trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2022-04-27:
Det var i hovedsak to avgifter som Senterpartiet kritiserte da vi var i opposisjon. Det var avgiften på ikke-alkoholholdige drikkevarer og sukkeravgiften. Vi syntes det som Høyre og Fremskrittspartiet gjorde, var så uansvarlig – de økte avgiftene noe voldsomt i løpet av ett år. Nå er de på et helt annet nivå. Det vi fikk vedtatt i høst, f.eks. når det gjelder mineralvann, f.eks. Pepsi Max, gjør at den avgiften er på et helt annet nivå, ikke-eksisterende. Det gjør at f.eks. konkurransen mellom norske og svenske butikker når det gjelder Pepsi Max og den typen produkter, er mye lettere. Problemet med alkohol er at vi reelt sett har ulikt syn. Jeg ser at høyere alkoholavgifter i Norge kan bidra til grensehandel – det er det ikke noen tvil om. Men jeg ser også at hvis vi reduserer alkoholavgiftene mye, kan det føre til en del andre utfordringer knyttet til økt alkoholforbruk. Der har vi rett og slett ulike vurderinger. Vi mener at det ut ifra samfunnshensyn – folkehelse – at det er rett ikke å redusere avgiftene så mye som Fremskrittspartiet tar til orde for. Det virker som den svenske regjeringen mener det samme.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Regjeringen varslet i sin tilleggsinnstilling til statsbudsjettet for 2022 at CO 2 -avgiften skal økes til 2 000 kr per tonn innen 2030, dvs. altså nesten en tredobling. Flertallet i Stortinget har sluttet seg til det, og finansministeren har gjentatt dette budskapet ved ulike anledninger. Allerede i 2022 ble avgiftene økt med 22 pst. Kan finansministeren redegjøre for hvilken konsekvens en tredobling av CO 2 -avgiften vil få for pumpeprisen på bensin og diesel, og hva det vil innebære av økte utgifter for både næringstransport og privatbilister?
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Jeg fikk ikke noe svar på mitt spørsmål om hva denne tredoblingen betyr, hva den betyr for bensin- og dieselprisene fremover. Finansministeren viste til at veibruksavgiften ble justert ned ved årsskiftet. Den ble satt ned, men i sum økte avgiftene på CO 2 -avgiften, for det var ikke en 100 pst. kompensasjon. Fremskrittspartiet fikk i regjering gjennomslag for at økt CO 2 -avgift skulle kompenseres 100 pst. ved redusert veibruksavgift, altså krone for krone. Kan finansministeren garantere at veibruksavgiften fremover, de neste tre årene, blir redusert krone for krone, tilsvarende økt CO 2 -avgift?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Det er helt riktig. Gjennom de siste tiårene har de økonomiske og sosiale forskjellene i Norge økt. De rikeste drar ifra, og formuen konsentreres på stadig færre hender. Samtidig er det flere som sliter med å få endene til å møtes. 115 000 unger vokser i dag opp i fattige familier. Når forskjellene blir for store, svekkes også tilliten i samfunnet. Det bør særlig være et tankekors når vi nå har gått ut av en pandemi hvor håndteringen var fullstendig avhengig av nettopp den sterke tilliten som vi har i Norge. Det er også viktig med tillit og sterke fellesskap i mer usikre tider, nå som vi opplever krig i nærområdet og økende priser på viktige varer. I går kom koronakommisjonens rapport. Den viste oss at koronakrisen har økt ulikhetene i Norge. Lavinntektsgrupper og innvandrere er de som har tapt mest. Samtidig fikk Norge i den samme perioden flere titalls nye milliardærer. Kommisjonen skriver: «Det vil kreve langsiktig innsats å rette opp disse skjevhetene, og hindre at pandemien fører til varig dypere skillelinjer i det norske samfunnet.» De store forskjellene er et samfunnsproblem. Hvilke tiltak vil regjeringen komme med i revidert nasjonalbudsjett om tre uker som vil bidra til å redusere forskjellene i Norge?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Jeg takker for svaret. Selv om flere er i arbeid, går forskjellene fortsatt opp i Norge. Det trengs en forsterket innsats både på kort og på lang sikt for å klare ikke bare å forhindre forskjellsveksten, men også å snu kurven og få ned forskjellene. Derfor etterspør jeg hvilke konkrete tiltak som kommer fra regjeringen framover, som vil forsterke den innsatsen. I Norge merker vi nå også de økte prisene på både mat og energi. Vi vet også at det er særlig de som har minst, som merker det kraftigst. Regjeringen har brukt mye tid de siste ukene på å advare mot økte offentlige utgifter for å unngå økt inflasjon og renteheving, enda man vet at økte renter vil treffe sosialt skjevt. Vi har andre alternativer: Økte skatter for landets rikeste vil dempe presset i norsk økonomi, og det vil også ha langt bedre fordelingsvirkninger enn økte renter på folks boliglån. Vil regjeringen komme med et forslag for å øke skattene for landets rikeste?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Jeg vil gjerne følge opp med et spørsmål til arbeidsministeren. De økonomiske forskjellene har økt over tid, og de som har minst, rammes hardest. I Hurdalsplattformen står det at «Fattigdom skal reduseres, særlig den som rammer barnefamilier.» Det er en veldig viktig målsetting når vi vet at det er 115 000 unger som vokser opp i vedvarende lavinntekt, og at det er en voldsom belastning å leve i fattigdom, med stress, uforutsigbarhet og utilstrekkelighet. Det går ut over den omsorgen man som foreldre skal gi til sine barn, og det legger en voldsom belastning på hverdagen. I går kom koronakommisjonens rapport, hvor det står at de økonomiske og sosiale forskjellene har vokst. Da lurer jeg på hva slags initiativ vi kan forvente at statsråden skal ta for å bekjempe økonomiske og sosiale forskjeller.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Jeg deler statsrådens syn på arbeid og om en offensiv for å ha folk i arbeid, men også de som må ha inntekten sin fra andre steder, må kunne leve av den inntekten. Jeg la merke til særlig ett område som jeg vet statsråden kjenner veldig godt fra sitt virke som ordfører i Bergen, men som ikke ble nevnt, nemlig økte sosialhjelpssatser. I statsrådens vakre hjemby har byrådet etter initiativ og press fra SV vedtatt å øke satsene på økonomisk sosialhjelp, og det har gitt veldig gode resultater på den måten at folk får mer oversikt over sin situasjon. Har man lite, er det veldig viktig å kunne planlegge og fattigdomsstresset blir redusert. Da lurer jeg på om statsråden mener at den politikken hun selv har ført som ordfører i Bergen, er en god politikk for å redusere økonomiske og sosiale forskjeller i resten av landet.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-27:
Det er positivt at statsråden framhever fellesskapsløsninger og velferd som så viktig for å bekjempe forskjeller. Det er nettopp det at vi har en velferd som skal dekke våre behov, som gjør at vi kan stå likere i vårt samfunn. For de fleste av oss er møtet med velferden et møte med Nav. For de aller fleste av oss er det også et godt møte, men vi har sett en trygdeskandale – en Nav-skandale – der mange har blitt uriktig dømt for trygdemisbruk. Det er behov for både opprydning og oppreisning for dem som har blitt utsatt for det. Statsråden har tidligere sagt at ordningene for erstatning fungerer godt, men når vi ser at mange ikke får erstatning eller får veldig lite til tross for at man er fengslet uriktig, lurer jeg på om statsråden fremdeles mener at oppreisningen er god nok i dag.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-04-27:
Jeg har et spørsmål til klima- og miljøministeren. Norge har meldt inn til FN et klimamål på 50–55 pst. reduksjon innen 2030, og det er juridisk forpliktende. Vi har også en klimaavtale med EU om hvordan dette skal gjennomføres, som dekker hele den norske økonomien. Den ble inngått av forrige regjering – heldigvis; jeg er ikke sikker på om dagens regjering ville ha inngått en slik avtale. Så har også regjeringen i Hurdalsplattformen satt et mål om 55 pst. reduksjon i Norge innen 2030. Venstre har det samme i sitt program og er enig i dette. Men her begynner også forvirringen: Hva innebærer egentlig dette målet? I et intervju med E24 den 6. april sammenlignet statsråden målet til regjeringen med Danmarks mål om 70 pst. reduksjon innen 2030. Det er riktig: Danmark har satt seg et mål som går utover den forpliktelsen de har under Parisavtalen sammen med EU. Forskjellen er at i Danmark er det 70-prosentmålet vedtatt i Folketinget, det er skrevet inn i deres klimalov, og det forhandles aktivt om hvordan det skal gjennomføres. Når det gjelder det norske 55-prosentmålet som regjeringen går inn for, er det større usikkerhet om hva det innebærer. Statsråden har i intervjuer kalt det et omstillingsmål, det er omtalt som en ambisjon. Da er mitt spørsmål: Hva er egentlig regjeringens 55-prosentmål om utslippskutt innen 2030? Hvordan tenker regjeringen at dette skal gjennomføres? Og hvordan har de tenkt å gjennomføre det i samarbeid med Stortinget?
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-04-27:
Jeg hører fortsatt bare et ønske og en ambisjon, ikke en plan – en direkte gjennomføringsplan for hvordan man skal få dette til, for det er jo det som er avgjørende for at vi skal komme dit. Jeg er urolig også på andre områder, for vi skal jo dekke alle områder av økonomien. Det ligger også i avtalen med EU. Vi har bl.a. et utslipp på 1,2 millioner tonn fra arealbruksendring som vi også er forpliktet til å redusere. I forrige uke la OECD fram en statusrapport om Norges innsats for klima og miljø. Et av kritikkpunktene i denne er knyttet til Norges arealbruk. Bit-for-bit-nedbygging av urørt natur til landbruk, skogbruk, utbygging av veier og bebyggelse fører til at antallet truede arter øker. Samtidig har vi en kommunalminister som vil tillate nedbygging i strandsonen av myr og kulturminner. Er statsråden enig i at vi kan slippe opp i dette regelverket?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Dette er et viktig spørsmål, og jeg takker representanten Elvestuen for å ha stilt det. Det er en helt presis gjennomgang av historikken her. Det stemmer at Norges innmeldte mål til FN, som ble innmeldt av forrige regjering og støttet av et stort flertall på Stortinget, og som også er tatt inn i klimaloven, sier 50–55 pst. i nært samarbeid med EU, herav bruk av bl.a. kvotesystemet i EU. Det er det som er Norges offisielle mål ut til verden. Det består, det jobber vi sammen med Stortinget for å gjennomføre, og det kommer til å bli mange møtepunkter i gjennomføringen av det målet, f.eks. med tanke på kommende statsbudsjett. Der har vi også sagt at vi nå framover skal ha en klimabudsjettering, hvor vi skal dokumentere hvilke grep vi gjør for å få til hvilke utslipp, og hvordan de fordeler seg over tid. Så har regjeringen i Hurdalsplattformen i tillegg til og på toppen av det målet – kompatibelt, men på toppen – sagt at vi setter oss et mål om 55 pst. i hele den norske økonomien. Det betyr at samtidig som vi bruker kvotesystemet som det viktigste virkemiddelet i det vi kaller kvotepliktig sektor, vil vi også åpne for tilleggsvirkemidler. Vi vil altså ikke la den halvparten av økonomien som er i kvotepliktig sektor, altså tyngre industri m.m., overlates utelukkende til kvotemarkedet – vi vil også sørge for at en del innovasjon og nyskaping skjer i Norge, for vi tror det er bra for videreutviklingen av en grønn, framtidsrettet norsk industri. Så det er altså et mer ambisiøst mål. Jeg har også helt riktig beskrevet det som et omstillingsmål. Dette er et mer krevende mål enn det målet som er lovfestet i klimameldingen, og det er noe regjeringen ønsker å gjennomføre som et nasjonalt mål. Der har jeg sammenlignet med både Danmark, Tyskland og andre – særlig nordeuropeiske – land i EU som legger et nasjonalt mål på toppen av det de formelt er forpliktet til gjennom innberetningen til FN.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Det er egentlig to spørsmål. Først er det hva vi gjør for å gjennomføre kuttene i kvotepliktig sektor. Der vil jeg si at det er ikke minst olje- og gassproduksjonen, der vi må gjøre det bransjen selv har sagt og allerede er blitt enige med Stortinget om – å kutte halvparten av sine utslipp innen 2030. Da gjør de sin del av jobben. Så er det tyngre industri, altså prosessindustri, hvor man har veldig mange store enkeltpunktutslipp. Der vil f.eks. overgang fra naturgass til hydrogen, mer elektrifisering og det å erstatte fossile reduksjonsmiddel med ikke-fossile – enten det er inerte anoder, som det heter, eller med hydrogen f.eks. – kunne gi betydelige muligheter for store terskelkutt. Når det gjelder arealbruk, mener jeg at det er en helt sentral del av dette. Der synes jeg OECD-rapporten sier veldig mye klokt og fornuftig om at vi må ha en strammere naturbrukspolitikk, men det kan også gjøres mer desentralisert enn i dag.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Jeg er glad for at det bores i spørsmålet, for da kan jeg også bidra til oppklaring. Det er altså slik, som jeg også svarte representanten Elvestuen, at regjeringen mener alvor med 55 pst. kutt i hele den norske økonomien. Det er vårt tydelige politiske mål. Vi har ikke noe seminar om det, det hadde vi på Hurdal, vi var ferdig med det der. Det står i regjeringserklæringen, det er understreket at det er det målet vi styrer etter i Norge, og vi skal planlegge for å nå det målet. Så har vi inngått en meget omfattende og etter mitt syn svært klok klimaavtale med EU, hvor vi har en rekke virkemidler som vi gjennomfører sammen med EU. Det som nå skjer i det som heter Klar for 55-pakken, taksonomien – hele EUs grønne giv, er også en gavepakke til Norge, fordi det hjelper med å løfte fram mange av de nye, grønne næringene, hvor vi kan bli store. Det betyr at etterspørselen etter karbonfangst og -lagring, batteriteknologi, utslippsfritt stål og utslippsfri aluminium, bærekraftig gruvedrift osv. vil gå kraftig opp. Det gir også muligheter for kutt i Norge og bidrag til kutt ute som er mye større enn uten den avtalen. På grunn av det har vi sagt at per nå gjelder det innmeldte klimamålet som vi har. Så stemmer det at vi og alle andre land i Glasgow ble enige om at vi i løpet av 2022 skulle vurdere om de målene vi har, og har meldt inn, er i tråd med det skjerpede 1,5-gradersmålet. Den vurderingen gjør vi, og ja, den kommer vi til Stortinget med når vi har gjort den. Men i utgangspunktet ligger jo vi veldig høyt, det innmeldte målet er i internasjonal sammenheng på europeisk nivå, og en rekke andre land er ikke oppe på europeisk nivå i innmeldte mål. Så det er ikke nødvendigvis slik at det betyr at vi må skjerpe vårt offisielle mål, men vi skal gå gjennom det i løpet av året, og det vil Stortinget bli kjent med når det arbeidet er gjort i løpet av 2022.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Regjeringen kommer til å styre etter regjeringens klimamål, 55 pst. i hele den norske økonomien, og dette vil vi dele med Stortinget gjennom statsbudsjettprosessene i årene framover. Det kommer etter hvert også en klimaplan, men vi mener at noe som er enda viktigere enn en klimaplan fra mitt departement, er at regjeringen i sin store kommunikasjon til Stortinget, altså statsbudsjettet og budsjettprosessen, viser hvordan klimamålet skal gjennomsyre alle sektorer. Derfor arbeider vi nå på spreng med å få til et klimautslippsbudsjettsstyringssystem som gjør at vi kan disponere alle sektorer – transport, næringsliv, industri, landbruk, samferdsel, fisk – i henhold til noen strenge og tydelige klimamål og dokumentere hvordan vi mener at de skal oppnås. Det vil først og fremst være gjennom statsbudsjettet, både det som kommer nå, og det som kommer i årene framover, slik at vi viser hvordan vi ligger an. Det vil være en egen tydelig kommunikasjon på hvordan vi ligger an i forhold til de målene år for år.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
Den klimaplanen vi stemte for, og som det var massiv støtte for i Stortinget, den ligger jo der. Men den er ikke ambisiøs nok, for den var til et lavere nivå enn det som nå ligger i klimaloven, så den må uansett skjerpes, og det jobber vi altså med på tvers av alle sektorer. Det betyr at istedenfor at man skal lage nye klimaplaner fra mitt departement og så kommer det en samferdselsplan som sier noe helt annet, så skal dette integreres i planleggingen i alle de sektorene hvor det er utslipp. Det er det som er det nye grepet, altså at dette skal være et integrert styringssystem for hele regjeringens arbeid på alle sektorer. Hvis noen lurer på hva målet er, så er det 55 pst. i hele økonomien. Da må jeg igjen si at det er veldig vanlig i dagens Europa. Vi har altså gått inn sammen med Island i et kollektivt europeisk samarbeid som går på 55 pst. i hele økonomien i Europa. Så sier en del rike industriland at vi skal klare i hvert fall gjennomsnittet av det, vi skal ikke skyve det bort på andre og fattigere land.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
For det første er det slik at våre internasjonale forpliktelser, som representanten viser til, er at vi skal kutte i vår økonomi. Våre forpliktelser gjelder den norske økonomien, og vi har altså forpliktet oss internasjonalt til å kutte 50–55 pst. av hele den. I den nåværende, innmeldte planen er det noe vi gjør i samarbeid med EU, men det betyr ikke at vi ikke skal gjøre det. Vi skal altså gjøre det, men i samarbeid med EU. I land som er industrialisert, som vårt, hvor man har tatt unna en del av de lavthengende fruktene allerede, må man altså gå løs på de sektorene som kan være litt mer krevende. Vi skal ikke bare til 2030, som representanten vet, vi skal til 2050 og en karbonnøytral framtid. Utslippene skal bort. De skal maksimalt ned der man kan, og det betyr at framtidig teknologiutvikling forutsetter at man tør å ta tak i de områdene, f.eks. industri, hvor man nå altså kan få ned betydelige punktutslipp med teknologiutvikling innen f.eks. hydrogen, som legger an til betydelige kutt(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-04-27:
For det første har finansministeren redegjort godt for at vi er opptatt av både å nå klimamålene og å sørge for å ta hele landet i bruk og tenke rettferdig fordeling. Vi har tatt rettferdig fordeling, både geografisk og sosialt, inn i klimapolitikken på en måte jeg mener den forrige regjeringen gjorde i altfor liten grad, nettopp fordi vi ønsker å unngå unødig motstand mot klimapolitikken. Vi vil også gjøre alle oppsidene og mulighetene i klimapolitikken, som grønnere og renere transport for alle, tilgjengelige over hele landet. Vi ønsker også å sørge for at norsk næringsliv tar posisjoner i det markedet som nå utvikler seg med voldsom kraft, som nettopp etterspør f.eks. veldig lave fotavtrykk på naturinngrep og klimautslipp i produksjonen. Det lønner seg å være med på denne prosessen. Vi har ikke et særnorsk mål. Vi har nøyaktig det samme målet som alle land som ligner på oss, har – i Europa og tilliggende land – som alle ligger på ca. 55 pst. eller til dels over, som f.eks. Danmark gjør.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2022-04-27:
Eg vil gjerne stille eit oppfølgingsspørsmål til finansministeren. Finansministeren snakka i mars også om klimamålet og sa på Politisk kvarter at han håpa vi når klimamålet. Så utdjupa han seinare på NRK Debatten at det ikkje var så viktig for han personleg om ein nådde klimamålet eller ikkje. Vi har eit gjeldande klimamål som er godt beskrive av klima- og miljøministeren, og vi har ein gjeldande klimaplan for å nå det. Det viktigaste verkemiddelet i den planen var ei tredobling av CO 2 -avgifta. Det var finansministeren, i eigenskap av opposisjonspolitikar, sterkt imot, men no, når eg høyrer på klima- og miljøministeren, kan eg ikkje tolke han på nokon annan måte enn at ein no skal gjere endå meir. Då er spørsmålet om finansministeren er for å auke CO 2 -avgifta endå meir framover og ikkje minst innføre ho i dei sektorane der ein i dag har fritak, nemleg kvotepliktig sektor, for no seier klima- og miljøministeren på talarstolen at vi treng tilleggsverkemiddel for industrien på land. Den har ikkje nasjonal CO 2 -avgift i dag, og om ein skal kutte 55 pst. der, er det vanskeleg å sjå korleis ein skal gjere det utan å innføre ei slik avgift.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2022-04-27:
Mitt spørsmål går også til klima- og miljøministeren. Jeg vil grave litt videre i dette med klimamålene, for i Hurdalsplattformen står det svart på hvitt at Norges klimamål er 55 pst. kutt i hele økonomien innen 2030, dvs. uten bruk av kvotehandel eller andre fleksible mekanismer. Nå uttaler statsråden at det egentlig bare er et nasjonalt, internt arbeidsverktøy på toppen av det som er Norges forpliktende klimamål, og det virker som om regjeringen har et internt seminar om hva slags forpliktende klimamål de skal legge til grunn. Før påske la regjeringen fram et tillegg til energimeldingen. Der viser man til det klimamålet, ikke det nye. Før påske åpnet Senterpartiets parlamentariske leder for å utsette klimamålene eller ta i bruk kvotemekanismer. Regjeringen har ikke bedt Stortinget vedta det nye klimamålet, det er det gamle målet Norge offisielt har forpliktet seg til i klimaloven. I spørretimen forrige uke sa statsminister Støre at det skjerpede målet kun er ment for å understreke regjeringens ambisjoner, men at regjeringen har ingen planer om å melde det inn til FN. Derfor ble jeg enda mer forvirret da jeg mandag leste et brev fra klima- og miljøministeren til energi- og miljøkomiteen på Stortinget. Som et svar på et forslag fra SV om å sende inn vårt skjerpede klimamål til FN, skriver statsråden at alle landene etter Glasgow ble oppfordret til å vurdere å skjerpe sine klimamål innen 2022, dette er en oppfordring som Norge naturlig nok skal følge, og at regjeringen kommer tilbake til dette senere i år. Da blir spørsmålet: Er dette et annet klimamål? Skal man nå sende inn det skjerpede klimamålet i Hurdalsplattformen til FN allikevel? Eller er fortsatt det forsterkede klimamålet mer et retorisk symbol for å vise at regjeringen har ambisjoner?
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2022-04-27:
Problemet er at klima- og miljøministeren ikke akkurat bidrar til å oppklare hva som er Norges klimamål når man én dag skriver til Stortinget at man skal vurdere å skjerpe klimamålene inn til FN innen 2022, mens for en uke siden stod statsminister Støre her og sa at regjeringen ikke hadde noen planer om å skjerpe klimamålet og melde det inn til FN. Det er vanskelig å forstå at man kan mene at klimamålet til regjeringen er forpliktende og at man tar det på alvor når det ikke legges til grunn i tilleggsmeldingen til energiplanen, det foreslås ikke endringer i klimaloven for Stortinget, og regjeringen har heller ikke lagt fram deres klimaplan, som de lovet skulle komme raskt, som nettopp gir aktørene – næringslivet, industriene, også de grønne næringene – forutsigbarhet på hva som er Norges forpliktende klimamål og klimapolitikk. Da er spørsmålet til statsråden: Når skal regjeringen legge fram den klimaplanen for å gi forutsigbarhet, og – ikke minst – vil den da ta utgangspunkt i Solberg-regjeringens klimamål eller dette skjerpede klimamålet i hele økonomien?
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2022-04-27:
Det er viktig å vite hvordan vi ligger an, det er helt åpenbart, men jeg vil bare understreke at det er veldig viktig for aktørene, for næringslivet og for industrien å vite hvilket klimamål de skal forholde seg til, og hvilken klimapolitikk – som regjeringen har sagt skal legges fram i klimaplanen – som kommer i årene framover. Det er nettopp den uforutsigbarheten regjeringen nå har skapt, ved å si at man har et tilleggsmål på toppen av et forpliktende mål, som først og fremst er et internt arbeidsverktøy. Solberg-regjeringen inngikk en forpliktende klimaavtale med EU. Vi skjerpet klimamålene våre i samarbeid med EU. Vi meldte det inn til FN. Vi la fram en klimaplan som viste tonn for tonn hvordan man skulle innfri våre forpliktelser. Det regjeringen gjør nå, er egentlig å dra klimapolitikken tilbake i tid ved at man ikke gir forutsigbarhet for aktørene. Igjen er spørsmålet: Når kommer regjeringens klimaplan?
Marius Arion Nilsen (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
OECD advarer om at Norge ikke vil nå sine klimamål for 2030. Og der vår borgerlige partner Høyre før sto for en fornuftig klimapolitikk med fokus på kostkontroll, der det lå en grunnleggende forståelse for at kostnadene i klimapolitikken må holdes under kontroll, ser vi dessverre nå at Høyre foreslår overambisiøse kuttmål og ekstremt dyre klimatiltak, som eksempelvis storstilt elektrifisering og mer enn en tredobling av CO 2 -avgiften – dobbelt så høyt som Høyres planlagte nivå. Regjeringen går enda lenger enn dette. Fremskrittspartiet har lenge advart mot unødvendig høye og særnorske klimamål som ikke trengs for å nå Norges internasjonale forpliktelser, og denne realiteten ser nå endelig ut til å ha begynt å gå opp for stadig flere. Senest denne helgen kunne vi bl.a. lese i Aftenposten på lederplass at de ber regjeringen droppe de særnorske målene om å kutte 55 pst., der hele utslippskuttet skal tas innenlands. Det jeg lurer på, er om statsråden kan redegjøre for hvor mye dyrere regjeringens særnorske kuttmål fra Hurdalsplattformen er sammenlignet med det siste kuttmålet til Solberg-regjeringen.
Marius Arion Nilsen (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Det var ikke et svar på spørsmålet mitt. Det var ingen tallfesting av ekstrakostnaden, og svaret gjør meg urolig. Ikke bare har regjeringen valgt å sette seg et eget klimamål, som ifølge OECD ikke kommer til å nås, og som ikke er forankret i Stortinget, men statsråden kan ikke engang svare på kostnadene med å nå målet. Det er fristende å konkludere med at Arbeiderpartiet og Senterpartiet har satt seg dette målet for å framstå som ambisiøse i klimapolitikken, uten at en har regnet på hva et slikt særnorsk kuttmål vil bety verken for skattebetalerne, for verdiskapingen eller for norske arbeidsplasser. I FNs klimapanels siste rapport kom det fram at det er fullt mulig å halvere globale utslipp til en kostnad på rundt 100 dollar per tonn. Likevel ser vi at regjeringen og de andre partiene ivrer for tiltak som koster mye mer enn dette. Jeg frykter at regjeringen ikke har forstått at veien mellom gode intensjoner og gule vester kan bli kort når innbyggere og næringsliv opplever at myndighetene unødvendig gjør hverdagen utfordrende for dem. Når OECD advarer mot at regjeringen ikke vil nå sine særegne klimamål, og når det er fullt mulig å halvere utslipp til en kostnad på 100 dollar per tonn, hvorfor gjør regjeringen(presidenten klubber) da klimapolitikken vesentlig mer kostbar og vanskelig? (presidenten klubber)
Marius Arion Nilsen (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
«Regjeringsmedlemmer har ved flere tilfeller uttrykt frykt for at en eventuell makspris på strøm på 50 øre/kWt ikke vil gi folk insentiv til å redusere strømforbruket. Er det samme rasjonale som ligger bak avvisningen av reduksjonen av drivstoffavgiftene, frykter regjeringen at folk og næringsliv skal kjøre på måfå fordi drivstoffprisene eventuelt reduseres fra 28 kr/l med avgifter til 18 kr/l uten avgifter, og mener da regjeringen at EU-land som har satt en makspris på strøm og kuttet drivstoffavgifter, fører en politikk som gir økt forbruk?»
Marius Arion Nilsen (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Jeg takker for et langt og utfyllende svar, men dessverre svarte ikke statsråden på spørsmålet mitt. Jeg spurte om regjeringen mente at EU-land som har satt en makspris på strøm og kuttet ut drivstoffavgifter, fører en politikk som gir økt forbruk. Det er nemlig slik at de områdene der regjeringen nå har mest rom og mulighet for å påvirke, nemlig strømpriser og drivstoffpriser, er de som har økt mest. Strømmen er rekorddyr, drivstoff likeså, men regjeringen gjør lite for husholdninger og ingenting for næringslivet. Land i EU gjør mange tiltak mot dette, og statsråden bes både om å avklare hvorfor ikke regjeringen tar flere grep for å hjelpe befolkning og næringsliv, og om å besvare spørsmålet om man mener at det er en konsumøkende øvelse hvis man reduserer drivstoffavgiftene og setter makspris på strøm – at man da vil bruke strøm og drivstoff bare fordi man har fått normalisert prisene.
Marius Arion Nilsen (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Det er helt korrekt, og jeg er enig med ministeren i at strøm er en primær innsatsfaktor og meget viktig for folk. Det er derfor veldig rart. En ting er at vi hadde en høyere elavgift, det er korrekt, men momsen nå med gjennomsnittlige priser i april er høyere enn gjennomsnittlig strømpris har vært de siste ti årene. Med en gjennomsnittspris i april på strøm på 1,77 kr, som den var fram til midten av april, har man en moms på over 45 øre/kWt alene. Dette er noe regjeringen kan gjøre noe med. Dette er noe europeiske land har gjort noe med. Det er uforståelig at man da sitter og tar inn titalls milliarder på strøm, som er en primærvare, en innsatsfaktor som både næringslivet og husholdningene trenger og er avhengig av for å bo og virke i dette landet. Så statsråden bes forklare hvorfor regjeringen ikke reduserer avgifter og moms på strøm i det minste, når prisene er ødeleggende høye, som nå?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Mitt spørsmål går til arbeids- og inkluderingsministeren. Putins brutale krig fører til millioner av mennesker på flukt. Mennesker flykter internt i Ukraina, og stadig flere flykter ut av Ukraina. Fremskrittspartiet har alltid vært klare på at flyktninger hjelpes best i sine nærområder, og nå er det mennesker på flukt i våre nærområder, og da skal og må Norge stille opp. Fremskrittspartiet har lenge også vært bekymret for at mange av dem som nå er på flukt, kan utnyttes av kriminelle og andre som ikke har gode hensikter. Det er en av grunnene til at Fremskrittspartiet ønsker en grensekontroll, i likhet med flere andre land, men dessverre har regjeringen sagt nei til det. Vi ser også at bosettingen går særdeles tregt. I forrige uke kunne man lese at kun 173 ukrainere var bosatt da. Samtidig har vi kommuner i Norge som står med åpne armer, som har ledige boliger, barnehageplasser og skoleplasser, og er klare til å hjelpe mennesker på flukt, men treghet i systemet og et stort byråkrati gjør at mange ikke har blitt registrert. Dette går spesielt ut over barna, som da har vært gjennom en traumatisk flukt, men som ikke får rett på barnehage eller skole. Det er mulig å bosette før man er ferdig med hele kartleggingen og registreringen. Flere lokalpolitikere tar nå til orde for det, og da er mitt spørsmål til statsråden: Vil hun legge opp til at ukrainere på flukt kan bosettes før de er ferdig kartlagt, sånn at barna kan begynne i barnehage og skole med en gang?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Jeg registrerer at statsråden, i likhet med finansministeren, velger å ikke besvare de spørsmål som stilles i spørretimen. Det er en grunn til at vi har spørretimen, det er for å få konkrete spørsmål og svar. Derfor kan jeg prøve meg på en annen utfordring: NRK kunne nylig melde om ukrainske Mira som snakker flytende norsk, som har studert i Norge, tidligere jobbet i Norge, men som hadde reist tilbake til Ukraina. Men da krigen brøt ut, reiste hun til Norge igjen. Hun har nå tilbud om jobb, men da hun skulle få arbeidstillatelse, visste ikke politiet hvordan de skulle håndtere en slik søknad, og hun har nå ventet i to måneder, hvis jeg ikke tar helt feil, på å få arbeidstillatelsen. Det er helt meningsløst at mennesker som har jobb, skal nektes å jobbe på grunn av byråkrati. Danmark hadde samme utfordring, men i Danmark besluttet man at så fort man er registrert, kan man begynne å arbeide. UDI i Norge sier nei til det. Hvorfor ønsker ikke regjeringen at personer som har arbeid, kan begynne å jobbe?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
«Mange nordmenn velger jevnlig å handle i Sverige for å spare penger. Fremskrittspartiet har derfor ønsket å redusere avgiftene på grensehandelsutsatte varer i Norge til samme nivå som i Sverige. Er statsråden enig med Fremskrittspartiet i at dette vil kunne bidra til å trygge og skape nye arbeidsplasser, øke skatte- og avgiftsinntekter i Norge og bedre privatøkonomien til folk flest, og hvis statsråden er enig i dette, hvorfor øker da statsråden avgiftene og utreder dette videre i stedet for faktisk å redusere avgiftene?»
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Jeg er fullstendig klar over at landet har vært igjennom en pandemi, at det har vært stengte grenser, og at det har ført til at mye av handelen som tidligere har vært i Sverige, f.eks., har skjedd i Norge. Det er helt naturlig. Det har også gitt oss god og verdifull erfaring og viser også at Fremskrittspartiet har hatt rett: Hvis man får redusert grensehandelen, vil det kunne skape flere arbeidsplasser i Norge. Da er det underlig at man har en regjering som ikke ser det og heller argumenterer med at grunnen til at mange nordmenn reiser til Sverige, ikke er høye alkoholavgifter eller skyhøye tobakksavgifter. Det er jo én av hovedgrunnene til at mange nordmenn reiser til Sverige. Derfor er spørsmålet mitt: Hvorfor vil ikke statsråden redusere avgiftene til samme nivå som i Sverige?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Statsråden har helt rett i at han var en smule tydeligere da han var i opposisjon. Nåværende finansminister gjeninnfører f.eks. flypassasjeravgiften fra 1. juli – en avgift som Fremskrittspartiet heldigvis fikk fjernet til slutt. Jeg bor selv i Østfold og prater med mange vanlige folk, og jeg drar selv til Sverige og handler av og til og prater med mange. En av grunnene til at folk gjør det, er selvfølgelig lommeboken. Da synes jeg det er litt underlig at finansministeren prøver å innbille oss at avgiftene har liten betydning i dette. Nei, det er avgiftene som er en av hovedgrunnene til at prisene er såpass mye dyrere i Norge enn i Sverige, og vi har en mulighet til å redusere de avgiftene. Da prøver jeg for tredje gang: Vil statsråden redusere avgiftene til svensk nivå, slik Fremskrittspartiet ønsker, for å trygge norske arbeidsplasser?
Mudassar Kapur (Høyre), 2022-04-27:
Over 13 000 ukrainske flyktninger har kommet til Norge, og kommunene har forberedt seg på å ta imot mange på kort tid. Det har allerede blitt redegjort for at det bosettes for få, selv om flere og flere får tildelt en kommune. Dette går ut over dem som vil i jobb, og barn som skal ut i et lokalmiljø, og det tar lengre tid å komme seg inn i skole og barnehage. Arbeiderparti-byrådet i Oslo er blant dem som har varslet at bosettingen går for tregt. NOAS har gjort det samme. Høyre etterlyste allerede i begynnelsen av mars en helhetlig gjennomgang av lover og regler som må endres som følge av den kritiske situasjonen som kunne oppstå. Regjeringen sendte før påske ut forslag til lovendringer på høring, men hadde dette vært gjort tidligere, kunne hindringer ha blitt fjernet tidligere. De svarene vi i forrige runde fikk fra statsråden, viser at man har en del planer, men hva vil statsråden helt konkret gjøre for å få fortgang i bosettingen?
Mudassar Kapur (Høyre), 2022-04-27:
Takk for svaret. Statsråden peker i hovedsak på to ting: Det ene er flaskehalsene som er på et ansvarsområde som først og fremst tilhører justisministeren. Men jeg tror nok at regjeringen kanskje hadde hatt en stor fordel av å ha god dialog også internt, slik at man ikke blir flaskehalser for hverandres viktige oppdrag. Det andre man peker på her, er at man har hatt en ukentlig dialog med kommunene. Vel, den dialogen som har vært så langt, og den oppskriften man har brukt så langt, har jo medført at det går tregt. Det var derfor mitt spørsmål var til statsråden, og jeg håper hun kan svare litt mer konkret denne gangen. Hva vil statsråden gjøre for å få fortgang i bosettingsprosessene?
Mudassar Kapur (Høyre), 2022-04-27:
La meg aller først gratulere statsråden med sitt nye og viktig verv. Jeg ser fram til konstruktivt samarbeid her i Stortinget. «Jeg viser til mitt skriftlig spørsmål nr. 1117 den 2. februar og statsråd Grams svar 8. februar 2022. Det handlet om naboer som må betale høye regninger for veikrav som utløses når en utbygger bygger nye boliger i gaten. I svaret ble det vist til at departementet er i gang med en gjennomgang av regelverket om opparbeidingsplikt og refusjon. For beboerne som mottar et slikt krav, er situasjonen både vanskelig og økonomisk krevende. Kan statsråden derfor redegjøre ytterligere for status og konkret tidsplan for dette arbeidet?»
Mudassar Kapur (Høyre), 2022-04-27:
Jeg takker for svaret. I svarbrevet jeg fikk fra daværende kommunal- og distriktsminister Gram, ble det henvist til at det finnes et lokalt handlingsrom også. Samtidig kan man få inntrykk av at politisk ledelse i Oslo først og fremst peker på departementet. Byråd Marcussen i Oslo har også uttalt i begynnelsen av mars at hun snart skulle ha et møte med departementet og kommunalministeren. Kan statsråden si noe mer om det møtet har funnet sted? Dersom det har funnet sted, hva har man foreløpig kommet fram til? Og hva ser man som mulig handlingsrom for Oslo kommune?
Mudassar Kapur (Høyre), 2022-04-27:
Jeg takker for presiseringen, som omhandler hvilke handlingsrom også Oslo kommune har. Som jeg nevnte i starten, er det sånn at for beboerne som mottar et slikt krav, er situasjonen både vanskelig og økonomisk krevende. Så har jeg forståelse for at arbeid med regelverk tar tid, og det er også riktig å gjøre det på en måte som er kvalitetssikret. Vi vet også at nasjonalt regelverk skal kunne anvendes på en klok og riktig måte av alle landets kommuner, og at man derfor må bruke nødvendig tid. Samtidig er situasjonen som sagt prekær for dem det gjelder. Kan statsråden si noe mer om mulighetene til eventuelt å sette ekstra fart på arbeidet som er relatert til denne problemstillingen? Kan den gis en annen fart i det arbeidet som må gjøres i departementet, slik at man raskere kan få fram noen konklusjoner på akkurat den delen?
Tina Bru (Høyre), 2022-04-27:
Vi har vært gjennom krevende tider i det siste, og vi har vært nødt til å bruke mer penger. Regjeringen har økt oljepengebruken med nærmere 60 mrd. kr siden det vedtatte statsbudsjettet. Det er like mye som vi brukte på hele Forsvaret i 2018. Presset i økonomien er nå rekordhøyt, med fare for overoppheting og store renteøkninger. Denne regjeringen har vist at den gjerne tyr til store skatteøkninger for å få budsjettene til å gå opp. Sammen med SV økte regjeringen skatter og avgifter med 8,6 mrd. kr i 2022. Over 200 000 nordmenn med lave inntekter under 300 000 kr har fått økt skatt sammenlignet med Solberg-regjeringens forslag. Vanlige folk med boliglån får i disse dager i brev fra banken sin om at renten blir satt opp. Dette er gjerne ekstraregninger på flere tusen kroner. I sitt første innlegg her i dag ramset finansministeren opp ganske mange tall som viser at en vanlig familie likevel vil ende opp med å gå i pluss på grunn av at reallønnsveksten, men da er det viktig at skattene ikke øker. Mitt spørsmål er derfor om finansministeren har lyst til å benytte anledningen her i dag til å garantere at han ikke kommer til å foreslå økte skatter i revidert nasjonalbudsjett.
Tina Bru (Høyre), 2022-04-27:
Jeg takker for svaret. Vi er enig i mange av de beskrivelsene som finansministeren gir, for det har vært helt nødvendig å bruke mer penger. Det var også derfor vi veldig tidlig var ute og varslet at vi f.eks. kom til å støtte den proposisjonen som regjeringen la frem om Ukraina, og håndtere det som har skjedd som konsekvens der, også her i Norge. Men jeg har også vært enig når medlemmer av regjeringen har vist til behovet for moderasjon, vist til behovet for ikke å bruke mer penger enn nødvendig nå, nettopp for å unngå en overoppheting av økonomien og holde igjen når det trengs. Finansministeren har selv også uttalt at vi er nødt til å holde igjen. Statsministeren har gjort det. Han sa nylig i VG at deler av løftene fra Hurdal faktisk kan bli satt på vent. Vi ser derimot skyhøye forventninger fra ganske mange av finansministerens egne partikolleger, bl.a. om løftene fra Hurdal om inntektene i landbruket eller ønsket om kraftige kutt i drivstoffavgiftene. Vi finner mange sånne eksempler. Spørsmålet til finansministeren er: Vil dere også gå tilbake på noen av deres løfter?
Tina Bru (Høyre), 2022-04-27:
Dette er ikke en riktig fremstilling i det hele tatt. Vi tok faktisk mange grep da vi satt i regjering, nettopp for å spare offentlige utgifter. Mange av de grepene har denne regjeringen faktisk varslet at de vil gå vekk ifra, de vil reversere – ta jernbanereformen som et eksempel. Også når det gjelder bygg, tok vi flere grep. Vi har gjort «Design-to-Cost» på flere prosjekter for å holde kostnadene nede. Så det er ikke en riktig fremstilling. Men jeg kunne godt tenke meg svar på det spørsmålet jeg stilte. Det var: Arbeiderpartiet har varslet at noen av løftene fra Hurdal må settes på vent, i lys av situasjonen vi står i. Det er en klok tilnærming. Jeg synes det står respekt av å si noe sånt. Spørsmålet mitt er om Senterpartiet er villig til å si noe av det samme, og hvilke løfter i Hurdalsplattformen finansministeren eventuelt mener man kan sette på vent, i lys av at vi nå trenger å vise moderasjon og holde igjen på pengebruken. For det finnes mange eksempler, f.eks. har representanten Lundteigen vært ute og krevd mer, mye, hele veien. Hva er finansministerens svar til det?
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Eg har eit spørsmål til statsministeren som finansministeren skal svare på, og det er for så vidt greitt: «Statsministeren er sjefen for regjeringa og har det overordna ansvaret for statsrådane sine. Finansminister Vedum, som statsministeren har ansvaret for, er ikkje villig til å gjennomføre tiltak overfor transportbransjen og bygge- og anleggsbransjen med omsyn til når det gjeld dei skyhøge drivstoffprisane. Har statsministeren tenkt å ta ansvaret for dei mange konkursane der «vanlege folk» mistar jobbane sine, som no kan kome i desse bransjane med bakgrunn i dei skyhøge drivstoffprisane?»
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
No er det slik at det ikkje er mine påstandar. Dette er påstandar frå bl.a. direktøren i NHO Logistikk og Transport, som fryktar konkursras i transportbransjen. LNF seier det same. Det er ein prisvekst på over 11 pst. Det same seier MEF, altså Maskinentreprenørenes Forbund. Dei er veldig bekymra, og det er veldig sannsynleg at det kan verte veldig krevjande for den bransjen framover. Ikkje minst er det, eg har også høyrt det frå Senterpartiets eigne folk, ei krise innanfor landbruket – på alle område, på både straum og drivstoff. Før valet var Arnstad, Senterpartiets representant, ute og sa at det var heilt uaktuelt å sitje i regjering viss det vart snakk om ein prisauke på over 20 kr per liter for drivstoff. Senterparti-toppar krev at Vedum set ned bensin- og dieselavgifta. Det var Per Olaf Lundteigen og Ringsaker-leiaren som meinte at finansministeren måtte vere framoverlent. Får vi sjå ein finansminister(presidenten klubber) som er meir framoverlent når det gjeld å kutte drivstoffprisar? (presidenten klubber)
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2022-04-27:
Det aller viktigaste no er å vere framoverlent og sjå situasjonen sånn han er i dag. Han er dramatisk for transportnæringa. Dei drivstoffprisane som er no, er skyhøge i forhold til kva dei har hatt før, og dei har kontraktar som er fastbundne. Berre i mitt fylke, Møre og Romsdal, som er eit stort næringsfylke, eksportfylke og ikkje minst landbruksfylke, får ein massive tilbakemeldingar frå landbruksnæringa som er kjempeskeptiske. Ein ser også at slaktetalla stig enormt. Busengdal Transport, ei av dei største anleggsbedriftene i Møre og Romsdal, var ute og var veldig tydelege på at det verkeleg er fare på ferde her. Det aller viktigaste no er ikkje å sjå bakover; det er å sjå framover og sjå kva utfordringar landet står i. Eg vil stille spørsmålet igjen: Vil vi kunne sjå ein framoverlent finansminister Vedum som faktisk kuttar drivstoffprisane i ein situasjon der vi håvar inn mange hundre milliardar kroner ekstra, og vi har eit næringsliv i kneståande i heile landet?
Fredrik Holm (Høyre), 2022-04-27:
«Utviklingsministeren deltok sist uke på Verdensbankens vårmøte i Washington D.C., hvor den globale matkrisen i kjølvannet av Russlands invasjon av Ukraina var tema. Hvordan vil regjeringen tilpasse Norges arbeid for global matsikkerhet som følge av situasjonen?»
Fredrik Holm (Høyre), 2022-04-27:
Foruten denne vårkonferansen har statsråden nylig besøkt flere afrikanske land, hvor man også har diskutert matsikkerhet og sammenhenger mellom FNs bærekraftsmål nr. 16, om fred, rettferdighet og velfungerende institusjoner – og nettopp matsikkerhet. Det er en beklagelig kjensgjerning at det er flere land i regionen som gjennomgår en demokratisk tilbakegang. Medier som følger utviklingen i Afrika litt tettere enn mange norske, sier f.eks. at 2021 var det året hvor militærkupp returnerte til Afrika. Det har vært kupp i Mali, Guinea, Sudan og Tsjad, og i januar nå i 2022 var det en junta som tok over makten i Burkina Faso. Vil statsråden si at den politiske utviklingen i flere afrikanske land også er en utfordring med tanke på å bekjempe global matusikkerhet?
Fredrik Holm (Høyre), 2022-04-27:
Matsikkerhet er på mange måter dagens store overskrift, og jeg er veldig glad for at denne salen er opptatt av matsikkerhet også utover våre egne grenser. Det ble tatt opp flere ganger av statsministeren i hans redegjørelse om utviklingen i Ukraina i går og av flere representanter i debatten i ettertid. Jeg lurer på om statsråden kunne si noe mer om hvilke tilbakemeldinger hun fikk på sine innlegg og på Norges innsats på dette området i møtene, både med afrikanske ledere og med andre partnere i Verdensbanken.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-27:
Det stemmer, som representanten sier, at jeg i forrige uke deltok på Verdensbankens vårmøte i Washington D.C. I absolutt alle møtene ble dramatikken knyttet til global matsikkerhet løftet, enten det var med statsrådskollegaer fra andre kontinenter, eller i møte med representanter fra Verdensbanken, FN eller aktører innen humanitær innsats eller bistand. Alt før krigen i Ukraina var over 811 millioner mennesker rammet av sult, og dette har utviklet seg i negativ retning helt siden 2014. Det er grunn til å minne om at globale matpriser var på et rekordhøyt nivå allerede i fjor høst. Russlands krigføring har bare gjort situasjonen langt mer alvorlig. Regjeringens tydelige prioritering av matsikkerhet i Hurdalsplattformen er derfor blitt enda mer aktuell og viktig. Så, hva vil regjeringen gjøre? Jo, på kort sikt vil vi gjennom humanitær innsats bidra til å redde liv. Vi har besluttet å frigjøre 2 mrd. kr til humanitær bistand til Ukraina og flyktningerespons, og av disse midlene går 300 mill. kr til Verdens matvareprogram og deres arbeid mot sult og matusikkerhet. Denne uken annonserte dessuten regjeringen et bidrag på 200 mill. kr i humanitær innsats til Afrikas horn. På lengre sikt må vi øke produktiviteten av utviklingslands egen matproduksjon. Regjeringen har derfor økt bistanden til matsikkerhet, fisk og landbruk med 500 mill. kr i 2022, og mer vil komme. Vi har doblet økningen til Det internasjonale fondet for landbruksutvikling, IFAD, for perioden 2022–2024, for å sette flere fattige småbønder og fiskere i utviklingsland i stand til å brødfø seg selv og levere mat til lokale markeder. Vi vil også fremme sosiale sikkerhetsnett med fokus på mat og ernæring, og vi vil styrke de multilaterale krisemekanismene for økt matsikkerhet. Om lag 70–80 prosent av verdens fattigste bor på landsbygda i utviklingsland, og regjeringens satsing på matsikkerhet gjennom småskala matproduksjon er viktigere enn noensinne i den dramatiske situasjonen verden befinner seg i. Jeg var glad for at møtene med andre aktører som jeg traff i Washington D.C., bekreftet at innretningen på den norske matsikkerhetssatsingen er riktig. Fokus på å få opp produktiviteten til småbønder, bygge lokale verdikjeder og lokale markeder og slik gjøre Afrika mindre avhengig av import på sikt, var det vi diskuterte med andre aktører. Regjeringen vil fortsette å ha Norges innsats for matsikkerhet høyt på agendaen i den krisepregede tiden vi nå er inne i.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-27:
Den demokratiske utviklingen i svært mange afrikanske land er ytterst bekymringsfull og den påvirker vår innsats på mange områder, også på matsikkerhet. Vi vil i vår kortsiktige humanitære bistand sørge for å bidra til å redde liv, lindre nød på kort sikt, og her vil vi i stor grad benytte oss av globale humanitære aktører som kan manøvrere i krevende politiske settinger, og i enkelte land da unngå å benytte seg av myndighetenes egne strukturer. Men jeg vil understreke at vi i svært mange av våre hovedsamarbeidsland har en god politisk dialog med myndighetene, ikke minst på vår matsikkerhetssatsing.