trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Ja, jeg registrerer i hvert fall at enkelte representanter i andre partier er med på å spre usikkerhet når en kommer med feilaktige påstander, f.eks. om hvor mye som skal kuttes i jordbruksavtalen som kommer. En slenger rundt seg med milliardbeløp, noe som i hvert fall for meg er ukjent. Det jeg er opptatt av, er å skape forutsigbarhet. Det er å sikre at profesjonelle bønder, som lever av dette på heltid, får det bedre framover. Næringsmiddelindustrien er avhengig av det. Hvis det ikke er bønder som aler opp sauer, storfe og andre dyr som næringsmiddelindustrien får produkter fra, enten det er kjøtt, melk eller andre ting, har vi ikke noen næringsmiddelindustri i Norge. Så dette er en kjede som alle er avhengig av – at vi har et levende og robust og lønnsomt landbruk i hele landet – og det mener jeg er hele forutsetningen. Når det gjelder priskontroll og disse tingene, er det jo utrolig at vi i 2014 har en sektor som er så gjennomregulert som landbruket. Jeg mener det er på høy tid å ha en moderne politikk også der, slik at bøndene får beholde verdiene sine, dersom de ønsker å selge.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Ja, jeg er helt enig i at forskningsinnsats blir utrolig viktig, og jeg kommer til å ha en gjennomgang av de midlene som går til forskning i landbruket i dag – det er over 600 mill. kr – for å sikre at de brukes på en måte som kommer landbruket til gode. I tillegg må vi sørge for at vi legger til rette for at teknologi kan bli tatt i bruk, slik at en får en mer effektiv produksjon. Jeg var i stad inne på en Bioforsk-rapport som viser at hvis du gjødsler riktig, får du økt avkastning og bedre miljø fordi du får større avlinger ut av det samme arealet. Nå finnes det f.eks. mekaniske gjødslingsordninger, der det er en maskin som vurderer når det skal gjødsles og hvor mye det skal gjødsles. Disse tingene er vi nødt til å ta i bruk i enda større grad enn i dag. Vi har en ambisjon om å få økt matproduksjon, og for å få økt matproduksjon er vi avhengig av å ha rekruttering. Da må det være mulig å leve av å være heltidsbonde og ikke sånn som i dag, der man tjener svært dårlig i mange henseender.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Ja, vi skal ha en gjennomgang av markedsreguleringsordningen for å se om den kan gjøres bedre enn den er i dag, og det er på høy tid. Det er også noe som Tine og Nortura, som jeg var inne på tidligere, har bedt om, så det mener jeg er en veldig god start. Så registrerer jeg jo at det ikke er alle i Senterpartiet som er spesielt imponert over den innsatsen man gjorde gjennom åtte år i regjering. Jeg har jo med interesse lest både innlegg og annet, der en starter en debatt internt om resultater av egen politikk. Det er et faktum at det forsvant over 9 000 bruk, det er et faktum at 18 000 årsverk forsvant fra jordbruket, og det er et faktum at det står rundt 35 000 tomme bruk. Jeg mener det er et resultat som gjør at vi ikke kan fortsette på samme vis, og derfor må vi gjøre grep som gjør at det blir økt lønnsomhet og nye tider i landbruket. Da må man gjøre endringer og ikke bare fortsette den politikken som nå har vært ført i veldig mange år.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Takk til representanten Storberget for å sette et viktig tema på dagsordenen. Kvoteordningen for melk ble innført i 1983 på grunn av overproduksjon av melk. Kvoteordningen skulle bidra til å redusere total melkeproduksjon slik at man ikke fikk ytterligere overproduksjon og prisfall. Hovedformålet med kvoteordningen for melk er derfor å tilpasse melkeproduksjonen til etterspørselen etter melk. Innføring av kvoteordningen førte til at strukturutviklingen i melkeproduksjonen stoppet opp. Økte kostnader og teknologisk utvikling kunne ikke møtes av produsentene med å utvide produksjonen. Det meldte seg derfor raskt et behov for å gjøre det mulig å vokse. Først ble det åpnet opp for å produsere på flere kvoter gjennom samdrifter. Deretter ble det i 1997 og 2003 åpnet opp for henholdsvis statlig og privat omsetning av kvote. I 2009 ble det åpnet opp for kvoteleie som gir enkeltbruk anledning til å øke sin produksjon uten å måtte kjøpe og selge kvote. Formålet med kvoteordningen for melk er videre å bidra til landbruk og melkeproduksjon over hele landet. Den totale kvoten er derfor delt opp i produksjonsregioner som setter en geografisk grense for hvor melkekvoter kan flyttes. I dag er regionene delt inn etter fylker. Jeg mener at dagens regioner er for små, noe denne saken og spørsmålet fra representanten Storberget illustrerer. Paret som er beskrevet i Bondebladet, Sissel Skarsbø Dokken og Bjørn Vidar Dokken, søkte Statens landbruksforvaltning om dispensasjon fra kravet om at kvote bare kan flyttes innenfor den produksjonsregionen landbrukseiendommen og kvoten tilhører. Statens landbruksforvaltning avslo søknaden ettersom det ikke er anledning til å gi dispensasjon fra denne bestemmelsen i regelverket. Jeg synes det er leit at disse produsentene opplever det slik at dagens kvoteordning hindrer dem i å utvikle sin produksjon. Jeg har imidlertid ikke anledning til å gå inn i denne konkrete saken, da det ville være i strid med regelverket og prinsippet om likebehandling. Jeg kan imidlertid love representanten Storberget og norske melkeprodusenter at jeg vil gå grundig inn i problemstillingen som denne saken reiser. Helt siden kvoteordningen ble innført i 1983 har man sett behov for å gjøre ordningen mer fleksibel. Jeg mener at ordningen fortsatt er for rigid, i tillegg til at den er altfor omfattende. I tråd med regjeringens politiske plattform vil jeg derfor gå gjennom alle sider av kvoteordningen for melk. Dette er én av mange saker som jeg ser fram til å jobbe med i forbindelse med årets jordbruksoppgjør.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Jeg mener det er aktuelt å gjøre endringer i hele kvoteordningen for melk, og jeg mener det er behov for det. I dag ser man f.eks. at det er 200 enkeltforetak og samdrifter som har en kvote som er nesten eller helt i taket i forhold til hva en har lov til å produsere. Det er klart at alle næringsdrivende er avhengig av å få mulighet til å utvikle sin bedrift og produsere mer for å kunne få økt lønnsomhet i sektoren. Når det gjelder unntakshjemler: Representanten Storberget har bakgrunn som justisminister, og jeg er sikker på at han er enig med meg i at det å etablere unntakshjemler byr på mange utfordringer. I stedet for å begynne med unntakshjemler, mener jeg det er mye bedre å gjennomgå hele kvoteordningen og gjøre endringer som gjør at det blir mer fleksibelt, og derav få større kvoteområder enn det er i dag.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Min ambisjon er at vi skal ha endringer på kvoteområdet i løpet av første halvår i år, slik at vi både får hevet kvotetak og får gjort noe med områdene det er inndelt i i dag. Jeg mener vi skal gjøre det på en måte som gjør at unntakshjemler i minst mulig grad skal brukes, nettopp fordi det alltid vil utfordre bl.a. likebehandling. Avslutningsvis: Vi har møtt hverandre mange ganger i dag, det har vært veldig hyggelig. Jeg er glad for å få positive signal om at Arbeiderpartiet er åpen for å gjøre endringer på dette området, noe jeg mener er på høy tid vi gjør, slik at bøndene får bestemme mer og staten mindre.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Det er snarere tvert imot ganske usikkert om det globale samfunn klarer å produsere nok mat og nok korn. I 8 av de siste 14 årene har man faktisk produsert mindre enn det vi forbruker. Verdens kornlager er historisk lavt, det er på ned mot 70 dager, altså fram til påske. Det ville være interessant å høre hva slags gjennomføringskraft man skal ha for å sikre et beredskapslager i Norge for korn, og ikke minst, det aller viktigste, hvordan vi fyller et sånt beredskapslager – egenproduksjon. Jeg la merke til at Høyres landbrukspolitiske talsmann, Ove Trellevik, i sin blogg sier at norske bønder og norsk landbruk for framtida kan basere seg på å kjøpe mer av fôrkornet ved import – fra et globalt marked som er svært usikkert, særlig på grunn av klimautviklinga osv. Deler statsråden oppfatninga om at vi kan basere norsk landbruk på å importere mer av fôrkornet?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Mitt spørsmål går til landbruksministeren. Landbruksministeren og regjeringa har gått friskt ut i landbrukspolitikken i løpet av de siste månedene. Det skal hun i hvert fall ha – hun har skapt debatt. Alle er ikke sikre på om det å redusere importvernet, fjerne konsesjonsregler, kvoter, bo- og driveplikt, fjerne priskontroll, avvikle samvirkene og regulatorrollene er det som virkelig kan bidra til at vi får opp matproduksjonen i Norge. Vi er heller ikke sikre på om det er det som vil bidra til at vi får tilstrekkelig optimisme inn i næringa – selv om det er optimisme der også. Fra Arbeiderpartiets side har vi den holdninga at man skal være åpen for endringer i alle typer politikk, også i landbrukspolitikken. Men det er forskjell på å barbere seg og skjære av seg haka. Det som er interessant i de forslagene som har dukket opp, og som landbruksministeren har fremmet i det offentlige lende i løpet av de siste ukene, er at det for det første ser ut til at bøndene selv og bondeorganisasjonene er svært kritiske. Mer interessant er det kanskje i et politisk bilde å se at selv næringslivets aktører går på banen og argumenterer imot, enten det er svekkelse av importvernet eller sist nå Virkes vurdering av samvirkenes rolle, hvor altså arbeidsgiverorganisasjonene, de som organiserer dem som driver industri i Norge, sier at man er skeptisk og i mange henseende også imot. Så mitt spørsmål til statsråden er: Disse utspillene og disse tankene fra næringslivets aktører sjøl – får det statsråden til å tenke seg om og eventuelt skifte kurs?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Da vil jeg stille mitt oppfølgingsspørsmål til næringsministeren, for dette er politikk som henger sammen. Når man gjør noe med kvotene, når man gjør noe med konsesjonsreglene, når man gjør noe med importvernet, er det slik at dette også får betydning for dem som skal motta disse varene og foredle dem videre. Vi har i Norge en ganske stor og kraftig næringsmiddelindustri som produserer mye mat for oss. Og som jeg var inne på i mitt hovedspørsmål, har altså Matindustrialliansen sjøl gått på banen og tatt til orde mot den politikken som landbruksministeren har fremmet i løpet av de siste ukene og særlig diskusjonen rundt importvernet. Hvordan vurderer næringsministeren næringsmiddelindustriens situasjon opp mot de forslag som landbruksministeren har kommet med?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
«I Bondebladet nr. 3 i år beskrives et par som ønsker å starte med melkeproduksjon i Nord-Østerdal i Hedmark. De driver i dag produksjon i Buskerud, men tillates ikke å flytte sin kvote mellom fylkene til tross for at Buskerud har flere ubrukte kvoter. Det er ofte gode argumenter for å forhindre omfattende flytting av kvoter for å opprettholde landbruk i hele landet, men ser statsråden behov for å etablere en unntakshjemmel som kan brukes i slike tilfeller?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Jeg er helt enig i at landbruksministeren skal vike tilbake for å gå inn i konkrete saker. Mitt spørsmål var ikke en oppfordring om å gå inn i saken. Det er derfor spørsmålet er formulert slik at man kan få en løsning på i hvert fall framtidige lignende saker. Jeg må bare understreke at jeg mener det skal være geografiske begrensninger for hvordan kvotene tildeles. Jeg oppfatter det å være et viktig virkemiddel for å sikre at vi har et landbruk over hele landet. Men samtidig syns jeg at legitimiteten og tilliten til denne type regelverk noen ganger blir avhengig av at vi kan etablere en smal unntakshjemmel, særlig i de tilfellene hvor man risikerer at kvoten blir passivisert. Så jeg har lyst til å gjenta mitt spørsmål: Syns statsråden det ville være aktuelt i hvert fall å vurdere å se på etablering av en slik smal unntakshjemmel?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Det er fint å kunne avslutte denne dagen med en sak som viser at det er mulig å korrigere noe av regelverket, og at det er vilje også politisk til å gjøre det. Jeg takker i så måte statsråden for imøtekommenheten. Når det gjelder spørsmålet om unntakshjemmel, vil noen av oss mene at det politisk sett vil være riktig i forbindelse med flere lover at man faktisk har en mulighet til å bruke sunn fornuft. I dette tilfellet syns jeg faktisk det handler om det. Jeg vil igjen bare oppfordre til å se på muligheten for om man skal etablere en sånn unntakshjemmel, kanskje raskere, slik at vi får en gjennomføring som viser at regjeringa har gjennomføringskraft på dette området. Mitt siste spørsmål er: Er det mulighet for å gjøre dette raskere enn den prosessen statsråden har lagt opp til? En totalgjennomgang vil nødvendigvis ta tid.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-05:
Mat er verdens viktigste produkt. Derfor er det et stort ansvar for alle land å sikre befolkningen trygghet for mat. Statsråden sier at sjølbergingsgraden har gått nedover de siste årene, og hun sjøl kommer fra et parti som ønsker å ha beredskapslageret. Så sier statsråden nå at hun ønsker seg bedre produksjon på de arealene vi har, altså på bl.a. kornjorda vår. Da er det nærliggende å spørre om statsrådens syn på jordvern av nettopp disse viktige arealene som vi kan produsere korn på i Norge, for det er ikke store deler av landet hvor vi kan produsere korn. Det er sårbare områder. Mange av dem ligger veldig tett inntil tettbygde strøk og er under press med hensyn til utbygging. Hittil har statsråden vist mye større vilje til å gi andre næringer fortrinn framfor landbruket. Vil statsråden stoppe nedbyggingen av kornjorda?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-05:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til næringsministeren. Næringsministeren har ansvar for et område som er veldig avhengig av at det finnes småskala matentreprenører landet rundt, nemlig turistnæringen. Vi ser at turistene ikke etterspør vanlig, standard veikromat når de reiser i Norge. De ønsker seg mer lokalprodusert mat som sier noe om stedet, og som sier noe om lokal tradisjon og kultur. Dette er jo også en kjempeviktig sak for kombinasjonsbrukerne, som jeg hører landbruksministeren overhodet ikke er opptatt av, men kombinasjonsbrukeren og reiselivsnæringen er helt avhengig av hverandre for at de skal kunne levere et moderne og spennende reiselivsprodukt til den turistnæringen som vi ønsker skal øke. Da er mitt spørsmål til næringsministeren: Hva vil hun gjøre for at lokal videreforedling av norske råvarer, som ikke er nevnt i regjeringsplattformen, skal bli en viktig del av reiselivssatsingen?
Pål Farstad (Venstre), 2014-02-05:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. Regjeringen har satt seg som mål å redusere næringslivets kostnader ved rapportering med 25 pst., eller 15 mrd. kr, innen 2017. Det er en målsetting som Venstre støtter fullt ut. Venstre ser imidlertid med sterk bekymring på de signalene som har kommet fra regjeringshold de siste ukene. Jeg vil trekke fram at samme dag som statsråden kunngjorde målet om 15 mrd. i innsparing, utsatte regjeringen i prinsippet Stortingets vedtak om å redusere oppbevaringsplikten for regnskapsdokumenter fra ti til fem år på ubestemt tid. I beste fall vil det ta ett år til før Stortingets vedtak kan iverksettes. Reduksjonen i oppbevaringsplikten er beregnet til å utgjøre en innsparing på flere hundre millioner kroner. Fra regjeringen tiltrådte, er i alt 100 nye forskrifter vedtatt, og de er kunngjort hos Lovdata. Så vidt jeg har registrert, er det ingen som har forsvunnet. Venstre har de siste årene foreslått flere forenklingsgrep for norsk næringsliv. Vi har bl.a. foreslått minstefradrag som alternativ til dokumentasjon av fradragskostnader for selvstendig næringsdrivende. Vi har foreslått å doble grensen for årlig momsoppgave og innbetaling og å forenkle hele momssystemet gjennom lik moms på mat. Spørsmålet er: Hvilke konkrete grep og forslag er det regjeringen har, som gjør at kostnadene for bedriftene reduseres? Når kan Stortinget forvente at Stortingets vedtak om å redusere oppbevaringsplikten til fem år blir iverksatt?
Pål Farstad (Venstre), 2014-02-05:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at det er prosess på gang. Jeg må likevel tilbake til antallet nye forskrifter. Jeg er kjent med hvordan det fungerer i fiskerinæringen, at det kommer litt til og fra. Jeg kunne tenkt meg å følge opp litt med det som går på regelråd. Statssekretær Eirik Lae Solberg sier til Dagens Næringsliv 30. januar i år at regjeringen «skal opprette et uavhengig regelråd». Det er selvfølgelig utmerket. Det er noe som Venstre tok initiativ til her i Stortinget allerede for flere år siden, og som vi også fikk gjennomslag for i budsjettforliket i høst. Mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden gjelder kort og godt praktiseringen av Høyres valgkampslagord «gjennomføringskraft»: Når vil et norsk, uavhengig regelråd være etablert?
Terje Breivik (Venstre), 2014-02-05:
Òg oppfølgingsspørsmålet mitt gjeld gjennomføringskrafta til regjeringa. I juni 2013 vedtok Stortinget å endra aksjelova slik at ein kan stifta aksjeselskap elektronisk i føretaksregisteret. Problemet er at heller ikkje dette stortingsvedtaket, som utvilsamt medfører monalege forenklingar for næringslivet, er sett i verk. Eg går ut frå at grunnen til at det ikkje er på plass, er at den elektroniske løysinga ikkje er klar. Selskapslovgjevinga – og dermed ansvaret for å følgja opp stortingsvedtaket – er no overført frå Justisdepartementet til Nærings- og fiskeridepartementet, som òg forvaltar føretaksregisteret. Spørsmålet mitt er ganske enkelt om statsråden kan lova at ein vil kunna stifta aksjeselskap elektronisk i løpet av 2014.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-05:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. Kunnskapsinnhentinga til Næringsdepartementet, som Næringsdepartementet styrte, viser at moglegheitene i nord er enorme. Ein konklusjon frå kunnskapsinnhentinga var at framtidig vekst og velstand i Noreg er avhengig av at ein tar i bruk dei moglegheitene som finst i nord. Da var det spesielt dei grøne moglegheitene i nord som utmerkte seg, der petroleum og gass hamnar på ein åttandeplass. Det er fiskeri, det er oppdrett, det er reiseliv, osv. Men det er ikkje gitt at desse moglegheitene blir tatt i bruk. Det er eit politisk spørsmål, det handlar om å investere. Det er heller ikkje gitt at desse moglegheitene kjem nordlendingane til gode. Etter at den nye regjeringa kom til makta, har det føregått ei systematisk kutting av investeringane i Nord-Noreg. Dei regionale utviklingsmidlane, som har vore avgjerande for å utvikle ein infrastruktur for samordna innovasjon og utvikling i Nord-Noreg, har blitt kutta med ein tredjedel. Dei store satsingane på fiskeriet, på kvitfisk, på Marint verdiskapingsprogram, har blitt kutta kraftig. Føringstillegg, fisketillegga og lineegnetilskotet har blitt kutta kraftig. Innanfor landbruk har det blitt kutta kraftig, og innanfor skog har det også vore store kutt. Spørsmålet mitt til næringsministeren er derfor: Som næringsminister, kva i all verda er næringsstrategien for Nord-Noreg?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-05:
Dette begynner å bli eit mønster. I går heldt kommunalministeren ein tale – som etter mi meining var fullstendig innhaldslaus – om moglegheitene i nord, i Kirkenes. Viss ein les talen, trur eg dei fleste i denne salen vil vere einige i at han inneheldt eigentleg ingenting. På same vis er det svaret som kjem frå næringsministeren her, innhaldslaust. Ein snakkar om fantastiske moglegheiter i nord – samtidig trekkjer ein teppet under den satsinga som skal vere i nord. Kunnskapsinnhentinga blei lagd fram i fjor sommar. Sjølve dei store funna, med scenario og alt det der, skal jo leggjast fram – som ministeren har heilt rett i – men det er allereie konkludert på mange, mange område. Eg var til stades under framlegginga i Tromsø. Så spørsmålet mitt er igjen: Her kuttar ein i skatt, som slår negativt ut i Nord-Noreg, ein kuttar i viktige næringar, ein kuttar i regionale utviklingsmidlar, osv., osv. Kva er den konkrete strategien til regjeringa for nord?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-02-05:
Statsråden har helt rett i at det er store muligheter i nord. Det vet jeg godt, jeg som kommer fra nord. En stor utfordring er at det ofte er mangel på kapital. Det er problemer med å få gjennomført investeringer, å ta store løft som trengs for å sikre ringvirkninger, enten man snakker om bergverk eller andre typer næringsliv. Og som flere har vært inne på, er det blitt kuttet i de regionalpolitiske virkemidlene. De har bare vært et lite, men viktig bidrag i dette. Mitt spørsmål til næringsministeren er: Hvordan ser ministeren for seg at regjeringen skal bidra for å skape ringvirkninger av de mulighetene som vi er enige om finnes i nord?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-02-05:
Mitt spørsmål går også til kunnskapsministeren: «Sandefjord kommune har nå innført nye skjemaer hvor de pålegger lærerne å lage egne målstyringsskjema på elevene. Lærerne reagerer og aksepterer ikke dette, nå risikerer de å bli sagt opp. Er det slik at statsråden vil godta at lærere som sier ifra når kommunale pålegg går ut over deres virke som lærer, blir sagt opp?»
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-02-05:
Jeg takker for svaret. Jeg er personlig veldig glad for at Sandefjord kommune har snudd i saken, for jeg tror ikke det er klokt å ha så omfattende styringsdokument som det her er snakk om, på såpass lave trinn. Jeg tror heller det er veldig lurt, som også statsråden sier, å lytte til hva lærerne sier, og lærerne har vært veldig tydelige. For jeg oppfatter et slikt regime for avkryssing som det er lagt opp til her, nærmest som en slags mistillit til lærerne og deres kunnskap i stedet for å bygge kunnskap og motivasjon. Hva mener statsråden om det?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-02-05:
Jeg liker det generelle poenget til ministeren, for jeg tror det er viktig at man får motivasjon, glede og kunnskapslyst inn i skolen. Det er viktig for elevens mestring å få dosert ut rett mengde kunnskap. Det tror jeg er kjempebra. Jeg tror også at læreren må ha handlingsrom for å kunne følge opp den enkelte elev, for nettopp å få fram det beste i hver enkelt elev. Da må læreren ha tid til å være pedagog. Derfor er mitt avslutningsspørsmål: Mener ikke kunnskapsministeren at vi sammen i Stortinget burde ha en gjennomgang av noe av det byråkratiet og rapporteringsregimet som ligger i skolen, og som jeg vet at mange lærere synes er et problem for nettopp å kunne ta seg av den enkelte elev?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-02-05:
Det er ikke bare mange muligheter i Nord-Norge – det er mange områder med stor vekst også. Sjøl distriktskommuner i f.eks. Lofoten opplever stor befolkningsvekst. Det er to utfordringer når det gjelder næringslivet. Den ene tok Senterpartiet opp, den som handler om tilgangen på kapital. Den andre er tilgangen på kunnskap og innovasjon. Hvis det vi gjør med mye av fiskeforedlinga vår i dag, hadde gjeldt bønder, hadde vi kastet hele kyr på båten og sendt dem til Kina for å pakkes. Vi gjør det med fisken vår. Det er enorme muligheter for innovasjon innenfor de tradisjonelle næringene, men også innenfor de nye næringene bare man har tilgang på kompetansemiljøer som kan bidra i sånne innovasjonsprosesser. Så spørsmålet mitt til statsråden er: Har hun en strategi for en sterk forskningssatsing og en sterk innovasjonssatsing for å utvikle de næringene som kan bli store vekstnæringer i Nord-Norge, og som det er stort potensial for økt produksjon i?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til landbruksministeren. I regjeringsplattformen og i flere uttalelser fra ministeren ser vi at det er lagt vekt på at de vil føre en forutsigbar landbrukspolitikk. Men, som vi også hørte i hovedspørsmålet, har regjeringen og ministeren varslet at de vil se på konsesjoner, kvoteordninger og produksjonstilskudd, oppheve konsesjonsloven, boplikt, delingsforbud og priskontroll og balansere jordvernet. Samtidig varsles det også at tollmurene bør reduseres og senest også at markedsreguleringene skal gjøres mer uavhengig av samvirkeorganisasjonene. Ministeren rokker her ved kjerneverdiene i landbrukspolitikken for et landbruk over hele landet. Vi registrerer frustrasjon og bekymring i næringen og nå også fra eiere i næringslivet. Ser statsråden at statsrådens utspill og forslag har skapt usikkerhet og pessimisme i næringen og ikke optimisme og forutsigbarhet?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Strekningsmåling med fotobokser redder liv. Automatisk trafikkontroll, ATK, blir i dag brukt på 16 strekninger, 8 av disse i tunneler. Vegvesenet har kommet med en analyse der man viser til ulykkereduksjoner på opptil 27 pst. i vegtunneler. Det er derfor oppsiktsvekkende at regjeringen i sin regjeringserklæring ikke vil bygge ut nye strekninger. I Nordland har vi en lang tunnel på E6, Korgfjelltunnelen på 8,5 km, og en ny tunnel som snart står ferdig, Toventunnelen på 10,6 km. Begge egner seg godt til ATK. Vil statsråden åpne for streknings-ATK i disse?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Jeg registrerer at ministeren vil ha enda en evaluering. Jeg vil også vise til VG 10. januar, der sjefen ved politiets ATK-senter, Kjell Arne Hestad, sier under overskriften «Størst effekt»: «Vi er veldig fornøyde med at overtredelsene har gått ned sammenlignet med antallet som er kontrollert. All dokumentasjon og forskning viser at fotobokser er det enkelttiltaket som har størst effekt når det kommer til å redusere antallet alvorlige trafikkulykker.» I tillegg vet vi også at det sies at streknings-ATK har tre ganger høyere effekt enn vanlig ATK. Jeg synes da det er merkelig at man må vente på en ny evaluering før man kan erkjenne det som både forskning viser, det som politiet viser, og det som Trygg Trafikk viser. Betyr det at alle nye prosjekt som er planlagt, blir stående på vent? Betyr det også at de strekningene som er, ikke vil være i drift fram til denne evalueringen er gjort?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Det synes jeg er bra og viktig. Man skal iverksette alle gode tiltak som kan redusere tap av liv. Alt det du nevnte er bra – å få folk til å bruke bilbelte, midtdelere, bedre veier, og disse tingene – men det er jo merkelig at Fremskrittspartiet ikke vil ta inn over seg det som fagmiljøene sier, og faktisk kan dokumentere; det er ikke bare sånn at de synes eller mener det, det er dokumentert reduksjoner opp mot 27 pst. i tunneler. Og tunneler er de strekningene som man i hvert fall ikke vil ha ulykker på. I går diskuterte vi i Stortinget brann i tunneler, og det er klart at fart er med på å øke faren for brann i tunneler. Så det er litt oppsiktsvekkende at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen ikke vil ta inn over seg de evalueringene som er gjort, og de målingene som man kan dokumentere. Jeg lurer jo på hva som er bakgrunnen for det. Er det sånn at man setter personvernet foran tiltak som man vet reduserer tap av liv i trafikken?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Streknings-ATK ble tatt i bruk i Norge første gang i 2009. Det er nå i bruk på 23 strekninger, ikke bare 16. Men som det framkom i regjeringserklæringen, vil vi evaluere ordningen for å se hvilken effekt det faktisk har, før vi setter i gang flere målestrekninger. Så svaret på spørsmålet på kort sikt er nei. Det har blitt gjennomført to evalueringer tidligere om dette, henholdsvis i 2010 og i 2013. I begge evalueringene ble det indikert at dette kunne ha en positiv effekt på ulykkefrekvens, men man påpekte også at evalueringene ble gjort over for kort tid til at det egentlig var statistisk signifikant. Derfor har jeg bedt Vegdirektoratet om å sette i gang et arbeid med å evaluere dette på en helhetlig måte, der en også får nok tidsperspektiv til å si med sikkerhet om dette har en effekt, eller om det bare er tilfeldige utslag som har gjort at det tidligere har framstått som bra. Resultatene av denne evalueringen vil foreligge i høst, og da vil vi jobbe videre med denne problemstillingen basert på de funnene som en gjør.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Jeg synes ikke at man skal gjøre dette vanskeligere enn det faktisk er, og det er ikke vanskelig i det hele tatt. Vi sier at vi skal evaluere ordningen før vi setter i gang nye strekninger, for å se om det faktisk har den effekten. Vi vet at enkelte i politiet hevder det, vi vet at rapportene har indikert det, men de som har laget rapportene, har også sagt at måleperioden har vært for kort til at man egentlig kan slå fast noe som helst. Det er jo bare å se på utviklingen i trafikkulykker i det året som gikk: Det har vært en økning. Til tross for at en altså har gjennomført mange trafikksikkerhetstiltak i de årene som har gått, får en altså en økning. Det handler litt om variasjoner som dessverre skjer. Vi kommer til å evaluere ordningen. Så kommer vi til å diskutere effekten av dette. Det er viktig å ivareta trafikksikkerheten, men det finnes flere måter å gjøre det på enn bare ved fartsmålinger. Det handler også om midtdelere, det handler om å utbedre veistrekninger, det handler om å få krabbefelt i bakker så en unngår forbikjøringer av trailere. Vi jobber med hele aspektet av disse problemstillingene.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
At Arbeiderpartiet ikke setter personvernet særlig høyt, kommer ikke som noen overraskelse når vi ser på FRA-loven og den diskusjonen man hadde rundt den. Det samme gjaldt DLD-debatten. For oss er personvernet viktig, men trafikksikkerhet er også viktig. Derfor økte denne regjeringen bevilgningene til tunneloppgraderinger med nesten 600 mill. kr. Det var en dobling i forhold til det forrige regjering foreslo. Derfor har jeg veldig god samvittighet på dette området. Man påstår at alle rapporter tyder på at strekningsmåling har en kjempegod effekt. Vegdirektoratet sier selv at de har indikasjoner, men rapportene er langt fra det man kan kalle vitenskapelige. Det er derfor jeg ber om å få en grundigere runde på dette, der vi allerede til høsten vil få tydeligere svar som sier hvordan vi går videre. Derfor synes jeg ikke en skal gjøre dette til en debatt for eller imot trafikksikkerhet generelt. Det handler om hvilke virkemidler vi skal bruke. Da vil jeg bruke dem som virker best, og da vil man også få vite at de faktisk har en funksjon, ikke bare at vi kjøper oss falsk trygghet.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Jeg har sendt over følgende spørsmål til kulturministeren: «Utvalget som vurderte utvikling av en mer kunnskapsbasert kulturpolitikk, fremhevet at media var ett av forskningsområdene som burde styrkes. I statsbudsjettet post 73 ble det satt av midler til å etablere et medieforskningssenter i 2013 og videre drift i 2014. Midlene til senteret skulle lyses ut og tildeles i løpet av 2013. Hvordan er dette fulgt opp av den nye regjeringen og kulturministeren?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Takk for svaret. Jeg har to oppfølgingsspørsmål. Det første går mer på det formelle. Når vi leser tilleggsproposisjonen fra den nye regjeringen, ser vi ikke at det er gjort noen endringer i forhold til regjeringen Stoltenbergs forslag under Post 73, der det står: «Det ble satt av 3,4 mill. kroner til et nytt medieforskningssenter i 2013. Midlene til senteret vil bli lyst ut og tildelt i løpet av høsten 2013. For å få god og relevant forskning mener departementet at tilskuddet bør økes, og foreslår derfor en økning til 8 mill. kroner i 2014.» Er det slik at regjeringen bare har sett bort fra det som er vedtatt i Stortinget her, eller er det noe som har gått meg hus forbi med tanke på hva som har skjedd i behandlingen av statsbudsjettet?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-02-05:
Da er det neste spørsmålet: Utvalget som ble satt ned for å se på hvordan man skulle styrke det kunnskapsbaserte, anbefalte at man etablerte et senter nettopp fordi det skjer så store endringer innenfor media. Vi har en tendens til, kanskje i ønsket om å være mest mulig fremmed for konkurranse mellom forskningsmiljøer, å få fragmenterte miljøer. Har statsråden hatt dialog med de utvalgte forskningsmiljøene for å se om dette er rett innenfor media, for det er liten total innsats innenfor det sektoransvaret som kulturministeren har med tanke på medieforskning?
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-02-05:
Sterkere fokus på kunnskap og forskning er et av regjeringens satsingsområder. Dette gjelder også for kultur- og mediefeltet. Forskning kan aldri erstatte politisk skjønn, men forskningsbasert kunnskap kan legge grunnlag for gode kulturpolitiske avgjørelser. Forskning kan dessuten utfordre og nyansere etablerte kulturpolitiske sannheter og ikke minst også tydeliggjøre alternative kulturpolitiske veivalg. Midlene på Kap. 335, Post 73, Medieforskning og etterutdanning, ble i 2013 tildelt Norges forskningsråd. Sammen med en årlig budsjettramme på 15 mill. kr skal disse midlene brukes til å etablere og drifte et nytt handlingsrettet forskningsprogram om kultur- og mediesektoren for femårsperioden 2014–2018. Det nye forskningsprogrammet vil ha en samlet budsjettramme på over 78 mill. kr. Det er flere grunner til at vi har valgt å samle satsingen på kultur- og mediesektoren i et felles forskningsprogram: For det første har jeg tro på at et felles forskningsprogram vil gi den beste forskningen om de store, tverrgående temaene som i dag preger både kultur- og mediesektoren. Videre ser jeg også fordelene av å stimulere til konkurranse mellom de beste forskningsmiljøene framfor å binde midlene til ett enkelt miljø. Til slutt vil et felles program gi stordriftsfordeler med hensyn til utlysing, vurdering og rapportering. Totalt sett vil vi derfor bruke mindre penger på administrasjon ved å utlyse ett program heller enn to senter.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-02-05:
Slik som jeg ser det, er budsjettrammen for forskning ikke redusert. Den er økt i vårt forslag til budsjett med 2 mill. kr sammenliknet med det som Stoltenberg-regjeringen hadde i sitt budsjett. Midlene som er satt av til medieforskningssenteret, ble overført direkte til det nye forskningsprogrammet – de midlene som Stoltenberg-regjeringen egentlig hadde foreslått til medieforskningssenteret. Av de 10 mill. kr som ble satt av til senter for kulturforskning, er 7 mill. kr overført til det samme forskningsprogrammet, som jeg har redegjort for, mens 1,5 mill. kr er satt av til utredningsarbeid for å sikre mer kortsiktige kunnskapsbehov, og ytterligere 1,5 mill. kr er satt av til kunnskapssenter for kulturnæringer. Med det opplegget som jeg har skissert, har kunnskapssenter for kulturnæringer fått 5 mill. kr i 2014. Vi er nå i en situasjon hvor vi jobber med å presisere dette oppdraget for Norges forskningsråd, og det vil bli utlyst på ordinær måte.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-02-05:
Som jeg sa, jobber vi nå med å presisere dette oppdraget til Norges forskningsråd, og deretter skal Forskningsrådet nedsette et programstyre. Programstyret vil ha en sentral rolle i planleggingen av dette programmet, herunder også utarbeidelsen av programplan. Den utlysningen satser vi på vil komme senest høsten 2014, og den utlysningen vil selvsagt bli annonsert i god tid, slik at de aktuelle søkermiljøene har anledning til å kunne forberede seg til det.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-05:
Trygge, helårige og lønnsomme arbeidsplasser er en viktig forutsetning for å kunne øke verdiskapingen i sjømatnæringen. Ikke minst er dette viktig for at ungdom skal se denne næringen som et spennende og fremtidsrettet yrkesvalg. Lønnsomhetsutfordringen i fiskeindustrien er vel kjent og – vil jeg tro – en av hovedgrunnene til at den forrige regjeringen oppnevnte Sjømatindustriutvalget, som skal gjennomgå hele verdikjeden og gi råd om tiltak for å skape lønnsomme bedrifter også i industrileddet. Problemstillingen er kompleks, og jeg ser ingen enkle svar. Hvordan leveringsforpliktelser skal følges opp, er ett av mange spørsmål som også skal vurderes i den sammenheng. Norsk fisk møter global konkurranse. Behovet for omstilling blir stadig mer påtrengende. Ulønnsomme arbeidsplasser er usikre arbeidsplasser både for den enkelte ansatte og for de kommunene dette gjelder. I høst kom Nofima med en rapport, bestilt av LO, om foredling av hvitfisk i Norge og hva som skal til for å få en lønnsom foredling. I rapporten påpeker forskerne bl.a. at manglende fleksibilitet i disponering av kvoter og produksjon representerer en fare for å låse bedrifter til ulønnsomme strategier. Nofima-forskerne uttaler også at denne situasjonen bør danne grunnlag for en diskusjon om leveringsforpliktelsene kan endres for å bidra til økt fleksibilitet og bedre lønnsomhet. Jeg er i likhet med alle andre opptatt av den dårlige lønnsomheten i fiskeindustrien. Det som har betydning, slik jeg ser det, er at råstofftilførselen i større grad organiseres ut fra industrielle forutsetninger. Jeg har derfor startet arbeidet med å følge opp regjeringsplattformen, som slår fast at ordningen med leveringsvilkår skal opprettholdes, men at plikten skal knyttes til ulike regioner fremfor det enkelte anlegg og kommune. Dette arbeidet krever først en del interne utredninger. Som et ledd i prosessen vil jeg også legge til rette for dialog med berørte aktører. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte med sitt forslag til hvordan regionale leveringsforpliktelser skal følges opp.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-05:
Jeg har stor forståelse for de kommunene som føler usikkerhet knyttet til ulønnsomme arbeidsplasser i sine lokalsamfunn, og hva som skal skje med dem i fremtiden. Jeg tror derfor vi bare må innstille oss på at det vil komme endringer, selv om leveringsforpliktelsen også skal bestå i fremtiden. Men det handler om at det må være lønnsomme arbeidsplasser for at det skal være fremtid i dem. Så registrerer jeg i offentligheten at det er prosesser i Norway Seafoods, hvor ledelsen og tillitsvalgte har en diskusjon om hva slags strategi selskapet skal velge videre. Det er det jeg hører og ser, og så ligger det ingen saker i dag i departementet om fritak fra leveringsforpliktelser eller andre ting fra Norway Seafoods som skulle tilsi at vi skulle handle. Vi tar på alvor at næringen er i en diskusjon om hvordan skape lønnsomhet, og det er der saken står i dag.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-02-05:
Vi er orientert om de prosessene som går i Aker Seafoods, men departementet og regjeringen er ingen part i den diskusjonen som foregår i selskapet, like lite som vi er part i diskusjonen i andre selskaper. Men jeg har også merket meg at det foregår en politisk diskusjon som antakelig skiller seg fra det Norway Seafoods diskuterer. Senest i dag registrerer jeg uttalelser fra konsernsjef Thomas Farstad, hvor han avviser at det er det Norway Seafoods jobber med og har for øye – at man skal ha to anlegg å levere til, ett i Finnmark og ett i Nordland, som det har vært fremme i debatten. Han er opptatt av at de skal levere trygge, gode arbeidsplasser, og at de skal gjøre torskenæringen til en enda større verdiskaper på kysten. Men jeg følger situasjonen nøye, og vi vil gjøre det vi kan for å bidra til at rammebetingelsene for denne næringen skal bli så gode at det blir mange, trygge, helårige arbeidsplasser på kysten også i fremtiden.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-02-05:
Skogen er viktig i klimasammenheng. Den norske skogen tar opp over 60 pst. av våre totale klimagassutslipp. Skogen lagrer karbon fra atmosfæren og bidrar til å redusere utslipp, ved at bioenergi kan erstatte fossil energi, og ved at tre erstatter andre, utslippsintensive materialer. Samtidig har skogen et stort og komplekst naturmangfold. Halvparten av våre truede og nær truede arter lever i skogen. Vi har også en stor variasjon av skogstyper, inkludert flere vi har et internasjonalt ansvar for å sikre. Dette gjør at vi har et særskilt ansvar for å ivareta skogens ressurser og drive skogen på en bærekraftig måte. Denne regjeringen ønsker både å styrke arbeidet med frivillig vern av skog og å legge større vekt på klimapolitiske målsettinger i forvaltningen av norske skoger. En grunnleggende føring er at regjeringen vil prioritere tiltak som har positiv klimaeffekt, og som samtidig har positiv eller akseptabel effekt for naturmangfold og andre viktige miljøverdier. Så langt det er mulig, vil vi prioritere tiltak som har vinn-vinn-effekter for både klima og naturmangfold. Norge har allerede en betydelig satsing på skogvern som naturmangfoldtiltak. Budsjettet til skogvern er økt fra 231 mill. kr i 2013 til 331 mill. kr i 2014. Før jul vernet vi fire viktige skogområder ved frivillig vern. Vi planlegger vern av en rekke nye skogområder i 2014 og de kommende årene, både ved vern av skog på statsgrunn og ved frivillig vern av privateid skog. Når det gjelder vern av skog som klimatiltak, inngår det i klimaforliket at man vil styrke skogvernet. Vi må da sikre at vi verner de riktige skogarealene, og at vernet skog gir en større klimagevinst enn alternative bruksområder for de samme arealene, f.eks. uttak av tømmer som erstatning for byggematerialer med høye utslipp. Klima- og miljødepartementet og Landbruks- og matdepartementet har derfor gitt oppdrag til Miljødirektoratet, Statens landbruksforvaltning og Norsk institutt for skog og landskap om å vurdere skogvern som klimatiltak, og under hvilke betingelser dette eventuelt bør gjøres. Etatene skal også vurdere om dette kan samordnes med den eksisterende frivillige skogvernordningen, der formålet er bevaring av naturmangfold. Dette vil gi oss svært nyttig kunnskap for den videre oppfølgingen av vern av skog.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-02-05:
Vi har aldri brukt så mye penger på frivillig skogvern som vi gjør i 2014. Det er for tidlig nå å si noe om videre framdrift i arbeidet med skogvern, men regjeringen skal følge opp Sundvolden-erklæringen om styrking av satsing på frivillig vern og vil komme tilbake til dette i senere budsjettproposisjoner.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-02-05:
Som jeg sa i det forrige svaret, er frivillig skogvern et satsingsområde for regjeringen. Vi økte bevilgningen med 100 mill. kr i forhold til i fjor, og nye områder er planlagt for vern i år. Men dette må vi komme tilbake til i budsjettproposisjonen.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-02-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren: «Refusjon av kommunale utgifter til barnevernstiltak knyttet til enslige mindreårige asylsøkere og flyktninger er redusert fra 100 til 80 pst. av utgiftene utover egenandel. Dette gir en budsjettinnsparing for 2014 på 240 mill. kroner. Kuttet gjelder også for refusjonskrav fra tidligere år som behandles i 2014. Mange kommuner mister med dette store forutsatte inntekter for allerede gjennomførte kjøp av tjenester. Mener statsråden dette er forsvarlig, eller vil det bli iverksatt tiltak for å bistå berørte kommuner?»
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-02-05:
Enkelte kommuner har vært veldig dyktige på å ta imot enslige mindreårige. De har vært veldig dyktige på å ta imot og ha gode tiltak for dem som har virkelig stort behov for oppfølging. Som et eksempel kan jeg nevne Salangen kommune, som har bygd opp et veldig godt barnevernstilbud for enslige mindreårige, som har tatt imot en mye større andel enn kommunestørrelsen skulle tilsi, og som har hatt veldig suksess med de tilbudene de har hatt. Mange av dem har kommet ut i høyere utdanning, mange av dem har kommet ut i arbeid. Det er jo det som er målet vårt – at de skal bli integrert i samfunnet og komme ut i arbeid eller utdanning. Kommunen blir nå straffet med en ekstraregning på 5 mill. kr, fordi de har vært dyktigere enn de andre kommunene, og de blir nå tvunget til å gi et dårligere tilbud i framtiden. Mener statsråden det er rett at kommunene skal straffes for at de har bygd opp et godt tilbud og lyktes veldig på integreringsområdet?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-02-05:
Jeg forutsetter at statsråden deler min bekymring for at disse barna skal bli boende enda lenger i mottak, og at rask bosetting er et felles mål vi har. INDI har slått fast at det å innføre denne refusjonsordningen bidro til at det ble enklere å få bosatt enslige mindreårige. Mitt spørsmål er da: Vil statsråden vurdere å reversere kuttene i refusjonsordningen for barnevernstiltak og sette i gang andre tiltak hvis det nå viser seg at det vil bli mye vanskeligere å få bosatt enslige mindreårige, og at de vil bli sittende mye lenger i mottak?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Refusjon for kommunale utgifter til barnevernstiltak knyttet til enslige mindreårige asylsøkere og flyktninger er en ordning som gir refusjon for utgifter kommunene har til barnevernstiltak for enslige mindreårige asylsøkere. Prognosene viser at om lag 1 800 barn av totalt 2 500 enslige mindreårige vil omfattes av refusjonsordningen i 2014 – en andel på 72 pst. Dette er en stor økning fra 2011, da tallet var 40 pst. Antallet kommuner som etablerer botilbud innenfor barnevernet, har doblet seg fra 2008 til 2012, og en regner nå med at de aller fleste enslige mindreårige asylsøkere som i dag bosettes ute i kommunene, får et barnevernstiltak. Fram til og med 2013 refunderte staten 100 pst. av utgiftene kommunene hadde til slike barnevernstiltak. Regjeringen Stoltenberg II foreslo i sitt budsjett for 2014 å redusere refusjonen fra 100 pst. til 90 pst. Dette forslaget tilsvarte en innsparing på anslagsvis 120 mill. kr. Vi var enige med Stoltenberg-regjeringen i at utviklingen mot at alle enslige mindreårige asylsøkere skulle få et barnevernstiltak, kanskje ikke var den rette veien å gå, og vi foreslo derfor å redusere refusjonen til 80 pst., tilsvarende ytterligere 120 mill. kr. Imidlertid ble regjeringen enig med Kristelig Folkeparti og Venstre om å styrke det særskilte tilskuddet ved bosetting av enslige mindreårige flyktninger med 120 mill. kr. Med andre ord har vi omfordelt midler mellom to ordninger som begge er rettet mot enslige mindreårige flyktninger. Vi har økt det ordinære tilskuddet for bosetting av enslige mindreårige asylsøkere. Nettoinnsparingen på 120 mill. kr i 2014 er knyttet til videreføringen av forslaget fra Stoltenberg II. Forskjellen på refusjonsordningen og det særskilte tilskuddet er at det særskilte tilskuddet utløses for hver enslig mindreårig flyktning som bosettes av kommunen. Refusjonsordningen kan kun benyttes dersom kommunen fatter et vedtak om barnevernstiltak. Jeg mener at ordningen med særskilt tilskudd er mer hensiktsmessig, fordi den omfatter alle enslige mindreårige som blir bosatt, og ikke bare de barna som mottar et tilbud fra barnevernstjenesten. Jeg ønsker at barn skal få den oppfølgingen hver enkelt trenger. Men ikke alle barn trenger et barnevernstiltak. For å bruke ressursene mer effektivt på nødvendige tiltak for enslige mindreårige flyktninger gjør vi denne endringen i refusjonsordningen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-02-05:
Jeg ønsker å påpeke at alle kommuner fikk en henvendelse om at de kunne søke om refusjon for de utgiftene de hadde hatt, innen 1. desember 2013. Det ble betydelig høyere utbetalinger enn det som var forutsatt. Den eksakte størrelsen på disse er ikke kjent ennå, men det vil jeg komme tilbake til når statsregnskapet er endelig. Så er det viktig for meg å si at enslige mindreårige flyktninger har et godt tilbud. Veldig mange kommuner har gjort en god innsats for å få integrert disse ungdommene og barna. Det ønsker jeg at kommunene skal fortsette å gjøre. Samtidig må vi understreke at det er ikke alle barn som trenger et tilbud innunder barnevernet. Mange barn klarer man å få bosatt utenfor barnevernet. Ved å gjøre denne ordningen slik at man også kan få pengene over integreringstilskuddet, mener regjeringen at det er et like godt tilbud som det de har i dag. Jeg registrerer at regjeringen Stoltenberg også så at den utviklingen som hadde vært de senere årene, ved at alle barn ble sluset inn i barnevernstiltak, ikke var den rette veien å gå, og at de også hadde økt egenandelen til 10 pst.