Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-06-15:
Vold i nære relasjoner er et alvorlig samfunnsproblem som særlig rammer kvinner og barn, men også menn. Vi vet at vold i familien er et økende problem som krever økt innsats. Kristelig Folkeparti mener at samfunnet har et ansvar for å forebygge og avdekke den volden som skjer i hjemmet, sammen med familien. Krisesentrene har lenge hatt en sentral plass i arbeidet mot vold i nære relasjoner, og Kristelig Folkeparti stemmer i dag for lovfesting for å tydeliggjøre at det offentlige har et ansvar for å sørge for at personer som er utsatt for vold i nære relasjoner, får vern, hjelp og oppfølging. Vi stemmer for at krisesentertilbudet skal lovfestes for å sikre krisesentertilbud til alle, dvs. til kvinner, menn og barn som er utsatt for vold i nære relasjoner. Vi stemmer for lovfesting for å sikre et krisesentertilbud i alle landets kommuner og for å bidra til bedre kvalitet på tilbudet. Når det gjelder finansieringsmodellen, er Kristelig Folkeparti imidlertid ikke enig med flertallet. Kristelig Folkeparti er prinsipielt for det lokale selvstyret, og vi ønsker at kommunene selv skal kunne disponere kommunale midler til beste for kommunens innbyggere. Vi er derfor i utgangspunktet positivt innstilt til at mest mulig av statens tilskuddsmidler til kommunene overføres gjennom rammetilskuddet. Men i dette tilfellet frykter vi at en beslutning om rammeoverføring, spesielt i en overgangsfase, vil føre til at eksisterende tilbud blir vesentlig redusert. Det vil skje fordi en utbygging må komme i kommuner som ikke allerede har et krisesentertilbud. Dersom bevilgningen ikke økes radikalt, vil alle eksisterende krisesentre måtte bygge ned sin virksomhet for at alle kommuner som ikke har etablert tilbudet, skal få etablert dette. Mange eksisterende krisesentre frykter at de må bygge ned sin virksomhet dersom bevilgningene ikke økes radikalt. I tillegg vet vi at krisesentertilbudet har behov for betydelige omstillinger i den nærmeste framtid for å oppfylle lovens krav. Nye grupper skal gis et tilbud, herunder menn, stadig flere kvinner og menn med en annen etnisk og kulturell bakgrunn, og barn. Behovet for ny og bedre kompetanse er stort, og skolering av ansatte og frivillige i krisesentrene er påkrevd. Det bør også skje en utvikling av samarbeidet med andre hjelpeinstanser, og det vil kreve mye tilrettelegging og midler. Tilbudet må fortsatt være et lavterskel gratistilbud, men kvaliteten skal fortsatt være god. Det skal være et gratistilbud med høy profesjonell kompetanse. Det er det ingen motsetning i. Kravene til de nye krisesentrene er mange, og de er kostnadskrevende. Kristelig Folkeparti mener tilbudet må utvikles til den standarden loven nå krever. Vi må vite mer om kostnadene ved det kommende krisesentertilbudet. Så kan vi se på finansieringsmodellen og endre den. Kristelig Folkeparti støtter altså ikke forslaget om at de øremerkede tilskuddene skal avløses av rammefinansiering samtidig som lovfestingen trer i kraft. Når så mange kommuner og krisesentre uttaler at ressursene som følger med loven er for knappe, mener vi det må tas på alvor. Det viktigste for Kristelig Folkeparti er å sikre stabil fullfinansiering av krisesentrene. Bondevik II-regjeringen økte i budsjettet for 2005 det statlige tilskuddet til krisesentrene fra 50 pst. til 80 pst., slik at finansieringen av krisesentrene ble 100 pst. offentlig. Vi mener at denne finansieringsordningen bør fortsette en stund til, og at Stortinget skal komme tilbake til ny finansieringsordning og rammefinansiering på et senere tidspunkt. Det er vår begrunnelse for å fremme forslag sammen med de øvrige opposisjonspartiene om at Regjeringen skal komme tilbake til Stortinget med forslag om en helhetlig finansieringsplan for krisesentre.