trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
I fjor kom det 2 359 asylsøkere under 18 år til Norge. De utgjorde nesten 30 pst. av det totale antallet asylsøkere. I løpet av de siste årene har mange tusen barn søkt om beskyttelse i Norge. Uansett om de flykter alene eller sammen med omsorgspersoner, er barn sårbare. Det reiser en rekke vanskelige spørsmål. Hvordan ivaretar vi interessene til barn på flukt? Hvordan unngår vi at de utnyttes og settes i fare? Hva er barns beste? Er det som på kort sikt virker fornuftig, også klokt på lengre sikt? Skaper det som er en god løsning for noen, urett og urettferdighet for andre? Siden ingen andre har gjort det, vil jeg forsøke å gi en kort oppsummering av de tiltakene som ligger i meldingen. Rask saksbehandling er viktig. Regjeringen vil styrke UDI og UNE slik at saker kan behandles enda raskere enn i dag. Det foreslås en bestemmelse som sikrer at asylsøkere med barn, som ikke har fått sin klagesak avgjort av UNE innen 15 måneder, kan innvilges opphold. Regjeringen vil også styrke dagens vergeordning og etablere en ny representantordning. Det vil styrke rettssikkerheten til enslige mindreårige asylsøkere. I meldingen klargjøres det også hvordan utlendingsforskriften § 8-5 skal forstås. Formålet er å sikre en praktisering av barnets beste som er i tråd med det som har vært Stortingets hensikt. Å sikre god barnefaglig kompetanse i alle ledd av utlendingsforvaltningen er et annet tiltak. Regjeringen er opptatt av at alle barn i asylmottak skal ha et godt og tilrettelagt aktivitetstilbud – det er bra. I tillegg skal arbeidet med identifisering av sårbare barn i mottak styrkes. Det kan handle om barn med funksjonsnedsettelser, om barn som utsettes for vold, om barn som har opplevd krig og konflikt, eller om barn som har vært utsatt for overgrep. Regjeringen la i desember 2010 fram en ny handlingsplan mot menneskehandel. Flere av tiltakene der er rettet direkte mot barn. Også i returpolitikken varsles det nye tiltak, bl.a. blir returstøtten for barn økt med kr 10 000 per barn. Barn skal også få bistand i sitt hjemland, bl.a. for å sikre at enslige mindreårige som ikke har beskyttelsesbehov, får en ny start. Til slutt vil jeg nevne raskere bosetting som et viktig område. Barn er prioritert i bosettingsarbeidet. Målet er at 90 pst. skal være bosatt tre måneder etter vedtak om opphold. Den som ikke ser at tiltakene i denne meldingen styrker rettssikkerheten og livskvaliteten til barn på flukt, kan ikke ha lest den.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Både representanten Tetzschner og representanten Haugli har gjort greie for komiteen si behandling av denne saka, og det er rett som Tetzschner seier, det er stor einigheit i komiteen omkring dette. Eg har berre lyst til å knyte nokre kommentarar til det som går på elektronisk meldingsutveksling imellom helseføretaka. Dersom du i dag er på reise og flyttar deg frå heimstaden din til ein annan del av landet og plutseleg vert så sjuk at du hurtig må leggjast inn på eit sjukehus, og du ikkje er i stand til å gjere greie for deg, så har det sjukehuset som du vert innlagd på, store vanskar med å skaffe seg informasjon om korleis den helsemessige stoda di er. Grunnen er at det i dag ikkje føreligg noka meldingsoverføring imellom sjukehusa om personar sin helsesituasjon. Det er berre 12 av 429 kommunar som har teke i bruk elektronisk meldingsutveksling med helseføretaka. Dette gjer at det er stor fare for at ein person kan komme riktig ille ut når det sjukehuset som vedkommande vert innlagd på, ikkje får greie på om han har føretatt ein operasjon, er allergisk eller brukar medikament som kan vere farlege for eventuelle andre inngrep på vedkommande. Representantane frå Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane har årlege møte med Helse Vest. I førre veke vart vi informerte av representantar frå Helse Vest om at det no går føre seg eit arbeid for å utarbeide retningslinjer slik at ein skal kunne ha mogligheiter for å overføre personlege opplysningar frå kommunelegane og kommunekontora til dei andre sjukehusa, slik at ein på ein veldig hurtig måte – dersom ein vert innlagd på eit anna sjukehus – kan klare å fange opp korleis den helsemessige stoda til vedkommande er. Men då er det også veldig viktig at personvernet er på plass, slik at ikkje personopplysningar kan komme på vidvanke, og at andre enn dei som har behov for det, kan få tak i personopplysningar som ikkje skal komme ut til andre enn dei som skal nytte dei. Derfor er Framstegspartiet glad for at Datatilsynet gjer ein glimrande jobb, og vi føler oss rimeleg sikre på at også i denne situasjonen vil Datatilsynet kunne klare å følgje opp ei omorganisering av opplysningar mellom legekontor og helseføretak på ein forsvarleg, trygg og sikker måte.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Eg skal vere forholdsvis kort. Vi er einig med representanten Tetzschner i hans merknadar om det som gjeld vanskar for unge som ikkje har nødvendige midlar til å få seg ein bustad. Men vi får vel la det vente til neste sak, det er eit meir riktig tidspunkt å ta det, i og med at denne saka berre gjeld å auke rammene til Husbanken. Men eg har lyst til å nytte anledninga til å skryte av Høgre, som no ser ut for å ha endra sitt syn på det som var oppe i ei tidlegare sak, som gjaldt eit representantforslag frå ein del framstegspartirepresentantar om betre tilrettelegging for førstegongsetablerarar i bustadmarknaden, der vi hadde bl.a. følgjande forslag: «Stortinget ber regjeringen sørge for at Finanstilsynets forslag til egenkapitalkrav blir rådgivende og ikke bindende for bankene.» No ser det vel ut til, ifølgje merknadane som ligg i denne saka, at Høgre no har endra syn og har same syn på dette som Framstegspartiet har. Det er vi svært glade for.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Når en er stortingsrepresentant, er det mange saker en fort finner ut at en skulle ha brukt mer tid på og satt seg mer inn i, for de er så viktige for samfunnsutviklinga vår. Dette er absolutt et av de saksområdene, og det syns jeg også saksordfører Michael Tetzschner fikk fram på en veldig god måte. Vi snakker jo på mange måter om en av de viktigste infrastrukturene i samfunnet vårt, nemlig den kommunikative infrastrukturen – hvordan vi skal organisere den, hvordan vi skal styre den og hvordan vi skal, skal vi si, overvåke den på en god måte, slik at den fungerer hensiktsmessig. Men det er jo lett å prioritere ned og vekk et saksområde kanskje særlig når det er såpass dynamisk som dette saksområdet er, for det er i kontinuerlig endring. Ett av poengene for oss som var imot innføring av datalagringsdirektivet, var nettopp at dette er en så dynamisk situasjon at det var dumt å fryse seg fast til én posisjon nettopp når hele temaet er så under debatt og utvikling. Jeg er enig med de to talerne før meg som sa at det som nå skjer i Europa, er positivt, for det er på mange måter en utvikling i riktig retning. Et annet poeng med datalagringsdirektivet som jeg har reflektert meg tilbake til, er dette med at det vi hadde som hensikt ved eventuelt å innføre et slikt direktiv, var å ta de kriminelle. Det minner meg litt om det som foregår ved flyplassene våre, der kniven i sekken din blir fratatt deg når du passerer sikkerhetskontrollen, men kjøper du deg et rekesmørbrød etterpå, kan du få en identisk kniv i handa med en gang for nettopp å spise det samme smørbrødet. Og det er litt det samme med datalagringsdirektivet også: Vi klarer ikke å stoppe dem som skal stoppes, og så skaper vi en mer problematisk virkelighet for den store majoriteten av oss som ikke har tenkt å gjøre noe galt, for å si det på den måten. Så er det én av de to merknadene fra opposisjonen som jeg syns er særlig interessant, og det er den som går på dette med spredning av elev- og studentlister, for dette er ett eksempel på en problematisk realitet som det er viktig å overveie. Jeg kan samtidig ikke dy meg for å minne litt om at i hvert fall et par av de samme partiene er veldig ivrige på at alle opplysninger om de samme elever og studenter skal spres ut i «cyberspace» – som var det Michael Tetzschner brukte som begrep – når det gjelder karakterer. Tanken om at det er problematisk å spre personopplysninger om elever og studenter, gjelder tydeligvis ikke når det gjelder å spre opplysninger om karakterer for de samme elever og studenter.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
La oss fortsette litt med den rolige, reflekterende tonen som vi i komiteen har funnet så langt. Når det gjelder debatten om å offentliggjøre karakterer, er det interessant det Michael Tetzschner sier, at hvis skolen er for liten og klassene for få, er det en ekstra utfordring. Nettopp dette har jeg møtt i mitt eget fylke, Oppland, der det har vært en del debatt omkring dette. Der har vi hatt representanter som har argumentert for en ganske så firkantet og tøff praksis, der det nesten har vært mulig å finne fram til den enkelte eleven. Jeg regner med at Michael Tetzschner tar med seg dette tilbake til sine partivenner i Oppland. Så kan vi møtes til en debatt om dette litt senere. Det er interessant at vi vil ha åpenhet omkring skattelister – og at vi er veldig skeptiske til åpenhet omkring karakterer. Min måte å tenke på har vært følgende: Når det gjelder skattelistene, er det viktig å få informasjon ut til velgerne. Det er velgerne som i stor grad trenger informasjon om hvordan skattesystemet vårt fungerer, for på den måten å kunne delta i den politiske debatten omkring det. Når det gjelder karakterer, har vi et system i dag der elever, lærere, foreldre, og de skolepolitikere som har ansvaret for det, har tilgang til den type opplysninger. Det er kanskje ikke overraskende, men jeg mener at vi rød-grønne har et godt standpunkt i begge saker. Vi gir informasjon til dem som trenger informasjon, henholdsvis velgere, i det ene tilfellet, og, i det andre tilfellet, elever, lærere, foreldre, skolepolitikere og skoleledelse.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Innlegget mitt kunne egentlig bare blitt en hyllest til Eirik Sivertsen for hans glimrende innlegg for å komme Morten Ørsal Johansen i møte. Likevel har jeg et par poeng. For det første om Odd Børretzen. Odd Børretzen sier på en glimrende måte nettopp det den store majoriteten i denne salen sier på en glimrende måte, at vi har to folk i landet vårt. Fremskrittspartiet er uenig i at vi har det. Slik sett er det ingen original sammenligning – eller kobling – jeg gjør mellom Odd Børretzens ironiske betraktninger og Fremskrittspartiets posisjon i denne saken. Så Fremskrittspartiet bør bare være stolt over at de på denne litt indirekte måten har fått framført standpunktet sitt. Så er jeg helt enig med Eirik Sivertsen i at ja vel, la oss si at det er for dårlig det vi gjør, at virkemidlene er for dårlige. For det første skulle vi ikke brukt virkemidler, og når vi først bruker dem, er de for dårlige. Da bør Fremskrittspartiet stå overfor to valg: enten legge fram et samepolitisk handlingsprogram – det hadde det vært veldig spennende å få – eller så synes jeg Fremskrittspartiet bare skal dempe kritikken sin og gå litt roligere eller stillere i dørene og ikke si med brask og bram i innlegg etter innlegg at de er veldig opptatt av samisk kultur og veldig opptatt av samisk språk. Jeg satt i KUF-komiteen i de tre – eller to og et halvt – første årene i denne perioden. Jeg har litt selektiv hukommelse, men jeg tror Fremskrittspartiet gikk imot samtlige bevilgninger på samtlige poster som hadde med språk og utdanning å gjøre, i den komiteen. Så jeg blir veldig glad hvis jeg senere i dag kan få det motbevist – at det tross alt var noen små kronebeløp som kanskje Fremskrittspartiet også beholdt.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
For det første hadde statsråden en veldig god påminnelse til oss alle når vi diskuterer bolig: Det er et tema der alt henger sammen med alt. Her i salen er Høyre støtt veldig sint og oppgitt over alt som har med stat å gjøre, og veldig glad i enkeltkommunen – enkeltkommunen har alltid rett. Heldigvis – får jeg si – er det ikke slik når Høyre utformer programmet sitt for boligpolitikk. Da har også Høyre behov for å gjøre noe på overkommunalt nivå. Avtaleverket har allerede vært nevnt. Enda en gang: I Aftenposten sier Erna Solberg at vi må ha et styringsorgan mellom sentral stat og over den enkelte kommune for å få mer orden på boligbygginga. Også Høyre – utenfor stortingssalen – ser at ikke minst for å få den gode, helhetlige tilnærminga til dette med bolig, må vi opp på et overkommunalt plan for å bedrive det vi kan kalle god, regional planlegging. Var det noe vi virkelig lærte, stort sett av Høyre-ordførere, da vi var på komitétur i Stavanger-regionen, var det nettopp at problemet ikke var innsigelsesinstituttet. Det som løste dette, var at alle gode krefter – kommuner, fylkeskommuner, Statens vegvesen, fylkesmannen og byggenæringa i et byggeforum – satte seg ned sammen og drev offensiv, god og helhetlig planlegging, der alle gjorde det som Lise Christoffersen sa var så viktig i innlegget sitt, at man tidlig kom opp med standpunktene sine, slik at man kunne få reelle drøftinger. At det hadde endt opp med noen innsigelser i Oslo, var alle enige om var mer et tegn på at man hadde mislyktes litt helt på tampen. Det skulle man ha klart å unngå hvis man hadde fått levd ut dette på den måten som alle var så innstilt på skulle være god praksis. Det er så mye god praksis der ute som vi i Stortinget i større grad må se. Da er det denne nye måten å drive god, offensiv og helhetlig planlegging på som vi må få alle til å bli en del av, mer enn at det er regelverket som er det store problemet. Jeg undrer meg litt over at et parti som Høyre, som helt sikkert har klare ambisjoner om å få både planstatsråd og boligstatsråd, kan ha en så lettvint tilnærming til bl.a. innsigelser. Vi kan diskutere om det er et heldig navn eller ikke, men alle er jo enige om at det å varsle innsigelse er navnet på det innspillet som sentrale myndigheter kommer med tidlig i en planleggingsprosess, for når det kommer til hælinga, er det jo få av disse som havner i departementet som en uløst konflikt. Til slutt: Når det gjelder Bård Vegar Solhjell og det brevet, så var det godt ment, det er jeg overbevist om. Det var en oppfordring til å gjøre det som vi alle er enige om, nemlig at kommuner og fylkeskommuner skal sette temaet bolig høyere opp på planleggingsdagsordenen.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Jeg er i hvert fall ikke i tvil om at da vi kom til Stavanger-regionen – den delen av skaperverket som er benevnt Stavanger-regionen – var det ikke tvil om at høyreordførere ville bruke planverket for å foredle skaperverket. Så er jeg fortsatt usikker på hva Høyre mener om dette med samordningsproblematikk. Altså: Det er lett å raljere, som representanten Helleland gjør, over staten – det er ingen som representerer helheten. Men enda en gang: Erna Solberg sier at på regionalt nivå skal det nå komme et styringsorgan der en skal avklare konflikt mellom stat og kommune. Hvem er det da som skal representere den helheten der? Må ikke da Helleland og Høyre ta i bruk litt av det samme regimet og systemene som vi har i dag? En kunne jo ha gjort slik som SV vil, og beholdt fylkeskommunen, som i dag, ifølge den samme plan- og bygningsloven, er gitt et sånt helhetsansvar. Men fylkeskommunen, den aktøren som virkelig er satt til å tenke helhet, vil jo Høyre kvitte seg med.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Jeg er IKT-frelst og fikk plutselig beskjed om å si det fra denne talerstol, sjøl om jeg ikke tilhører den riktige komiteen. Slik sett syns jeg også det er veldig flott det som her blir sagt av både statsråd og komitémedlemmer. For det første legger komiteen veldig stor vekt på at dette er en grunnleggende ferdighet og har vært det lenge, og slik sett er det viktig å utvikle det og foredle det. For det andre er denne satsinga her også for meg et typisk eksempel på det skolen også skal være god på, nemlig læring for livet, for framtida. Den er kommunikativ, og det kommunikative er så til de grader elektronisk. Så dette er ikke bare et bidrag til å foredle og legge vekt på dette med en grunnleggende ferdighet, men det er absolutt å ta vare på skolens samfunnsmandat, læring for livet. Tilleggspoeng som har vært framme i debatten her, er at det gir en genuin mulighet til å bli bedre på tilpasset undervisning. Det gir også en veldig god mulighet til å bryte ned skiller mellom fag. Noen av oss var på Andøya, på romforskningssenteret der, og der fikk vi gode eksempler på hvordan en mikser rock og realfag og det kunstneriske på en veldig god og spennende måte. Dermed vil en også bidra til å få til en bedre kobling mellom skole og samfunn, for samfunnet er mer og mer digitalt. Da må skolen også følge med på den utviklinga, og jeg tror at det er lettere å møtes nettopp ved at en har utviklet denne teknologien. Et tilleggspoeng som ikke minst er viktig i skolefylket Oppland – og jeg tror Oppland har vært for dårlig på det området så langt – er å se på om ikke den nye teknologien kan bidra til at vi kan opprettholde en mer desentralisert skolestruktur enn det vi klarer på den ordinære måten, for å si det slik. Hvis vi ser på livslang læring og voksnes læring, ser en mer og mer at en bygger opp en infrastruktur som spiller på at folk kan få undervisning der de bor, og der de jobber rundt omkring i landet vårt. Kanskje vi i noe større grad kunne tenke på den måten også innenfor grunnskolen, og ikke minst videregående skole, slik at vi kunne opprettholde en desentralisert struktur med i utgangspunktet små enheter, men som allikevel fungerer på en slik måte at både eleven og læreren kan føle at en tilhører et større fellesskap, noe det også er store positive verdier knyttet til. For små elevmiljøer og for små læremiljøer er ikke bra, og vil mer og mer bli en negativ faktor framover, tror jeg. Men nettopp her er det lettere å bygge opp større miljøer. Så slik sett, ære være den som setter dette på dagsordenen. Det er ikke enkelt, for det er veldig lett å skjønne at særlig lærere fort kan føle at en ikke er kompetent nok til å gjøre en god jobb inn i denne nye tida. Men da får en gjøre noe med det.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Ros og et spørsmål. Rosen går på dette: Representanten åpnet med at det er viktig å ha en praksis som ikke inviterer til at folk legger ut på flukt, eller at unger legger ut på flukt. Da er det fint at Høyre har sluttet seg til merknaden om at vi faktisk ikke vet om det fungerer på den måten – det står på side 15, øverst i første spalte. Jeg regner med at Høyre står fast ved det fortsatt. Spørsmålet mitt er: Hvilke tanker gjør Høyre sentralt seg om det store lokalpolitiske engasjementet som ikke minst mange Høyre-ordførere har i ulike saker rundt omkring, bl.a. ordføreren i Bergen? I en tidligere boligdebatt i dag la Høyre veldig vekt på at vettet stort sett befant seg på kommunenivå og ikke på nasjonalt nivå.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Så lenge en er for at noen ikke skal bli her, men skal returneres, må en sjølsagt være for at det må skje på en ordentlig måte, og at det må skje gjennom returavtaler med de landene det gjelder. Men da er det viktig at en får på plass returavtaler som er gode, som nettopp har i seg en trygghet for at de landene som skal ta tilbake unger og ungdom som har dratt ut på flukt, sørger for at de kommer tilbake til omsorgspersoner og kan leve et liv som er akseptabelt også ut fra våre standarder.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Det tyder på at Michael Tetzschner i hvert fall ikke har fulgt med på alle debatter og alle de leserinnlegg jeg har hatt gjennom denne prosessen etter at meldinga kom. Vi har sagt at det er store muligheter med utgangspunkt i eksisterende lovverk til å forbedre praksis. Det sa vi da meldinga kom, og jeg har fått enda mer tro på at det er riktig gjennom de debatter jeg har deltatt i. Vi foretok en oppstramming i regelverket vårt bl.a. i 2007. Så det er jo på mange måter på plass. Vi har sagt at vi skal følge FNs barnekonvensjon, det er også lagt inn i regelverket vårt. Vi tror at det nettopp gjelder å få en bedre praksis, og det får vi ikke minst ved å forbedre kompetansen til alle som skal sitte og utøve praksisen. Slik sett er vi i SV veldig fornøyd med meldinga og overbevist om at den vil ta situasjonen for de unge her, i riktig retning.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Jeg tror det er en dårlig skjult hemmelighet at irritasjonen over denne situasjonen øker i hele kommunalkomiteen og ikke minst på den rød-grønne sida. Nå vet vi samtidig at det er en veldig tett kontakt mellom KS og departementet i denne saka. Vi vet at KS fortsatt vil ha en mulighet for å finne en minnelig ordning, slik at Kommune-Norge sjøl klarer å gjennomføre en bedre bosetting. Vi har lyst til å bruke noe mer tid og se om ikke dette kan løses, før vi eventuelt går inn med hardere virkemidler. Det er noe spørsmål om penger, men det er også noe spørsmål om å se på denne gruppa som en stor ressurs for den kommunen som de bosetter seg i.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Jeg tror også det er veldig riktig som Trine Skei Grande sier, at det er mange som hører på oss i dag. Da undrer jeg meg veldig over Venstres tilnærming til dette. Jeg aksepterer en uenighet som går på at vi, på den ene siden, som vi hevder, har en forskrift fra 2007, som i utgangspunktet er god nok, og så er det spørsmål om å få bedre praksis på ulike måter og tydeliggjøre praksis. Det andre er å gjøre en del forskriftsendringer, slik som Venstre foreslår. Jeg aksepterer disse to tilnærmingene, men jeg undrer meg virkelig over at Venstre har behov for her i dag nærmest å latterliggjøre en stortingsmelding og si at den ikke har i seg noe håp, når meldinga sjøl sier, side opp og side ned – og når så mange i debatter, ikke minst fagfolk, jurister, har sagt til meg – at her er det gode muligheter gjennom en praksisendring mer i samsvar med intensjonen i loven. Jeg syns Venstre skal legge det partipolitiske spillet litt bak seg og bidra til at vi nå får en bedre praksis, som er mer i tråd med Venstres primærstandpunkt.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
En slik debatt kan ha flere innganger. Én inngang er å overhøre og mistolke innlegg, melding og innstilling, slik Michael Tetzschner velger å gjøre. Ja, jeg sa meg fornøyd med at vi i 2007 gjorde et vedtak der vi innførte at barns tilknytning til Norge skal tillegges særlig vekt. Så sa jeg videre – men det passet ikke inn i Tetzschners innlegg eller tilnærming – at det SV liker med denne meldinga, og som gjør at denne meldinga er så viktig og så god, er at den for det første registrerer at det har vært en uheldig praksisutvikling, og ikke minst at den vil endre praksisen tilbake til det som var utgangspunktet i 2007. Vi skal ha flere og bedre barnefaglige vurderinger, og vi skal ha klarere vektlegging av barnas beste. For å få dette til må en inn med bedre barnefaglig kompetanse, og ikke minst skal barn høres på en skikkelig måte. Den praksisen som vi har hatt, og som vi skal ha videre framover, skal meldes til oss, og den skal evalueres – altså skal vi politikere tettere på enn vi har vært så langt. Høykommissæren – og det syns jeg er interessant – har i direkte samtale både med oss i komiteen og med statsråden sagt at Høykommissæren vil bli med på dette arbeidet. Det er veldig fint, for det er et tilbud som Høykommissæren gir – og er i ferd med å gi – også til andre europeiske land. Når det gjelder alle de der ute som følger med på dette, er det klart at det er mange av dem som nå er aktive, som ønsker at det er flere som skal få bli. Det har vi fått klare meldinger om, og det er ikke tvil om at SV tilhører dem som håper at så vil skje. Men det de i tillegg sier, er at de ikke minst ønsker en noe bedre kvalitet over den behandlinga som de blir utsatt for – for å si det på den måten. Nettopp det at vi får på plass en kvalitetsmessig bedre forvaltningspraksis, bør være i alle i denne salens interesse. Det forventer de ungene og de ungdommene som blir direkte utsatt for dette, og det forventer ikke minst alle naboer, venner, pårørende og aktivister som er engasjert i denne saken. Slik sett skjønner jeg ikke at det er hensiktsmessig av representanter å gjøre narr av en melding som nettopp har det som ett av hovedpoengene sine. Så får vi, som sagt, ha litt ulike oppfatninger om hva som vil bli resultatet av en bedre forvaltningspraksis, men det er et poeng i seg sjøl å heve kvaliteten og få inn det barnefaglige, og det bør vi samle oss om. Og som sagt: Som SV-er både ønsker og tror jeg at da vil noen flere få opphold, nettopp som en konsekvens av at vi legger ned kvalitet i jobbinga vår.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-20:
Trine Skei Grande har en interessant refleksjon omkring forholdet mellom forskrift og praksis. Da er altså regjeringa, storfraksjonen og SVs posisjon her i kveld at vi har 2007-regelverket og FNs barnekonvensjon som et utgangspunkt. Så gjør vi tre ting i kveld: Vi leverer en melding og en innstilling som presiserer innholdet her, så fyller vi på med kompetanse, og så innfører vi i enda større grad en rett for unger til å bli direkte hørt i den typen saker. Det skal alt i alt gjøre at vi kommer ut med en annen praksis – det er vi overbevist om – enn det er i dag. Hva slags utslag det vil gi i forhold til hvor mange som får bli og ikke bli, får vi følge med på. Men først og fremst vil det gi kvalitet, og det er vi ute etter.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Når det gjelder lengeboende barn, ønsker regjeringen gjennom denne meldingen å sende noen signaler til UNE som handler om at praksisen er blitt tolket for strengt, og at forvaltningen har lagt seg på en praksis som ikke er i henhold til det Stortinget vedtok i 2007. Mitt spørsmål til representanten Lise Christoffersen er: Er det forvaltningen som har styrt norsk politikk siden 2007? Er det ikke en fallitterklæring fra politikkens side, hvis det er slik at regjeringen virkelig mener at forvaltningen nærmest lever sitt eget liv og skaper sin egen politikk? Mener virkelig representanten Lise Christoffersen at det er dette som er tilfellet?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Jeg skal ikke konfrontere Aksel Hagen med spørsmål jeg vet at vi er enige om, men jeg vil ta opp en annen stor utfordring. Det er alle de asylsøkerne som nå bor på asylmottak over lang, lang tid, deriblant mange barn, som har fått opphold, men som ikke blir bosatt i kommunene. Det er en kjempestor utfordring fordi det fører til en passivitet som gjør at integrering senere går saktere og er vanskelig. Kristelig Folkeparti har bl.a. foreslått å øke det statlige bidraget til flyktningboliger i kommunene fra 20 til 40 pst. som ett tiltak blant flere. Men hva vil SV gjøre med dette?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Jeg tok jo nettopp opp det spørsmålet – i min replikk til representanten Aksel Hagen – og pekte bl.a. på hva Kristelig Folkeparti ønsker å bidra med for å gjøre kommuner mer i stand til å kunne ta imot flyktninger som trenger bosetting. Jeg pekte bl.a. på det som vårt sentralstyre har sagt – og kommet med som et forslag – nemlig å øke det statlige bidraget til boliger for flyktninger som skal bosettes, fra 20 pst. til 40 pst., som ett av flere tiltak. Dette mener jeg vi ikke bare kan overlate ansvaret for til våre dyktige kommunepolitikere – helt uavhengig av hva slags parti de tilhører – her må vi også fra statlig hold komme med våre bidrag.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Ja, jeg håper ikke Håkon Haugli antyder noe annet. Veldig ofte – det er i hvert fall de tilbakemeldingene jeg får fra våre dyktige kommunepolitikere – handler det nettopp om at boligsituasjonen er slik at det er vanskelig å få bosatt flere. Fra vår side prøver vi å hjelpe kommunene ved å foreslå flere statlige bidrag, ikke bare når det gjelder tilskudd til boliger, men også når det gjelder integreringstilskuddet, som etter Kristelig Folkepartis oppfatning er underfinansiert. Dette vil være et veldig viktig bidrag, som kan sette kommuner i stand til å motta flere flyktninger.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Min oppgave her i dag – slik det er SVs og alle andre partiers oppgave – er å fortelle om vår egen politikk, og jeg har nå gitt uttrykk for hva Kristelig Folkeparti mener i denne saken, også når det gjelder midlertidig opphold. Det skal vi konfrontere både Høyre og Venstre – og kanskje også Fremskrittspartiet – med, men vi endrer ikke politikken på dette området selv om vi har sagt at vi vil snakke sammen med alle de ikke-sosialistiske partiene. Vår politikk står fast, og det er den jeg gir uttrykk for her i dag.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
I dag foreslår altså Kristelig Folkeparti å endre utlendingsforskriften § 8-8, slik at det ikke lenger blir anledning til å gi begrensede oppholdstillatelser til enslige mindreårige asylsøkere. Jeg har forstått salen dit hen at vi kommer til å bli nedstemt i dag. Men mitt spørsmål til statsråden er: Vil hun allikevel ta et initiativ til en evaluering av denne ordningen, slik at vi kan få fram alle sider, alle konsekvenser, som denne forskriften fører til for denne gruppen?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Tilbake til mitt første spørsmål: Jeg tolket statsråden dit hen at hun ikke ville avvise å ta initiativ til en evaluering av den ordningen som har med begrenset oppholdstillatelse å gjøre. Samtidig forsvarer hun ordningen, og jeg har selvfølgelig respekt for det. Men det betyr at den første delen av svaret kan gi et visst håp om at regjeringen i hvert fall ikke er redd for de svarene en slik evaluering vil gi. Vi har jo noen studier som forteller om hvordan disse barna har det. Det betyr at regjeringen ikke er redd for de svarene en slik evaluering vil gi – i og med at hun gir en viss åpning for at vi får en slik evaluering.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Jeg vil aller første takke statsråden for at hun har sagt ja til å være med i denne debatten. Jeg synes det også er viktig å høre barneministerens stemme når vi snakker om et så viktig tema som barn på flukt. Så jeg vil begynne med å si takk for at du ville delta i denne viktige debatten. Både i Soria Moria I og i Soria Moria II slår regjeringen fast at omsorgsansvar for enslige mindreårige asylsøkere mellom 15 og 18 år skal overføres til barnevernet. Dette er ennå ikke gjennomført. Denne regjeringen har nå styrt i syv år. Jeg begynner å bli ganske utålmodig, og jeg lurer på om statsråden har noen tidsplan for når denne ordningen kommer på plass.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
I et par innlegg her har noen avlagt meg en liten visitt. Michael Tetzschner utfordret teologen Bekkevold til å gjøre seg noen etiske refleksjoner. Jeg følte nok kanskje ikke at det først og fremst var teologien og etikken som møttes, men at det mer var teologen og juristen. Videre vil jeg nok anbefale Eirik Sivertsen ikke bare å forholde seg til statistikk som tall. Han bør prøve å gå bak statistikken, da oppdager man menneskene bak tallene. En fin måte å gjøre det på er f.eks. å unne seg å se Margreth Olins film De andre, som nettopp handler om den gruppen mennesker som har fått midlertidig opphold. Et av de foregående innleggene handlet om menneskehandel, og jeg er veldig glad for at representanten tok opp dette med menneskehandel. Redd Barna har nettopp kommet med en urovekkende rapport som heter Menneskehandel med barn. I rapporten kan Redd Barna fortelle om store mangler i behandlingen av asylsøknader til enslige mindreårige asylsøkere som er identifisert som mulige ofre for menneskehandel eller slaveri, som jo er et mer treffende begrep. Redd Barna kan videre fortelle at disse enslige mindreårige asylsøkerne skal ha blitt returnert til andre europeiske land uten at det har blitt foretatt noen vurdering av risiko for re-trafikkering, og dette blir gjort helt uten at verken verge eller barnevernstjeneste blir varslet – eventuelt ble det varslet for sent eller til og med i etterkant av utsendelsen. En slik praksis er fullstendig i strid med forpliktelser Norge har etter internasjonale konvensjoner som omhandler bistand til ofre for menneskehandel. Frykten for å bli returnert til re-trafikkering gjør at en del mindreårige ofre anser det som tryggest å rømme fra mottak og gjemme seg for dem som egentlig er til for å hjelpe, og bare i perioden fra 2002 til 2012 har det forsvunnet så mange som 453 barn fra norske mottak. Disse barna er igjen svært utsatt for bl.a. organisert kriminalitet og menneskehandel. Kristelig Folkeparti har kommet med flere forslag til tiltak for å få bukt med menneskehandel, menneskehandel med barn spesielt, og vi har ønsket en egen handlingsplan spesielt rettet mot barn som er ofre for menneskehandel. Regjeringen har, rosverdig nok, kommet med en handlingsplan mot menneskehandel, som de skal ha honnør for, men har ennå ikke adressert utfordringer knyttet til menneskehandel med barn spesielt. Nå, mer enn noen gang, er det behov for nettopp en slik plan, og jeg håper at justisministeren vil ta imot den utfordringen fra Kristelig Folkeparti.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-11-20:
Det er sent på kvelden, så jeg skal ikke holde noe langt innlegg. I den saken vi nå skal debattere, legges det fram forslag om at regjeringen skal legge fram nødvendige forslag for å begrense muligheten for gjenopptakelse av utlendingssaker, slik at et endelig vedtak er endelig og ikke kan gjenopptas, og at regjeringen skal legge fram de nødvendige forslag som muliggjør opprettelse av en forvaltningsdomstol som behandler bl.a. klager i utlendingssaker. Det er en felles oppfatning i komiteen at det høye antallet omgjøringsanmodninger er en alvorlig utfordring. Komiteen deler forslagsstillernes oppfatning om at det er viktig å ha en reell mulighet til klagesaksbehandling og beholde prinsippet om at saker skal behandles i to instanser for å ivareta rettssikkerheten til den enkelte, men like viktig er det å ivareta en forsvarlig og fornuftig saksbehandling. Forvaltningen har i mange tilfeller en plikt etter internasjonale konvensjoner til å vurdere nye bevis eller andre nye opplysninger før utsendelse finner sted. Også norske regler, som f.eks. utlendingsforskriftens bestemmelse om den særlige betydningen av barns tilknytning, kan gi en plikt til å vurdere omgjøringsanmodninger. I sin vurdering av saken oppgir statsråden å være opptatt av å finne tiltak som kan begrense dagens ressursbruk og hindre at omgjøringsanmodninger kan forsinke arbeidet med returer. Flertallet – alle utenom Fremskrittspartiet – imøteser statsrådens forslag om hvordan klagesaksutvalgets innstilling skal følges opp, og anmoder om at dette skjer i inneværende periode. Jeg anbefaler komiteens tilråding, som er at saken vedlegges protokollen.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Jeg tror jeg er enig med presidenten i hans vurdering av om noen uttrykk bidrar til kvaliteten på debatten. Jeg ba om ordet på bakgrunn av siste talers synspunkter på bl.a. – det første – Sametinget, hvorvidt Sametinget er omstridt eller ikke. Nei, Sametinget er ikke omstridt; det er Fremskrittspartiet som forsøker til å gjøre det til en omstridt sak. Det er slik at et bredt flertall i denne sal – i motsetning til noen av de ekspertene som foregående taler viste til – mener at nasjonen Norge er etablert på territoriet til to folk, at vi har to folk her. Derfor har vi vedtatt en grunnlovsbestemmelse som skal sikre at begge folkene har mulighet til å utvikle sitt språk, sin kultur og sitt samfunn. Nei, dette er ikke omstridt; dette er noe Fremskrittspartiet forsøker å gjøre til noe som er omstridt. Så til det andre: Fremskrittspartiets samepolitikk. Nå har vi hørt Fremskrittspartiet vise til at de ønsker å ta vare på det samiske språk og den samiske kultur, og nei, de kutter ikke i alt, det er noe som er igjen. Men Fremskrittspartiet har jo ikke svart på utfordringen. Hvis det er slik at de mener at de siste 25 årene ikke har gitt de resultatene – til tross for at vi i dag kan vise til en forsiktig framgang på noen områder, spesielt etter at vi satte i verk handlingsplanen for samiske språk – hva er da Fremskrittspartiets svar? Fremskrittspartiets svar, slik jeg hører det, er bare at nei, vi har bare ett folk i Norge, vi skal ikke gjøre noen spesielle grep for å ta vare på det samiske språket, den samiske kulturen og de samiske næringene som bærer kulturen fram. Så er det slik at vi har mye statistikk, vi vet noe om språkopplæring, om hvem som vil ha språkopplæring. Men det er altså ikke så lenge siden vi hadde en debatt om byråkrati og veksten i det offentlige byråkrati, da høyrepartiene, deriblant også Fremskrittspartiet, var veldig opptatt av å holde det nede. Men ved første anledning, ved første korsvei, springer man fram, ber om flere utredninger, mer statistikk og dermed mer rapportering og mer kontroll. Denne politikken henger ikke på greip, den er ikke konsistent over tid. Det kunne vært fristende å antyde at her tok man det mest behagelige, populistiske standpunktet fra sak til sak, men det er sikkert slik at Fremskrittspartiet har et annet syn på det.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Norge har igjen fått boligspørsmål på dagsordenen som et viktig politisk tema – i media, i kommunene og nasjonalt, og jeg tror også at boligpolitikken nå diskuteres oftere rundt middagsbordene blant vanlige folk. De siste årene har boligprisene steget kraftig, og det har blitt vanskeligere for mange, og særlig for unge, å etablere seg i egen bolig. I Arbeiderpartiet er vi urolige over utviklingen. For Arbeiderpartiet er bolig en av hovedpilarene i velferdspolitikken. Arbeid til alle, retten til utdanning, en god helse sammen med muligheten til en god bolig er plattformen vi bygger velferdssamfunnet på. La meg slå fast: I all hovedsak har vi hatt og har en god boligpolitikk i Norge. I Norge eier åtte av ti sin egen bolig, vi har romslige boliger med høy standard, og det er få som står helt utenfor boligmarkedet, og er registrert som helt bostedsløse. Dessverre er det slik at den siste kategorien er økende. Det er for meg et symptom på økende forskjeller i samfunnet. I Arbeiderpartiet vil vi ikke akseptere at folk forblir stående helt uten bolig. Men det går et hovedskille i denne salen mellom regjeringspartiene, som ønsker fellesskapsløsninger, og de borgerlige partiene, med Høyre og Fremskrittspartiet i spissen, som sverger til at markedet skal fikse denne utfordringen. Fremskrittspartiet er tydeligst på dette. Vi hørte representanten Hagesæter tidligere i dag, med lovprisninger til markedet – at markedet regulerer dette best – i motsetning til vårt svar, som er at det er fellesskapets demokratiske organer som må gripe inn og legge til rette for boligbygging. Ifølge representanten Hagesæter er det alle disse lovene, forskriftene, kravene, reglene og rundskrivene som er problemet – det er det som gjør at folk ikke får seg bolig. Men markedet har jo hatt ganske stor frihet også fram til nå, og det har altså ikke løst utfordringene For oss er det et politisk ansvar å sørge for boligbygging gjennom å legge til rette for og skape gode rammebetingelser, slik statsråden beskrev det i sitt innlegg. Vi har styrket det boligsosiale arbeidet vesentlig. Regjeringen har forenklet og styrket bostøtten. Aldri før har så mange mottatt startlån fra Husbanken. Det er nå mer enn 100 000 kommunale utleieboliger i Norge. Vi skal fortsette den boligsosiale innsatsen, men det er nå også tid for å ta grep i boligpolitikken – boligpolitikken som angår alle, fordi vi alle skal ha en god bolig. Derfor er boligmeldingen viktig. Vi er i arbeid, og vi imøteser innspillene og ideene som kommer – også fra Høyre – og vi er selvfølgelig glade for at representanten Helleland er spent. Vi vil ta til orde for å styrke de politiske løsningene. Det betyr ikke planøkonomi, men det betyr at vi har et politisk ansvar, og at alle skal ha en god bolig, det ansvaret skal vi ta.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Det kunne jo være fristende å anta at representanten Tetzschner ønsket at han var i mine sko, men jeg tror kanskje ikke det var årsaken til at han ønsket å innta talerstolen. Jeg er glad for at representanten Hagesæter presiserte at også markedet må styres. I hans første innlegg kunne det oppfattes som om politikken var å slippe markedet helt fritt. Det er jo sånt vi vanligvis hører fra Fremskrittspartiet, men det var en grei presisering å få. Jeg tok ordet for andre gang for å snakke litt om det som representanten Tetzschner har vært opptatt av i denne debatten – og ved flere andre anledninger – nemlig innsigelsesinstituttet, for Tetzschner sa tidligere at innsigelse er et negativt virkemiddel. Ja, det er mulig at noen opplever det sånn, men innsigelsesinstituttet er også et veldig positivt virkemiddel, for innsigelser har som hensikt å ta vare på fellesskapets interesser. Utfordringen er da at det ofte krysser lokale interesser, og det er i denne avveiningen vi finner alle disse dilemmaene. Vi er enige om at det med dagens praksis er mange utfordringer. Det handler om samordning mellom ulike sektormyndigheter som har denne retten, og det handler om saksbehandlingstid og hvor lang tid disse prosessene må ta. Jeg deler også den bekymringen som har vært framsatt her, om grunnlaget for å fremme innsigelser, der bl.a. KS har lagt fram en rapport som viser at det ikke alltid er slik det burde være. Men jeg mener – grunnleggende – at innsigelser er et viktig institutt som vi skal beholde. Det sikrer fellesskapets interesser, og av og til går fellesskapets interesser foran lokaldemokratiets interesser. Jeg har også noen kommentarer til forslag som nå er kommet fra Fremskrittspartiet og Høyre, for der berører man også innsigelser. Det heter bl.a. i forslag nr. 2 at en bare skal «fremme innsigelse til forslag til kommuneplanens arealdel og reguleringsplan kun i spørsmål som er av nasjonal eller vesentlig regional betydning, og ikke i spørsmål som av andre grunner er av vesentlig betydning for vedkommende organs saksområde». Da må jeg spørre: Skal jeg oppfatte det slik at Statens vegvesen nå ikke skal få lov til å fremme innsigelser på bakgrunn av trafikksikkerhetsspørsmål eller av hensyn til gående og syklende? Tilsvarende gjelder også forslag nr. 4, der man foreslår at Stortinget skal be «regjeringen fremme forslag om tiltak for å begrense innsigelsesadgangen for statlige myndigheter som virker hemmende på boligbygging og lokal handlefrihet». Innsigelser er jo i sin natur en begrensning i lokal handlefrihet. Skal dette forstås som et forslag om å avskaffe hele innsigelsesinstituttet? Jeg tror ikke det, men det er et ganske upresist forslag, og vi har tidligere utfordret høyrepartiene på å være konkrete på hvilke instanser det er som i dag har innsigelsesrett, som skal miste den? Det kan man tenke på til boligmeldingen kommer.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Jeg ba om ordet fordi representanten Helleland åpenbart ikke fikk med seg nyansene i mitt innlegg. Han spør: Er Jernbaneverket, Statens vegvesen og Fylkesmannen fellesskapet og nasjonen? Ja, det er de faktisk. Det er organer som forvalter fellesskapets interesser på vegne av regjeringen, og deretter på vegne av Stortinget. Og ja, det er sånn at de interessene de forvalter, av og til går foran de lokaldemokratiske interessene. Sånn har det vært, sånn er det, og sånn vil det også være i framtiden. Jeg regner med at også Høyre innser at det kan være sånn at nasjonen har noen interesser som av og til går foran lokaldemokratiets. Så litt om andelen innsigelser til kommuneplaner, som blir trukket fram som argument: Ja, det kan være riktig at noen av de innsigelsene som blir satt fram, ikke er godt begrunnet – som jeg sa i mitt innlegg – men det er heller ikke, sånn som jeg kjenner kommunene, erfaringsmessig alltid sånn at forslaget til kommunale planer er innenfor rammen av det som burde ha vært.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
At Stortinget har vedtatt at vi har to folk i Norge, betyr derimot ikke at det er riktig. Det er flere kjente jurister av en viss størrelse som har stilt spørsmål ved riktigheten av at samer er et urfolk, men nok om det. Jeg blir litt betenkt når det står representanter på denne talerstolen og nærmest påstår at andre representanter lyver – eller i hvert fall går veldig langt i å påstå noe slikt. Det er også litt bekymringsfullt at noen står og refererer til visesangere og tillegger partier meninger og holdninger som de absolutt ikke har. At representanten Hagen er uenig med Fremskrittspartiet, er én ting – det har representanten Hagen lov til å være – men å stå her og komme med slike påstander, komme med slike ballespark, som Hagen gjør, viser at han har en argumentasjon som er på et lavmål, etter min mening. Det er greit å diskutere, det er greit å være uenig, men å tillegge partier den holdningen som Hagen tillegger oss, bekymrer meg virkelig – når det fra denne talerstolen tillates at det gjøres. Fremskrittspartiet er opptatt av samisk språk og samisk kultur. Å påstå noe annet er usant. Vi har ikke kuttet i alt til samiske formål, vi beholder en god del av de pengene som skal brukes til bl.a. opplæring og kulturbevaring. Så påstanden fra representanten Hagen er totalt feil, og jeg vil ta sterk avstand fra slike holdninger. Når det gjelder statistikk, er statsråden tvilende til at det blir bedre språkutvikling av å føre statistikk. Tja, en slik oversikt over språkbrukere og planlegging av tiltak virker faktisk i andre land, men for all del: Det trenger jo ikke virke i Norge, vi er jo litt spesielle. Finland bruker denne statistikken til å etterleve sine forpliktelser. De bruker denne statistikken for å kunne lage gode planer, slik at de kan gi god opplæring i samiske språk så samiske språk kan utvikle seg. Derfor har jeg tro på at også Norge kan klare det samme, ved å vite hvor mange som snakker – og hvor de snakker – de samiske språkene. Så til særbehandlingen, som jeg mener Sametinget har fått. Spørsmålet er om denne særbehandlingen har virket. Så et annet spørsmål: Er Sametinget helt ukontroversielt?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Som representanten nevnte i sitt innlegg, er det en del enslige mindreårige som legger ut på en reise fra fremmede land, gjennom Europa og til Norge. Det er viktig at vi prøver å hindre at de legger ut på en sånn reise, for vi vet at det kan skje mye med mindreårige på en så lang tur. Hva mener representanten er den beste motivasjonen for å hindre at mindreårige legger ut på en slik reise?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Jeg registrerte også oppslaget i de forskjellige medier i så måte, der jeg uttrykte til vedkommende journalist – jeg husker ikke hvilket medium det var – at for en del av de barna som har fått sin søknad avslått, har det oppstått en del nye situasjoner – en del nye momenter er kommet inn – og disse bør få behandlet sin søknad på nytt. Jeg har aldri uttrykt noe ønske om at alle 450 barna skulle få sin søknad behandlet på nytt.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Nei.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Nå vet jeg ikke hvem representanten refererte til. Fremskrittspartiet har en fastlagt asyl-, innvandrings- og integreringspolitikk. Vi har også personer i vårt parti som har forskjellige oppfatninger om politikken, på samme måte som det er i Senterpartiet, i Arbeiderpartiet og til dels også i SV. Vi har vår fastlagte politikk. Den vil vi fortsatt stå på. Det er ingen tvil om hvor vi står i asylpolitikken. Vi vil ha en streng og rettferdig asylpolitikk, men vi vil også ha en faktabasert asyl- og innvandringspolitikk.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Som representanten Hagen sier, tar meldingen opp en del sentrale problemstillinger og setter søkelyset på en del utfordringer vi har i innvandrings- og integreringspolitikken i Norge. Hagen nevnte også en del positive ting ved meldingen. I meldingen er det ramset opp en del tiltak som regjeringen vil sette i gang, bl.a. tvungen retur. Der står det: «Regjeringen vil styrke arbeidet med nye returavtaler.» Er representanten Hagen fornøyd med at vi nå skal styrke arbeidet med nye returavtaler? Og er han fornøyd med de returavtalene som vi har inngått, f.eks. med Somalia?