Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-11-06:
Jeg retter også en takk til representanten Halleland, som reiser en viktig debatt om to utfordringer i klima- og miljøpolitikken: Vi skal bevare regnskog, og vi skal kutte utslipp i transporten. Så det er viktig å løfte blikket over mulighetene vi står foran de neste årene for å få til dette. En liten sving innom EU, som har satt seg som mål å ha 10 pst. fornybart drivstoff innen 2020 og 14 pst. fornybart innen 2030: De har et mål om at 0,2 pst. av denne andelen skal være avansert biodrivstoff innen 2022, og innen 2030 skal den opp på 3,5 pst. Det er med respekt å melde ganske langt unna å møte de enorme utfordringene vi har for å oppfylle Parisavtalen i 2030. Nå har vi fått en rapport som sier at vi har det enda mer travelt enn som så. EU sier også at biodrivstoff som kan føre til arealbruksendringer, skal fryses på 2019-nivå og fases ut innen 2030. Så en erkjenner i hvert fall utfordringen vi har. I forrige uke hadde vi Nordisk råd, og det var mange nordiske venner på besøk her i Stortinget. Danmark har nå vedtatt et forbud mot dieselbiler fra 2030. Det betyr også at enkeltland erkjenner utfordringen en har med fossilt drivstoff. I Norden har vi litt ulike mål om innblanding. Norge har vedtatt 20 pst. innen 2020, Danmark 8 pst. innen 2020, Finland 20 pst. innen 2020, mens Sverige skiller seg ut med en type reduksjonsplikt for CO 2 – de skal kutte utslipp av CO 2 og har ikke satt et bestemt mål, men omregnet til innblanding er det ca. 22 pst. Det betyr i hvert fall at tre av fire av de største nordiske landene har ganske like ambisjoner om innblanding. Det er et godt utgangspunkt, og det er faktisk i Norden noe av løsningen ligger, for det er volumet på avansert biodrivstoff som må opp. Norden er absolutt i førersetet – vi sitter i førersetet og driver fram omleggingen som skjer. Vi har altså mer ambisiøse målsettinger enn det EU har, mer ambisiøse målsettinger enn det andre deler av verden har, og blant landene er Norge det landet som har gjort mest innen elbilsatsingen, ved at bilene er i ferd med å bli elektrifisert. Det betyr at det er behov for store volumer av biodrivstoff for å greie den omleggingen og de kuttene i utslippene fra transport som vi er helt avhengige av. Et annet likhetstrekk mellom de nordiske landene er at alle teller avansert biodrivstoff dobbelt. Vi er nokså harmonisert, men vi snakker for lite sammen, vi må harmonisere mer, og et marked på 25 millioner er langt større enn et marked i Norge på 5 millioner. Og så må vi komme ut av den andedammen som representanten Lars Haltbrekken bare har lyst til å snakke om, at vi bader i palmeolje i Norge. Vi er også det eneste landet som kutter utslipp i transportsektoren. Vi vet at biodrivstoff virker når det gjelder å kutte. Så har vi feil innhold – det er helt riktig. Palmeoljen skal ut, det handler bare om tidspunktet vi får den ut. Noe av den beste løsningen på det er å produsere mer avansert biodrivstoff i de nordiske landene. Vi er i en fantastisk posisjon til både å produsere det drivstoffet vi trenger, og til å skape grønne arbeidsplasser sammen. Det er også en konsekvens av at de rød-grønne endret veibruksavgiften, og at det i realiteten stoppet investeringene i norsk biodrivstoffproduksjon i 2009. Så vi sitter litt i klemma på grunn av en feilslått politikk som er ti år gammel. Dette viser at det er utfordringer over tid. Vi må ha langsiktighet, og vi må ha de andre nordiske landene med på laget. Det ligger store produksjonsmuligheter foran oss i våre naboland og i Norge, her og nå. Det tar et par år å få opp disse investeringene og få fram den teknologien som vi trenger. Og når det gjelder forutsigbarhet, er det særlig viktig at vi i de nordiske landene jobber sammen, både for å harmonisere transport- og utslippspolitikken og for å harmonisere investeringene og redusere risikoen for å investere i det biodrivstoffet vi har.