Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-13:
Om denne saken er det bare to ting å si. Det ene er at saken handler om det grunnleggende i at forslagene som kommer i tilknytning til arbeidstid på skip, er høyresidens gjennomgripende kamp mot faglige rettigheter for vanlige arbeidstakere. Det andre det er å si om denne saken, er at den ikke er gjennomført i tråd med det andre regjeringsmedlemmer har sagt har vært en målsetting, nemlig å sørge for god dialog med arbeidstakerorganisasjonene når man endrer på vesentlige forhold som angår deres arbeidssituasjon. Det har vært uttrykt helt klart fra sjømannsorganisasjonene at i denne saken har det vært lite eller ingen kontakt mellom departementet og organisasjonene under forberedelsen av en sak som de oppfatter som en helt klar svekkelse av de faglige rettighetene. Dette er årsaken til at vi har villet sende denne saken tilbake. I tillegg har det vært en dårlig saksforberedelse, som bl.a. Oppebøen Hansen var inne på i sitt innlegg. Kjernen i saken er altså det Anita Apelthun Sæle var inne på i sitt innlegg. Hun sa følgende: Det er viktig ikke å svekke mulighetene til å konkurrere på et internasjonalt marked. Dette betyr at for hver eneste faglige rettighet vi har i Norge som de ikke har andre steder i verden, mener Anita Apelthun Sæle at man burde fjerne den rettigheten hvis det kunne føre til at dette kunne være konkurransevridende. Og jeg mener, alvorlig talt, at her i landet kan vi premiere oss selv med at vi er kommet langt i å utvikle gode, faglige rettigheter. Vi har utviklet gode demokratiske muligheter for arbeidstakere til å delta i organisasjonene og til å delta i sine bedrifter. Hvis det skal være sånn at opparbeidede faglige rettigheter skal kastes på båten – bokstavelig talt i dette tilfellet – bare fordi man i andre land har dårligere arbeidsvilkår enn det vi har i Norge, synes vi at vi er langt på tur. La oss ta to eksempler: Jeg vet at Apelthun Sæle har barn. Vi kan ta for oss hviletiden. Hvis Anita Apelthun Sæles barn kom hjem og sa: Jeg har fått to kontrakter av min arbeidsgiver. Den ene sier at jeg skal ha en normal arbeidsdag på 8 timer, og den andre sier at jeg maksimum kan jobbe 14 timer hver dag. Hva slags arbeidsavtale ville Anita Apelthun Sæle anbefalt sine barn å skrive under på? La oss ta et annet eksempel – en lastebilsjåfører. Gitt at russiske lastebilsjåfører ikke følger de samme kjøre- og hviletidsbestemmelser som i Norge, skal vi da svekke våre faglige rettigheter? Skal vi si at jammen dette er jo en konkurransevridning, for de russiske sjåførene har dårligere bestemmelser enn det vi har, så da må vi fjerne våre kjøre- og hviletidsbestemmelser for å komme ned på det nivået som vi på en måte konkurrerer med? Selvfølgelig kan det ikke være sånn. Men dette viser den logikken som høyresiden bruker for å svekke faglige rettigheter, og jeg synes det er greit at Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet viser sitt sanne ansikt i en sånn sak som dette. Jeg synes også det er viktig å si at det ikke ett eneste sted er ført argumenter for at det faktisk er slik at norske skip og norske rederier taper kontrakter fordi arbeidstakere i Norge har bedre hviletids- og arbeidstidsbestemmelser enn det de har andre steder. Det har ikke vært ført noen egne argumenter for at dette er det viktig å gjøre noe med. Det er bare sagt at siden det er dårligere vilkår andre steder, bør vi ha det også i Norge – og sånn er det! Jeg tilhører flertallet i komiteen som mener at denne loven burde sendes tilbake, forberedes på ny og sendes Stortinget på ny. Derfor vil jeg, sammen med de andre, gå inn for å avvise hele loven. Jeg vil samtidig si at det er ganske spesielt i en EØS-sak, som dette på mange måter er, at når man foreslår å innføre minstestandarder, sier vi ikke at i Norge har vi mer enn minstestandard og det er vi stolte av, men man prøver altså å regulere ned til minstestandarder. Det er ikke nødvendig.