Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Det kommer neppe som noen overraskelse at jeg mener at statsministeren hadde opptil flere gode poenger i sin utmerkede redegjørelse. Jeg vil understreke betydningen av et par av dem, og peke på at disse også har en regionalpolitisk dimensjon som for ofte blir oversett. Det gjelder betydningen av en disiplinert oljepengebruk, og utfordringen med frafall i den videregående skole. Heller ikke i år vil vi oppleve å se fakkeltog for kronekursen eller mot for høy pengebruk i statsbudsjettet. Det vi derimot kan være rimelig trygge på å oppleve, er oppslag og utspill i lokale og regionale medier som hver for seg kan være rimelige krav til utgiftsøkninger på statsbudsjettet, men som i sum vil undergrave det konkurranseutsatte næringslivet gjennom særnorsk rentenivå og stigende kronekurs. Det ville være svært alvorlig for AS Norge, men framfor alt for AS Distrikts-Norge, for de største konkurranseutsatte næringene er i høyeste grad distriktsnæringer. Jeg vil understreke at det foregår mye og veldig viktig arbeid i Oslo. Men fisken tas opp og foredles langs kysten. Smelteverkene produserer store eksportverdier i flere av våre mest utpregede distriktsfylker. Den konkurranseutsatte verfts- og leverandørindustrien har tyngdepunkt i de store vestlandsfylkene, og vi har høyteknologiske, eksportrettede miljøer i Grenland, på Kongsberg og på Raufoss. Den norske bergverksnæringen går mot en renessanse, med nordområdene i sentrum. Den norske reiselivsnæringen trekker turister og aktivitet til vestlandsfjordene, til Lofoten og til Nordkapp. Når jeg nevner dette, er det fordi den nasjonale økonomiske politikken – det å ha orden i økonomien og disiplin i oljepengebruken – ikke bare er et anliggende for en statsminister og en finansminister som sitter der inne i Oslo, eller der borte i regjeringskvartalet. Tvert imot er det noe som burde stå øverst på lista når krav til sentrale myndigheter utformes og kommer til uttrykk rundt omkring i landet, eller for den saks skyld her i salen. Arbeiderpartiet og Regjeringen skal uansett være garantisten for en økonomisk politikk som gir gode, forutsigbare rammer for utvikling og arbeidsplasser innenfor de konkurranseutsatte næringene. Det handler om disiplin i budsjettpolitikken, og det handler om et tett samarbeid med partene i arbeidslivet. Trepartssamarbeidet er en essensiell del av den norske modellen, og en samfunnsansvarlig fagbevegelse er kronjuvelen i denne modellen. Den har bidratt til å gi Norge en unik kombinasjon av lav ledighet, moderat prisstigning, høy produktivitet og god velstandsutvikling for det brede lag av folket. Jeg ser Samarbeid for arbeid som en videreutvikling av denne tenkningen. Å sikre en stor og kompetent arbeidsstyrke som kan bidra til videre utvikling av vår felles velstand og velferd, handler ikke minst om å ta tak i problemet med frafallet i den videregående skolen. Også her må by og land gå hand i hand. Frafallet i den videregående skolen er størst i Oslo øst og i Finnmark. Hvis vi får flere elever gjennom den videregående skolen, får vi en mangedobbel gevinst: Vi gir ungdommene våre flere valgmuligheter i livet, vi bidrar til å bekjempe fattigdom, vi gir næringslivet tilgang på mer kunnskap og kompetanse, vi vil lykkes bedre i integreringspolitikken, og vi vil gi et viktig bidrag til å utvikle den nordnorske landsdelen videre. Det vil være et kvalitetsstempel ved samfunnet vårt om Regjeringens initiativ Samarbeid for arbeid utløser en fruktbar og bredest mulig debatt over hele landet. Jo flere som ut fra egne interesser ser verdien av å engasjere seg i denne debatten, jo bedre. Det gjelder selvfølgelig organisasjonene i arbeidslivet, det gjelder lærere, rektorer, elever og studenter, det gjelder de funksjonshemmedes organisasjoner og andre som kan bidra til innspill om større yrkesdeltakelse og mindre utstøting fra arbeidslivet. Klarer vi i tillegg å mobilisere de kreftene som ligger i den geografiske dimensjonen og lokalpatriotismen, kan denne debatten bli et svært viktig bidrag til å styrke norsk arbeidsliv, til velstand og velferd for de tiårene som kommer.