trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Jeg er helt enig med representanten Knag Fylkesnes i at vi alle sammen har et ansvar for å markedsføre ungdomsfiskeordningen. Hvis det er lavere rekruttering nå, kan vi alle sammen, tror jeg, bidra til å drive markedsføring rundt den ordningen som eksisterer i dag, for å få flere til å slutte seg til. Der har vi alle en felles utfordring. Hvis det er det som er bekymringen til representanten Knag Fylkesnes, kan jeg som statsråd også gjøre betydelig mer for å markedsføre denne ordningen. Jeg tror også at næringskomiteen vil bidra i stor grad med å markedsføre den. Hvis det bare er å rekruttere flere inn i ungdomsfiskeordningen, tror jeg vi har noe til felles. Men det behøver ikke å bety at vi utvider, for det skaper utfordringer på den andre siden, og det kan skape negativt omdømme rundt ungdomsfiskeordningen hvis vi utvider den til hele året, og skaper problemer i store deler av sesongen med hensyn til sikkerhet og kontroll osv.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Absolutt. Disse diskusjonene har representanten Knag Fylkesnes og jeg hatt gjennom snart ett år. Vi har jubileum med meg som fiskeriminister nå den 16. desember – da har jeg sittet her i ett år. Vi har hatt mange friske, gode diskusjoner, og denne type debatter er veldig viktig. Så vet jeg ikke om det er riktig at jeg skal si at jeg er bekymret over prisutviklingen, for den har vært sånn over lang, lang tid, og det at man har en slik prisutvikling, betyr også at det går veldig godt. Det betyr at det går i riktig retning både når det gjelder eksporttall, rekruttering og utbytting av fartøy – vi setter ny eksportrekord i år igjen, sannsynligvis passerer vi 90 mrd. kr. Det går rivende godt i Nord-Norge. Det er jo sånn at for ungdom å komme seg inn i næringslivet, eller komme seg inn på boligfronten, så er det utfordringer. Jeg tror ikke på det å legge til rette for kapital, eller at noen innenfor enkelte yrker skal ha andre ordninger for å komme seg inn, kjøpe seg båt osv. Jeg er tilhenger av at også ungdom går steg for steg for å komme seg inn i næringslivet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Nå deler ikke jeg representanten Knag Fylkesnes sine bekymringer på det feltet, for jeg har registrert at det siste halve året har vært veldig positivt faktisk. Flere og flere ungdommer satser, og satser stort, for å komme seg inn i fiskeryrket. Mye av årsaken til at man kan satse nå, er at verdien på det man har, er blitt like stor lengst nord i landet som sør i landet. Derfor er det mye enklere nå å få finansiering til å gå inn med stor tyngde i fiskeri. Jeg har fått en rekke positive tilbakemeldinger om ungdom som virkelig nå satser. Jeg tror at når man får flere og flere ungdommer som står fram på denne måten, er det i seg selv en rekrutteringsarena for å få flere ungdommer til å satse stort på å gå inn i fiskeri. Så registrerer jeg – politisk er jo kanskje representanten Knag Fylkesnes og jeg like – at vi tar i når vi skal få fram argumentene våre. Men at det har eksplodert, eller at det fosser ut med fartøy, eller slike ting – jeg vil ikke dele den oppfatningen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Jeg vil heller ikke trekke ut debatten, men det er et viktig tema. Innstillingen ligger jo her nå, og jeg har ikke noen utfordringer når det gjelder å utrede eller legge strategier for rekruttering og inkludere ungdom i det. Det er enkelt å gjøre, og det tror jeg det er rimelig greit å gjøre også, for da får man samlet noen data om det representanten Knag Fylkesnes er veldig opptatt av – at vi ser et fall i rekruttering. Da er det kanskje viktig å gå inn i utviklingen, for det har skjedd ting siden 1999, og særlig siden 2010–2011. I 2013 fikk vi i hvert fall et dramatisk fall i antall deltakere i ungdomsfisket. I 2010 var det 145 deltakere, i 2011 var det 168 og i 2015 83 deltakere. Det er en halvering. Det kan være greit å finne ut hvorfor vi fikk det store fallet. Det kan være ulike årsaker til det. Ungdommen har stor sans for valgfrihet, så det kan hende det var andre tilbud som var mer attraktive på det tidspunktet, og det skal vi respektere. Når representanten Knag Fylkesnes stiller spørsmål om hvem det er som tjener på at fiskeri og havbruk går godt, er min påstand at alle tjener på det. Det er ingen som taper på at norsk næringsliv går godt, enten det er havbruk eller fiskeri. Etter de store debattene og det som går på strukturering, har fiskeren hatt en betydelig bedre utvikling i lønnsomhet, altså mer penger i posen, enn man har hatt på land. Det har vært en mye mer rivende utvikling i så måte for fiskeren. Hvis man skal følge argumentet til representanten Knag Fylkesnes, har også ungdomsfiskeordningen gjort at noen få har tjent mer, for i 2015 var verdien per deltaker nesten 17 000 kr, mens den i 2009 bare var 8 000 kr. Så verdien ved å delta i ungdomsfisket har også doblet seg. Det er et mindre antall deltakere, men det er en større lønnsomhet i det. Jeg må si at jeg er helt enig med representanten Bakke-Jensen. Hvis man framover skal rekruttere ungdom til fiskeri og havbruk, må man i hvert fall ha fasiliteter og teknologi som ungdommen etterspør og har lyst på.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Det er et godt spørsmål. 30 kilo er ikke noe absolutt. 30 kilo var det vi sendte ut. Jeg driver nå og vurderer ulike modeller for det. Kanskje skal man lage et skille med 20 kilo for dem som er registrert, og opprettholde 15 kilo for dem som ikke er registrert, eller 20 kilo for dem som er registrert, og 10 kilo for dem som er uregistrert, osv. Det er flere modeller jeg vurderer der. 30 kilo er ikke absolutt, og jeg lytter til høringsinnspillene jeg har fått. Jeg lytter også til Stortinget og hvilke meninger de har om det. Så 30 kilo er ikke absolutt på noen som helst måte.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Jeg er helt enig med representanten Heggø i at vi skal ta vare på hele fisken. Vi må slutte å sløse. Nå skal vi lage noen strategier for å fjerne mest mulig sløsing fra hav til bord. Det tror jeg er en viktig oppgave for oss alle sammen. Når det gjelder å inkludere troféfisk i grensen, er det noe jeg ser nærmere på. Jeg fikk noen gode innspill under høringen, og også under turistkonferansen i Tromsø kom det mange gode innspill, som gjør at dette med å inkludere troféfisk i praksis gjør det enda mer komplisert enn det som er nødvendig. Derfor har jeg ikke konkludert på noen slags måte der ennå. Jeg så at landbruksministeren også prøvde seg på en replikk. Jeg skal i hvert fall lytte til Stortinget. Det er jeg helt avhengig av. I utgangspunktet blir dette mer komplisert enn det vi kanskje trodde. Dette ikke noe som har skjedd plutselig, det er en prosess som har gått over lang tid. Næringen har jo ønsket dette siden 2010 – tror jeg det var – så her er det viktig at vi har gode prosesser.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Jeg registrerer at det nå er flertall i Stortinget for forslag nr. 3. Jeg stiller spørsmål ved hvorvidt dette skal legges inn i reiselivsmeldingen. Jeg har ambisjoner om å komme til Stortinget med en lovproposisjon og få på plass forskriften om turistfiske før det. Jeg vet ikke om jeg tolker stortingsflertallet riktig, men da blir det snakk om en omtale i reiselivsmeldingen når den eventuelt måtte komme. Jeg har ambisjoner om å komme med en lovproposisjon litt før reiselivsmeldingen for å få på plass dette raskest mulig.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Det kunne vært en løsning. Årsaken til at vi hever grensen, er jo at vi vil gjøre det attraktivt å registrere seg, først og fremst. Så har jeg sagt at tallet 30 ikke er absolutt. Det trenger ikke være noen innertier. Men det å skape en forskjell mellom dem som registrerer seg, kontra dem som ikke gjør det, slik at vi får kontroll og systemer rundt det, tror jeg er viktig. Om det blir 10 og 20 kilo eller 10 og 25 kilo, har jeg ikke tatt noen beslutning om ennå. Jeg registrerer også at SV ber regjeringen greie ut nærmere utførselskravet når det gjelder om tallet på kilo skal gjelde per år. Der slet jeg litt, for jeg er litt usikker på hva forslaget går ut på. Jeg tenker at det er lettere å knytte kilokravet til selve utførselen ved grensen, framfor å sette en årskvote. Her må jeg nesten be representanten utdype det litt mer for meg, for jeg er ikke sikker på om jeg skjønner forslaget.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Ja, det er jo noe av grunnen til at vi ønsker å få dette inn i regulerte former – bedre kontroll med hva som hentes ut, og hensynet til ressursene våre – få dette innenfor rammer som gjør at vi har større kontroll. Med mer tilsyn og mer kontroll med registreringen blir det noe mer omfattende byråkrati og litt mer rapportering også for næringslivet, men næringslivet, særlig alle de bedriftene som er involvert i dette, har selv sagt at dette ønsker de. Men det er klart at en av årsakene til at man ønsker å ha turistfisket i kontrollerte former, er at man er bekymret for dette. Kysttorsken har også vært en bekymring i dette. Derfor er det greit å få dette under kontroll, så vi vet hva som faktisk hentes ut. Det er ulike rapporter fra 2008 og fram til nå som peker på hvor stort omfang dette har. Det er snakk om store mengder i noen rapporter, og så er det noen som er litt mer beskjedne når det gjelder hva som hentes ut. Nå tror jeg vi kan få svaret på det.
Ingunn Foss (Høyre), 2016-12-08:
Innholdet i mitt innlegg ligner veldig mye på representanten Bottens, og jeg skal bare kort redegjøre for Høyres syn i denne saken. Et samlet storting vedtok i 2005 et mål om at 15 pst. av produksjon og forbruk av mat skulle være økologisk innen 2015. I 2010 ble denne perioden forlenget til 2020, og vi er i dag langt unna denne målsettingen. Som representanten Botten sa, har Riksrevisjonens undersøkelse av myndighetenes arbeid for å nå målene vist at utviklingen for økologisk produksjon og forbruk ikke er i samsvar med det målet som Stortinget satte seg. Under behandlingen av rapporten slo flertallet i Stortinget fast at det er behov for å utarbeide en helhetlig strategi for økologisk landbruk. I den forbindelse ble det også vist til at det i strategien vil være naturlig å se nærmere på de funn og tilrådinger som Riksrevisjonen har omtalt i sin rapport. I landbruksmeldingen som kommer til Stortinget før jul, vil situasjonen for økologisk landbruk bli drøftet, og statsråden har i brev av 13. oktober 2016 varslet komiteen om at departementet vil starte arbeidet med en strategi for økologisk landbruk etter at landbruksmeldingen er lagt fram. I samme brev framgår det at departementet allerede har tatt initiativ til ulike utredninger som vil danne grunnlag for strategiarbeidet, og at man tar sikte på å involvere sentrale aktører i dette arbeidet. Det er naturlig at dette representantforslaget blir vurdert i strategiarbeidet om økologisk landbruk.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-12-08:
Det vil jeg gjerne gjøre.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-12-08:
Man kan jo lure på om vi er inne på én av grunnene til at det går tregt å legge om til økologisk landbruk, når vi hører hvor bekymret både landbruksministeren og flere representanter er for det økologiske landbrukets konkurranseeffekt overfor det konvensjonelle landbruket. Jeg tror det er en oppkonstruert bekymring. Det er vel snarere tvert imot slik at et styrket økologisk landbruk også vil styrke bildet av og tilliten til at norsk landbruk generelt holder en høy standard. Men vi har altså en utvikling hvor vi ikke får tilstrekkelig omsetning av de riktige produktene, og hvor vi har behov for større etterspørsel enn det vi har. For å følge opp det som ble tatt opp i forrige spørsmål: Vi vet utmerket godt effekten av kjøttreklame, til dels selvforsterket og statsunderstøttet kjøttreklame, som fører til at forbruket av kjøtt i Norge øker sterkt. Ser statsråden for seg – for å forskuttere noen tiltak – at aktiv reklame for økologisk landbruk kan bli et virkemiddel?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
No har eg sagt at det er «svært nært i tid», og for ein sunnmøring er det ikkje mange timane det handlar om. Så tida vil vise kva tid den kjem til Stortinget, trur eg vi seier. Når det gjeld måloppnåing innan økologi, er det viktig å ta med seg eit par perspektiv til. Ja, det er ein betydeleg auke i omsetning av økologisk mat frå første halvår 2015 til første halvår 2016, sjølv om det samla volumet er lite. Men det største etterspørselsvolumet kjem i frukt- og grøntsektoren, i stor grad importert vare. Og dette er endå eit område der Stortingets mål om 15 pst. på areal ikkje nødvendigvis byggjer opp under dei måla som det er mogleg å nå raskast, i form av at etterspørselen frå forbrukarane må dekkjast. Det er jo slik at den mest arealeffektive produksjonen vi har, er på frukt og grønt, der etterspørselen er størst, men også om vi greier å dekkje etterspørselen der, vil vi ikkje liggje nærmare det målet Stortinget har sett, for då må vi auke produksjonsareala betydeleg i staden.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Eg har lært at ei mindretalsregjering skal ha ein viss respekt for Stortinget. Det gjer at kva tempo eg legg opp til når det gjeld utarbeiding av den strategien, kjem til å vere påverka av i kva grad Stortinget kjem til å ville meine mykje – basert på den jordbruksmeldinga eg legg fram – om korleis dette strategiarbeidet bør innrettast. Dersom Stortinget gjev klarsignal om at dei ikkje kjem til å gå grundig inn i det, kan vi ha ei raskare framdrift enn viss Stortinget gjennom behandlinga si vil gå grundig inn i dette. Så det trur eg at eg skal vente med å svare veldig konkret på. Samtidig er det store moglegheiter. Ei av dei store moglegheitene vi har, er å få omsett dei varene som i dag vert produserte økologisk, som økologisk vare. Vi ville også hamne i ein pussig målkonflikt viss auka økologisk produksjon i praksis berre gav auka matsvinn.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Det ser eg ikkje bort frå. Men som eg sa i mitt førre svar, er eg avhengig av å vite kva signal Stortinget har lyst til å gje på dette når dei behandlar den meldinga eg snart vil leggje fram. Det viktige er at ved ulike strategival – og det er difor eg vil leggje fram ein slik strategi – kan ein nå ulike mål. Det er f.eks. slik at når vi har lagt om delar av støtteordninga til økologisk husdyrproduksjon, er det for at det ikkje berre skal vere økologisk drive grasareal rundt om i landet, men at vi faktisk skal få sluttprodukt til forbrukar ut av det. Så også innanfor dei økomåla som Stortinget har fastsett, er det mange målkonfliktar som ein kan velje ulike strategiar for å oppnå. Det gjer at når ein har konkludert om korleis ein skal oppnå det, kan ein velje ulike strategiske tilnærmingar. Det vil ein slik strategi peike på, og i kva omfang han vil gjere det, og kva framdrift det vil ha, vil også avhenge av Stortingets behandling av landbruksmeldinga.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Også ein statsråd som i utgangspunktet vil ha få reguleringar, har respekt for dei reguleringane som Stortinget fastset, og handterer dei. Så vil mi drøfting av det vidare kome i den varsla jordbruksmeldinga. I utgangspunktet meiner eg at den beste måten ein har til å påverke endringar i jordbrukspolitikken på, er å påverke etterspørselen. Den minst inngripande reguleringa den enkelte bonde vil oppleve, er dersom endring i etterspørselen – som vanlegvis tek noko tid – får utvikle seg, i staden for brå politiske skift. Dersom ein skal velje å regulere ulike delar av marknaden og jordbruksproduksjonen, meiner eg at å påverke aktivt korleis etterspørselen utviklar seg over noko tid, er den minst inngripande måten for den enkelte bonde. Og i valet mellom kryssande omsyn og kva ein skal regulere, trur eg ikkje det er den dårlegaste måten å regulere på.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-08:
Det er slik at dei offentlege ressursane som går til marknadsføring i jordbrukssektoren, stort sett er baserte på at Stortinget fastset ein jordbruksavtale der slike ting er forhandla fram. Så i utgangspunktet er det eit ansvar som Stortinget var villig til å ta. Vi brukar betydelege ressursar også over jordbruksavtalen – utover det som jordbruket allereie får til konvensjonell produksjon – på å stimulere til auka økologisk produksjon. Men så har fleire vore inne på avstanden mellom norsk produksjon, norsk etterspørsel etter økologiske varer og den etterspørselen vi har i veldig nærliggjande land, f.eks. Danmark. Det meiner eg er eit signal om at vi gjer mykje rett i den konvensjonelle jordbruksproduksjonen. Eg meiner at det er all grunn til å snakke opp verdien av det. Så skal vi framleis jobbe for å nå dei måla som Stortinget har sett for økologisk produksjon. Det skal vi gjere gjennom den strategien som vert utarbeidd, og eg kjem ikkje til å forskottere enkeltforslag før det er gjort.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-12-08:
Også jeg deler veldig mye av den oppfatningen som statsråden gir uttrykk for i sitt innlegg. Jeg mener at det er et av de områdene som bør være sentrale i drøftingen av en stortingsmelding. Jeg syns jo Miljøpartiet De Grønne skal honoreres for at de tar på alvor at Stortinget har vedtatt mål og vi ikke når dem, og så får man diskutere målkonflikter i dette. Arbeiderpartiet er av den oppfatning at det finnes mange av dem, og følger i stor grad det som statsråden har skissert opp. Men så peker man på at man vil komme med en strategi når man har drøftet stortingsmeldinga. Meldinger er meldinger og ikke nødvendigvis bevilgningsvedtak og klare tiltak, og det kan også være uklart hva en strategi i realiteten er. Ser statsråden for seg at denne strategien skal inneholde konkrete, nye tiltak for å øke både produksjon og konsum av økologiske produkter?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-12-08:
Jeg tror også jeg har lyst til å slå et slag for konvensjonelt landbruk. Jeg har lyst til bare å si – opp mot Arbeiderpartiets tilnærming til denne saken – at hvis vi snakker om den virkelige globale bærekraften, både når det gjelder klima, mathelse og dyrevelferd, så må jeg si at det klokeste vi kan gjøre, er å evne å fortsette et godt konvensjonelt norsk landbruk. Det må vi medgi. En av grunnene til at Arbeiderpartiet syns det er viktig at vi også når mål innen økologisk landbruk, er at vi må se på dette som en helhet, og at den økologiske produksjonen evner å kunne gi både gode politiske og reelle signaler til det konvensjonelle landbruket – og i så måte også finne nisjer som er viktige både for forbrukere og for produsenter. Så jeg er veldig enig i det flere representanter har vært oppe her og sagt nå, og jeg syns dette må bli en sentral del av den landbruksmeldinga som vi skal drøfte. Så vil jeg si at når det gjelder økologisk landbruk og målsettingene knyttet til det, er det et av mange områder hvor jeg faktisk ville foretrukket å være riksrevisor framfor landbruksminister. Det er mye lettere. Det er blitt sagt at man slakter måloppnåelsen – og det gjør man jo i alle sektorer hvor man ikke når prosentsatsen – men det må ikke bety at vi nå tar farvel med en slik målsetting. Derfor har jeg sans for Miljøpartiet De Grønne, for at de er utålmodige når det gjelder det målet man har satt seg – litt i respekt for den politiske virksomheten og politikere som sådan, men også for de aktørene som lever i dette – og mener at her bør man strekke seg lenger, både på tilbudssiden og på etterspørselssiden. Det er særlig den merknaden på side 2 i innstillinga som har fått meg til å reagere litt på dette, og jeg vil gi en liten stemmeforklaring om hva vi i Arbeiderpartiet mener: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Høyre og Fremskrittspartiet, støtter imidlertid forslagsstilleren i at det er behov for å iverksette nye tiltak for å kunne nå målet som Stortinget har satt». Når regjeringspartiene ikke er med på dette, blir jeg litt bekymret. For hvis det innebærer at man ser for seg at en strategi skal være tiltaksløs, vil vi meddele iallfall fra Arbeiderpartiets side at dét ikke er grunnen til at vi i denne runden lar dette forslaget vedlegges protokollen. Vi mener at en strategi nettopp må inneholde noen nye tiltak, slik at vi til en viss grad kan få en større måloppnåelse – og kanskje noe mindre arbeid for landets riksrevisor.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
På vegne av representantene Torgeir Micaelsen, Ingvild Kjerkol, Ruth Grung, Freddy de Ruiter og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om å utarbeide en nasjonal strategi for god ernæring for eldre som mottar omsorgstjenester i sykehjem og hjemmetjeneste.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Eg vil fremja eit representantforslag frå representantane Gerd Eli Berge, Anne Tingelstad Wøien og meg sjølv om å innføra eit mål om at 25 pst. av den samla omsorgssektoren skal vera organisert og driven som ideell verksemd innan 2030.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Senterpartiet har eit tydeleg partiprogram no med at vi går for den ordninga som denne regjeringa òg har vidareført, at det skal vera ei ordning opp til to år, og at ein skal gi auka støtte til dei med barn mellom 12 og 18 månader. Det er noko som vi står for, og i eit slikt likestillingsperspektiv meiner eg at ordninga slik ho er i dag, er grovt overvurdert. Eg forstår meir kritikken mot kontantstøtta då ho òg gjaldt for toåringane, altså fram til tre år. Når det er ei ordning fram til dei fyller to år, og når vi òg veit at dei fleste brukar ho som ei fleksibel ordning for kanskje å utsetja barnehagestarten nokre månader, synest eg det framleis er ei god ordning, som eg skal bidra til å støtta opp om saman med Kristeleg Folkeparti.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Representanten Bård Hoksrud snakka vel om helse i eit likestillingsperspektiv, og det er flott. Eg har eit par kommentarar til det han tar opp. Eg meiner tvert om at denne likestillingsmeldinga ikkje er god nok når det gjeld tiltak for å retta opp i skeivheiter som gjeld helse og kjønn. Senterpartiet har fremja fleire forslag om akkurat dette, bl.a. at vi treng ein ny NOU om kvinnehelse. Det er over 20 år sidan vi hadde den førre. Veldig mykje har utvikla seg på dei åra. Vi har eit forslag om å styrkja fødetilbodet og barselomsorga i kommunane – for meg òg ei veldig viktig likestillingssak. Så snakka representanten Hoksrud om vaksine mot humant papillomavirus for jenter. Det er veldig bra, men dette er jo innført. Det som er det nye der, er at det òg må innførast eit gratis tilbod for gutar, for det er sterke faglege anbefalingar om at ein òg vil kunna førebyggja kreft hos gutar. Difor har vi eit forslag om det. Så har vi trekt fram nokre store kvinnesjukdommar som er underprioriterte i helsevesenet i dag, nemleg inkontinens, lekkasjeproblematikk og beinskjørheit, osteoporose og brot, der handlingsplanen i dag er gått ut. I tillegg har vi eit forslag om å styrkja tilbodet til dei med alvorlege spiseforstyrringar, som gjeld begge kjønn, men veldig mange unge jenter har det – ein av dei mest alvorlege sjukdommane som er. Det er i alle fall eit bidrag til å løfta helseperspektivet i denne likestillingsmeldinga.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Ja, eg tar opp forslaga frå Senterpartiet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Arkivspørsmål er viktig for alle, det er offentleg informasjon og på ein måte nasjonen sitt kollektive minne. Difor er organisering av arkivverket ei veldig vesentleg sak. Eg har eit par spørsmål, for i svaret frå statsråden den 29. februar er det vedlagt ei skisse til ny organisering, der statsarkivarane skal behalda tittelen og ein skal behalda ordet «statsarkiv». Men kan statsråden forklara kva som elles er forskjellen på denne skissa, som statsråden tilsynelatande går god for, og skissa frå før jul, som førte til brot med fagorganisasjonane?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Eg registrerer at statsråden ikkje kan nemna nokon forskjell på det som no blir anbefalt, og det som var forslaget før jul. Men meiner statsråden då, viss ein skal ta denne skissa på alvor, at ein skal ha ein statsarkivar som står utan ansvar for det regionale tilbodet, at det er det som skal verta framtida for statsarkivaren, i og med at det elles skal vera ei slags «klinikkorganisering», som vi seier i helsevesenet? Kan statsråden forklara kva statsarkivaren skal ha ansvar for regionalt?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Det er vanskeleg å få svar på det eg spør om, men det er ein tredje ting som er antyda i denne prosessen, og som eg lurer på korleis statsråden stiller seg til. Det er antyda at ein òg skal ta i bruk betalingstenester i arkivverket. Dette er eit nytt prinsipp. I dag er slik offentleg informasjon gratis og skal vera lett tilgjengeleg for alle, det er litt av ideen bak. Kva er statsråden si vurdering av å innføra prinsippet om betalingstenester i arkivverket?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
No svarte ikkje statsråden på spørsmålet om betalingstenester, så eg får ikkje brukt det siste svaret. Men sidan statsråden no svarte på noko anna, har eg eit oppfølgingsspørsmål til det òg. Eg kan ikkje forstå noko anna enn at det statsråden seier, må bety at den skissa, det vedlegget, som ligg ved saka her – som er ei klar skisse over organisering, leiing og leiaransvar – har ikkje statsråden gitt si tilslutning til, det er ei skisse som førebels på ein måte lever sitt eige liv.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-14:
Eg lurer på om komiteen i innstillinga i det heile har vurdert det siste brevet frå statsråden. Når representanten Harberg seier at dei har gjort det, så trur eg dei på det, men då synest eg at det nesten er endå større grunn til å kritisera innstillinga, for det er uvisst for ein lesar av innstillinga kva komiteen eigentleg meiner om det framlegget til omorganisering som ligg til grunn i det andre brevet til komiteen. Saksordføraren meiner at vi ikkje kan gripa inn i prosessen. Då er vi ganske ueinige. Organisering av Arkivverket har Stortinget allereie sagt ein god del om i arkivmeldinga. Det er ikkje likegyldig kva organisasjon vi snakkar om. Det er ikkje ei intern omorganisering vi snakkar om. Organisering av Arkivverket er arkivpolitikk. Når det her er vist til at komiteen er tilfreds med at regjeringa skal vurdera organiseringa grundig, er det i motsetnad til det som vert sagt om at dette er ikkje noko som ein politisk går inn og gjer. Så her er det veldig villeiande signal om kva storting og regjering skal meina noko om og ikkje. Senterpartiet er tydelege på kva vi meiner ei organisering av Arkivverket skal vera, i tråd med det som var fleirtalet sitt syn då vi behandla arkivmeldinga. Det som no vert veldig påfallande, er at komiteen skriv at dette skal leggjast fram for Stortinget. Det sa statsråden i det første svaret, men den nye statsråden sa at dette skulle Stortinget berre verta orientert om. Eg kan ikkje gjera noko anna i denne saka enn å stå på det som er Senterpartiet sin politikk, og vi fremjar forslag om det. Eg registrerer at det er veldig mange parti som ikkje tar ordet og ikkje ønskjer denne debatten, og det må eg berre akseptere, men vi fremjar iallfall dei fire forslaga som vi har lagt inn som lause forslag. Det er dei to som har lege i innstillinga heile tida, og det er to nye.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Jeg kan betrygge representanten Tønder med at jeg har lest meldingen. Det tok ikke spesielt lang tid. Jeg har lest den flere ganger. Den er veldig god på analyse, det er klipp og lim fra den stortingsmeldingen som Stoltenberg-regjeringen la fram. Desto underligere er det nettopp at den er uten tiltak som vil gjøre noe med likestillingen. Den er full av tiltak som allerede er igangsatt, tiltak som ble igangsatt under den rød-grønne regjeringen, eller tiltak på andre områder som er under utarbeidelse. Men når man skryter av at endringene i arbeidsmiljøloven er et likestillingstiltak, er det på grensen til frekt, da en samlet fagbevegelse gikk til generalstreik mot disse endringene. Det er ikke et likestillingstiltak. Det er ikke bare Arbeiderpartiet som mener at denne meldingen er uten tiltak. Aftenposten, Unio, LO, likestillingsforskerne – alle der ute i virkelighetens verden – mener at denne likestillingsmeldingen er for svak. Det er bare representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet som mener at denne meldingen duger.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Ja, jeg har lest meldingen, og vi har lett etter tiltak, og vi finner ingen. Når regjeringen skryter av at HPV-vaksine for jenter er et likestillingstiltak, er det for så vidt et tiltak vi støtter, det er et fint kvinnehelsetiltak, men det er ikke et likestillingstiltak, og det er ikke et nytt tiltak, for det er innført. Som jeg nevnte i mitt forrige innlegg, er det heller ikke slik at folk der ute i den virkelige verden mener at regjeringens svekkelse av arbeidsmiljøloven er bra for likestillingen. Tvert imot ble det generalstreik her i landet for første gang på 16 år fordi folk som vet hvor skoen trykker, mener at denne regjeringens arbeidslivspolitikk gjør det vanskeligere for kvinner og menn å kombinere arbeidsliv med familieliv. Som sagt er det ikke bare Arbeiderpartiet – og nå en samlet opposisjon – som mener at denne meldingen er for svak. Aftenposten har sagt det på lederplass. Unio, LO, Spekter og Norges fremste likestillingsforskere mener at denne meldingen ikke duger. Man må, som sagt, være fra Fremskrittspartiet og Høyre for å påstå at denne meldingen vil ha effekt for likestillingen.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Åtte år med rød-grønn innsats merkes fortsatt på likestillingsstatistikken. Vi jobbet for likestilling hver eneste dag. Vi ventet ikke i to år før vi la fram en melding med tiltak, slik denne regjeringen har gjort – ventet i to år og hver dag satte likestillingen i revers. Vi ville videre. Men jeg er glad for at representanten Reiertsen tar fram forslaget om trepartssamarbeid, fordi vi nettopp har troen på å gjøre mer av det vi vet fungerer. Vi vet at reformer og politiske løsninger best finnes innenfor rammen av trepartssamarbeidet. Jeg lurer på om representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet ikke har lest likestillingsutredningen, altså NOU-en fra Skjeie-utvalget, der de nettopp peker på at et eget trepartssamarbeid for likestilling må opprettes. Det har ikke denne regjeringen gjort. Vi vil at partene sammen skal få makt og myndighet og forplikte seg til å jobbe for økt likestilling i samfunnet, etter modell av IA-avtalen, som vi vet har fungert godt når det kommer til å få ned sykefraværet og skape inkluderende arbeidsliv. Det er ikke(presidenten avbryter) det denne regjeringen har gjort. (presidenten avbryter)
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Jeg er glad for spørsmålet. Nettopp det å skulle rekruttere flere menn inn i kvinnedominerte yrker blir en av hovedutfordringene våre framover. Meldingen er god på å beskrive problemet, men har ingen tiltak som vil gjøre noe med det. Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet og Venstre, når vi voterer i dag, kommer til å stå sammen om mange gode og konkrete forslag for å få det til – alt fra å gjøre noe med utdanningsløpet, stimulere til at flere velger utradisjonelt, ved ekstrapoeng eller likestillingsstipend – og ber regjeringen komme tilbake med en konkret plan om hvordan få flere menn inn i omsorgsyrkene. Når det kommer til hvordan man titulerer dem som jobber i disse yrkene, er jeg helt sikker på at Arbeiderpartiet og Venstre også kan bli enige om å endre det på en slik måte at det blir mer attraktivt for menn å velge disse yrkene.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Representanten Bekkevold er inne på noe vesentlig. Uten organisasjonene, uten kvinnebevegelsen i alt sitt mangfold, hadde ikke Norge vært det likestillingslandet vi er i dag. Organisasjonene som hver eneste dag jobber der ute hvor folk bor med å veilede mennesker i deres rettigheter, med å påvirke oss politikere til å øke de rettighetene – ja, de spiller en helt avgjørende rolle, som vaktbikkjer og pådrivere og for å gi oss innspill om hvor skoen trykker. Vi mener at de må få muligheten til å gjøre mer. Derfor er det helt grunnleggende for Arbeiderpartiet at vi må styrke det sivile samfunnet og de organisasjonene som hver eneste dag der ute jobber med å skaffe folk mer likestilling. Vi vil også at de som jobber i Ombudet, og på likestillingssentrene, som jobber med det samme, skal få muligheten til å gjøre mer, og der er jeg veldig, veldig glad for at Kristelig Folkeparti og opposisjonen er enig med oss. Skal vi komme videre, må det sivile samfunnet …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Representanten Eidem Løvaas har rett i det, vi kommer aldri i mål med likestillingen. Så lenge noen i Norge opplever ufrihet og ikke kan leve sine liv som de vil fordi de møter hindringer fordi de er mann eller kvinne, er vi ikke i mål. Det er det som er poenget til Arbeiderpartiet også. Vi trenger en kontinuerlig utvikling av likestillingspolitikken og en kamp for å få det til. Der skiller regjeringspartiene og vi lag. Der vi vil videre med konkrete forslag for å bringe likestillingen videre i folks liv, setter denne regjeringen likestillingen i revers. Når det kommer til at mødre blir oppringt fra barnehagen, er ikke det et problem i seg selv, men det sier noe om hvordan samfunnet ser på mor og far som omsorgspersoner. Vi har ikke kommet dit at menn blir sett på som like verdige omsorgspersoner som kvinner, og til tross for at Høyre ikke vil gjøre noe med det verken når det kommer til pappakvote eller andre ting, håper jeg at dere – og representanten Eidem Løvaas – er enig i at det må være et mål for oss politikere at fedre også får ta en likestilt del av omsorgen for sine barn.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Det er dessverre slik i likestillingslandet Norge i dag at små jenter som vil bli havfruer, senere møter en brutal virkelighet der de innser at de ikke, reelt sett, er så likestilt som de er blitt fortalt at de er. Det er derfor vi trenger en aktiv likestillingspolitikk – for å komme videre. Denne regjeringen har lagt fram en melding som er god på beskrivelser, men som ikke gjør noe med det. Jeg registrerer at representanten Tønder bruker store deler av sitt innlegg til å snakke om et lovforslag som nå har vært ute på høring – og som ikke er en del av denne meldingen – og prøver å rettferdiggjøre det at denne regjeringen ikke har noen tiltak for å bringe likestillingen i Norge framover med at det er verre i alle andre land. Men la det ligge. Da meldingen ble lagt fram, var det ikke bare Arbeiderpartiet som reagerte. «Historisk tiltaksløst» sa Unio. «Uklar likestillingsmelding», skrev Aftenposten. «Så dårlig at den aldri burde vært skrevet», sa Venstre. «Hvor blir det av virkemidlene?», sa Spekter og LO. «Ingen satsing», sa Likestillingsombudet. Representantene fra Høyre i komiteen har ikke funnet grunn til å støtte et eneste av de titalls forslagene som i dag fremmes. Mener representanten Tønder fortsatt – til tross for den massive motstanden der ute i virkelighetens verden – at meldingen er god nok?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Jeg synes svaret til representanten Tønder avslører det som er Høyres ideologi og derfor strategi. Det handler om holdninger, og at det går sakte, men sikkert i riktig retning. Ja, denne regjeringen har som strategi i likestillingspolitikken at man skal vente og se, at det skal gå seg til av seg selv, men likestilling kommer ikke av seg selv. Hvis representanten Tønders datter og andre yngre jenter i dag skal få leve og vokse opp i et samfunn der de reelt sett har like muligheter som menn, trenger vi en mer aktiv politikk. Jeg er glad for at representanten Tønder er stolt av meldingen regjeringen har lagt fram, men det er underlig at det kun er Høyre og Fremskrittspartiet som mener at denne meldingen vil bringe likestillingen videre. Alle andre, alle på høringen i komiteen, sa at denne meldingen ikke holder mål. Likestillingsombudet, likestillingsforskerne, Spekter, LO, Unio – alle mener at den er innholdsløs. Hvis representanten Tønder er opptatt av å komme videre i likestillingen – hvorfor har man ikke funnet grunn til å støtte ett eneste av de nesten 60 tiltakene som opposisjonen i dag fremmer?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Det er ikke noe nytt at Fremskrittspartiet er imot kvoter som fungerer – at de er imot kjønnskvotering i offentlige styrer og råd og i næringslivet, og at de er imot pappakvoten, slik at menn kan ta ut pappaperm. Den eneste kvoten jeg oppfatter at Fremskrittspartiet er for, er økt taxfreekvote. Når det er slik at fedre tar ut pappakvoten og ikke særlig mer, er det fordi vi fortsatt ikke er der at kvinner og menn blir ansett for å være likeverdige omsorgspersoner. Vi ser også at når regjeringen har kuttet i pappakvoten fra 14 til 10 uker, går antall uker som fedrene tar ut, ned. Det viser tallenes klare tale. Når NHO og LO og alt som kan krype og gå av organisasjoner, og fedrene selv, var imot det, og ber og kjemper om å få en større pappakvote, handler det om at det trengs hvis menn skal få lov til å ta mer av omsorg hjemme. Hva vil representanten Reiertsen si til alle de fedrene som opplever ikke å få lov til å ta ut den pappapermisjonen de ønsker fordi mor ønsker permisjonen selv eller arbeidsgiver ikke vil?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Jeg vil takke Venstre for to ting – for det første for at Venstre og Arbeiderpartiet alltid har stått sammen i kampen for LHBT-personers rettigheter. Jeg vil også rose Venstre for å ta den debatten videre i dag og fremme forslag om å innføre et tredje kjønn. Jeg er helt sikker på at det er en debatt vi nå må gå inn i, og at utviklingen går dit at det må vi snart gjøre. Jeg er også glad for at Venstre, sammen med resten av opposisjonen, i dag sier at nok er nok og parkerer regjeringens ulikestillingspolitikk, og at vi sammen kommer med de tiltakene som kan bringe likestillingen framover. For det er slik at alle på høringen – alle organisasjoner, partene i arbeidslivet – alle som har ment noe om denne meldingen, mener at den er for svak, at den trenger tiltak. Vi har gjort den jobben sammen, og det er jeg glad for har brakt oss fram til så mange konkrete forslag som vi i dag fremmer. Hva synes representanten Kjenseth om at regjeringspartiene i Stortinget ikke har funnet grunn til å støtte et eneste forslag som vi sammen fremmer her i dag?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Men dette er jo ikke første gang Arbeiderpartiet, SV, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet står sammen. Vi har gjort det mot denne regjeringen ved flere anledninger. Vi har nesten årlig i budsjettrundene måttet hindre store kutt til f.eks. enslige forsørgere, kutt og forslag som ville forverret barnefattigdommen i landet. Vi har også tidligere i budsjettrundene stått sammen om forslag som vil føre likestillingen videre, spesielt på LHBT-feltet. Det er jeg veldig glad for. Det vi gjør i dag, er en fortsettelse av en tradisjon der regjeringspartiene står alene i kampen mot økt likestilling. Jeg vil likevel spørre representanten Kjenseth: Hva synes representanten om å tilhøre et parti som hvert eneste år – gang etter gang i Stortinget og i hvert budsjett – må legge all sin politiske prestisje i å hindre grove forslag til kutt til barnefamiliene og tiltak som vil forverre likestillingen i landet?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Statsråden fortsetter å skryte av at Norge ligger høyt på likestillingsstatistikken, samtidig som hun og regjeringen hver eneste dag svekker og avvikler de tiltakene, den politikken, som har brakt oss dit. Statsråden fortsetter i salen i dag å påstå at denne meldingen vi diskuterer, har tiltak som vil gjøre noe med utfordringene. Det vitner om en statsråd og en regjering som ikke lytter, men som lever i sin egen virkelighet mens ingen er enig med dem. Unio, Aftenposten, Venstre, en samlet opposisjon, Spekter, LO, NHO, Likestillingsombudet, likestillingsforskerne – alle som møtte opp på høringen til meldingen, var skjønt enige om at denne meldingen er god på beskrivelse, men mangler tiltak. Og når statsråden trekker fram svekkelsen av arbeidsmiljøloven som et likestillingstiltak, er det å peke nese til fagbevegelsen som gikk til generalstreik mot regjeringen på grunn av likestillingskonsekvensene av disse svekkelsene. Hva tenker statsråden om at hun er helt alene, sammen med Høyre, om å mene at denne meldingen har tiltak? Gjør det inntrykk?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Det hjelper ikke å skryte av barnehageforliket når statsråden tilhører et parti og en regjering som har gjort barnehagene dyrere og køene lengre, når de har makt. Det er det man gjør når man har mulighet til å gjøre noe, som avgjør. Det er som sagt slik at ingen er enig med regjeringen i at denne meldingen har et eneste tiltak som vil bringe likestillingen videre. Jeg registrerer at statsråden fortsetter å mene det, at hun ikke lytter til folk eller fagfolk, så jeg spør igjen: Gjør det inntrykk på statsråden at opposisjonen her i dag samler seg, sier at nok er nok, og fremmer konkrete tiltak som vil bringe likestillingen videre? Gjør det inntrykk at Unio, LO, Spekter, NHO og de fleste aviser på lederplass mener at denne regjeringen setter likestillingen i revers? Gjør det i det hele tatt inntrykk på statsråden?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Debatten hittil viser en regjering som er bakpå, regjeringspartier som sliter med å forsvare sin egen bakstreverske politikk, og som i dag derfor parkeres i Stortinget. «Vi forsto den tid vi levde i, og ga svar menneskene trodde på.» Dette er et sitat fra Trygve Bratteli, men det er et sitat vi bør lytte til den dag i dag og ha som rettesnor når vi politikere lager politikk. Her svikter regjeringen. De følger ikke med i tiden, ser ikke den virkeligheten folk flest lever i, hvilke utfordringer folk har, og hva folk trenger politikken til. Ikke uventet gir regjeringen derfor folk løsninger de ikke vil ha – reservasjonsretten for abort, kutt i pappakvote, økt kontantstøtte, dyrere barnehager og lengre køer. Representanten Hoksrud sto her nettopp og sa at man vil ufrivillig deltid til livs. Noe av det første denne regjeringen gjorde, var å fjerne den deltidspotten i statsbudsjettet som den rød-grønne regjeringen innførte, som gikk til tiltak lokalt, og som skapte resultater. Når folk protesterer mot politikken til regjeringen, får de høre at de ikke har forstått. Men folk som opplever ufrihet på grunn av kjønn, jenter som mister jobben fordi de er gravide, eller pappaer som ikke får ta ut permisjon – ingen av disse får drahjelp i sin kamp av regjeringspartiene i dag – ingen. For det hjelper ikke å peke på utfordringene og heie på folk. Nei, politikkens oppgave er å rive ned de hindrene folk møter, slik at alle kan stille likt, og så kan folk velge hvordan de vil leve sitt liv. Representanten Harberg var tidligere i dag opptatt av at debatten handler for mye om menn og kvinner, at den er for vag på kjønnsidentitet. Det er underlig å si, for i innstillingen til stortingsmeldingen er det bare Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti som er opptatt av at kjønnsperspektivet er videre enn bare menn og kvinner. Det har vært mange anekdoter og historier i mangel på handlekraft her i dag. Vi har hørt om Tønders datter og personer statsråden har møtt, og om Eidem Løvaas’ liv. Det er typisk denne regjeringen, å basere politikken sin på svogerforskning og anekdoter og ikke lytte til verken folk eller fagfolk. Det er veldig fint at Eidem Løvaas kjenner en homo, men stortingsflertallet i dag er mer opptatt av at regjeringen nå får ut fingeren og kommer med den handlingsplanen vi er blitt lovet for LHBT-personer. Regjeringen er passiv, de prater. Jeg er glad stortingsflertallet nå går videre og setter skapet på plass. Vi trenger en mer offensiv likestillingspolitikk. Denne regjeringen er dessverre ikke med på det.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-04-14:
Mange av Høyres unge lovende har i dag brukt tid på å snakke om likestillingsbyråkrater som noe negativt, noe de vil til livs. «Likestillingsbyråkrat» er et skjellsord, noe man rakker ned på. Hvem er disse likestillingsbyråkratene som Høyre-folk vil til livs? Er det de som sitter i losjen som er sammen med statsråden her i dag? Er det de som jobber hos Likestillingsombudet, og som hver dag jobber seg nesten i hjel for å hjelpe f.eks. unge jenter som er i ferd med å miste jobben fordi de er gravide? Er det dem de vil til livs? Er det de seks personene på Hamar som har laget forskningen på kjønn i barnehagen som regjeringen viser til i stortingsmeldingen? Eller er det gutta hos Reform, som hver dag setter dagsordenen for hvilke likestillingsutfordringer menn møter? Jeg bare spør, for det er disse folkene, som sørger for at politikernes mål, visjoner og vedtak blir realiteter i folks liv, de bruker tiden sin på å harselere med. Vi skal takke disse folkene, vi, for at de hver eneste dag jobber for at folk flest skal oppleve mer frihet i sine liv. Debatten i dag viser nok en gang en regjering og representanter fra regjeringspartiene som ikke lytter og ikke forstår. Det er blitt sagt her tidligere at det ikke er noen vits i at opposisjonen nå fremmer forslag om et eget trepartssamarbeid for likestilling, for det har man allerede. Nei, vi har ikke det! Jeg anbefaler representantene å lese likestillingsutredningen som lå til grunn for vår stortingsmelding, der man foreslo et eget trepartssamarbeid – litt etter modell av IA-avtalen – fordi det funker når partene går sammen, setter seg mål og jobber konkret for å oppnå dem. Det er ikke det samme som at man har enkelte møter i Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd, der man snakker om likestilling. Vi har store likestillingsutfordringer i Norge, og mange av dem finner vi i arbeidslivet. De henger sammen med en svært ulik fordeling av arbeid og omsorg i familien. Likelønn er en slik utfordring. Vi må ta tak i disse utfordringene på en annen måte enn bare å peke på dem og snakke om dem, men det viser regjeringen ingen evne eller vilje til å gjøre. Jeg synes debatten i dag begynner å bli ganske absurd. For det første så mener regjeringspartiene og medlemmene derfra at meldingen er god. Noen mener at Arbeiderpartiet og opposisjonen går for langt i sine forslag, men samtidig er de enig i alle. Hvilke forslag er det vi fremmer som de er enige i, og som vi egentlig ikke trenger å fremme? Det må de fortelle oss. Jeg synes heller regjeringspartiene og medlemmene derfra kunne vært ærlige og sagt: Ja, vi er fornøyd med meldingen vår, vi står på den, vi ønsker ikke å bruke politisk kraft eller penger for å bringe likestillingen framover.
Mette Tønder (Høyre), 2016-04-14:
Representanten Trettebergstuen har vært tøff i sin kritikk av denne meldingen. Alt fra viktige ting som valg av lokaler til pressekonferanse til mangel på tiltak i meldingen har blitt behørig kritisert. Spesielt har antall tiltak vært fremhevet som et av de svakeste områdene. For å bøte på dette har man selv lagt frem 50 tiltak, som ifølge dem er den nøyaktige mengden som skal til for at landet vårt skal bli mer likestilt. Jeg er ikke så opptatt av antallet, jeg, men når kritikken ble så hard, ble jeg nysgjerrig, så jeg satte meg ned en sen nattetime og begynte å telle antall tiltak knyttet til meldingen som vi har lagt frem, og jeg kom frem til 70 aktive tiltak. På hvilket grunnlag har representanten Trettebergstuen kommet til at det ikke er tiltak knyttet til meldingen, og er hun enig i at hun burde ha lest meldingen før hun lot kalkulatorfeminismen sin ta helt overhånd?
Mette Tønder (Høyre), 2016-04-14:
Jeg fikk ikke svar på spørsmålet mitt. Jeg har lest meldingen, og den inneholder nærmere 70 aktive tiltak, tiltak som skal bli gjennomført, og tiltak som er i ferd med å bli gjennomført. Jeg har forståelse for at man kan være uenig i tiltakene – det er lov – men representanten sier at det er ikke tiltak, og det er beviselig 70 tiltak. Så mitt spørsmål er fortsatt: Har man lest meldingen, og har man sett tiltakene som ligger i meldingen?