Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2011-03-14:
Stortinget behandler her et representantforslag fra Høyre som har to elementer, for det første en flytting av ansvar for kjøp av helsetjenester for sykmeldte fra helseforetak til direktorat og, for det andre, et forslag om bruk av økonomiske incentiver. Representantforslaget gir mulighet for politisk debatt om politisk styring av helsetjenester, om treffsikkerheten av økonomiske incentiver og om den politiske forståelsen av partssamarbeidet i arbeidslivet. Dette er viktige debatter. Ordningen for tilskudd til helse- og rehabiliteringstjenester for sykmeldte, kalt «Raskere tilbake», er de siste årene utvidet i omfang og innhold. For 2011 er det bevilget 484 mill. kr til helseforetakene og 228 mill. kr til Arbeids- og velferdsetaten i ordningen. Raskere tilbake kan omfatte både sykmeldte, delvis sykmeldte og arbeidstakere som alternativt ville blitt sykmeldt uten et tilbud. Det er et krav at tilbud innenfor Raskere tilbake som blir organisert gjennom offentlig helsetjeneste, skal organiseres i ekstraordinære aktiviteter for å hindre at tilbudene kommer i konflikt med prioriteringsforskriften. For Arbeiderpartiet er det viktig å minne om at dagens organisering, med oppgaver til både helseforetakene og Arbeids- og velferdsetaten, fremkom som et resultat av drøftinger mellom partene i arbeidslivet og myndighetene. I den sammenheng er det nyttig å være klar over at Helsedirektoratets statusrapport anbefaler at tiltak i Raskere tilbake videreføres i IA-avtalens periode 2010–2013. Raskere tilbake er et godt virkemiddel innenfor IA-avtalens målsettinger. 70 pst. av henvisningene innen somatikk gjelder tilstander i muskel-skjelettsystemet, som også er den vanligste diagnosegruppen for sykmeldinger. Det er vist at deltakere i Raskere tilbake har ca. fire dager kortere sykmeldingsperiode sammenlignet med pasienter som får behandling utenfor systemet. Men disse tallene er det vanskelig å bruke i debatten, fordi det er metodiske problemer. Noe av dette får fagfolk diskutere, men for alle er det åpenbart at en utvelgelse av de minst syke til Raskere tilbake gir såkalt bedre resultater enn å gi også de mer syke en mulighet. Her ligger også det iboende problem med og det urettferdige i økonomiske incentiver for oppnådd friskmelding, som forslagsstillerne går inn for. Regjeringspartiene mener at den organisering som brukes i dag, og som er et resultat av drøftinger med partene i arbeidslivet, er balansert og på en god måte ivaretar målsettingen om innsats for sykmeldte – og hensyntar kravene i prioriteringsforskriften. Arbeids- og velferdsetaten har kompetanse på arbeidsretting, og dette begrunner at en del av innsatsen bør kanaliseres her. Samtidig er det bra at ordningen skal evalueres innen august 2012. Dette forslaget tar til orde for å flytte midler og ansvar for sykmeldte fra helseforetak til direktorat. Det er etter min vurdering sentraliserende og vil gi en lengre politisk styringsvei. Forslaget tar videre til orde for økonomiske incentiver, som erfaringsmessig kan føre til glidning, slik at de som står på grensen til varig frafall fra arbeidslivet, vil få mindre mulighet til deltakelse. Avslutningsvis: Etter min beste vurdering viser ikke forslaget tilstrekkelig respekt for de prioriteringer partene i arbeidslivet sammen har kommet fram til. Man må ikke vise slik respekt, men fra flertallets side mener vi det er både riktig og klokt.