Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2013-12-04:
Det er vel for så vidt riktig å starte med å si at det er mye bra i forslaget som vi har til debatt og behandling her i dag. Denne innstillingen favner over et viktig område, og den har mye i seg som går direkte på grunnlaget for velferdstjenester som kommunene skal gi sine innbyggere i by og bygd. Men det fins flere endringer som Høyre og Fremskrittspartiet med Kristelig Folkeparti og Venstre som støttepartier har gjort, som fortjener en smule oppmerksomhet. Kommunene melder faktisk om trangere rammer som en følge av de endringer og trekk i kommunerammen som den nye regjeringen foreslår, og som Kristelig Folkeparti og Venstre støtter. Dette står overhodet ikke i stil med hva kommunalminister Sanner har uttrykt – han lovet ikke å kutte i rammene for kommunene. Det er jo ikke mange uker siden vi kunne lese om det i Kommunal Rapport. Dette kan man ikke si er en god start overfor kommunene, som er avhengig av i hvert fall en viss langsiktighet i sin planlegging for å kunne drive effektivt og gi de gode tjenestene. Et eksempel, som vi har hørt her tidligere, er at man legger inn 199 mill. kr i økt kontantstøtte, men trekker kommunene med hele 344 mill. kr. Kommunene melder at så mye penger tror de ikke at de sparer på at det blir noen færre barn i barnehagene. Anslaget for hvor mye kommunene sparer på at regjeringen, Kristelig Folkeparti og Venstre kutter ut frukt- og grøntordningen i skolen, kutter to årlige barnehageopptak og avvikler kulturskoletime er heller ikke, etter manges syn, i samsvar med de faktiske forhold. Det er jo slik at f.eks. tre barn færre i en barnehage fører ikke automatisk til at kommunen f.eks. kan si opp en barnehageansatt. Så varslet den nye regjeringen at man skulle satse på rusomsorg i kommunene. Det var mange glad for. Så viste det seg at man ikke legger inn noen friske penger i denne satsingen, men trekker kommunene i rammen. Og den regjeringen som skulle gi kommunestyrene mer frihet og mindre byråkrati, gjør nå det stikk motsatte, og de gjør det ved første mulighet. Å trekke i rammer for så å øremerke de samme pengene gir, etter hva jeg forstår, mindre frihet til kommunestyrene, ikke mer – det er mulig man må være medlem av Høyres sentralstyre for å skjønne det annerledes. Å innføre søknadssystemer for disse øremerkede midlene er jo heller ikke å kutte i byråkrati. Det er snarere det stikk motsatte og vil ikke føre til at kommunene får en bedre og mer langsiktig satsing på områdene rus og psykiatri. Det skapes nå heller en stor usikkerhet i kommunene om hvor mye den enkelte kommune faktisk vil få til sitt arbeid innenfor disse feltene. Noen vil få mer, og noen vil antakelig få mindre. Får man mindre, må man som kommunestyremedlem kutte på andre velferdsområder. Så ser vi at regjeringen kutter sterkt i muligheten for kommuner og fylkeskommuner til å drive næringsutvikling. Dette rimer jo heller ikke med det vi hørte i valgkampen om å forsterke satsingen på arbeidsplasser og utvikling av disse også i Distrikts-Norge. De omfordelingene som Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre nå velger å gjennomføre, tar ikke våre gode fellesskapsløsninger videre. Det er mer et tilbaketog på mange av de områdene som disse partiene lovet velgerne å prioritere dersom de fikk regjeringsmakt – nå har de fått det. Og som et varsel til de kommunene som er skattesvake, bør man merke seg omtalen fra Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre om endret inntektssystem i innstillingen. Her bør ordførere og økonomiansvarlige i kommunene sette på kalkulatoren sin først som sist. En slik omlegging vil føre til at vi vil få mange tapere og få vinnere blant kommunene. I mitt eget hjemfylke, Østfold, vil samtlige kommuner tape penger på en omlegging slik det nå varsles i innstillingen, og slik som ble diskutert og debattert i valgkampen før stortingsvalget.