Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-27:
Det er ingen tvil om at dagens debatt om bruk av våpen med utarmet uran og mulige helseskader forbundet med dette er viktig. Det er viktig fordi det tvinger oss som politikere til å gå seriøst inn i vårt ansvar som landets øverste beslutningstakere. Nettopp med dette som utgangspunkt er det etter min mening grunn til å berømme forsvarsministeren for hans redegjørelse for Stortinget 18. januar i år og hans utfyllende og oppdaterte merknader her i dag – og det har for øvrig også alle tidligere talere gjort. Statsrådens redegjørelse har vært konstruktiv og god med hensyn til det som egentlig er kjernen i saken: spørsmålet om det kan være en årsakssammenheng mellom bruk av våpen med utarmet uran og mulige helseskader. Statsrådens redegjørelse brakte saken inn i en saklig ramme, og som han påpekte i sin redegjørelse 18. januar, må man være varsom med å trekke forhastede og bastante konklusjoner. Samtidig må vi som stortingsrepresentanter ta de som tjenestegjør for Norge internasjonalt og deres frykt, på alvor. Jeg mener at statsråden har vist grundighet og ærlighet i behandlingen av denne saken. Redegjørelsen og de tiltakene som er iverksatt, viser hvor alvorlig og seriøst Forsvarsdepartementet og Forsvaret tar denne saken. Samtidig minner dette oss om at væpnet konflikt og krig er noe av det mest grusomme som finnes. Grusomheten har imidlertid skiftet karakter, fra gjørmen i skyttergravene i Verdun, via hete og sand ved El Alamein, til dagens utfordringer knyttet til moderne våpenteknologi. Intervensjonen i Kosovo var ikke en militær operasjon som Norge eller NATO ønsket å gjennomføre. Det var en operasjon som NATO følte seg tvunget til å gjennomføre som et resultat av Milosevic-regimets herjinger. Det kunne vi ikke fortsette å se på. Derfor ble soldater fra Norge og andre NATO-land sendt på oppdrag. Som beslutningstakere er dette noe av det vanskeligste vi kan gjøre. Det krever ikke en helt å sende soldater i krig. Vi skylder derfor dem som har deltatt i internasjonale operasjoner, at deres bekymringer blir tatt på alvor. Vi skal komme til bunns i dette. Derfor er det en klok og riktig beslutning av forsvarsministeren å forsikre om at det vil bli foretatt bredt anlagte undersøkelser. Jeg føler meg trygg på at dette er i de beste hender. Det er for øvrig interessant å merke seg at Norsk institutt for luftforskning på vegne av Distriktskommando Østlandet har undersøkt luftkvaliteten i en by i Kosovo som jeg ikke husker navnet på. Disse undersøkelsene viser at det ikke er mer uran i luften i Kosovo enn det er i Oslo. Samtidig er blyinnholdet, som ikke kan sies å ha noe sammenheng med dette våpenbruket, større enn i Norge. Avslutningsvis vil jeg understreke behovet for internasjonalt samarbeid og utveksling av kunnskap om eventuell sammenheng mellom utarmet uran og sykdom. Jeg har selv deltatt i NATOs parlamentariske forsamlinger, og i den forbindelse er jeg godt fornøyd med at dette er et problem som er blitt tatt på alvor der. Jeg er også svært fornøyd med at Verdens Helseorganisasjon er i ferd med å foreta sine egne undersøkelser. Med bakgrunn i nasjonale undersøkelser og internasjonalt samarbeid er jeg derfor helt trygg på at vi vil få avdekket eventuelle farer som ikke har vært påvist tidligere, og at alle som har deltatt i internasjonale operasjoner, skal føle at deres trygghet og interesser er vel ivaretatt.