Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-04-05:
Det er en viktig lovreform for pasienters rettsstilling som er til behandling i Odelstinget i dag. Målet med helsetjenester er å motvirke sykdom, skade, lidelser og funksjonshemming. Til tross for at norsk helsevesen holder et høyt nivå, er det likevel slik at enkelte pasienter påføres skade i forbindelse med behandling i helsevesenet. Lovforslaget tar derfor sikte på å styrke det erstatningsrettslige vernet for disse. Lovforslaget bygger i stor utstrekning på den midlertidige erstatningsordningen for pasientskader som har virket siden 1. januar 1988. Denne midlertidige ordningen blir nå avløst av en permanent og lovfestet ordning. Lovforslaget omfatter også helsetjenester innenfor privat sektor og betyr en viktig utvidelse av reglene om pasientskadeerstatning. Det er særlig to forhold som har bidratt til at alminnelig erstatningsrett er blitt ansett å gi et utilstrekkelig vern for pasientskader. For det første har det i praksis vist seg å være vanskelig for skadelidte å bevise at vilkårene for erstatning er oppfylt i slike saker. Dette kan skyldes at det for skadelidte ofte kan være vanskelig å få klarhet i hva som egentlig har skjedd, og det kan være vanskelig å vurdere om det i det konkrete tilfellet foreligger såkalt erstatningsbetingende uaktsomhet. Dette fordi en her som regel vil være avhengig av medisinsk ekspertise. Det andre forholdet er at det ofte vil være en ressursmessig forskjell mellom partene i saker om pasientskadeerstatning. Pasienten vil ofte ikke ha den styrke som er en forutsetning for å kunne fremme et krav og eventuelt gå til retten med kravet. På bakgrunn av dette foreslås det regler som skal gjøre det lettere å få tilkjent erstatning enn etter de alminnelige erstatningsrettslige regler. Det legges bl.a. opp til en objektivisering av ansvarsgrunnlaget. Dette betyr at pasienten ikke må bevise at noen i helsevesenet kan bebreides for at skaden er inntrådt. Det vil være tilstrekkelig at det kan påvises at det har skjedd en svikt ved ytelsen av helsehjelp. Videre legges det opp til at det skal være et rent objektivt ansvar for enkelte nærmere beskrevne forhold, som teknisk svikt og infeksjoner. Jeg har konstatert at det er bred enighet i sosialkomiteen om en slik objektivisering av ansvarsgrunnlaget. Etter departementets forslag var det lagt opp til at erstatningskravene i offentlig sektor i første instans skulle behandles av Norsk Pasientskadeerstatning, mens erstatningskravene i privat sektor i første omgang skulle behandles av vedkommende forsikringsselskap. Både avgjørelsen fra Norsk Pasientskadeerstatning og avgjørelsene fra forsikringsselskapene skulle imidlertid kunne påklages til Pasientskadenemnda. Jeg har merket meg at et flertall i sosialkomiteen foreslår at alle krav, uavhengig av om de er oppstått i offentlig eller privat sektor, skal utredes av Norsk Pasientskadeerstatning i første instans. Dette innebærer at et forsikringsselskap som gjøres ansvarlig for et erstatningskrav innenfor privat sektor, ikke selv får anledning til å utrede og ta stilling til kravet. Etter min vurdering vil det være rimelig at forsikringsselskapene som eventuelt skal betale, først får anledning til å ta stilling til kravet. At forsikringsselskapet selv vurderer og tar stilling til kravet i første instans, innebærer også at partene raskt kan komme til enighet om erstatningen dersom forholdene ligger til rette for det. Som påpekt i proposisjonen fra Regjeringen, kan en rask og fleksibel behandling av krav for øvrig være et konkurransefortrinn for forsikringsselskapene som lovgivningen ikke bør ta fra dem. Hensynet til pasienten vil også være ivaretatt ved at forsikringsselskapenes avgjørelse kan påklages til Pasientskadenemnda. I departementets forslag var det dessuten lagt opp til at kravet kunne bringes direkte inn for Pasientskadenemnda dersom forsikringsselskapet ikke traff avgjørelse innen seks måneder etter at kravet ble meldt. Etter min vurdering talte derfor de beste grunner for å følge departementets forslag om at forsikringsselskapene skal utrede egne krav i første instans. Men jeg tar selvfølgelig likevel flertallets syn til etterretning. Jeg har også merket meg at et bredt flertall i sosialkomiteen foreslår enkelte andre mindre omfattende endringer i saksbehandlingsreglene i forhold til forslaget i proposisjonen. Dette gjelder bl.a. forslag om at en sak om pasientskadeerstatning ikke skal kunne bringes inn for domstolene før det foreligger endelig vedtak i Pasientskadenemnda, forslag om en presisering og begrensning av hvem som skal kunne påklage et vedtak og hvem som skal kunne bringe vedtaket inn for domstolene, og forslag om at nemnda i overensstemmelse med den midlertidige ordningen skal settes med fem og ikke tre medlemmer. Jeg tar selvfølgelig alle forslagene til etterretning og føler meg uansett sikker på at det lovforslag som behandles i dag, betyr en viktig forbedring av pasienters rettsstilling.