Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-10:
Jeg mener at dette er et område hvor mange har grunn til å være ydmyke. Dette er et område hvor mye er ugjort, fordi det har vært lavt prioritert gjennom mange år, slik jeg ser det. Det er derfor bra med engasjement, for det er fortsatt for mange som ikke får den hjelp og oppfølging de trenger for å få et bedre liv og en bedre livskvalitet etter at de har vært utsatt for ulykker eller hva det måtte være. Men så er jeg noe uenig, ikke overraskende, i den beskrivelsen som særlig Høyre og representanten Sjøli her kommer med, om at det meste skulle være mørkt og svart, og om hvor dårlig Regjeringas politikk skulle være på dette området. Jeg håper å bli trudd på at Regjeringa har et ekte engasjement for rehabilitering og habilitering, at det er et område vi ønsker å satse mer på. Vi har lagt til rette for økt innsats og mer målrettet rehabilitering både i kommunene, i spesialisthelsetjenesten og i samarbeid med private institusjoner på opptrenings- og rehabiliteringsfeltet. Vi er ikke i mål, men vi har kommet i gang. Jeg merker meg særlig engasjementet rundt barn og habilitering, og jeg deler det engasjementet. Regionale helseforetak øker innsatsen på rehabiliteringsområdet ved sine egne sjukehus. Antallet pasientopphold har ifølge Norsk pasientregister økt betydelig fra 2005 til 2006. Samlet innsats i sjukehusavdelinger og poliklinikker er beregnet til mellom 1,5 og 2 milliarder kr i 2006. Midlene til private institusjoner har økt med over 14 pst. fra 2005 til 2007. Det kan vanskelig framstilles som et kutt på det området. Det omfatter både midler fra den øremerkede bevilgninga til regionale helseforetak, midler fra foretakenes egne basisbevilgninger og tilskudd til utvikling av rehabiliteringsinstitusjonene. Sistnevnte er et tilskudd fra prosjektbevilgninga som Regjeringa fikk etablert i 2005 for å rette opp uheldige virkninger av Bondevik-regjeringas anbudsopplegg for kjøp av private rehabiliteringstjenester. I tillegg til de avtalene som er inngått mellom regionale helseforetak og private rehabiliteringsinstitusjoner, har mange institusjoner fått avtaler gjennom ordninga «Raskere tilbake». Som kjent er målet med den ordninga å tilby behandling og rehabilitering til sjukmeldte. Bare i denne ordninga er det i løpet av dette året så langt gjort avtale med de private for 73 mill. kr. De regionale helseforetakene stiller krav til kvalitet i rehabiliteringstilbudet. Det gjelder sjølsagt også for de private institusjonene. Flere av de private har hatt utfordringer knyttet til det å innfri kravene til drift og faglig innhold. Antall institusjoner har likevel holdt seg stabilt. Det var 38 slike i 2006 mot 37 i 2005. Noen institusjoner har falt fra, mens andre har kommet til. Antallet plasser er noe redusert, men nedgangen er ikke så omfattende som den offentlige debatten kan gi inntrykk av. Det gir liten mening å sammenlikne antall godkjente plasser i 2005 med antall plasser i 2007, bl.a. fordi utnyttelsesgraden er svært forskjellig. Belegget i 2005 varierte mellom 60 og 100 pst. av de godkjente plassene, mens tallet for 2007 sier hvor mange plasser som faktisk skal brukes etter avtale mellom institusjonene og de regionale helseforetakene. I tillegg kommer som kjent plassene innenfor «Raskere tilbake»-ordninga. Det er heller ingen tvil om at en styrket kommuneøkonomi har ført til økt innsats innenfor rehabilitering i kommunene. Økninga i antall fysioterapiårsverk er et eksempel på det. Med det budsjettet som Stortinget sannsynligvis kommer til å vedta i dag, legger vi grunnlaget for å styrke rehabiliteringsområdet ytterligere. Øremerkede midler videreføres, og vi skal følge opp vedtak som gjelder spesialisthelsetjenesten og de kommunale tjenestene gjennom de kanalene vi har for dette. Jeg mener det er viktig å høyne statusen for rehabilitering og habilitering. Det skal være et prioritert felt i alle deler av vår helsetjeneste. Det betyr også at mange flere ledere må ta dette på mye større alvor enn de har gjort fram til nå. Regjeringa har derfor lagt opp til et meget bredt samarbeid mellom forskjellige departement, brukerorganisasjoner og fagmiljø. Jeg lytter sjølsagt også til de innspill som har kommet i denne debatten og ellers fra Stortinget, om hvordan vi skal gå videre i denne viktige saken.