Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
2011 representerer på mange måter et lite skille – veiskille – for norsk petroleumsnæring. Man har fått større optimisme igjen – gjenfunnet den gode optimismen. Det skyldes ikke minst de store funnene man har gjort på Aldous/Avaldsnes, Skrugard. Man kan kanskje snakke om et lite paradigmeskifte. Vi har også fått en statsråd på feltet som virker litt mer positiv enn denne regjeringen har kommet med signaler om tidligere. Det er også bra, og derfor har også Fremskrittspartiet en positiv holdning til dette i utgangspunktet. Det er den politikken som regjeringen også melder i petroleumsmeldingen. Jeg tror alle etter hvert ser at petroleumsnæringen på ingen måte er en solgangsnæring, sånn som det tidligere ofte ble hevdet. Vi har en stolt historie bak oss, men vi har også store muligheter og et generasjonsperspektiv på veien fremover. Vi har muligheter som dreier seg om både – jeg holdt på å si – de funnene man har gjort, og også det Fremskrittspartiet kaller hullet i kartet, som handler om Lofoten, Vesterålen og Senja og områdene utenfor, hvor vi også har store muligheter. Norge er en energinasjon, først og fremst på petroleum, og det synes jeg vi skal være stolte av. Vi skal ikke skamme oss over det, sånn som jeg dessverre oppfatter en del kanskje gir uttrykk for når man diskuterer klimapolitikk. Tvert om bør vi være stolte. Vi er velsignet med ressurser, men det er ressurser som vi tar vare på på en god måte, på en miljøvennlig måte og på en sikker måte. Det har gitt oss velstand, det har gitt oss sysselsetting og en helt annen forutsetning for en økonomisk situasjon her i landet enn det vi opplever i verden omkring oss. Det skjer en enorm verdiskaping langs norskekysten. Verden trenger energi. Vi rundet for noen uker siden 7 milliarder mennesker på denne kloden. 1,3 milliarder av disse er mennesker som lever uten elektrisk strøm. Energi er en forutsetning for økonomisk vekst og gode liv. På den måten er altså de ressursene Norge har som energinasjon, ikke bare en gave vi selv kan nyte godt av, men det er også en gave det moderne Norge gir videre til verden når vi som en sikker og pålitelig energileverandør gjør det vi kan for å skape optimisme og bekjempe fattigdom, som henger sammen med energi. Derfor skulle jeg også ønske at man i det perspektivet fra denne regjeringen var klarere når det gjelder mine egne hjemmeområder – områdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Det hullet i kartet jeg snakket om, er fullstendig ulogisk, av flere grunner. For det første: Dersom man skal få til den kritiske massen, utvikle leverandørindustri, få de ringvirkningene i Nord-Norge som landsdelen fortjener, forutsetter det en høyere hastighet og et høyere tempo i nord. Det er også fundamentalt dersom man vil utvikle infrastruktur, som man også kommer til å trenge i nord, at man ikke fortsetter å ha dette hullet i kartet, som rett og slett ikke virker særlig rasjonelt. Vi har en stor fremtid foran oss, og vi setter ikke grensen bare ved de konvensjonelle forekomstene. Jeg har også fått signaler som er ganske interessante forskningsmessig, som viser at vi har ukonvensjonell naturgass – store forekomster av det – det som omtales som metanhydrater, utbredt på norsk sokkel. Teknologien er på vei frem. Det kan bli neste etappe i det norske olje- og gasseventyret.