Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-04-26:
Takk til interpellanten for å reise et viktig spørsmål, men det er én dimensjon som jeg mener mangler litt i debatten. Før pandemien lå sysselsettingen blant funksjonshemmede på 43,8 pst, mot 74 pst for resten av befolkningen. 30 pst av dem uten jobb ville gjerne ha, men fikk ikke. Blant utviklingshemmede er åtte av ti uten arbeid, og under pandemien har det blitt verre. Sysselsettingen falt i fjor til 40,6 pst, og fallet er større enn for befolkningen som helhet. Arbeiderpartiet er bekymret for det vi ser av økende forskjeller mellom folk. De rikeste drar ifra. De med de laveste inntektene sakker akterut, ikke bare relativt sett, men opplever at reallønna går ned. Arbeiderpartiet er bekymret for fallende sysselsetting. Det var vi også før pandemien. Vi er bekymret for at uføretallene stiger. Det var vi også før pandemien. Spesielt er det bekymringsfullt at andelen unge uføre øker. Vi er bekymret for dem som lenge har stått uten jobb, selv om de både kan og vil, og som etter hvert som tida går, opplever at de ikke lenger har rettigheter i trygden og henvises til sosialhjelp eller privat forsørging. Som tidligere AUF-leder Ina Libak så treffende sa det, virker koronaen som et forstørrelsesglass på økte forskjeller. Det gir noen ekstra utfordringer: Over 200 000 nordmenn skal tilbake i arbeid. Da blir det tøffere for dem som i utgangspunktet allerede sto lenger fra arbeidsmarkedet enn mange andre. Samtidig har koronakrisen vist oss verdien av fellesskapet vårt og en sterk offentlig velferdstjeneste, verdien av det organiserte arbeidslivet med ryddige arbeidsvilkår. Vi blir minnet om at høy tillit til hverandre og sterk solidaritet med hverandre er Norge på sitt aller beste. Over tiår har vi bygd opp den sosialdemokratiske samfunnsmodellen i Norge, og den må vi forsvare – og bygge videre på. Bare slik kan vi møte de store oppgavene som nå venter oss utover 2020-tallet. Arbeiderpartiets program, som ble behandlet på landsmøtet nettopp, har tre helt konkrete løfter, hvorav to av dem er helt sentrale for det temaet vi snakker om i dag: Det skal være trygt arbeid til alle. Arbeid til alle er jobb nummer én. Det krever en aktiv, ikke passiv, stat, der fellesskapets ressurser brukes målrettet for å skape nye arbeidsplasser. Velferden skal gjøres sterkere. Den skal omfatte alle, uavhengig av hvem du er, og hvor du bor. Viktige grep må til for å få bedre resultater når det gjelder arbeid og inkludering av dem som står lengst unna arbeidsmarkedet. Arbeiderpartiet har lagt fram forslag om et styrket Nav. Det er helt nødvendig med flere ansatte i Nav med tid til å sikre tett oppfølging av brukerne inn mot arbeidsgivere, helsevesen og utdanningssystem. Vi må øke bevilgningene, ikke kutte. Regjeringas kutt nærmer seg allerede en halv milliard kroner. Alle må få rett til individuelle skreddersydde planer, men det hjelper ikke når arbeidsavklaringspengene er kuttet så mye at folk ikke engang har rukket å få en diagnose før de kastes ut av trygden, attpåtil med ett karensår som følger. Da er mye tapt, og man må begynne på nytt. Før kunne folk få arbeidsavklaringspenger så lenge det var nødvendig, ta utdanning opp til master, hvis det var det som skulle til. Sånn er det ikke lenger. Kvalifiseringsprogram er for dem uten rettigheter i trygden som står i fare for å bli langtidsmottakere av sosialhjelp. Men programmet tilbys for sjelden, og utdanning tas knapt i bruk, selv om all forskning viser at utdanning er det som nytter. Vi må sørge for at Nav har de virkemidlene og den beslutningsmyndigheten som trengs. Arbeiderpartiet har fremmet en rekke forslag, men blitt nedstemt. Det handler f.eks. om universell utforming, jobbgaranti for unge og utviklingshemmede, utdanning, flere tiltaksplasser, forhåndsgaranti for tilrettelegging på arbeidsplassen og reversering av kutt i arbeidsavklaringspengene, for å nevne noe. Så må det offentlige – stat og kommune som arbeidsgivere – gå foran og tilby jobber til dem som gjerne vil, men ikke får. Helt til slutt: Statsråden nevnte utdanning hele livet, men Arbeiderpartiets forslag om en kompetansereform og en kompetansemilliard er altså foreløpig blitt nedstemt. Men kanskje er det håp for den reformen etter det statsråden sa.