Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2009-12-17:
Det er bred enighet om betydningen av Datatilsynets arbeid. Sakens ordfører har oppsummert saken på en svært god måte, og Arbeiderpartiet kan slutte seg til omtrent alt som ble sagt. Årsmeldingene for 2008 viser bredden i Datatilsynets og Personvernnemndas arbeid. Innenfor flere samfunnsområder – som helsesektoren og justissektoren – gir ny teknologi nye muligheter, men setter samtidig personvernet på prøve. Personvern handler om at opplysninger om hver enkelt av oss skal beskyttes. Det handler ikke om at vi gjør noe ulovlig eller har noe å skjule, men om retten til å være i fred og bestemme selv. Formålet med å registrere opplysninger kan være godt, men summen av registrerte personopplysninger kan likevel til slutt få et omfang som svekker personvernet, og dermed den enkeltes opplevelse av frihet. Undersøkelser viser at befolkningen har stor tillit til at personopplysninger behandles forsvarlig. Datatilsynets erfaringer viser imidlertid at de som behandler personopplysningene, ikke alltid har gjort seg denne tilliten verdig. I årsmeldingen peker tilsynet på flere forhold som svekker de rettighetene vi som enkeltpersoner har etter personvernregelverket. Det dreier seg ikke om at opplysninger brukes bevisst i maktutøvelse, at «storebror ser deg». Det handler først og fremst om at virksomheter som har ansvar for personopplysninger, ikke har et bevisst forhold til personvernlovgivningen. Det gir seg en rekke utslag: mangelfulle avtaler med underleverandører, dårlig internkontroll og økt utveksling av data mellom ulike databaser. I tillegg ser vi en urovekkende utvikling når det gjelder manglende sletting av personopplysninger. Det er blitt både enklere og billigere å lagre opplysninger enn å slette dem. Datatilsynet framhever også at mange offentlige og private aktører har mangelfull kontroll med hvem som slippes inn i databaser. Det er grunn til å tro at mørketallene for snoking, urettmessig tilgang til personopplysninger, er store. Regjeringen har som mål å øke bevisstheten om personvern i befolkningen. Tidligere i år kom Personvernkommisjonens innstilling. Allerede i fjorårets statsbudsjett ble det satt av midler til oppfølging av noen av de utfordringene det ble pekt på der. Siden 2005 er Datatilsynets budsjett økt med 40 pst. Også i neste års statsbudsjett økes rammene for tilsynets virksomhet. Venstre foreslår i dag å dele Datatilsynet i fem regionale enheter, en i hver landsdel. Det er et merkverdig forslag fra et parti som ønsker å holde personvernfanen høyt. En regionalisering ville splittet opp et lite og sårbart fagmiljø, med den risiko for pulverisering av kompetanse det representerer. Og det er teknologi, ikke geografi eller organisering, som i dag utfordrer personvernet. Datatilsynet nyter stor tillit i det norske samfunn og deltar aktivt i den offentlige debatt. Denne tilliten må forvaltes med klokskap. Når personvernet må avveies mot andre viktige hensyn og kommer under press, er det avgjørende at Datatilsynet oppleves som et uavhengig og kompetent organ. Vi har det siste året dessverre sett noen eksempler på at representanter for Datatilsynet opptrer på en måte i det offentlige rom som ikke alltid bidrar til å styrke tilliten til tilsynets uavhengighet og faglige utgangspunkt. På tross av de store utfordringer personvernet møter, er sammenligninger mellom Norge og totalitære regimer som DDR egnet til å spre unødvendig frykt i befolkningen og undergrave Datatilsynets viktige budskap. I Arbeiderpartiet er vi spesielt glade for den aktive rollen tilsynet nå tar i forhold til barn og unge som opplever at personlig informasjon misbrukes på Internett. Den teknologiske utviklingen gjør ikke at behovet for Datatilsynet blir mindre, snarere tvert imot.