det som var hele hensikten, nemlig at barna skulle sikres bedre i slike saker som Yasmins. Og det er ikke bare den saken, det er mange slike saker. I dag trumfer innvandringsregulerende hensyn altfor tungt hensynet til barns beste i mange saker. Jeg registrerer at flertallet fremdeles synes at man har rett til å knuse slike familier, sjøl om det var en liten feil som ble begått for svært mange år siden. Det er vi uenig i. Jeg tar opp de forslagene som SV har i innstillingen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Jeg er veldig glad for at statsråden forstår at dette kan være veldig, veldig vanskelige saker for de barna og de familiene dette gjelder. På slutten av innlegget sitt sa statsråden at det skal tas hensyn til at barna ikke blir utsatt for «uvanlig store» belastninger. Da har jeg lyst til å høre statsrådens tanker om hva usedvanlig store belastninger for et barn er. Vil ikke det være at en av foreldrene blir utvist fra Norge, og der det i teorien kanskje vil være to år, men i praksis mye, mye lengre tid, og at man til og med kan risikere at den enslige forelderen som er tilbake, etter hvert kanskje ikke har høy nok inntekt til at vedkommende i det hele tatt skal få komme tilbake? Det å miste en av omsorgspersonene – jeg klarer ikke å skjønne at det ikke er en stor belastning for barn.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Det er vel et spørsmål om hvor det brekkpunktet går når det er alvorligere at en livredd 19-åring løy da hun kom til Norge, enn at fire unger skal miste mor si. Et eller annet sted må det vel gå en grense for hvor gamle disse sakene skal kunne være, og oppveie konsekvensene. Det er derfor SV ba om alternative reaksjonsformer, der vi også er villige til å se på f.eks. bøter eller fengsel for dette, men der konsekvensene for barna blir mindre. Vi mener ikke at det skal være mulig å lyve seg til opphold, men et eller annet sted går jo denne grensen også for statsråden. Nå trumfer innvandringsregulerende hensyn hensynet til barna i altfor mange saker der barn opplever at den ene forelderen blir sendt ut av landet – i det eksemplet jeg viste: fire barn.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Jeg tror jeg må minne justisministeren på at det er foreldelsesfrister i temmelig alvorlige kriminelle saker i Norge. I disse sakene finnes det ingen foreldelsesfrist. Det ser vi rammer helt urimelig i mange av disse sakene som er veldig gamle. Det er også riktig, som statsråden sier, at det lovforslaget som vi behandler nå, ikke er noen generell oppmykning og tar ikke mer hensyn til barn, dessverre. Jeg hadde vært sjeleglad hvis det var slik. Men statsråden sier også at hensynet til barn skal ivaretas. Det har vi sett i andre saker der vi også har sagt at hensynet til barn skal ivaretas, der Stortinget har måttet gripe inn flere ganger, både overfor de såkalte oktoberbarna og overfor de lengeværende barna, og der vi har bedt om at det i utlendingsforskriften skrives tydeligere at hensynet til barnet må legges større vekt på. Det er det behov for i disse sakene også. Ser statsråden det behovet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Vi behandler jo nettopp et lovforslag nå, etter initiativ fra SV og Kristelig Folkeparti, som skulle ta mer hensyn til barna i disse sakene. Det er det vi foreslår at vi skal gjøre, mens regjeringen kommer tilbake med et lovforslag der de eksplisitt sier: Vi skal ikke ta mer hensyn til barna i disse sakene. Det er det som er problemet med hele saken. Vi ønsker ikke at det skal være fritt fram, men vi ønsker at man skal ta mer hensyn til barn i disse sakene – særlig der det vil ramme dem veldig hardt, og det gjør det jo i veldig mange av disse sakene – og at man etablerer et system med alternative reaksjonsformer, slik at man får en straff, men at en ikke rammer barna så hardt som en gjør i dag. Hva er grunnen til at statsråden ikke har ønsket at vi skal flytte praksis via lovgivningen slik at det tas mer hensyn til barn i utvisningssaker?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Det er behov for å ta tak i det siste statsråden sa nå, for da er vi ved kjernen av hva dette handler om. Denne lovproposisjonen sier at vi nå kan ilegge dem som før ikke fikk en reaksjon, en reaksjon. Det må man gjerne mene, men det gjør ikke situasjonen annerledes for dem som i dag opplever å få utvisning – de barnefamiliene som nettopp var utgangspunktet for det representantforslaget som SV og Kristelig Folkeparti fremmet. Det bekrefter statsråden om igjen og om igjen. Vi hører hele tida at ja, man skal ta hensyn til barnets beste, men innvandringsregulerende hensyn er også viktig. Og vi vet fra praksis i dag at det trumfer, også i saker som den jeg leste opp i stad, om Yasmin og hennes fire barn. Det er rett og slett umenneskelig og for strengt, det er barnefiendtlig, det er familiefiendtlig, og SV er imot det. Vi mener det går an å ha et regelverk som tar mer hensyn til barn enn det vi gjør i dag, også i disse sakene. Det mener vi ville være riktig, først og fremst for barna. Jeg hører at regjeringen argumenterer med at det sendes et signal ut i verden. Ja, Norge bør også sende et signal ut i verden om at her tar vi hensyn til barna også, at vi har reaksjoner når noen gjør feil, men at å behandle mange av disse barnefamiliene så brutalt som Norge gjør nå, skal vi slutte med. Vi skal finne andre reaksjonsformer der det går for mye ut over barna – slik som det gjør i dag. Derfor fremmer SV sine forslag i dag. Det er litt forstemmende at det ikke er flere som ser det SV ser, og vil støtte opp under en slik linje som tar hensyn til barn – som Norge liker å smykke seg med at vi gjør – også i saker som er vanskelige.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Den dagen Fremskrittspartiet fremmet dette representantforslaget i Stortinget, parkerte stortingsflertallet forslaget kontant der og da. Så egentlig hadde vi kanskje ikke trengt å ha denne debatten, men det er jo en mulighet til å si hva vi mener om disse temaene. Utgangspunktet for både ILO-konvensjonen, Norges tilslutning og opprettelsen av Sametinget er jo å utjevne de forskjellene som har vært der før, nemlig at noen ikke hadde makt og mulighet til å ivareta sine interesser innenfor det systemet som var. Det var hele utgangspunktet. Og det betyr at det systemet vi hadde før, og det systemet Fremskrittspartiet vil ha, ville overkjøre de samiske interessene. Det vet vi jo fra før. De vil også overkjøre naturhensyn, klimahensyn – alle mulige hensyn skal vike når det er penger som gjelder, for det partiet. Men jeg er veldig glad for at det er et veldig bredt flertall i Stortinget nå som er helt enige om at tilslutningen til ILO-konvensjonen står fast, og at vi ser stor nytte i Sametinget. For SV er dette en utvidelse av demokratiet – et moderne demokrati der vi ikke ser på det at noen stemmer får mulighet til å uttrykke seg og delta i beslutningsprosessene og også ta beslutninger som angår dem sjøl, som en trussel, men som en utvidelse og en moderne utvikling av demokratiet. Så er det opp til oss andre også å sørge for at dette blir mulig, og en av tingene som SV kommer til å følge spesielt med på framover, er oppfølgingen av NOU 2016: 18, Hjertespråket. For språket er utrolig viktig for identitet. Den samiske næringen er viktig, ja, det er den, men språket er det som ofte er hele kjennetegnet for identiteten. Mange av de samiske språkene er nå veldig små, veldig utsatt, og det krever at vi gjør tiltak for ikke å miste dem, for de er en svært viktig del av vår kulturarv. Jeg håper at det flertallet som i dag er enige om å gå imot Fremskrittspartiets alle forslag, kan være enige om at vi har en jobb å gjøre for å sikre de språkene framover.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Jeg vil følge opp det siste litt. Det er ikke noen tvil om at Norge undertegnet ILO-konvensjonen veldig tidlig, og at Norge opprettet Sametinget, har hatt betydning for utviklingen av urfolkspolitikk mange andre steder i verden. Det vi vet, er at det blant urfolk har vært grupper som har blitt både overkjørt av myndighetene og dårlig behandlet. Man har blitt fratatt ressurser og kontroll over de naturressursene man lever av, og andre interesser er gitt forrang i samfunnet og har noen steder nesten utradert urfolket. Kan statsråden si litt mer om hvordan Norge jobber internasjonalt, og hvordan hennes inntrykk er av Norges arbeid med urfolks rettigheter – altså hva slags betydning det har internasjonalt, ikke bare i Norden, men ellers også, for å styrke urfolks rettigheter verden over?
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2021-04-27:
Jeg har levd et langt og godt liv, og mye lærdom har jeg fått med meg i dette livet. Jeg har lært meg forskjellen på rett og galt. Jeg har lært at en skal holde det en lover, og jeg har lært at små mennesker er de største menneskene vi har, og at ærlighet varer lengst. I dag vil jeg være tro mot alt dette. Jeg har lært meg forskjellen på rett og galt. For meg og Kristelig Folkeparti er det galt å forskjellsbehandle de barna som er under statens omsorg. Derfor skulle vi i dag helst sett at enslige mindreårige asylsøkere ble lovfestet under barnevernets omsorg og ikke UDIs, men når det først er slik det nå er blitt, har i hvert fall Kristelig Folkeparti jobbet for å få det så godt som mulig innenfor de rammene som er. Jeg har også lært at en skal holde det en lover. Kristelig Folkeparti var en del av regjeringsforhandlingene på Granavolden og tapte denne saken. Vi vant mye på Granavolden også, men det er ikke relevant for de enslige mindreårige asylsøkerne. Men vi skal holde det vi lover, på godt og på vondt, i gode dager og i litt dårligere dager. Så vi skal være tro mot de forhandlingene og vedtakene som er fattet. Jeg har lært meg at de små menneskene er de største menneskene vi har. Derfor er det ekstra viktig at vi som voksne skaper gode vern for alle barn, også enslige mindreårige asylsøkere. Jeg er derfor glad for at jeg kan være tro mot denne lærdommen, og Kristelig Folkeparti får i dag gjennomslag for følgende i det videre arbeidet: Ved utforming av forskriftsteksten skal det sikres en rettslig standard for forsvarlighet i omsorgstilbudet, og den skal ivareta hensynet til barnas beste under hele oppholdet i asylmottak. Den enslige mindreåriges rett til å bli hørt og til medvirkning, deltagelse og innflytelse under oppholdet i asylmottaket skal forskriftsfestes, og enslige mindreåriges medbestemmelsesrett skal ivaretas i det videre forskriftsarbeidet. Utlendingsdirektoratets og asylmottakenes særskilte aktivitetsplikt skal forskriftsfestes for å bidra til at den mindreårige får nødvendige tjenester fra andre sektormyndigheter, som helsevern, skolevesen, barnevern mv., under oppholdet i asylmottaket. Det skal etableres en tilsynsordning for omsorgen til enslige mindreårige som bor i asylmottak. Jeg har også lært meg at ærlighet varer lengst, og dette er den store og fulle ærligheten. Ja, jeg er litt slukøret i dag og skulle gjerne sett det annerledes. Samtidig er jeg glad for at vi har klart å få til endringer som vil bety noe for de enslige mindreårige asylsøkerne på mottak i dag.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2021-04-27:
Stortinget har pekt på behovet for å utrede tiltak som kan gi alternativ til utvisning i særlige tilfeller der hensynet til barnets beste tilsier det. I dag justerer vi dagens praksis. I saker der det tidligere har vært forvaltningsmessig åpent for kun utvisning som straffereaksjon, gis forvaltningen nå ett verktøy til i kassen når det skal vurdere straffereaksjoner. Noen partier mener det er en innstramming. Det er det ikke. Med alternativer til utvisning gir vi forvaltningen mer fleksibilitet i særlige tilfeller enn det utlendingsforvaltningen har i dag. Særlige tilfeller er typisk konkrete enkeltsaker der det samfunnsmessig sett er mindre viktig med utvisning. Misforstå ikke dette budskapet – hensynet til berørte barn vil med dette lovforslaget lettere kunne få avgjørende betydning i slike saker. I tilfeller hvor forvaltningen er i tvil om hva som bør være resultatet, vil et alternativ til utvisning gagne familiene. Dagens regelverk knyttet til brudd på utlendingsloven kan oppleves svært rigid og firkantet og medføre at familier må splittes. Slik loven har vært utformet, vil utfallet av brudd få store konsekvenser for dem det gjelder. Det er uheldig. Utvisning som straff kan oppleves svært inngripende i saker som omhandler barn, og nå gis forvaltningen det rommet de trenger til å ha større fleksibilitet i de sakene der det samfunnsmessig sett er mindre viktig med utvisning. Dette vil sikre mer rimelige og rettferdige utfall av brudd på utlendingsloven, og vinnerne er barna og familiene. Utvisning fra landet er et svært inngripende tiltak og spesielt i saker som berører barn. Kristelig Folkeparti mener vi på bakgrunn av saken vi har sett bli løftet i media den siste tiden, må se på hvordan barnets beste og innvandringsregulerende hensyn vektes. I dag gir vi forvaltningen alternative straffereaksjoner, og for ikke lenge siden fikk Kristelig Folkeparti gjennomslag for å sette ned en arbeidsgruppe som skal se på hvordan terskelen i utvisningssaker som berører barn, praktiseres. Arbeidsgruppen skal gi en vurdering av om det er behov for endringer i norske regler eller retningslinjer knyttet til barnets beste i utlendingsforvaltningen. For oss i Kristelig Folkeparti er prinsippet for barnets beste viktig. Vi er glade for å kunne levere på alternativer til utvisning i dag og mener at barnets beste alltid bør løftes i alle saker, selvfølgelig også i utlendingsforvaltningen.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2021-04-27:
Noen ganger tenker en: Er det virkelig mulig? Det er ikke så ofte jeg tenker det i denne salen, for heldigvis handler det her stort sett om saklige uenigheter, om prinsipper eller realpolitikk. Men dette forslaget rokker ved kjernen i hvem vi er som anstendige folk, rett og slett. Hovedprinsippet i ILO-konvensjon nr. 169, om urfolk og stammefolk i selvstendige stater, er urfolks rett til å bevare og videreutvikle sin egen kultur og myndighetenes plikt til å treffe tiltak for å støtte dette arbeidet. Norge ratifiserte som første land ILO-konvensjon nr. 169 ved et stortingsvedtak 20. juni 1990. Vårt fedreland er etablert på territoriet til to folk: nordmenn og samer. Begge folk har samme rett til og krav på å kunne utvikle sin kultur og sitt språk. I Grunnloven § 108 heter det: «Det påligger statens myndigheter å legge forholdene til rette for at den samiske folkegruppe kan sikre og utvikle sitt språk, sin kultur og sitt samfunnsliv.» Jeg er glad for at et nesten samlet storting står bak dette. Fremskrittspartiet er unntaket, både med dette og tidligere forslag om stemmegivning: legge ned Sametinget, trekke seg fra urfolkskonvensjonen. Jeg gjentar: Er det mulig? Jeg bruker ikke flere ord. Jeg bare sukker og går og setter meg.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Proposisjonen som behandles av Stortinget i dag, inneholder forslag til endringer i utlendingsloven § 95. Endringene innebærer at Utlendingsdirektoratets omsorgsansvar for enslige mindreårige som bor i asylmottak, lovfestes. Det foreslås også å lovfeste at den daglige omsorgen for de enslige mindreårige i mottak kan utøves av asylmottaket ved driftsoperatøren, og at nærmere bestemmelser om innkvartering av og omsorg til denne gruppen kan gis i forskrift. Forslaget følger opp Stortingets anmodningsvedtak nr. 938 av 14. juni 2017. En lovfesting av Utlendingsdirektoratets omsorgsansvar for enslige mindreårige som bor i asylmottak, vil klargjøre dagens rettstilstand. En slik klargjøring vil gi de enslige mindreårige større forutsigbarhet og danne grunnlaget for økt ekstern kontroll og en mer helhetlig tilrettelegging av bo- og omsorgstilbudet til denne gruppen. Videre vil regulering av Utlendingsdirektoratets omsorgsansvar bidra til å klargjøre hva Utlendingsdirektoratet har – og ikke har – ansvar for, sett hen til sektoransvarsprinsippet, slik at rette myndigheter kan ansvarliggjøres. På lengre sikt kan det føre til mer effektiv samhandling mellom Utlendingsdirektoratet og andre sektormyndigheter og en mer effektiv forvaltning. Departementets forslag om forskriftsfesting av de nærmere kravene til den omsorgen som skal gis, vil styrke rettssikkerheten til de enslige mindreårige under oppholdet i asylmottak. En slik forskriftsfesting vil også bidra til å gi de enslige mindreårige som bor i mottak, og deres representanter, bedre mulighet til å ivareta sine rettigheter ved eventuell svikt i omsorgstilbudet fra asylmottakets side. I det videre forskriftsarbeidet vil derfor departementet tydeliggjøre dagens krav til bl.a. forsvarlig omsorg, bemanning og kompetanse hos de ansatte i asylmottak, samt de enslige mindreåriges rettigheter under oppholdet i asylmottak. Dette lovforslaget vil sikre at de enslige mindreårige får et forsvarlig omsorgstilbud under oppholdet i asylmottak. En lovfesting av Utlendingsdirektoratets omsorgsansvar for denne gruppen vil også innebære en styrking av rettssikkerheten for alle enslige mindreårige som bor i asylmottak.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Ja, jeg oppfatter at det er en uenighet om det lovtekniske her. Vi har svart på en lovfesting, en kodifisering av det som er gjeldende praksis. Det er det vi har svart på. Så har vi sagt at når det gjelder det nærmere innholdet, er det helt naturlig at det er forskriftsfestet. Nå er jo forskrifter hele tiden basert på at Stortinget delegerer slik myndighet til regjeringen, og hvis Stortinget ikke vil det, står man fritt til å la være å gjøre det. Men dette er den vanlige måten å gjøre det på, nemlig å lovfeste det overordnede, mens detaljene utferdiges i en forskrift – i tillegg til at departementet og direktoratet gjør dette på en god og forsvarlig måte. Når det gjelder nivå, sto det ingenting i anmodningsvedtaket om at nivået skulle heves. Vi baserer oss altså på dagens nivå når vi skal utarbeide forskrifter.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Hvis meningen og hele formålet til de som fremmet anmodningen, var å endre standarden, burde man kanskje sagt det. Det har man ikke gjort. Vi oppfattet at meningen her var å tydeliggjøre hva som gjelder, hvilke omsorgstilbud, og hvem som skal ha ansvaret for omsorgstilbudet for dem under og over 15 år, altså en kodifisering av det som har vært gjeldende praksis. Når det gjelder innholdet, redegjorde jeg for det. Det skal selvsagt inneholde krav både til kompetanse, til innholdet i omsorgstilbudet, til bemanning og den type ting. Det kommer vi tilbake til. Dette er et arbeid vi skal utferdige, og som nettopp er ment å sikre en god og forsvarlig bemanning og et godt og forsvarlig omsorgstilbud til dem over 15 år som er i asylmottak.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Dette kodifiserer gjeldende praksis. Det er en praksis som SV i regjering førte, og det er en praksis som er videreført. Det er ikke en praksis noen har dømt Norge for å ha i strid med menneskerettighetene. Vi erkjenner at barn over og under 15 år har ulike omsorgsbehov. De skal ha forsvarlig omsorg, barnets beste gjelder, men det er ulike behov for barn over og under 15 år. Det gjelder enten de har asylstatus eller ikke. Og i erkjennelsen av dette kodifiserer vi nå det som er gjeldende rett, nemlig at barnevernet skal ha ansvar og hovedansvar for dem under 15 år, mens Utlendingsdirektoratet skal ha ansvar for dem over 15 år. Men de skal ha forsvarlig og likeverdig behandling.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
La meg bare få tydeliggjøre: Jeg mener ikke at praksisen har vært feil. Det var ikke det jeg sa. Jeg sier at vi kodifiserer det som er gjeldende praksis. Så sa jeg heller ikke at barn over 15 år trengte mindre omsorg, men jeg sa at de trenger en annen omsorg. Det vet alle som har hatt ungdommer i huset. Det er en annen form for omsorg man trenger når man har passert 15 år – når man skal forberedes på voksenlivet, forberedes på et selvstendig liv, forberedes på skole, arbeid og helt andre ting enn det barn under 15 år gjør. Det viktige for oss er at det skal gis et forsvarlig og godt tilbud, enten man er over eller under 15 år.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
For det første: Når det gjelder å kodifisere gjeldende praksis, er praksis i endring. Det stilles i dag helt andre krav til innholdet i et asylmottak som huser ungdom over 15 år, enn det gjorde f.eks. for fem og ti år siden. Det er blitt stadig strengere krav til bemanning og kompetanse og hvilken omsorg barna får. Det mener jeg er veldig bra. Og de forskriftene vi skal utarbeide, kommer til å være i tråd med de strengere kravene vi i dag har. Når det gjelder spørsmålet om uavhengig tilsyn, foreligger det et anmodningsvedtak som vi skal svare ut. Det er jo slik i dag at UDI har tilsynsansvar med asylmottakene. De inngår avtaler, følger opp og kontrollerer at avtalene og innholdet i dem følges. Så det er en kontrollvirksomhet knyttet til dette. Men det er også gode grunner for å si at et uavhengig tilsyn vil være mer nøytralt, og det har vi sagt vi skal komme tilbake til.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Med de forslagene flertallet i komiteen nå har sluttet seg til i innstillingen, vil forvaltningen få mer rom for fleksibilitet i vanskelige tvilssaker hvor særlige hensyn gjør seg gjeldende, og det vil kunne reageres overfor utlendinger som begår grove eller gjentatte brudd på utlendingsloven, men som ikke kan utvises. Både komiteens flertall og komiteens mindretall er særlig opptatt av saker som berører barn. Det er jeg også. Selv om det vil variere veldig hvor inngripende et utvisningsvedtak faktisk oppleves, er det ingen tvil om at utvisning i noen tilfeller rammer barn hardt. Jeg vil understreke at det er veldig viktig med særskilt oppmerksomhet om de sakene som berører barn, og departementet arbeider nå med flere tiltak og utredninger. Vi har nettopp sendt på høring et forslag om en styrking av retten til fritt rettsråd gjennom tilbud om ekstra timer fritt rettsråd i klageomgangen ved utvisning for brudd på utlendingsloven, når utlendinger har barn i Norge med oppholdstillatelse eller norsk statsborgerskap. I den samme høringen har vi foreslått en ny regel om rett til nemndsmøtebehandling ved utvisning av en utlending som har fått tilbakekalt norsk statsborgerskap, og som har barn med fast bopel i Norge. Departementet arbeider også med å nedsette en arbeidsgruppe som skal se nærmere på den generelle terskelen for utvisning i saker som berører barn. Arbeidsgruppens gjennomgang vil forhåpentligvis gi et godt grunnlag for å vurdere om det bør foretas justeringer av terskelen for utvisning for noen bestemte sakstyper. Utlendingsdirektoratet har tidligere denne måneden også lyst ut et oppdrag for å utrede bl.a. behovet for mer direkte og muntlig høring av barn i utvisningssaker. Samtidig er det sånn at vi må forholde oss til en streng utvisningspraksis overfor utlendinger som jukser med identitet, eller som begår andre, veldig alvorlige brudd på utlendingsloven. Høyesterett har også slått fast at ved meget alvorlige brudd på utlendingsloven vil utvisning bare være uforholdsmessig dersom det medfører uvanlig store eller ekstraordinære belastninger for det barnet eller de barna som blir berørt. Det er derfor ikke til å komme vekk fra at forvaltningen – uansett regelverksjusteringer og uansett utredninger – ofte vil stå overfor saker med vanskelige avveininger også i framtiden.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Det var ikke det jeg sa. Det vil veldig ofte være en stor belastning å miste en forelder, i hvert fall i de tilfellene hvor du har en god forelder og bor sammen med foreldrene dine. Alle saker er jo ulike. Det jeg refererte til, var hva Høyesterett har sagt om dette. De har vist til at utvisning bare er uforholdsmessig dersom det medfører uvanlig store eller ekstraordinære belastninger. Ja, det er en belastning å miste en forelder, men det er også svært alvorlig å begå grove brudd på utlendingsloven, det å lyve på identitet. Man kan ikke lyve seg til opphold. Det må få konsekvenser, og da vil ikke familietilknytning alene være grunn god nok til å kunne unndra seg å bli utvist. Så da må hver sak vurderes for seg. Det gjør UDI, det gjør UNE, og det gjør domstolen.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Det er derfor vi overlater til fagmyndighet og til domstol å gjøre en vurdering i hver enkelt sak. Ingen sak er lik, og derfor må hver sak behandles for seg. I alle saker skal hensynet til barnets beste selvsagt vurderes. Men det at tiden går, forandrer ikke det faktum at man har løyet, eller at man har opptrådt i strid med utlendingsreglene. Det forandres ikke av tiden, men omstendighetene rundt det kan forandres. Derfor står vi jo her i dag med et lovforslag som gjør at i tvilstilfeller, der vurderingen er at det å utvise er et veldig inngripende tiltak, men man samtidig har begått et alvorlig brudd på loven – ja, da har man nå et alternativ. Men det er altså ikke meningen å senke terskelen – slik jeg skjønner at representanten ønsker, og det er en ærlig sak – det er ikke det som er svaret i dette lovforslaget. Her handler det rett og slett om å gi flere virkemidler i vanskelige saker.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Det er jo nettopp derfor vi er her, det er for å gi ytterligere vurderingsrom i de sakene hvor det er stor tvil, der saken involverer barn. Men jeg tror vi er helt grunnleggende uenig om politikk på dette området. Det er jo noen som mener at det at man har barn, gjør at man aldri skal kunne utvises. Jeg mener altså ikke det. Jeg mener at tilknytning til barn alene ikke gjør at du kan lyve deg til opphold. Jeg mener at det må få konsekvenser at du har begått alvorlige brudd. Men jeg mener også at hver sak er forskjellig, og heldigvis er det da enten UNE, med sin fagmyndighet, eller domstolen som skal gjøre den konkrete vurderingen i konkrete saker, som representanten viser til, hvor hun er uenig med domstolen. Det er det fullt lov å være. Og loven vedtas her i denne sal, så vil man innføre foreldelsesregler, så kan man det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-27:
Bare for å rydde: Hensynet til barn skal vurderes i alle saker. Det er punkt én. Men innvandringspolitiske hensyn kan også tillegges vekt. Det er anerkjent i domstolen, det er anerkjent i Den europeiske menneskerettsdomstol, og det er viktig å sende et tydelig signal ut i verden om at man ikke kan jukse seg til opphold, verken for seg selv eller noen andre. Det er utrolig viktig. Folk følger med på hva som skjer, og vi ser migrasjonsstrømmene, og de kommer ikke til å forsvinne. Så svarer vi på dette anmodningsvedtaket nå. Man får altså mulighet til å idømme noe annet enn utvisning. Da har man jo svart på nettopp det som man har bedt om. Vi senker ikke terskelen – det var aldri meningen å gjøre – for hvem som skal utvises og ikke. Men det er saker hvor det er tvil, hvor man trenger et annet verktøy enn utvisning, og det vil være veldig bra i de sakene hvor det er grunnlag for det, fordi det involverer barn.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2021-04-27:
Som det er gjort godt rede for, har et flertall i komiteen, inkludert Senterpartiet, støttet forslagene i proposisjonen. Den største endringen som foreslås, er at det ved brudd på utlendingsloven skal kunne kreves tre års ekstra botid i Norge før man kan få permanent oppholdstillatelse. Det vil da bli snakk om til sammen seks år i saker der utvisning ikke er mulig. Det presiseres i forslagene at endringen ikke skal være en oppmykning av dagens regelverk, men skal kunne brukes kun i særlige tilfeller. Sånne særlige tilfeller er, som vi har hørt nevnt, gjerne saker der spesielle hensyn til barn gjør at utvisning ikke kan skje ifølge loven, og der man hittil ikke har hatt andre sanksjonsmuligheter. I dag har myndighetene ingen reaksjonsmulighet i de tilfellene der utlendingsloven brytes, men spesielle hensyn gjør at utvisning ikke er mulig å gjennomføre. Senterpartiet mener det er riktig og hensiktsmessig at det tas inn en lovendring som muliggjør en reaksjon mot lovbryter i de tilfellene det er snakk om. Vi mener loven sånn den er i dag, gir uheldige signaler når alvorlige brudd på utlendingsloven kan forekomme uten reaksjoner fra myndighetene. Senterpartiet mener i utgangspunktet at man i saker der lovbrudd er alvorlige, også burde kunne vurdere andre straffereaksjoner, som bøter. I denne saken slutter vi oss imidlertid til flertallet og komiteens tilrådning, og vi mener at endringene er riktige og rettferdige. I de foreslåtte endringene legges det også til rette for en mer omfattende praksis med å kunne nekte permanent oppholdstillatelse dersom tungtveiende grunner tilsier det. Det er også godt begrunnet i proposisjonen og noe Senterpartiet slutter seg til. Til slutt: Jeg håper og tror at det store flertallet av befolkningen, både de som bor i landet, og de som ønsker å bo her, er enig i at alvorlige lovbrudd må få konsekvenser. Samtidig er det viktig at vi unngår at unger blir urettmessig skadelidende. Med komiteens tilrådning mener vi at vi oppnår begge deler.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2021-04-27:
Jeg skal ikke kommentere selve representantforslaget om oppheving av Finnmarksloven og nedlegging av Sametinget i større grad, annet enn å si at jeg mener det er både historieløst og respektløst. Jeg vil derimot si litt om fjelloven i Nordland og Troms, som vi i Senterpartiet opplever stadig blir skjøvet ut i det blå. I anmodningsvedtak nr. 837 fra behandlingen av regionreformen i 2017, ble følgende vedtatt: «Stortinget ber regjeringen utrede å gi fjelloven samme anvendelse i Nordland og Troms som sør for Nordland grense. Utredningen skal legge til grunn at Statskog fortsatt skal beholde ansvaret for skogressursene. Utredningen skal videre legge til grunn at gjeldende finnmarkslov videreføres innenfor dagens fylkesgrense for Finnmark, men ikke utvides til nye geografiske områder.» Senterpartiet registrerer at alle andre partier er fornøyd med at anmodningsvedtaket er omtalt av Landbruks- og matdepartementet i statsbudsjettet, og at næringskomiteens flertall her støtter opp om at rapporteringen på vedtaket med det var avsluttet. Senterpartiet stemte mot, og vi mener fortsatt at vedtaket må følges opp snarlig. Regjeringen skisserer en oppfølging gjennom Samerettsutvalget II, på bakgrunn av NOU-en fra 2007, men vi vet ikke om vi da må vente i 14 år til. Vi mener at fjelloven skal følges opp separat og raskt, og det er allerede fire år siden Stortinget fattet sitt vedtak. En videre utsettelse er svært uheldig og svært urettferdig for befolkningen i Nordland og Troms. Vi i Senterpartiet slutter oss til Utmarkskommunenes Sammenslutning, USS, i denne saken. Senest for fire dager siden hadde USS en grundig gjennomgang med sine medlemskommuner av sitt arbeid for lik og lokal forvaltning i hele landet siden etableringen i 1996. I nevnte NOU 2007: 13, som regjeringen viser til for å skyve arbeidet med fjelloven inn i oppfølgingen av Den nye sameretten, foreslo faktisk et flertall en fjell-lovmodell for Nordland og Troms. Det er den vi nå etterlyser, og vi mener regjeringens håndtering er unnvikende, og at forskjellsbehandlingen får fortsette. Jeg må få lov til å gjengi lederen i USS, som sier at det at det er ulike forvaltningsmodeller i Nordland og Troms i forhold til resten av landet, er helt uholdbart, og det er uholdbart at det ikke er gjort noe med for lengst. Store verdier forsvinner fra lokalsamfunnene i disse fylkene, og verdiene går rett til staten. Senterpartiet mener at det skal være likt i Nordland og Troms som sør for Nordland, nemlig at Statskog og lokale fjellstyrer skal forvalte ressursene i fellesskap, og at fjellstyrene oppnevnes av kommunestyrene. Vi ser at departementet ikke aksepterer kommuner som vedtar egne fjellstyre, det er elleve så langt som har gjort det, og at Statskog videre får forvalte 28 000 km 2 alene i Nordland og Troms. Vi mener at dette er urettferdig, og at dette er ressurser som burde komme lokalsamfunnene til gode.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-04-27:
Fremskrittspartiet står alene og isolert i sine forslag i denne saken – og det kan nok hende at Fremskrittspartiet føler seg bekvem med, men dem om det. Jeg synes det er bra at vi har et sterkt og entydig storting, som isolerer Fremskrittspartiets holdninger og forslag i denne saken. Det er verdt å merke seg at forslagene framsettes av et parti som helt inntil nylig satt i regjering, satt med makten i Norge, og som også nå er regjeringens støtteparti. Jeg vil spesielt gi ros til Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre for at de kontant og tydelig avviser disse forslagene og sørger for at Fremskrittspartiet, som sagt, står helt alene i Stortinget i dag i denne saken.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-04-27:
Hva tenker statsråden om at et parti som ganske nylig gikk ut av Solberg-regjeringen etter å ha vært der i om lag syv år, nå framsetter forslag som å melde Norge ut av ILO-konvensjon nr. 169 og å nedlegge Sametinget etter at de i syv år har støttet det stikk motsatte? Hva tenker statsråden om slike forslag?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-04-27:
Noen ganger er Stortinget et perfekt sted for å ha tydelige avklaringer. Da vil jeg spørre statsråden om hun kan garantere at hun og hennes eget parti ikke vil være med på å støtte lignende forslag som å legge ned Sametinget og ta Norge ut av ILO-konvensjon nr. 169 også i neste stortingsperiode.
Olemic Thommessen (Høyre), 2021-04-27:
Dette er gjenkjennelige og til dels gamle forslag fra Fremskrittspartiet. De har vært fremmet før flere ganger, så vidt jeg kan huske i alle fall. Det mest iøynefallende er kanskje det at man faktisk ønsker å få utredet nedleggelse av Sametinget. Med utgangspunkt i Grunnloven § 108 ønsker Høyre en politikk som best mulig støtter opp under arbeidet med å ivareta den samiske befolkningen, deres kultur og identitet. Det betyr at vi også står inne for de forpliktelser som ILO-konvensjonen innebærer. Høyre mener at Sametinget har vist seg å være en hensiktsmessig del av arbeidet med samepolitikken. Gjennom Sametinget har vi en stabil og representativ part å forholde oss til når spørsmålet om samiske tema kommer opp, og det vil være naturlig i mange sammenhenger. Da er det viktig å ha en dialog og også å ha en god formell samarbeidspartner når vi kommer til de formelle konsultasjonene, som vi vil komme tilbake til i en senere sak i Stortinget nå i vår. Sametinget er navet i det å bygge kompetanse om samiske forhold og en god instans til å fordele de midlene til kulturformål, språk og annet som den norske staten tilfører dem. Som saksordføreren redegjorde for, inneholder dette forslaget en lang rekke spørsmål. Jeg går ikke nærmere inn på dem her, men henviser til statsrådens brev, som er vedlagt saken, og som på en god måte svarer ut de temaene som er tatt opp.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-04-27:
I løpet av de siste særlig 30 årene har vi i Norge fått en lovgivning som skiller mellom mennesker basert på etnisitet. Ja, jeg vet det er ubehagelig for Stortinget og ikke minst for regjeringen og Erna Solberg, men det er et faktum: Vi har deler av vår lovgivning som skiller mellom mennesker basert på DNA, basert på blod, basert på ætt. Dette er et faktum. Det er også hele grunnlaget for at vi har et sameting, for at vi har en samepolitikk: Vi har reindriftsloven, vi har Finnmarksloven, vi har tildeling av stipend. Vi har et etnisk register som definerer hvem som kan stemme ved sametingsvalg. Alt dette har til felles at det er definert ut fra blod, ut fra ætt. Det er noe et liberalt demokrati som Norge ikke burde være bekjent av. Jeg vet det er ubehagelig, men det er et faktum. Fremskrittspartiet er helt enig i Grunnlovens formulering om at vi skal ta vare på samisk kultur, samisk språk og deres mulighet til å delta i samfunnslivet. Det betyr ikke at vi må ha særordninger som gir en liten del, ca. 18 000 i valgmanntallet til Sametinget, en rett foran andre i Nord-Norge. Det er altså noen få prosent av befolkningen som har en veldig sterk makt gjennom Sametinget – i alt fra utvikling av nye næringer til å anlegge ny samferdsel, ny infrastruktur. Her er det samiske interesser som blir lyttet til, som regjeringen lytter til, som også Stortinget velger å lytte til, og som er en klamp om foten når det gjelder å utvikle Nord-Norge – skape arbeidsplasser, gjøre Nord-Norge til det økonomiske lokomotivet Nord-Norge skal være for resten av landet. Da velger man altså å gi en liten gruppe mennesker forrang foran den store majoriteten. Det er riktig som enkelte har vært inne på, at vi har vært inne på disse forslagene tidligere. Det er riktig at Fremskrittspartiet har vært klare og tydelige i denne saken hele veien. Det kommer vi til å fortsette å være. Jeg registrerer at i denne salen er Fremskrittspartiet det eneste partiet som ikke bare i prinsipp, men også i praksis, viser at de likebehandler mennesker. Vi skjeler ikke til DNA, vi skjeler ikke til blod, vi skjeler ikke til ætt når vi gir mennesker rettigheter i samfunnet, og når vi utformer vår lovgivning. Derfor tar jeg opp våre forslag. Vi står stolt i denne debatten. Dette er den eneste riktige utviklingen.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-04-27:
Jeg vil gjerne utfordre statsråden til å forklare meg hva hun definerer urfolk å være, for vi som bor i Nord-Norge, har litt vanskelig for å skille mellom samer og andre folk. Vi er nordmenn alle sammen, de fleste av oss. Noen av oss har samiske aner, andre har det ikke. Vi er en god blanding i nord, men det er veldig vanskelig å se den forskjellen, hva samer er, da bortsett fra de få som driver med reindrift. Det store flertallet i samemanntallet er personer som bor i byer, som bor i Tromsø, som ikke har noen annen livsførsel enn det de aller fleste nordlendinger har. De er som folk flest i nord, og ikke kan de samisk heller. Kan statsråden klargjøre for meg begrepet «urfolk», og hva det er som tilsier at en som står i samemanntallet i Tromsø, nødvendigvis skal ha noen andre rettigheter enn andre i Nord-Norge?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-04-27:
I likhet med forrige taler, Hanne Dyveke Søttar, mener jeg at denne debatten i Stortinget fremstår ikke som den mest kunnskapsrike fra andre partier enn Fremskrittspartiet. Det er kanskje ikke så mye å forvente fra en representant som kommer fra Østfold, selv om han opptrer relativt arrogant overfor dem han er uenig med, men jeg tar det med meg. Det som er litt mer alvorlig, er at jeg ikke helt klarer å få rede på hva ansvarlig statsråd sitter med av kunnskaper på dette området. Jeg opplever at statsråd Hofstad Helleland – hun må gjerne korrigere meg hvis jeg tar feil – refererer feil til vår egen grunnlov. Hun henviser til at Grunnloven sier at samene er urfolk. Hvis det var riktig det jeg hørte, er det greit om statsråden gjør rede for det og beklager at hun feilinformerer Stortinget, for det er jo faktisk feil. Det som står i Grunnloven, er: «Det påligger statens myndigheter å legge forholdene til rette for at den samiske folkegruppe kan sikre og utvikle sitt språk, sin kultur og sitt samfunnsliv.» Det er § 108 i Grunnloven. Jeg stilte statsråden spørsmål om hun kunne definere begrepet urfolk, som altså ikke er omtalt i Grunnloven, men som regjeringen slenger rundt seg med til enhver tid, og jeg har ikke noe annet å melde enn at jeg opplever at statsråden ikke har helt forståelse for det begrepet. Hun sier at i det begrepet, i hvert fall ut fra det svaret hun ga, ligger det at det var de folkene som kom først. Vel, det er ikke det begrepet urfolk handler om. Begrepet «urfolk» handler om en henvisning til den språklige oversettelsen, som for så vidt er en språklig tilsnikelse, av ILO-konvensjonen, hvor man refererer til «indigenous peoples» and «tribal peoples». Det som er grunnlaget også for regjeringens politikk for å definere samer som urfolk, er at dette var mennesker som bodde i Norge før grensen ble trukket på 1700–1800-tallet. Det er begrepet urfolk, og det er begrunnelsen for at man bruker begrepet urfolk. Det handler altså ikke om hvem som var i Nord-Norge først. Det har bodd folk av ulik avstamning der i mange tusen år tilbake i tid, men det er ikke det dette handler om – det er overhodet ikke det det handler om. Det synes jeg statsråden kan klare opp i, for det er ikke det denne diskusjonen handler om. Det handler om at vi skal ha like rettigheter i dette landet, om at vi som bor i Nord-Norge, uavhengig av hva vi kan vise til av slektstavler, uavhengig av hvor vårt DNA stammer fra, skal ha de samme rettighetene. Det er da det blir så ufattelig at statsråden fortsetter å prate om det(presidenten klubber) som om samene fremdeles er et undertrykt folk i Norge. (presidenten klubber)
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-04-27:
Jeg kan ikke si annet enn at jeg er overrasket over at statsråden er overrasket over at jeg faktisk forventer at statsråden opptrer korrekt, forholder seg til de begrepene regjeringen selv omgir seg med, på en korrekt måte, og ikke bidrar til å trekke denne debatten ned til et lavmål, f.eks. når hun fremstiller det som om dette er en diskusjon om hvem som var her først. Det som Fremskrittspartiet er opptatt av, er like rettigheter for alle mennesker. Jeg registrerer at man i denne debatten har vært mer opptatt av å slenge ut politiske floskler, komme med festtaler, enn å ta inn over seg den reelle problemstillingen som nordlendinger flest kjenner på, nemlig at Sametinget og samiske krav er med på å spille opp til konflikter, gjør det vanskeligere å utvikle landsdelen og bidrar til at etniske konflikter som overhodet ikke burde være der, faktisk blusser opp. Det er et tankekors.