Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-06:
Først må jeg si som medlem av helse- og omsorgskomiteen at det er veldig kjekt at Riksrevisjonen går igjennom arbeidet vårt – både fordi det blir sett med andre øyne, og fordi vi kan se om det har effekt, det som er viljen her i Stortinget. Så tilbake til målet med selve samhandlingsreformen. Der opplever Arbeiderpartiet, som flere har vært inne på allerede – ikke minst representanten Kolberg – at vi ikke har nådd målet om å løfte opp og styrke kommunehelsetjenesten i den grad som det som var intensjonene bak samhandlingsreformen. Det var pasienten som sto i fokus, det var pasienten som skulle få et bedre tilbud, og vi skulle også få en bedre ressursutnyttelse. Det er sagt at det var en retningsreform. På det tidspunktet var jeg lokalpolitiker, og da var det helt tydelig at det var en stor skute å snu for å klare å få den retningen på plass. Alle som kan litt om skipsfart, vet at det trengs tydelig ledelse, i denne sammenheng politisk ledelse for å klare å snu den skuta og løfte det feltet opp. Når det gjelder innholdet, tror jeg det er klokt i denne sammenhengen å være litt ydmyk. Arbeiderpartiet, sammen med dem som da satt i regjering, var helt tydelig på hvordan vi fulgte opp også innholdssiden i samhandlingsreformen. Den ble understøttet ved at vi satset mer på folkehelse, som er kommunenes primæransvar. Vi fulgte også opp på IKT-feltet – én innbygger, én journal. Der kom vi ikke alltid til enighet med de borgerlige partiene her i Stortinget, men der har de snudd. Når det gjelder pleie og omsorg, Morgendagens omsorg, ga man også en helt tydelig retning for hvor man ville, og hvordan man skulle utvikle kvaliteten. Kompetanseløftet 2015 skulle heve kompetansen blant de ansatte, og det ble også gjort endringer i lov om kommunale pleie- og omsorgstjenester m.m. Jeg mener at Arbeiderpartiet har vært tydelig inne på alle de områdene som det er nødvendig å løfte opp, både det å skape det rette innholdet, det å lage de lovmessig rette rammene og prioritering av ressurser. Men det er som sagt en stor skute å snu, og da tar det litt tid, så man må også nå i denne perioden følge dette viktige området nøye opp videre. Det har vært snakket om kommunal medfinansiering. Lokalt i Hordaland var det to borgerlig styrte kommuner som gikk høyest ut på banen. Den ene var Fjell kommune, som virkelig tok tak i dette og sa helt tydelig at kommunal medfinansiering var forutsetningen og motivasjonen deres for å starte endringsprosessen. De var først ute. Så har vi Meland kommune, som gjorde det motsatte og bare så alle hindringene og hvor vanskelig alt var. På den første erfaringskonferansen som jeg var til stede på da jeg startet her på Stortinget, var det helt tydelig at det var mange positive sider ved denne medfinansieringen, det å bruke økonomiske incitamenter, men selvfølgelig var det en del utfordringer underveis. Og der er vi uenig. Vi mener at skal man snu en skute, er det lurt og klokt å bruke økonomiske incitamenter og ikke minst premiere kommunene når de klarer å sette i verk positive tiltak, sånn som vi har gjort. Når det gjelder øyeblikkelig hjelp-plasser, er det først nå når vi har fått et regimeskifte både i Bergen og i Oslo, at de omsider har fått på plass sitt tilbud. Når man skal utvikle et nytt tilbud, er man ofte litt avhengig av de store motorene, og de er i storbyene som Bergen og Oslo. Der har jeg utfordret statsråden til å være litt mer tydelig når det gjelder innholdet, og det etter at jeg har besøkt flere av øyeblikkelig hjelp-tilbudene, for de er litt søkende. Det er bra at de er søkende i en oppstartsfase, men veldig mange tilbud har lagt seg veldig tett opp til sykehusene og blitt minisykehus og ikke de nye arenaene som var ønsket i samhandlingsreformen. Svaret så langt er at det er Legeforeningen som har vært med og bidratt til å lage veiledninger. Kanskje det kunne være bra med et tydelig budskap fra statsråden om hva som skal være innholdet, slik at det bygger opp under intensjonene bak samhandlingsreformen. Så til legeoversikt. Det er vel det området der vi lettest kan sammenligne om vi når en ulikhet i satsing mellom spesialist- og primærhelsefeltet, og det er vel egentlig der vi har lyktes minst både med å løfte opp feltet med innholdet. Når vi skal utdanne de framtidige legene, har innholdsmessig den delen som er rettet inn mot primærkommunen og kommunene, turnusplasser og praksis fått minst oppmerksomhet og trenger kanskje også å bli støttet økonomisk. Helse og omsorg 21 var også initiert fra tidligere regjering og nå fulgt opp av nåværende regjering. Der var intensjonen å løfte opp hele forskningsfeltet knyttet til primærhelsefeltet, og der har vi fortsatt en vei å gå. Alt i alt mener Arbeiderpartiet at mye bra har skjedd når det gjelder intensjonene bak samhandlingsreformen. Det er et sterkt engasjement i veldig mange kommuner og i mange fagmiljøer, men vi har et godt stykke vei å gå, og ledelse, politisk ledelse, er helt avgjørende for at vi skal nå målene våre.