Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-05:
En bred internasjonal koalisjon står samlet i kampen mot terrorisme. Kampen er krevende, og den vil bli langvarig. USA spiller en sentral rolle, ikke minst på grunn av sin ledelse av de militære operasjonene. Den internasjonale koalisjonen har uttalt sin støtte til USA, men det er nå på høy tid å gi støtteerklæringene et reelt innhold. Også Norge må ta sin del av de militære byrdene som kampen mot terrorisme innebærer. Terrortrusselen er relevant for alle land, også for oss i Norge. Mindre nasjoner må vise sin evne og vilje til å bidra aktivt i kampen mot terrorisme, og dette inkluderer å stille relevante militære bidrag. I tillegg til vår egeninteresse i å delta i bekjempelse av terror er det også helt sentralt for Norge å demonstrere at vi har evne og vilje til å oppfylle våre kollektive forsvarsforpliktelser nedfelt i Atlanterhavspaktens artikkel 5, og forventningene som ligger i vårt langsiktige og langvarige sikkerhetspolitiske samarbeid med USA. I den nåværende situasjon mener Regjeringen at det er riktig å tilby norske støttebidrag direkte til USA, slik øvrige koalisjonsland allerede har gjort. En rekke land, både NATO-land og ikke-NATO-land, har tilbudt militære styrker til de pågående operasjoner, inkludert europeiske land det er naturlig å sammenligne oss med, som Danmark. Norge er det eneste allierte land som er representert ved det amerikanske hovedkvarteret i Florida, og som ennå ikke har konkretisert mulige styrkebidrag. Operasjon «Enduring Freedom» er den USA-ledede kampanjen mot internasjonal terrorisme. På kort sikt vil hovedutfordringen for operasjonen være å nå målene med den pågående militære aksjonen i Afghanistan. Situasjonen er i rask utvikling, men den militære aksjonen i Afghanistan kan bli langvarig. Det kan heller ikke utelukkes at operasjonen kan bli utvidet og rettet mot mål i andre land. Men det tas forbehold om ny politisk behandling dersom det skulle bli aktuelt å bruke norske styrker i andre operasjoner enn de pågående operasjonene i Afghanistan. Militære styrkebidrag kan også bli aktuelt i og rundt Afghanistan for å sikre at humanitær bistand kommer frem til befolkningen. NATO utreder mulige opsjoner for å støtte den humanitære bistanden til Afghanistan dersom FN skulle be om slik støtte. Signalene fra FN er at bistand fra NATO ikke er aktuelt i den nåværende situasjon, men at det ikke kan utelukkes hvis situasjonen forverrer seg. Norge har også, sammen med en rekke andre land, mottatt en anmodning direkte fra USA om mulig militær støtte til FNs humanitære arbeid. USA anser at koalisjonen i første rekke kan støtte den humanitære innsatsen med transportkapasiteter. Det er sannsynlig at utredningene i NATO og USA blir koordinert i tiden som kommer. Situasjonen i Afghanistan er ustabil, og det kan bli nødvendig å etablere en internasjonal sikkerhetsstyrke for å sikre nødvendig stabilitet i en overgangsperiode. Sammensetning, størrelse og mandat for en slik styrke er ikke avklart, og det er fortsatt usikkert om en slik styrke faktisk vil bli utplassert. Prinsipiell enighet om en slik styrke ble imidlertid oppnådd under forhandlingene i Bonn denne uken. Selv om det gjenstår mange avklaringer, ønsker jeg allerede nå å innhente støtte til å kunne stille norske styrker. Situasjonen i Afghanistan er uklar og i rask utvikling, og det kan bli nødvendig å utplassere en sikkerhetsstyrke meget hurtig når de nødvendige avklaringene eventuelt faller på plass. Som del av den internasjonale koalisjonen har vi et ansvar for å bidra til en fredelig og demokratisk utvikling i Afghanistan. En sikkerhetsstyrke kan være et viktig bidrag for å sikre den politiske stabiliseringsprosessen, det humanitære hjelpearbeidet og den mer langsiktige gjenoppbyggingen av landet. Hjelpeorganisasjoner har tatt til orde for en slik styrke. De nærmere forutsetninger for eventuell norsk deltakelse i en slik operasjon vil imidlertid bli nøye vurdert før utplassering. Det gjelder særlig vurderinger av sikkerheten for personellet. Regjeringens styrketilbudsliste inneholder begrensede, men relevante kapasiteter som antas å være etterspurt, og som vi faktisk kan stille med på kort varsel dersom tilbudet skulle bli akseptert og forholdene ellers skulle ligge til rette for deltakelsen. Det er en forutsetning for deltakelse at de norske bidrag inngår i et akseptabelt kommando-, kontroll- og logistikkarrangement. For deltakelse i operasjon «Enduring Freedom» vil det være mest aktuelt at norske styrker stilles under kommando av den amerikanske sentralkommandoen i Florida. Hensynet til sikkerheten for norsk personell vil tillegges avgjørende vekt. For alle bidrag forutsettes i utgangspunktet maksimalt seks måneders utedeployering. Styrkebidragene vil ikke få kritiske konsekvenser for hjemlig beredskap, og personellet vil bli rekruttert på basis av frivillighet. Følgende militære bidrag bør etter Regjeringens syn tilbys til operasjon «Enduring Freedom»: Inntil seks F-16 jagerfly, ett fly for elektronisk krigføring, et begrenset antall spesialister med kompetanse innen vinteroperasjoner, et mindre antall stabsoffiserer, inntil fire Bell-helikoptre, en mindre transportkontrollenhet og et mindre antall eksplosivryddere. Det totale antallet personell vil først kunne fastsettes når vi vet hvilke støttefunksjoner norske styrkebidrag tilbys av koalisjonspartnere. Antallet bakkestyrker vil sannsynligvis ikke være mer enn et hundretalls soldater. Videre foreslås at denne listen også kan benyttes som utgangspunkt for mulige norske bidrag til en eventuell sikkerhetsstyrke i Afghanistan, i tillegg til at et vakt- og sikringskompani bør angis som mulig bidrag til en slik sikkerhetsstyrke. Fremsettelse av konkrete tilbud av norske styrker til en mulig sikkerhetsstyrke er imidlertid for tidlig i den nåværende situasjonen. Til humanitære støtteoperasjoner i og rundt Afghanistan bør det tilbys: ett–to transportfly – C-130 Hercules – et mindre antall rådgivere for vintertrening, en mindre transportkontrollenhet, en mindre ingeniørenhet, et mindre antall eksplosivryddere og en håndfull eksperter med kompetanse innen sivilt-militært samarbeid, minerydding og flydropp. Vi har nylig mottatt signaler fra amerikanske militære myndigheter om at de ønsker å benytte et antall norske terrenggående personellkjøretøyer, og Regjeringen har til hensikt å imøtekomme et slikt ønske. Det kan naturligvis tenkes at vi i den videre dialog blir bedt om å delta med andre kapasiteter, inkludert materiellstøtte. Regjeringen ber derfor om støtte til også å kunne stille andre begrensede militære kapasiteter som anses å ligge innenfor den bidragsramme som jeg har skissert i dag. Det er svært lite sannsynlig at alle ovennevnte styrkebidrag vil bli etterspurt. Det er likevel viktig at komponentene blir forberedt for utplassering, slik at vi raskt kan bidra med det som faktisk blir etterspurt. Kostnadene vil naturligvis avhenge av hvilke enheter som eventuelt faktisk deployeres. De foreløpige kostnadsoverslag er forbundet med usikkerhet. Beregningene er gjennomført under forutsetning av at flystyrken kan deployere til flybaser hvor det er etablert en viss infrastruktur, støtteorganisasjon og nødvendig sikring. Deployering av seks jagerfly vil være det mest kostbare bidraget, beregnet til 360 mill. kr. Av dette beløp er 100 mill. kr til operative utgifter og 210 mill. kr til personellkostnader. I tillegg vil det påløpe 50 mill. kr til bortsatt arbeid for flyvedlikehold til styrkeproduksjon nasjonalt. Luftforsvaret har midlertidig etablert en luft til bakke-kapasitet som gjør det unødvendig å forsere materiellprosjektet knyttet til denne kapasiteten. Kostnadene forbundet med en slik forsering er derfor ikke beregnet inn i de 360 mill. kr. I tillegg kan det også påløpe utgifter til gjenanskaffelse av forbrukte våpen. Deltakelse med ett fly for elektronisk krigføring er beregnet til ca. 30 mill. kr. Deltakelse med fire helikoptre er beregnet til ca. 60 mill. kr. For rådgivere, transportkontrolloffiserer, stabsoffiserer, eksplosivryddere o.l. er kostnadene anslått til ca. 1 mill. kr pr. person. Deployering av ett transportfly er kostnadsberegnet til totalt 80 mill. kr. Herav er 50 mill. kr beregnede driftskostnader og 30 mill. kr investeringer i materiell. Det vil videre påløpe utgifter forbundet med å foreta noen materiellinvesteringer. Det gjelder enkelte sambands- og materiellprosjekter, ca. 65 mill. kr, investering i visse operative kapabiliteter til EK-fly, ca. 10 mill. kr, og anskaffelse av droputstyr o.l. til C-130 transportfly, ca. 5 mill. kr, totalt ca. 80 mill. kr. Kostnadene ved å imøtekomme en anmodning om å stille et antall terrenggående personellkjøretøyer vil naturligvis avhenge av antallet som blir etterspurt. Dette er ikke avklart, men det kan ikke utelukkes at vi kan bli anmodet om å stille et betydelig antall. Kostnaden avhenger også av hvilken type kjøretøy som blir etterspurt, og man kan grovt anslå kostnaden til ca. 1,5–2 mill. kr pr. stk. Regjeringen tar sikte på snarlig iverksettelse av forberedelser, herunder opptrening til deployering for enheter som tilbys. Nevnte materiellanskaffelser må også iverksettes snarest mulig, slik at Forsvaret er i stand til å stille med bidrag på kort varsel. Når det gjelder finansieringen, vil Regjeringen selvsagt ta opp saken med Stortinget så snart de budsjettmessige behov er avklart. Merutgifter knyttet til forberedelse og en eventuell utplassering av norske styrker forutsettes tilleggsfinansiert. Regjeringen tar sikte på å fremme en proposisjon til Stortinget om dette i løpet av våren.