Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2008-06-19:
«Et forsvar til vern om Norges sikkerhet, interesser og verdier» er tittelen på den stortingsproposisjonen vi i dag behandler. Det har vært en omfattende prosess, som har ført oss fram til den innstillingen som i dag ligger til sluttbehandling. Det omfattende arbeidet som ble gjennomført i forsvarsstudien FS 07 og i Forsvarspolitisk utvalg, har vært veldig viktig for arbeidet fram til i dag. Regjeringen sa i Soria Moria-erklæringen at vi vil ha et moderne forsvar, tilpasset nye sikkerhetsutfordringer. Dette mener jeg at proposisjonen legger opp til, og det er dette som nå blir fulgt opp av Stortinget. Regjeringen har også sagt i sin erklæring at de ser på nordområdene som Norges viktigste strategiske satsingsområde i årene som kommer. Også dette mener jeg at de tydelig legger opp til i proposisjonen, og det er meget framtidsrettet. Nordområdesatsingen er ikke lenger bare ord på et papir, men realiseres nå steg for steg. I denne saken har Regjeringen virkelig bevist sin satsing i nord, og at dette også i høyeste grad gjelder Forsvaret. Forslaget om å flytte Forsvarets operative ledelse til Reitan utenfor Bodø begrunnes med nordområdenes sentrale betydning og er et av de største grep som har vært gjort i Forsvaret på mange år. Dette viser at vi har en regjering som har tro på at slike viktige ledelsesfunksjoner kan skje fra den nordlige landsdelen. Regjeringen har igjen bevist sin tro på landsdelen, slik at dette ikke bare skal være landsdelen for avdelinger og filialer. Jeg er ikke i tvil om at slike grep gjør at det blir lettere med andre offentlige etableringer i landsdelen, og at også private bedrifter i større grad kan få tro på å legge sine hovedkontorer nordover. Men viktigst er selvfølgelig den strategiske betydningen dette har for Forsvaret. Vi er jo godt kjent med alle mytene om at folk ikke vil bo på forskjellige steder i Nord-Norge, og at det derfor ikke kan etableres og drives så mye i denne landsdelen. Vi vet alle at dette ikke er situasjonen i dagens Nord-Norge, men folk må ha arbeid for å kunne bo i landsdelen. Et annet viktig grep som nå også gjøres, er de endringer som foreslås i Forsvarets strategiske ledelse, ved at generalinspektørene og deres stabsfunksjoner organiseres utenfor Forsvarsstaben som et underliggende nivå av denne. Generalinspektøren for Hæren med sine stabsfunksjoner skal lokaliseres til Bardufoss på grunn av at hovedtyngden av Hæren ligger der. Det samme gjelder Generalinspektøren for Sjøforsvaret, som lokaliseres til Bergen, hvor Sjøforsvaret har sin tyngde. Generalinspektøren for Heimevernet skal ligge i Oslo, og Generalinspektøren for Luftforsvaret skal ligge i Oslo inntil videre. Som kjent skal Stortinget senere behandle den framtidige basestrukturen for Luftforsvaret. Dette skal skje i lys av framskaffelsen av nye kampfly, og flere flyplasser skal da vurderes. Det som nå skjer, er viktige endringer som klart moderniserer og effektiviserer forsvaret vårt. Jeg må si at jeg er overrasket over at det bare er regjeringspartiene som støtter denne satsingen på nordområdene og den nytenkning og modernisering som ligger i disse forslagene - dette til tross for at alle partiene i sine programmer og festtaler snakker om hvor sterkt de vil satse på nordområdene. Jeg vil også berømme Regjeringen og statsråden for at det satses så mye i Indre Troms. Dette området har gjennom tidene vært et geografisk tyngdepunkt for Forsvaret på grunn av sin beliggenhet og sine unike forhold for trening og utdanning. Når nå Regjeringen anbefaler at Bardufoss flystasjon utvikles som hovedbase for Forsvarets helikopterstruktur, er dette et nytt bevis på at nordområdene står i fokus. Jeg er ikke i tvil om at dette er en helt riktig satsing. Jeg er også glad for at Sørreisa får beholde kontroll- og varslingsstasjonen. Dette er viktig av flere grunner. En videreføring av stasjonene i Sørreisa og på Mågerø gjør oss, etter min mening, mindre sårbare i gitte situasjoner. Etter det jeg forstår, fungerer det samspillet som døgnet rundt foregår mellom sør og nord på dette området, på en utmerket måte. I tillegg må det kunne nevnes at denne virksomheten i Sørreisa er meget viktig for sysselsetting og virksomhet i denne lille kommunen. Når Forsvaret er godt tjent med disse stasjonene, synes jeg det er veldig bra at de kan videreføres der de allerede er, og hvor kompetansen er på plass. Ramsund er en veldrevet enhet hvor Marinejegerkommandoen videreføres med justert og styrket organisasjon. Jeg er glad for at det i innstillingen også tas til orde for at det fortsatt skal være en egen avdelingsledelse ved stasjonen. Alliert trening i Norge er et tiltak som har vært veldig attraktivt for våre allierte. Dette har til nå vært drevet fra to steder - Bømoen og Åsegarden leir. Dette skal nå videreføres i nord - på Porsangermoen og ved Åsegarden leir. I dag er det en liten og smidig ledelse ved treningssenteret i Åsegarden leir, som fungerer på en utmerket måte. Jeg er av den oppfatning at Forsvaret selv må få avgjøre om ledelsen fortsatt skal ligge her, eller om det beste operativt og økonomisk er å legge dette til Porsangermoen. Vi er mange som har hatt et engasjement for å videreføre driften ved Olavsvern i Tromsø, men både faglige og økonomiske råd har slått fast at dette ikke er en riktig prioritering. Personlig mener jeg at denne basen er for god til å bli skrotet, og at det bør gjøres en omfattende jobb for å finne interessenter som kan nytte anlegget innenfor beredskap e.l. Kanskje kan det bli et tilbud som også Forsvaret kan gjøre seg nytte av ved behov i framtiden. Jeg ber også om at det finnes gode løsninger i samarbeid med Universitetssykehuset Nord-Norge når det gjelder trykktanken som er ved Olavsvern, og som i mange sammenhenger har vært til stor hjelp for å redde liv. Gjennom arbeidet med den saken vi i dag behandler, har jeg ofte hørt at distriktspolitikk er underordnet, og at lokalisering ikke bør diskuteres så mye. Samtidig registrerer jeg at når det diskuteres lokalisering, kaster alle seg på. Det er ikke slik at det bare er distriktene som er opptatt av arbeidsplassene i Forsvaret, men det er distriktene som er aller mest sårbare når det gjøres vedtak om flytting av mange arbeidsplasser. Det er enhver ordførers bestemte plikt å gjøre oss oppmerksom på hvilke konsekvenser våre vedtak har for de lokalsamfunn som berøres. Jeg vil også si at Forsvaret har en sterk plass hos innbyggerne i våre distrikter. Toleransen er stor, og innbyggerne gjør sitt ytterste for at Forsvaret skal ha gode arbeidsforhold i de områdene de må bruke. Det er altså ikke slik at det å se forsvarspolitikk og distriktspolitikk i sammenheng er en ulempe - snarere tvert imot. Dagens sikkerhetsutfordringer er i mindre grad enn tidligere knyttet til tradisjonelle militære trusler. Mulighetene for terroranslag, større miljø- og naturkatastrofer eller store ulykker er blitt større. Derfor er det så viktig at vi har en regjering som arbeider for en helhetlig sikkerhetspolitikk, for styrket samfunnssikkerhet og for en god balanse mellom militær og sivil beredskap.