Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-08:
I min redegjørelse har jeg søkt å gi et helhetlig bilde av den innsats som i dag settes inn for å få kontroll med uttaket av fisk og fangst fra havet, hva vi vet om omfanget av ulovligheter i form av kvoteomgåelser, og hvordan jeg vil komme dette uvesenet til livs så langt som mulig. Jeg var inne på at Norge som en betydelig fiskerinasjon, med fiske i enorme havområder og med mange landinger fordelt over en langstrakt kyst, står overfor vedvarende utfordringer når det gjelder å få til en effektiv ressurskontroll. Selv om vi etter en internasjonal målestokk ligger i toppsjiktet i forhold til innsatsen innenfor kontrollen med hva som tas opp av havet, tilsier altså den kunnskap vi har om ulovlighetene, at ytterligere krafttak må settes inn. Det lar seg ikke gjøre å ha sikre fakta om hvilke regler som brytes, eller hvor stort omfang kvoteomgåelsene faktisk har. Det vi vet, tilsier imidlertid at vi står overfor en bekymringsfull situasjon, hvor betydelige mengder fisk ikke kommer med i ressursregnskapet eller kanaliseres gjennom ordnede omsetningsforhold. Dette vil dermed kunne undergrave en vesentlig forutsetning for en bærekraftig ressursforvaltning. Vi står i fare for å få en fiskerinæring preget av mistillit og manglende yrkesstolthet. Vi står overfor alvorlige former for miljøkriminalitet og økonomisk kriminalitet. Jeg er overbevist om at det store flertallet av aktørene i fiskerinæringen er seriøse og ønsker å bidra positivt i fiskeriforvaltningen og yrkesfellesskapet. Noen vil imidlertid alltid se seg tjent med å bryte lover og regler. Forskjellige driftsformer på hav og på land tilsier at formene for og nivået på ulovlighetene varierer. Det er imidlertid viktig for meg at alle innenfor fiskerinæringen tar et ansvar for å støtte opp under en bærekraftig forvaltning. Uten at den enkelte har forståelse for hvorfor det er viktig med et kontrollert og ordnet ressursuttak – og handler deretter – vil vi ikke få bukt med ulovlighetene. Som sagt er det vanskelig å si noe eksakt om omfanget av ulovlighetene. Fiskeridirektoratet har imidlertid foretatt visse beregninger som indikerer kvoteomgåelser av betydelig verdimessig omfang – et omfang som vi ikke kan leve med, og som vi må gjøre noe aktivt, utover de vanlige reaksjonsformene, for å få bukt med. Hovedfokuseringen må være på tiltakene for å få bukt med ulovlighetene. Jeg skal her ikke gå for mye i detalj siden Stortinget har fått denne informasjonen gjennom selve redegjørelsen, men det er noen forhold som jeg likevel vil trekke fram: Kontrollinnsatsen må styrkes, og jeg har gjort rede for i hvilket omfang. Det er også svært viktig å få mest mulig ut av de samlede kontrollressursene, og det vil bli lagt vekt på samarbeid og effektivitet mellom de forskjellige kontrollinstansene. Straffereaksjoner og administrative reaksjoner ved overtredelse må skjerpes. Vi har innført administrative reaksjoner både overfor hav- og landsiden, tiltak som naturlig nok har skapt reaksjoner når tiltakene har medført midlertidig opphør av driften med de konsekvenser som dette får for alle som på en direkte eller indirekte måte blir berørt. Disse reaksjonsformene vil jeg videreføre, og jeg har tro på at de skal bidra til den holdningsendring som det er behov for blant en del av aktørene i næringen. Regjeringen fremmer dessuten i denne uken et forslag for Stortinget om bl.a. strengere strafferammer i saltvannsfiskeloven og råfiskloven. Dette understreker alvoret i den typen ulovligheter vi her snakker om. Det er selvsagt beklagelig at det skal være nødvendig med strengere strafferammer, men dette er altså en konsekvens av den virkelighet vi må forholde oss til. Politi- og påtalemyndighet må dessuten gi økt prioritet til saker knyttet til brudd på fiskerilovgivningen. Det er viktig både for myndighetene og næringsutøverne at det blir truffet avgjørelser i sakene innen rimelig tid etter at forholdet er avdekket. Regelverket skal være utformet slik at det sikrer en bærekraftig forvaltning, samtidig som det skal være så enkelt som mulig, slik at fisket kan foregå på en rasjonell og god måte. Jeg skal ikke underkjenne at vi har et komplisert regelverk. Dette var da også bakgrunnen for at jeg inviterte til seminar om forenkling av regelverket. Som en oppfølging av seminaret vil Fiskeridirektoratet og representanter for næringsorganisasjonene utforme konkrete forslag til forbedringer av regelverket. Jeg vil for øvrig påpeke at det å vurdere forenklinger og forbedringer av regelverket er en kontinuerlig prosess som pågår både blant næringsorganisasjonene og i forvaltningen. Men uansett hvilke regler vi måtte finne fram til, så er det et faktum at noen vil utfordre regelverket. Og her er vi igjen over på holdninger og etikk i næringen. Vi kommer ikke utenom at den enkelte næringsutøver må ta sitt ansvar for en bærekraftig forvaltning. Og da er forståelse for hvorfor vi må ha regler som regulerer næringen, nødvendig. Opplysningsvirksomhet og holdningsskapende arbeid er nøkkelord. Jeg vil avslutningsvis understreke min respekt for næringens stolte utøvere. Summen av små og store lovbrudd er imidlertid av et slikt omfang at vi må ta et fellesløft for å komme ulovlighetene til livs. Gjennom et samarbeid mellom myndighetene og næringsorganisasjonene har jeg tro på at vi skal kunne arbeide konstruktivt og målrettet, slik at tilliten til næringen gjenopprettes. Jeg vil i denne forbindelse gjerne si at jeg synes det er naturlig at vi roser dem som har hatt mot til å sette dette på dagsordenen. Dette har vært nødvendig, og det skal følges videre opp. Vi skal komme dette til livs. Vi skal gjenopprette tilliten.