trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Rigmor Aasrud var en liten visitt innom noe jeg skulle ha sagt: Hun var imponert over at Stordalen hadde besøkt sin nærbutikk, hvilket jeg ikke hadde gjort, men jeg hadde ringt NorgesGruppen, og jeg hadde ringt denne butikken. Det er tydeligvis feil at en stortingsrepresentant skaffer seg informasjon og kunnskap. Det er spesielt. Representanten Arild Grande lurte på om Høyre og Fremskrittspartiet ville trenere – at de ikke ville ha en slik portal. Nei, men vi er opptatt av konkurranse for å få best mulig pris for kunden, best mulig kvalitet, og det får man ikke når bransjen selv sier at det kommer til å bli atskillig dyrere også for kunden. Derfor synes vi en prisportal er feil å innføre. Produktinformasjon er lett tilgjengelig hos grossistene i dag, det er noe annet, som man bør kunne se på, men en prisportal er ikke mulig uten å innføre kostbare systemer der noen skal sende prisene inn til en portal ukentlig eller hver dag, noe som det er snakket om vil være veldig kostnadskrevende. Man anslår at kostnaden kan være ca. en halv milliard kroner totalt sett, som man lemper over på bransjen, noe som igjen går ut over kunden. Jeg får bare repetere det jeg sa tidligere i dag. I dag er en stor dag, ble det sagt. Jeg synes det er en litt trist dag, da kundene skal få økte kostnader. I dag står Høyre og Fremskrittspartiet sammen med forbrukeren fordi vi ønsker en lavest mulig pris og best mulig kvalitet. Det er det det handler om. Konkurranse er det for så vidt allerede også i dag mellom butikkene, internt i kjedene også – internt i de samme butikkjedene – uansett hvilket navn de har. Jeg tror vi kan gjøre mye annet som bidrar til bedre konkurranse, enn å innføre en statlig prisportal som lemper kostnadene over på kunden.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
På vegne av saksordfører for Dokument 8:82 S for 2013–2014, Hege Haukeland Liadal, vil jeg takke komiteen for en veldig grei jobb. Det er i dag vanskelig for en forbruker å finne ut av de produktene en skal kjøpe, både når det gjelder priser, produktinformasjon, kvalitet og miljøvennlighet – eller om opprinnelsen, slik som forslagsstillerne sier. Når de fremmer forslaget om den dagligvareportalen som vi nå har diskutert opp og in mente, betyr det faktisk en lettere tilgang for forbrukerne til å få sjekket alt dette. En dagligvareportal vil gjøre det lettere å orientere seg i det store markedet som finnes, der en kan søke på og finne ut om en ønsker et produkt. Det mener også mange av de ledende dagligvarekjedene i Norge. De sier at det er en god idé, og at den informasjonen som etterspørres i en slik portal, har bransjen allerede tilgjengelig i dag. De ser hverandres priser og utvalg hver dag for å justere. Og hvis det er konkurransefremmende eller -hemmende, er det allerede i gang i dag. Men forbrukerne kan ikke kikke. De kan ikke se om det er noen konkurranse de kan være med på. Det er det vi ønsker skal skje. I Danmark er de kommet lenger. Der kan en som forbruker gå inn via en internettbasert informasjonskanal og sjekke. Det er særlig de unge som er opptatt av dette, og som bruker det mest. Sånn er det ofte med nye ting. Men det forteller at behovet er til stede, og at det er dette framtidas forbrukere ønsker. Det å ha tilstrekkelig og god kunnskap gir forbrukermakt. Det gjør det mulig å ta de rette valgene, og det er viktig å ha god og nødvendig informasjon for å kunne sammenligne. I dag er det et skjevt maktforhold, der det er dagligvarebransjens egne regler som gjelder. Det vil en portal kunne endre. Den skepsis vi har hørt her fra høyresida og fra Fremskrittspartiet, at dette betyr mer regler, at det vil være vanskelig, kan tilbakevises når vi ser hva Finansportalen eller Tannlegeportalen har gjort og lyktes med. Det neste er å etablere en ny portal. Statsråd Horne nevnte strømportal. Ja, dagligvareportal er det neste naturlige. Det er viktig å se dette i sammenheng med handlingsplanen om en giftfri hverdag, og at denne portalen også kan være et bidrag for at man skal unngå å kjøpe giftige varer. Felles nordisk samarbeid er viktig. Vi har et stort felles marked. Også på dette området vil jeg framheve at vi bør se på hva vi i fellesskap kan gjøre. Felles databaser, bruk av eksisterende teknologi og erfaring er viktig, noe også Høyre og Fremskrittspartiet sier i sin merknad. Men jeg etterlyser den handlingskraften som regjeringa skryter av. Er det handlingslammelse, bortforklaringer og svogerforskning som er grunnene til at de ikke ønsker en dagligvareportal, eller er det andre ting?
Svein Harberg (Høyre), 2015-03-03:
Dette er en sak vi samstemmig skulle ønske ikke var aktuell. Kampfiksing og manipulering er ord som åpenbart beskriver hendelser et samfunn som vårt ikke vil være assosiert med, og slettes ikke i forbindelse med alle de positive opplevelser, aktiviteter, det fellesskap og den positive deltakelse idretten står for på alle nivåer. Jeg har lyst til å takke saksordføreren for jobben som er gjort, godt arbeid, tydelig innlegg, og jeg stiller meg opp sammen med saksordføreren og holder oppe det røde kortet. Dette vil vi ikke ha! Men vi har erfart at det er nødvendig å jobbe med dette. Det dukker stadig opp historier der norsk idrett er involvert i utenlandsk pengespill, og i dag starter altså, som andre har nevnt, dessverre en omfattende rettssak knyttet til norsk fotball med kampfiksing som utgangspunkt. Dette må vi ta på alvor. Jeg er glad for at det synes å være full enighet om å ta ansvar for å forebygge og avdekke slik virksomhet. Absolutt nulltoleranse må flagges høyt, og det er derfor helt nødvendig at dette følges opp med handling og tiltak. Det er veldig bra at Norge var det første landet til å ratifisere konvensjonen fra Europarådet som i 2014 ble undertegnet av 15 land. Det viser en aktiv og offensiv holdning til utfordringene. Vi er også glade for at regjeringen har fulgt opp både med samarbeidsrådet og ikke minst ved å ha konkludert i spørsmålene om hvor en nasjonal enhet best kan etableres. Det blir spennende å følge etableringen av enheten med henblikk på å få på plass den rette kompetansen og å se hva dette vil avsløre av omfang og arten av utfordringer. Jeg ser at dette følges godt opp av statsråden, og er trygg på at en slik enhet også vil følges nøye i fortsettelsen. Jeg tror nok at vi også må arbeide med dette langs flere stier. Holdningsskapende arbeid både blant barn og unge og ikke minst i miljøer som kan være utsatt for muligheter og tilbud, vil være viktige bidrag. Mange deler av idretten har allerede tatt dette på alvor, og skal ha ros for det, og andre deler må komme med. Jeg håper og tror at det videre arbeidet i en nasjonal enhet også kan bidra til at storting og regjering får økt kunnskap, slik at vi på en god måte kan gjøre de nødvendige politiske grep for å få bukt med kampfiksing og manipulering i idretten. Da er vi med og holder opp det røde kortet.
Hanne Thürmer (Kristelig Folkeparti), 2015-03-03:
Kristelig Folkeparti vil takke forslagsstillerne for å rette søkelyset mot en viktig og alvorlig sak. All manipulering i idrettskonkurranser, enten det er doping eller kampfiksing, innenfor alle idrettsgrener er uakseptabelt. Slikt er ødeleggende for idretten. Det er bra at Norge, som ett av 15 land, har underskrevet Europarådets konvensjon mot kampfiksing. Det er bra at Norge som første land har ratifisert den samme konvensjonen. Det er også bra at statsråden i sitt svarbrev til komiteen bekrefter at regjeringen har et stort internasjonalt og nasjonalt engasjement mot kampfiksing. Dagens debatt handler i stor grad om tempoet, om utålmodighet, for det haster å få på plass sterkere strukturer. Kristelig Folkeparti mener det må tas grep nå, og vi forutsetter at regjeringen tar signalet om vår store utålmodighet i dag. Kristelig Folkeparti vil votere for komiteens tilråding, med den forutsetning at regjeringen raskt etablerer sterke strukturer for kampen mot kampfiksing og manipulering, med understreking av at dette haster.
Hanne Thürmer (Kristelig Folkeparti), 2015-03-03:
Kristelig Folkeparti vil også gi honnør til SV for deres klare og sterke engasjement for biblioteksektoren. Det er et engasjement Kristelig Folkeparti deler. Kristelig Folkeparti er opptatt av at bibliotekene skal tilby et bredt spekter av tjenester. Vi mener biblioteksektoren må styrkes og videreutvikles i årene framover. Dette handler om at kunnskap og utdanning skal være tilgjengelig for alle, uavhengig av sosial og økonomisk situasjon, uansett hvor i landet vi bor, og uavhengig av alder. Bibliotekene er kanskje aller viktigst for de yngste, og kanskje også de eldste. Bibliotekene bidrar til å styrke demokrati og ytringsfrihet. Bibliotekene fremmer integrering og inkludering. På bibliotekene kan folk som vil lære norsk språk og lære å kjenne det norske samfunn og norsk kultur, gjøre det – helt gratis. Bibliotekene representerer slik sett grunnleggende fellesverdier i samfunnet vårt. Bibliotek er kulturarenaer på så mange måter og gir mange av oss økt livskvalitet. Forslaget om et nasjonalt bibliotekløft rommer mange viktige elementer. Kristelig Folkeparti er glad for at statsråden i sitt svarbrev skriver at det er behov for en offensiv bibliotekpolitikk, og at man skal utvikle robuste folkebibliotek for framtiden. Vi vet at Kulturdepartementet har satt i gang et arbeid med nasjonal bibliotekstrategi. Dersom strategien skal gi bibliotekene et løft, mener Kristelig Folkeparti det er viktig at bibliotekenes rolle som møteplass for debatt og offentlig samtale vektlegges. Biblioteket må styrkes som en arena for læring og for kulturopplevelser. Innkjøpsordningen for litteratur må styrkes, særlig litteratur for barn og unge. Samarbeid mellom folkebibliotekene og skolen er også avgjørende viktig. Det er naturlig og nødvendig at alle bibliotek gis anledning til å låne ut e-bøker. Kristelig Folkeparti har programfestet at vi vil at bibliotekenes digitale verktøy og tilbud må videreutvikles, bl.a. bør Nasjonalbiblioteket legge til rette for utlån av e-bøker på alle folkebibliotek. Kristelig Folkeparti vil derfor votere i tråd med komiteens innstilling.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Forslaget om å etablere ei eiga eining mot kampfiksing og manipulering er eit godt og høveleg forslag, og det reiser ein viktig debatt om det eg vil kalle ei gift for idretten – forsøk på systematisk å manipulere eller bryte ned det som er kjernen i idretten, nemleg rettferdig konkurranse om å vere best. Eg trur, som fleire talarar har vore innom i debatten før, at vi må rekne med at dette kjem til å fortsetje å vere ei stor utfordring i idretten, for det er jo to grunnidear som særleg vert utfordra. Det eine er: Der det, sjølvsagt, er veldig mykje å vinne på å vere best, kan det liggje til rette for manipulering av forskjellig slag – i den eine enden doping, i den andre enden manipulering av resultat. Men ikkje minst der det er stor økonomisk vinning i form av spel på idrett, kan kampfiksing vere aktuelt og noko det er mykje å hente på. Og det vil fortsetje å vere der: Mange av oss likar å spele, og derfor vil det å systematisk jobbe mot det òg vere – som fleire talarar har vore innom – å jobbe for at idrettens kjerneverdiar skal bestå. Så SV kjem til å stemme for forslaget til Arbeidarpartiet som ligg i innstillinga, men eg vil leggje til at eg oppfattar at statsråden – og regjeringa – har eit engasjement på dette området. Eg òg ser måten ho har møtt dette på, som eg synest er ein måte som fortener ros herfra. Så vi trur at dette er eit spørsmål det går an å jobbe tverrpolitisk og breitt med vidare i Noreg, og vi har tru på at regjeringa og statsråden vil fortsetje å auke merksemda på dette. Sjølv om ikkje dette forslaget vert vedteke, ser vi fram til korleis det vil verte følgt opp når ein no har sett ned ei gruppe som skal jobbe med det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Eg trur eg er, som komiteen, einig i kvart ord av det som står som kriterium nemnde som punkt som bør vere ein del av ein nasjonal bibliotekstrategi. Det er fornuftige og allmenne ting, og det er bra at det skal leggjast fram ein slik strategi. Men eg trur at på bibliotekfeltet er noko av utfordringa at alle er det, men korleis sørgjer ein for at det òg vert følgt opp av eit substansielt økonomisk løft? For mange av desse tinga krev faktisk at ein styrkjer biblioteka. Biblioteka har vore gjennom nokre år no der heile kulturfeltet voks enormt, men ikkje biblioteka, noko eg trur vi breitt kan vere einige om etter Enger-utvalet. Spørsmålet mitt til statsråden er ganske enkelt: Er det hennar ambisjon at biblioteka skal få eit klart økonomisk løft dei neste åra? Korleis vil ho sikre det når ho er skeptisk til øyremerking?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Det er veldig bra med dei 30 millionane, men om ein samanliknar med det folkebiblioteka i sum kostar i Noreg, ca. 1,5 mrd. kr – i tillegg kjem då andre typar bibliotek oppå det – er dette 2 pst. av folkebiblioteka og endå mindre av dei samla biblioteka, så det er ikkje eit substansielt økonomisk løft for biblioteka i Noreg. Så eg vil eigentleg gjenta spørsmålet: Vil statsråden jobbe for eit substansielt økonomisk løft for norske folkebibliotek – og med kva metode? Så vil eg leggje til eit kort spørsmål, og det gjeld innkjøpsordninga, som det er veldig positivt at ein tek tak i. Eitt område der det særleg har vore svakheiter, og der det er behov for å gjere noko, er sakprosa for barn og unge. Sakprosa er eit veldig viktig felt. For mange barn er det dette som er deira inngang til litteraturen, og det er eit altfor dårleg tilbod om det på mange bibliotek. Kan statsråden tenkje seg særleg å ta tak i feltet sakprosa for barn og unge når ho skal jobbe med forbetringar i innkjøpsordninga?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Eg prøver meg ein gong til, for eg synest faktisk statsråden skal svare på det eg spør om i Stortinget. Så då tek eg altså replikk nr. 3. Eg er heilt einig i at det er ting som ikkje har vorte følgt godt nok opp når det gjeld bibliotek dei seinare åra. Det er til og med ganske veldokumentert. Så det eg prøver å finne ut, er om den statsråden vi no har, har tenkt å gjere dette betre og i større grad – sånn som SV vil – enn det som har vorte gjort av skiftande regjeringar det siste tiåret. Difor spør eg: Er det ein ambisjon for kulturminister Thorhild Widvey å få til eit substansielt økonomisk løft for norske folkebibliotek, som kommunane då har ansvaret for? Om ho finn tid til det, kan ho òg prøve å svare på spørsmålet mitt om sakprosa for barn og unge.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
For det første er det, som jeg sa, slik at denne nasjonale plattformen får veldig mange oppgaver. Det er behov for å ha noen som koordinerer det – selv om samarbeidsforumet kommer til å bestå, er det veldig viktig at man også får noen til å koordinere dette arbeidet. De skal innhente opplysninger som er relevante for bekjempelsen av manipulering av idrettskonkurranser, de skal analysere den mottatte informasjonen, og de skal også videreformidle aktuell informasjon til berørte organisasjoner, for å nevne noen av de mange oppgavene som denne nasjonale enheten må ivareta. Jeg ser for meg at det blir et sekretariat, at det kommer til å bli ansatt noen personer som får ansvaret for å koordinere og lede dette viktige arbeidet framover. Men så er det viktig i forhold til samarbeidsforumet – det er jo mange forskjellige enheter som har forskjellige oppgaver som de skal ivareta – å knytte dette opp mot den koordinerende rollen som den nasjonale enheten skal ha.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
Kostnadene ved etablering av driften av en slik nasjonal enhet synes vi det er rimelig dekkes av spillemidlene til idrettsformål. Vi vet at når det gjelder antidoping, er det også kostnader som dekkes av spillemidlene i dag, selv om det er ulike andre samfunnsaktører som også har et ansvar for å være med på å følge opp når det er konkrete ting som blir avdekket. Jeg mener at arbeidet mot manipulering av idrettskonkurranser inngår som en viktig del av den statlige idrettspolitikken, og derfor mener jeg at det er naturlig at vi bruker spillemidler til å sikre de økonomiske rammene for en nasjonal plattform framover. Så har de ulike andre aktørene i dette forumet ansvar for å være med på å følge opp, og jeg la spesielt merke til at det ble sagt i innlegget fra Aasrud tidligere at det er noen andre land som allerede har fulgt opp med lovgivning. Det blir også gjort i Norge.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
Kampfiksing er blitt et økende problem i internasjonal idrett – vi har sett en økning de siste årene – og de fleste kjente tilfellene knytter seg til fotball. Men så er det også registrert en del saker innenfor andre typer idretter, både individuelle idretter og lagidretter, og kampfiksing er ikke en utfordring som knytter seg særskilt til profesjonell boksing. Så tror jeg det er viktig, i hvert fall fra regjeringens side, at det har høy prioritet å styrke arbeidet mot manipulering av idrettskonkurranser. Det er derfor det er så viktig å få etablert denne enheten og jobbe tett også på et internasjonalt nivå.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
Jeg er enig i at det er viktig å arbeide med en god utvikling av feltet bibliotek, og framhever da spesielt tiltak som kan styrke barne- og ungdomslitteraturen. Vi vet at bl.a. tiltak som gir incentiver og legger til rette for utgivelser i digitalt format, er svært viktig. Vi vet at formidling av barne- og ungdomslitteratur bør være særlig prioritert. Det er noe regjeringen understreker overfor de flittigste brukerne av bibliotek. Derfor har også bevilgningen til innkjøpsordningen for barn og unge økt med 5 mill. kr i 2015, så vi synes at dette er viktig. Vi kommer til å følge dette opp, men når det gjelder hva budsjettet for 2016 kommer til å inneholde, kommer vi tilbake til det. Jeg tror det er viktig nå at vi prøver å få til en bredest mulig samling om den nasjonale strategien for bibliotekene som vi kommer til å legge fram senere i år. Det er en viktig kulturarena, og det er en viktig arena for barn og unge å møtes på.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
Regjeringen har en stor ambisjon for bibliotekene og for å styrke dem. Det er også grunnen til at vi har tredoblet satsingen på å styrke den viktige opplysningsvirksomheten som Nasjonalbiblioteket ivaretar, for å være med på å bidra til at vi får levende bibliotek rundt omkring. Som jeg sa i mitt innlegg, har vi allerede satt av 32,1 mill. kr, som gjør at de har nærmere 49 mill. kr disponible til å kunne være med på å sette i gang ulike utviklingstiltak. Når det er sagt, er det viktig for oss å være med på å legge forholdene til rette for at bibliotekene får gode rammevilkår. Det er en av de tingene som vi selvfølgelig kommer til å drøfte – ikke konkret hva budsjettene kommer til å inneholde – ved at vi konkretiserer hvilke områder den nasjonale strategien skal omfatte når vi legger den fram senere i år.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
Når det gjelder de økonomiske midlene som kommer til å bli stilt til disposisjon – utviklingsmidlene, som staten har ansvar for – får vi komme tilbake til det i de kommende budsjettene. Jeg bare minner om at den forrige regjeringen, som også representanten satt i, la fram en bibliotekmelding der mange av disse tiltakene ble fremmet. Den var relativt tykk. Og jeg la merke til at det på et senere tidspunkt ble laget en kortversjon fordi hovedmeldingen var så tykk. Jeg registrerer samtidig at de ikke var i stand til å følge opp de tiltakene som faktisk sto i denne meldingen, for det er en vesentlig del av disse tiltakene som ennå ikke er fulgt opp. Vi har så langt vært med på å bidra til at vi i hvert fall har satt i gang arbeid med å fremme forslag om å øke midlene til bibliotekene. Utviklingsmidlene er vesentlige. Det er viktig at bibliotekene faktisk klarer å få til en reorientering, at de klarer å tilpasse seg den nye framtiden som vi står overfor.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-03-03:
Ja, regjeringen har en ambisjon for bibliotekene, som jeg også sa i mitt innlegg. Vi synes de er svært viktige, både som kulturarenaer og som arenaer for viktige møteplasser. Litteraturpolitisk er det utrolig viktig. Så det kommer vi til å satse på også i årene som kommer. Jeg synes det er gledelig at SV har større tro på at denne regjeringen vil være villig til å være med på – og innfri – mer satsing på bibliotekene enn den regjeringen de selv var medlem av. Jeg har også lyst til å framheve behovet for å satse på tiltak innenfor barne- og ungdomslitteratur. Det er svært viktig – og det er viktig med alle formålene der. Når det gjelder e-bøker og utviklingen der, har vi gjort e-bøker til en permanent del av innkjøpsordningen i dag – når det gjelder både skjønnlitteratur for voksne og sakprosa for barn og unge.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg takker for redegjørelsen fra statsråden om arbeidet. Det jeg savnet, var en redegjørelse for ambisjonene på dette feltet. Det foregår et arbeid. Det blir videreført et arbeid. Man tar med seg de erfaringene som er gjort, gode og dårlige, fra det arbeidet som er gjort. Men jeg savner det som handler om ambisjoner, utover en ren faktabeskrivelse. Særlig savner jeg noen betraktninger fra statsråden rundt de industrielle mulighetene som denne teknologien gir, og kan gi, for norsk industri, i lys av at vi ligger så langt framme som vi gjør. Statsråden sier at spredning av teknologien er viktig. For å få det til må kostnadene ned. Det er også et faktum at spredning av teknologien i seg selv – skalering av teknologien, utbredelse av teknologi – også vil føre til kostnadsreduksjoner. Det er det ene poenget mitt i denne saken. Det andre poenget mitt er at vi må også få på plass denne typen teknologi som reelt CO2-reduserende tiltak i Norge dersom vi skal nå de målene vi har satt oss med tanke på både 2030 og 2050 – ikke minst 2050. Derfor savner jeg en mer offensiv holdning fra statsråden på rensing av norske punktutslipp, som finnes i lite antall, men i viktige sektorer.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg takker for en god debatt om et viktig tema – en debatt som viser at det er bred enighet om at karbonfangst og -lagring er viktig. Jeg har lyst til å kommentere noe av det som har kommet fram i debatten. Jeg er helt enig med statsråden i at det er viktig med et grundig arbeid, at det fortsatt blir gjort studier, at det arbeides med organisering av modeller og prosjekter for å få realisert dette. Jeg er glad for at det arbeidet som har blitt gjort med dette, blir videreført, og at det bringes inn nye elementer også, etter hvert som ny kunnskap kommer. Internasjonalt samarbeid har alltid vært viktig i de norske strategiene med CO2-fangst og -lagring, men det må presiseres at dette handler ikke om at det skal være et alternativ til prosjekter i Norge, eller at vi, dersom vi satser på Norge, ikke skal satse internasjonalt. Dette er i høyeste grad et arbeid som har betydning internasjonalt, og som må gjøres internasjonalt, men det er også viktig at vi har et norsk perspektiv på dette, som jeg skal komme inn på. Jeg imøteser regjeringens bebudede forslag i statsbudsjettet til høsten, etter at Gassnova har levert sine innspill. Jeg kan si at Arbeiderpartiet vil støtte en offensiv politikk på dette. Vi får snart en plan for utbygging og drift for Sverdrup-feltet til Stortinget. Vi har håp om at det skal bygges ut store felt i Barentshavet. Vi ønsker å få etablert industri basert på det kraftoverskuddet som vi har i Norden. Alt dette vil i varierende grad gi oss utslippskilder som vil stå i årtier framover. Innelåste CO2-utslipp, altså CO2-utslipp som blir store punktutslipp, som blir bygget nå, og som vil stå i mange, mange år, er i høyeste grad en problemstilling også for oss i Norge. Derfor tror jeg at den typen debatter som vi har hatt her i dag, også i fortsettelsen må være en viktig del av klima- og miljødebatten i Norge, og jeg mener at karbonfangst og -lagring må innarbeides konkret i vår strategi for å bli et klimanøytralt land i 2050.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg er glad for noe representanten Henriksen sa da han vektla perspektivet fram mot 2050. Skal vi oppnå målet om et lavutslippssamfunn i 2050, må det gjøres et stort arbeid på mange områder, bl.a. innen karbonfangst og -lagring, men også innen utfasing av fossile energikilder i Norge og produksjonen av fornybar energi. Så snakket representanten Henriksen i sitt siste innlegg om ambisjoner. Ja, jeg skal notere meg kritikken fra Henriksen. Nå er det vel ikke sånn at det er ambisjoner som har vært fraværende i dette arbeidet opp gjennom årene. Det har vel heller vært tvert imot – vært motsatt. Jeg er, som jeg sa i mitt innlegg, opptatt av å gjøre dette arbeidet grundig for å skaffe i første omgang regjeringen og så Stortinget et tilstrekkelig godt beslutningsgrunnlag for den videre prosessen med dette. Derfor har vi også satt i gang disse idéstudiene som vi vil motta rapport på i begynnelsen av mai, og som Stortinget vil bli orientert om senest i forbindelse med statsbudsjettet for neste år. Så er jeg helt enig i det representanten Henriksen sier: Det som virkelig vil bidra til å vise at vi faktisk får ned kostnaden, er selvfølgelig ikke PowerPoint-presentasjoner, men det er at vi faktisk realiserer fullskala karbonfangstanlegg, enten i Norge eller andre steder rundt oss. Det er det som vil åpne for industrielle muligheter for norske leverandører, og det er det som på sikt har mest å si for å redusere karbonutslippene og klimagassutslippene. Jeg var gjennom dette i mitt innlegg. Vi har veldig få utslippspunkter i Norge som er veldig godt egnet for karbonfangst og -lagring. Det er ingen tvil om at ved en framtidig utbygging av rikgassfeltene på norsk sokkel, så er karbonfangst og -lagring høyst aktuelt. Når det gjelder røykgassutslipp, er det sånn at det er veldig få utslippspunkter, men vi jobber som sagt videre med å identifisere mulighetene i den idéstudien som Gassnova nå i samarbeid med Oljedirektoratet og Gassco jobber med. Så ser vi på mulighetene for å identifisere eventuelle muligheter i Norge, og det vil Stortinget bli behørig informert om fram mot statsbudsjettet for 2016.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
La meg først bare slå fast at det er rett det representanten Aasland sa: Arbeidet med karbonfangst og -lagring gikk høsten 2013 inn i en ny fase. Og det er jeg glad for – veldig glad for. Da hadde man holdt på med fullskala karbonfangst og -lagring på Mongstad i mange, mange år, og brukt milliarder av kroner på det. Så jeg er glad for å kunne slå fast at representanten Aasland har helt rett – høsten 2013 gikk arbeidet med karbonfangst og -lagring inn i en ny fase. Det er helt riktig. Jeg er imidlertid ikke enig med representanten Aasland – man har i hvert fall fått et grunnlag fra vår side for hva vi skal gjøre. For det første gjør vi mye – vi driver med forskning, vi driver med utvikling, vi driver med demonstrasjon, og vi driver et omfattende internasjonalt arbeid med støtte fra våre samarbeidspartier i Stortinget. Så er jeg også både glad for og setter pris på engasjementet til Norcem og Heidelberg-konsernet og deres medspillere i europeisk sementindustri når det gjelder Norcem Brevik. Nå framstilles dette arbeidet som noe staten ikke har deltatt i – som representanten Aasland og et par av de andre talerne sa. Det mener jeg er helt fullstendig urimelig, gitt at staten gjennom CLIMIT betaler 75 pst. av kostnadene med prosjektet, som har en totalkostnad på 93 mill. kr. Det er et veldig bra prosjekt, jeg er glad for støtten fra Norcem, men det er altså et prosjekt som i all hovedsak er finansiert med midler fra regjeringen og Stortinget. Det testes fire teknologier på Norcem, og det ser veldig spennende ut det som kommer ut derfra. Så sa jeg i stad litt om at det vi har jobbet med i Norge, er først og fremst røykgass. Det er etablert noen få karbonfangstprosjekter på røykgass, men det er ikke veldig mange i full skala, og det er nok heller ikke til å stikke under en stol at det har vært utfordringer med dem. Noen av disse utfordringene har blitt mindre fordi man har fått hjelp av kompetanse hentet ut av testsenteret på Mongstad. Så har representanten Sveinung Rotevatn helt rett når han sier at en av de tingene som det må jobbes videre med, er muligheten for å flytte CO2 over landegrensene. Det er et arbeid som både min kollega Tine Sundtoft i Klima- og miljødepartementet og jeg jobber med – å få flere land til å ratifisere London-protokollen, som vi har gjort, som muliggjør nettopp slik transport. Så har jeg lyst til å si at vi i Nordsjøen allerede har etablert god kompetanse om lagringsmulighetene, og vi har allerede lagret CO2 i Nordsjøen.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Som interpellanten, representanten Per Rune Henriksen, er inne på, er fangst og lagring av CO2 sett på som den viktigaste enkeltteknologien i arbeidet med å redusere verdas klimagassutslepp. Eg er einig i hans vurdering av at Noreg ligg langt framme i dette arbeidet, med erfaringar frå Sleipner og Snøhvit på norsk sokkel og TCM-kunnskap frå arbeidet med fullskala CO2-handtering på Mongstad. Så spør representanten statsråd Lien om korleis han vil leggje til rette for at CCS blir tatt i bruk på større punktutslepp i Noreg. Problemet, som statsråden òg er inne på, er at det er mange små punktutslepp her i landet, og mange vil nok meine det er bra at dei er små, men det ville vere langt lettare med få, store når det gjeld karbonfangst og -lagring. Eit anna problem – og det burde Arbeidarpartiet og tidlegare statssekretær Henriksen vere godt kjende med – er at teknologien er svært krevjande både teknisk og ikkje minst økonomisk. Med milliardar svidde av på dei raud-grønes månelanding på Mongstad er det viktig å lære av desse fadesane og satse der det er mogleg å lukkast. Når ein kallar det tragisk og seier at det er å tape moment, må vi kunne spørje oss sjølve om kva som er tragisk. Er det det at Arbeidarpartiet ikkje har evna til å ta inn over seg erfaringar, som er mest tragisk, eller er det det at ein søkjer ei framdrift som er hensiktsmessig? Norsk industri har kunnskap og teknologi som kan bidra til framtidig verdiskaping på dette feltet, men med dagens kvoteprisar og manglande marknad for CO2 må det, som interpellanten er inne på, ytterlegare verkemiddel til for å utvikle ein forretningsmodell for CCS i Noreg. Det er også kjent at delar av industrien, f.eks. Norcem i Brevik, som også Aasland var inne på, er på søken etter gode løysingar for dette, men det er eit av dei store utsleppa i landet. Og spørsmålet er: Skal ein gjennom den monopolsituasjonen som Norcem då ville få, satse på dette? Så seier interpellanten at for at vi skal nå våre ambisjonar om kutt i klimagassutslepp, må ein også ta CO2-handtering i bruk i Noreg. Det kan ein vere einig i, men det er ikkje teknologi som vi får over natta, slik som den raud-grøne regjeringa lenge trudde. Men det som framleis står ope, er om vi bør utvikle denne teknologien – som heile verda etterspør – innanfor Noregs grenser, eller om vi bør søkje eit større internasjonalt samarbeid for å løyse denne betydelege utfordringa, som også er internasjonal. Erfaringane så langt frå Mongstad viser etter mi meining at ein bør søkje eit større fagmiljø, eit breiare økonomisk fundament, gjerne gjennom internasjonalt samarbeid, og også innanfor EU, der vi har felles næringsmarknad og samarbeid innan forsking, slik statsråden nemner. Fram til det må vi tenkje oss grundig om, slik at vi denne gongen lukkast i å nå våre mål om ein teknologi som er både kostnadseffektiv og teknisk gjennomførbar også innanfor dei småpunktutsleppa vi har innanfor våre grenser. Det er hovudoppgåva til statsråden, som eg er sikker på at han gir den nødvendige merksemda framover. Så det som må liggje i botnen, er det å vere grundig, målretta og resultatorientert.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-03-03:
FNs klimapanel har gjennom sine rapporter vist oss hvor katastrofale konsekvenser en global temperaturøkning på over 2 grader vil ha. Vi vil oppleve store endringer i kystlinjer og oversvømmelse av lavtliggende områder. En stor del av det biologiske mangfoldet vil bli borte. Store deler av verden vil oppleve økende knapphet på ferskvann. Ukontrollert oppvarming vil føre til at tundraen og polisen smelter, og at verdens regnskoger brenner ned. Smelting av tundraen og store skogbranner vil frigi store mengder klimagasser, som igjen vil føre til økt oppvarming. Både FNs klimapanel og Det internasjonale energibyrå mener CCS vil være den viktigste enkeltstående teknologien for å redusere klimagassutslipp. CCS er en teknologi som er i bruk i verden i dag, selv om det i debatten ofte ikke høres sånn ut. Norge har til og med vært en foregangsnasjon på CCS. Gjennom utdanning, forskning og industriutvikling har norske miljøer utviklet kompetanse, teknologier og prosjekter som er ledende i en global sammenheng. Sammen med Norges sterke klimaengasjement har dette gitt oss en unik posisjon som pådriver for en mer klimavennlig samfunnsutvikling. Dette er særlig viktig ettersom Norge også er en betydelig produsent og eksportør av olje og gass. På norsk sokkel har vi to CO2-lagringsprosjekter, Sleipner og Snøhvit. Canada er i gang med et CCS-anlegg som i størrelse tilsvarer et fullskala gasskraftverk, dvs. ca. 1 million tonn CO2 per år. Dette tilsvarer om lag fullskalaanlegget på Mongstad, som ble skrinlagt. Vi mener det bør utarbeides en handlingsplan for CO2-fangst og -lagring fra de største punktutslippene i industrien. Rensing av store punktutslipp i industrien er et av de mest effektive og målrettede tiltakene for å få til store nasjonale utslippsreduksjoner. Ved incentiver, lover og regler samt bruk av konsesjoner klarer man å gjøre CCS mer attraktivt enn å slippe ut CO2 – eller det gir tilgang til store verdier hvor CCS-kostnaden blir liten i sammenligning. Både Sleipner og Snøhvit ble realisert uten en krone i offentlig støtte, mens fullskala Mongstad-initiativet kostet Norge milliarder. Klimadirektøren i SINTEF har sagt det slik: «Poenget er at CCS må gjøres lønnsomt for at det skal få utbredelse og staten må inn som premissgiver i form av incentiver, lover og rammeverk for operasjon. Slik har det også vært for introduksjon av bioenergi(Sverige)(Tyskland) og vindkraft(Danmark) (Sverige) (Tyskland) (Danmark) Selv oljenæringa ser at CCS er nødvendig for å sikre egne inntekter og livsgrunnlag i fremtiden. Shell er et eksempel som investerer stort i CCS både for oljesandvirksomhet, i teknologiutvikling og deltakelse i nye prosjekter. Sement- og stålindustrien har få andre muligheter enn CCS for å redusere sine utslipp, og HeidelbergCement investerer f.eks., som vi har hørt, i et svært viktig testanlegg hos Norcem i Brevik. En norsk satsing på CCS er ikke bare et bidrag til den globale kampen mot klimaendringene. Med offensiv og ambisiøs satsing kan det bli et konkurransefortrinn for landet vårt.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-04-08:
Jeg har den glede å overbringe et representantforslag om innhold i kriminalomsorgen på vegne av stortingsrepresentantene Hadia Tajik, Jorodd Asphjell, Lene Vågslid, Knut Storberget og meg selv.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-04-08:
Jeg har gleden av å fremme representantforslag om alkolås på vegne av Olaug V. Bollestad, Geir S. Toskedal, Kjell Ingolf Ropstad og meg selv.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2015-04-08:
For det store flertallet er søndag en hviledag hvor det ofte foregår felles aktiviteter basert på frivillighet, f.eks. innen idrett, korps, kirke eller nabolag. Dette er dagen da vi kan ta fri – som familie, med venner, samtidig og sammen. Regjeringen vil ha søndagsåpne butikker alle vanlige søndager. Det betyr at den eneste felles hviledagen vi normalt har i løpet av en arbeidsuke, står for fall. Handelsnæringens organisasjoner og fagforeningene som organiserer ansatte, er samstemte imot dette forslaget. Det er heller ikke flertall i folket. De som organiserer folk, ser konsekvensen og ringvirkningene av at søndagen blir som en hvilken som helst annen arbeidsdag. Det lyder hult når regjeringen hevder at det blir en mulighet – ikke en plikt – å holde søndagsåpent. Vi vet nok om konkurranseeffekten som følger av åpningstider. Hva er alternativet for småbutikken når det store kjøpesenteret holder åpent? Frisørsalonger og andre butikker i søndagsåpne kjøpesentre har knapt noe valg, de må følge senterets åpningstider. Forskning fra Fafo viser at søndagsåpne butikker samlet sett vil omfatte nær 300 000 sysselsatte. Hvordan vil det prege samfunnet? Vil kommunene f.eks. måtte legge til rette for søndagsåpne barnehager? Det er ikke opplagt at alle skal ha hviledag på samme dag, sier kulturministeren. Nei, det er ikke opplagt, men vi kan som fellesskap velge det. Vi kan ta gode valg som samfunn. I dag er det mange som må jobbe på søndager, og som holder Norge i gang: sykehus, de som rydder vei. Likevel er det slik for de aller fleste av oss at vi kan regne med å ha fri den dagen. Det er et kulturelt kjennetegn ved landet vårt at vi har fri, en roligere dag, en annen takt og tid sammen for å dekke andre behov enn å handle. Nå er dette forslaget ute på høring. Så langt tyder reaksjonene på bred motstand, og mitt spørsmål er da: Er dette en reell høring i den forstand at regjeringen vil trekke forslaget hvis motstanden mot det i høringen skulle tilsi det?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2015-04-08:
Jeg fikk ikke svar på spørsmålet, men vi får se når høringen nærmer seg slutten. Hver familie har sine behov og friheter. Det er ikke slik at dette bare handler om den friheten vi har til å kunne handle, det kan vi til kl. 23.59 på lørdager stort sett alle steder. Dette handler også om den friheten folk har til å si at de har fri, og for 300 000 og flere vil dette handle om at en ikke har friheten til å si at en har fri på søndag, for det følger av det at en må arbeide når sentret holder åpent. De ordningene statsministeren beskriver, er ordninger som viser at vi har et fleksibelt opplegg, at det er mulig å handle, at en ikke kommer til å gå i beit for det en trenger, men vi har altså én dag i uken som en felles norm hvor vi har fri. Det er også en miljødimensjon i dette, og jeg har lyst til å stille statsministeren spørsmål om at den økningen i aktivitet med å holde bygg åpne, transport osv. vil, ifølge forskning som har kommet, tilsvare det vi kutter i utslipp ved å ha elbiler. Det blir nullet ut om vi får søndagsåpne butikker. Er det bidraget til den omstillingen vi trenger på klimaområdet, at vi får én dag til med kommersiell handling i landet den ene dagen vi ellers kunne tatt fri sammen?
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Arbeiderpartiet har i en årrekke ført en heroisk kamp mot å utvide åpningstidene i Norge og mot å sørge for at Norge blir et åpnere land, brekke opp monopoler og bidra til det samfunnet vi ser i dag, hvor vi ikke lenger må løpe til butikken for å nå den klokken halv fem, men hvor vi faktisk har et samfunn hvor butikkene er åpne, slik at det er tilpasset et moderne familieliv. Det at vi lever et litt ulikt liv i familier, betyr at samfunnet også må være litt ulikt og ha ulike åpningstider. Etter vår mening er det sånn at åpne butikker på søndag og muligheten til søndagshandel er en del av det å sørge for at hver familie kan gjøre sine valg om hvordan de vil leve. Jeg mener at det ikke er en plikt til ha åpent på søndager, det er en mulighet til å ha åpent på søndager. Om det er økonomisk gunstig for butikker å holde åpent på søndager, vil de gjøre det. I dag er det 85 kommuner i landet hvor butikkene har lov til å være åpne på søndager. Hvert år kommer det opp konfliktsaker hvor butikker i kommuner får nei til å ha åpent på søndag fordi Fylkesmannen mener at de ikke er turistaktige nok. Vi ser f.eks. kommuner som Lillehammer og Øyer, der butikken på Hafjell har en av de absolutt største omsetningene av alle butikker i området. Hvorfor det? Jo, fordi Hafjell blir karakterisert som et turiststed. Dermed reiser folk fra Lillehammer for å handle på søndag når butikken er åpen. Det skaper også ulikheter rundt omkring. Vi mener at denne valgfriheten er viktig for familier. Valgfriheten gir muligheter, det er ingen plikt å ha åpent, og det er heller ingen plikt å handle. Hver familie kan velge sine aktiviteter og sin deltakelse. Det er heller ikke sånn at vi har påtvunget lørdagsåpne barnehager fordi om butikkene er åpne på lørdag.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Vi har i dag et fleksibelt system fordi Arbeiderpartiet ble nedkjempet på 1980-tallet og 1990-tallet, fordi vi skapte et åpnere samfunn. Arbeiderpartiet har brukt de samme argumentene – kanskje ikke miljøargumentet – i hver debatt. Den gangen butikkene stengte kl. 16.30 og kl. 17, brukte Arbeiderpartiet de samme argumentene. Den gangen det var vanskelig for kvinner å være i heldagsjobb fordi man ikke fikk tid til å gå i butikken, bestemte Arbeiderpartiet seg for at det var viktigere å begrense åpningstidene i butikkene enn å gi familiene mulighet til å gjøre de valgene de selv ville. Så er det sånn at søndagsåpne butikker utvider ikke arbeidstiden i Norge. Det bidrar faktisk til at det er samme type arbeidstid. Det betyr at noen vil jobbe på noen søndager, men det vil sannsynligvis også skape flere jobber, som åpningstidene allerede har gjort, og det blir flere jobber for studenter, flere muligheter til tilleggsaktiviteter, flere muligheter til å klare seg fremover for de som er unge, og som trenger en start inn i arbeidslivet. Det har økt tjenestesektoren i vårt samfunn at vi har utvidet åpningstidene.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Det er slik at det blir valgfritt om man vil holde åpent eller ikke. Det gir større muligheter for familiene til å handle, og det er ingen plikt. Det gir også flere jobber til studenter og andre som ønsker å ha en jobb. Hvis representanten Trond Giske hadde vært opptatt av å bedre studiefinansieringen, er han vel glad for at i to budsjetter etter hverandre har vi regulert studielånene og rammen for det mer enn det prisstigningen har vært, i motsetning til den forrige regjeringen. Så det er litt bedre å være student under denne regjeringen enn det var under den forrige regjeringen. Når det gjelder spørsmålet om søndagsåpne butikker, er det ute på høring. Vi skal selvfølgelig lytte til høringsinstansene, men det er ikke sånn at vi lytter til monopolister eller dem som ønsker å begrense, alltid. Vi har en lang tradisjon, vi faktisk, for å regulere også mot næringslivets interesser noen ganger, for vi vet f.eks. at man ikke ønsker mer konkurranse. Da er det vår plikt å sørge for at konkurransen er til stede, slik at vi bidrar til at velferdstilbudet til forbrukerne blir bedre.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Jeg tror kanskje vi er grunnleggende uenige om hvorvidt enhver ordning som har vart i et par hundre år, skal være fremtidsordningen. Da hadde vi ikke hatt det samfunnet vi har i dag, for samfunnet vårt har utviklet seg. Den gangen vi utviklet det med å endre åpningstidene – og det gjorde vi i flere runder – gjorde vi det nettopp fordi vi så at i et nytt samfunn, hvor folk lever et annet liv, trengs det at butikkene er organisert på andre måter. Jeg er uenig med dem som sier at dette betyr at vi ikke har en felles familiedag. Jo, enhver familie kan bestemme hvilken felles familiedag de vil ha. Hver familie kan organisere og gjøre det på sin måte, og det vil være sånn at for noen er lørdagen en fin fellesdag, og for andre er søndagen en fin fellesdag. Jeg forakter ikke dem som mener at det også kan finnes fellesskap i å ha tid til å gå sammen som familie og handle på en søndag hvis man trenger det, fordi mor, far og barn da har muligheten til å foreta noe handling. Det er slik at vi ønsker et bredt mangfold i næringslivet, og det kommer vi til å tilstrebe, men vi ønsker også valgfrihet for forbrukerne.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Jeg ville absolutt ikke tørre å være moraliserende overfor skiløpere, for jeg er gift med en som er veldig glad i å gå på ski. Da får jeg kjeft når jeg kommer hjem! På den andre siden trenger ikke jeg å karakterisere andre, jeg sier bare at vi er for noe. Vi er for den valgfriheten for enkelte familier til å organisere sitt liv, vi er for muligheten til å velge hvilken dag man gjør til fellesdag for familiene, og vi er for muligheten til å kunne handle. Det er jo sånn at i 85 av landets kommuner har man bestemt at der skal man ikke ha den tradisjonen, for der er arbeidsplassene avhengig av inntektene fra turisttrafikken, mens to av landets største turistbyer, Oslo og Bergen, får ikke lov til å være turistbyer, for der har vi så mye annet næringsliv og så mange andre arbeidsplasser. Men hvis man ser på hvor det er flest turister i dette landet, hvor det er flest arbeidsplasser som på en søndag kunne vært reddet, eller der man kunne jobbet og gitt tilbud til turistene, i f.eks. Oslo og Bergen, så er det ikke lov, fordi det ikke er en så stor andel av det. Så det er litt relativt hvis tradisjonene bare gjelder alle andre kommuner enn disse 85.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Forutsigbarhet for investeringer i næringslivet kan gjøre at forskjeller mellom kommunene kan bli vanskelige i et fireårsperspektiv og med en fireårshorisont. Det betyr at for en butikk som med ett politisk flertall – det ene – skal utvide og basere seg bl.a. på søndagshandel, vil det være vanskelig hvis de bare har et fireårsperspektiv, fordi de kan tro at dette er en sak som endrer seg etter de fire årene. Det kan være en av grunnene, altså forutsigbarhet for små og mellomstore bedrifter – som jeg vet at representanten fra Venstre også er opptatt av at vi skal sikre. Ellers mener jeg at dette er et spørsmål som også lokaldemokratiet kan diskutere. Derfor har regjeringen sendt ut to ulike alternativer på høring, bl.a. det som utgår av Venstres program, nemlig at kommunene får et ansvar for å kunne fatte beslutningen. Men regjeringens anbefaling er at vi gjør dette til et nasjonalt regelverk, slik som for åpningstidene for øvrig.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
En åpning for å ha søndagsåpent betyr ikke en utvidelse av arbeidstiden for den enkelte. Den ligger fast i de reguleringene som ligger i arbeidsmiljøloven. Så til spørsmålet om økte priser. En arbeidsgruppe i OECD har gjennomført en studie av konsekvensene av liberaliseringen av åpningstidsbestemmelsene på søndager i en rekke europeiske land. Studien har ikke funnet at prisene øker. Den har vist at mer søndagshandel har fått flere i arbeid, og at deler av varehandelen har fått økt omsetningen sin. Det er den vurderingen som OECD har gjort når de har sett på de europeiske landene som har åpnet for søndagshandel.
Erna Solberg (Høyre), 2015-04-08:
Jeg har nok et annet forhold til hvor mye formynderstat vi skal være overfor folk, om de gjør dumme ting eller ikke. Jeg mener at de begrensningene vi skal legge for folk når de gjør dumme ting, gjelder ting som er farlige for dem selv eller farlige for andre. Utover det mener jeg faktisk at friheten til innimellom å gjøre noen dumme ting er en del av den erfaringen vi alle i vårt livsløp skal lære av. Så er det jo sånn at Vår Herre kanskje har bestemt søndag. Den jødiske Herren bestemte en annen dag, den muslimske en tredje. Jeg mener at det ikke er argumenter for hvorfor vi skal ha en endring på det, men jeg mener at i et samfunn som har endret seg, hvor familiemønsteret har endret seg, er det å kunne ha åpent alle dager i uken en av de mulighetene som er tilpasset det livet vi lever. Jeg har lyst til å minne om at alle de argumentene jeg hører nå, hørte jeg på 1980-tallet, da jeg var ung og politisk aktiv, mot utvidelsen av åpningstidene. Det har alltid vært noen som har konservert de gamle måtene å leve på. Vi tror på friheten til enkeltmennesker.