Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2018-05-24:
Et av de viktigste grepene Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre gjennomførte i Kunnskapsløftet, var innføring av grunnleggende ferdigheter. Det er de verktøyene alle elever har behov for hvis de skal mestre andre fag i skolen og få muligheter resten av livet. Nå ser vi at vi i større grad har en kultur for læring på skolene. Vi ser at norsk skole går i riktig retning. PIRLS 2016 viste at norske fjerde- og femteklassinger leser mye bedre enn før, særlig barn med minoritetsbakgrunn. De yngste barna gjør det også bedre i regning og naturfag. Samtidig vet vi at det fremdeles er for mange elever som må vente lenge før de får tilpasset oppfølging. De risikerer å falle fra tidlig i skoleløpet og slutte å rekke opp hånden. Derfor er forslaget om aktivitetsplikt på skolene et viktig skritt. Alle elever skal få intensiv oppfølging dersom de risikerer å falle fra tidlig i lesing, skriving og regning. I motsetning til hva representanten Fagerås skriver i innstillingen, skal det ikke innføres flere nasjonale kartleggingsprøver eller permanent nivådeling. Det er skolen og lærerne som selv bestemmer hvordan den intensive oppfølgingen skal organiseres og gjennomføres. Den skal være kortvarig, lite byråkratisk og målrettet for de elevene som trenger litt ekstra oppfølging før de kan følge ordinær undervisning. Forskning viser f.eks. at smågruppeundervisning i kortere perioder for elever med svake faglige ferdigheter kan ha veldig stor positiv effekt. Men så er jeg ganske forvirret, som vanlig, over hva Arbeiderpartiet nå mener i diskusjonen om tidlig innsats. Arbeiderpartiet gikk til valg på en lese-, skrive- og regnegaranti for de yngste elevene. Jonas Gahr Stør sa til Aftenposten 14. september 2016: «Elever som henger etter med å lese, skrive og regne når de er ferdig med 2. klasse, skal ha rett til spesialoppfølging.» Det var en garanti. I dag foreslår Arbeiderpartiet og Senterpartiet at plikten til intensiv oppfølging skal gjelde i alle fag og på alle trinn – ikke særlig lesing, skriving og regning, fordi det vil virke «styrende på bekostning av de andre fagene», som det står i merknadene. Jeg er enig i at alle fag er viktige og at ingen elever skal henge etter i noen fag, men i dag er prinsippet om tidlig innsats regulert i loven for 1.–4. klasse fordi det er her grunnlaget for den videre læringen er i alle fag. Grunnleggende ferdigheter skal være fagovergripende. Skal vi utjevne sosiale forskjeller i skolen, må vi faktisk være villig til å prioritere det aller viktigste tidlig i skoleløpet. Det er ingen garanti dersom man garanterer alt. Når man prioriterer alt, prioriterer man egentlig ingenting. Og jeg kan ikke forstå annet enn at Arbeiderpartiet nå tar et veldig tydelig skritt til venstre og forlater fokuseringen på tidlig innsats og en lese-, skrive- og regnegaranti. Det er stikk i strid med det vi vet er viktig for å utjevne sosiale forskjeller, og det som har ført til bedre resultater i lesing og regning de siste årene. Det er sant at lovendring i seg selv ikke vil føre til bedre tidlig innsats, for i motsetning til representanten Tvedt Solberg har jeg ikke så stor tro på stortingspolitikerne og lovens fortreffelighet. Jeg mener at loven er forpliktende, men at oppfølgingen skjer ute i skolene og kommunene. Derfor må denne plikten ses i sammenheng med stortingsflertallets satsing på lærerspesialistordningen, etter- og videreutdanning og forslag om 1,4 mrd. kr i 2018 til flere kvalifiserte lærere. Forslaget må også ses i sammenheng med det vi også skal vedta i dag, nemlig at skolene skal ha en plikt til å samarbeide med kommunale tjenester når elevene sliter med andre vansker – helsemessige, personlige eller emosjonelle. Målet er at man skal fjerne enhver vente-og-se-holdning i skolen. Vi skal bygge et lag rundt eleven. I dag skal vi også behandle og vedta regjeringens forslag om fagbrev på jobb. I årene framover kommer vi til å mangle mange titalls tusen fagarbeidere. Samtidig vil etterspørselen etter ufaglærte falle. Da er det helt avgjørende at vi gir mennesker flere veier inn i yrkeslivet for å bli fagarbeidere. Jeg er veldig glad for at partene i arbeidslivet ønsker denne ordningen velkommen, og at engasjementet har vært så stort for å styrke mulighetene folk har til å få faglig kompetanse og faglig trygghet. Å ta fagbrev er bra for den enkelte, og det er bra for samfunnet.