trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Petroleumsnæringen satte seg i januar 2020 et mål om å redusere klimagassutslippene fra produksjon på norsk sokkel med 40 pst. innen 2030, og videre at de skulle være nær null i 2050. Stortinget økte ambisjonen ytterligere i juni i fjor, noe også Fremskrittspartiet stilte seg bak. Det har vært et krav i 25 år at kraft fra land skal vurderes ved nye utbyggingsprosjekter, og det er oljeselskapene selv som innenfor de rammene myndighetene har satt for petroleumsvirksomheten, planlegger å gjennomføre virksomheten på norsk sokkel. Selskapene vil i sin beslutning vurdere lønnsomheten i kraft fra land opp mot andre løsninger. Men kraft fra land innebærer store investeringer, det er ikke noe tvil om det. Det er betydelige variasjoner i kostnader og potensial for utslippsreduksjoner knyttet til å forsyne ulike innretninger på sokkelen med kraft fra land. Blant annet må det også være kraft tilgjengelig i tilkoblingspunktet på land. Kraft fra land er altså ikke en hensiktsmessig løsning overalt, og det må vurderes fra innretning til innretning. Så er det slik at installasjonene er avhengig av stabil tilgang på kraft. Derfor er det ikke realistisk å elektrifisere plattformene med havvind uten at de også knyttes til kraftnettet på land. Elektrifisering av sokkelen med havvind innen 2030 er også helt urealistisk, og det er verken hensiktsmessig eller økonomisk forsvarlig. Det er litt skuffende, synes jeg, at verken Arbeiderpartiet eller Senterpartiet er med på den beskrivelsen av virkeligheten i innstillingen i denne saken. På den måten mener jeg at de sår tvil om støtten til et tiltak som de selv har ivret sterkt for, og det mener jeg er uheldig i den framtiden vi har foran oss, der vi trenger å slutte opp om de langsiktige målene vi har satt sammen. Norge skal bidra til å dekke verdens energibehov gjennom fortsatt å produsere olje og gass lønnsomt, effektivt og med lave utslipp så lenge etterspørselen er der. Regjeringen ønsker å videreutvikle petroleumsvirksomheten, ikke avvikle den. Kraft fra land er et viktig verktøy i den utviklingen, på veien mot lavutslippssamfunnet vi alle styrer mot, i 2050.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det enkle svaret på spørsmålet representanten stiller, er ja. De rammebetingelsene vil ligge der. Det ligger mye i stortingsmeldingen om nettopp havvind, det har jeg også nevnt her i Stortinget tidligere, og meldingen legges frem 11. juni, så vi vil få god anledning til å diskutere dette. Når jeg er opptatt av de tingene jeg er opptatt av i innlegget mitt, er det også fordi jeg lyttet til innlegget fra representanten Grung. Representanten snakker om at vi må passe på at dette ikke går på bekostning av annen industri og annen næringsvirksomhet. Jeg er enig i det, men hvis vi har et felles mål om at vi skal være et sted innen 2030, er det ikke realistisk nå å stå og peke på havvind som den løsningen. Det er ikke i nærheten av å være lønnsomt. Det står ikke bare på konsesjonsprosess og det vi kommer til å legge frem i meldingen rundt denne typen avklaringer. Det handler om kostnadene, og at det ikke engang er mulig å bygge parker i den skalaen for å kunne forsyne plattformene til et punkt hvor man faktisk får tatt ned de utslippene man er nødt til å ta ut før vi kommer til 2030.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Førstemann til mølla-prinsippet handler jo ikke om at petroleumsnæringen skal få forrang, altså gå foran andre. Det handler bare om at de også har rett til sin plass i køen hvis de ønsker tilknytning til f.eks. et kraft-fra-land-prosjekt. Det er det som ligger i det prinsippet. Det representanten tar opp i det litt større bildet, vil det også bli anledning til å diskutere etter at stortingsmeldingen legges frem, for som jeg har varslet, vil vi der også se på elektrifisering og gå inn i den tematikken. Jeg deler også den bekymringen. Jeg er bare opptatt av at vi ikke må forlede oss selv til å tro at det er mulig på den ene siden å si at man skal prioritere bare det på land og dermed skyve petroleumsinstallasjonene ut, og samtidig nå de målene vi har sagt at vi skal nå. Dette er jo et trykk fra Stortinget. Det er Stortinget som har bedt dem om til og med å oppjustere målene sine til 50 pst. innen 2030. Vi har så mye kraft som vi har. Da må også det følge et system med objektive kriterier og førstemann til mølla-prinsippet.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg må si jeg gleder meg veldig til vi har lagt frem denne meldingen, så vil det bli lettere å ha disse gode diskusjonene, for det er absolutt relevante temaer. Jeg må nok vise til at det kommer flere svar når meldingen legges frem, men per i dag er det to områder som er åpnet for havvind. Vi ser det er stor interesse rundt disse områdene. Mange er veldig spente på veilederen til konsesjonsprosessen og hva slags rammebetingelser som skal legges. Det forstår jeg. Jeg deler absolutt ønsket om at vi på sikt skal kunne utvikle flere områder for havvind på sokkelen, men vi må gjøre det i riktig rekkefølge og sørge for at vi har med oss alle på den jobben. Det er mange som er veldig skeptiske til dette, som er bekymret for andre typer næringer, andre interesser, andre som skal bruke havet, og vi må selvfølgelig også ha med miljø- og naturperspektivet. Vi må gå opp løypa på rett måte hvis vi skal lykkes med dette i det lange løp, og passe oss for ikke å begå noen av de samme feilene som vi etter mitt syn dessverre har gjort når det gjelder vindkraft på land.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg kan mye, men jeg har ikke svarene på alt i hodet mitt, dessverre. Det hadde for så vidt sikkert vært et interessant regnestykke å kunne se på, men det blir jo en helt hypotetisk debatt. Jeg vet heller ikke hvor hensiktsmessig det er å ha en slik debatt, for jeg antar at heller ikke Fremskrittspartiet ønsker å sende all kraften vi da eventuelt ikke bruker på sokkelen, til Europa for å gå inn og elektrifisere der, eller erstatte fossile utslipp der, selv om det er en del av det vi gjør allerede i dag, fordi vi jo har kraftutveksling med utlandet. Poenget med en slik regneøvelse er jeg litt mer usikker på – jeg klarer ikke å svare på det på stående fot. Men jeg har lyst til å ta tak i noe annet som representanten er inne på, som han også snakket om i innlegget sitt, og det er dette med kostnadseffektivitet. Jeg forstår at man er opptatt av det i spørsmålet om klimatiltak, men da har jeg lyst til å påpeke at en del av disse kraft fra land-tiltakene er jo ofte det mest kostnadseffektive sammenlignet med andre tiltak, som f.eks. havvind, for å løse samme problemet.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det er ingen tvil om at vi har mye kraft tilgjengelig i Norge i dag, men jeg har heller aldri påstått at vi har akkurat nok i dag til å løse alle utfordringene vi kommer til å ha til enhver tid i fremtiden. Jeg har tvert om vært tydelig på at vi også er nødt til å produsere mer kraft i dette landet for å møte det behovet vi har, ikke bare for å elektrifisere sokkelen, men også for å elektrifisere store deler av industrien vår, kutte utslipp i transportsektoren, osv. Elektrifiseringen er en stor del av den løsningen. Derfor var det så viktig at regjeringen f.eks. la opp til å endre skattereglene innenfor vannkraft for å stimulere til mer utbygging der. Det ser vi gir effekt nå. Det er viktig. Så tror jeg at vi på sikt også kommer til å trenge noe mer vindkraft på land i Norge, men det er kun mulig nå som vi heldigvis har strammet inn konsesjonssystemet og får en mer moderat utbygging. Det vil heller ikke løse hele problemet, men alt henger sammen med alt, og vi kan ikke si: Nei, nå lar vi være å oppnå klimamålene våre, vi skroter forpliktelsene vi har påtatt oss opp mot Parisavtalen, vi dropper å kutte alle utslipp på sokkelen – fordi vi kanskje ikke vet akkurat hvor mye kraft vi kommer til å trenge i 2030 og 2040 – istedenfor å jobbe for det målet.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Virkemidlene innenfor klimapolitikken handler ikke utelukkende om å støtte med pengebeløp fra statens side. Det viktigste virkemidlet vi har, er CO 2 -avgiften. Nå har regjeringen varslet at den skal trappes opp også på sokkelen, til 2 000 kr innen 2030. Det i seg selv kommer til å utløse tiltak som er viktige. Vi må sette en pris på utslippene hvis vi skal få den effekten vi ønsker. Men jeg synes ikke det er riktig at petroleumsnæringen, som den eneste næringen i landet, ikke skulle hatt anledning til også å søke støttebeløp for å gjennomføre tiltak. De verktøyene vi har tilgjengelige, er for å hjelpe næringslivet i den omstillingen vi ønsker å se skje. Så er jeg klar over at SV ideelt har lyst til å avvikle næringen, og da skjønner jeg at det ikke er så hensiktsmessig å være med og støtte at de også skal gå i en mer klimavennlig retning og kutte utslipp. Men jeg mener det er viktig at vi har forutsigbarhet for næringen, som også støtter opp når de har tiltak de ønsker å gjennomføre, og det er de som er nødt til å modne frem prosjektene.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg er ikke enig i at vi ikke stiller krav. Jeg mener tvert om at å si at de skal redusere utslippene med 50 pst. innen 2030, er et ganske tydelig krav. Det sa Stortinget skulle skje innenfor eksisterende virkemidler, så det må jo ligge til grunn. At vi eventuelt skulle gjort en forskjellsbehandling av akkurat den industrien sammenlignet med andre industrier i landet, som er det jeg egentlig oppfatter at SV tar til orde for, er jeg ikke enig i. Man kan jo stille spørsmålet tilbake: Er det riktig at Enova f.eks. skulle støtte piloten til Hydro på Karmøy, som er en industri som også tjener penger, som også er i kvotepliktig sektor? De fikk tilsagn om støtte til mer miljøvennlig teknologi. Vi kan ikke differensiere slik at fordi man driver med olje og gass, skal man ikke kunne være med og også få innfridd støtte til gode tiltak som når opp i konkurransen med andre tiltak i virkemiddelapparatet. Det mener jeg blir en urimelig forskjellsbehandling.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det er ingen hemmelighet at jeg jevnt over ikke er veldig enig i mye av det som representanten Halleland sa på talerstolen her. Jeg mener jo at vi skal ta i bruk kraft fra land som en klimaløsning også for petroleumsnæringen. Men det jeg har lyst til å gi ham rett i, og som jeg mener er en betimelig påpekning, knytter seg til at jeg husker veldig godt debattene vi hadde i Stortinget rundt elektrifiseringen av Utsirahøyden. Jeg husker også veldig godt hvilke partier som sto i bresjen for den, først og fremst, og jeg synes det er litt synd at ikke Arbeiderpartiet og Senterpartiet tar oppfordringen om å komme opp hit og klargjøre hva de faktisk mener om dette nå. Jeg mener det mangler noen svar på om det nå er slik at Arbeiderpartiet ikke vil støtte kraft fra land frem mot 2030 med mindre det kommer fra havvind. Jeg synes det mangler en realisme i denne debatten. Hvis det er slik at vi på tvers av partiene kan være enige om at de overordnede målene vi har satt oss, er så viktige – hvis vi mener at vi skal nå forpliktelsene våre i Parisavtalen, at vi skal ha et nasjonalt klimamål, at vi skal redusere utslippene – må man slå ring rundt de virkemidlene og den veien vi har pekt ut også for petroleumsindustrien, fordi den skal vi ha med oss videre. Representanten fra Fremskrittspartiet snakker om at dette er symbolpolitikk. Nei, dette er ikke symbolpolitikk. Dette er næringspolitikk. Dette er Norges største og viktigste næring. Den også fortjener en forutsigbarhet for fremtiden. Jeg har planer om at den skal være her i mange år fremover, og da må vi legge til rette for det gjennom rammene politikken setter, som jeg nå mener det skapes litt uheldig uforutsigbarhet rundt. Det er ingen grunn til å late som om dette er enkelt. Det er ingen grunn til å late som om ikke dette kommer til å bli vanskelig i årene fremover – den formidable oppgaven vi har foran oss, og alt det som følger av et behov for å elektrifisere. For det er ikke slik at man kan gå inn for å kutte store utslipp med bruk av strøm, bygge masse ny industri, helst ikke bygge noe ny kraft – i hvert fall ikke den kraften vi ikke liker selv, litt avhengig av hvilket parti man spør – og kanskje også til og med egentlig ikke ha kraftutveksling med andre land. Det går ikke i hop. Dette er et stort og viktig tema som legger hele rammen for hva Norge som nasjon skal utvikle seg som i årene fremover, i en fremtid hvor vi må kutte utslipp og nå noen felles globale mål som er avgjørende for at mitt barn og hans barn skal kunne leve et godt liv. Da etterlyser jeg litt mer ansvarlighet, litt mer vilje til å stå opp også for det som er vanskelig, det som kan være upopulært, og som vil kreve at vi må finne gode løsninger sammen, og ikke skjule oss bak det som tilsynelatende er enkle løsninger, men som vi egentlig vet ikke er realistisk, som f.eks. å si at frem til 2030 skal vi basere oss på å elektrifisere sokkelen med havvind. Det er ikke realistisk, og det tror jeg også disse partiene vet.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Takk for svarene fra Arbeiderpartiet. Jeg spør fordi jeg oppriktig lurer, og fordi jeg er oppriktig nysgjerrig på om dette betyr en omlegging av Arbeiderpartiets politikk. Jeg synes jeg fikk noen flere svar. Igjen: Jeg er enig i at dette er komplisert, og det er mange hensyn vi skal veie mot hverandre, og som blir viktige fremover. Men jeg synes allikevel at jeg ikke fikk helt tydelig svar på om dette betyr at Arbeiderpartiet f.eks. ikke mener vi skal ha flere kraft-fra-land-prosjekt på de prosjektene som nå kommer fremover, før vi har havvind på plass. Det i seg selv vil være en nyttig avklaring. For selv om Arbeiderpartiet kommer i regjering til høsten, hvis det skulle skje – jeg skal jobbe veldig hardt for at det ikke skjer, men om så skulle skje – tror jeg heller ikke en eventuell arbeiderpartistatsråd i Olje- og energidepartementet vil klare å bygge nok havvind innen 2030 for å kunne møte det som kommer. Vi vet jo at det er mange planer på sokkelen nå. Mange av rettighetshaverne modner frem prosjekter med det kravet som ligger om at vi skal vurdere kraft-fra-land-løsninger, og dette vil det jo bli spørsmål om å ta stilling til etter hvert. Jeg synes det er viktig at vi får en klarhet i om Arbeiderpartiet mener at vi nå egentlig ikke skal ha flere slike prosjekt før det kan løses med havvind, for da tror jeg at vi kan sette ting ganske langt tilbake. Så det er egentlig den debatten jeg er litt ute etter. Jeg synes det er litt synd at ikke Arbeiderpartiet er med i de merknadene i innstillingen som rett og slett beskriver virkeligheten som den er, hva vi har av muligheter akkurat nå. Representanten Barth Eide er jo inne på noe viktig, at det ikke er mulig å gjøre dette utelukkende med havvind, men at man må ha en kobling til land. Eller så må man bygge opp en alternativ gassløsning samtidig, sammen med havvinden, for til enhver tid å kunne ha kraften for å drive produksjon. Så dette er ikke enkelt. Jeg synes at vi skal tenke over hva vi er best tjent med med tanke på utviklingen av havvind i Norge, for det er ikke noe vi utelukkende gjør for å skaffe kraft til oljeinstallasjoner; det er noe vi ønsker å gjøre for å få til en industriutvikling. Da må vi passe på at vi også legger opp et løp hvor det kan utvikle seg i en retning som er til gagn for industrien, og som gjør at flere aktører kan delta. Da er det ikke sikkert – hvis vi legger opp det løpet, det hastverket det er å få elektrifisert plattformene – at det vil gi den beste industriutviklingen i hele den verdikjeden som finnes innenfor havvind. Det er den jeg er opptatt av å løfte, og dette kommer jeg også selvfølgelig mye tilbake til i den stortingsmeldingen som kommer snart.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Nok en gang er vi samlet i denne sal for å diskutere ACER. Men historiefortellingen til forslagsstillerne blir ikke riktigere selv om den gjentas. Tvert om, den er fortsatt helt feil, den er uriktig. Energiforsyningen er EUs største kilde til utslipp av klimagasser, og for å nå utslippsmålene i Parisavtalen, jobber EU for en mer klimavennlig og effektiv energiforsyning. De grepene EU tar innenfor kraftmarkedet, bygger på de samme hovedprinsippene vi har hatt i Norge siden 1990-tallet. Og i Norden har vi god erfaring med å utveksle kraft, som vi har gjort i mange tiår. Slik krafthandel har vært til stor nytte både for norske produsenter og forbrukere. Det kommer også norske kommuner, fylkeskommuner og staten til gode gjennom den store andelen offentlig eierskap til kraftressursene. Når Norden og EU nå jobber for et mer velfungerende kraftmarked, er det all grunn til å delta i dette. Nettopp også av hensyn til norsk industri over hele landet med behov for stabile rammevilkår og uhindret tilgang til europeiske markeder, er det grunn til å støtte opp under EØS-samarbeidet. Jeg har også merket meg behovet industrien har hatt for å ta til motmæle mot påstandene til Rødt og Senterpartiet. Man skulle jo tro at det gjorde inntrykk, all den tid disse partiene er glad i å skyve industrien foran seg i denne debatten, men nei. For, som industrien selv sier, det er slik at verken tredje energimarkedspakke eller regelverk som er vedtatt i medhold av denne, fratar Norge råderett over egen energipolitikk. Det er norske myndigheter som gir konsesjoner for kraftproduksjon, strømnett og utenlandskabler, og slik skal det selvfølgelig fortsatt være. Behandlingen av den omsøkte strømkabelen NorthConnect viser med all tydelighet at det er norske myndigheter som vurderer om denne typen prosjekter skal gis konsesjon. Her i Stortinget er det også nylig staket ut en ny kurs for vindkraftpolitikken i landet. Det har vi klart helt på egen hånd – helt uten hjelp fra Brussel. Mange forhold påvirker norske strømpriser. La meg slå fast at det ikke er ACER som styrer disse. Mye kan sies om dette, men noe av det aller viktigste er at det norske kraftsystemet er og blir væravhengig. Det var derfor vi hadde rekordlave strømpriser i fjor, som også var vårt første år som formelt tilsluttet ACER. Kraftproduksjon og etterspørsel i nabolandene påvirker også prisen i Norge, slik det også har vært lenge før ACER ble etablert. Det hadde vært veldig fint om også Senterpartiet, Rødt og SV snart tok dette innover seg.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det er NVE som har vært norsk reguleringsmyndighet for kraftmarkedet siden 1990-tallet. Det er i samsvar med lover vedtatt av Stortinget. Og selv om RME ikke skal instrueres i enkeltsaker, gjelder norske lover og regler. På avgrensede områder, i visse sakstyper som involverer Norge, skal EFTAs overvåkingsorgan ESA kunne fatte vedtak mot Norge. Dette er viktig for å løse opp i uenighet i tekniske spørsmål om krafthandel mellom land. Jeg har lagt merke til at det er noen som forsøker å fremstille RME som en slags agent for kommisjonen eller for ACER. Det kjenner jeg meg ikke igjen i i det hele tatt. Det er snarere tvert imot. RME er vårt talerør for norske interesser i det arbeidet som pågår mellom EU-landenes myndigheter, og som skjer innenfor energibyrået ACER.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det er riktig at dette spørsmålet skal prøves i domstolene. I forbindelse med den behandlingen kommer staten til å fremholde at Stortingets vedtak var i samsvar med Grunnlovens krav. Så er det også sånn at Høyesterett nylig har gitt en betenkning til Stortinget, der det blir slått fast at Stortinget kan gi samtykke til innlemmelse av fjerde jernbanepakke i EØS-avtalen med alminnelig flertall. I betenkningen legges det særlig vekt på at Stortinget i lang tid, og ofte enstemmig, har brutt Grunnloven § 26 annet ledd ved såkalt lite inngripende myndighetsoverføring. Jeg ser ingen grunn til å stoppe det viktige arbeidet med å sørge for at vi har like spilleregler i et marked som vi er helt avhengige av, og som sørger for gode vilkår og forutsigbarhet for norsk industri og norske forbrukere, også i et klimaperspektiv, i påvente av den rettssaken. Jeg mener at Stortinget gjorde et riktig vedtak da vi grundig behandlet dette spørsmålet i 2018.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Vi har fortsatt mulighet til å bruke flaskehalsinntektene på den måten vi tidligere har gjort, nettopp til å redusere nettleien. Det er ingen endring i det. Jeg mener dette spørsmålet er nok et eksempel på at Senterpartiet forsøker å tegne et bilde av at dette er noe annet enn det det er. Uansett hva man mener om regelverksutvikling i EU, som påvirker oss uansett, fordi vi er koblet til landene rundt oss, ikke minst i Norden, men også i Europa, er det i Norges interesse å sitte rundt det bordet og være med på å utvikle det regelverket. Det er ikke sikkert vi alltid vil være enig i alt, på det tekniske, på detaljer, men at Norge har en stemme inn der, at RME er der og ivaretar norske interesser og snakker med vår stemme, er kjempeviktig. Noen ganger lurer jeg på hva det er Senterpartiet egentlig ser for seg. Er det sånn at man vil kutte alle forbindelser til alle land, inkludert Sverige? Hvis det ikke er tilfellet, hvordan ser Senterpartiet for seg at man skal sørge for at alle følger de samme spillereglene, som er i vår interesse i dette markedet som vi er en del av? Eller skal vi ikke være en del av det markedet lenger?
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det som det vises til her, er snakk om i tilfeller hvor det er behov for det i EUs indre marked mellom andre land som er i helt andre situasjoner enn det vi er i. Det betyr ikke at vi er nødt til å bruke inntektene på denne måten. Derfor, som jeg sa i stad, kan vi fortsatt bruke flaskehalsinntekter til å redusere nettleie. Det mener jeg er viktig at vi fortsatt kan, og det er Norges rett å bestemme det. Så har jeg gjentatt det enda en gang, men det er slik det er.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg kan forstå forvirringen til Senterpartiet, for nå har Senterpartiet allerede gjentatt mange ganger at de tror at EU kan bestemme at vi skal bygge flere utenlandskabler. Det kan de altså ikke. Derfor er den problemstillingen helt irrelevant. Det vises til hvordan regelverket fungerer, og når det uansett ikke er snakk om at de kan pålegge oss å bygge utenlandskabler, hvordan skal de da pålegge oss å bruke flaskehalsinntektene på den ene eller andre måten – hvis ikke de kan pålegge oss å bygge dem i utgangspunktet? Det er det viktige spørsmålet. Det er dette jeg blir litt opprørt over av Senterpartiet, at de fortsetter å spre historien om at ACER kan bestemme at Norge skal bygge flere kabler. Nei, det kan ikke ACER bestemme. Det er det vi som bestemmer. Det har vi også vist ved at jeg selv har stilt behandlingen av NorthConnect i bero. Det skjer ingenting i den konsesjonen nå fordi det har vi bestemt. – Beklager president, men jeg blir litt opprørt over denne forvrengingen av virkeligheten.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Ja, jeg kan betrygge med at industriens konkurransefortrinn ved å være plassert her i Norge kommer til å ivaretas. Jeg vet ikke hvor mye det er behov for det, for industrien har jo selv tidlig vært ute og sagt at de mener at dette regelverket tjener deres interesser. De har tvert om tatt kraftig til motmæle mot de påstandene som er fremmet om at dette ikke er noe Norge burde være en del av, og sagt: Nei, dette er viktig for oss, det er viktig for norske arbeidsplasser, og det er viktig for vår tilgang til markedet og forutsigbarhet hva gjelder kraft. Men så er det heller ikke slik at ACER eller energiunionen har som mål å få lik strømpris i hele Europa, innforstått at vår strømpris må bli høyere fordi den nå er høyere i Europa og man skal jevne ut. Det handler om at dette er det beste for forbrukere, for klimaet og for forsyningssikkerhet. Så skjønner jeg at EU ønsker seg priser nærmere vårt nivå, fordi vi er så heldige å ha så lave priser i Norge, og det skal vi ta vare på i fremtiden. Det er ingenting i dette som utfordrer det bildet. Men jeg skjønner veldig godt at EU ønsker et mer velfungerende kraftmarked, likt det vi har her i Norden.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg kan ikke garantere hva strømprisen skal ligge på, for den er en del av et marked, og den er også i Norge veldig væravhengig. Når vi har et veldig tørt år, f.eks., vil det påvirke prisene, eller hvis vi har et veldig vått år, vil det påvirke prisene. Men derfor er det jo veldig viktig å være koblet til naboene våre, for da kan vi nettopp sørge for at vi får en jevnest mulig strømpris og ikke får veldige svingninger opp og ned, høyt og lavt, avhengig av værforholdene i Norge. Men jeg kan betrygge igjen med at jeg kommer aldri til å gjøre noe som setter dette i spill. Jeg kommer aldri til å gjøre noe som setter industriens vilkår eller industriens konkurransefortrinn hva angår at vi har tilgang på rikelig, rimelig ren kraft i Norge, på spill. Det er derfor jeg er så trygg på og kan stå her i dag og si at dette er bra for Norge, for jeg frykter ikke det i det hele tatt. Og så registrerer jeg at Industri Energi har vært ute i dag og sagt at dette er bra, så det er deler av fagbevegelsen som også mener at dette er viktig for fremtiden.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Siden mitt svar til Stortinget om noen detaljer i regelverksutformingen er det som nå nærmest blir oppgitt som grunn for snuoperasjonen i Fremskrittspartiet, føler jeg behov for å forklare det litt. Og så er det jo hyggelig at Fremskrittspartiet har såpass stor respekt for meg, men jeg mistenker at det ikke kan være akkurat det. Når jeg karakteriserte EUs regelverk som detaljert og omfattende, skyldes det at jeg ser at det avtalebaserte og ulovfestede samarbeidet som vi har hatt i Norden, nå blir mer formalisert i EØS-relevant regelverk. Så er det mye å si om behovet for det i EU. For oss er denne utviklingen noe vi er nødt til å forholde oss til. Uansett er det slik at hovedprinsippene i EUs regulering er i tråd med det vi er vant med i Norden. Uansett er ikke den ansvarlige løsningen her å overlate til andre å bestemme hvordan denne utviklingen skal være, men å fortsette å samarbeide. Da må vi også være med i de relevante foraene hvor det er de tekniske og praktiske løsningene for effektiv krafthandel som skal utvikles. Så er jeg nødt til bare å si: Jeg var jo også i Stortinget da dette ble bestemt i 2018. Jeg jobbet tett og godt med de Fremskrittsparti-statsrådene, både Søviknes og Freiberg, som hadde denne saken, og jeg opplevde det heller ikke slik at de ikke var veldig for dette. Faktisk opplevde jeg det slik at de var så for dette at de selv inngikk en avtale her i Stortinget hvor vi forhandlet vekk noe som har vært et viktig standpunkt for Fremskrittspartiet, som var deres lovendring da denne regjeringen overtok tilbake i 2013, for å åpne for at også andre enn Statnett kunne eie og bygge og drive utenlandskabler. Det forhandlet altså Fremskrittspartiet vekk for å sikre en avtale om at vi fikk ACER. Så viktig var denne saken. Jeg mener det var helt rett, fordi denne saken er nettopp så viktig. Vi skal selvfølgelig ha gode debatter. Og så er det kanskje noen av oss som har hatt et litt vel høyt engasjement – det har vært temperatur. Men når jeg også har hatt det i dag på talerstolen, er det fordi jeg genuint mener at dette er bra for landet vårt. Det er viktig at vi får det på plass, at vi er med i den utviklingen, og at vi samarbeider om det beste for norsk industri, for norske arbeidsplasser, for den fremtiden vi skal inn i med å bekjempe klimaendringene og kutte utslipp, og hele dette gode samspillet som skjer. Det er det ACER faktisk handler om. Og så kan vi diskutere masse små detaljer, men vi må kunne enes om fakta. Jeg synes Espen Barth Eide sa det veldig godt på talerstolen her i sted, så jeg trenger ikke å gjenta det. Men det må vi som et minimum kunne forholde oss til når vi diskuterer så viktige saker for Norges og Europas fremtid.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Først noterer jeg meg at flere partier i merknadene til denne saken motsetter seg større og færre nettselskaper. Det er jo litt paradoksalt at de som i dag har vesentlig høyere nettleie enn landsgjennomsnittet, er få og små nettselskaper. Når det er sagt: Reguleringen av nettselskapene skal ivareta de økonomiske rammebetingelsene til nettselskapene, samtidig som den skal sørge for at nettleien ikke blir høyere enn nødvendig for kunden. I forbindelse med behandlingen av anmodningsvedtak nr. 84 utredet RME ulike virkemidler og tiltak for utjevning av nettleie. Deres vurdering er at virkemiddelbruken bør tilpasses omfanget av problemet. Anmodningsvedtaket ble fulgt opp i Prop. 1 S, og Stortinget sluttet seg til regjeringens forslag om å gjeninnføre tilskuddsordningen, som nå også skal ta hensyn til avgifter. For 2021 er det bevilget 20 mill. kr til ordningen, som gir åtte nettselskaper med til sammen om lag 37 000 kunder redusert nettleie. Dagens ordning reduserer nettleien til kundene med høyest nettleie. Det er verdt å merke seg at en omfattende utjevningsordning kan svekke nettselskapenes insentiv til effektivitet og øke risikoen for økte kostnader i bransjen over tid, også for kundene, og det er det jo ingen av oss som ønsker. Større bevilgninger vil relativt sett ha mindre virkning for uttakskundene, og konsekvensen for tariffene i nettselskapene vil etter hvert være beskjeden. Flere kunder blir omfattet, men tariffvirkningene for hver enkelt vil være mindre. Som i så mange andre tilfeller nytter det ikke å smøre tynt utover. Jeg vil påpeke at vi har hatt flere utredninger om tariffutjevning tidligere, og alle er blitt forkastet grunnet ulike svakheter i modellene. Jeg mener derfor at det ikke vil være hensiktsmessig ressursbruk å sette i gang nok en ny utredning om dette. Jeg vil også minne om at regjeringen har satt ned en ekspertgruppe som skal evaluere bostøtten og vurdere fremtidig innretning på denne, noe som også er et tema som løftes frem i dette forslaget. Den skal også vurdere om og hvordan bostøtten bør tilpasses endringer i strømprisen, inkludert nettleien. Jeg mener det er fornuftig å vente på ekspertgruppens rapport i stedet for å starte parallelle utredningsløp nå.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Man kan selvfølgelig alltid ha en diskusjon på prinsippnivå om hvilket departement eierskapet skal forvaltes fra. Jeg forholder meg til at under denne regjeringen ligger det eierskapet i Olje- og energidepartementet. Jeg mener det forvaltes på en god og profesjonell måte i Olje- og energidepartementet, og det er ikke mitt bord å mene at det bør flyttes et annet sted. Men det jeg har lyst til å si, er at man som sagt godt kan ha den prinsippdiskusjonen, det har jeg forståelse for at Stortinget ønsker å ha, og det står alle fritt til å mene det de vil om. Men det jeg likevel reagerer litt på, er på en måte resonnementet som fører representanten dit hvor dette er viktig. For i sitt innlegg begynte han å snakke om at det var ansatte i Oljedirektoratet som ikke ville stille til høringen, altså en invitasjon til frivillig å komme på høring. Det sa de nei til. Så snakket representanten om uheldig rolleblanding, og at det i hvert fall ikke svekket mistanken, og så leder det representanten til at man bør flytte eierskapet for Equinor ut av Olje- og energidepartementet. Jeg ser ikke den koblingen.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg registrerer at komiteen sier det. Det tar jeg selvfølgelig med meg.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det er statsministeren i Norge som også bestemmer hvordan man skal rigge en regjering, og hvor de ulike ansvarsområdene skal ligge innenfor de ulike departementene. Men, som sagt, jeg tar til meg og registrerer det komiteen har sagt i en enstemmig merknad, og vil ta det med meg.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg kan ikke forskuttere hva som skal ligge i eierskapsmeldingene. Det er altså sånn at hvordan forvaltningen skal være, hvem som faktisk følger opp eierskapet, er det regjeringens og statsministerens privilegium å bestemme. Det betyr jo ikke at ikke Stortinget skal behandle rammene for det eierskapet, men hvilket departement som skal ha eierskapet i sin forvaltning, er en annen diskusjon. Jeg opplever ikke at vi er uenige om det andre som representanten tar opp, men akkurat hvem som skal bestemme hvor eierskapet skal ligge, er opp til statsministeren og regjeringen.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg opplever ikke at det er det jeg sier. Jeg sier jo at jeg har registrert hva komiteen har sagt i sine merknader, i sin innstilling, og at jeg vil ta det med meg. Jeg kan også svare Stortinget på det hvis det er ønskelig – selvfølgelig.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Ja, jeg har diskutert dette temaet, som jeg også var innom i høringen i kontrollkomiteen, flere ganger med selskapet, og det vil jeg fortsette å gjøre. Jeg mener også at det selskapet selv har sagt om at de ikke ville inngått slike avtaler på ny, er riktig og bra. Det er viktig at Equinor har god kontroll på disse tingene, at de, når de opererer i land hvor det kan være vanskelig med slike situasjoner, må ha klare rettesnorer å lede etter. Og dette kommer vi til å fortsette å følge opp. Jeg har forventninger om at selskapet vil avklare forhold knyttet til skjult eierskap, at de vil bidra til å oppklare det de kan, hva gjelder det. Det er også styrets ansvar å følge det videre, men vi vil selvsagt spørre om det i vår dialog med selskapet.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Jeg opplever ikke at Equinor er et lukket selskap som ikke vil bidra til å opplyse saker som media, pressen, journalister spør om. Det mener jeg også er riktig og viktig at de er. Jeg har ikke diskutert akkurat de spørsmålene etter høringen med selskapet. Jeg mener selskapet svarte på dette i høringen, og det er også deres eget ansvar å sørge for det. Men jeg synes det er viktig å presisere at jeg ikke opplever at Equinor er et lukket selskap som ikke bidrar til å dele informasjon de kan dele.
Tina Bru (Høyre), 2021-05-11:
Det er noe vanskelig for meg å ta stilling til påstander fra andre om hvordan deres opplevelser har vært i møte med selskapet. Men jeg kan forsikre representanten og Stortinget om at jeg selvfølgelig vil være opptatt av å kommunisere – fortsatt – at vi har forventninger til at Equinor skal være et åpent selskap, og som er tilgjengelig, og som deler informasjon de kan dele. Det mener jeg er en rettesnor. Jeg mener også at selskapet har vist at de er blant selskapene i internasjonal sammenheng som er åpne for mange ting, mer enn det andre selskaper er. Men påstanden om at de skal være like lukket som Angola, er en påstand jeg verken klarer å bekrefte eller har lyst til å mene en masse om her i dag.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Det er lite som er så trivelig å feire som en 50 år gammel pakke med kloke bud, så jeg har lyst til å slutte meg til alle gratulantene og understreke det som representanten Norderhus også har sagt om Arbeiderpartiets syn på dette. Men når vi først er i gang med å feire fortidige dokumenter, mener jeg det vil være urimelig å ikke nevne ett til, og det er den vakreste stortingsmelding gjennom alle tider, både dem som har vært, og dem som kommer, og det er St.meld. nr. 25 for 1973–1974, fra regjeringen Bratteli. Meldingen operasjonaliserer disse oljebudene i en svært aktiv næringspolitikk, hvor man altså brukte alle de virkemidler i verktøykassa som man allerede hadde, pluss noen man måtte finne opp, man laget et helt nytt skattesystem og så fram mot vår tid med utrolig klokskap, fordi man forsto at dette kunne bringe store inntekter til kongeriket. Ingen overskuet hvor store, men at de ville være store, skjønte man. Man var også klar over fallgruvene og beskrev med ganske stor innlevelse både de miljømessige, internasjonale og fordelingsmessige virkninger og satte opp mange samfunnsmål utover inntjening, som å bygge opp en norsk leverandørindustri og norsk kompetanse samt satse på utdanningssystemer knyttet til oljen og tilstøtende næringer. Man sørget også for at vi både skulle ha et solid statsselskap, og også ha konkurranse med internasjonale aktører. Det er summen av dette som har gjort at vi faktisk kan si at vi har vært det oljelandet i verden som har håndtert en stor naturressurs best. Det er ikke bare en påstand, jeg mener at veldig mange andre viser hvor galt det kan gå. Hvis et land plutselig oppdager en stor ressurs som kan utnyttes raskt, blir det ofte korrupsjon, vanstyre og i verste fall sammenbrudd og borgerkrig. I Norge har det blitt helt motsatt. Jeg har også lyst til å si at den samme meldingen har en hilsen til oss i vår tid, for i et litt unnselig avsnitt står det at oljenæringen vil kunne gi inntekter i lang tid, ja faktisk inn i neste årtusen – det sa de i forrige årtusen – men den vil ikke vare evig. Derfor sa de at det er viktig at man legger grunnlaget for det Norge skal leve av etterpå mens oljealderen fortsatt er på høyden. Det tenker jeg også er en innsikt, og jeg vil trekke to viktige budskap ut av den, både at det er vi som lever og virker nå, som skal oppfylle det budskapet, og at den virkelige lærdommen er at det går virkelig bra når staten virkelig trår til og bruker ressursene på en samordnet og helhetlig måte. Jeg er litt usikker på om det var så bred enighet om det den gang da, men jeg er glad for at det er bred enighet om det i dag.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Dette er viktige spørsmål som det er godt å få avklart. Nå svarte Ruth Grung tydelig på dette. Jeg har bare lyst til å understreke at selv i en situasjon en gang i framtiden hvor det er like mye kraftproduksjon på sokkelen som det som brukes på sokkelen, vil det være behov for kabler til og fra land, fordi det blåser ikke hele tiden, og noen ganger blåser det for mye. Hvis man skal fjerne gassturbinene, er man nødt til å ha en balansekraft mot land, så derfor må man bygge kabler. Men det som er vårt veldig tydelige budskap, som representanten Grung også veldig tydelig forklarte, er at vi skal ha mest mulig havvind, fordi den ambisjonen om mest mulig havvind også er en måte å trekke fram den kommende havvindindustrien på, det er det hjemmemarkedet som leverandørindustrien trenger. Så det bør være en høy ambisjon for vindkraft til havs til sokkelen. Og så – i en framtid hvor det er mindre behov for strøm på sokkelen fordi olje- og gassproduksjonen går ned, enkelte felt går ut av drift rett og slett på grunn av alder, eller at det ikke er mer igjen – har man altså bygd opp de første havvindområdene, de første havvindparkene, til framtidig eksport. Så dette er egentlig et columbi egg, men det kan ikke var noen tvil om at selv om man har full kraftutvikling til havs, må vindkraft alltid balanseres mot noe annet, og det vil altså være mot land eller en form for mellomlagring der ute.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Det holder lenge med en kort merknad. Jeg vet ikke helt hvor denne tvilen har oppstått, men det er altså ingen tvil om at vi mener at det også skal bygges kabler fra land, og at de i framtiden vil bli til og fra land, for når man etter hvert får tilstrekkelig havvindkapasitet der ute, vil det være en toveisbalansering. Hvis man har tilstrekkelig kraft på en gjennomsnittsdag, vil man ha overskuddskraft på noen dager og underskudd andre dager. Det vil da kunne gå hver sin vei. Idealet er jo at dette blir en én-til-én-utveksling, men da må man ha kabler. Så vi har ikke på noe tidspunkt sagt at vi ikke også skal bygge kabler, men vi skal ha mest mulig produksjon basert på havvind eller annen fornybar energi som produseres ute til havs.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Det er nok flere av oss som er opptatt av å oppklare det spørsmålet noen lurer på, men vi har litt problemer med å skjønne hva man lurer på. Vi mener altså følgende: Vi vil elektrifisere sokkelen, og det trenger strøm. Vi trenger derfor kabler fra land. Så vil vi bygge så mye havvind som mulig for at en størst mulig andel av denne elektrifiseringen kan skje med havvind. Men siden havvind må balanseres mot annen kraft fordi det ikke blåser hele tiden, eller noen ganger blåser for mye, trenger man kabler til og fra land. Derfor støtter vi utbygging av kabler fra land, derfor støtter vi havvind, og derfor har vi et mål om at mest mulig av den elektrifiseringen skal skje med havvind. Samtidig er vi tydelige og klare på at det må balanseres med kraft fra land. Det krever kabler. Det vi sier om helheten, er at vi ønsker jonettopp nå som vi får en melding om norske kraftressurser og industrialisering, at vi finner gode løsninger på hvordan vi får nok kraft både til fastlandsindustrien og til sokkelen. Og i det bildet inngår altså en storsatsing på flytende havvind.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Dette er en debatt vi i energi- og miljøkomiteen har sett fram til lenge. Dette er en gjenganger, en sak som har fulgt komiteen i hele denne perioden, og vi har fått et nært forhold til denne saken gjennom det arbeidet vi har holdt på med nesten siden vi begynte denne perioden. Jeg vil takke komiteen for godt samarbeid, og jeg vil spesielt takke forslagsstillerne bak de to forslagene vi behandler samlet her. Riktignok kommer flertallet til å foreslå at vi avviser begge forslagene, men det er egentlig svært gunstig at vi får anledning nå på slutten av denne stortingsperioden til å gå gjennom det som ble sagt i 2018 om framtiden – altså den framtiden vi befinner oss i nå – målt opp mot realitetene vi nå faktisk kan observere i den reelt eksisterende verden. Da har jeg lyst til å begynne med å slå fast noe jeg tror det er veldig bred enighet om i denne salen. Det er at norsk kraft skal komme norsk industri og Norges befolkning til gode. Vi vil ha god forsyningssikkerhet hele året rundt og lave strømpriser. Vi vil ha nasjonal kontroll over energipolitikken. Vi skal nå klimamålene. Vi vil ha ordnede og avklarte forhold til våre nærmeste partnere i Norden og Europa. Vårt samarbeid med EU på energiområdet står ikke i veien for noen av de ovennevnte målsetningene – tvert imot. Det jeg sier nå, slår kanskje beina under en litt utprøvd og etablert argumentasjonsrekke som sier det stikk motsatte, bygget opp gjennom mange år i norsk energipolitikk, og hvor spørsmålene som ble reist, befinner seg på hele skalaen – fra noen viktige spørsmål som burde avklares, til noen misforståelser og et lite knippe med alternative fakta. Sentralt i motstanderens fortelling stod det etter hvert så mytiske lille energibyrået i Ljubljana, som da skulle kunne tvinge oss til å bygge kabler vi ikke ville ha, til land som heller ikke ville ha dem. De skulle vedta at strømmen i Norge ble dyrere, det offentlige eierskapet skulle utfordres, og inntekter fra kortsiktige salg, såkalte flaskehalsinntekter, skulle reserveres utelukkende til å bygge nye mellomlandsforbindelser, for å ta noen av de viktigste eksemplene. Ingen av disse stemte. Dette er faktisk feil. Jeg tror vi skal bruke denne debatten til å gå litt inn i det. Jeg vil også utfordre dem som kanskje aller tydeligst har framført disse argumentene, på å dokumentere hvordan disse tingene henger sammen. For eksempel påstanden om at EUs ACER arbeider for en likest mulig pris, har vi funnet mange referanser til i Nei til EUs pamfletter, men ingen referanser til i det legale grunnlaget for sammenslutningen ACER. Dette er ting vi nå ønsker å få opplyst i løpet av denne dagens debatt, som jeg tror blir viktig, og vi kommer tilbake med mer på de enkelte punktene.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Jeg har lyst til å knytte noen kommentarer først til Seher Aydars poeng, men også til Gjelsviks spørsmål, om vi tok inn over oss de synspunkter som ble framført av Fellesforbundet, Industri Energi og LO i denne saken. Ja, til de grader – vi var i en svært inngående dialog over en lang periode om hvordan vi skulle håndtere denne saken. Det som kom fram, og som er blitt bekreftet til og med i dag, er at deres store bekymring var nye kabler som NorthConnect – mye mer enn ACER. Og man advarer faktisk nå mot flere omkamper fordi man har sett at det vi sier, og som vi er omforent om, faktisk er riktig, og at mye av det som ble sagt i 2008, er feil. Seher Aydar har rett i et poeng, og det skal jeg gi henne rett i. Hvis man bygger mange flere kabler, særlig hvis man bygger dem til land med høyere strømpris, er det riktig at man importerer noe av den prisen til oss. Det er derfor vi er motstander av at man f.eks. skal bygge NorthConnect, og det er derfor vi er opptatt av å beholde kontrollen over kabler. Men det er et helt frittstående spørsmål, for som flere av oss – også statsråden – har vært inne på: Det er absolutt sant at ACER ikke kan pålegge oss å bygge kabler. Derfor er det absolutt galt å påstå det motsatte. I denne salen bryter vi meninger, og det er mange legitime syn som står mot hverandre. Det er akkurat like legitimt å være mot EØS som for EØS og for medlemskap i EU. Det er ingen objektive svar på det. Men så finnes det noen spørsmål der svaret rett og slett er enten riktig eller galt. De er digitale. Det er bare to muligheter. Ett av dem er: Kan vi pålegges av ACER å bygge nye kabler? Det kan enten bare være riktig eller galt, og det er altså galt. Det standpunktet er galt. Et annet standpunkt er at formålet med ACER er like priser i Europa. Da må jo det stå et eller annet sted. Vi har sjekket alle steder – ikke bare på hjemmesiden, men dypt inne i det juridiske grunnlaget. Det står ikke noe sted. Det står helt riktig at det skal være «fully integrated», akkurat som vi har i Norden, og som vi for lengst har oppnådd i Norden. Og som Svein Roald Hansen helt riktig påpekte betyr ikke det at prisene blir identiske. Det betyr at markedet fungerer, og at det er et forhold mellom tilbud og etterspørsel. Det Nei til EU har hatt mest rett i, er å beskrive denne saken som en EU-tilpassing, men da mener jeg altså med motsatt fortegn, for EU har tilpasset seg til oss. Det EU har gjort, er å lære av Norden. De har faktisk lært av Senterpartiet, for de største integrasjonsbyggerne i Norden på kraftmarkedet, med Eivind Reiten og en lang rekke energiministre i spissen, har vært statsråder i Norge fra Senterpartiet, som virkelig har fått til dette godt integrerte nordiske strømsystemet, som EU nå kopierer slik at det skal bli «fully integrated», men uten å ha noe mål om lik pris, som også er helt umulig fordi tilbud og etterspørsel varierer. Alle som har vært på reise i Europa, vet at varer i Europa ikke koster nøyaktig det samme. Det kommer an på hvor man tilfeldigvis er. Og slik vil det også være med kraft. Vi vil alltid ligge så nær kildene at vi vil ha lav pris uansett.