Trine Skei Grande (Venstre), 2009-10-12:
Jeg røper vel ingen stor hemmelighet for denne forsamling om jeg forteller at valget ikke gikk helt som Venstre ønsket. Vi manglet 3 173 stemmer, som er forskjellen på å være to eller sju i denne salen. Men lell var det mange saker vi drev valgkamp på som vi faktisk er veldig stolte av – både varig vern av Lofoten og Vesterålen, det å foreta en stor og drastisk reform for kommunene og det å bygge velferdsstaten vår. Vi løftet høyt viktige rettsstatsprinsipper på både asyl- og innvandringsfeltet. Og vi var ganske ensomme i valgkampen når det gjaldt å kjempe for personvernet. De liberale prinsippene knyttet til antipopulisme, til de radikale løsningene og det å være visjonær er viktige ærend og en viktig arv som jeg og den andre representanten fra Venstre er satt til å forvalte. Regjeringa la fram en erklæring som er bakgrunn for debatten i dag, som både mangler visjoner, vilje og kraft. Vi så at Obama fikk fredsprisen for sine visjoner og for sin evne til å skape håp og til å skape fellesskap rundt store løft i samfunnet. Da er det ganske smålig å se en statsminister som legger fram asylinnstramming som den viktigste saken når han holder pressekonferanse om en ny regjeringserklæring. I 1954 og i 1981 fikk FNs høykommissær for flyktninger fredsprisen. I 2009 legger Regjeringa fram en erklæring der de sier at det skal legges mindre vekt på anbefalinger fra FNs høykommissær for flyktninger. Det er en regjeringserklæring som inneholder 50 ganger «vurderer», 43 «styrkes», 12 «forsterkes», ni «utredes» og 23 «gjennomgå». Dette er altså en regjering som har sittet med makten i fire år. De har hatt tid til å gjennomgå, vurdere og utrede i lange baner. Nå burde man kunne ha forventet handling. Det er ikke det at samfunnet ikke har utfordringer foran seg. Vi i Venstre har et program som vi kommer til å jobbe for i denne perioden, som sier at det er tre store utfordringer samfunnet står overfor. Det viktigste er å kjempe for lavutslippssamfunnet, bringe oss fra å være en fossil nasjon til å være en nasjon bygd på fornybar energi. Det handler ikke bare om at vi skal kjøpe oss fri i utlandet, det handler om at vi må snu teknologien, vi må omstille teknologien i Norge, vi må bygge nye miljøarbeidsplasser, vi må få til et skatteskifte fra rød til grønn skatt, og vi må ta tak i alle de endringene vi kan for å endre måten vi bygger samfunnet vårt på. Vi har i dag lagt fram et Dokument nr. 8-forslag om hvordan vi skal jobbe med dette sammen, og vi håper at det må gå an å pushe Regjeringa i en mer aktiv retning, til også å ta et krafttak nasjonalt og ikke bare kjøpe seg fri internasjonalt. Det eneste vi finner i regjeringserklæringen, er et symbol – man endrer et direktorats navn – når det gjelder kanskje en av de største utfordringene vi står overfor som samfunn. Den andre store utfordringen er hvordan vi skal bygge kunnskapssamfunnet. Det går på hvordan vi skal få til en bedre skole, hvordan vi skal få til mer forskning og innovasjon, og hvordan vi skal få flere til å starte bedrifter. Når det gjelder å få til en bedre skole, vet vi alle at den viktigste innsatsfaktoren for å få til det er bedre lærere – lærere som er så gode at de ser talentet i hver enkelt elev, lærere som faktisk har mulighet til å utvikle mulighetene til hver enkelt elev, trygge, gode, respekterte lærere som er trygge på faget sitt, og som har autoritet i klassen sin på bakgrunn av at de er godt utdannet. Da er det å satse på en time gratis SFO feil. Da er det feil fokus, det er feil satsing, og det er ikke en erkjennelse av hva som er den virkelig store utfordringen vi står overfor. Det ligger heller ingenting i regjeringserklæringen om at vi skal oppheve hvileskjæret på forskning. Det ligger ikke noe trykk på å skape innovasjon for å skape de nye arbeidsplassene vi skal leve av i framtida. Det er ikke bare snakk om å finne ut hvordan vi skal bruke de offentlige pengene, men hvordan vi skal skape de pengene for framtida, og det ligger akkurat i satsingen på forskning, på innovasjon og på det å ha et skikkelig løft på hele den sektoren. Det ligger heller ingen stimuli til det å starte bedrifter i regjeringserklæringen. Ordet «gründer» er faktisk ikke nevnt i regjeringserklæringen. Det er de som skal skape de arbeidsplassene vi skal leve av i framtida, de arbeidsplassene vi aldri har hørt om, basert på den kunnskapen og den forskningen som skal bringe oss framover. Det er ganske trist at man ikke har en regjering som erkjenner at det faktisk er en av de viktigste drivkreftene vi må stimulere i samfunnet. Den tredje store utfordringen vi står overfor, er hvordan vi skal være med og utvikle den varme velferdsstaten som inkluderer alle. Vi ser at vi står foran en utfordring gjennom at vi blir flere eldre, men vi har også en utfordring knyttet til at vi får mer kunnskapsbaserte offentlige tjenester. Det er ikke alltid bare en konkurranse om å få de varme hendene inn i offentlige tjenester, men også de kloke hodene. Vi ser at tallet på fattige øker, spesielt øker fattigdommen blant barn, og der det i forrige valgkamp var snakk om et spørsmål om vilje, vet jeg heller ikke om det ligger noen egentlig vilje. For man er så opptatt av en strukturkonservativ holdning til både kommunestørrelser og måten vi jobber på innenfor det offentlige, at vi ikke får til den fornyelsen som faktisk kan være med og bevare velferdsstaten vår framover. Vi har i dag lagt fram ti forslag til hvordan vi kan bekjempe fattigdom, spesielt blant barn, og vi håper at Regjeringa i hvert fall kan være med på en samtale for å klare å finne fram til bred enighet når det gjelder hvordan vi skal angripe det framover. Men i tillegg til de tre store utfordringene, de tre store visjonene som vi har sagt i vårt program er de viktige, er det mange andre oppgaver som det også er viktig å ta tak i. Personvernet står overfor en stadig større trussel. Hvis vi ikke har klare kjøreregler også i den digitale verden, vil vi få et personvern som blir stadig mer presset, ikke bare fra offentlig side, men også med tanke på den private overvåkningen av oss som individ. Vi ser også at asylinstituttet blir stadig mer presset, og Regjeringa ser på det som en av de største utfordringene vi står overfor, slik at vi må gjøre store innstramminger i asylpolitikken. Vi ser likeledes at vi har en regjering som bruker ordet «internering». Jeg vil ikke bringe minnene tilbake til sist vi hadde en regjering som brukte begrep som «internering». Det er viktig at vi bygger staten vår på grunnleggende rettsstatsprinsipper, der man faktisk fengsles etter lov og dom, ikke bare interneres uten videre. Det er en kjempestor utfordring, som Dagfinn Høybråten sa, å gjenreise det politiske sentrum. Men vi mener at det er et stort behov i norsk politikk for et liberalt og radikalt sentrumsparti. Det er slik i denne salen at det er mellom 14 000 og 15 000 stemmer bak hver delegat som sitter i dette rommet. Bak Venstres delegater er det 52 000. Vi skal sørge for at rollen som et radikalt og liberalt sentrumsparti skal fylles videre, og vi skal sørge for at ingen av de 52 000 pr. representant skal føle at stemmen deres har vært bortkastet.