Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Det er ikke Regjeringens kulturpolitikk som har gjort Kristian Valen, Øyvind Staveland eller Leif Ove Andsnes til gode, lønnsomme kulturutøvere. Det er et paradoks at det etter fire år der statlig og kommunal pengebruk til kulturen har økt med 5–6 milliarder kr, nesten ikke blir forsket på kulturlivet i Norge og ikke satt ett kritisk blikk på hva midlene blir brukt til. Kanskje er både kulturarbeidere, kunstnere, byråkrater og politikere engstelige for hva en uavhengig, kritisk forskning på dette feltet vil vise. Dreier kulturpolitikk seg utelukkende om mer penger til alt, og for mange visjoner? Fremskrittspartiet mener primært at kulturlivet selv må bære fram de konkrete visjoner, for nyskaping, kvalitetsdyrking og publikumsøkning er viktig. Dette har vi imidlertid sett veldig lite til. Har vi etter disse fire ekspansive årene et blomstrende kulturliv som strutter av selvtillit? Det er noe regjeringspartiene bastant hevder, og som vi hørte fra regjeringspartienes representant i forrige innlegg. I noen miljøer har vi nok det, men utover i landet ser vi nok noe helt annet. Publikum og publikumsøkning er noe av det kulturlivet burde hatt en mye større fokusering på. Et kulturliv uten publikum er et fattig kulturliv. Jeg mener derfor at Norsk publikumsutvikling er en viktig medlemsorganisasjon og et viktig bidrag til nettopp dette. Norsk publikumsutvikling jobber for at museer skal få økt kunnskap nettopp om publikum og publikumsoppslutning. Dette er en viktig del av kulturarbeidet. Uten publikum er kulturlivet lite verdt. Dette viktige initiativet kommer fra Bergen, fra tidligere stortingsrepresentant fra SV, Ågot Valle, som også er styreleder i Norsk publikumsutvikling. Dette er meget prisverdig. I Norge er det helt nytt at man fokuserer på dette, men ikke i andre land. Initiativet kommer nettopp fra Bergen kommune, som er med på å sponse dette viktige tiltaket. Man har noe erfaring både fra Bergen og Stavanger, og det er en økende forståelse og nysgjerrighet for kulturtilbudet nettopp ute hos folket. Initiativet er tatt for å rette oppmerksomheten mot det som skjer, og det er viktig å samarbeide om tiltak slik at man kan lære av hverandre. Dessuten er det viktig i et demokratisk perspektiv at alle har rett og mulighet til å oppleve kunst og kultur, og at det også er brukerstyrt. Jeg vil i den sammenheng understreke at det er viktig å finne nøytrale virkemidler. Fremskrittspartiet har gjennom flere år arbeidet for å få fram et system der de frivillige organisasjonene ikke skulle bli belastet med moms. Frivillig arbeid og dugnadstimer legges ned daglig. Men jeg tror at den milliarden som regjeringspartiene har avsatt, ikke er nok. Jeg ser at dagens momsordning medfører et omfattende byråkrati i form av rapportering og oppbevaring av dokumentasjon – dette er også på frivillig basis. Det er urimelig. Det bør være 100 pst. momsfritak. Momsfritak for bøker i siste omsetningsledd har en stor betydning for omsetningen av bøker i Norge, og er følgelig av tilsvarende stor betydning for utbredelse av norsk litteratur. Nullsats har også stor betydning for levedyktigheten til aktører i bransjen, og den er en forutsetning for kulturlivets mangfold. Nullsatsen er kanskje det viktigste virkemiddelet for skriftkulturen. Momsfritak på bøker omfatter innholdet i boken. Selv om boken selges uten permer og leses ved hjelp av nye teknologiske løsninger som e-bok og lesebrett, er det innholdet vi ber om momsfritak for. Jeg vil også få tilføye at lesehemmede, herunder eldre, vil ha meget stor nytte av å lese e-bøker framfor papirbøker. Det er etter mitt syn ikke tvil om at e-bøker vil bety en langt bedre tilgjengelighet til litteratur for grupper som har lesehemming. Dersom e-bøker blir omfattet av momsplikt, vil det kunne bli et økonomisk skille mellom dem som har råd, og dem som ikke har råd til å betale hva en e-bok koster, pluss 25 pst. Det er urimelig. Jeg vil vise til et oppslag i Aftenposten i går om kulturarven vår. Folkemuseet på Bygdøy går på sparebluss – slike overskrifter kan ikke vi som politikere sitte og se på. De reduserer åpningstidene. Det blir altså mindre publikumsvennlig, færre guider, dårligere tilbud til publikum. Det vil få store følger for museets drift. Vi må heller ikke glemme at kulturarven er lagret i store lagre rundt omkring i Oslo – de færreste av Norsk Folkemuseums gjenstander blir sett av publikum på Bygdøy. Store deler av kulturarven ligger i fjellhaller. Vi må gripe inn. Vi må gjøre noe. Dette kan vi ikke fortsette å se på. Jeg vil fremme det forslaget som er omdelt på representantenes bord, om akkurat dette temaet: «Stortinget ber Regjeringen legge frem sak, senest til behandlingen av revidert nasjonalbudsjett 2010, om situasjonen for Norsk Folkemuseum.» Jeg håper vi kan få tilslutning i salen til dette viktige forslaget. Så ønsker jeg å fremme Fremskrittspartiets resterende forslag samt de forslag vi står sammen med andre om.