Einar Johansen (Arbeiderpartiet), 2001-06-11:
I meldingen legges det et godt grunnlag for en god distrikts- og regionalpolitikk. I komiteen er det bred enighet om hovedhensikten med meldingen. Men det er delte meninger om hvordan målet skal nås. Fremskrittspartiets medisin er som vanlig at enhver skal være sin egen lykkes smed. For å opprettholde et levedyktig Distrikts-Norge er det en rekke forhold som må vies oppmerksomhet. Bedre kommunikasjoner på alle områder er nødvendig. Gode helse- og kulturtilbud er viktig. Gode skoletilbud som retter seg inn mot det lokale næringslivet, er også et av de viktigste virkemidlene for å få til et sunt og godt næringsliv i distriktene. Skolevesenet har over lengre tid utdannet ungdom for andre jobber enn det hjemstedet kan tilby. Her ligger det en stor utfordring for skoleverket. En enstemmig komite sier at fiskeri- og havbruksnæringen har et stort vekstpotensial i fremtiden. Når oljeproduksjonen går ned, vil sjømatnæringen overta og sørge for eksportinntekter til landet. Fra eksperthold hevdes det at det bare er et tidsspørsmål før biprodukter og avkast fra fisken blir mer verdt enn selve fiskekjøttet. Derfor må vi få til en økt forskning og utvikling av de såkalte biprodukter. Når det gjelder utviklingen i fiskerinæringen, har Høyre og Fremskrittspartiet merknader i innstillingen som fortjener noen kommentarer. Det å få til en innertier når man skal regulere de forskjellige fiskerier, er svært vanskelig. Men hvis Høyres og Fremskrittspartiets holdning om færre reguleringer skal gjennomføres, så blir det ikke enklere å få til gode reguleringer. Høyre og Fremskrittspartiet har også en målsetting om at flest mulig bør ha anledning til å satse på fiskeryrket. Problemet er ikke mangel på fiskere, men at vi har for mange fiskere, og da blir Høyres og Fremskrittspartiets merknad litt malplassert. Tilgangen på ressurser og antall yrkesutøvere henger nøye sammen, og da må heller målsettingen være å få stabilitet i næringen der det er sammenheng mellom tilgjengelig råstoff og fangstkapasitet. Når Høyre og Fremskrittspartiet også har som politikk at det må bli lettere for fiskeindustrien å eie fiskefartøy, blir situasjonen for fiskerne ytterligere forverret. Norge er tjent med en fiskereid flåte, ikke en opphoping av flåte hos fiskeindustrieierne. Både Høyre og Fremskrittspartiet har tidligere hatt som målsetting å avvikle råfiskloven, men i innstillingen sier de ikke noe om det. De peker på at det må være mulig å inngå langsiktige leveringsavtaler mellom kjøper og selger, uten at disse kan settes til side av salgslagene. Her tar Høyre og Fremskrittspartiet opp et teoretisk problem. I dag kan det inngås langsiktige avtaler, men med den sikkerhetsventilen at salgslaget kan gripe inn og gjennomføre fangstdirigering også for dem med slike avtaler. Når jeg omtaler dette som et teoretisk problem, er det fordi sist gang det ble innført slike dirigeringer i torskefisket, var i 1977. Også SV har noen merknader som krever en kommentar fra min side. Når SV mener at båter under 15 meter må kunne fiske fritt med passive redskaper, vil en slik ordning være et kraftig tilbakeslag for kysten. Det har vært bred enighet om at vi skulle ha en kystflåte bestående av sjarker og større fartøy. Av hensyn til fiskernes arbeidsforhold og industriens behov for råstoff har det også vært enighet om å satse på større kystfartøy. Og da kan det ikke være slik at en båt under 15 meter kan fiske fritt, mens en båt som er større og dyrere, må ligge i ro. I tillegg ville en slik ordning føre til at alle ville skaffe seg båter som var akkurat under 15 meter. I et fritt fiske med garn, line og jukse vil det med dagens effektivitet bli tatt opp store mengder utover de fastsatte totalkvoter. Jeg har trodd at SV var tilhenger av en forsvarlig forvaltning av ressurser, men etter dette forslaget ser det ikke slik ut. Det kan vel heller ikke være slik at båter under 15 meter skal få fiske fritt innenfor totalkvoten, og at de større båtene skal få fiske det som båtene under 15 meter ikke klarer å ta. Jeg vil også vise til at Norge er bundet av internasjonale avtaler angående totalkvoter. Nei president, det forslaget er heller ikke brukbart i forhold til å bedre framtiden for kysten. Jeg vil avslutningsvis også peke på at alle reguleringer bør være mest mulig rettferdige og kunne gi et rimelig utkomme for alle, og at reguleringene dermed kan ha god legitimitet blant utøverne. Hvis de ikke har det, er det også vanskelig å gjennomføre dem og få forståelse for hva man egentlig krever av norsk fiskerinæring i dag. Jeg tar opp Arbeiderpartiets forslag i innstillingen.