Olemic Thommessen (Høyre), 2015-04-14:
Som en oppfølging av Stortingets vedtak fra 19. juni 2014 om å etablere en ny nasjonal institusjon for menneskerettigheter, underlagt Stortinget, har jeg gleden av å fremlegge presidentskapets enstemmige innstilling med forslag til lov for institusjonen. Innstillingen med forslag til instruks vil bli behandlet etter at loven er ferdigbehandlet i Stortinget. Respekten for menneskerettighetene er en grunnleggende verdi i vårt samfunn. Dette har vært en viktig forutsetning for utviklingen av vårt demokrati og har gitt trygge rammer for utviklingen av vårt velferdssamfunn. Det er en viktig statlig oppgave å påse at offentlige organer og representanter respekterer menneskerettighetene, og å iverksette tiltak for å hindre at andre begår menneskerettighetsbrudd. FN har oppfordret medlemsstatene til å etablere nasjonale institusjoner for menneskerettigheter for å bidra til gjennomføring av menneskerettighetene i eget land. Her ligger det således også et internasjonalt perspektiv, i den forstand at vi fra norsk side gjerne ser at også andre land følger opp med slike etableringer, noe også en rekke land har gjort. I den foreslåtte lov og instruks for den nasjonale institusjonen i vårt land legges det formelle grunnlaget for en uavhengig og styrket nasjonal institusjon, basert på Paris-prinsippene for nasjonale institusjoner, som FNs generalforsamling har gitt sin tilslutning til. Den nasjonale institusjonen skal med kunnskapsbasert tyngde og bred forankring ha som hovedoppgave å overvåke og rapportere om menneskerettigheter som er nedfelt i nasjonal lovgivning så vel som i internasjonale traktater og den øvrige folkeretten. I dette ligger det et ansvar for å belyse de menneskerettslige utfordringer vi også har i vårt land. Det vil nok med rette kunne hevdes at institusjonen er en nydannelse i forhold til Stortingets tradisjoner og praksis, fordi Nasjonal institusjon for menneskerettigheter, til forskjell fra de øvrige av Stortingets eksterne organer, ikke bare er tillagt kontrolloppgaver i konstitusjonell forstand. Men det må også kunne sies at vern om menneskerettighetene er et felles anliggende for alle offentlige myndigheter, og at også andre av Stortingets eksterne organer, først og fremst Sivilombudsmannen, gjennom forebyggingsenheten mot tortur og umenneskelig behandling, er tillagt slike oppgaver. Den koordineringen det legges opp til mellom de to institusjonene, er derfor naturlig og riktig. Stortinget må ha et årvåkent blikk på menneskerettighetssituasjonen i vårt eget land. En sentral oppgave for den nasjonale institusjonen vil være å overvåke menneskerettighetenes stilling og komme med anbefalinger til Stortinget og andre myndigheter. Institusjonens årsrapport skal danne grunnlag for en bred og helhetlig debatt om menneskerettigheter i denne sal, noe jeg håper vil kunne bidra til å løfte oppmerksomheten om temaet her så vel som i offentligheten for øvrig. Den nasjonale institusjonens samlede oppgaveportefølje skal dekke de områdene som Paris-prinsippene gir anvisning på. Presidentskapet mener at de oppgavene som foreslås lovfestet, ivaretar disse prinsippene fullt ut, samtidig som de er hensiktsmessige tiltak, godt tilpasset situasjonen i vårt land, med bl.a. flere andre offentlige aktører på menneskerettighetsfeltet med til dels overlappende oppgaver. Jeg vil i denne forbindelse nevne at det vil være et viktig oppdrag for den nasjonale institusjonen å legge til rette for samarbeid med relevante organisasjoner og fagmiljøer. Presidentskapet foreslår en organisasjonsmodell for den nasjonale institusjonen som vi mener tilfredsstiller Paris-prinsippene. Presidentskapet mener at en uavhengig, faglig kompetent ledelse av institusjonen sikres best ved at ledelsen deles mellom et styre med overordnet ansvar for faglig virksomhet, økonomi og drift, og en direktør med det daglige ansvaret for institusjonens virksomhet. Et styre gir også rom for at også ledelsen besitter særskilt kunnskap om samiske forhold, noe presidentskapet tillegger vesentlig vekt. I tråd med Paris-prinsippene foreslås institusjonens mangfoldsperspektiv ivaretatt gjennom et rådgivende utvalg som vil være et kontaktorgan for det nettverk av organisasjoner og fagmiljøer som institusjonen naturlig vil forholde seg til. Dette organet foreslås oppnevnt av styret. Direktøren foreslås oppnevnt av Stortinget på bakgrunn av offentlig kunngjøring. Presidentskapet vil legge til rette for mest mulig åpne oppnevningsprosesser både hva styre og direktør angår. I innstillingen fra presidentskapet foreslås også at det iverksettes en evaluering etter fire år for å se om det kan være behov for å justere det formelle grunnlaget så vel som øvrige rammebetingelser. Jeg er glad for at vi i dag kan runde en viktig milepæl, og jeg anbefaler det fremlagte forslag til lovvedtak.