trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-06-18:
Det er nesten litt sjarmerende å høre den gode tonen mellom statsråden, som også representerer Venstre, og Fremskrittspartiet i denne saken. Det vitner vel om det veldig mange har påpekt fra denne talerstolen, at Fremskrittspartiet, når det gjelder å få til endringer i rovdyrpolitikken, til syvende og sist kun er et støtteparti for Venstre i regjering. Det er en alvorlig situasjon for beitenæringen. Det er en alvorlig situasjon for mange familier der ute som føler på det trykket som rovdyrene nå utgjør i de områdene. Jeg fikk akkurat nå melding om at det har vært et bjørneangrep i Bardu kommune i natt, der det også er samisk reindrift. De har søkt fellingstillatelse i dag, og jeg håper at det blir fulgt opp med en gang. Det er ikke sikkert statsråden var klar over det, men nå har han i alle fall fått informasjon fra talerstolen her. Senterpartiet er opptatt av å få en endring i rovdyrpolitikken. Når man ser på hvem som har tatt ordet i denne debatten i dag, er det bare Senterpartiet som er opptatt av å få til en endring. Representanten Dale skyter fra denne talerstolen ned forslaget fra Senterpartiet. Vel, dette forslaget har ligget i komiteen en stund, så jeg kan jo spørre hvorfor Fremskrittspartiet ikke har fremmet egne forslag i saken hvis de mener at Senterpartiets forslag er så dårlig. Det håper jeg representanten Dale kan svare på.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-06-18:
Vi ser nå en svært utfordrende situasjon i Trøndelag, der Mattilsynet har varslet beitenekt bl.a. i Grong og Namdalen. Det er alvorlig for dem som driver med sau, men det er også alvorlig for dem som driver med rein. Rovdyr i beiteprioriterte områder må fortsatt ha mat om sauene blir tatt, og konsekvensene vil derfor bli store for den samiske tamreindriften. Rovviltforliket er helt tydelig på at det ikke skal være rovdyr som utgjør skadepotensialet i beiteprioriterte områder. Nå ser vi at statsråden avslår alle søknader om felling av bjørn i dette området. Rovviltforliket slår også fast at det legges til grunn at rovdyrforvaltningen utøves på en slik måte at det etter dyrevelferdsloven ikke er behov for beitenekt i beiteprioriterte områder. Hvorfor følger ikke statsråden opp rovviltforliket og gir fellingstillatelse på rovdyr, som utgjør stort skadepotensial i beiteprioriterte områder? Og hvorfor instrueres ikke Mattilsynet til å følge det opp?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-06-18:
Årets vinter har vært den verste på 50 år når det gjelder beitekrisen i reindriftsnæringen. Reinen har nå hanglet seg gjennom vinteren og møter et enormt stort rovdyrpress. Det er forstyrrelse i kalvingen i tillegg til direkte tap av dyr som blir tatt av rovdyra. Trøndelag har alle de fire store rovdyra og en stor økning av kongeørnbestanden, som også er en stor predator på reinsdyrkalver. Det er en helt uakseptabel situasjon for beitenæringene. Departementet driver nå i tillegg og snikutvider yngleområdet for bjørn, i og med at de nekter fellingstillatelser i beiteprioriterte områder i Grong, Namsskogan, og at de også innfører beitenekt i de samme områdene. Der var det en ekstremt blodig sommer i fjor – jeg tror 25 pst. av det som ble betalt ut i erstatning på landsbasis, var i dette området. Når sauen blir borte ved beitenekt, øker presset på tamrein i disse kommunene og i de tilstøtende kommunene. Jeg blir veldig overrasket når statsråden svarer med at mitt spørsmål ikke har noe med den samiske reindriften og denne saken å gjøre. Mener statsråden at bjørnen blir veganer hvis man fjerner 3 000 sauer fra dette området? Innser ikke statsråden at det da vil bli et enormt stort press på den samiske reindriften, som har dyra i de samme områdene? De har flyttingsleider gjennom disse kommunene, og dyra beiter i nabokommunene. Norge har ratifisert ILO-konvensjonen og er forpliktet til å ivareta samisk språk og kultur, og tamreindriften er uomtvistelig bærebjelken i den samiske kulturen. Den sørsamiske kulturen blir borte om vi lar rovdyra få forrang også i de beiteprioriterte områdene, også i tamreinområder. Og det er det som er i ferd med å skje nå. Den todelte målsettingen sier at vi skal legge like stor vekt på velferden til beitedyr som bærekraftig forvaltning av rovdyr, men dagens regjering har kun oppmerksomhet på at de skal ha størst mulig forekomst av rovdyr. Det gjelder ikke bare bjørn, man ser også rovdyrarter der vi nå må halvere for å komme ned mot bestandsmålet. Til og med ulv er det problemer med å få tatt ut. Så man må nesten lure på hvordan man har tenkt å ivareta beitenæringene. Så må jeg si at jeg er skuffet over de andre partiene på Stortinget. Jeg er særlig skuffet over Fremskrittspartiet, som har gått hardt ut og sagt at nå er de ute av regjering, og nå skulle det bli en annen dans i rovdyrpolitikken. Nå skulle faktisk stortingsvedtaket og den todelte målsettingen følges opp. Dessverre er de kun et støtteparti for Venstre også i rovdyrpolitikken.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-06-18:
Nok en gang gjentar statsråden at jeg snakker om ting som ikke gjelder dette representantforslaget. Jeg har vært med og fremmet det. Dette representantforslaget handler om å ivareta den samiske reindriftsnæringen i en spesielt sårbar situasjon etter en spesielt krevende vår. Hvis statsråden ikke har fått med seg at det er samisk reindrift i den nordlige delen av Trøndelag, blir jeg litt bekymret. Da tror jeg statsråden skulle konsentrere seg mer om å sette seg inn i rovdyrsituasjonen her i Norge enn å være bekymret for humøret i Senterpartiet. – Det er for øvrig første gangen vi har blitt beskyldt for å være det mest humørløse partiet på Stortinget. Situasjonen i Nord-Trøndelag er slik at den samiske reindriften kneler snart hvis de ikke får hjelp til å ta ut noen av predatorene. Nå har statsråden innført en praksis der han snikutvider bjørnesonen. Nabokommunene, randkommunene til bjørnesonen i Trøndelag skal nå få avslag på søknad om fellingstillatelsen. Samtlige søknader om fellingstillatelse som er sendt i år, er blitt avslått med den begrunnelsen at det muligens kan være binner i området. Det er registrert to hannbjørner, to forskjellige individ hannbjørner, men fordi det kan være binner der, nekter de fellingstillatelse av de hannbjørnene. Det betyr naturligvis at hvis en fjerner de 2 000–3 000 sauene som beiter i dette området, de får beitenekt og må flyttes til alternative areal, som forresten ikke er tilgjengelig i disse kommunene, vil konsekvensen sannsynlig være at en må slakte ned. Det vil naturligvis bety at reinkalvene og reinen som er i området, blir de neste byttedyra til bjørn og andre rovdyr, nettopp fordi at sauen er borte, som kanskje er lettere å få tak i fordi den springer saktere. Vi ser at også i Holtålen er det diskutert om de kanskje måtte utvide bjørnesonen, og det er et område som er samiske sommerbeiteområder. Det er klart at hvis en får ha dette rovdyrpresset som har vært de siste fire-fem årene, hele sommersesongen, og etter at de har fryktelig dårlig kondisjon på grunn av at det har vært stengte beiter i hele området – det har vært så mye snø at de driver fortsatt og brøyter seterveiene der – kan en tenke seg forholdene som er under kalving, og ikke minst når det kommer rovdyrangrep på rovdyrangrep i disse områdene. Jeg håper statsråden utviser litt mer forståelse også for den samiske reindrifta i Trøndelag.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-06-18:
Statsråden begynner med å si at sola skinner, og han er lite plaget. Jeg synes det er ganske arrogant å åpne en viktig debatt for mange folk i hele Norge på den måten. Jeg skulle ønske han var mer plaget, på vegne av alle de reineierne som nå står i en veldig vanskelig situasjon. Det skal ikke være rovvilt med skadepotensial i beiteprioriterte områder, men regjeringen, med Venstre i spissen, fører en politikk som gjør at rovdyrtrykket er ekstremt høyt i mange områder, og det oppleves som at man finner stadig nye påskudd til å trenere effektiv skadefelling når det er nødvendig. I forrige uke fikk vi et eksempel i reinområder i mitt eget fylke, Hedmark, da en bjørn gikk inn i reinbeitedistriktet i Engerdal fra Sverige. Reineierne søkte om skadefellingstillatelse med en gang, fordi det er midt i kalvingstiden og det er masse rein der. Den ble avslått fordi bjørnen inngikk som en del av et forskningsprosjekt i Sverige, og det forskningsprosjektet er betalt av den norske stat. Her har altså Norge begynt et forskningsprosjekt på bjørn på svensk side i nærheten av sårbare beiteområder, og da bjørnen gikk derfra og inn i Norge, ble det brukt som argument for å ikke felle den bjørnen. Det er helt uakseptabelt. I stedet begynte man å jage bjørnen tilbake med helikopter, og det er jo ikke uten risiko for reinen som er i området. Bjørnen kom seg til Sverige i forrige uke, så gikk det et par dager, og så var den tilbake i Norge. Det ble søkt om skadefellingstillatelse på nytt. Det ble heller ikke gitt før SNO hadde vært ute og funnet skadd rein. Jeg mener vi har et for dårlig system og for lite effektivitet når dyr må dø for at man skal få skadefellingstillatelse. Hele poenget med skadefellingstillatelse er jo å unngå at skade skjer. Reineierne har et konstant ansvar for å sikre velferden til dyra sine og ta vare på reinen sin, og de må sørge for at reinen ikke blir skadet. Da må staten gjøre det samme og bruke de virkemidlene man har for å felle rovdyr som går inn i beiteområder. Det er sånn at når det er en bjørn i et reinbeiteområde, så er det skadefare, fordi bjørn tar rein – og det er et faktum. Til slutt ble det, som sagt, gitt fellingstillatelse. Den bjørnen som skal felles, er GPS-merket. Det får ikke fellingslagene tilgang til i Norge. I Sverige får de det. Det er en annen ting som statsråden kunne ha gjort noe med for å sørge for mer effektiv rovdyrforvaltning til gode for beitenæringen også i samiske områder. Vi trenger bedre effektivitet, og vi trenger færre rovdyr.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-06-18:
Det er fullt mulig at Fremskrittspartiet kun driver med rovdyrpolitikk for å plage Venstre, men i så fall står jeg ved min oppfordring til statsråden om å la seg plage, for det er alvor for folk. Vi kan sitte her i byen og sola skinner, og vi kan sitte på kontoret vårt, men der ute er det vanskelig når det kommer rovdyr inn i reinbeiteområder, og spesielt nå som det er kalvingstid, som er den mest sårbare tiden på året. Likevel opplever man at befolkningen ikke er effektiv når det gjelder skadefelling, sånn som jeg viste til i mitt forrige innlegg. Det virker nesten som om statsråden har litt problemer med å holde oversikt i debatten fordi det er for omfattende. Det er ikke så veldig lenge siden vi sto her og diskuterte noe så konkret som tellemetoder for bjørnebestanden. Det var ikke sånn at et så konkret forslag førte til en drastisk endring i Venstres rovdyrpolitikk. Jeg tror ikke det har så mye å si. Men for å oppsummere litt har jeg noen forslag til hva statsråden kan foreta seg av helt konkrete ting for å bedre situasjonen for reindriften, som er det vi står og diskuterer. Nr. 1: Han kan redusere det generelle rovdyrtrykket. Det er for mye rovdyr både i ulvesonen og i andre deler av landet, og det blir vanskelig for mange fordi de får samtidig trykk fra mange rovdyrarter, f.eks. ørn og bjørn, eller ulv og bjørn og ørn, eller andre kombinasjoner av de store rovdyrene, som skaper en vanskelig situasjon totalt sett. Nr. 2: Statsråden kan gjøre skadeuttak mer effektivt. Noen forslag til det er f.eks. å klargjøre at ikke forskningsprosjekter i Sverige kan brukes som hjemmel for å stoppe skadefelling i Norge i beiteområder. Nr. 3: Statsråden kan allerede i dag gi skadefellingslagene i Engerdal tilgang til GPS-sporingen av den bjørnen som de prøver å felle. Det ville gjort skadefellingen både mer effektiv og gjerne også mer human, for man ville hatt mindre aktivitet i de fjellområdene hvor det oppholder seg både rein og rovdyr og andre dyr. Det er det som er litt av problemet når vi sitter og diskuterer, ofte langt unna den hverdagen folk opplever der ute. Man glemmer at dette egentlig er veldig praktisk. Det er så praktisk som at det er reineiere som har dyr ute, de er redd for dyrene sine, de må bruke masse energi, tid og penger på å passe på dem. Statsråden og forvaltningen sitter egentlig med nøkkelen til å hjelpe dem, men veien dit er lang. Veien dit er mange mailer, mange telefoner, søknader og avslag og en statsråd som sitter på toppen og ikke skjønner hverdagen. Da blir det veldig vanskelig.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-06-18:
De tiltakene jeg foreslo at statsråden kunne se nærmere på, kan han jo fremme for Stortinget selv hvis han mener at de er gode, og jeg tror at de fleste kan gjennomføres uten en stortingsbehandling, for det er ikke riktig at dette har blitt nedstemt. Det har ikke vært oppe i Stortinget om forskningsprosjekter i Sverige kan brukes for å hindre skadefelling i Norge. Rovdyrtrykket kan reduseres, for bestandsmålet for mange av de store rovdyrene er overoppfylt, og hvis en ser på bjørn f.eks., hadde vi akkurat en debatt hvor vi viste til at ut fra de offisielle tellingstallene fra Rovdata er det registrert minst tre bjørneynglinger i Trøndelag i fjor. Det offisielle tellingstallet er 1,9. Så hvorfor kan ikke statsråden undersøke det litt nærmere hvis han er veldig interessert i å gjøre noe med situasjonen? Og Fremskrittspartiet fremmet tidligere i år forslag om å GPS-merke all ulv for å gjøre det lettere å få skadefelt de ulvene, så jeg tror det er et flertall også i Stortinget for å bruke GPS-sporing til skadefelling av bjørn hvis man vil det.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Statsråden oppfordra oss til ikkje å ta heile breidda i rovdyrpolitikken kvar gong med diskuterer dette. Men det er nettopp det me må gjera kvar einaste gong fordi me har ei todelt målsetjing i Noreg som bevisst og over tid ikkje vert følgd opp. Me har ei skeivheit der rovdyra vinn over næringsinteresser og beiteinteresser gong etter gong. Eg reagerer òg på at statsråden her går opp og har meiningar om om representanten Enger Mehl har følgt med på debatten eller ikkje. Faktum er iallfall at representanten Enger Mehl ved siste val fekk veljarane sin tillit, i motsetning til representanten Rotevatn oppi dette. Så det synest eg statsråden skal halda seg for god til. Det som overraskar meg mest i debatten: I førre periode hadde me folk frå bygdene – Knut Storberget i Arbeidarpartiet, Gunnar Gundersen i Høgre. Dei folka er vekke frå Stortinget. Det vert liksom ikkje det same med ein Jon Georg Dale frå eit støtteparti som ikkje går inn for det forslaget som Senterpartiet her har. Me treng folk i alle parti som forstår situasjonen på bygdene, og som stemmer i tråd med det som er nødvendig for å sikra ei balansert løysing når det gjeld den todelte målsetjinga i rovdyrpolitikken. Eg registrerer òg statsråden sine skuldingar om at Senterpartiet er humørlaust. Senterpartiet er ikkje eit humørlaust parti. Me jobbar for verdiar som er viktige for oss. Me jobbar for noko me trur på. Og me jobbar for noko som opptek utruleg mange folk rundt om i heile landet. Me ønskjer å vera deira stemme. At det vert skulda av ein statsråd for å vera humørlaust, kan gjerne statsråden skriva på Twitter, men det synest eg ikkje statsråden bør seia i Stortinget. Det er ikkje sånn at me alle kan gå rundt og vera ein vits.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Det er behov for meir pengar til investeringar i landbruket. Ein av dei tinga som Senterpartiet har teke til orde for, er å styrkja den såkalla IBU-ordninga – pengane som går til investerings- og bedriftsutvikling over jordbruksavtalen, men som òg kan løyvast på andre måtar. I Bondebladet 18. juni 2020 seier Høgres næringspolitiske talsperson Margunn Ebbesen at Høgre ønskjer ei styrking av ordninga med IBU-midlar. Fasiten har me no. Det vert inga styrking av dette. Mitt spørsmål er: Var det Venstre eller Kristeleg Folkeparti som stoppa Høgres ønskje om å få meir pengar til investeringar i landbruket?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Då Framstegspartiet gjekk ut av regjering, sa enkelte i Framstegspartiet at det var som å koma ut av fengsel. Ein av dei tinga som ein gjorde mens ein sat inne, var å gå inn for eit tilnærma totalt forbod mot å bruka myr til å produsera mat. Ein kunne gjerne byggja kjøpesenter eller parkeringsplassar, men eit totalt forbod – tilnærma – mot nydyrking av myr. Dette er eit forbod som det ikkje er eit reelt fleirtal for på Stortinget. Senterpartiet har i innstillinga lagt inn eit forslag der me ber regjeringa koma tilbake til Stortinget med ei ny sak om nydyrking av myr, som legg til grunn at det i utgangspunktet ikkje skal vera eit forbod, men tillate, på vilkår. Det får altså ikkje støtte frå Framstegspartiet. Kvifor støttar ikkje Framstegspartiet forslag nr. 2 i saka?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Dette var litt vanskeleg å forstå, men då er mitt spørsmål: Om Senterpartiet tek eit initiativ, til hausten eller i løpet av sommaren, til å utarbeida eit lovforslag som igjen vil gjera det tillate å bruka myr til å produsera mat, der me skal kunna stilla vilkår i spesielle situasjonar, av omsyn til anten klimaet eller biologisk mangfald – på sett og vis vil jo Arbeidarpartiet vera dei som vippar vekta av dette fleirtalet – vil me då få Framstegspartiets stemme, eller er ein fornøgd med den situasjonen me har i dag, med forbod mot dyrking av myr?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Årets jordbruksoppgjer har vore spesielt. Då ein valde å setja seg ned ved forhandlingsbordet, vart ein raskt einig om ein avtale, og behandlinga i komiteen har også vore relativt konfliktfri, må ein kunna seia. Samtidig er det vanleg at når me behandlar jordbruksoppgjeret, legg me føringar for neste års oppgjer, men me er i den situasjonen at me har ei relativt fersk jordbruksmelding, med Innst. 251 S for 2016–2017, som har ein del gode fleirtal som legg nokre føringar for jordbrukspolitikken, som Senterpartiet er fornøgd med. Me forventar at statsråden følgjer opp det til neste år, og at det då vert eit ordinært oppgjer der inntektsmålet ligg til grunn, og der dei andre politiske målsetjingane vert lagde til grunn. I morgon er det 100 år sidan Senterpartiet vart stifta. I 100 år har Senterpartiet jobba for å ta heile landet i bruk, utvikla bygdene, ha ein nasjonal matproduksjon, beskytta den nasjonale matproduksjonen gjennom bruk av tollvern og styrkja bonden sine kår. Det har Senterpartiet kjempa for i 100 år no, og eg har lyst til å nytta moglegheita til å seia at det har me faktisk tenkt å gjera dei neste 100 åra som kjem. Det var difor me synest det var naturleg å leggja fram denne våren ei korona- og beredskapspakke. Ho har eit todelt formål – for det første å kompensera for dei ekstraordinære utgiftene som jordbruket har hatt knytte til koronautbrotet. Jordbruket er ikkje den som har kome verst ut, men nokre delar, bl.a. grøntsektoren, har fått nokre spesielle utfordringar som me ønskte å ta opp. Me ønskte også å leggja inn midlar til ei satsing på investeringar, nødvendige investeringar, og at jordbruket også kunne vera ein del av det som me brukar for å få samfunnet i gang. Men eg registrerer at av 27 mrd. kr i tiltak er det 0 til jordbruket, trass i løfta frå Høgre. No er det openbert at det er plasseringa og tidspunktet som er feil. Me skal diskutera det i morgon, men i innstillinga i morgon ligg det også 0 kr frå Høgre. Då har eg lyst til å gjera merksam på at Senterpartiet tek ikkje dette inn som ein del av jordbruksoppgjeret. Me har lagt fram ei pakke som me presenterer i denne innstillinga, men sjølve løyvingane vil ein sjå ligg i revidert budsjett, som vert behandla i morgon. Det er ryddig og greitt sett i forhold til forhandlingsinstituttet. Når det ikkje vert vedteke i dag, er det fordi det manglar politisk vilje, og det er beklageleg. Så tek eg opp det forslaget som Senterpartiet står bak.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Då Senterpartiet, eller Bondepartiet, vart etablert for 100 år sidan, var det fordi bøndene ikkje lenger såg noka nytte i Høgre og Venstre. Den situasjonen som me har i dag, viser eigentleg at bøndene gjorde eit rett val då dei valde å etablera partiet, for dette er ganske så kreativ kritikk. Me røystar for den avtalen som er forhandla fram. Så har me i tilrådinga til jordbruksoppgjeret valt å omtala nokre andre tema, og så har me heilt ryddig og greitt lagt inn løyvingsforslaget i samband med revidert nasjonalbudsjett, som vert behandla i morgon. Me har snakka med både Norsk Bonde- og Småbrukarlag og Norges Bondelag om dette, og eg opplever at ingen av dei har den same bekymringa som Høgre har oppe i dette, nettopp fordi det ikkje er noko uvanleg det me har gjort, og det er ingen grunn til å retta kritikk mot Senterpartiet for det. Det er grunn til å retta kritikk mot dei partia som ikkje støttar vårt forslag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
For det første, då me utarbeidde denne pakken, skjedde det gjennom at me hadde innspelsmøte med dei ulike delane av jordbruket, fekk innspel og fekk ønske om ei slik pakke. Det var ein veldig god prosess, og dersom ein ser i tilrådinga, skriv me òg der at den nærmare avklaringa av dei ulike postane og den nærmare innretninga av dette, f.eks. når det gjeld utforminga av grøftetilskotet, skal utformast gjennom ein særskild prosess mellom faglaga og departementet. Grunnen til at me skriv særskild prosess, er at me ikkje ønskjer å gjera dette om til ein ny runde med jordbruksforhandlingar. Me er veldig opptekne av den skiljelina som er mellom vår korona- og beredskapspakke, og det som er jordbruksoppgjeret. Det er bakgrunnen for det skiljet, og så seier me at det skal vera ein prosess mellom partane for å gjera pakka mest mogleg treffsikker.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Nei, dette svekkjer ikkje forhandlingsinstituttet, men det som svekkjer beredskapen vår, det som svekkjer norsk landbruk, er at me har ei regjering med eit støtteparti som har vorte einige om å bruka 27 mrd. kr for å få i gang økonomien, og ikkje ser på landbruket. For eksempel er det rundt om i distrikta veldig mange små fjøs, som i dag driv som båsfjøs, som må byggjast om til lausdriftsfjøs. Me ser definitivt at eit kjempegodt tiltak for å få i gang økonomien vil vera å gje støtte slik at denne ombygginga kan koma i gang, for me fryktar veldig kva som vil verta konsekvensane for landbruket i Noreg og eit landbruk i heile landet dersom me ikkje gjer dette. Ein nærmar seg fristen for når ein skal gå over til lausdriftsfjøs, og at ein då berre får erstatta desse fjøsa med store fjøs. Då vil ein mista landbruket i mange bygder. Så eg meiner kritikken ikkje bør rettast mot Senterpartiet, men kritikken må rettast mot parti som ikkje støttar våre forslag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Ei av årsakene til at ein dette året har eit forenkla oppgjer, er at ein ikkje hadde dei bakgrunnstala som ein trong for å gjera heilt nødvendige utrekningar, så dette hindra regjeringa og faglaga frå å ha ei ordinær forhandling. Men det forhindra ikkje fleirtalet i komiteen frå å spekulera, for det står nemleg i merknadene: «Flertallet vil likevel påpeke at koronasituasjonen, med noen reduserte kostnader og økt etterspørsel, sammen med oppgjøret kan ha bidratt til en inntektsutjevning mellom jordbruket og andre grupper.» Her seier ein først at det ikkje er grunnlag for å forhandla, og så seier ein at det kan godt vera at det er slik som dette. Då har eg lyst til å høyra representanten Reiten sin analyse: Kor mykje kan bøndene venta å få i inntektsutjamning som følgje av dette oppgjeret?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Beklagar dersom eg var upresis i det første spørsmålet. Det er sjølvsagt grunnlaget for ordinære forhandlingar eg meinte. Det har vore forhandlingar, det er eg kjend med. Men eg undrar meg framleis litt over kvifor fleirtalet har behov for å skriva at ein «kan ha bidratt til en inntektsutjevning mellom jordbruket og andre grupper», når dette openbert ikkje er noko ein kan talfesta. Då er eigentleg spørsmålet mitt til representanten Reiten: Kva har fleirtalet ønskt å oppnå med ei slik formulering? Og er representanten Reiten einig i at når det ikkje er mogleg å gjera slike berekningar, burde ein ha latt vera å omtala det?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Då trur eg me kan slå fast at det som står i den merknaden, er det som vert kalla skryt, og så får me sjå neste år om det slår til eller ikkje. Men eg vil tilbake til denne saka om IBU-ordninga, som me som sagt kan lesa om i Bondebladet den 18. juni – at Høgre ønskjer å styrkja IBU-ordninga, altså investeringsmidlane til jordbruket. Men det har det ikkje vore mogleg for Høgre å få eit fleirtal for, det veit me når me no ser både jordbruksoppgjeret og innstillinga til revidert budsjett. Då er spørsmålet mitt til Kristeleg Folkeparti om det er Kristeleg Folkeparti som har motsett seg at ein får ei styrking av IBU-ordninga, noko eg meiner ville ha vore veldig viktig i den situasjonen som både næringslivet elles og jordbruket står i.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Skal me auka sjølvforsyninga i Noreg, treng me å ha eit landbruk i heile landet, me treng å ta i bruk dei ressursane me har. Dei ligg spreidde, og då treng me både små og store bruk. Me er i ein situasjon med eit stort behov for å føreta investeringar, særleg på mindre bruk og på bruk der ein ikkje kan auka produksjonen, men må leggja om og modernisera slik at ein framleis kan bruka gras- og beiteressursane til å produsera mat – og slik bidra til at sjølvforsyninga stig. Situasjonen er at det vert meldt landet rundt at det begynner å verta tomt for investeringsverkemiddel. Då er mitt spørsmål: Meiner statsråden at det for 2020 er nok midlar til investeringar i jordbruket?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Me kan lesa i Bondebladet at det ikkje er Høgre det står på i denne saka, og at representanten Margunn Ebbesen er klar for å styrkja IBU-ordninga. Så einkvan må det vera som bremsar. Det vert òg sagt av representanten Reiten frå Kristeleg Folkeparti at me er i ei vanskeleg tid for landet vårt. Det er eg einig i, men me er i ei tid der det vert brukt ganske mykje pengar over budsjetta. Det er påfallande at i pakken for å skapa aktivitet og i samband med den saka me behandlar no, vel ein altså ikkje å prioritera jordbruket. Det er klart at det å byggja fjøs ville gjeve aktivitet i bygg- og anleggssektoren, som det er behov for, pluss at me ville ha styrkt sjølvforsyninga og løyst eit problem for jordbruket. Så kva er bakgrunnen for at ein ikkje finn spor av jordbruket i dei krisepakkane og pakkane for aktivitet, tiltakspakke 3, som er lagde fram no?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-18:
Eg vil knyta nokre kommentarar til debatten som har vore. For det fyrste til påstanden om at Senterpartiet stiller Norsk Bonde- og Småbrukarlag og Norges Bondelag i forlegenheit ved å leggja fram ei tiltakspakke: Det er veldig rart å få ein sånn påstand når me fremjar forslag som me har fått innspel om frå dei same organisasjonane. Så har eg lyst til å knyta ein kommentar til Arbeidarpartiet, for Arbeidarpartiet er veldig høge og mørke i debatten. Eg vil nok påstå at det er litt seminarprega mykje av det som kjem ut, for når me kjem til den konkrete politikken, når me kjem til tiltakspakka, seier Arbeidarpartiet at det kan vera behov for ei ny vurdering av korleis ein kan styrkja matproduksjon over heile landet basert på norske ressursar. Me har eit forslag om at me vil gjera om igjen og koma med ei ny sak om forbodet mot å bruka myr til å produsera mat, og Arbeidarpartiet er einig i merknaden, men dei kan ikkje vera med i forslaget, så eg trur Arbeidarpartiet òg bør fokusera på den konkrete politikken og dei faktiske politiske tiltaka, ikkje berre på retorikken. Så ein kommentar til Høgre sitt landbruksnettverk, som gjer seg sterkt representert i talet på innlegg i debatten. Dei hevdar i eit lesarinnlegg at dei er 17 personar. Eg er glad for at me i Senterpartiets stortingsgruppe er 19 personar som jobbar for landbruk kvar einaste dag. Men eg synest det er éin svakheit med landbruksnettverket til Høgre, og det er evna til å sjå samanhengen mellom Høgre sin politikk og resultata i landbruket. Veldig mange av dei tinga ein ser og gler seg over når ein reiser rundt, er tiltak som Høgre tradisjonelt har vore imot og jobba for å fjerna, bl.a. svekking av marknadsregulering. Me hugsar at dei sat i regjering og la fram forslag om å fjerna avløysartilskotet. Det er ei rekkje tiltak, bl.a. å fjerna marknadsbalanseringa på fleire produkt – og så reiser ein no rundt og gler seg over at Høgre ikkje fekk gjennomslag. Eg gler meg òg over det, så me skal ikkje gjera det til eit større problem enn det er, men eg meiner det er verdt å påpeika. Når det gjeld forslaga frå Miljøpartiet Dei Grøne, kjem Senterpartiet til å støtta forslag nr. 7. Me støttar kvart forslag om å styrkja tollvernet i Noreg. Når det gjeld forslaga nr. 3–5, er dei veldig detaljerte på kva tiltak ein skal setja i verk i neste års forhandlingar. Eg meiner at Stortingets jobb er å peika på måla med landbrukspolitikken, og så er det partane som skal forhandla om tiltaka. Difor støttar me ikkje forslaga nr. 3–5, og me støttar heller ikkje forslag nr. 6.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Det har vært et veldig spesielt jordbruksoppgjør på grunn av koronakrisen. På forhandlingstidspunktet var det intet mindre enn 400 000 arbeidsledige. I denne situasjonen bestemte partene seg for å inngå et forenklet jordbruksoppgjør. De kunne ha valgt å utsette, men det var behov for å gjøre noe med målprisene og bidra til en forutsigbarhet for jordbruket. Det vil jeg berømme partene for. De har vært ansvarlige, og både Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag har på denne måten vist solidaritet med andre deler av næringslivet som har vært hardt rammet. Jordbruket har som helhet blitt relativt lite rammet av koronapandemien. Selv om vi har sett at deler av næringen – f.eks. tilleggsnæringer, de som har hatt omsetning hos Horeca, og grøntsektoren – har vært rammet, har det vært få store konsekvenser av pandemien. Når det gjelder problemene med arbeidskraft, har regjeringen vært på banen og satt inn tiltak for å få arbeidskraft på plass og laget et sikkerhetsnett med muligheter til avlingsskadeerstatning som følge av mangel på arbeidskraft. Som grunnlag for forhandlingene var partene enige om at eksisterende ordninger skulle benyttes, og at antall tema måtte begrenses. Avtalen har justert på få ordninger, og arbeidet med å videreutvikle politikk er skjøvet til andre oppgjør. Avtalepartene har fordelt en økning i bevilgning til jordbruksavtalen på 350 mill. kr i 2021, og det er spesielt viktig å få fram den delen av avtalen som legger til rette for økt produksjon av varer vi ikke er selvforsynt med i dag, som korn, poteter, frukt og grønt. Det viktigste vi gjør for matsikkerheten, er at vi greier å opprettholde den kontinuerlige produksjonen, og det legger denne jordbruksavtalen til rette for. I tillegg har avtalen en tydelig distriktsprofil gjennom en forsterket kanaliseringspolitikk og gjennom høyere tilskudd til utmarksbeite. Vi har også lagt inn styrkende fraktordninger og økt distriktstilskudd for frukt, bær og grønnsaker. Så synes jeg at partene også må berømmes for at man fant plass til klimasatsinger. Alle parter har vist at de er framoverlent. Vi vet fra før av at landbruket virkelig ønsker å forbedre seg når det gjelder klimaarbeidet, og har inngått en avtale med regjeringen om det, som følges opp her. Vi stiller oss bak forslaget.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Jeg går ut fra at jeg nå indirekte blir spurt om matkornlager, og hva som kan skje hvis trafikken med handel inn til Norge blir brutt. Hvis så skulle skje, må vi selvfølgelig klare oss på mindre energi, men vi har mye korn på lager i møllene allerede i dag. I tillegg er vi så å si 100 pst. selvforsynt gjennom fisken som vi selger til utlandet. Vi må klare oss på mindre energi i en krisesituasjon. Til hverdags skal vi klare oss på det som vi er selvforsynt med i dag.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Jeg mener at covid-19-situasjonen viste oss at vi kanskje aldri noen gang har vært bedre rustet for en slik pandemi som vi sto overfor. Butikkhyllene ble tømt. Det skyldtes hamstring. Da så vi et landbruk og en næringsmiddelindustri som støttet opp og produserte så det holdt. De fordoblet produksjonen av kjøtt, fordoblet produksjonen av mel. Egg ble solgt som aldri før, og vi så at vi greide å ivareta den etterspørselen som vi opplevde som følge av covid-19. Vi fikk heller ikke problemer med våre handelspartnere. Flere land i Europa så at det var viktig å fortsette å handle, de ble ikke proteksjonistiske, noe representanten Sandtrøen og Arbeiderpartiet har prøvd å få det til å se ut som.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Jeg synes det er merkelig å se hvor mye opposisjonen ønsker å pakke inn i jordbruksforhandlingene. Vi ser at Senterpartiet i dag foreslår en krisepakkeordning som man ønsker å bruke 1,1 mrd. kr på inn i jordbruksforhandlingene. Det hører ikke hjemme i jordbruksforhandlingene i det hele tatt. Nå kommer representanten Pollestad og vil snakke om IBU-midlene, inn i jordbruksforhandlingene. Vi vet at jordbruksforhandlingene i år var sterkt begrenset på grunn av situasjonen. Dette skulle være en del av koronapakken, tiltakspakke 3. Det skal vi diskutere i morgen, så vi utsetter det til da.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Det forundrer meg at Senterpartiet velger å sette både Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag i en slags forlegenhet ved at man fremmer forslag om koronatiltakspakke i forbindelse med jordbruksoppgjøret. Vi vet jo at partene var enige om å utelate koronatiltak, da man mente at dette ikke hørte hjemme i jordbruksoppgjøret. Vi vet at regjeringen har stilt opp med å legge til rette for arbeidskraft, med avlingsskadeerstatning og på alle vis vært i en tett dialog med jordbruket under krisen. Ved å fremme dette forslaget i forbindelse med jordbruksoppgjøret undergraves på en måte den jobben som partene har gjort. Mener Senterpartiet at partene ikke lenger skal ordne opp i dette oppgjøret selv?
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Jeg ser jo at forslaget med en fordeling på 1,1 mrd. kr er veldig detaljert. Jeg lurer på om dere har vært i ordentlig dialog med partene i oppgjøret, med faglagene, om den detaljeringsgraden. Er dette relevante forslag som faglagene selv virkelig ønsker?
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-06-18:
Jeg sa under replikkrunden her at vi kanskje aldri har vært bedre rustet til å møte en krise enn i dag. Det viktigste vi gjør for matsikkerheten, er å styrke den kontinuerlige produksjonen, og vi ønsker å legge til rette for at vi kan produsere mest mulig av det som etterspørres. Samtidig er vi en liten, åpen økonomi som er helt avhengig av handel med verden rundt oss. Dette må balanseres opp mot hverandre, noe som regjeringen gjør på en utmerket måte. Årets oppgjør legger opp til å styrke produksjonen på det vi ikke er selvforsynt med, som poteter, korn, frukt, grønt og bær, så vi fortsetter jobben med å opprettholde og styrke selvforsyningsgraden. Så har jeg behov for å si noen ord om Sandtrøens kalorier opp mot beredskap og selvforsyning. Selvforsyningsgraden baserer seg på kostholdet som vi har i dag, og ikke på hvor mye energi vi trenger for å overleve ved en krise. I en ordentlig krise hvor handelen stopper opp, vil selvforsyningsgraden bli større, og når det gjelder det totale, vil vi da være 100 pst. selvforsynt når vi legger på fisken. Vi vil altså greie oss på mindre i en krise. I en krise vil vi også kunne legge om produksjonen til mer planteprodukter, slik at vi ikke går via kua. Vi vil heller ikke være så kresne i en slik situasjon, så da vil vi kunne spise det vi ikke spiser i dag. Med fisken i tillegg vil vi som sagt da være 100 pst. selvforsynt og vel så det i en slik situasjon. Dette underslår Arbeiderpartiet når de snakker om selvforsyningsgraden og om hvordan vi er beredt for en krise. Det synes jeg er veldig dumt. Jeg skulle ønske at man sluttet å spre usannheter om at vi ikke har nok mat i en slik situasjon. I Norge har vi helt unike forutsetninger for å greie oss, bl.a. på grunn av fisken, som er nevnt mange ganger her i dag, og det mener jeg Arbeiderpartiet heller burde ha snakket om. Folk må slippe å gå rundt og være redd når det egentlig ikke er grunn til det.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Ved en avstengning av landet må vi greie oss på mindre energi enn vi normalt gjør, mente Høyre i Dagsnytt 18 her om dagen. Hvilke konsekvenser tror representanten Angell Gimse det ville fått for samfunnet vårt?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Hvis folk blir sultne og redde, er det mye av samfunnet vårt som rett og slett står i fare for å gå i oppløsning. Det er det som skjer hvis vi skal kunne klare oss på mindre energi enn vi normalt gjør, i en krisesituasjon. Vi trenger ikke gå lenger tilbake enn til 2010 under det som ble kalt den arabiske våren i Midtøsten og i Nord-Afrika, der økte brødpriser var en viktig del av opptøyene og urolighetene og det som fortsatt er ustabilitet i en hel region i dag. Derfor er Høyres holdning til selvforsyning dessverre teoretisk. Vi må heller basere oss på virkelighetens verden og se hvordan den henger sammen i praksis. Det har Forsvarets forskningsinstitutt gjort, og de har korrekt påpekt akkurat det som skjedde i år, da f.eks. Russland forbød eksport av hvete, Kasakhstan gjorde det samme og Vietnam gjorde det samme med ris. Hvorfor tar ikke Høyre Forsvarets forskningsinstitutt på alvor?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Norge er mulighetenes land, og vi har fantastisk gode kort på hånden for å sørge for at folk får trygghet for mat, for i Norge styrer vi jordbruks- og matpolitikken demokratisk, sammen. Gjennom behandlingen av jordbruksmeldingen, som er det øverste og førende dokumentet for jordbrukspolitikken i Norge, går det klart fram at stortingsflertallet ønsker å forsterke matproduksjonen ved å bruke de naturressursene vi har i Norge. I dag er utviklingen i jordbruket i strid med det som Stortinget har bestemt sammen. Kornarealene er blitt svekket i alle fylker de siste årene, og arealer i områder på Vestlandet og i Nord-Norge går ut av bruk. Det er den motsatte utviklingen av den som Stortinget har bestemt for jordbrukspolitikken i Norge. Hvis vi går nettopp til behandlingen av jordbruksoppgjøret, har de rød-grønne partiene, sammen med Kristelig Folkeparti, en tydelig formulering om at selvforsyningsgraden, basert på norske ressurser, skal korrigeres for fôrimporten. Gjennom de siste ukene og månedene har vi derimot sett en landbruksminister fra Kristelig Folkeparti som har brukt mye energi i debattspalter på å gå i rette med denne tankegangen og framstiller det som at selvforsyningen ikke er for lav. Det er oppsiktsvekkende, for statsråden skal jo levere på det Stortinget har bestemt, og vi ser gang etter gang at det blir utfordret, og at man ikke følger opp vedtak og tydelig politikk som Stortinget legger til grunn. Debatten i dag må først og fremst handle om hva vi skal gjøre framover, for årets oppgjør ble svært forenklet. Så det viktige spørsmålet i dag er hvordan jordbrukspolitikken i året som vi nå er inne i, og videre framover, skal oppfylle det Stortinget faktisk har bestemt sammen, med de flertallene som fortsatt gjelder. Det er sånn at folk i Norge har valgt inn partier som gjennom sitt program er for økt selvforsyning, korrigert for det vi importerer av soyabønner eller korn fra andre land, og jeg er overbevist om at folk i Norge ønsker seg en utvikling der vi faktisk får reelt større trygghet. Ute på grasrota er det en kjensgjerning at vi ikke kan skape trygghet for folk om vi bare har kuler, men ikke har mat. Det er det debatten om selvforsyning og beredskap virkelig må dreie seg om i tiden som kommer.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Selvforsyningsgraden, reelt, fra produkter basert på jordbruksproduksjon, handler i bunn og grunn om hvor mye planter vi produserer i Norge, enten planter som vi spiser selv, som korn, grønnsaker, frukt og bær, eller planter som vi produserer, og som vi fôrer dyrene med. Det er hele essensen i og grunnen til at vi har et jordbruk. I virkelighetens verden vil det alltid være slik at det aller meste av kaloriene som vi inntar – både jeg og representanten Nilsen og alle i denne salen – kommer fra matvarer basert på jordbruksproduksjon. Selv er jeg veldig, veldig glad i fisk, men det utgjør bare en liten del av den daglige energien jeg inntar, selv om jeg spiser ganske mye fisk. Så det er den helt praktiske sammenhengen i selvforsyning, sikkerhet og beredskap, og den kan vi aldri komme oss bort fra. Og hvis landet blir avstengt langs kysten, står vi med det praktiske problemet.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Jeg tror grunnen til at det blir så stort sprik mellom det Stortinget faktisk har vedtatt, og hva som skjer på bakken, er at det er for mange representanter som ikke tenker over hva mat handler om i praksis. Hvis vi går til annen verdenskrig, tror jeg man hadde andre bekymringer enn å tenke på om vi hadde kakao i Norge. Det er ikke den type ting vi snakker om, og det tror jeg også representanten Nilsen vet godt. Under årets krise foreslo vi at vi skulle få ekstra poteter i bakken nå i vår, slik at vi har ekstra kalorier til høsten og vinteren. Det er de helt praktiske sammenhengene. Så kan man godt ha teoretiske foredrag på BI og andre steder om dekningsgrad og andre begreper, men dette handler om jordnære sammenhenger, og da er spørsmålet: Hvor mye planter produserer vi i Norge? Og hvis vi bruker mindre jord i Norge, får vi færre planter og mindre energi som vi kan innta i vår daglige føde.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Arbeiderpartiets modell er en helhetlig politikk som sørger at en får bedre økonomi ved å produsere melk og kjøtt på de norske naturressursene. Og det kan vi gjøre ved hjelp av flere ting: Vi kan øke distriktstilskuddet på kjøtt, som uten tvil vil være positivt for alle de produsentene som Reiten snakker om. Vi kan øke beitetilskuddet. Vi kan f.eks. sørge for at vi, som den rød-grønne regjeringen gjorde, ser på de avtaleverkene vi har innenfor toll. Er det slik at det er smart å se på prosenttoll? Det skal gjøres grep på område etter område, slik at politikken henger sammen, og at vi får opp selvforsyningen, slik at sikkerheten til folk i Norge øker.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Hvordan ønsker representanten Skjelstad å presse regjeringen det kommende året for å få opp den reelle selvforsyningsgraden?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Grunnen til mitt korte og enkle spørsmål er at når man hører på debatten her, er det mange fine ord. Innlegget som representanten hadde fra talerstolen, var veldig positivt, og skulle dette vært oppfylt i praksis, burde vi hatt en reell selvforsyningsgrad som hadde økt de siste årene, i stedet for at kornarealene går ned, og at arealer på Vestlandet og i Nord-Norge står i fare for å bli lagt brakk. Det er et paradoks her, for Stortinget har vært ganske tydelig og offensiv i sin bestilling ved forrige behandling av jordbruksmeldingen. Nå er da Venstre og Kristelig Folkeparti egentlig frigitt fra Fremskrittspartiet. Da må vi stille spørsmålet på en litt annen måte: Når Venstre og Kristelig Folkeparti blir nedstemt i Stortinget i mange saker, hvorfor kan ikke de mindre partiene frigjøre seg og nå danne et reelt grunnlag for at vi faktisk får jordbrukspolitikken inn på et bedre spor i virkelighetens verden?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Hvis vi skal sørge for rekruttering, er det unektelig en ulempe for unge folk som ønsker å leve av melkeproduksjon som arbeid, at det blir tre ganger så dyrt å få inngangsbillett. Etter Sylvi Listhaugs sentraliseringspolitikk og det urealistiske nivået på kvotetaket har vi nå fått mer av den samme utviklingen innen melkeproduksjon som det unge folk har slitt med innen fiskeri, over flere år. Det er passive krefter som gjør gode penger, som finansnæringen, mens de som faktisk skal leve av aktiv verdiskaping og eget arbeid, må betale mer. Ville det ikke ha vært en gunstig mulighet om representanten ble med Arbeiderpartiet neste år for å sørge for at vi faktisk heller bedrer mulighetene for aktiv produksjon og for dem som skal inn i næringen i framtiden, i stedet for at det blir dyrere, slik vi har sett innen fiskeriene?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
I innstillingen til behandlingen av jordbruksmeldingen står det: «Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti viser til at Norges Bondelag i sitt innspill til høringen 19. januar 2017 foreslo selvforsyningsgrad korrigert for import av fôr som resultatmål for norsk matproduksjon på norske ressurser. Disse medlemmer støtter denne definisjonen, da den best fanger opp formålet med at matproduksjonen skal skje med grunnlag i norske ressurser og sikre økt selvforsyningsgrad.» Hvorfor har landbruksministeren, som også er første nestleder i Kristelig Folkeparti, brukt mye krefter denne våren på å argumentere mot nettopp intensjonen i det som stortingsflertallet her har sluttet seg til, og som Kristelig Folkeparti er en del av?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
I norsk politikk er 4 pst. kjent som en kritisk grense: sperregrensa. Når det gjelder selvforsyning, er vi nå nede i bare 40 pst. kalorier tilgjengelig i Norge som kommer fra produksjon på norske jorder og norske beitearealer. Det er et kritisk nivå for selvforsyningen. Det er helt åpenbart: Hvis man bare gjør et enkelt søk, vil man se at landbruksministeren denne våren tvert imot har sagt at dette ikke er noe problem, at selvforsyningen er høy, og at vi ikke skal ha en tydelig opptrapping av dette. Det er det jeg leser som et resultat av den debatten landbruksministeren har vært inne i. Så mitt spørsmål er som følger: Vil vi neste år få et jordbruksoppgjør som tar tak i realiteten i denne flertallsinnstillingen og dermed sikrer økt selvforsyning korrigert for import av fôr?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-06-18:
Været varierer fra sommer til sommer. Det får vi ikke gjort noe med. Men vi får gjort noe med politikken. Og jeg tror at én grunn til at folk flest blir litt frustrert noen ganger over det som ofte kalles politikk, er at det sies ting fra talerstolen, og så opplever man ikke at det blir fulgt opp i praksis. Jeg må si at jeg har hatt stor tiltro til Kristelig Folkeparti denne stortingsperioden og forsøkt å gjøre offensive grep sammen med dem, sånn at den gode jordbruksmeldingen vi sammen behandlet, kunne bli en realitet. Og det var ikke bare ett parti, for jeg refererte jo nettopp til fire partier og flertallet, og uavhengig av hvem som danner flertallet i denne salen, er det statsrådens oppgave å følge opp det. Det er klinkende klart. Det er mange ting vi kan gjøre sammen når det gjelder å forsterke kornproduksjonen. Målpris er selvfølgelig én del, men ofte stopper debatten der. Det kan innføres frakttilskudd fra de nest beste kornområdene, vi kan øke tilskuddet til drenering og grøfting så mye at det gjøres i stort monn, og vi kan sørge for at flere får tilskudd til å investere i korntørker.