trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Når det gjelder det siste, vil de framtidige budsjett gi svar på hvor langt vi kommer i måloppfyllelse på de ulike områdene som Sem-erklæringen skisserer. Vi har ikke avlyst noen av målene. Det gjelder flere områder enn bare skatter og avgifter, hvor vi har kommet relativt langt etter to år, men hvor både finansministeren og statsministeren har sagt at det vil måtte bli mer beskjedent neste år. Regjeringen blir ikke Høyre-dominert jo flere ganger Stoltenberg påstår det. Dette er en samarbeidsregjering, og jeg henviser alle til å lese det politiske regnskapet for denne regjeringen etter to år, som jeg selv la fram på en pressekonferanse like før sommeren. Det viser stor grad av gjennomslag også for Kristelig Folkepartis og Venstres politikk, selv om både opposisjonen og andre forsøker å fortegne bildet. Hagen har jo sagt at han ikke føler noe spesielt ansvar for denne regjeringen lenger, etter det som skjedde ved revidert nasjonalbudsjett. Vi ser gjerne at vi får et forlik med Fremskrittspartiet. Hvis ikke, vil da virkelig Stoltenberg fraskrive seg muligheten for innflytelse, slik Arbeiderpartiet gjorde i to år i forrige periode?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Et av problemene for norsk næringsliv, og særlig industrien, er en del særnorske regler på miljøområdet, som jo er en ulempe i forhold til konkurrenter i andre land. Med voksende ledighet er det fortsatt Regjeringens syn at miljøet skal prioriteres foran og på bekostning av flere tusen industriarbeidsplasser – altså, i valget mellom å være verdensmester på miljø eller å være god på sysselsetting velger Regjeringen da miljøet og lar folk gå ledige? Det er mitt første spørsmål. Så er det riktig som statsministeren sier, at en flertallsregjering kanskje kunne vært ønskelig. Det har ikke engang vært forsøkt drøftelser for å få det til etter valget sist. Er det fortsatt Regjeringens holdning at den skal ha nøyaktig det samme forhold til de tre opposisjonspartier og hvilket parti man utgjør flertall med, Sosialistisk Venstreparti, Arbeiderpartiet eller Fremskrittspartiet, eller vil Regjeringen velge den ikke-sosialistiske side og behandle de sosialistiske partier som den reelle opposisjon?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Jeg merket meg Jens Stoltenbergs synspunkter på bekjempelse av arbeidsledighet, og er glad for at også Arbeiderpartiet her vil gjøre det til en viktig sak. Jeg vil gjerne spørre om to konkrete ting. Betyr det at Jens Stoltenberg og Arbeiderpartiet etter hvert også vil slutte seg til et krav fra Fremskrittspartiet om en langt mer aktiv næringspolitikk, ikke bare en passiv næringspolitikk hvor alt skal løses gjennom kronekurs og rente, men en langt mer aktiv næringspolitikk, basert på at man gjennom en nasjonal strategi plukker ut noen næringsklynger som det skal satses på, slik man har gjort i våre naboland, og sørger for at de får internasjonalt konkurransedyktige rammevilkår for virksomhet i Norge? Er han enig i at man i en slik sammenheng også må kunne skape muligheter for at noe av vår kapitalstyrke gjennom petroleumsfondet også skal kunne brukes til investering i norske arbeidsplasser og ikke bare utenlandske? Og er Arbeiderpartiet etter hvert mer enig i at miljøpolitikk og utslippskrav bør harmoniseres med konkurrentlandene i EU, Japan, Australia og Amerika?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Jeg er glad for at det sitatet Jens Stoltenberg valgte å bruke, er fra 1997. Det var før vi hadde disse nye typer regjeringer som ikke velger side. Tidligere har man hatt mindretallsregjeringer av Arbeiderpartiet, men da har ingen vært i tvil om hvilke partier som har vært den faste forankringen i Stortinget, og som har gitt ryggdekning for noe fastere styring. Høyre og Fremskrittspartiet har da vært i opposisjon. Det har vært relativt avklarte forhold. Etter først sentrumsregjeringen og nå Samarbeidsregjeringen er det blitt helt nye situasjoner, hvor man på deler av politikken samarbeider den ene veien, og på andre deler den andre veien og på helt sentrale ting. For øvrig har jeg også sagt flere ganger at etter en lang periode med mindretallsregjeringer vokser behovet for en fast flertallsregjering, og jeg vil også legge til, som jeg har gjort i mange intervjuer, at kanskje etter en lang periode med flertallsregjeringer kan også en mindretallsregjering være fornuftig igjen. Det er ikke én løsning. Så til det at vi endrer oppfatning. Vi endrer oppfatning ettersom omstendighetene endrer seg, bl.a. på statlig eierskap. I gamle dager ville vi selge statsaksjer for å få råd til å bygge veier, broer, sykehus og sykehjem. Det trenger vi ikke nå, for hvis vi selger statsaksjer, kjøper vi aksjer i utlandet isteden, og det er ikke noe fornuftig.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Jeg må si først at jeg gleder meg til å få de papirene som Oddvard Nilsen viste frem fra Stortingets talerstol, så vi kan studere dem meget nøye. De vil selvsagt bli sendt til alle i vår gruppe. Etter hvert utover høsten vil selvsagt Fremskrittspartiets stortingsgruppe drøfte hva det eventuelle svaret skal være på det siste spørsmålet. Det er det gruppen som skal avgjøre, bl.a. basert på hva som skjer i dag, hva som ligger i budsjettet, og andre ting. Jeg er glad for at Oddvard Nilsen sa han var glad for Fremskrittspartiets støtte. Ja, men det er klart at det hjelper ikke med bare å si at man er glad for det, for hva viser man i praksis? Det vakte enorm skuffelse da statsministeren i valgkampen sendte ut beskjed via media om at han advarte Kristelig Folkepartis representanter i kommunestyrer og fylkesting mot å samarbeide med Fremskrittspartiet om konstitueringen av fylkestingene og kommunestyrene etter valget. Da jeg diskuterte dette med Kristelig Folkepartis leder, fikk jeg nøyaktig den samme beskjed, at det var av respekt for oss at man egentlig ikke ville gå inn i noen særlige forhandlinger med oss om å få til flertallsløsninger. Så vi føler ikke at den takknemligheten stikker særlig dypt, i hvert fall ikke når det gjelder å gi oss innflytelse. Ellers er jeg veldig spent på hvilke to spørsmål som kommer i tillegg til de 54 jeg er kjent med, i og med at Oddvard Nilsen sa det var 56 spørsmål. Så jeg lurer på hva det er.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Når det gjelder standarden på boliger, kan jeg opplyse at denne vaktmesterboligen ble bygd i 1997, men det er visst først når undertegnede kjøper den, at det skal bli interessant, så der er det ingenting som skyldes meg. Så spør Kristin Halvorsen om hvorfor det ikke er andre forslag. Vi har forsøkt å begrense oss. Vi kunne ha laget mange flere – 16 ble et ganske stort antall, tror jeg. Men hovedsvaret er selvsagt at det kommer under budsjettbehandlingen. Det er under budsjettbehandlingen vi tar stilling til konkrete budsjettsaker, barnetrygdens størrelse og en del annet. Men en av de svake gruppene, nemlig brukerne av eldreomsorgstjenestene, er tatt med her i et forslag om å få til en folketrygdfinansiering av eldreomsorgstjenestene på lik linje med det at folketrygden etter behov finansierer sykepenger, arbeidsledighetstrygd, uførepensjon og alderspensjon, medisiner på blå resept osv. Der er det automatikk, og der kommer pengene når behovet er til stede. Det er det som også bør ligge til grunn når det gjelder folketrygdfinansiering av eldreomsorgen. Men det er helt riktig – vi er såpass beskjedne overfor regjeringspartiene at vi ber om en utredning omkring dette sakskomplekset, ikke en konklusjon, i det forslaget som i dag vil komme til votering.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Fremskrittspartiet har aldri fremmet forslag som f.eks.: «Stortinget ber Regjeringen føre en alkoholpolitikk basert på at alkoholen skal flyte fritt.» Vi har aldri gjort det. Det har aldri vært til votering. Vi hadde selvsagt skjønt at Kristelig Folkeparti ville stemme imot, men la meg lese det forslaget som kommer til votering i dag: «Stortinget ber Regjeringen utrede og vurdere en tidsplan for en betydelig reduksjon i grensehandelen og organisert smugling av alkohol og tobakk gjennom en harmonisering av de norske avgifter til avgiftsnivået i våre naboland og fremme sak om dette til Stortinget i vårsesjonen 2004.» Altså: «utrede og vurdere en tidsplan». Deri ligger det at man kan godt gå imot det når man kommer med stortingsmeldingen, og advare Stortinget og si at vi vil ikke ha en slik harmonisering. Det er realiteten i dag – om man vil se på problemstillingen at Norge med våre alkohol- og tobakksavgifter nå er et eldorado for organisert kriminalitet, for smuglere. Sverige reduserer sine alkoholavgifter, Danmark gjør det, Finland gjør det, og vi har verdens høyeste avgifter. Vi er et eldorado, og statsministeren er åpenbart organisert kriminalitets beste venn. Den problemstillingen ønsker vi at vi skal gå inn i og gjøre noe med, men vi nøyer oss med å be om en utredning og en vurdering.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Svaret er relativt enkelt, det er ja. Men vi anser ikke at vi styrker ressurstilgangen til skole og eldreomsorg ved å bevilge disse pengene til kommunene, for de står helt fritt til å bruke de pengene på helt andre områder. En del kommuner har gjort det, og en del kommuner kommer til å gjøre det. Derfor sier vi at vi vil ha bevilgninger fra Stortinget til skolesektoren, til eldreomsorgsektoren og til helsevesenet. Og vi vil særlig bruke prinsippet om at pengene følger pasienten når behovet er til stede. Vi har det i innsatsbasert finansiering – etter hvert som den er blitt bedre. Den er langt fra ferdig utbygd, og det er fremdeles noen som prøver ikke å la det være automatikk i at når man får en operasjon utført, skal man få den refusjonen som ISF tilsier, enten det er et privat eller et offentlig sykehus. Vårt forslag nr. 5 er fremsatt for i hvert fall å gå videre på denne tanken ved å få til en grundig utredning og vurdering av disse spørsmålene. Når vi ikke har fått flertall for det vi har gjort, prøver vi i hvert fall å få til utredninger, så vi kan få frem pro et contra – det som kanskje er grunnlaget for at andre partier avviser denne løsningen hvor ressursene ville komme automatisk, slik det gjør ved uføretrygd, arbeidsledighetstrygd, alderspensjon, uførepensjon og annet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg har lagt merke til mange ganger når statsministeren snakker om hva slags store seire denne regjeringen har klart å få til, at han nærmest tar litt sats og sier: Ja, og så har vi fått til omfattende skattelette – og så forter han seg videre og snakker om eldreomsorg og fattige barn. Det synes jeg er ganske rart, for denne regjeringen har mer enn noen annen regjering noen gang tidligere gjennomført skatteletter – når den blir ferdig, hvis den blir ferdig – på over 30 milliarder kr. En skulle tro at det virkelig var en sak som statsministeren stod brautende og slo seg på brystet på Stortingets talerstol og skrøt vel og lenge av. Jeg tror faktisk at de fattige barna og eldreomsorgen ligger Bondeviks hjerte nærmere. Da har jeg lyst til å spørre statsministeren, når han skal gjøre opp status etter disse årene med samarbeid med Høyre og Høyre har stukket av med de store pengene, mens de fattige barna har fått de små – ja, det er faktisk slik at forskjellene i Norge øker under denne regjeringen: Er det virkelig slik at dette er en utvikling som ligger nærmere Kristelig Folkepartis verdigrunnlag enn det som var alternativet, nemlig å bekjempe forskjeller?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jens Stoltenberg skryter av Kjell Magne Bondeviks åpne og søkende holdning til EU. Det er slik som ja-folk snakker når tidligere nei-folk begynner å bevege seg i retning av et ja-standpunkt. Men det er ikke slik som ja-folk selv opptrer. For det å ha en åpen og søkende holdning til EU ligger langt fra det Stoltenbergs forhold til EU er. Han er en ihuga EU-tilhenger. Nå lurer jeg på hva som haster mest for Jens Stoltenberg, særlig etter resultatet av den svenske folkeavstemningen om euro. Det viser systematisk motstand og mangel på folkelig forankring av hele unionsprosjektet. Det er massivt flertall imot blant kvinner, blant ungdom og blant dem som har dårligst råd. Det er flertall for bare i Stockholm og Skåne. Hvis Arbeiderpartiet velger å rushe EU-saken, vil man både ha store sjanser for å tape, og man har store muligheter for å ødelegge det som Jens Stoltenberg selv beskrev i sin tale, nemlig ønsket om en fast flertallskonstellasjon etter neste valg, som kan samarbeide systematisk. Hva er viktigst for Jens Stoltenberg?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg synes vel kanskje at representanten Carl I. Hagen får litt lite anerkjennelse for at han er blitt en betydelig mer beskjeden mann i løpet av de to siste årene. Alle husker jo at han startet med ambisjoner om å bli stortingspresident, og nå er han vel fornøyd med å bli vaktmester. Det er riktignok blitt en viss klasseøkning når det gjelder vaktmesterbolig etter de siste dagers utvikling. Det som SV forundrer seg over, er det som mangler i de kravene som Fremskrittspartiet nå legger fram for Regjeringen. Det mest oppsiktsvekkende i løpet av de to årene som er gått, er de forlikene som Fremskrittspartiet har vært med på, som i betydelig grad har sendt regningen videre til dem i Norge som har minst å rutte med fra før. Fremskrittspartiet har vært med på å ta bort småbarnstillegget i barnetrygden – underregulert barnetrygden. Fremskrittspartiet har kuttet grovt i arbeidsmarkedstiltak og i ledighetstrygd. Men ingen av dem som sliter mest, er nevnt i et eneste forslag av Fremskrittspartiets 16. Hvorfor blåser Fremskrittspartiet i de menneskene i Norge som har minst å rutte med?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
La oss nå være helt rett på sak her. Det er vel ikke slik at det er stor sannsynlighet for at neste EU-debatt i Arbeiderpartiet konkluderer med et rungende nei til norsk EU-medlemskap. Det er heller ikke sannsynlig at neste EU-debatt i SV kommer til å konkludere med et ja. Et flertall i SV kommer til å være imot, men jeg tror flere faktisk kommer til å ha en annen holdning til EU-spørsmålet. Men hele replikken fra Jens Stoltenberg nå synes jeg er interessant, for hvis man går til valg i 2005 med tilsvarende det man kaller selvmordsparagrafen i denne Bondevik-regjeringen, er det noe annet enn at Arbeiderpartiet sier at det haster så å komme inn i EU at det er vår sak nr. 1 i 2005. For det er den situasjonen som blir forvirrende for velgerne. Det er en situasjon der man prøver å kjøre to hester samtidig. Det er en situasjon der man ikke kommer til å klare å få i både pose og sekk, nemlig å kjøre en EU-kamp parallelt med at man slåss for et nytt flertall med partier som har et annet politisk prosjekt. Men da synes jeg faktisk vi er kommet litt videre.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg vet ikke om Jan Tore Sanner mener det som en kompliment når han sammenlikner meg med Ronald Reagan, men jeg er vant til å ta folk med det gode, så jeg regner med at det i grunnen var det. Jeg tror faktisk at en av grunnene til at SV har stor oppslutning, er at vi stort sett konsentrerer oss om å snakke om det vi har på hjertet selv. Men jeg er enig i at jeg hoppet lett over utfordringen fra Jens Stoltenberg i sted. EØS-avtalen har mange trekk ved seg som burde diskuteres. EØS-avtalen har mange ulemper også. Men vi kan ikke drive og gamble med norske arbeidsplasser ved å si opp EØS-avtalen uten å ha en erstatning som sikrer norske arbeidsplasser. Jeg tror faktisk at ikke bare vi, men veldig mange andre også, er enig i at EØS-avtalen har mange ulemper. Når det gjelder de andre sidene av SVs politikk: Vi står for at vi var mot utbygging av Snøhvit-feltet. Vi står for at vi har en alternativ skattepolitikk. Det som har forundret meg mange ganger i denne valgkampen, er at Høyre tydeligvis ikke synes at SV er ille nok i seg selv. De må dikte opp noe som de synes er verre, og så må de slåss mot det. Jeg er vant til Høyre-folk med et snev av borgerlig dannelse, og jeg ønsker dem hjertelig velkommen tilbake!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg trodde kanskje at representanten Sandberg ville forstå at når man snakket om næringspolitikk, distriktsarbeidsplasser, fisk og konkurranseevne, så handlet det bl.a. om arbeidsløshet. Det var jeg nemlig grundig inne på i mitt innlegg. Men jeg kan gjerne opplyse om at det gjør det! Så til det som dreier seg om den utfordringen som Norge får når EØS-området utvides, og spørsmålet om sosial dumping. Ja, det er et spørsmål som bekymrer SV. Jeg tror ingen er tjent med at man får en situasjon i norsk arbeidsmarked der arbeidssøkere fra nye medlemsland i EU blir importert til Norge og tilbudt dårligere lønns- og arbeidsvilkår enn det man har i Norge. Det er en situasjon med sosial dumping som kan være meget alvorlig. Hvis man diskuterer overgangsordninger med det som utgangspunkt at man må overvåke den situasjonen på arbeidsmarkedet som da oppstår, så er SV for overgangsordninger. Men så langt i debatten har det blitt satt likhetstegn mellom overgangsordninger og det at man skal begrense rettighetene til arbeidstakere fra de nye østeuropeiske medlemslandene. Det synes SV ikke er aktuell politikk.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg lurer alltid på hva som er den beste måten å gå fram på når det gjelder representanten Lilletun. Jeg tror faktisk at vi ikke er så fryktelig uenige om så fryktelig mange ting. Så tenker jeg at skal man nå ta utgangspunkt i de tingene der man er enige, og råskryte av det, som er grunnleggende i konstruktiv og riktig pedagogikk, eller skal man plage litt i forhold til de områdene der en vet en er dårlig? Det er den balansegangen vi prøver å ha fra SVs side. For vi skjønner jo at hvis det bare er kjeft å få for Kristelig Folkeparti morgen, middag og kveld, skyver vi slike som representanten Lilletun enda lenger fra oss – ut i mørket, for å si det slik. Derfor vil jeg gjerne si at vi har inngått forlik med denne regjeringen i klimaspørsmål og miljøspørsmål. Jeg vet ikke om vi skal sette de forrige arbeiderpartiregjeringene som standard i forhold til miljøspørsmål, eller om vi skal tillate oss å ta noe mer høyde for at man skal ha større ambisjoner enn som så – det tror jeg. Men vi har mange større oppgaver å gå løs på i forhold til den sektoren enn det vi så langt har gjort. Og det er klart at med litt flere av de milliardene som har gått til skatteletter, hadde vi kommet mye lenger. Det er vel kanskje Lilletun enig med SV i på en god dag.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Ja, det gjør vi. Derfor har vi konsekvent gått inn for at i sentrale strøk er det kollektivtrafikken som skal ha de største investeringene. I mange distrikter er ikke kollektivtrafikk noe alternativ, og der er det vegstandard en snakker om. Det er håpløst for et næringsliv hvis deler av veien f.eks. er stengt om vinteren eller er utsatt for ras. Det er klart at da er det utforutsigbare rammebetingelser og vanskelig å drive næringsvirksomhet. Så på det området tror jeg absolutt at SV og Senterpartiet kan treffes. Men vi vil ha en ambisjon om at betydelige deler av frakt av gods bør gå på vann, og mye mer kunne gått på jernbane. Vi kunne fått mye mer av dette vekk fra veien og over på annen type transport. Det ville gjort sikkerheten på veiene mye bedre, det ville gjort behovet for nye investeringer mindre, og det ville ført til en mer miljøvennlig transport.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-10-06:
Da jeg hørte innlegget fra representanten Jens Stoltenberg, lurte jeg faktisk på om Arbeiderpartiet har noen alternativ politikk. La meg bare få si at i løpet av valgkampen og utover høsten har Arbeiderpartiet på en måte brukt ord – synes jeg i hvert fall – knyttet til å snu klokken tilbake og finne gamle løsninger. Borte er den angrende synder Jens Stoltenberg, som reiste rundt som statsminister og fortalte at han angret i grunnen på at han hadde vært imot private barnehager, at han hadde vært imot utvidede åpningstider, og at han hadde vært imot nærradiokonsesjoner. Borte vekk er det. Nå er det SV light man ser. Man ser et parti som sier nei til modernisering, nei til valgfrihet og nei til bruk av alt – nei til det aller meste. Det provoserer meg på ett område. Kan representanten Stoltenberg fortelle meg hvorfor eldre mennesker i dette landet skal ha dårligere service på sine tjenester bare fordi det skal være offentlige tjenester? Det provoserer meg enormt at min mor skal måtte akseptere et dårligere servicetilbud fordi Jens Stoltenberg på død og liv skal ha dette til å være offentlig. For meg og for Høyre er det knekkende likegyldig hvem det er som utfører tjenesten, bare den som mottar tjenesten, er fornøyd. Hvorfor mener Stoltenberg det motsatte?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-10-06:
Det er ikke overraskende at representanten Carl I. Hagen bruker mye av sin tid til å snakke om at Regjeringen må velge side. Det har vært representanten Hagens melodi over lang tid nå. Jeg er glad for den støtte Fremskrittspartiet har gitt Samarbeidsregjeringen. For å være sikker på at vi har fulgt opp alt som vi har lovet, har jeg kontinuerlig, hele veien, laget en oversikt over hva Fremskrittspartiet har fått til i budsjettene sine, en nøyaktig oversikt over alle 56 spørsmål som Carl I. Hagen leverte oss, og hvordan vi har fulgt dem opp. Problemet med politikk er at det er spennende, men av og til må jeg si at det er litt for spennende. Hver eneste dag opplever jeg det som kanskje er ett av problemene, nemlig at man aldri vet hvor Fremskrittspartiet dukker opp, om de dukker opp til høyre for meg eller til venstre for meg. Én dag er de det nye arbeiderpartiet, den neste dag er de det uttalte borgerlige parti. Mitt spørsmål til Carl I. Hagen er, og jeg følger opp det Jens Stoltenberg spurte om: Er det slik at Fremskrittspartiet mener at de ville få gjennomført mer av sin politikk dersom det var sosialistisk flertall i dette huset eller en sosialistisk regjering?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-10-06:
Når det gjelder Regjeringen, var mitt poeng med å si det jeg sa om bærekraften som ligger i dette storting med de ulike partier, at det bare er i Samarbeidsregjeringen man finner frem til en politikk som er bærekraftig, og som kan gjennomføres i praksis. Så vil jeg få lov å si litt til representanten Jens Stoltenberg når det gjelder dette med arbeidsgiveravgiften. Jeg tror at i politikk skal man være redelig i all sin ferd og i all sin fremferd. Jeg vil si at noe av det som har skuffet meg mest i denne valgkampen, er Arbeiderpartiets takling av spørsmålet knyttet til arbeidsgiveravgiften og «eg». Jeg er helt overbevist om at Jens Stoltenberg vet om nettopp kravet til bærekraft. Han vet utmerket godt at han aldri kunne ha gjennomført det han har reist rundt og sagt i Norge, hvis han satt i posisjon. Det vet han. Derfor er det på en måte litt skuffende å oppleve at han fremstiller en sak på en slik måte som Arbeiderpartiet har gjort i valgkampen. Regjeringen har gjort absolutt alt som har vært mulig, for å få dette til. Vi er enige om arbeidsgiveravgiftens viktighet, men det er skuffende å se at Stoltenberg har brukt en argumentasjon som han selv vet ikke er holdbar.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-10-06:
Det er vel bred enighet i dette huset om at man skal gjøre noe når det gjelder rehabilitering og vedlikehold av skolebygg. Det tror jeg faktisk de aller fleste partiene har vært enige om, og i gjentatte budsjettforslag har de ulike partier fremmet forslag om det. Men samtidig vil jeg understreke følgende: For Høyre er også dette med skolebygg viktig, men aller viktigst er innholdet i skolen. Det har vært en sak som partiet har vært opptatt av over flere valg. Vi har poengtert gang på gang at det som må til i norsk skole er en kvalitetsforbedring. Når hver femte elev som går ut fra skolen, ikke kan lese, og vi faktisk ikke oppdager det før det er for sent, så er det noe som er i veien med norsk skole. Hovedfokuset for Høyre sin del vil selvsagt være en kvalitetsheving av skolen i Norge. Det er det vi trenger, nettopp fordi våre barn trenger det verktøyet for å løse de fremtidens utfordringer de vil stå overfor. Det er det aller viktigste. Selvsagt skal det også gjøres noe for skolebygg, men ber man om en prioritering, så er det kvalitet i skolen som er det viktigste.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-10-06:
Først og fremst vil jeg få si at jeg tror alle partier, også regjeringspartiene, er ekstremt opptatt av at de skal få ned arbeidsledigheten i Norge. Spør man meg, så er det det Regjeringen har hatt som første punkt på dagsordenen fra første dag. Hele jobben knyttet til budsjettene med å sørge for at de ble så stramme, med sikte på å få rente og kronekurs ned, hadde først og fremst én hensikt, nemlig å redde arbeidsplassene i konkurranseutsatt næringsliv. Dette ble vi bedt om av LO. Dette ble vi bedt om av NHO. Dette ble vi bedt om av alle, at dette måtte vi forsøke på. Det har vært en meget tung jobb, men Regjeringen har gjennomført den. Som jeg sa i mitt innlegg: Nå ser vi også at det lysner i forhold til dette. Det går bedre. Det er på ingen måte slik at man er tilfreds med det resultat man har, men jeg er overbevist om at den politikken som Regjeringen nå fører, med vekt nettopp på de faktorer som her er nevnt, vil gi et bedre resultat på sikt. Så får vi i mellomtiden sette inn de målrettede tiltakene, noe vi også gjør. Denne regjeringen har gjort mye knyttet til Aetat. Hovedpoenget er at vi må fortsette den politikken som Regjeringen har lagt opp, for å sikre at vi skaper nye arbeidsplasser og tar vare på dem vi har.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Utanrikskomiteens leiar, Thorbjørn Jagland, skreiv i si bok at det var to grunnleggjande forhold som gjorde at Noreg sa nei. Det var forvaltinga av fiskeria, det var distriktspolitikk, og det var landbruk. Synest Stoltenberg at nokon av dei forholda har endra seg? Kristeleg Folkeparti står fast på sitt nei ut frå at dei føresetnadene som låg der då vi sa nei sist, framleis er der. Det er heilt klart at vi skal ha ein debatt, og ein open debatt, og eg er einig med Stoltenberg i forhold til det med fredsprosjektet. Men så til arbeidsløyse. Det er gledeleg at både Stoltenberg og statsministeren har det som eit av sine hovudpunkt. Men synest ikkje Stoltenberg det er å gå noko langt når han seier at hovudårsaka til arbeidsløysa er at Regjeringa ikkje handlar raskt nok? Er det ikkje internasjonale konjunkturar? Og kva er viktigast i forhold til arbeidsløysa – er det å gjere noko med dei totale rammevilkåra, kronekurs, rente osv., eller er det 50 eller 100 mill. kr ekstra til SND? Eg synest Stoltenberg forenklar. Vi treng å slutte å forenkle og så stå saman om å få ned arbeidsløysa.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Fyrst vil eg gje uttrykk for at eg er glad for at Framstegspartiets leiar Carl I. Hagen er rimeleg mild i forma i dag. Det har han vore dei siste dagane, og det gjev håp om at det kan halde fram òg når vi skal ta til med budsjettet etter onsdag. Så ei saksopplysing: Statsminister Kjell Magne Bondevik har aldri sagt at vi ikkje skal samarbeide om konstitueringa ute i kommunane. Det har vi gjort tidlegare – det kan vi i år lage rekneskap over at vi har gjort i ei rekkje tilfelle. Men det var då det var snakk om noko tilsvarande regjeringssamarbeid, parlamentarisme i kommunane, at åtvaringa galdt. Så var det denne påstanden om at det å stemme imot forslag frå Framstegspartiet skulle vere uttrykk for uvilje mot dei. Nei, det er av respekt for at vi har forskjellige standpunkt. Når Framstegspartiet vil la alkoholen flyte fritt, stemmer Kristeleg Folkeparti annleis. Når vi stemmer for at bistanden og utviklingshjelpa skal aukast, og dei stemmer imot det, er ikkje det uttrykk for uvilje, men uttrykk for at vi faktisk har forskjellige standpunkt. Det er å ha respekt for kvarandre, og ikkje uvilje. Difor håper eg at Carl I. Hagen sluttar med å seie at det er uvilje dei gongene vi stemmer annleis enn det Framstegspartiet ynskjer.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Eg trur representanten Kristin Halvorsen og eg er einige om at dei to store internasjonale utfordringane, og dermed òg våre eigne, er kløfta mellom fattige og rike og dei internasjonale miljøutfordringane. Når representanten Halvorsen beskriv den noverande regjeringa, synest eg kanskje ho fell i ei ganske stor grøft. Ho beskriv denne regjeringa som ei regjering som gjennomfører Høgre-politikk. Før valet sa representanten Halvorsen at det ikkje var snakk om å få ein framtidsretta miljøpolitikk og utviklingspolitikk med eit samarbeid mellom Kristeleg Folkeparti og Høgre. Det er heilt opplagt at Høgre har fått gjennomslag for ein del ting. Men synest ikkje representanten Halvorsen at det rett og slett vert å snakke usant om nesten sin når ein ikkje erkjenner at når det gjeld internasjonalt miljøarbeid og utviklingsarbeid, så er denne regjeringa i front, og at dei ministrane frå Høgre og Kristeleg Folkeparti som gjennomfører den politikken internasjonalt, har stor respekt ute? Synest representanten Halvorsen at regjeringa Stoltenberg var betre på det, eller må ho faktisk erkjenne at her er det nødvendig å korrigere måten ein uttrykkjer seg på, lite grann?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Her treng ein meir enn eitt minutts replikk for å kunne gå gjennom ein dokumentasjon på at det Stoltenberg no sa, ikkje held mål. For det fyrste var det vanskeleg nok å få Liechtenstein og Island med på at denne unntaksregelen skulle kunne brukast for Nord-Troms og Finnmark. Vi veit at det var behov for at heile EØS måtte vere villig til å gå inn i den kampen. Vidare er det gjort ei rekkje forsøk på å finne løysingar for det som er den logiske politikken, nemleg å halde fram med ei differensiert arbeidsgjevaravgift. Det er ei ubyråkratisk ordning, og eg må seie at det tener ikkje EU mykje til ære at dei hindrar ei ubyråkratisk ordning og påfører oss byråkratiske ordningar. Det gjev i alle fall ikke det prosjektet noko meir truverde hos Kristeleg Folkeparti. Det vil eg berre seie! Men eg må nok beklage: Eg står fast på den kritikken som er retta mot Arbeidarpartiet, at dei i opposisjon har ført ein annan argumentasjon enn dei gjorde i posisjon når det gjeld arbeidsgjevaravgifta.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Representanten Sortevik skal ha ros for at han bringer skulen, som er noko av det viktigaste vi steller med, inn i trontaledebatten, sjølv om han vert veldig konkret. Det vert nesten ein budsjettdebatt. Når det gjeld vedlikehaldet av skulane, vil det kome ein gjennomgang av heile situasjonen. Eg ventar at budsjettet har ytterlegare tak når det gjeld vedlikehaldet av skulane. Når det gjeld vetoretten, kom nok representanten Sortevik i skade for å beskrive uriktig det Stortinget gjorde. Ein gav kommunane uttalerett, ja, men ikkje vetorett. Det Framstegspartiet hadde moglegheit til, var å stemme for Regjeringas forslag, som ville likebehandle friskular i alle kommunar i forhold til det den offentlege skulen kostar. Men ved at dei gjekk imot det, var ein nøydd til å søkje fleirtal på ein annan måte, men ikkje på den måten at det vart innført eit veto. Den nye friskulelova gjev rett til etablering når det er fagleg grunnlag for det, og då har ikkje kommunen veto, men han har uttalerett.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-10-06:
Eg har tidlegare i dag etterlyst frå representanten Halvorsen ei erkjenning av at når det gjeld miljøpolitikk, har denne regjeringa ført ei god linje, som var betre enn regjeringa Stoltenbergs, og fått delvis medhald i det. Det som representanten Sørensen tek opp, er sjølvsagt noko som vi skal behandle seriøst og skikkeleg. Det å trekkje konklusjonen no, før vi har sett i gang utgreiingar, ville vere galt. Meininga med konsekvensutgreiingar må jo vere at ein får dei på bordet, og at ein gjennomfører ei høyring før ein konkluderer. Men det eg lovar representanten Sørensen, er at Kristeleg Folkeparti kjem ikkje til å vere med på noko vedtak verken i regjering eller i storting som har dei konsekvensane som representanten Sørensen beskreiv her.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-10-06:
Det er ingen tvil om at Arbeiderpartiets leder ønsker seg en ny debatt om norsk EU-medlemskap. Den debatten har fått en ny omdreining i helgen med statsminister Bondeviks noe underlige uttalelser om at han vil kunne si ja til et EU-medlemskap forutsatt at EU utvikler seg i retning av mindre integrasjon. Dette er sjølsagt stikk i strid med det som er utviklinga i EU, så det ser ut til å ligge langt fram, men er dog, som Stoltenberg påpeker, bemerkelsesverdig. I Stoltenbergs kommentarer til Bondeviks uttalelser åpner Stoltenberg for at Norge kan reservere seg mot deler av samarbeidet, f.eks. ØMU. Stoltenberg vet nok innerst inne at EU ikke praktiserer unntak for viktige sektorer, men la meg like fullt spørre: Ønsker Arbeiderpartiets leder et EU-medlemskap hvor Norge reserverer seg mot deltakelse i ØMU? Er det eventuelt andre deler av samarbeidet han ønsker å reservere seg mot, som fiskeripolitikken, landbrukspolitikken eller forsvarspolitikken? Og tror han at det faktisk er realistisk at man skal kunne få den type unntak?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-10-06:
Senterpartiet har alltid vært opptatt av og kommer alltid til å være opptatt av å ha gode forbindelser til det som her omtales som Europa. Jeg vil nå attpåtil mene at Norge er en del av Europa, og det skal vi sjølsagt være. Derfor trenger vi også et godt avtaleverk med europeiske land, og vi trenger et godt avtaleverk med EU. Det vil vi greie å ha også uten at vi har en EØS-avtale som politisk sett er en aldeles uholdbar husmannskontrakt. Det finnes alternativer til en EØS-avtale som helt riktig, som det blir påpekt her, både ja-sida og nei-sida i stor grad er enige om at er en for dårlig avtale for Norge. Den avtaleformen heter sveitsisk modell. Den kan ikke vi kopiere, men vi kan ta den som utgangspunkt for å lage et avtaleverk med EU som er langt bedre enn det vi har nå. Så svaret på spørsmålet er at sjølsagt skal vi samarbeide med våre europeiske naboer på en tett og god måte.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-10-06:
La meg først få svare på spørsmålet knyttet til EØS og eventuelt regjeringssamarbeid. Det er faktisk slik at Senterpartiet har sittet i regjering sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, og representanten Lønning vet utmerket godt at Kristelig Folkeparti og Venstre står meget sterkt på EØS-avtalen. Slik sett vil ikke det skape noen ytterligere problemer i forhold til det vi har sett tidligere. Senterpartiet erkjenner at det pr. i dag ikke er noe flertall i Stortinget for å si opp EØS-avtalen. Det burde det vært, og man bør se på andre muligheter. Her bør man vise litt mer åpenhet og kreativitet i forhold til det spørsmålet. Men der er vi ikke i dag. Senterpartiet ønsker et samarbeid med europeiske land ut fra at man skal ha et samarbeid som knytter landene sammen, men uten overnasjonalitet som prinsipp. Problemet med EU pr. i dag er at det er et system som baserer seg på stadig større grad av overnasjonalitet, og det er ikke den samarbeidsformen som vi ønsker oss.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-10-06:
Før jeg kan svare på dette, er vi nødt til å rydde opp i to fundamentale misforståelser. Den ene er at EU jo har valgt å legge seg svært nær opp til USA i denne forhandlingsprosessen, og det var nettopp det som fikk vår utenriksminister til å få ting til å gå aldeles i surriball i forhold til alliansepartnere i denne prosessen. Så det er EU og USA som nå i stor grad står på samme linje. Den andre misforståelsen som må oppklares, går på at det i WTO-sammenheng er stor variasjon i hva utviklingslandene mener. De fattigste utviklingslandene er de som vi i stor grad kan finne sammen med. Grunnen til at vi kan finne sammen med dem, er at de er nettoimportører av mat, og de har behov for å beskytte sitt landbruk. Det ønsker de å gjøre gjennom å bevare toll, og der bør vi finne sammen med dem, for vi har opplagt felles interesser.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-10-06:
Fremskrittspartiet er opptatt av omsorg og helse og snakker stadig om bedre kvalitet og større kapasitet innenfor disse sektorene. Det er vi enig i, men vi mener at da må ressursene også økes, ikke minst bevilgningene, for at man skal få bedre kvalitet og økt kapasitet. Når Fremskrittspartiet snakker og snakker om dette, ikke minst i valgkamp, er det ut fra at de ikke har bidratt spesielt for å øke ressursrammene til disse områdene i det siste, ved at de ved flere statsbudsjettbehandlinger har stemt for og skaffet flertall for gjeldende statsbudsjett, også det vi har i år. I sine spørsmål og forslag i forbindelse med trontaledebatten i dag tar heller ikke Fremskrittspartiet opp de økonomiske ressursene i forhold til bedre kapasitet og økt kvalitet. Fremskrittspartiet ønsker statliggjøring av eldreomsorgen, uten at det blir mer penger av det. Det ser vi i forbindelse med statlig ansvarsmodell for helseforetakene og spesialisthelsetjenesten, der ressursmangelen nå er i ferd med å bli katastrofal. De ønsker å bruke alle private sykehus og klinikker, men det blir også bare talemåter hvis ikke ressurstilgangen til helseforetakene er så god at de kan betale for de helsetjenester de enten utfører selv eller kjøper av andre. Vil Fremskrittspartiet nå ta konsekvensen av sine fine talemåter og bedre kvaliteten i omsorgssektoren og i helsetjenestene ved mer ressurser?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-10-06:
Når jeg lytter til Kristin Halvorsen, slår det meg at den politikeren Kristin Halvorsen antakeligvis har lært mest av, er Ronald Reagan – ikke når det gjelder politikkens innhold, men når det gjelder form. Også han brukte omtrent 90 pst. av tiden til å beskrive situasjonen, noen ganske få prosent til å beskrive hva han selv ønsket, og enda mindre til å beskrive konsekvensen av egen politikk. Slik er det også med Kristin Halvorsen. Det vi ofte opplever, er at når vi konfronterer Kristin Halvorsen med hva som faktisk står i SVs program, eller konsekvensene av SVs politikk, så svarer hun nesten med et raserianfall. Det gjelder SVs forslag om 6-timers arbeidsdag, forslaget om å gjeninnføre eiendomsskatten i Oslo, forslaget om å skru igjen oljekranene ved å si nei til oljeutbygging – bare tenk på Snøhvit og hva det betyr for Aker Kværner og sikring av 1 500 arbeidsplasser – konsekvensen av SVs forslag om å skru opp skatter og avgifter eller spørsmålet fra Jens Stoltenberg om å melde Norge ut av EØS. Dette hører vi ikke om lenger. Er det fordi Kristin Halvorsen er på vei bort fra sitt gamle program, eller er det fordi hun ikke liker å bli konfrontert med konsekvensen av SVs politikk?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-10-06:
Regjeringen har definert arbeidet med å sikre og skape arbeidsplasser som den viktigste utfordringen. Nå ser vi at Regjeringens politikk er i ferd med å virke – optimismen er på vei tilbake. Vi ser at Aker Kværner har fått kontrakt på grunn av Snøhvit-utbyggingen, vi ser at SAS har fått en stor kontrakt på Gardermoen, vi hører at småbedriftene tror på økt omsetning, flere sysselsatte og større lønnsomhet. Det er konsekvenser av Regjeringens politikk, både at man har redusert skatter og avgifter for næringslivet, og at man har ført en ansvarlig økonomisk politikk som har fått renten og kronekursen ned. Arbeiderpartiets alternativ har så langt vært at man ønsker flere arbeidsmarkedstiltak, at man ønsker noe mer SND, og at man øker skattene. Mitt spørsmål til Sylvia Brustad er: Tror hun fortsatt at høyere skatter for næringslivet vil bringe flere i arbeid?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Jeg lyttet med interesse til innlegget til Kristin Halvorsen for å høre om jeg kunne finne noe som gjaldt de arbeidsledige. Dessverre gjorde jeg ikke det. Vi vet at SV var veldig ivrig i debatten både i valgkampen og også i behandlingen av revidert nasjonalbudsjett når det gjaldt tiltak mot arbeidsledigheten. Nå var det ikke ett ord om det i Kristin Halvorsens innlegg. Det var heller ikke ett ord fra SV og Kristin Halvorsen vedrørende de utfordringer norske arbeidstakere og norsk folketrygd står overfor vedrørende utvidelsen av EU neste år. Det er bare to partier som har slått fast sitt standpunkt. Fremskrittspartiet har sagt at ønsket er overgangsordninger i likhet med det en rekke andre land har, for å ivareta norske arbeidstakeres interesser framover og ivareta folketrygden. Det kunne vært interessant å høre hva Kristin Halvorsen og SV ønsker seg i forhold til at EU utvides med ti land neste år. Ønsker de i likhet med Regjeringen ukritisk å la den arbeidsinnvandringen skje uten å ta forbehold eller legge til rette for å ta vare på folketrygden og norske arbeidstakere?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Det er interessant at representanten Storberget nevner norskundervisning for innvandrere. Jeg husker de første budsjettene der Fremskrittspartiet la fram forslag om at vi måtte ha obligatorisk norskopplæring for innvandrere. Da var svaret til oss at vi stigmatiserte innvandrerne, vi satte innvandrerne i bås. Vi fortsatte kampen. I april i fjor fikk Fremskrittspartiet et samlet storting med seg på at neste år skal det innføres obligatorisk norskundervisning, samfunnstrening og arbeidstrening for innvandrere. Det ble resultatet! Når det gjelder den kraftsatsingen som Storberget nå viser til, tar jeg det for gitt at det er snakk om den lekkasjen som har kommet fra budsjettet, om 1 milliard kr på budsjettet i 2004 til norskundervisning. Her vil jeg ta et forbehold, jeg vil se detaljene i forslaget først. Jeg har forstått det slik at det skal dreie seg om 40 000 mennesker i året. Hvis en tar 1 milliard kr og deler på 40 000 mennesker, får en en vesentlig sum pr. innvandrer som da skal gå til norskopplæring. Samtidig mener Fremskrittspartiet at folk som har bodd i Norge over lengre tid, bør ha et eget ansvar og en egen interesse av å lære seg norsk.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Ingen av de forslag Fremskrittspartiet har fremmet, og ingen av de forslag som Fremskrittspartiet eventuelt vil fremme, strider mot noen som helst konvensjon. Det er klinkende klart. Hvis jeg får lov til å kommentere angående elektronisk overvåking: Jeg ser at debatten har tatt helt av. Selvfølgelig er det slik at regjeringspartiene og representanten Eriksen hiver seg på den. For den som har registrert hva Sandberg har sagt i den debatten, har registrert at det her snakkes om elektronisk overvåking, ingen merking. Å dra debatten dit at vi snakker om merking, skjønner jeg er til fordel for dem som er kritiske til Fremskrittspartiets innvandringspolitikk. Men så er det slik at i en rekke land og i en rekke stater i Amerika er dette på plass i forhold til å overvåke kriminelle. I Tampa i Florida er det faktisk Frelsesarmeen som driver elektronisk overvåking av kriminelle. Å sammenligne behandlingen av kriminelle asylsøkere med det som måtte ha skjedd for 50 år siden, synes jeg er helt uhørt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Når det gjelder overgangsordninger, eventuelt allmenngjøring av tariffavtaler for å motvirke sosial dumping, er det akkurat det Fremskrittspartiet ber om i sitt forslag som ligger til behandling her i dag. Vi må vurdere hvorvidt vi skal ha permanente overgangsordninger i to til sju år, slik andre land har ønsket seg, eller hvorvidt vi skal sette kreftene inn på å beskytte tariffavtaler, arbeidsmiljø og slike ting. Det er jo det vi ber om å få en debatt om her, for den debatten har ikke eksistert i Norge. Det eneste som har eksistert, er at denne regjeringen har sagt at man ikke ønsker overgangsordninger, og at man heller ikke ønsker noen forberedelser i forhold til det som heter sosial dumping. Selv om det har vært nedsatt et utvalg i Regjeringen som faktisk konkluderte med at disse utfordringene kommer til å bli kjempestore, har altså ikke Regjeringen konkludert med noe annet enn det. Når det gjelder den generelle innvandring og familiegjenforening i Norge, kjenner representanten Holmås meget godt til alle Fremskrittspartiets forslag for å stramme inn og hindre den illegale innvandringen til Norge, som tross alt er på nesten 85 pst.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2003-10-06:
Kristin Halvorsen brukte ein del av innlegget sitt til å snakke om saker som SV vil mobilisere for fram mot 2005 – eit grønare Noreg og eit rettferdig Noreg var blant dei ho nemnde. Forskjells-Noreg var òg blant det som vart lista opp. I tillegg snakka Kristin Halvorsen òg ein del om norsk næringsliv, som det er viktig å leggje til rette for, slik at vi får ei god utvikling. Veldig ofte når eg høyrer representantar frå SV snakke om norsk næringsliv, er det eit element som ein aldri – eller iallfall nesten aldri, for å moderere meg litt – kjem med, og det er samferdsle. Heller ikkje i innlegget sitt i dag nemnde Kristin Halvorsen samferdsle som eit av poenga som det var viktig å ta med i forhold til norsk næringsliv. Når eg møter næringslivsleiarar, er det med betre kommunikasjonar og reduksjon av avstandskostnader alltid eit viktig element. Det er jo slik at vi skal eksportere mykje – fiskefilet, nemnde Kristin Halvorsen. Då er det berre å minne om, sidan SV er oppteke av kollektivsatsing, at fisk ikkje reiser kollektivt, så vi må ha andre måtar å eksportere varene våre på. Innser SV at det er ein veldig viktig samanheng mellom betre kommunikasjonar i distrikta og eit godt utbygt næringsliv?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Eg synest det var svært interessant at Marit Arnstad no ville bli industrien si talerøyr her i huset. Eg er òg glad for at Senterpartiet seier at det er behov for ein aktiv næringspolitikk. Det er veldig lett å vera samd i denne retorikken, men når det kjem til handling, meiner eg at me gjennom historisk røynsle har grunnlag for å stilla spørsmål ved om det er reell vilje bak denne retorikken. Det er slik at Senterpartiet ønskjer å bruka meir oljepengar, men under heile 1990-talet røysta dei mot nesten alle prosjekta som no har gjeve oss desse oljeinntektene. I vår var Senterpartiet og Arnstad svært bekymra for at Snøkvit-kontrakten skulle gå til utlandet, men her i salen røysta dei mot heile kontrakten. No ønskjer dei altså at Hydro skal investera i Noreg. Ein av dei viktigaste føresetnadene for at så skal skje, er at ein har tilgang på nok elektrisk kraft til ein rimeleg pris. Her har Senterpartiet altså gjort alt det dei har kunna for å hindra at det som er den viktigaste føresetnaden, skal vera på plass. Derfor blir spørsmålet mitt: Er det òg vilje til å setja handling bak desse orda og faktisk bli næringslivet sine talsmenn?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-10-06:
Lang tid med svekket kjøpekraft i våre viktigste internasjonale markeder har medført lavere etterspørsel etter norske varer og tjenester. Nå hadde jeg på denne bakgrunn ikke ventet at Senterpartiet i dag skulle mane frem noen lyspunkter med hensyn til videre positive utsikter, men positivt er det uansett at norsk næringsliv endelig begynner å se lysere på fremtiden etter at Regjeringen har fått på plass et moderat lønnsoppgjør, etter at norsk kronekurs er kraftig svekket, og etter at man systematisk har fått revet ned den særnorske, høye rentefoten. I denne vanskelige situasjonen vil Senterpartiet fortsatt si opp EØS-avtalen. Har Senterpartiet virkelig tatt seg bryderiet med å regne på hva fulle tollsatser overfor vårt viktigste marked på helt vesentlige områder vil ha å si for norske arbeidsplasser og norske bedrifter? Har man regnet på hvilke fatale virkninger dette vil ha for norske arbeidsplasser?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Statsministeren sa i sin tale at Norge er og «skal være et miljøpolitisk foregangsland». Det betyr at næringslivet og industrien har strenge særnorske utslippskrav og har særnorske miljøavgifter. Resultatet av denne konkurransevridningen er at norsk industri flagger ut, med tap av tusenvis av norske industriarbeidsplasser. Fremskrittspartiet har i årevis fremmet forslag om at norske miljøkrav og avgifter for næringslivet og for industrien skal harmoniseres med de tilsvarende i de land som industrien og næringslivet konkurrerer mot. Disse forslagene, som vi har fremmet, har Senterpartiet og alle de andre partiene i denne salen stemt imot tidligere. Vil Senterpartiet snu denne gangen og stemme for våre forslag, som ivaretar verdiskaping og norske arbeidsplasser?