trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
På tampen av debatten må det være klinkende klart og viktig å understreke at det politiske flertallet i Norge ikke er villig til å gjøre de nødvendige grepene som skal til for at norsk skipsfart som en helhet skal være internasjonalt konkurransedyktig inn i fremtiden. Det bildet vi har hatt i mange år, der skipsfarten har bevist sin egen fortreffelighet med høy kompetanse og ved å være verdensledende og nr. tre i tonnasje, kan glippe ut av hendene på norsk næringsvirksomhet helt unødvendig fordi politikerne ikke er villige til å gi rammebetingelsene. Norske sjøfolk på de sju hav med det norske flagg vaiende i vinden – vil vi oppleve det i fremtiden? Eller skal det være filippinere, indere, polakker og baltere og andre land? Vi vet jo at EU etter Lisboa-konferansen er i ferd med å bygge seg opp til en maritim stormakt. Skal vi la dette slippe ut av hendene på oss helt unødvendig og i en situasjon der norsk næringsliv og eksportindustri forvitrer? Vi i Fremskrittspartiet mener ikke det. Så til stemmeforklaringen. Jeg skal kun gi Fremskrittspartiets stemmeforklaring til forslag nr. 6, fordi det i de andre forslagene er helt klart hvordan Fremskrittspartiet vil stemme. Vi vil støtte SVs forslag etter en grundig vurdering, og jeg må forklare det litt. Tidligere i dag kom jeg inn på Color Line og Fjord Line, som i dag er omfattet av ordningen, og vi har en moralsk forpliktelse for at rammebetingelsene skal ligge fast i tråd med de investeringene som er gjort, på 2,2 milliarder kr fra Color Lines side. Nå har vi vært i kontakt med disse rederiene, og de ser ikke på dette fondet som noe negativt. De støtter det, og Fremskrittspartiet ser helt klart at dette ikke er en svekkelse av den avtalen vi har med Regjeringen. Men jeg vil understreke at det er et tertiært standpunkt. Vi mener selvfølgelig at Fremskrittspartiets løsningsmodeller for norsk skipsfart og den norske sjømann er de aller beste. Så støtter vi Arbeiderpartiets forslag sekundært. Men dette drar i hvert fall norsk skipsfart og nettolønnsordningen innenfor offshore, som kanskje senere også kan utvides til andre kategorier, i riktig retning, og det er hovedbegrunnelsen for at vi vil støtte forslaget.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
I en tid med færre industriarbeidsplasser og økt ledighet er det spesielt viktig å være kreativ og se muligheter for å få erstattet arbeidsplasser som går tapt. Da må det skapes noe nytt og fremtidsrettet. Rapporten som interpellanten viser til, kan være et godt utgangspunkt for en slik utvikling. Den har en del gode poenger og viser til praktiske eksempler det kan bygges videre på. En del andre vestlige land har kommet langt i å utvikle dette samspillet mellom kultur og næringsliv som flere i debatten peker på. Det kan vises til praktiske og gode resultater, om enn i noe varierende grad. Vi bør også i Norge komme til en sterkere erkjennelse av at dette samspillet mellom kultur og næringsliv er viktig. Det er synergieffekter å hente ut av et slikt samspill. Noen virksomheter i vårt land har alt utnyttet mulighetene, som f.eks. Hadeland Glassverk og Ringnes. Disse virksomhetene er som en kulturhistorie i seg selv, og det brukes som et ledd i markedsføringen av produkter og tjenester og gir et verdifullt bidrag til inntjeningen. Et annet eksempel er landbruket, som er i full gang med å utvikle spesialiteter som bygger på kultur og tradisjoner. Det gjelder også gårdsturisme. Gjennom økt satsing og innsikt kan både kultursektor og næringsliv tjene på et slikt samspill. Kulturlivet kan få inntekter fra nye kilder. Videre kan det bety kompetanseoverføring innenfor forretningsutvikling, markedsføring og økonomi, som tilføres fra næringslivet. Næringslivet kan på sin side som et ledd i markedsføringen ha stor glede og nytte av et samarbeid med kulturlivet, som et ledd i markedsføringen. Mulighetene er mange, alt fra å spille på kulturhistorien for et produkt til å arrangere kulturarrangementer som et ledd i markedsføringen. Fra Fremskrittspartiets ståsted må det understrekes at det bør være kultur- og næringslivet selv som må se mulighetene, finne sammen og stå for utviklingen. Det offentlige skal ikke ha en ledende rolle eller være dominerende i styringen av dette. Det myndighetene bør gjøre, er å sørge for en fornuftig kultur- og næringspolitikk, slik at det blir attraktivt for våre virksomheter å prøve ut nye muligheter, ta risiko og hente inn en fortjeneste. Da vil det bli lettere for de bedrifter og kulturinstitusjoner som ser fordelen av et slikt samarbeid, å utvikle konkurransefortrinn, fordi de vil ha større ressurser tilgjengelig til å satse på nye forretningsmuligheter og nye områder.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
I dag er det slik at alle som skal benytte plantevernmidler, skal ha gjennomført kurs i bruken av disse midlene. Her kommer kategorien «hobbydyrkere» i en spesiell situasjon. Noen av dem ønsker å utvikle driften til å bli en tilleggsnæring, og har gjennomført og bestått kurs i bruken av plantevernmidler, men blir nektet autorisasjon. Norsk landbruk sliter i motbakke med høye krav til effektivitet og krav til kvalitetsforbedringer. Derfor er det viktig at forholdene også legges til rette. Det er nødvendig å hjelpe frem driftige personer, ellers forsvinner grunnlaget for etablering på kommersiell og yrkesmessig basis. Utviklingen viser at det ofte er de mindre brukene som først må se seg om etter alternative produksjonsmuligheter. De kan være godt egnet for småskalaproduksjon, f.eks. innen frukt- og grøntsektoren. Vi har her hobbydyrkere som ønsker å få videreutviklet virksomheten til å bli en tilleggsnæring. Dette kan være småbrukere som har eiendommer som er for små til tradisjonelt landbruk, men som ønsker å benytte eiendommen til småskalaproduksjon av f.eks. frukt til salg i nærområdene. Før man kan satse på en kommersiell utnyttelse av denne formen for småskalaproduksjon, må noen gjennom en utviklingsperiode for å finne frem til driftsformer som passer til eiendommen og som lemper seg for kommersiell produksjon. I en slik utviklingsperiode vil det være nødvendig å prøve ut forskjellige typer plantevernmidler for å optimalisere kvaliteten på produktene. På dette stadiet vil man etter gjeldende regelverk bli regnet som hobbydyrker, og vil derfor ikke bli innvilget autorisasjon. Det resulterer i at utviklingen av produktene og produksjonsmetodene kan stoppe opp, noe som sperrer for utviklingen av en kommersiell produksjon. Det er derfor gledelig at landbruksministeren er enig i at § 4 i instruksen for utstedelse av autorisasjonsbevis for bruk og kjøp av plantevernmidler kan synes urimelig for nyetablerere. Departementet lar nå Landbrukstilsynet gjennomgå instruksen, slik at hobbydyrkere med konkrete planer om å videreutvikle virksomheten til å bli en tilleggsnæring skal få en autorisasjon. Vi regner med at de regelverksendringer som skal utarbeides, blir utformet slik at de ikke oppfattes som unødvendig problematiske og firkantede for driftige næringsdrivende i matvareproduksjonsbransjen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
På mange måter er det litt merkelig å observere denne debatten, der egentlig det viktigste fra de fleste partier er å si at andre partier har drevet med løftebrudd, at andre partier har lovt ting som de ikke kan holde. Det tror jeg egentlig er ganske likt fordelt, med unntak av SV, som faktisk aldri har lovt lettelser for rederinæringen. Ikke i noe budsjett noen tid har vi ment at rederinæringen var så spesiell at det var grunnlag for helt spesielle særordninger for den. På mange måter er det jo et paradoks at en av de eldste og mest livskraftige norske næringsgrener, nemlig den maritime næring, har klart å skape det inntrykk at denne næringen spesielt må ha støtteordninger fra staten for å være konkurransedyktig og livskraftig. Det er jo et eksempel på en ekstremt dyktig lobbykampanje gjennom svært mange år at man har klart å etablere den – skal vi si – allment aksepterte sannhet at denne næringen har bruk for en krykke fra staten. Nå aksepterer vi også i SV – og det er jo det som er nytt i dagens innstilling – at deler av denne næringen kanskje har bruk for, i hvert fall i en periode, noe hjelp. Det har SV ikke tidligere lovt. Komiteens leder, Akselsen, etterlyste et kompromiss i denne saken, og det er det SV har lagt inn i dette. Det som ligger i dette kompromisset sett fra SVs side, er noe av det aller viktigste, nemlig at vi nå krever at rederinæringen skal gi noe tilbake til det norske samfunnet. Veldig mange av de støtteordningene rederinæringen faktisk har fått oppigjennom årene, har vi opplevd som en ensidig støtte fra staten til en næring som vi i liten grad har klart å se dokumenterbare effekter av tilbake til det norske samfunn. Det kompromisset SV lanserer i dag, og som jeg også håper at flere, og kanskje til og med et flertall i salen, vil støtte, har nemlig dette i seg: Vi gir nettolønnsordning for offshoreflåten, selvfølgelig inkludert i dette ferjerederiene, som allerede har nettolønnsordning. Men så stiller vi noen eksplisitte krav tilbake, nemlig om lærlinger, om innovasjon, om sysselsetting i Norge. Dette er det kompromisset som jeg håper og tror at Stortinget kan samles om ved enden av denne dagen, for dette er et svært godt og gjennomtenkt forslag som jeg håper at flere enn SV kan støtte når vi kommer til votering.
Tone Løwe (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Denne saken er viktig, og den er også vanskelig. Den er viktig fordi det handler om en næring som vi faktisk ønsker å ha i Norge. Den er en del av vår historie, og den er en naturlig del av norsk næringsliv. Den er vanskelig fordi forslaget faktisk dreier seg om skattesubsidiering, og SV er imot skattesubsidiering, fordi det ikke er noen god næringspolitikk. Men vi har sagt oss villig til å se på en form hvor vi stiller noen krav til næringen som kan bedre vilkårene for de maritime næringene i Norge. I stortingssalen i dag er det et potensielt flertall for en forbedring av norske sjøfolks konkurransevilkår. SV ønsker å målrette bruken av midlene, fortrinnsvis ved å gjeninnføre hele eller deler av selskapsskatten, som igjen skal brukes til fornying og til bruk av norsk kunnskap og kompetanse i de maritime næringene. Dette er det bare SV som ønsker. Men siden denne saken er viktig for oss, har vi foreslått en mellomløsning hvor vi ønsker å utvide nettolønnsordningen til å gjelde offshoreflåten, mot at det blir stilt vilkår til alle rederier som nyter godt av denne ordningen. Det skal være et snitt på to lærlinger pr. båt, 470 kr pr. person pr. måned skal innbetales til et fond som skal gå til kompetanseheving i næringen, og vi krever dokumentasjon på at rederiene bruker ressursene på investeringer i helse, miljø og sikkerhet, teknologiutvikling og innovasjon. Fremskrittspartiet har foreslått en skattesubsidiering i milliardklassen, som ikke garanterer noen bedring for de norske sjøfolkene, eller gir noen garanti for at man får tilbakeført noe til samfunnet. Hvorfor er det så galt å sette vilkår som sikrer at støtteordningene brukes til å styrke de næringene man ønsker å støtte opp om? Arbeiderpartiet har sagt at de støtter SV. Vil Fremskrittspartiet også støtte SV, subsidiært?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Hvor mange hester vi rir, skal forbli hemmelig. Men som jeg sa i mitt hovedinnlegg, handler dette om en nøktern vurdering. For oss er det bedre å utvide ordninga, mot at vi får knyttet vilkår til alle skip som er omfattet av nettolønnsordninga, enn å la den potten i forhold til nettolønn for fergerederier som ligger der i dag, fortsette som i dag. Jeg har oppfattet signaler fra mange hold som sier at hadde vi kunnet prioritere på nytt i dag, er det ikke sikkert at vi ville ha prioritert fergerederiene øverst. Da er det bedre for oss at vi utvider ordninga sånn at vi får den målrettet, at ordninga utvides til å gjelde dem som trenger den mer enn de som har den i dag, og at man får knyttet vilkår til den. Jeg føler at hvis det forslaget som ligger på bordet, blir vedtatt i dag, har vi tatt et godt næringspolitisk grep. Da vrir vi en ordning som er fullstendig retningsløs over til god næringspolitikk, over til teknologisk utvikling og over til satsing på kunnskap og kompetanse – det som alle egentlig vil ha. Det gjør vi ikke med mindre vi stiller disse vilkårene. Hvor mange hester vi rir, får bli ubesvart, men jeg føler i alle fall at det grepet vi tar, er veldig riktig.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Fordi historien også skrives ved hjelp av stortingsreferater, er det nødvendig å oppklare en del tydelige misforståelser. Når vi på gruppemøte i SV sier at vi er imot nettolønn, og samtidig sier at vi er villig til å snakke om mellomløsninger, blir det bom stille både i Stortinget og beklageligvis i store deler av næringa. Jeg vet at jeg ikke har lov til å si at det beklager jeg, men jeg er i alle fall veldig lei meg for det. Det forslaget som er forandret, og som ligger på bordet i dag, er en videreforedling av et forslag som vi la fram i komiteen på tirsdag. Ja, sent er det kommet, men Fremskrittspartiet har fremdeles sjansen til å stemme for det og være med og ta ansvar i forhold til å berge norsk offshorenæring.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Så vidt jeg kan forstå, var dette en replikk til representanten Ivar Kristiansens replikk til meg, for jeg snakket ikke i det hele tatt om skattelette for de rikeste i mitt innlegg. Jeg snakket om hva som er god næringspolitikk og ikke. Det er en vesentlig forskjell. Og hvis vi skal starte finansdebatten her, blir det iallfall et langt kveldsmøte. Jeg klarer ikke å forstå signalene fra Per-Kristian Foss annerledes enn at Regjeringa ønsker en næringsnøytral skattepolitikk. Jeg oppfatter det iallfall slik at når man ikke tyr til argumentasjonen i forhold til hensynet til det stramme budsjettet, er det eneste man stort sett har å falle tilbake på, at denne næringa ikke skal være annerledes enn andre. Jeg er uenig i at vi skal ha en næringsnøytral skattepolitikk. Jeg syns f.eks. at den differensierte arbeidsgiveravgiften er et glitrende nærings- og distriktspolitisk virkemiddel som fullstendig strider med næringspolitisk skattenøytralitet. At Regjeringa taler med mange tunger, kan ikke jeg ta ansvar for, men når Per-Kristian Foss er så tydelig i sine signaler, med den posisjonen han har i Regjeringa, tar jeg iallfall det politiske signalet ganske klart i forhold til hvilken retning Regjeringa ønsker å drive dette.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Eg oppfatta statsråden sine svar som litt retningslause. Han slår litt alle vegar. Eg må kanskje seie at eg har forståing for det, i denne situasjonen. Eg veit ikkje om eg skal oppfatte statsråden sitt siste svar slik at han er overraska over at ingen i denne salen foreslår at norske sjøfolk skal gå ned 40 pst. i lønn. Eg er ikkje spesielt overraska over det. Statsråden refererte i sitt hovudinnlegg til mitt hovudinnlegg og ulike typar nattarbeid. Eg vil berre presisere at eg skriv innlegga mine sjølv. Ergo må eg av og til ta natta til hjelp. Men forslaget er altså ikkje skrive i natt. Forslaget er tvert imot resultatet av ein lang prosess i komiteen og er justert mange gonger, slik at denne natta skal ikkje ha skulda for korleis det forslaget ser ut. Eg er einig i veldig mange av dei nyanseringane som statsråden bruker i innlegget sitt når det gjeld den økonomiske situasjonen for enkelte reiarlag. Det er ikkje så eintydig som biletet blir teikna. Det ser vi vel alle saman når vi ser dei økonomiske resultata, dei førebelse rekneskapstala for 2002, som blir lagde fram i desse dagar. Eg har ikkje noko problem med å vere einig med statsråden i det. Spørsmålet mitt blir: Ser ikkje statsråden at Høgre med sine klåre og tydelege lovnader om at norske reiarlag skal ha dei same rammevilkåra som dei europeiske reiarlaga, nettopp bidreg til å legitimere tankegangen om at det er greitt å flagge ut dersom ein ikkje har det slik ein har det i EU? Ser ikkje statsråden at sidan Høgre har vore med på å byggje opp dei forventingane, er vi nettopp i den situasjonen vi er i i dag, at det på ein måte er ei akseptabel løysing, utan at ein stiller krav i forhold til det?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Eg får vel seie meg svært fornøgd med at Framstegspartiet vil støtte SV sitt subsidiære forslag tertiært! Det seier vel noko om kor vanskeleg det har vore å få noko som helst ut av denne saka. Eg tek ordet berre for å gjere greie for ei lita endring som er gjord i forslaget vårt. Det er i setninga som lyder: «Stortinget ber Regjeringa opprette et fond som skal gå til …» Der har vi gjort ei endring, og forslaget lyder då: «Stortinget ber Regjeringa opprette et fond, for eksempel etter svensk modell, som skal gå til» osv. Dette berre for å gje Regjeringa litt hjelp i utarbeidinga av meir konkrete og detaljerte vilkår. Eg vil også gjere merksam på at det forslaget som ligg på bordet, har ein verknad for 2003 rekna til 130 mill. kr i forhold til dei tala som departementet har lagt på bordet. Det vil altså bli eit netto provenytap på 130 mill. kr ved utvidinga av nettolønnsordninga til offshore, herunder bøylelastarar og supplybåtar.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Berre for å rydde all eventuell tvil av vegen: SV skal stemme primært for forslag nr. 4, sekundært for forslag nr. 6. Vi skal stemme mot romertallene I og II i innstillinga, for romertall III i innstillinga, mot forslagene nr. 2 og 3 og for forslag nr. 1.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-02-27:
Det var eit par forhold i innlegget til Åsa Elvik eg gjerne vil kommentera, for det er dessverre noko misvisande. Ein har ein tendens til å laga eit retorisk poeng eller å skapa mytar, for så å angripa dei. Det gjeld to forhold. For det fyrste høyrer me at me gjev skattelette til dei rikaste. Det er gjenteke og gjenteke, men det blir jo ikkje meir sant for det. Det næringslivet har bede om, og fått, er skattelette. Ca. 80 pst. av dei skattelettane som er gjevne i desse to åra, er blitt gjevne for å styrkja næringslivet. Kor rike folk som eig og driv næringslivet, er, blir eit sekundært spørsmål. Føremålet er å gje næringslivet betre vilkår, slik at dei kan fornya seg og driva vidare på ein forsterka måte. Den andre myten som Åsa Elvik tok opp i sitt innlegg, gjeld dette med næringsnøytralitet, og at Regjeringa og partia som ho er utgått frå, har næringsnøytralitet som overordna prinsipp. Dersom ein ser på den spesielle saka som vi handsamar i dag, har me jo gjeve, som det er blitt sagt tidlegare i debatten, rekordhøge overføringar for å støtta desse reiarlaga. Me har vidare innført skattelette i reiarlagskattlegginga, og det er knapt noka næringsgrein som har fått så gunstige ordningar av denne regjeringa som denne næringa. Derfor vil eg setja stor pris på at desse mytane ikkje blir togne vidare på, og gjentekne og gjentekne. Dei blir ikkje meir sanne om dei blir gjentekne mange gonger. Denne regjeringa går inn og vurderer kritisk kva for støtteordningar som kan vera tenlege, men me er ikkje nøytrale. Me har overlate til våre politikarar, både i storting og i regjering, å vurdera konkrete tiltak som kan vera til hjelp for den enkelte næringa.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-02-27:
Eg føler vel at det er litt vanskeleg å få greie på kva Arbeidarpartiet eigentleg meiner med desse spørsmåla. Eg vil ikkje vera ufin, men eg får så mange ulike signal. Arbeidarpartiet gjev nærast inntrykk av at dei arbeider for full nettolønsordning og for å gje sjøfolk optimale vilkår. Men dei følgjer ikkje opp dette i Stortinget i den utstrekninga dei antydar, og som referat frå møte og konferansar viser. Mitt inntrykk er at Arbeidarpartiet har ei konstruktiv haldning til dette feltet, men at dei ikkje i større grad enn Regjeringa følgjer opp med konkrete midlar. På det konkrete spørsmålet om det ligg ei moglegheit for «aktive grep» no mellom budsjettperiodane, vil eg svara at det er sjølvsagt. Men eg vil gjerne ha respekt for at Stortinget har to budsjettbehandlingar, ei om hausten og ei om våren, og at me då behandlar økonomiske utlegg og prøver å unngå overbodspolitikk som heile samfunnet vil ta skade av. Det er klart at i revidert nasjonalbudsjett er det mogleg å koma tilbake med endra vilkår, dersom Regjeringa finn grunn til å gjera dette. Men eg har i mitt hovudinnlegg appellert til reiarlaga. Eg meiner at reiarlaga har gode vilkår til å kunna driva si verksemd, og at dei bør vera tilbakehaldne med å varsla utflagging og med å flagga ut konkret. Dei rekneskapstala som no blir presenterte, står det stor respekt av. Men når Regjeringa no har varsla at dei vil ta ein total gjennomgang av situasjonen innan skipsfarten, vil eg iallfall be reiarlaga og reiarane venta med å konkludera i slike alvorlege spørsmål før dei ser kva rammevilkår Regjeringa i lag med næringa vil leggja opp til. Det er varsla ei positiv haldning, og eg håpar at næringa har tiltru til det, og at dei vil gje oss ein sjanse til her å greia ut grunnlaget.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-02-27:
Eg har respekt for den haldninga Framstegspartiet har, og den politikken dei står for på dette feltet. Eg vil berre, på same måte som Høgre sin talsmann, gje honnør for den prosessen me hadde under den siste budsjettbehandlinga, som for denne næringa resulterte i svært gunstige ordningar i forhold til tidlegare ordningar, med ei overføring på vel ½ milliard kr. Denne avtalen som me inngjekk med Framstegspartiet, er me innstilte på å halda. Den einaste grunnen til at me kan fråvika han, er at Framstegspartiet sjølv opnar for ei vurdering av visse sider av han, og at me kan diskutera ei omfordeling. Det er eit aktuelt tema i tilfelle Framstegspartiet ynskjer det. Av andre aktive grep som er aktuelle, vil eg nemna at Regjeringa bør ta kontakt med andre EU-land for å få EU-landa til å gå vekk frå nettolønsordningane og dei gunstige ordningane sine for å tilkjempa seg ein større marknad. Det er uheldig for EU-landa, som sikkert har andre gode formål å bruka pengar på, og det pressar opp ein spiral som me frå Noreg si side ikkje kan vera upåverka av. Eg viser då til proposisjonen frå Regjeringa om å innføra avgrensa skipsfartsstøtte, som er eit resultat av det EU har gjort einsidig. Det kan ikkje vera eit for stort avvik frå dei ordningane som EU sjølv innfører. Derfor er det nok ein viktig prosess å sjekka om det er grunnlag for å få EU til å revurdera sine ordningar for å tilriva seg konkurransefortrinn. Eg vil òg tru at eit aktivt grep bør vera at Regjeringa tek kontakt med organisasjonar og reiarlaga sine interessegrupper for å høyra i kva grad det er aktuelt å gå inn på delløysingar no midt i budsjettåret. Eg vil ikkje forskotera nokon konklusjon, men eg reknar med at Regjeringa vil ta kontakt med desse organisasjonane.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-02-27:
Eg vil starta med å takka Senterpartiet for ein viss kompliment til Kristeleg Folkeparti for iallfall på 1990-talet å ha hatt denne næringa i sitt interessefelt og sytt for gode ordningar. Og det vil eg gjerne vedstå meg. Men det er faktisk slik at når det gjeld refusjonsbeløpet, har det aldri vore større enn i 2002. Trass i at me har lagt fram eit rekordstramt budsjett, fann me i budsjettavtalen, i lag med Framstegspartiet, fram til denne overføringa til næringa. Så det å seia at me ikkje arbeider for betre vilkår, er ikkje heilt korrekt. Det som gjer at eg er litt roleg med omsyn til næringa og ikkje føler at ho er i ein så svært akutt situasjon, er at årsrekneskapa ikkje gjev uttrykk for ei akutt nød. Det er ikkje eit akutt behov for å auka fortenesta, og eg meiner at dei bør ha tid på seg, i lag med Regjeringa, til å finna ut om det er ynskjeleg med visse nye tiltak i den prosessen som Regjeringa alt er i gang med. Eg meiner at dei kan bevara dei norske arbeidsplassane, styrkja kompetansen, rekruttera til offiserskorpset og støtta alle dei norske miljøa som me i dag set pris på, og me har historisk sett mykje å takka skipsfartsnæringa for. Dei har kome opp på det nivået dei er på i dag, mykje takka vera eit samspel med lokalsamfunn og med norske styresmakter. Me har svart med rimelege rammevilkår i dei situasjonane det har vore nødvendig. Me har òg strekt ut ei hand no, og me seier at me både på kort og lang sikt er innstilte på å ta grep for at næringa framleis skal vera norsk, skal kunna ha ei norsk rekruttering og sikra arbeidsplassane.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-02-27:
Eg vil gje honnør til interpellanten for å ha teke opp eit vesentleg tema med tanke på eit tettare samarbeid mellom næring og kultur. Eg vil i denne samanhengen spesielt framheva det bidraget som landbruket kan gje, og som står for natur og kultur i heile landet. Det er store uutnytta ressursar i dette samspelet. Eg vil òg nemna omgrepet design, som i framtida vil framstå som ei vekstnæring i Noreg, då det er sterke tradisjonar som kan frigjerast i dette samspelet mellom lokale innspel og satsing på næringsretta utvikling. Eg vil òg peika på at samvirket mellom kultur og næringsliv bør føra til lokal identitetskonsolidering og lokal satsing. Derfor er det viktig at ein brukar ord på dette. Det får praktiske utslag i næringsutvikling lokalt, men det gjev seg òg utslag i sentrale satsingsplanar. I den samanhengen vil eg berre streka under det som statsråden sa, at me òg sentralt vil medverka til at ei slik interessant kopling skal få utvikla seg vidare.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-02-27:
Dokument nr. 8:13 for 2002-2003 går ut på å endra forskrifta om plantevernmiddel, slik at alle med kurs i bruk av plantevernmiddel skal få autorisasjon og høve til å kjøpa plantevernmiddel. Departementet ber på bakgrunn av dette initiativet Landbrukstilsynet om å endra instruksens § 4 slik at hobbydyrkarar med etablerarintensjonar kan få autorisasjonsbevis og dermed få kjøpt sterkare plantevernmiddel enn det som vanlege hobbydyrkarar kan få høve til. Dette seier komiteen seg tilfreds med som ei god mellombels løysing i forhold til forslagsstillarane sitt ynske om eit meir generelt høve for hobbydyrkarar til å kjøpa sterkare preparat til bruk i kampen mot uynskte vekstar. Frå komiteen si side er det viktig å halda fram med ei streng praktisering av regelverket for bruk av plantevernmiddel for å redusera bruken av desse preparata og redusera helserisikoen. Då tenkjer eg spesielt på barn som har lett for å koma i kontakt med desse midla under lagring, og på generell forureining, i og med at det som regel alltid vil vera plantevernrestar som blir ståande meir eller mindre ukontrollert hos hobbydyrkaren. På denne bakgrunnen ynskjer komiteen å behalda eit strengt regelverk, men vil gje nyetablerarar høve til opptrapping av produksjonen til yrkesnivå ved at dei får høve til eigna plantevernmiddel, utan å svekkja forskrifta.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
«Mens gresset gror, dør kua», er det et ordtak som heter. Det er nå ganske mange måneder siden vi i næringskomiteen ble presentert for situasjonen som den maritime næringen er oppe i. Både sjømannsorganisasjonene og Rederiforbundet har gjentatte ganger hatt møter og vært i dialog med næringskomiteen. Sysselsettingssituasjonen i Norge begynner å bli vanskelig, og folk roper etter tiltak. Lavere rente og kronekurs er svaret fra Regjeringen, og det er vi alle enig i. Men så er det slutt. Svaret vi ellers får, er, selv om Gjedrem ikke innrømmer det, generelle virkemidler, næringsnøytralitet og meldinger. Det må være slik at vi må kunne sette inn tiltak raskt der det er mulig, slik vi foreslår i dag. Kristelig Folkeparti og Høyre sier i innstillingen: «Disse medlemmer viser til» – de viser altså til skipsfartsmeldingen som er varslet – «at dette ikke er til hinder for at Regjeringen kan gjøre aktive grep i mellomtiden, dersom situasjonen skulle kreve det.» Jeg spør: Er det ikke slik at situasjonen nå krever at vi må sette inn tiltak overfor denne næringen? Og hvilke tiltak kan representanten Gjedrem tenke seg at Regjeringen eventuelt kan sette inn, dersom Regjeringen synes at situasjonen nå krever det, og ser med de samme øynene på situasjonen som vi i Arbeiderpartiet og de øvrige partiene gjør?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-27:
Eit av dei openberre tiltaka for å motverka den stigande arbeidsløysa er etter Senterpartiet sitt syn å sikra og styrkja dei områda der Noreg er god – skipsfarten, dei maritime klyngjene, er eit slikt område. Ei næring med rike tradisjonar og svære ringverknader står no i fare for å bli kraftig redusert. Nokon brukar endå sterkare uttrykk. Det er nødvendig å gjera noko no, ikkje i 2004 eller i 2005, dersom ein skal hindra at tusenvis av sjøfolk blir ledige, dersom ein skal hindra at det ikkje blir nyrekruttering til dette viktige området, og dersom ein skal hindra at verdifull kompetanse både på land og på sjøen går tapt. Det er underleg å lytta til Kristeleg Folkeparti sin representant i dag. Det står i ein oppsiktsvekkjande kontrast til det engasjementet som Einar Steensnæs har vist på heimebane gjennom mange år når det gjeld å sikra føreseielege rammevilkår for skipsfarten. Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet har i avgjerande stunder for denne næringa sidan 1993 stått saman om tiltak når det har gjeldt. Eg må faktisk oppfatta det slik i dag at Kristeleg Folkeparti ikkje har noko engasjement. Det einaste Olaf Gjedrem no er oppteken av, er å be næringa om å ta det med ro. Men dei kan jo ikkje ta det med ro når det er slik at både Sverige og Danmark har innført ordningar som gjer at dei blir utkonkurrerte.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-27:
NOU 2001:22 Fra bruker til borger, med undertittelen «En strategi for nedbygging av funksjonshemmende barrierer», er eit historisk dokument. Manneråk-utvalet har ved utarbeidinga av dette dokumentet gitt ei fyldig og tankevekkjande utgreiing om korleis det er å vera funksjonshemma i dag, og utvalet har fremja ei rekkje forslag til tiltak for ei betring. Det er svært avgjerande for ein betre kvardag for ulike funksjonshemma at NOU 2001:22 blir følgd opp snarast råd. Eit sentralt område for forbetring er tilgjengelegheit. Dokument nr. 8:154 for 2001-2002 omhandlar ein liten bit i den store samanhengen, nemleg at der det har vore gravearbeid, skal det setjast i stand, ikkje berre slik som i dag tilbake til status før graving, men slik at det sikrar betre tilgjengelegheit for funksjonshemma. Kapittel 8 i NOU 2001:22 har overskrifta «Tilgjengelighet». Her er det vist til f.eks. prosjektet «Åpen by» i Kristiansand, der ein i ein tiårsperiode satsar både på tilgjengelegheit til arbeidsplassar, bustader, kultur- og fritidsaktivitetar, utdaning og kommunikasjon. Vidare er det vist til Joensuu i Finland, der ein ved utbygginga av forstaden Marjala tilpassa bustader og utemiljø til alle. Seattle har på få år gjort gatemiljøet tilgjengeleg, fordi ein har satsa bevisst. Barcelona utnytta på same måten som Lillehammer dei utfordringane som kom ved å vera vertskapsby for OL-leikane, til å utvikla tilgjengelegheit for funksjonshemma. Barcelona har i dag lukkast svært godt med forbetring av tilgjengelegheit ved ordinære vedlikehalds- og rehabiliteringsprogram. Det er etter tilvising frå Barcelona at forslagsstillarane har fremja dette enkle, kravlause forslaget. Vi er svært fornøgde med både måten komiteen, ved saksordføraren, har handtert dette på, og måten departementet har teke imot forslaget på og fremja forslag til korleis ein her kan få til ei løysing. Eg vil berre understreka behovet for å setja i verk nødvendige endringar i forskriftene både til plan- og bygningslova og til veglova, og at dette blir gjort så fort som mogleg. Så vil eg seia at vi i Senterpartiet har hatt eit spesielt engasjement tidlegare i forhold til ei stortingsmelding som galdt funksjonshemma, og vi imøteser med interesse den meldinga som Regjeringa no har varsla. Vi kjem då tilbake med ytterlegare forslag.
Michael Momyr (Høyre), 2003-02-27:
For Regjeringen og for Høyre har det vært et overordnet mål å føre en finanspolitikk som nå viser seg å bringe renten og kronekursen nedover. Det mest dramatiske for norsk næringsliv gjennom de siste fire–fem årene er at kronekursen har vært så høg at det man for fire år siden fikk betalt 100 kr for, får man i dag bare betalt 85 kr for. Det er den store utfordringen. Det synes i denne salen som om mange av talerne tar dette med et stramt budsjett som en selvfølge. Men det er viktig at når vi snakker om å ha et stramt budsjett, må det også være slik at vi er tilbakeholdne med utgifter. De skal dekkes inn. Det er mulig jeg strør salt i såret når jeg spør representanten Enoksen om hvorledes han har tenkt å dekke inn de utgiftene som beløper seg til flere milliarder kroner fra 1. januar 2004.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Jeg har hørt det før, og jeg har hørt det i dag, at Regjeringen har brukt manglende budsjettdekning, eller mangel på penger, for å si det slik, som argument for å gå imot forslaget fra Arbeiderpartiet som behandles i dag. Samtidig vet vi at en utflagging av flåten vil bety at en masse sjøfolk mister jobben, at Norge mister en stor næring med stor inntjening, at den maritime utdanningen må reduseres, at vår maritime kompetanse vil forvitre, og at staten må dekke inn store beløp til sjøfolk som har krav på sjømannspensjon. I tillegg kommer selvfølgelig de distriktspolitiske konsekvensene. Har statsråden og Regjeringen regnet på hvordan dette vil slå ut? Er det slik at staten totalt sett vil tape på innføring av en slik nettolønnsordning, eller er det slik at dette er på forskjellige budsjett, slik at ingen kan se sammenhengen? Hva tror statsråden om dette? Hva med å bruke bare 1 milliard kr av de nittten milliardene som er gitt i skattelette til de aller rikeste, for å redde norsk skipsfart, norske arbeidsplasser og en viktig distriktsnæring?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Jeg registrerer at statsråden framstiller mine utsagn som feilaktige. Statsråden har et annet utgangspunkt enn jeg, nemlig næringsnøytralitet. Her er vi uenige, og det må vi akseptere. Forskjellen er at jeg f.eks. går inn for å styrke SND, mens statsråden ønsker å svekke slike tiltak. Det samme gjelder vel også denne saken. Men mitt spørsmål var: Hvorfor ikke bruke en liten del av de store skattelettene som gis, til mer målrettet innsats for å redde tusenvis av arbeidsplasser, for å redde utdanningstilbud, for å redde kystdistrikt og for å redde andre næringer? Jeg har også merket meg at det blir poengtert i dag at vi aldri har bidratt så mye til skipsfarten som nå, og det blir nevnt et tall på 550 mill. kr. Beløpet var, så vidt jeg vet, 540 mill. kr i 1996, og det blir vel langt mer i 2003-kroner. Kan statsråden bekrefte disse tallene?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Det er slik at Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet har flertall i næringskomiteen, men kommer i mindretall i salen. Dersom det skjer at komiteens innstilling under I og II ikke blir vedtatt, vil jeg anbefale Arbeiderpartiets representanter å stemme subsidiært for Sosialistisk Venstrepartis endrede forslag. Når det gjelder III i komiteens innstilling, stemmer vi selvfølgelig for det.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
Det er bra. Det er jeg òg.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
For å begynne med det siste. Representanten Bendiks H. Arnesen refererte feilaktig når det gjelder skattelette til de rikeste. Enten er det manglende kunnskap eller så er det mangel på interesse for å tilegne seg kunnskap som gjør at man i det hele tatt kan komme seg til å formulere seg slik. Det kanskje definitivt viktigste grepet som har blitt tatt i disse to år, er knyttet nettopp til å sette norsk næringsliv i stand til å holde tilbake en større andel av sitt eget overskudd. Hva hadde vært situasjonen i dag hvis vi hadde valgt alternativet etter representanten Bendiks H. Arnesens anvisning og dratt inn ytterligere et massivt antall milliarder til statskassen fra bl.a. denne flåten, fra den maritime clusteren, som det her snakkes om? Hadde man blitt bedre i stand til å møte den lave konjunkturen, eller hadde man vært dårligere i stand til det? Det har altså ikke vært ett pip fra én næringsdrivende, fra Lindesnes til Nordkapp, som etterlyser Bendiks H. Arnesens skattepolitikk, som hadde gjort at man hadde vært i en dramatisk verre situasjon enn den man er i i dag. Det er selvfølgelig ingen tvil om at da Regjeringen la frem sitt budsjett i høst, gjorde man andre prioriteringer. Det viktigste var å legge til rette for en politikk som skulle bidra til lavere rente. Da fant vi altså ikke plass til dette i budsjettet, men det ble gjort en budsjettavtale om det. Det er gledelig å se at Regjeringens politikk på dette området virker. Næringslivet, fra a til å, var utvetydig om hva som var det viktigste, nemlig å få ned rente og kronekurs. Vi satte i verk alle de upopulære tiltak som var nødvendige for å få til det. Vi har tatt kjeften for det, også fra representanten Arnesen, men det blir ikke mindre klokt av den grunn. Når det gjelder den maritime kompetanse, om det er forvitring eller ikke forvitring, ser jeg fullt ut at det er viktig for den maritime cluster totalt sett at vi har en stamme av norske sjøfolk på norske skip. Det er det også lagt til rette for.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
Spørsmålet som var av både prinsipiell og teoretisk art, var knyttet til forskjellen på det å lage rammebetingelser for norsk verftsindustri når det gjelder verftsstøtte, tilsvarende EUs, og det ikke fullt ut å harmonisere for de støtteordningene som gjelder lønn. Den store prinsipielle forskjellen er at vi ikke får lønnsharmonisering selv om vi skulle vedta noen av de forslagene som ligger her. Det er ikke én taler som i dag har tatt til orde for at vi skal sørge for at norske rederier ikke får større lønnsutgifter enn det rederier i andre europeiske land har. Men vi skal fjerne den norske skatten for norske sjøfolk. Den relative forskjell i lønn blir jo nøyaktig den samme. I den grad en spanjol i utgangspunktet koster 40 pst. mindre og man har full refusjon i begge land, vil den relative forskjellen likevel være til stede når det gjelder lønnsnivå. Derfor er det jo slik at vi, faktisk på hele 1990-tallet, så langt jeg husker – inklusive Fremskrittspartiet, bortsett fra det som kom nå i forbindelse med budsjettet – ikke har hatt noe standpunkt som har gått på at vi skal utligne disse forskjellene fullt ut. Vi hadde vel 20 pst. tidligere. Så ble det redusert til 12 pst. Det som jeg for så vidt er enig med representanten Hedstrøm og Fremskrittspartiet i, som er deres anliggende, er at det er viktig å beholde en kjerne av norske sjøfolk. Men vi vet at selv om vi skulle innføre det mest vidtgående forslaget som ligger her, betyr ikke det at de 65 000 sjøfolk som seiler på skip med norsk flagg, vil være norske sjøfolk. Jeg tror fremdeles antallet vil ligge nokså rundt der det er, for det vil i all hovedsak være offiserskorpset dette vil dreie seg om. Forskjellen mellom kostnader for en filippinsk sjømann og for en nordmann er fremdeles så stor at selv full refusjon ikke ville utligne for dette. Rederiene vil fort kunne regne ut forskjellen og vil i stor utstrekning likevel velge bort den norske sjømannen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
Når jeg henviste til nattlige aktiviteter, var det for så vidt i en referanse til det representanten selv sa i sitt innlegg. Så vidt jeg kan se av det forslaget som ligger på bordet, er det ikke fremmet mens man holdt på med komitearbeid, men i etterkant, nemlig i dag kl. 08.40. Det var det jeg refererte til. Det forslaget har jo andre og justerte elementer i seg i forhold til det som SV la fram i komiteen. Så vidt jeg har skjønt, har det i dag vært kommunisert med de to-tre angjeldende rederier for å få en vurdering av dem, og det er for så vidt greit nok. Representanten tar opp Høyres engasjement på dette området, og det er ingen tvil om at i det budsjettet vi la fram i høst, hadde vi ikke dette med, det erkjenner jeg fullt ut. Det var ikke fordi vi mente at det var helt vanvittig under noen omstendigheter å ha inne refusjonsordninger av en eller annen art, men kort og godt fordi vi hadde noen overordnede målsetninger om å ha et så stramt budsjett nettopp av hensyn til næringslivet og ikke minst konkurranseutsatt sektor. Det er, som sagt, gledelig å se at når det gjelder den politikken vi la opp for å bøte på to av de tre verste forhold for norsk konkurranseutsatt industri, nemlig det som går på rentenivå og det som går på kronekurs, er vi i ferd med å lykkes på bakgrunn av den strategien vi valgte. Ved å lage et så stramt budsjett, fikk vi altså ikke plass til dette, det erkjenner jeg fullt ut. Jeg erkjenner også fullt ut det jeg har stått for på dette området på 1990-tallet når det gjelder engasjement i Stortinget, mot både tidligere statsråder i Bondevik I-regjeringen, og for den saks skyld Harlem Brundtland-regjeringen, Jagland-regjeringen og Stoltenberg-regjeringen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
Det var et meget konstruktivt spørsmål. Men la meg si først i forhold til det «å ta æren for». Jeg kan ikke innbille meg at noen kan ha fått inntrykk av at undertegnede eller andre fra Høyre har prøvd å ta æren for noe som helst i forhold til avtalen. Det er et faktum at det var Fremskrittspartiet som fikk dette inn i budsjettavtalen med Regjeringen. Når det gjelder å være online med norsk næringsliv, ser jeg ikke bort fra at det er andre som kanskje har like god kontakt, men jeg kan vanskelig forestille meg at noen har noe særlig mer kontakt. Og det er et ganske utvetydig budskap fra Lindesnes til Nordkapp når jeg treffer næringslivet. De som er på besøk i departementet daglig – uansett fra hvilken bedrift, uansett fra hvilken region, uansett fra hvilken bransje – sier at det aller viktigste er at vi sørger for fortsatt svekkelse av kronen, redusert rente og at vi får til et annet nivå hva gjelder lønnsvekst. Det er og blir det viktigste. Så til at finansministeren har uttalt seg om ferjerederier o.l. La meg si det slik at i den grad Stortinget – og komiteen – skulle gjøre noe konstruktivt, skulle man, etter mitt skjønn, ta utgangspunkt i å finne fram til hvilken ramme som det er flertall for, og så finne ut hvordan man best kan bruke den rammen for å sørge for at det mest kompetente maritime miljøet får ressursene. Jeg ville ikke ha valgt å gi 40 pst. til ferjerederiene mens vi f.eks. gir 9,3 pst. til offshore. Jeg vil si at i det minste burde det ha vært en likevekt mellom dem. For hvis man virkelig er opptatt av den genuine kompetansen som er i det maritime miljøet, vet man at den varierer fra segment til segment, og etter mitt skjønn er det viktigere å høyne prosenten for offshore enn å holde den på 40 for kelnere.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
Det har, så vidt jeg husker, vært bred enighet i Stortinget på hele 1990-tallet etter at vi behandlet næringsmeldingen for noen år siden, om at hovedsporet i norsk næringspolitikk er næringsnøytralitet. Det gjelder også Bendiks H. Arnesens eget parti. Så til: «Er det slik»? Nei, det er ikke slik. Det er nesten ikke den næringen hvor ikke politikerne er inne og gjør justeringer. Det er ikke slik at det er bare innenfor landbruk og shipping at man er inne og gjør det. På område etter område har vi spesielle ordninger, både pluss og minus. Så til SND, som representanten Arnesen ønsker å styrke. Ja, jeg takker for det ønsket. Men det har altså blitt redusert hvert år siden 1993, og det er ikke Høyre som har sittet i regjering siden 1993. Det er i stor grad hr. Arnesens nærmeste allierte. Og så til at vi skulle bruke bare en liten del av skatteletten til dette formålet. Man kunne i hvert fall ikke brukt den skatteletten som Arnesen ikke vil gi, til dette. Man må først være villig til å gi skattelette før man eventuelt alternativt bruker det til noe annet. Arnesens skatteskjerpelser kunne i hvert fall ikke ha vært brukt til dette. Jeg føler at vi er på helt riktig kurs hva gjelder det som er det aller viktigste for norsk industri og norsk konkurranseutsatt næringsliv, nemlig å kjøre et løp hvor vi holder oss i skinnet i forhold til bruk av offentlige midler, og begrenser oss til å lage et regime i tråd med det norsk næringsliv etterspør, for å styrke den totale konkurranseevnen. Det er bare det som vil sikre sysselsetting både i distriktene og i sentrale strøk.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-27:
Rudihagen sa i sitt første innlegg at det skjer mye positivt rundt i distriktene. Det skjer mye positivt på regional basis. Svært mange både i kulturlivet og i næringslivet har funnet ut at det er fornuftig å spille på hverandre for å få til verdiskaping lokalt. Det er heller ingen tvil om at bakteppet er at det som industrisamfunnet hadde, var noe annet enn det vi for så vidt har behov for i dag. Det er ingen tvil om at fritidssektoren, kultursektoren, er den sektoren som vokser raskest. Dette har bl.a. sammenheng med det faktum, som representanten Rudihagen sa i sitt første innlegg, at folk bruker en stadig større andel av sine totale ressurser på fritiden. Her er det et betydelig potensial. Det var noen konkrete spørsmål knyttet til den handlingsplanen som vi nå lager for innovasjon, som helt åpenbart er et slikt sted hvor dette vil være en viktig bit. Det er gjennom en slik handlingsplan vi får de forskjellige elementene fra de forskjellige departementers ansvarsområder til å samvirke enda bedre. Det er klart at Næringsdepartementet tradisjonelt har holdt på med næringspolitikk, Kulturdepartementet med kultur, Samferdselsdepartementet med sitt, osv., men det er helt åpenbart at for den totale verdiskapingen er det viktig å se disse tingene i en sammenheng. Det vil ikke være unaturlig at man etter fremleggelsen av handlingsplanen, som vil komme nokså parallelt med statsbudsjettet til høsten, ser på virkemiddelbruken for å oppnå de målene vi setter oss i den, og da er det nevnt stikkord som SND og SIVA. Et annet konkret spørsmål var knyttet til Argentum, om en er villig til å gå inn og styre Argentum til å investere spesifikt i dette. Nå er det slik at premissene for styringsstrukturen i Argentum ble lagt i Stortinget i juni 2001, som representanten Rudihagen antakeligvis husker. Det er et fond-i-fond-investeringsselskap, men er ikke på noen måte avskåret fra å gjøre disse ting. – Nå holdt jeg på å forsnakke meg, for vi skal legge frem en proposisjon om en måned. Jeg har allerede tatt noen standpunkt rundt nettopp Argentum, men det var kanskje litt tidlig å meddele dette til Stortinget. – Det begynner å bli lenge å sitte i salen! Når det gjelder det som ble nevnt i forhold til lokale kulturminner og satsing på det, må jeg bare si ut fra egen erfaring som ordfører i en kommune at det er et betydelig potensial for å utnytte disse tingene lokalt. Vi har fortidsminner som er tusenvis av år gamle, som vi i altfor liten grad har greid å stille til disposisjon for allmennheten.