Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-11-13:
Interpellanten tar opp et uhyre viktig tema, for som interpellanten understreker, er nødnettet selve grunnmuren i Norges beredskapsevne, og da er det høyst problematisk at det nye nødnettet ikke fungerer som forventet. Fra mannskapene som er helt avhengig av nødnettet, ropes det varsku om kvaliteten. Det skal vi ta på største, største alvor. Da må det også være helt legitimt at opposisjonen utfordrer regjeringen når det kan tyde på at Stortingets forutsetninger knyttet til nettets kvalitet er brutt. Det er uakseptabelt om problemer feies under teppet eller bagatelliseres, fordi nødnettets kvalitet kan til syvende og sist være et spørsmål om liv eller død. Da Stortinget vedtok nytt nødnett, var det basert på informasjon om at dette skulle gi våre tre nødetater – politi, brannvesen og helsevesen – et topp moderne kryptert samband, som skulle sikre god og sikker kommunikasjon når situasjonen krever det. Det skulle bety farvel til gammelt, delvis utdatert sambandsutstyr, som det i dag er knyttet betydelige vedlikeholdsutgifter til. Det er heller ingen hemmelighet at flere av nødetatene sliter med utstyr som synger på absolutt siste verset, og som egentlig for lengst burde vært skiftet ut. Da er det lite tillitvekkende når vi hører at de samme etatene lurer på om de må gå videre med parallelle utstyr når det nye nødnettet er på plass. Det gir grunn til uro når tilbakemelding om faktisk dekningsgrad for det nye nødnettet ikke samsvarer med den varen, eller det nødnettet, Stortinget mener det har bestilt. Å sørge for trygghet i samfunnet er en av statens aller viktigste oppgaver, og det hersker liten tvil om at et velfungerende nødnett er et nøkkelverktøy i denne sammenhengen. Derfor opptar denne saken så mange – vanlige folk, politikere på alle nivåer og selvsagt de ansatte og dem som sitter med ledelsesansvaret i nødetatene – som har sett fram til å få på plass topp moderne, driftssikkert og effektivt kommunikasjonsutstyr. Men noe må åpenbart ha gått galt når vi hører fra nødetatene at de mister sambandet inne i bygninger, og at dette går ut over sikkerheten til mannskapene og faktisk kan hindre og forsinke nødetatenes arbeid på en sånn måte at det kan bety forskjell på om liv kan reddes eller om liv går tapt. I mitt eget hjemfylke, Troms, har nødetatene denne høsten slått alarm om dekningsgraden for det nye nødnettet som skal være på plass i 2015. For de to politidistriktene som til sammen dekker Troms, har vi sett tabeller med dekningstall på henholdsvis 62 pst. dekning for Midtre Hålogaland politidistrikt og 57 pst. dekning for Troms politidistrikt, som dermed, sammen med Sogn og Fjordane politidistrikt, vil få landets desidert laveste dekningsgrad for nødnettet. Hvordan er det mulig? Justisministeren må forstå at dette skaper reaksjoner – og stor usikkerhet om hvorvidt det nye nødnettet faktisk vil være et fremskritt, eller om det vil være et tilbakeskritt, og at man dermed får en kunstig eller uklar sikkerhet med tanke på om det er trygt med det nye nødnettet eller ikke. Hvis en dekningsgrad på 57 pst. i Troms og Sogn og Fjordane er feil, har statsråden i dag full mulighet til å korrigere dette. Interpellanten var inne på dette i sitt åpningsinnlegg, uten at statsråden senere har tilbakevist at dette kan bli resultatet. En dekningsgrad på mellom 57 og 62 pst. i deler av landet, samtidig som man i det sentrale Østlandsområdet opererer med en dekningsgrad på oppunder 100 pst., innebærer jo at vi vil få stor ulikhet i Beredskaps-Norge. Aktivitetene i nordområdene er økende, og det i seg selv skulle tale for en styrket beredskap i nord og for at myndighetene skulle ligge i forkant med tiltak som bidrar til økt beredskap og sikkerhet. Samfunnssikkerhet har siden 22. juli-terroren preget den politiske dagsordenen. Vi har jo erfart hvor avgjørende viktig det er at nødetatene har et godt og velfungerende utstyr. Investeringer i nytt nødnett er et betydelig milliardløft for samfunnet, og da må det være lov å ha høye forventninger til nødnettet og til at beredskapen i fremtiden skal være på høyde med de utfordringene som nødetatene stilles overfor i utførelsen av sitt livsviktige arbeid. Det må også være lov å forvente at regjeringen bidrar til at det på beredskapsområdet ikke får utvikle seg et uakseptabelt Forskjells-Norge. I denne saken er det av aller største betydning at regjeringen nå spiller med åpne kort, og at vi for fremtiden får et nødnett som kan gi like god sikkerhet og trygghet uansett hvor i landet man bor.