Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Ombudsmannsnemnda for Forsvaret skal etter formålet bidra til å sikre de allmennmenneskelige rettigheter for Forsvarets personell og behandle saker av prinsipiell karakter eller som har allmenn interesse. Nemnda, inkludert Ombudsmannen, velges av Stortinget. Ved utgangen av hvert år sender nemnda rapport til Stortinget om sin virksomhet. Kopi av dette sendes Forsvarsdepartementet. La meg i den forbindelse få komme med noen prinsipielle betraktninger – eller i hvert fall en prinsipiell vurdering. I hver årsmelding påpekes en rekke forhold, dog uten at det synes å være noe system for at dette følges opp. For eksempel har Ombudsmannsnemnda flere år på rad påpekt at det er problematisk at det tar så lang tid å sikkerhetsklarere den som tas inn til førstegangstjeneste. Manglende grønn tjeneste er også en gjenganger. Komiteen har kommentert flere av disse forholdene, og vi har også bedt departementet følge opp. Spørsmålet er hvorfor det ikke er noe system for melding fra nemnda til departementet, eller for den saks skyld til Stortinget. Man kunne selvfølgelig spørre om det er slik at departementet ikke leser komiteens merknader og påpekninger. Det har liten hensikt at Ombudsmannsnemnda påpeker feil eller mangler år etter år uten at nemnda i rapporten året etter forteller hva som har skjedd med de sakene når de kommer med en ny melding, at noen andre griper fatt i det, eller at departementet gis anledning til å kommentere eller forklare situasjonen i selve årsmeldingen, slik vi er vant til at Riksrevisjonen gjør. Det er sannsynligvis det siste som bør gjøres, at rapporten sendes til departementet når Ombudsmannsnemnda har satt den opp, og departementet får svare på den – slik man også gjør i Riksrevisjonens dokumenter. Det er i hvert fall noe som mangler her, og jeg har allerede tatt initiativ til at vi kommer tilbake til dette i komiteen. La meg ellers i dette innlegget nevne et par temaer en enstemmig komité tar opp. Det ene dreier seg om pendling: Vi har nettopp behandlet langtidsplanen for Forsvaret, og i prosessen fram mot stortingsbehandlingen og under den behandlingen vi har hatt – altså debatten som har pågått de siste timene – har både kommuner og representanter kjempet intenst for å beholde eller få forsvarsarbeidsplasser. Men ifølge nemnda bor stadig færre av Forsvarets offiserer og øvrige ansatte på tjenestestedet. De bor og har familie et annet sted i landet. Nemnda peker på at det kan stilles spørsmål ved om det i det hele tatt er mulig å tilrettelegge så bredt at et flertall familier blir med på flytting til stadig nye arbeidssteder. Ektefeller og samboere har egen jobb og/eller karriere, barna vil bli på skolen i nærmiljøet, etc. Det moderne samfunnet med dagens familiestrukturer gjør at dette er i ferd med å bli annerledes enn det var bare for få tiår tilbake. Komiteen registrerer det nemnda sier, at «pendlerforsvaret» er kommet for å bli. Men dette er også en økende utfordring for vertskommuner for Forsvarets enheter. Det er et problem at Norge statistisk sett befinner seg i nedre halvdel både i Europa og i NATO når det gjelder andelen kvinner i Forsvaret. Kvinneandelen står ifølge nemnda på stedet hvil, til tross for flere strukturelle tiltak. Komiteen mener at flere kvinner i Forsvaret er en viktig del av det å sikre Forsvaret nødvendig, tidsriktig og relevant kompetanse. Jeg vil også vise til min interpellasjon om dette temaet 16. april i år og statsrådens innlegg i den debatten. Nemnda tar i den forbindelse opp det som også kom fram i interpellasjonsdebatten 16. april, nemlig kulturen i Forsvaret – den interne kodeksen – som kanskje er en av årsakene til stor gjennomtrekk blant kvinner i Forsvaret. Det er nemlig slik at det kommer stadig nye kvinner inn, men det er også kvinner som går ut, og dermed står man på stedet hvil. Jeg synes det er viktig at de unge jentene som går over terskelen og sier ja til å gjennomføre førstegangstjeneste, ikke må slite med kultur, holdninger og uheldig adferd hos deler av det mannlige befalet. Jeg synes også det er viktig at de som kommer inn i Forsvaret på annen måte enn å ha vært gjennom førstegangstjeneste – altså befalsutdanning – og velger å ta tjeneste i Forsvaret og bli offiserer, også føler at dette er et sted det går an å være, og at kulturen, holdningene og adferden i Forsvaret gjør at det faktisk er en trivelig arbeidsplass.