Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-12-20:
Store deler av 1990-tallet satt jeg i Helse- og sosialutvalget i Østfold fylkeskommune, hvor vi da bl.a. hadde ansvaret for fylkets fem somatiske sykehus og ett psykiatrisk sykehus. Det var store omstillingsprosesser som foregikk den gangen, som ledet fram til det vi i dag kjenner som Sykehuset Østfold. Det var turbulente tider, og mange kontroversielle vedtak ble fattet. Jeg husker spesielt noe lederen av utvalget, Dag Johansen fra Arbeiderpartiet, sa: Vi politikere kan fatte mange upopulære vedtak og kjøre en prosess, men det er i ett tilfelle det er nødvendig å stoppe opp og tenke seg om en gang til, og det er når fagfolkene sier at det som skjer, er faglig uforsvarlig. – Det var kloke ord fra en dreven arbeiderpartipolitiker som jeg selv har tatt med meg i mitt politiske arbeid videre. Derfor var også et av mine spørsmål til Legeforeningen under høringen i denne saken om de ville karakterisere det som skjedde ved Oslo universitetssykehus, OUS, som faglig uforsvarlig. Legeforeningen sa at de ikke hadde noe grunnlag for å hevde det nå, men de fryktet at i den videre prosessen kunne det være en fare for pasientsikkerheten. Vi har imidlertid fått signaler fra ansatte som trekker fram eksempler på det de kaller faglig uforsvarlighet. Vi har sett at fagpersonell har sagt opp jobben sin fordi de mener at forholdene de arbeider under, gjør at de ikke kan gjøre en faglig forsvarlig jobb. Det går på deres integritet løs, og derfor har de valgt å si opp. Vi hørte senest i dag på nyhetene at det hevdes at det nå har oppstått en fryktkultur på OUS, som gjør at de ansatte ikke tør melde fra om feil som skjer som følge av den prosessen som pågår. Dette er meget bekymringsfullt, som flere allerede har sagt. Forholdet mellom de ansatte og ledelsen er tynnslitt, og det virker som om det er et hav av avstand mellom ledelsen og de ansattes virkelighetsoppfatning. Når bare én av tre ansatte tror at fusjonen mellom Ullevål, Aker, Rikshospitalet og Radiumhospitalet vil lykkes, er det også bekymringsfullt. De ansatte opplever at gode fagmiljøer blir ødelagt, og at dette går ut over pasienttilbudet. Vi vet at vi innenfor dette systemet har kjempegode fagmiljøer som har viktige funksjoner på landsbasis – fagmiljøer det har tatt flere år å bygge opp. Fusjoner og fisjoner ser gjerne greit ut på skrivebordet, men vi skal ikke glemme at vi her har med mennesker med en viss porsjon faglig stolthet å gjøre. Det er viktig å ha de ansatte med på laget. Et av flere eksempler på at denne prosessen ikke går som den skal, ser vi i forhold til psykoseenheten for ungdom på Ullevål, som nå legges ned. Dette har vært et av landets viktigste fagmiljøer innenfor psykose. Planen er at enheten skal bakes inn i en større ungdomspsykiatrisk avdeling ved OUS, og teorien går ut på at man over natta skal skape et like bra behandlingsmiljø ved den nye enheten. Men misnøyen med det som nå skjer, har gjort at samtlige psykologer har sagt opp sine stillinger. Hva sitter vi da igjen med? Det blir vel kun skiltet på veggen. Et annet eksempel, som jeg også har stilt helseministeren spørsmål om, og som jeg har fått svar på, gjelder barnesykehuset ved Ullevål. Vi har fått meldinger om at barn, som har vært samlet på barnesenteret, nå spres rundt på ulike klinikker. Dette lover ikke godt. Det vi da sitter igjen med, er at fagfolkene opplever at kompetansen skvises ut.