Bent Høie (Høyre), 2014-03-20:
Riksrevisjonens undersøkelse gir en nyttig gjennomgang av omstillingen så langt ved Oslo universitetssykehus. Jeg er enig med komiteen som deler Riksrevisjonens vurdering om at det er alvorlig at en så omfattende omstilling gjennomføres uten at eier har vært tydelig på hva som skal være resultatene av omstillingen. Dette mener jeg var et hovedtema i rapporten Riksrevisjonen la fram tidligere, og også i Stortingets høring om situasjonen. At grunnlaget for fusjonen av sykehusene i Oslo og fisjonen mot Ahus ikke var tilstrekkelig utredet og risikovurdert, er noe som et samlet politisk miljø har erkjent for en tid tilbake. Jeg er enig med komiteen i at dette er erfaringer vi må lære av. Ikke minst må vi som er politikere, lære av dette, både i rollen som stortingsrepresentanter og i regjering. Store endringer i statlig virksomhet berører mange mennesker og store og komplekse organisasjoner. Helse Sør-Øst og Oslo universitetssykehus har igangsatt en rekke prosesser for å gi oss et bedre kunnskapsgrunnlag både for å vurdere historien og også for bedre å planlegge framtiden. Jeg vil trekke fram to av dem: «Evaluering av omstillingsprosessen i Helse Sør-Øst. Kunnskapsgrunnlag for videre utvikling mot 2020.» Dette startet opp høsten 2012, gjennomføres nå av SINTEF og er et treårig prosjekt. Første rapport ble lagt fram i januar 2014. Det andre er «Hospital mergers – lessons from the past, plans for the future», som er et initiativ fra ledelsen ved Oslo universitetssykehus. Her er det referansegruppe med representanter fra sykehus som har vært gjennom tilsvarende omstillingsprosesser i både Sverige og Danmark. Dette er et prosjekt som vil være forskningsbasert, men som også vil gi oss nødvendig og nyttig kunnskap om den prosessen man har vært gjennom, og et godt grunnlag for bedre planlegging for framtiden. Komiteen viser også til at tilbakemeldinger fra helsepersonell viser at problemene i hovedstadsområdet er av en slik karakter at det må lages en konkret plan for hvordan dette kan løses på kort, mellomlang og lang sikt. Det er en vurdering som jeg deler. Derfor var dette et av de første temaene jeg tok opp direkte med Helse Sør-Øst og Oslo universitetssykehus umiddelbart etter at jeg var blitt helse- og omsorgsminister. Det ble lagt konkrete planer for kapasitetsutfordringene i hovedstadsområdet for 2014. De er iverksatt, og så langt er mitt inntrykk at dette har fungert betydelig bedre denne vinteren enn det vi opplevde vinteren 2013. Helse Sør-Øst arbeider med en større gjennomgang av kapasitetsbehovet i hele regionen fram mot 2030–2040. Rapporten kommer på mitt bord i juni. Resultatene kan få betydning både for Akershus universitetssykehus og for Oslo universitetssykehus. Dermed er det arbeidet som komiteen her viser til behovet for, godt i gang – de kortsiktige utfordringene, de mellomlangsiktige utfordringene og de langsiktige utfordringene. Det er viktig at initiativ til videre arbeid ved Oslo universitetssykehus kommer fra sykehuset selv. Jeg er derfor fornøyd med at Oslo universitetssykehus har satt i gang en evaluering, som eventuelt kommer til å bli fulgt opp med endringer i organiseringen. Oslo universitetssykehus arbeider videre med sitt planarbeid og skal legge fram en sak for styret om dette til sommeren. Jeg er i den situasjonen at Riksrevisjonens rapport omfatter en periode som en annen statsråd og en annen regjering har hatt ansvaret for, mens jeg selv i samme periode var leder av Stortingets helse- og omsorgskomité. Riksrevisjonen er Stortingets revisjon av den statlige virksomheten. På grunn av dette skiftet i rolle vil jeg tillate meg å være noe kritisk til deler av denne rapporten fra Riksrevisjonen. Riksrevisjonen har lagt fram Dokument 3:2 for 2013–2014, der de stiller seg kritisk til Helse Sør-Østs styring av de underliggende helseforetakene. De viser til at styret i Helse Sør-Øst ikke fastsetter foretaksspesifikke resultatkrav og i stor grad overlater oppfølging av helseforetak til foretakenes egen administrasjon. Jeg er uenig både i framstillingen og i konklusjonen. Helse Sør-Øst følger opp underliggende helseforetak avhengig av risiko og vesentlighet, slik de andre helseforetakene gjør. I den særskilte oppfølgingen av Oslo universitetssykehus kommer dette tydelig fram. Jeg vil i den sammenheng vise til hva min forgjenger skrev om dette til Riksrevisjonen som svar på denne kritikken, og slutter meg til det. Han skrev bl.a.: «Når oppfølging fra det regionale helseforetaket varierer med utfordringsbildet til det enkelte helseforetak, er dette nettopp en tilpasset styring basert på lokalt ansvar og tilpasset helseforetakets risiko, egenart og vesentlighet.» Jeg er godt fornøyd med at Riksrevisjonen følger omstillingene ved Oslo universitetssykehus tett. Jeg er enig i deler av Riksrevisjonens rapport. Så er det andre områder igjen hvor jeg mener det er grunn til å tenke gjennom hva konsekvensen ville vært dersom en hadde oppnådd det Riksrevisjonen stiller spørsmål om. For eksempel sier Riksrevisjonen at vi nå har fått et godt grunnlag for mye av det vi skulle oppnå med fusjonen av Oslo universitetssykehus, men at en ikke har realisert hele gevinsten av det. Viktige årsaker er nettopp at de bygningsmessige og de IKT-messige forholdene ikke legger til rette for å realisere denne gevinsten. Det å kreve resultater uten at det er lagt til rette for å ta ut gevinst, ville fort gått ut over både pasientsikkerheten og forholdene til de ansatte. Jeg er derfor glad for at ledelsen ikke har presset dette igjennom. Riksrevisjonen er opptatt av at det ikke har vært utarbeidet en plan for gevinster, og at gevinster ikke er realisert. Jeg vil da påpeke at Stortinget heller ikke har vært tydelig når det gjelder forventningene til om og når man skal få gevinster. Tvert imot – i løpet av tiden som denne omstillingsprosessen har foregått, er det avholdt fem interpellasjoner og stilt om lag 86 spørsmål om hovedstadsprosessen. Jeg er ansvarlig for en ikke helt uvesentlig del av både disse interpellasjonene og spørsmålene. Beskjeden som har blitt gitt fra et bredt flertall på Stortinget gjennom disse årene til fire ulike helse- og omsorgsministre, har vært at tidspress i omstillingen ikke skal gå ut over pasientsikkerhet og kvalitet. Forventningen har vært at omstillingen skulle gjennomføres på en forsvarlig måte uten for strenge krav til framdrift eller økonomiske resultater. Det har vært Stortingets beskjed til regjeringen. Det er denne forventningen jeg mener Riksrevisjonen må legge til grunn, og ikke det at større deler av gevinsten, eller effekten, skulle vært tatt ut på et tidligere tidspunkt. Oslo universitetssykehus kommer til å være i omstilling i mange år framover. Hvilke endringer som gjennomføres som følge av sammenslåing, og hvilke endringer som ville blitt gjort uansett, kan det være vanskelig å skille mellom nå. Gevinstrealiseringen ser man bl.a. nå gjennom budsjettoppnåelsen hvert enkelt år. For 2014 har Oslo universitetssykehus et budsjett som det er enighet om, og som ser ut til å gå i balanse. Jeg er også veldig glad for saksordførerens og representanten fra Fremskrittspartiets presisering av hvordan den avsluttende flertallsmerknaden skal forstås – at den er en henvisning til oppfatninger blant noen ansatte i foretaket og ikke en beskjed om at en nå skal starte et nytt reorganiseringsarbeid ved Oslo universitetssykehus. Riksrevisjonen har undersøkt arbeidet med forebygging av sykehusinfeksjoner og er kritisk til effekten av strategien og departementets oppfølging. Forebygging av sykehusinfeksjoner er et viktig område, og dette vil jeg også følge opp framover. Helsedirektoratet og Folkehelseinstituttet arbeider med å lage en indikator for infeksjoner som bl.a. kan brukes som styringsmål i tjenesten fra neste år av. Regelverket på infeksjoner og resistens ble nylig forsterket gjennom en ny bestemmelse om overvåking og rapportering i sykehjem. Fylkesmannsembetene skal avholde en smittevernskonferanse nå i løpet av 2014. Forebygging av infeksjoner er også et viktig innsatsområde i det femårige pasientsikkerhetsprogrammet som nå er i gang over hele landet. En suksessfaktor her er god forankring i den enkelte virksomhetsledelse. Folkehelseinstituttet arbeider med en kostnadsmodell for sykehusinfeksjoner for å vise at det er god bruk av ressurser å arbeide med systematiske tiltak for å forebygge infeksjoner og antibiotikaresistens. Håndvask er – fortsatt – et enkelt, billig og effektivt virkemiddel. Det er nesten utrolig at vi må minne om det i 2014. Folkehelseinstituttet har derfor fått i oppdrag rett og slett å gjennomføre noe så enkelt som en håndhygienekampanje i 2014. Jeg vil også takke for en del av de innspillene som er kommet fra komiteen og representanter på dette området. Jeg mener at denne rapporten på mange områder gir et godt grunnlag for å jobbe videre med denne prosessen, selv om jeg har innvendinger mot en del av rapportens innhold.