Guro Fjellanger (Venstre), 1999-06-07:
Øvre Otta er et av Norges mest opplevelsesrike landskap, med en unik fossenatur. Kombinasjonen av tilgjengelighet og naturkvaliteter gjør området svært verdifullt i naturvernsammenheng. Det har vært avgjørende for Regjeringen når vi har foreslått å verne vassdraget. Vi merker i dag et stadig sterkere press på våre store, sammenhengende villmarksområder. De siste 20-30 årene har denne typen naturarv bit for bit blitt berørt av tekniske inngrep. Det å sette en stopper for denne utviklingen er i dag en av våre største utfordringer på miljøsiden. Nord-Ottadals-området er ved siden av Hardangervidda det største gjenværende urørte området i Sør-Norge. Det er her dokumentert store verneinteresser innenfor geologi, botanikk, zoologi og kulturhistorie. Det er likevel helheten med stor variasjon som gir det så stor naturfaglig verdi. Området har også unik verdi som referanseområde. Det som særlig peker seg ut, er villreinstammen og vassdragene med de tilhørende biologiske samfunn. Det er denne helheten som er bakgrunnen for at vi her planlegger Reinheimen nasjonalpark med tilhørende landskapsvernområde. Ved siden av fjordene er vassdragsnaturen trolig det mest spesielle og særmerkte ved norsk natur sett i globalt perspektiv. Norges vassdragslandskap er blant de mest storslåtte og varierte i verden og er unikt i Europa. Norge har det største spekteret i Europa når det gjelder mangfold, variasjon og størrelse på vassdragene. Vi har derfor også et internasjonalt ansvar for å verne vassdrag og på andre måter ta vare på vassdragsnaturen. Norge hadde opprinnelig halvparten av plasseringene på fossefallenes «Top 20»-liste når det gjelder høyde. Nå har vi kun to urørte fossefall igjen på denne listen. Fossefallene i Øvre Otta er på langt nær så høye som disse, men det som karakteriserer fossefallene, er at de er lett tilgjengelige, og at noen av dem har stor vannføring. Det er ikke mange andre steder man nærmest bare kan gå ut av bilen for å oppleve slike vannrike fossefall. Undersøkelser viser at turistene kommer til Norge først og fremst for å oppleve naturen, og ikke minst er det fossenaturen som trekker. For mange europeere er Norge den nærmeste muligheten for villmarks- og opplevelsesturisme. Utbyggingen vil føre til at disse vannrike fossestrykene langs en del av landets viktigste turistveier taper det meste av sin glans. Det er derfor ikke underlig at reiselivsnæringen har engasjert seg mot utbyggingsplanene. Kommunestyrene i Lom og Vågå går enstemmig imot utbyggingen og er særlig opptatt av landskapet og den innvirkningen kraftledningen kan få på villreinstammen. I kraftutbyggingssaker skal det svært mye til før man velger å gå imot enstemmige kommunestyrevedtak. Kommunene blir riktignok lite berørt av selve vannkraftutbyggingen, men kraftledningen og kraftutbyggingen må ses på som en helhet. Også for villreinstammen har området i europeisk perspektiv en unik verdi. Mye tyder på at kraftledningen vil få store konsekvenser for denne stammen. Dette gjelder også den noe mindre kraftledningen som kan bygges ved halvert utbygging, og det gjelder uansett valg av alternativ. Gjennom Bern-konvensjonen og FNs konvensjon om biologisk mangfold har vi påtatt oss et spesielt ansvar for å bevare de siste villreinstammene i Europa. Bern-konvensjonen og Biokonvensjonen innebærer at føre var-prinsippet skal brukes når det er tvil om planlagt aktivitet vil være til stor skade, i dette tilfellet for villreinen. Regjeringen legger føre var-prinsippet til grunn når miljøpolitiske mål fastsettes. Det er derfor naturlig at vi er bekymret for utbygginger som svekker våre muligheter til å ta vare på den delen av det biologiske mangfoldet som vi internasjonalt har et spesielt ansvar for. Alt tyder på at et flertall på Stortinget i kveld vil vedta en såkalt halv Øvre Otta-utbygging. Begrunnelsen er at vi trenger energi for å dekke et stadig økende energiforbruk. Samtidig vet vi alle at dette ikke løser Norges energiproblem. Vårt energiproblem består først og fremst i at vi forbruker for mye energi. En hovedgrunn til det er at energien er for billig. Men fordi flertallet er motvillig til å gjøre noe for å redusere energiforbruket, ved f.eks. å øke strømprisene, ser det ut som om stortingsflertallet i dag heller ofrer et av våre siste flotte vassdrag.