Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-10:
Jeg deltok ikke i debatten i forrige uke, men tillater meg likevel å ha noen meninger om dette. Jeg synes det er rørende å høre representantene fra Venstre og Arbeiderpartiet påpeke de utfordringene vi står overfor i dag. Jeg har vært her så lenge at jeg har opplevd en justisminister fra Venstre i sin tid som hadde et stort hjerte for veldig mange, men som slet med å levere i forhold til egne ambisjoner. Da blir det ganske lett, synes jeg, å komme i dag og påpeke at dagens regjering ikke leverer. Det samme gjelder for Arbeiderpartiets del. Jeg må si at en av mine gode venner, stortingsrepresentant og tidligere statsråd Knut Storberget, sa en gang at man ikke blir gjenvalgt ved å fokusere på kriminalomsorg. Det bekrefter vel debatten her i dag og debatten i forrige uke, som viser at ikke minst Arbeiderpartiet gjennom ulike statsråder ikke har tatt de grepene man har vært nødt til å ta. Arbeiderpartiet påberoper seg æren for Halden fengsel. Den tilligger Bondevik II, som startet de første bevilgningene der. Representanten Leirstein var inne på at dagens regjering har gjort noen grep, ikke minst i forhold til Ila. Ja, det er også noe som jeg er stolt av. Vi har folk som opplever isolasjon til daglig, ikke folk som er inne ett døgn, to døgn eller tre døgn, men som faktisk er innenfor et system der isolasjon dessverre er løsningen. Det har Arbeiderpartiet og kompani ignorert i åtte år – samtidig som man går rundt og slår seg på brystet og klager over at ting er så ille nå. Det er mulig at man først ser lyset når man kommer i opposisjon, og så fortier man virkeligheten når man har ansvar. I så fall skal jeg være så åpen og direkte at jeg skal si at hvis situasjonen ikke blir bedre i løpet av denne perioden, skal jeg være den første til å stå her og si at vi gjorde ikke en jobb som var god nok, statsråden fikk ikke gjennomslag i stor nok grad for de tingene som burde vært gjort, og vi har sviktet også overfor egne ambisjoner. Jeg mener at noe av det viktigste man gjør som politiker, er å ha en ambisjon om å få ting til å skje, å få på plass en endring. Gjør man ikke det, bør man i det minste være såpass ærlig og si at en har fått gjort noe, men kom ikke så langt som ønsket. Denne debatten handler om helt andre ting; den handler om fraskrivelse av fakta og det å ta inn over seg ansvaret for det som faktisk har skjedd. Hvis man ser på historien til Venstre, til Bondevik II og til Arbeiderpartiet, satte de norgesrekord i å gi en særskilt strafferabatt. Det har aldri vært noen som har vært i nærheten av å gi den type rabatt. Den er plutselig borte vekk, ikke interessant, og man fokuserer ensidig på det som er problemet i dag, nemlig at noen oversitter varetekt. La det være klinkende klart: For min del ønsker jeg selvfølgelig ikke at staten skal begå lovbrudd – overhodet ikke. Men jeg synes justisministeren drar opp et dilemma som er ganske interessant: Hvordan hadde reaksjonen vært blant framtredende politikere i justiskomiteen og andre steder hvis en person som – la oss si, hypotetisk – hadde begått seksuelle overgrep mot barn, måtte slippes fri fordi det ikke fantes varetektsplasser, og folk som hadde begått grov vold, ble sluppet fri? Det er ikke sikkert hylekoret hadde vært noe annerledes da.