Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-12-06:
Regjeringens mål for rusmiddelpolitikken er en betydelig reduksjon i de sosiale og helsemessige skadene av rusmiddelbruk. Et sentralt mål for alkoholpolitikken er å redusere totalforbruket av alkohol gjennom tiltak rettet mot hele befolkningen. Sammenhengen mellom det totale alkoholkonsumet og skadeomfanget er meget godt dokumentert. Den gjeldende alkoholloven trådte i kraft i 1998. I løpet av de årene som er gått siden ikrafttredelsen, har departementet fått innspill fra kommuner, frivillige organisasjoner og næringsdrivende på hvordan lovverket fungerer i praksis. I 2003 kom publikasjonene NOU 2003:4 Forskning på rusmiddelfeltet og den store internasjonale kunnskapsoppsummeringen «Alcohol: no ordinary commodity». Disse bidrog til økt kunnskap om den dokumenterbare effekten av de ulike alkoholpolitiske virkemidlene. Forholdet til EØS-avtalen har også bidratt til behovet for en vurdering av enkelte bestemmelser i alkoholloven. Samlet sett har dette gitt grunnlag for en generell gjennomgang av lovverket. Regjeringens hovedmål for revisjonen av alkoholloven er å videreføre alkoholloven som et sentralt virkemiddel i norsk alkoholpolitikk at alkoholloven skal bidra til å nå målene om å redusere de samfunnsmessige og helsemessige skadene av rusmiddelbruk, og til å redusere totalkonsumet av alkohol å forenkle regelverket og fjerne unødvendige bestemmelser at alkoholloven skal være et effektivt verktøy for kommunenes kontroll med salg og skjenking av alkohol å gi kommunene større frihet til å organisere sitt alkoholpolitiske arbeid på en hensiktsmessig måte Hvordan sikres oppnåelse av disse målene? I arbeidet med revisjonen av alkoholloven har det vært viktig for Regjeringen å se de ulike endringsbehovene i sammenheng. Slik sikres en helhetlig alkoholpolitikk, hvor de ulike tiltakene virker i et samspill. Forslagene i odelstingsproposisjonen kan oppsummeres på følgende måte: Regjeringen vil at lovens inndeling av alkoholholdig drikk i kategoriene øl, vin og brennevin i hovedsak erstattes av kategorisering etter alkoholinnhold. Forslaget gir et mer logisk, ryddigere og enklere lovverk, samtidig som det tilfredsstiller EØS-avtalens krav. Regjeringen foreslår å erstatte bevillingsordningen for import og engrossalg av alkoholholdig drikk med en registreringsordning administrert av toll- og avgiftsmyndighetene. Også dette forslaget bør tilfredsstille våre internasjonale forpliktelser. Kontrollbehovet sikres ved at nærmere regler om registreringsplikt og kontroll skal gis i særavgiftsforskriften, og at det opprettes et register over bevillingshavere og virksomheter med rett til engrossalg. Videre foreslår vi en rekke endringer knyttet til kommunal styring, saksbehandling og kontroll. Vi har lagt vekt på at det kommunale bevillingssystemet for salg og skjenking av alkoholholdig drikk må være utformet slik at det bidrar til å oppnå de nasjonale mål som er satt for alkoholpolitikken, herunder å redusere totalforbruket og heve debutalderen. Samtidig må kommunene sikres nødvendig handlingsrom for lokal tilpasning. I tillegg må lovens system ses i sammenheng; hvert tiltak og hver hjemmel kan ikke ses isolert. Forslagene ivaretar balansen mellom disse hensynene. Regjeringen har også foreslått noen endringer knyttet til rammebetingelsene for Vinmonopolets virksomhet, bl.a. foreslås ordningen med landsplan opphevet. Kontrollbehovet ivaretas ved at departementets hjemmel til å fastsette høyeste antall bevillinger og geografisk fordeling av disse opprettholdes. I odelstingsproposisjonen har Regjeringen også foretatt en grundig drøfting av forbudet mot reklame for alkoholholdig drikk. Regjeringen foreslår ingen endringer i reklameforbudet, men konkluderer derimot med at dagens forbud er nødvendig og hensiktsmessig som en del av det norske alkoholpolitiske systemet, og at reklameforbudet som helhet er legitimt og forholdsmessig også i forhold til EØS-avtalen. For å sikre at forbudet er effektivt, er det også nødvendig å opprettholde forbudet mot indirekte reklame. Jeg mener at de framlagte forslagene til sammen innebærer en revisjon av alkoholloven som moderniserer den, som forenkler den, og som samtidig ser den i en helhet, slik at loven fortsatt kan være et viktig og virkningsfullt alkoholpolitisk instrument. For meg er det gledelig å kunne konstatere at flertallet i sosialkomiteen i all hovedsak synes å være enig med meg i synet på alkohollovens rolle. Det er en bredde politisk sett bak innstillingen i dag, og dermed bak synet på alkoholloven og dens rolle i alkoholpolitikken, som er et politisk viktig fundament for arbeidet videre. Jeg vil takke sosialkomiteen og saksordføreren for vel utført arbeid i så måte. De endringer som i forståelse med Regjeringen framkommer fra flertallet i innstillingen, styrker og underbygger etter mitt syn dette. La meg avslutningsvis kort kommentere det spørsmål som går på utestedsdiskriminering i forhold til funksjonshemmede. Den utredningen som flertallet viser til når det i denne omgang ikke går inn for de forslag som mindretallet står bak, regner jeg med vil komme i april neste år, og vi vil i forbindelse med den vurdere de spørsmål som er tatt opp i innstillingen når det gjelder det som går på tilgjengelighet for funksjonshemmede, som er et svært viktig spørsmål også i utelivsbransjen.