Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1999-04-13:
Jeg har vært litt usikker på i hvilken retning interpellanten ønsker å gå, og jeg er også litt usikker på om de problemstillingene som her er reist, er entydige. Men det som i hvert fall er entydig, er at vi bruker en mindre del av vårt totale BNP på forskning enn mange andre land. Det skyldes primært ikke staten eller det offentlige, det har vært de private bedriftene som i mindre grad har brukt penger på forskning enn i mange sammenliknbare land. Derfor er det vedtaket Stortinget nå har gjort om at man skal opp på OECD-gjennomsnittet for forskning et viktig skritt, og det regner jeg med at statsråden følger opp. Det vil da spesielt være en klar oppfordring til næringslivet om å bidra i større grad enn de til nå har gjort. Forskning er – som det er sagt mange ganger – næringslivets viktigste konkurransefortrinn. Forskning er i sin natur internasjonal, og det betyr at en ensidig fokusering på at all forskning skal foregå nasjonalt, ikke er spesielt riktig. Det er viktig at ethvert land og enhver nasjon har et oppegående forskningsmiljø, men forskning er altså i sin natur internasjonal. Slik må det være, og det ønsker vi også å stimulere til. Hvis vi skal delta, må igjen vår forskning ha et internasjonalt oppegående miljø. En historisk årsak til at Norge har det forskningsmiljøet vi har, er vår ensidige råvareavhengighet. Det betyr at vi har blitt veldig flinke særlig på energiforskning og enkelte nærliggende forskningsområder, som olje, gass og alt som går på vannkraft, og at mange andre viktige sektorer i så måte ikke har blitt prioritert. Det har vært negativt. Dette ser vi nå særlig innenfor telematikk og telefoni. Det er avgjørende at staten bruker sin innflytelse til å sørge for at forsknings- og utviklingsavdelingen i det nye sammenslåtte Telenor-Telia legges til Norge. Det er ganske utrolig å tenke på at våre svenske og finske venner har klart å få opp et forskningsmiljø innenfor telefoni og telematikk som er langt mer omfattende enn det vi har i Norge. Denne fusjonen må brukes som en brekkstang for å få opp et tilsvarende miljø i Norge. La meg advare mot tre forhold som har vært fremme i debatten, og som enkelte kanskje mener er en lettvint vei for å få til å et bedre forskningsmiljø, men som etter mitt syn er helt feil. Enkelte har tatt til orde for at bedriftene skal ha flertall i universitetenes styre. Det vil føre til en kommersialisering og en forflatning av universitetene og høgskolene, og det er et skritt i feil retning. Det betyr ikke at det ikke er viktig å ha eksterne representanter i universitetenes og høgskolenes styre, men det er altså noe helt annet. La meg også advare mot vesentlige endringer i rammebetingelsene for næringslivet, det vil si en skatteharmonisering nedover. Det er ikke klokt. Det er klart at hvis man ønsker å gjøre som Irland, å drive skattedumping for å få etablert bedrifter, kan det på kort sikt være klokt, men på lengre sikt vil storsamfunnet tape på den type skatteharmonisering nedover. La meg også advare mot en dreining mot stadig mer anvendt forskning som det eneste saliggjørende. All forskning er avhengig av en oppegående grunnforskning, og den foretas ved universitetene og høgskolene. Det betyr at den statlige forskningsinnsatsen på instituttsektoren er avgjørende og viktig for næringslivet. Det er min siste advarsel. Jeg hadde tenkt å si noe mer, president, men det har jeg ikke tid til.