Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-06-17:
For Venstre er et sterkt offentlig helsevesen viktig. Norske sykehus skal være trygge og tilgjengelige for befolkninga. Det krever en desentralisert sykehusstruktur, hvor ansvar og funksjoner er tydelig fordelt mellom ulike typer sykehus og mellom sykehussektoren og kommunene. Venstre har programfestet at vi vil ha en nasjonal sykehusplan. Det har vi fått gjennomslag for i samarbeidsavtalen med Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti. For første gang i Norge skal det utarbeides en nasjonal helse- og sykehusplan. Den må i sin første versjon nødvendigvis bli noe overordnet. Samtidig må den bli så konkret at vi rammer inn et framtidig sykehustilbud, både i faglig kvalitet og økonomisk. Parallelt med at vi skal utforme en sykehusplan, skal det også behandles en stortingsmelding om primærhelsetjenesten, og de neste årene skal vi forme nye kommuner. De neste årene kommer det til å bli debatt om oppgavefordeling og ansvar for ulike typer behandling mellom lokalmedisinsk senter og lokalsykehus, hva som kan og skal skje i ulike typer ambulanser, om hvor stort volum som må til for å sikre forsvarlig kvalitet og om sentralisering og lokalisering. Vi venter også på at det såkalte Akuttutvalget skal avgi sin innstilling om framtidas organisering av bl.a. legevakt og øyeblikkelig hjelp lokalt. Det neste året skal vi også behandle en stortingsmelding om folkehelse. Den siste av disse er kanskje den det bør bli mest debatt om – om hvordan vi kan unngå å havne stadig oftere på sykehus og i langvarig sykemelding på grunn av vår egen livsstil. I tillegg til dette kommer det en viktig debatt om hvordan demokratiet i helsesektoren skal være. Som kommunestyre- og formannskapsmedlem har jeg de siste årene sett hvordan kommunal sektor har fått et stadig større ansvar for stadig sykere pasienter, både somatisk og psykisk syke. Tilsvarende har kommunene ikke fått økt verken personalressurser, investeringsevne eller mer penger til å håndtere denne økningen. Særlig gjelder dette innen psykisk helse og rus. Men også for eldre pleietrengende er det mange bøttekottliknende rom uten vinduer og forværelser i bruk i lokale institusjoner. I kommunene sliter mange folkevalgte med tøffe prioriteringer, for kommunene slipper ikke unna med å skrive ut. I beste fall slipper de unna med ikke å skrive inn – en stakket stund. I sykehussektoren av offentlig forvaltning sliter vi med et demokratisk underskudd, hvor de som skal svare overfor de egentlige eierne – innbyggene – blir sittende altfor langt unna både tjenesteproduksjon, forvaltning og pasienter og innbyggere. Statsråd Høie skal ha ros for at han var både ærlig og tøff da han møtte opp foran Stortinget i går og forsvarte vedtaket til Sykehuset Telemark. Demokratisk sett synes jeg imidlertid det er et problem at det er en statsråd, indirekte valgt av folket, som skal stå til rette og ta ansvar. Venstre ønsker endringer i styringsformen, hvor Stortingets folkevalgte i fylkene og Stortinget står mer direkte til ansvar for helse- og velferdstilbudet til sine egne innbyggere. Det kan innebære endringer både i valgordning, fylkesgrenser og foretaksmodell. En endring av foretaksmodellen er kanskje det mest nærliggende. De fire samarbeidspartiene har sagt at vi vil avvikle de regionale helseforetakene. For Venstre er det viktig hvilken modell vi kommer fram til for sykehusene og særlig for de tilbudene som i dag ligger i den såkalte halvannenlinjetjenesten, som sender et stort antall pasienter ut i en krevende spagat. Jeg må nok si til representanten Harald T. Nesvik: Ja, det er små og store ting vi behandler i Stortinget. Jeg har nok vært med på atskillig mindre ting enn det vi i dag snakker om. Vi kan ikke fortsette med et så todelt helsevesen, der spesialisthelsetjenesten er basert på markedsmessige styringspremisser og lite samfunnsmessig helhetstenkning, mens den andre delen, primærhelsetjenesten i kommunene, tvinges til å ta hele det samfunnsmessige ansvaret. Helse- og omsorgskomiteen var på komitéreise i Skottland i vinter. Det første jeg hørte fra øverste helsemyndighet i et land med 5,2 mill. innbyggere, et sykehusbudsjett på 120 mrd. kr og hvor helseforsikringer og ventelister knapt eksisterer, var: Vi har så store hetseutfordringer at vi kan ikke bruke pengene på byråkrati. Til sammenlikning har vi 5,1 mill. innbyggere i Norge, et sykehusbudsjett på vel 133 mrd. kr, og for barn med cerebral parese er det opptil to års ventetid på operasjoner, og mange hundre tusen har tegnet helseforsikring i mangel på tillit til systemet. Midt oppe i denne helsepolitiske rekonvalesensen vi står i, mener Venstre det verken er tida for å avvikle noe som har en sykehusbetegnelse i seg, og ei heller aktuelt å holde Stortinget unna store samfunnsmessige beslutninger inntil vi har en helhetlig og framtidig sykehusstruktur på plass, og inntil vi har en ny kommunehelsetjeneste på plass. På vegne av Venstre vil jeg få fremme, om noen andre ikke gjør det, det opprinnelige forslaget, nr. 5, der Venstre fortsatt står.