Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Jeg synes interpellanten reiser en viktig debatt. Samtidig er det en debatt som har vært i dette huset og i denne salen en rekke ganger, og man skulle kanskje ha ønsket at man ikke hadde hatt evigvarende repetisjoner av saker og debatter. Når man får de debattene opp igjen og opp igjen, skyldes jo det at forholdene ikke er løst, og at forholdene ikke er gode nok for dem som skal ha disse velferdstjenestene, som er brukerne. Går vi tilbake i tid, vet vi at det har vært stor pågang av en rekke brukere som føler at de har blitt møtt med uverdighet i Nav-systemet. Vi opplever det fortsatt. Samtidig registrerer jeg at Nav sier at ting er på bedringens vei, og at det blir bedre. Ja, det har vi også hørt hvert eneste år, men allikevel ser vi at kritikken fra Riksrevisjonen blir sterkere for hvert år som går. Så sier man at jo, men Riksrevisjonens kritikk er snøen som falt i fjor. Det er jo til en viss grad riktig, men kritikken kommer år etter år og blir sterkere. Statsråden kan sikkert riste på hodet, men kritikken i den siste riksrevisjonsrapporten, som gjaldt for 2009, var sterkere enn den som gjaldt for 2008. Det er det ingen som helst tvil om. I så fall har statsråden fått utdelt en helt annen riksrevisjonsrapport enn den vi på Stortinget har fått. Men det som er viktig, er hvordan vi løser disse oppgavene i fremtiden. Våren 2009 hadde vi en stor debatt rundt krisen i Nav i forbindelse med St.prp. nr. 51 for 2008–2009. Da ble det skissert en rekke tiltak som man skulle sette i verk og komme tilbake til. Blant annet skulle man foreta en gjennomgang av kompetansegapet i Nav. Mine spørsmål er: Er det gjort? Hvor langt har man kommet? Når blir Stortinget orientert om det som er gjort, og om hvor langt man har kommet? Det har vi ikke fått noen beskjed om foreløpig. Videre ble det også sagt at man skulle foreta en grenseoppgang av grensesnittet for hva som skulle legges ut til lokale kontorer, kontra det som skulle være i forvaltningen. Vi vet når vi snakker med representanter fra Nav, at det har man begynt å gjøre, og man har gjort en del endringer. Hvilke endringer er det som er gjort, er mitt spørsmål. Når får Stortinget seg forelagt en orientering og en gjennomgang av de endringene som er gjort? Eller er det slik at vi ikke skal orienteres om det med tanke på at vi tross alt har behandlet den saken? Så til det viktigste – synes jeg – som interpellanten tar opp, og som jeg skjønner er krevende, at vi har to Nav i det samme Nav – altså et statlig og et kommunalt. Nav selv peker også på at det er en stor utfordring nettopp det å kunne ha et partnerskap med 430 ulike partnere. Kan man se for seg her at man smelter sammen dette partnerskapet, får en enklere og bedre organisering, slik at man sikrer en enhetlig ledelse og en enhetlig filosofi og strategi for hvordan velferdsapparatet i Norge skal fungere? Det synes jeg er viktig. Så vet vi at Nav har fått tildelt betydelige ressurser. At man har trukket ned en del av disse ressursene ved dette statsbudsjettet, kommer kanskje ikke som noen overraskelse, for da vi behandlet saken i 2009, ble det også sagt at dette var en ekstra påplussing, og at man måtte forvente at man skulle ned på normalt nivå igjen når situasjonen hadde normalisert seg. Men det vi ser her, er at man begynner å trekke ned antall ansatte. Det Fremskrittspartiet i alle fall er skeptisk til, er at man trekker ned antall ansatte før situasjonen har stabilisert seg. Det er jo det som er den reelle saken. Så tror ikke jeg – og det er hovedkjernen i dette – at man løser problemene i Nav ved å kjøre enda flere folk inn i systemet. Det blir på mange måter det samme som å ansette flere snekkere til å bygge et hus, men du gir ikke snekkeren spiker og hammer. Og så lenge man ikke har verktøyet, klarer man heller ikke å gjøre jobben sin. Derfor er det utrolig viktig at jobb nr. én for Nav er å sørge for at man har et IKT-system på plass som gjør det mulig for de ansatte å gjøre den jobben de skal gjøre.