trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-02:
Som sagt må vi forholde oss til mer enn signaler. Vi må forholde oss til reelle tall. Men jeg kan bekrefte at både kulturministeren og jeg er opptatt av bibliotektilbudet, enten det gjelder folkebibliotekene, skolebibliotekene eller samarbeidet dem imellom. Det er faktisk en veldig sentral del av den totale satsing på kunst og kultur i og i tilknytning til skolen. Den kulturelle skolesekken og Regjeringens plan «Gi rom for lesing!» skal styrke elevenes leselyst og leseferdigheter. Mitt inntrykk er at det satses mer på skolebibliotek, nettopp med tanke på elevenes leselyst og leseferdigheter. Det synes jeg er veldig positivt. Å sammenligne direkte med Finland tror jeg er litt vanskelig. Det er helt riktig at finnene har satset mye på skolebibliotek, men hvis man ser det finske samfunnet under ett, tror jeg det bl.a. kan kjennetegnes ved at finnene i mye mindre utstrekning enn nordmenn har bøker hjemme. Derfor bruker de biblioteket på en litt annen måte enn det vi – med våre tradisjoner – kanskje har vært vant til. Men jeg støtter representanten Valle i at lesing er viktig, og at bibliotekene er svært viktige for kulturen og en kilde til større leselyst og bedre leseferdigheter.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-02:
Jeg er ikke helt enig i at det bare er brukerne, som det ble sagt her, altså elever, foreldre, eventuelt skoler, som har bruk for dette. Jeg mener i høy grad at også kommuner og fylker, som har ansvaret for skolene, har behov for disse resultatene. Jeg må minne om at det som innsamles av resultater fra nasjonale prøver, eksamener eller avgangskarakterer, er offentlig informasjon. Enten man henter dette ned fra nettet, eller man henter det på et ark i Utdanningsdirektoratet, kan man, hvis man ønsker det, lage sin egen rangering. Det vil også pressen kunne gjøre. Så lenge jeg har levd, har jeg sett rangeringer av skoler i avisene og i mediene. Det kan skje. Og det er jo ingen som har motsatt seg at f.eks. skoler kan rangeres på alle andre indikatorer i skoleporten.no. Vi ser ganske hyppig at det rangeres på grunnlag av økonomi i skolene, det rangeres på grunnlag av antall PC-er, antall lærere, og man kan rangere på grunnlag av elevinspektørene. Vi har ikke lagt til rette for rangering. Vi har ikke rangert. Vi har advart mot det, og vi har laget et så komplekst og nyansert system at stadig flere skjønner hvor meningsløst det er å trekke ut én indikator og lage en rangering av det. Men vi kan ikke forhindre at mediene gjør dette. Det har de alltid gjort.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-02:
Nei, jeg synes ikke det. Og jeg mener at flertallet ikke har sagt nøyaktig det som nå blir sagt, nemlig at det ikke skal finne sted rangeringer, eller at det ikke skal kunne brukes til rangeringer. Det man sier, er at man ikke skal legge til rette for rangering av skoler. Og jeg er glad for at representanten Reikvam her bekrefter at denne informasjonen er offentlig. Da må den logiske konsekvensen, så vidt jeg forstår, dersom man skulle etterkomme SVs syn, være å stenge skoleporten.no for så vidt gjelder elevenes læringsresultater. Da står vi igjen med en rekke indikatorer for kvaliteten i norsk skole som dreier seg om innsatsfaktorer, ressurser, penger, PC-er, kroner, lærere, og en rekke indikatorer for elevenes læringsmiljø, altså en brukerundersøkelse som egentlig er mindre preget av fakta enn av læringsresultater. Og SV vil altså, så vidt jeg forstår, synes det er helt ok at dette brukes og rangeres akkurat slik mediene vil, mens de eventuelt må henvende seg til Utdanningsdirektoratet for å få ut lister på ark med læringsresultater som de eventuelt også kan rangere. Det må bli den logiske konsekvensen. Jeg ønsker ikke å avvikle systemet med nasjonale prøver – det er altfor viktig av hensyn til elevenes læring – bare fordi vi skal holde hemmelig hvordan det står til med kvaliteten i skolene våre.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-02:
Elevorganisasjonen er den mest markerte interesseorganisasjonen for elever i videregående opplæring. For snart et år siden ble Elevenes Hovedforbund stiftet som et alternativ til Elevorganisasjonen. Disse organisasjonene reguleres ikke i opplæringsloven og mottar ikke faste driftstilskudd fra Utdannings- og forskningsdepartementet. Min kjennskap til hvordan organisasjonene er organisert eller virker, er derfor begrenset. Etter det jeg har fått opplyst, skjer inn- og utmeldinger av skoler i Elevorganisasjonen gjennom vedtak på allmøte der minst halvparten av elevene ved skolen må tiltre forslaget for at det skal være gyldig. Enkeltelever kan reservere seg mot å stå som medlem ved å gi skriftlig beskjed til sentralstyret i organisasjonen. Dette fremgår av § 4 i Elevorganisasjonens vedtekter. Alle videregående skoler skal ha et elevråd, og representantene til rådet velges ved skriftlig avstemning. Dette følger av opplæringsloven § 11–6. Av den samme bestemmelsen fremgår det også at elevrådet er bundet av vedtak i allmøte i saker som er nevnt i innkallingen til møtet, når mer enn halvparten av elevene på skolen er til stede og stemmer. Fremgangsmåten for medlemskap i Elevorganisasjonen strider ikke mot opplæringslovens regler om brukermedvirkning. Det kan likevel stilles kritiske spørsmål til Elevorganisasjonens bestemmelser om hvordan medlemskap tegnes i organisasjonen. Jeg har altså merket meg at det nå har kommet et alternativ til Elevorganisasjonen ved Elevenes Hovedforbund, og at denne organisasjonen følger prinsippet om individuell innmelding. Jeg ser det ikke som en oppgave for meg å gripe inn i hvordan frivillige organisasjoner organiserer seg. I denne sammenheng vil jeg vise til det lovfestede prinsippet om organisasjonsfrihet. Elevene må selv velge hvilke organisasjoner de vil ha, og jobbe for at organisasjonene skal ha et regelverk som elevene selv ønsker. Jeg vil derfor ikke foreta meg noe for å endre Elevorganisasjonens eget regelverk. Utdannings- og forskningsdepartementet har de senere år bidratt med prosjektstøtte og tilskudd til velferdsarbeid i Elevorganisasjonen. Størrelsen på den statlige finansieringen varierer noe fra år til år. I 2004 var prosjektstøtten på 700 000 kr, mens tilskuddet til velferdsarbeid i Elevorganisasjonen var på 1 150 000 kr. I tillegg mottok Elevorganisasjonen 470 000 kr i støtte fra Læringssenteret, primært i tilknytning til Operasjon Dagsverk.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-02:
Som jeg sa, må organisasjonen og de potensielle medlemmene nesten selv bestemme hva slags regelverk de vil ha i sin organisasjon. Men som jeg sa: Jeg har merket meg at det nå har kommet en alternativ organisasjon som er basert på en annen type regelverk, med individuell innmelding. Da foreligger jo det alternativet, selv om det kanskje ikke er så kjent. Jeg vet også at Elevorganisasjonen i disse dager har startet eller skal starte det man kanskje kan kalle en demokratikampanje, som jeg ikke kjenner nærmere til. Men jeg er sikker på at de følger ganske godt med på det som skjer i Stortinget når det gjelder Elevorganisasjonen. Her har de fått synspunkter fra representanten Sortevik som gjelder deres eget demokrati, og som de kanskje synes det er nyttig å drøfte seg imellom.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-02:
Uten å ta stilling til konklusjonen kan jeg bekrefte at jeg vil gå gjennom måten vi tildeler midler på til Elevorganisasjonen, for det har vært en viss tradisjon for at noe har gått fra departementet, noe har gått fra Læringssenteret, nå direktoratet. Oversikten har kanskje ikke vært helt komplett og dialogen ikke tilstrekkelig god med Elevorganisasjonen. Vi forsøker derfor å rydde i disse forholdene gjennom en dialog med Elevorganisasjonen som kanskje kan klargjøre noen prinsipper for tildeling av denne type støtte.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-02:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «I Innst. S. nr. 268(2003-2004) uttalte flertallet: «Dette flertallet [...] støtter departementet i at offentliggjøring ikke skal legge til rette for rangering av skoler.» Etter offentliggjøringen av resultatene av de nasjonale prøvene har flere medier laget lister der skolene er rangert. Faggruppen som analyserte og vurderte kvaliteten på prøvene og resultatene, hadde sterke innsigelser mot offentliggjøring. (2003-2004) På bakgrunn av medienes rangering, var det i samsvar med flertallets merknader å offentliggjøre resultatene?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-02:
Mitt spørsmål var knyttet til det stortingsflertallet uttalte, nemlig at dette flertallet «støtter departementet i at offentliggjøring ikke skal legge til rette for rangering av skoler». Det ble også vist til faggruppen, som det var en lang utlegning om, og det er bra. Men spørsmålet var rett og slett: Føler statsråden at hun har tatt på alvor stortingsflertallets merknad hvor det sies at det ikke skal legges til rette for rangering, i og med at vi har fått en landsrangering, på nettavisene? I lokal- og regionalaviser ser vi hvorledes skolene er rangert. Mitt spørsmål blir igjen: Hvorledes vil statsråden forholde seg til merknaden fra flertallet om at det ikke skal legges til rette for rangering? Og betyr det at statsråden i neste omgang vil offentliggjøre på annen måte eller gi en annen tilbakemelding til dem som trenger tilbakemelding? Offentligheten trenger jo i utgangspunktet ikke tilbakemelding. Det er skolene og brukerne som trenger tilbakemelding. Så spørsmålet er: Hvordan forholder statsråden seg til flertallets merknad?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-02:
Jeg er enig med statsråden i at i det øyeblikk en har den type informasjon, den type data, skal offentligheten ha tilgang til det, for det er en del av den offentligheten vi ønsker inn mot den offentlige forvaltning. Jeg greier ikke å slippe det som flertallet har sagt, for her har vi fått en rangering, noe flertallet sa vi ikke skulle ha. Det er poenget mitt. Da blir det grunnleggende spørsmål: Hvorledes kan vi gjøre dette annerledes? Og må vi gjøre det, hvis vi skal oppfylle flertallets merknad? Jeg sier hele tiden flertallet, for SV var ikke med på den merknaden. Vi hadde et annet forhold til det, et annet syn, et annet opplegg. Flertallet, som bestod av regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i denne saken, var helt klar på at dette ikke skulle kunne brukes til rangering. Så ser vi at det blir brukt slik, og at det har kommet ut lange lister, regionalt og sentralt. Da blir mitt spørsmål igjen til statsråden: Vil statsråden da si at en konsekvens av denne merknaden må bli at en ikke kan samle inn den type data? Blir det en konsekvens av det flertallet har sagt?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Spørsmålet lyder slik: «Elevorganisasjonen hevder å representere 140 000 medlemmer, elever og lærlinger i videregående opplæring. Organisasjonen praktiserer kollektivt medlemskap. Når en skole melder seg inn, blir alle elever på skolen medlemmer. I internasjonale undersøkelser har norske elever scoret høyt på såkalt demokratiforståelse. Kollektivt medlemskap i Elevorganisasjonen vitner om begrenset praktisering av demokrati. Vil statsråden ta initiativ for å sikre at elever i videregående skole enkeltvis kan melde seg inn og ut av egne organisasjoner?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg takker for svaret. Jeg er selvfølgelig vel kjent med at departementet på ingen måte kan styre verken virksomheten eller vedtektene i ulike elevorganisasjoner. Likevel er jo signaler fra øverste skolemyndighet av vesentlig betydning. Det er også slik at det i vedtektene for Elevorganisasjonen, som statsråden helt riktig viste til i sitt svar, i § 4 har bestemmelser om inn- og utmelding. Men man bruker altså som overskrift «kollektivt medlemskap», og man snakker også om retten «til å reservere seg mot å stå kollektivt tilsluttet Elevorganisasjonen». Mitt oppfølgingsspørsmål er hvorvidt skolestatsråden mener det å bruke kollektivt medlemskap i en interesseorganisasjon for elever i videregående skoler er et godt forbilde å gi til elevene. Til forskjell fra det å være organisert som arbeidstaker er man her organisert som elev, og skolen har et forbilde å ivareta.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
I sitt første svar berørte også statsråden bevilgningene til Elevorganisasjonen. Så vidt jeg kjenner til, var de i 2004 samlet opp mot 3 mill. kr, inklusiv Operasjon Dagsverk. Jeg må minne om at bevilgningene til interesseorganisasjonen for de 600 000 elevene i grunnutdanningen er på i underkant av 6 mill. kr. Mitt oppfølgingsspørsmål er: Vil statsråden se nærmere på basis for tildelingen, slik at den baseres på antall medlemmer som er aktivt og enkeltvis innmeldt i organisasjonen, og ikke blir en fellesbevilgning eller en totalbevilgning til en enkelt organisasjon som praktiserer kollektivt medlemskap?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-03-02:
Eg tillèt meg å stilla følgjande spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «I Sunnmørsposten av 1. februar i år går det fram at spanskeigde fiskefartøy driv ukontrollert og uforsvarleg fiske med garn vest i Nord-Atlanteren. På kva måte kan Regjeringa i Noreg bidra til at dette fisket kan koma under kontroll?»
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-03-02:
Eg takkar for det utfyllande og gode svaret. Dette er miljøkriminalitet av verste sort. Dersom vi skal tru på det som står i denne artikkelen, er det snakk om at kvar båt har ca. 25 mil med garnlenkjer, og vi snakkar om ca. 30 båtar. Da er vi oppe i ei lengd på bortimot 8 000 km. Er det eit ekstra problem at den spanskeigde flåten ofte er registert i Tyskland eller i Storbritannia?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-03-02:
Det er eit tilleggsproblem her, og det er at ein i Spania har subsidiar på kjøp av garn. Det betyr at ein ikkje er så nøye med å henta fangsten etter stormperiodar, osv. Vil det at det er subsidiar inne i biletet, vera eit forhandlingskort for norske styresmakter i strevet med å få hand om dette problemet?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-02:
Til grunn for artikkelen i Sunnmørsposten ligger en rapport utarbeidet i fellesskap mellom Havforskningsinstituttet, Fiskeridirektoratet og irske og britiske institusjoner i januar i år. Det er en foreløpig undersøkelse av praksis knyttet til garnfiske etter dypvannsarter vest i Nord-Atlanteren. Rapporten er rystende lesning. Den vitner om at noen har total mangel på respekt for det livsgrunnlaget som fiskere og fiskeriavhengige samfunn baserer seg på. Jeg nøler ikke med å karakterisere den praksis som her er avdekket, som forkastelig. Fra norsk side har vi internasjonalt lenge vært en pådriver i arbeidet med denne problematikken i forhold til det såkalte spøkelsesfisket, altså tapte garn som fortsetter å fiske. Slike garn representerer et problem både etisk og ressursmessig. De kan også utgjøre ødeleggende hindre for annen redskap, som trål og line ved redskapskollisjoner. I forhold til EU er dette problemet tatt opp en rekke ganger, senest gjorde jeg det under fiskerikommissær Borgs besøk i Norge i forrige uke. Et samarbeid om dette problemkomplekset er nå også formalisert i fiskeriavtalen mellom Norge og EU for 2005. Dette følges nå opp med tekniske konsultasjoner om disse spørsmål mellom Norge og relevante medlemsland. Dypvannsartene er på grunn av sin særegne biologi mer sårbare enn de tradisjonelle artene det fiskes på. Vi vet samtidig relativt lite om de dyptlevende artene og er derfor også dårligere rustet til å forvalte disse på en forsvarlig måte. Norge har på denne bakgrunn tatt initiativ til at Den nordøst-atlantiske fiskerikommisjonen, NEAFC, som er samarbeidsorganisasjonen for forvaltningen av de internasjonale havområdene i Nordøst-Atlanteren, innfører vern av visse hav- og bunnområder. På det siste møtet i NEAFC i 2004 vedtok organisasjonen å stenge fem områder i internasjonalt farvann for fiske med bunntrål, garn og line. Det er et steg i riktig retning for å forhindre det som vi har fått avdekket gjennom denne rapporten. Videre har Norge også besluttet å være med på å redusere innsatsen i form av fiskedøgn etter dypvannsarter med 30 pst. for organisasjonens medlemmer. Vi har oppnådd noe i arbeidet med å få bedre kontroll med denne typen fiske, men dette er opplagt ikke nok. Jeg vil følge opp det arbeidet som nå er gjort, for å belyse dette uforsvarlige fisket og løfte denne problematikken opp i aktuelle fora, både i EU og i NEAFC-sammenheng. Målet må være å sette i gang nye prosesser rettet mot teknisk regelverk og kontroll, og holdningsskapende arbeid. Det faktum at det er satt fokus på dette problemet i felleskap mellom flere land, som sammen har bidratt til at rapporten er blitt utarbeidet, gir meg håp om at vi kan komme videre i dette arbeidet. Det haster. Spøkelsesfisket, garnene som står igjen der, bidrar til å rive næringsgrunnlaget unna dem som skal leve av fiske. Det kan vi ikke leve med. Det har jeg også gjort helt klart for fiskerikommissær Borg, og han er enig i det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-02:
Jeg har ikke grunnlag for å si at det åpner for større grad av miljøkriminalitet at flåten er registrert i et annet EU-land enn der den opprinnelig hører hjemme. Det har jeg ikke noe grunnlag for å si. Men jeg kan bekrefte at det som er beskrevet i rapporten, er troverdig. Fiskeridirektoratet, Havforskningsinstituttet og britiske og irske institusjoner har i fellesskap avdekket dette. Jeg har sett billedmaterialet, som ble presentert senest i forrige uke for undertegnede og fiskerikommissær Borg, som bekrefter det rapporten sier, og det som representanten Aukan trekker fram her. Dette er skremmende lesning. Dette er så alvorlig og så betydelig ressurskriminalitet at vi akter å ha ytterligere forsterket innsats for å få has på det. Det må internasjonalt samarbeid til. Det Norge fikk gjennomslag for i fjor høst på NEAFC-møtet, var at man stenger farvann og reduserer antall fiskedøgn. Problemet er at de garnene som står der, fisker 365 dager i året, og forskere mener at de fisker i opptil ti år.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-02:
Først har jeg lyst til å gi ros til representanten Aukan som tar opp dette spørsmålet. Jeg tror at økt politisk fokus på disse problemstillingene er med på at vi også får gjennomslag i internasjonale forhandlinger. Vi tok i forrige uke opp med kommissær Borg subsidieelementet som ligger i garn, som utvilsomt bidrar til at det å ta vare på redskapene ikke er like inspirerende som hvis det hadde svidd mer på pengepungen. Det har vi tatt opp. Problemet med dette såkalte spøkelsesfisket, at garn står igjen, er også kjent fra norskekysten. Derfor har vi brukt offentlige midler og i samarbeid med næringen foretatt opprensking, slik at man får fjernet det. Som jeg sa i mitt hovedsvar, er dette både etisk og miljømessig forkastelig. I tillegg er det til hinder for lovlig fiske med andre redskaper, fordi man får brukskollisjoner. I det hele tatt: Dette har vi stort trykk på, dette er så alvorlig at det berører oss alle.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-02:
Det er et godt spørsmål, som det ikke er enkelt å gi et enkelt svar på. Spørsmålet om kommuners adgang til å disponere avgifter eller vederlag fra brukere av fritidsbåthavner kan nemlig ikke besvares med et generelt svar som er gyldig for alle havner. Svaret vil avhenge av eierskap og organisering av havnen. Jeg kan her trekke opp noen generelle retningslinjer, men understreker at hver enkelt sak må vurderes konkret og på bakgrunn av fakta i den aktuelle saken. Havne- og farvannsloven har regler om organisering, styring og finansiering av kommunale havner. Dersom en fritidsbåthavn er privat, regulerer ikke havne- og farvannsloven bruken av vederlaget som kreves fra brukerne. Når det gjelder kommunale havner, må det trekkes et skille mellom fritidsbåthavner som inngår i den kommunale havneforvaltningen, og som er en del av havnekassen, og fritidsbåthavner som ikke er etablert ved bruk av havnekassemidler. Dersom kommunen har valgt å etablere en fritidsbåthavn ved bruk av havnekassens midler, må den følge bestemmelsene i havne- og farvannsloven. Dette betyr at avgifter som kommunen krever av brukerne, bare skal benyttes til havneformål. Det er altså ikke tillatt å bruke disse avgiftsmidlene til andre kommunale formål. Dersom kommunen ikke benytter havnekassens midler til å etablere eller drive fritidsbåthavnen, setter ikke havne- og farvannsloven krav til kommunens bruk av avgiftene fra brukerne. I dette tilfellet er det kommuneloven som regulerer kommunens bruk av midlene. Fiskeri- og kystdepartementet har tidligere vært forelagt ulike spørsmål knyttet til havneorganisering og bruk av havnekassens midler, herunder også spørsmål knyttet til fritidsbåthavner. I dag er myndigheten til å vurdere slike saker etter havne- og farvannsloven § 23 delegert til Kystdirektoratet. Direktoratet må, som nevnt innledningsvis, vurdere hver enkelt sak konkret på bakgrunn av de faktiske forhold og på bakgrunn av tidligere forvaltningspraksis. Men styringen når det gjelder kommunale havner, er avhengig av hvorvidt man har finansiert dette over havnekassen eller ikke, og da får man en ulik praksis og en ulik bruk av lovverket.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-02:
Ja, det var et omfattende svar, og så kan selvfølgelig ikke jeg avgjøre om representanten ble klokere av det. Men jeg tror det er viktig at vi har klart for oss at når det gjelder kommunenes innkreving av avgifter fra fritidshavner, finnes det ikke et ensartet svar. Det avgjørende er hvordan man har finansiert det. Hvis det er finansiert som en del av havneaktivitetene, må også avgiftene brukes kun til det formålet. Hvis de er etablert utenom havnekassen, står kommunene friere til å disponere inntektene og prioritere hva de vil bruke dem til. Når det så gjelder endret praksis, ser vi ikke at det er behov for det. Direktoratet behandler hver enkelt sak, men det førende er altså hvordan havnen er finansiert. Vi har nå havne- og farvannsloven under arbeid. Vi vil se på – ikke minst på bakgrunn av det spørsmålet som nå er reist – om det er behov for å gå inn i disse problemstillingene, men i utgangspunktet ser vi ikke at det er behov for det. Lovverket er klart nok, problemet er håndteringen og forståelsen av det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-02:
Jeg er ikke sikker på om jeg helt kan forstå at kommunene skulle innkreve avgifter fra andre enn dem som er brukere av havnen. Man kan ikke bruke et hvilket om helst register og sende regninger til noen som ikke har brukt havnen. Når det gjelder avgiftens størrelse og bruken av avgiftene, må kommunene enten legge havneloven eller kommuneloven til grunn. Men hvis man skulle skrive ut avgifter til fartøy som ikke har besøkt havnen, da vil jeg tro at fritidsbåteierne vil ha en sak de kan gå til retten med – ikke til politikerne.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Det hersker i dag stor usikkerhet i kommunene og i Kongelig Norsk Båtforbund, som er Norges eneste landsomfattende båtorganisasjon, om en fritidsbåthavn er å anse som en havn i henhold til havne- og farvannslov. Stadig flere kommuner bruker fritidsbåthavner som inntektskilde for kommunekassen. Har Fiskeri- og kystdepartementet vurdert om dette er i strid med § 23 i havne- og farvannsloven, som bestemmer at inntekter fra havner skal gå i egen havnekasse, som kun skal brukes til drift av havnen og havneleden?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Det var jo et omfattende svar. Jeg vet ikke hvor klok jeg ble av svaret. Det skapte kanskje enda mer forvirring enn oppklaring. Det viser seg at mange steder har dette med fritidsbåter ført til en ny eiendomsskatt for båteierne. Bare i Son har man nå hatt en økning på 35 pst. pr. båtplass. Det er i hvert fall ikke et mål for Fremskrittspartiet at dette skal kunne skje. Vil ministeren ta initiativ til at det ryddes opp på dette området, slik at man får en ensartet holdning til småbåtene i framtiden?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg takker for svaret. Det er bra at man vil gå inn og se på dette i forbindelse med behandlingen og revideringen av loven. I forbindelse med at Redningsselskapet nå har overtatt frivillig registrering av båtene, har vi sett at enkelte kommuner har lagt det registeret til grunn for å innkreve avgifter på båter. Noe av meningen med å fjerne dette registeret var jo at man ikke skulle bruke et slikt register til innkreving av avgifter. Nå brukes altså dette, og det slår selvfølgelig veldig forskjellig ut, ut fra om en båt er registrert eller ikke. Vil ministeren se på denne saken?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg har følgende spørsmål: «Ifølge oppslag i Haugesunds Avis 17. september 2004 sa statsråden blant annet følgende: «Jeg vil aldri diktere noen til å innføre bompengeinnkreving uten at forslag om dette kommer etter lokalt initiativ.» Vil statsråden følge opp disse uttalelser og ta hensyn til berørte kommuners syn når bompengeprosjektet på Haugalandet skal behandles i Regjeringen?»
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg synes i realiteten var noe skuffende. Som statsråden sa, har kommunestyret i Karmøy, den største kommunen på Haugalandet, sagt nei til bompenger. Det har i tillegg vært gjennomført en underskriftskampanje mot bompenger i regionen, der langt over halvparten, opp mot over 70 pst. av dem som gav sin stemme ved siste stortingsvalg, har underskrevet denne. Og som om det ikke var nok, har også Høyre-leder og kommunalminister Erna Solberg på et medlemsmøte i Karmøy Høyre forsikret om at det ikke kom på tale med bompenger mot kommunens vilje. Kan statsråden heller ikke på bakgrunn av dette nå forsikre om at bompenger på Haugalandet ikke blir aktuelt?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Da man i sin tid innførte forskjellige bil- og drivstoffavgifter, ble det hevdet at disse midlene skulle gå til vei- og infrastukturbygging. Det vi nå har opplevd gjennom mange år, er at bare rundt en fjerdedel av de midlene som man krever inn fra bilen, blir pløyd tilbake til veisektoren. Bilen er nå blitt en melkeku for staten, og pengene brukes til helt andre formål enn de egentlig var tiltenkt, samtidig som vi i stadig større grad ser at man må finansiere vei ved hjelp av bompenger. Det nærmer seg nå budsjettkonferanse, og det nærmer seg valg. Det hadde derfor vært greit å få vite om Regjeringen har tenkt å legge om kursen, eller om den fortsatt vil legitimere denne moderne formen for landveisrøveri.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-02:
Jeg er kjent med at det arbeides med en Haugalandspakke som berører kommuner både i Rogaland og i Hordaland. Fylkesdelplan for areal og transport på Haugalandet, som er grunnlaget for Haugalandspakken, er forelagt Miljøverndepartementet for godkjenning. Prosjektet inneholder seks ulike pakker som kan realiseres uavhengig av hverandre. Ifølge Statens vegvesen har de berørte kommunene Etne i Hordaland og Haugesund, Tysvær, Bokn, Vindafjord, Ølen og Sauda i Rogaland sluttet seg til forslaget om bompengeinnkreving. Karmøy i Rogaland har gått imot ordningen, mens Sveio i Hordaland har åpnet for bompengefinansiering dersom pakken utvides til også å omfatte prosjekter som kommunen ønsker å gjennomføre. Fylkestinget i Rogaland og Hordaland fylkeskommuner har gitt sin tilslutning til en regional bompengeordning på Haugalandet. I Statens vegvesen Region vests forslag til handlingsprogram for øvrig riksvegnett for perioden 2006–2015 er det foreslått statlige midler til prosjektet. Det er lagt opp til sentral behandling etter at fylkeskommunene har behandlet handlingsprogrammene våren 2005. En rekke bompengeprosjekter og bompengepakker er til vurdering både hos lokale myndigheter og i Statens vegvesen. Flere av disse er av regional karakter og berører mange kommuner som ofte har forskjellige interesser. Som hovedregel skal fylkeskommunen eller fylkeskommunene og direkte berørte kommuner slutte seg til saken. Ved eventuell uenighet må det skje en vurdering og avveining mellom de ulike synspunktene. Jeg vil derfor vurdere både fylkeskommunenes og de berørte kommuners syn når saken kommer til Samferdselsdepartementet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-02:
Jeg synes det ville være en smule merkelig om jeg skulle forholde meg til saken før den er kommet på mitt bord, så derfor har jeg egentlig ikke noe mer å si om saken før den er der. Jeg kan ikke før saken er ferdig behandlet der den skal behandles først, vurdere hva som ligger inne her.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-02:
Det var egentlig et langt spørsmål, men det er jo et spørsmål som jeg har fått fra representanten Vaksdals parti en del ganger, slik at jeg regner med at han er vel kjent med svaret: Når det gjelder det trafikantene betaler for seg, varierer det i hvilken grad man betaler det det koster for samfunnet at vi kjører bil. Enkelte betaler for seg og vel så det, og enkelte gjør det ikke. Det er litt avhengig av hvilke kostnader man påfører samfunnet i form av trafikkulykker og miljøbelastninger, slitasje på veg, osv. Dette får vi nok rikelig anledning til å komme tilbake til når budsjettet skal legges fram.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg ønsker å stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «Gjennom media er vi blitt opplyst om at Skifte Eiendom har brukt penger på internsamlinger og innleide konsulenter m.m. til en forholdsvis høy pris. Salg av forsvarseiendommer skal gi en størst mulig netto. Synes statsråden det er forsvarlig å bruke kr 322 000 på en samling eller kr 175 000 pr. md. til innleid konsulent?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg takker statsråden for svaret, som var utfyllende, men som jeg stusser litt ved. Blant annet stusser jeg over dette med nettoinntekt fra avhending av Forsvarets eiendom. Jeg trodde målet var at vi skulle få en størst mulig nettogevinst ved salg av Forsvarets eiendom, og at denne gevinsten, hvis man kan bruke det ordet, skulle brukes til reinvesteringer i Forsvaret. Når statsråden nå sier at avhendingen i utgangspunktet var forventet å gå i null, blir jeg noe sjokkert, når jeg vet at man har kalkulert med at dette skulle gi overskudd, gjerne flere hundre millioner kroner. Jeg vet ikke hvor mye i detalj vi skal gå. Men på det aktuelle seminaret bruker man 45 000 kr på CC Cowboys, man bruker 35 000 kr på et foredrag, man bruker 35 000 kr på en operasanger, man bruker 8 000 kr på en teatergruppe, man bruker 5 000 kr på en tamburavdeling, etc. Man leide også inn konsulenter som i 2004 fikk 2,1 mill. kr og i 2003 400 000 kr – den samme konsulenten fikk altså 175 000 kr i måneden.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-03-02:
Jeg takker statsråden for nok et svar. Jeg tror og håper vi har samme intensjonen, at vi skal få størst mulig netto, at vi skal få solgt eiendommene til en grei pris til riktig kjøper. Jeg legger merke til at statsråden forutsetter at ledelsen i Forsvarsbygg legger til grunn strenge vurderinger for hvilke kostnader man skal ha. Det er vi selvfølgelig enig i. Det kan virke som om Skifte Eiendom opptrer noe fritt – jeg ordlegger meg veldig rundt når jeg sier «noe fritt» – og det vil jeg at statsråden tar til seg; det er noen som oppfatter at Skifte Eiendom opptrer «noe fritt». Det kan ikke være sånn at Skifte Eiendom kan bruke sine inntekter/utgifter på den måten som de hittil har gjort i noen tilfeller.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Skifte Eiendom er en avdeling i etaten Forsvarsbygg som skal bidra til å redusere Forsvarets eiendom, bygg og anlegg som en del av den totale omstillingen i Forsvaret. Nettoinntekten fra avhendingen for hele omstillingsperioden var i utgangspunktet forventet å gå i null, fordi avhendings- og oppryddingsarbeidet tilknyttet forsvarseiendommer kan være betydelige, og markedet kan være varierende. Så langt i perioden er det imidlertid generert betydelige nettoinntekter fra salget. I tillegg kommer et vesentlig bidrag til Forsvarets omstilling gjennom reduserte driftskostnader ved at Forsvaret må betale husleie for langt færre bygninger og arealer enn tidligere. Det betyr at Forsvarsbygg gjennom Skifte Eiendom bidrar vesentlig til å finansiere Forsvarets modernisering og styrke den operative evnen. Det arrangementet i regi av Skifte Eiendom som representanten Bredvold tar opp, var ifølge Forsvarsbygg en samling med 60 medarbeidere fra fem ulike salgskontorer spredd over hele Norge. Samlingen hadde som mål å formidle felles policy, retningslinjer og prosesser knyttet til avhending av utrangerte forsvarseiendommer. Jeg forutsetter at ledelsen i Forsvarsbygg legger til grunn strenge vurderinger for hvilke kostnader som er nødvendige for å gi slike samlinger tilstrekkelig faglig utbytte, og at disse kostnadene er i tråd med kravene til forsvarlig økonomiforvaltning. Når det gjelder innleid konsulentstøtte, vil jeg understreke at all bruk av konsulentstøtte i dag skal skje etter eksplisitt godkjenning av etatssjefen, jf. retningslinjer av 21. januar 2005 – dette for å sikre at Forsvarets samlede konsulentbruk begrenses til et minimum og prioriteres til nødvendige oppgaver som innføring av nye økonomisystemer og oppfølging av Riksrevisjonens antegnelser. Videre skal konsulentoppdrag på over 200 000 kr alltid utlyses på anbud, jf. forskrift om offentlige anskaffelser. I det aktuelle tilfellet opplyser Forsvarsbygg at det var nødvendig for Skifte Eiendom på svært kort tid å overta hovedsamarbeidspartnerens rettigheter og plikter, fordi denne ikke selv oppfylte svært viktige deler av den inngåtte avtalen for driften av Oscarsborg festning. Ifølge Forsvarsbygg var det i denne situasjonen helt avgjørende å leie inn konsulentstøtte for på kort varsel å kunne sikre åpningen av Oscarsborg for allmennheten sommeren 2004. Jeg vil trekke fram at sommersesongen ble en suksess – med 50 000 besøkende. Dette hadde ifølge Forsvarsbygg ikke vært mulig uten nødvendig spesialkompetanse. Det er også verdt å nevne at driften av Oscarsborg i 2004 gav inntekter på i overkant av 10 mill. kr. La meg også nevne at ifølge Transportøkonomisk institutt gav sommersesongen på Oscarsborg økonomiske ringvirkninger i Frogn kommune på nærmere 27 mill. kr. I dette tilfellet har i hvert fall konsulentbruken gitt økonomiske goder for både lokalbefolkningen og Forsvaret.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Når det gjelder inntektene fra Forsvarsbygg, refererte jeg til de premissene som lå ved inngangen til denne langtidsplanperioden, altså våren 2002, der man i finansieringsgrunnlaget for fireårsperioden 2001-2005 la til grunn at i sum ville salgsaktiviteten fra Forsvarsbygg gå i null, fordi det på en del av arealene, f.eks. skytefelt, ligger betydelige avhendings- og opprydningsarbeider knyttet til feltene. Samtidig er det gledelig å se at i løpet av perioden har Forsvarsbygg vært i stand til nettopp å generere betydelige inntekter. Jeg er helt enig med spørreren i at det må være målet, for hvis man gjennom salget kan generere betydelige nettoinntekter etter at kostnadene ved avhendingsprosessen er trukket fra, bidrar man positivt til Forsvarets omstilling, man får overført midler til operativ evne, til forsvarsevne. Det har Forsvarsbygg bidratt til, og det er positivt. Når det gjelder konsulentbruken, mener jeg at Forsvarsbygg i dette tilfellet har gitt gode svar, i og med at resultatet ble at man kunne åpne Oscarsborg for publikum slik hensikten var, og dermed få inntekter, i tillegg til at lokalsamfunnet fikk gode inntekter.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Jeg er helt enig med spørsmålsstilleren i at vi har de samme målsettingene, både å få høyest mulig nettoinntekter til Forsvaret og å være restriktiv på utgiftssiden. Derfor har jeg også presisert i retningslinjer til alle etatssjefene som sorterer under Forsvarsdepartementet, herunder sjefen for Forsvarsbygg, at man personlig skal godkjenne konsulentbruk, og at man selvsagt skal holde seg innenfor anbudsreglementet. I dette tilfellet opplyser Forsvarsbygg at denne konsulentstøtten har vært nødvendig for å generere betydelige merinntekter. Jeg har da selvfølgelig tillit til at etatssjefen for Forsvarsbygg har gjort nettopp den kritiske vurderingen som spørreren understreker, og jeg er også helt på det rene med at det er etaten Forsvarsbygg som Forsvarsdepartementet forholder seg til, og at Skifte Eiendom er en avdeling i den etaten.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Ved behandlingen av Innst. S. nr. 93 for 2003-2004, jf. St.prp. nr. 12 for 2003-2004, sluttet Stortinget seg til at FLO i framtiden i hovedsak skal være kundefinansiert, med den øvre del av Forsvarets militære organisasjon som kunde. Det betyr at innenfor rammen av tildelte budsjetter er det kundens virksomhetsområder, lokalisering, behov og krav som skal være styrende for hvilke oppgaver FLO skal utføre, hvilket omfang logistikkvirksomheten skal ha, hvor denne skal drives, og med hvilken kvalitet. For å tilpasse virksomheten til den øvrige omstruktureringen i Forsvaret, og for å møte de betydelige innsparingskrav som er fastsatt av Stortinget, gjennomfører FLO et kontinuerlig og meget omfattende omstillingsarbeid. Hensikten er å få etablert en organisasjon som skal opprettholde en tilfredsstillende forsyningstjeneste tilpasset behovene i den operative strukturen både når det gjelder geografisk plassering, materiellstruktur og aktivitetsnivå. Innsparingsmålene er i første omstillingsperiode en årsverksreduksjon i FLO på 1 300, og deretter i neste omstillingsperiode, 2005-2008, minimum 600 mill. kr i reduserte driftsutgifter pr. år. I St.prp. nr. 1 for 2004-2005 orienterte Regjeringen om den videre utviklingen i FLO. Der står det: «FLOs driftsrelaterte virksomhet vil kunne reorganiseres i en enda mer prosessbasert modell, med utgangspunkt i prosessene systemstyring, vedlikehold og forsyning samt IKT. En konsekvens av dette vil være at divisjonsledelsesnivået legges ned. Mest mulig av den utførende virksomheten vil søkes desentralisert til de områder der de operative enheter driver sin virksomhet»Videre står det at produksjons- og resultatenhetenes oppgave «vil i så fall endres og i stor grad desentraliseres til et større antall baser. Dagens PRE-nivå vil i så fall bli lagt ned». Det står i budsjettproposisjonen. I budsjettinnstillingen sa komiteen bl.a.: «Komiteen viser til at fastsettelse av vedtatt organisasjonsstruktur, innenfor de rammer og effektiviseringskrav Stortinget har gitt, er delegert, og at det nå pågår forhandlinger mellom Forsvaret og de ansattes organisasjoner om dette.» Forhandlingene med organisasjonene er nå sluttført, og det pågår i samarbeid med partene en videre identifisering og innplassering av personell fram til april 2005. Regjeringen vil følge opp komiteens anmodning i samme innstilling om at Stortinget blir holdt informert om framdriften i omleggingen av FLO på en egnet måte. Regjeringen tar derfor sikte på å komme tilbake til dette i St.prp. nr. 1 for 2005-2006 til høsten. Regjeringen planlegger også å legge fram en sak for Stortinget om en ny etat med et helhetlig ansvar for den utøvende delen av Forsvarets investerings- og innkjøpsvirksomhet i første halvdel av neste periode, 2005-2008, i tråd med Stortingets vedtak nr. 436 ved behandlingen av langtidsplanen for den perioden.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Jeg vil først vise til at den videreutvikling av FLO-organisasjonen som nå pågår i etterkant av St.prp. nr. 12, orienterte vi altså Stortinget om i budsjettproposisjonen for 2005. Det var nettopp der vi beskrev hvordan FLOs driftsrelaterte virksomhet, altså FLO Drift, vil kunne bli organisert i en enda mer prosessbasert modell med utgangspunkt i ulike avdelinger, som prosessystemstyring, vedlikehold, forsyning samt IKT, og at en konsekvens av dette vil være at divisjonsledelsesnivået legges ned. Det informerte vi om. Vi informerte også om, som jeg var inne på, at den utøvende virksomheten vil søkes enda mer desentralisert til de områder der de operative enheter utøver sin virksomhet – altså en større grad av desentralisering og et større antall baser enn det som lå til grunn da vi behandlet St.prp. nr. 12. Det er Stortinget informert om, og jeg har dyp respekt for at Stortinget ønsker å bli informert om framdriften på en egnet måte. Så når man i april har sluttført sin dialog om den nye organisasjonen, vil det være naturlig å informere om det nettopp i budsjettproposisjonen til høsten.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Jeg vil først si at jeg deler Nybakks oppmerksomhet knyttet til det omstillingstrykket som er på FLOs ansatte. Derfor har det vært særdeles viktig for meg at organisasjonene blir tatt med på råd, og at det faktisk har vært ført reelle forhandlinger mellom forsvarsledelsen og organisasjonene om hvordan organisasjonen nå skal se ut. Det er gledelig at man der har kommet i mål, og at man nå viderefører samtaler om detaljene, som man tar sikte på å være ferdig med i april. Det er viktig. Så må jeg få legge til at FLOs organisasjon i denne perioden ikke vil være ferdig omstilt før 31. desember 2005. Det er det siste omstillingsåret vi går inn i, og det betyr selvfølgelig også at det er krevende for de ansatte, fordi vi må sluttføre det vi har påbegynt. Jeg har stor respekt for den innsatsen som er gjort, og for de resultater man har oppnådd, til tross for et merforbruk. Når det gjelder kommentarer til verkstedene, vet jeg at det ligger en sak til behandling i Stortinget om det, så der får vi antakeligvis anledning til å gå nærmere inn på det.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Det ble i 2003 og 2004 registrert store tap av sau og lam i kommunene Meløy, Gildeskål og Rødøy. Jeg har merket meg at det er jerven som i størst grad har påvirket tapets størrelse. For å redusere skadene ble det i fjor, våren 2004, avlivet to jerver i dette området i regi av Statens naturoppsyn. Videre ble det høsten 2004 åpnet for lisensfelling der det til sammen kunne felles fem jerver i et større område som omfatter de tre aktuelle kommunene. Tre jerver ble felt i dette lisensfellingsområdet, men ingen ble felt innenfor det aktuelle skadeområdet i de tre kommunene. Høsten 2004 ble det også gjennomført tidlig nedsanking av sau fra utmarksbeite til innmarksbeite i dette området. Fylkesmannen i Nordland gav da tilsagn om inntil 900 000 kr for å dekke saueeiernes kostnader med dette tiltaket. I tillegg bevilget det fylkesvise rovviltutvalget 175 000 kr til å opparbeide innmarkskbeite som kunne benyttes til sikring og beredskapsarealer for tidlig sanking i disse kommunene. Utover dette erstattes selvsagt all sau som er tatt av rovvilt, slik at dyreeierne ikke blir økonomisk skadelidende. De gjennomførte tiltakene har åpenbart ført til reduserte tap i forhold til en situasjon uten tiltak, men forvaltningen konstaterte likevel i vinter at ytterligere tiltak var nødvendige, slik spørsmålsstilleren er opptatt av. Basert på resultat fra lisensfellingen åpnet derfor Direktoratet for naturforvaltning den 15. februar 2005 for felling av ytterligere tre jerver i det aktuelle området. Så langt er to av disse tre felt i regi av Statens naturoppsyn. Dette skjedde 20. februar 2005, altså i år. Fellingsforsøket blir foreløpig avsluttet i dag, 2. mars. Det er samtidig samlet inn prøver av jerv fra området som er sendt til DNA-analyse. Basert på dette materialet vil direktoratet vurdere behovet for å utvide fellingskvoten med sikte på at skadene på sau i de aktuelle kommunene skal reduseres. Jeg kan forsikre representanten Bastesen om at miljøvernmyndighetene legger stor vekt på å redusere risikoen for nye skadesituasjoner gjennom de samlede virkemidlene som er tilgjengelige.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Det er nettopp hensikten med tiltakene å kunne sikre at forholdene blir slik at sauene kan slippes på beite. Slik jeg forstår saken, er det ennå ikke slik at bøndene i de aktuelle kommunene er nektet å sende sine sauer på beite, men dyrevernsnemnda i området har varslet at de vil vurdere beiteforbud dersom rovviltsituasjonen ikke har bedret seg. Derfor deler jeg representantens Bastesens glede over at man faktisk har klart å felle to jerver nå siste måneden, og at det også siste måneden ble åpnet for felling av ytterligere tre jerver i forhold til dem som ble felt i forrige runde. Jeg deler også representanten Bastesens syn at det er positivt både at det blir åpnet for lisensjakt, og at det blir utlovet dusør til den som kan gi opplysninger som fører til dokumentasjon av nye jervehi, og det er positivt at flere av de tiltakene som jeg har vært inne på, også blir iverksatt.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-03-02:
Jeg tror ikke jeg som fungerende miljøvernminister vil uttale meg om å bruke militære! Men jeg kan i hvert fall si at svært mye er gjort fra Miljøverndepartementets side allerede. Motivasjonen har nettopp vært at det skal være mulig å drive sauehold i disse kommunene. Det er viktig. Derfor har man også ønsket å benytte seg av en rekke tiltak, både det å kunne identifisere hi og faktisk å drive det som heter hiuttak, altså sørge for at man har et uttak av unger. Det kommer i tillegg til lisensjakt og i tillegg altså til dusør til den som kan gi opplysninger om nye jervehi. Så det er et ekte engasjement i Miljøverndepartementet for å gjøre det mulig å drive sauehold i disse kommunene. Det har vært et ekte engasjement rundt det både i år og i fjor. Da får vi bare håpe på at det vil være tilstrekkelig til at den jerven det er gitt jaktlisens på, lar seg identifisere, og at sauene kan slippes på utmarksbeite.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-03-02:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren som vil bli besvart av forsvarsministeren: «Mattilsynet har nektet beiteslipp for sauer i tre kommuner i Nordland kommende sommer pga. svært store tap av sau til jerv sommeren 2004. Forbudet omfatter 50 til 60 beitebrukere i Meløy, Rødøy og Gildeskål. Tillatelse til beiteslipp ville blitt gitt dersom det hadde vært skutt jerv i vinter, noe som ikke har latt seg gjøre pga. værforholdene. Stortinget har nylig vedtatt en todelt målsetting både for beitedyr og for rovdyr. Hvilke grep vil statsråden ta for å avhjelpe situasjonen i Nordland?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-03-02:
Jeg takker for svaret. Det er riktig som statsråden sier, at det er felt et par jerver i de omtalte kommuner. De ble tatt fra helikopter. Men det er langt fra nok til at sauebøndene kan føle seg trygge. Det er også utlovet belønning for å spore opp jerv. Dette er positive tiltak. Men vil det føre til at bøndene får slippe sauene sine på beite i de omtalte områdene?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-03-02:
Det kan godt hende at dette ikke er nektet av andre, men Mattilsynet har nektet beiteslipp. Forholdene for kystsauene i Nordland er prekær. Helikopter er satt inn i jakten. Kan det bli aktuelt å benytte seg av militære for å få avlivet såpass mange jerver at småfeholderne kan drive et fornuftig jordbruk? Eller blir det forbudt å opprettholde småfehold i områdene, noe som bryter med intensjonen om å ha husdyrhold sammen med rovdyr? Er en i ferd med å endre denne situasjonen og avvikle den målsettingen at en skal ha rovdyr og fehold samtidig?
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2005-06-09:
Jeg tar ordet helt til slutt for å si at jeg synes den vinklingen som kommer fra Fremskrittspartiet, er oppsiktsvekkende. Jeg synes det er trist at man kjører sikkerheten foran seg. Dette er en debatt som tydeligvis går ikke bare i Nordland, men også i Oslo. Fremskrittspartiet prøver her å ri to hester samtidig og se til sine velgere begge steder. Det er ikke spesielt aktverdig i et så alvorlig spørsmål som sikkerhet. Jeg kan forsikre hr. Høglund om at sikkerheten kommer først, og sikkerheten kommer sist. Det er ikke bare Luftfartstilsynet som står for det. Departementet har meget tett fulgt det opp. Avinor er en sikkerhetsorganisasjon i seg selv. Og flyselskapene, som gir Høglund og meg sikkerhet når vi går om bord, står for den største sikkerheten av alle. Det er ingen som vil få et så enormt tilbakeslag hvis sikkerheten ikke settes i høysetet, som de som lever av å frakte passasjerer som representanten Høglund og meg. Høglund burde kanskje også høre på sin partifelle Kenneth Svendsen, som antakelig har atskillig større kompetanse når det gjelder flytransport, og når det gjelder samferdsel generelt. Han påstår altså at Kenneth Svendsen går inn på en linje som kan sette sikkerheten i fare for passasjerene. Det er indirekte en ganske tøff påstand mot hans egen partifelle, som også er fraksjonsleder for Fremskrittspartiet i samferdselskomiteen. Denne prosessen finner ikke sted med mindre sikkerheten er fullt ivaretatt, og det er jeg helt sikker på at den er.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2005-06-09:
Jeg fikk ikke stemt.