Oddvard Nilsen (Høyre), 2005-05-26:
Det er faktisk en historisk dimensjon over den enigheten som flertallet i denne sal i dag står bak for å reformere og tilpasse folketrygden for fremtiden. Det er, som flere har vært inne på, 40 år siden Stortinget vedtok retningslinjene og hovedprinsippene for folketrygden. Det passer vel da bra at det er i et jubileumsår vi regulerer retningslinjene og hovedprinsippene for den nye folketrygden. Jeg er stolt – det må være lov å være det – over at et flertall nå videreforedler og supplerer et av de viktigste trygghetsankrene i det norske samfunn. Det er en god reform av pensjonssystemet som flertallet i dag stiller seg bak. Det er en reform som skaper trygghet for fremtidens pensjoner og pensjonister. Det er en reform som stimulerer til arbeid og derved bidrar til bærekraften i selve pensjonssystemet. Og det er en reform som skaper et mer fleksibelt pensjonssystem, et pensjonssystem mer tilpasset de behov dagens og morgendagens arbeidstakere, arbeidsmarked og individer har. Det er også en nødvendig reform av pensjonsreglene som vedtas i dag. Hadde flertallet lukket øynene for de utfordringer som pensjonssystemet står overfor, hadde alternativet vært enten å kutte kraftig i offentlige velferdsordninger eller å øke skattene betraktelig. Det er ikke raushet og omtanke som preger strutsen når den står med hodet i sanden! Bildet av strutsen er kanskje ikke helt dekkende i denne sammenheng. Man kan nemlig ikke si at de som nå går mot pensjonsreformen, ikke vet hva konsekvensene vil være. Beregninger fra Statistisk sentralbyrå viser at dagens pensjonssystem ikke er bærekraftig. Hadde det blitt beholdt, måtte man i de kommende tiår stramme inn i offentlige velferdstjenester med i underkant av 80–90 milliarder kr, eller man måtte øke skattene på arbeid med om lag 13 pst. Det vil si at den generelle skatteprosenten på arbeid ville blitt over 40 pst. Det betyr at en som tjener 300 000 kr, ville måtte betale 40 000 kr mer i økt skatt hvert år. De som ikke vil reformere pensjonssystemet nå, skyver faktisk med åpne øyne en voldsom byrde over på sine barn og barnebarn, og for meg strider det mot alle de verdier som gjør at jeg er et politisk engasjert samfunnsmenneske. Som konservativ er jeg opptatt av at det samfunnet vi skal levere videre til fremtidige generasjoner, skal være like godt som, ja helst bedre enn, det samfunn vi i sin tid overtok. Da skyver man ikke byrdene over på sine barn og barnebarn! I Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti ser vi tydelig at hensynet til fremtidige generasjoner underordnes øyeblikkets jag etter neste presseoppslag. Det viser hvor kort populismen kommer i møte de store og alvorlige saker som skal behandles i dette hus, saker som strekker seg utover egen generasjon – de aller viktigste sakene som dette hus behandler. Jeg berømmer Arbeiderpartiet og Senterpartiet for at de har valgt å sikre et bredt flertall for å videreforedle og supplere folketrygden for fremtidige generasjoner. Det brede forliket skaper stabilitet og forutsigbarhet for hovedprinsippet i det pensjonssystemet som vi ønsker å bygge i årene som kommer. I kveld skal jeg trykke på den grønne knappen i dette huset for det forliket som vi har med de nevnte partier. Det skal jeg gjøre med stor glede. Det betyr også at jeg kan se fremtidens generasjoner i øynene og være stolt av hva jeg har vært med på.