trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2001-11-14:
I prinsippet er det lov å holde pitbullterriere i Norge i dag. Dette forutsetter imidlertid at disse var født eller innført før midlertidig lov av 4. juli 1991 nr. 48 trådte i kraft den 20. juli 1991. Pitbullterriere innført eller avlet etter dette tidspunktet er det ulovlig å ha i Norge. Etter denne loven er det et generelt forbud mot å innføre, holde eller avle farlige hunder. Med farlige hunder menes hunder som er spesielt aggressive, kampvillige og utholdende, og som på grunn av disse egenskapene er farlige for mennesker og dyr. Med hjemmel i loven har Landbruksdepartementet utarbeidet en forskrift som lister opp hvilke raser som det er forbudt å holde, uavhengig av dyrets lynne. Pitbullterrier er nevnt i denne listen. Loven gir politiet mulighet til å ta enhver hund som er listet opp i forskriften, herunder pitbullterrier, i varetekt og begjære den avlivet, uavhengig av om den har forvoldt noen skade eller ei. Dette skjer fra tid til annen. Etter kamphundloven kan politi- og tollmyndighetene kreve at eier dokumenterer hundens rase dersom det er tvil om hunden er av en rase som etter loven eller forskriften er forbudt. Det er altså eier som må bevise at hunden ikke er av forbudt rase. Jeg vil også gjøre oppmerksom på at dersom hunden har forvoldt skade på mennesker eller dyr har politiet, uavhengig av hvilken rase det gjelder, både i kamphundloven § 5 og straffeloven § 354 annet ledd hjemmel til å kreve hunden avlivet. Totalt sett viser dette at politiet gjennom kamphundloven har et godt grunnlag for å gripe inn mot visse hunderaser, uavhengig av om hunden har forvoldt skade eller ei. Dersom en hund, uansett rase, har forvoldt skade, har politiet hjemmel etter kamphundloven og/eller straffeloven til å begjære avliving. Til slutt kan jeg ikke unnlate å bemerke at den type hundekamper som ble vist på TV 2-nyhetene sist uke, gjorde et dypt inntrykk på meg, ikke minst ut fra et dyrevernssynspunkt. Det er uakseptabelt å påføre dyr en slik smerte og lidelse som de gjennomgår i en hundekamp, det være seg for spenningens, underholdningens eller veddemålets skyld. Slike hundekamper er et brudd på dyrevernloven, uavhengig av hvilke hunderaser som er innblandet. Jeg finner også slik virksomhet svært uetisk.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-11-14:
Nei, det vet jeg ikke, men jeg er helt overbevist om at politiet er våkent og følger med når åpenbart ulovlig virksomhet foregår. Og når det blir kringkastet på en slik måte, er det klart at politiet registrerer det. Jeg regner med som en selvfølge at man iverksetter tiltak. Jeg synes det er viktig å få fram at dette er forbudt i Norge. Hvis det er rett det som er kommet fram, innebærer det at det er en politioppgave. Når publikum opplever og ser slike hunder, er det viktig at de varsler politiet om det. Da vil politiet kunne ta kontakt med hundeeieren, og da er det, som jeg sa i mitt svar, hundeeierens plikt å dokumentere at det er en lovlig hundrerase man sitter med. Det kan ofte vise seg å være vanskelig å bestemme. Man skal kanskje være fagmann og ha et godt øye for å vite om hundene tilhører det som er lovlige raser eller ei.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-11-14:
Jeg kan forsikre representanten om at både justisministeren og landbruksministeren er glade i slike hunder som vi gjerne vil holde oss med, og vi vil sørge for at det er den typen hundehold vi skal ha. Vi skal også snakke om hvordan vi kan sørge for å komme lovbrudd til livs her i landet. Jeg synes også det er et poeng å få fram at Justisdepartementet nå arbeider med en ny hundelov, hvor vi kan samle denne midlertidige lovgivningen om farlige hunder, kamphundloven, inn i en permanent lov om hva slags hundehold vi ønsker å ha i dette landet. Arbeidet har vært ute på høring, og når prosessen er ferdig, vil det bli fremmet et lovforslag.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg har tillatt meg å stille et spørsmål til justisministeren: «Både Stovner og Majorstua politistasjoner i Oslo gjør en viktig jobb med forebyggende ungdomsarbeid i sine nærmiljøer. Stasjonene er imidlertid stengt fra kl. 16.00 på lørdag til mandag morgen. Vil statsråden ta et initiativ til å sikre tilgjengelighet fra politiets side også i helgene?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for et grundig og informativt svar om både tilgjengelighet og patruljering fra politiets side i Oslo i de nevnte områdene. For et par år siden jobbet jeg med et program om unges oppvekstvilkår i Oslo og fikk en grundig innføring i det arbeidet som Stovner politistasjon gjør når det gjelder forebyggende ungdomstiltak, også for de såkalte verstingene, og ikke minst i samarbeid med andre etater på dette området. Jeg har også gått natteravn sammen med politiet på Majorstua og vet at de gjør en kjempejobb. Selv om det er beredskap, selv om det er patruljering og selv om det er en del andre åpne steder, vet jeg at Politiets organisasjon gjerne skulle hatt de to stasjonene åpne også lørdag ettermiddag og søndag. Jeg vil spørre statsråden om han kan ta et initiativ for å se om det er mulig å få til en omorganisering som muliggjør ikke minst å holde Stovner politistasjon åpen i den nevnte perioden.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker nok en gang for både velvilje og det jeg oppfatter som å strekke ut en hånd for å få til ytterligere nærhet i miljøene når det gjelder politiet i Oslo, særlig da på Stovner og på Majorstua. Jeg tror det er riktig å si at en åpen politistasjon også oppleves som trygt i nærmiljøet, og jeg vet bl.a. fra befolkningen på Stovner at hvis politistasjonen hadde vært åpen også lørdag ettermiddag, søndag formiddag og ettermiddag, ville man følt det betydelig tryggere. Politistasjonen ligger jo bare et steinkast fra både T-banestasjonen og Stovner Senter, som statsråden sikkert vet. Jeg vil derfor bare oppfordre til at statsråden tar disse tingene med tilbake. Jeg er glad for det han sa om den tilgjengeligheten som befinner seg utenfor de stengte politistasjonene, men vil likevel appellere til statsråden om å forsøke å få åpnet de to stasjonene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Samarbeidsregjeringens holdning til statlig deltakelse i finansiering av gassrørledninger som skal forsyne konvensjonelle gasskraftverk med gass, er helt klar. I Sem-erklæringen kommer Regjeringens standpunkt tydelig fram, og er identisk med det statsministeren tidligere har gitt uttrykk for. I Sem-erklæringen står det følgende: «Statens eventuelle deltakelse i finansiering/eierskap i gassrørledning(Skogn) forutsetter at staten ikke subsidierer gasstransport til konvensjonelle gasskraftverk. Statens eventuelle bidrag skal avgrenses til merkostnader knyttet til andre formål.» (Skogn) Dette betyr at Regjeringen vil kunne se på støtte til avgreninger i Trondheimsfjorden og merinvestering i økt kapasitet i røret som kan komme andre formål til gode. Det er derimot ikke aktuelt med statlig støtte til gassrør som forsyner et konvensjonelt gasskraftverk. Samarbeidsregjeringen vil i større grad ta i bruk naturgass til innenlands verdiskaping. Naturgass kan brukes på en miljøvennlig måte både som energikilde, som råstoff i industrien og i transportsektoren. For å få dette til er det behov for en satsing på distribusjon og bruk av naturgass innenlands. I en introduksjons- og utviklingsfase vil det være nødvendig med offentlig støtte for å få bygd infrastruktur for miljøvennlig bruk av naturgass. Regjeringen vil også legge vekt på at denne støtten må være innenfor rammene av våre internasjonale miljøforpliktelser. Samarbeidsregjeringen tar sikte på å legge fram en stortingsmelding med en helhetlig strategi for bruk av naturgass mot slutten av vårsesjonen 2002.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Som representanten sikkert kjenner til, har Stortinget allerede tatt stilling til bygging av tre gasskraftverk med dagens best tilgjengelige teknologi. For Regjeringen er ikke dette tilfredsstillende i forhold til de miljøforpliktelser som vi har inngått, men vi har blitt enige om at det som Stortinget har gjort av vedtak når det gjelder disse tre gasskraftverkene, skal gjennomføres i tråd med Stortingets forutsetninger. Det betyr altså at det ligger en kommersiell beslutning foran en eventuell bygging av et gasskraftverk på Skogn. Regjeringen vil imidlertid ikke bidra med å medfinansiere en slik gasskraftledning som utelukkende skal forsyne et slikt konvensjonelt gasskraftverk. Imidlertid er det interessante planer for avgreninger i Trondheimsfjorden rettet mot f.eks. industri, mot å erstatte brensel i drosjer og i busser, hvor en f.eks. kan erstatte diesel med tilsvarende bruk av naturgass. Dette er interessante formål som Regjeringen ønsker å stimulere til, og som den derfor er innstilt på å medfinansiere.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Jeg synes det er unødvendig at representanten bidrar til å skape uklarhet om hva som er det faktiske forhold. Jeg går ut fra at representanten og olje- og energiministeren er helt enige når det gjelder synet på de konvensjonelle gasskraftverk, med de problemer dette skaper. Det som er spørsmålet her, er ikke det tekniske, men det finansielle. Regjeringen ønsker ikke å bidra til en medfinansiering som gjør at en bidrar til å bygge de gass- kraftverk som i dag reises med konvensjonell teknologi. Derimot ønsker Regjeringen å bidra med finansieringen når det gjelder andre typer miljøvennlige tiltak, både industrielt og i forhold til å erstatte mer forurensende energibruk med naturgass. Det er altså ikke spørsmål om teknologiske løsninger, men om finansiell medvirkning til slike tiltak.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Jeg har ingen problemer med å dele representanten Bastesens bekymring i forhold til alkylerte fenolers eventuelle påvirkning på fertiliteten når det gjelder torsk og andre fiskeslag. Det er nettopp for å finne ut av dette at Olje- og energidepartementet sammen med andre berørte departementer tar et aktivt initiativ. Vi vet noe om virkningen, men vi vet ikke nok i forhold til hvordan virkningen på fisken er rundt installasjonene i Nordsjøen. Som jeg nevnte i mitt svar, er det det at flere av oljefeltene blir eldre, som gjør at vi får større mengder produsert vann og dermed et økende problem i forhold til det spørsmålet som representanten Bastesen tar opp. Når det gjelder budsjettforslaget fra Samarbeidsregjeringen, har sikkert representanten Bastesen merket seg at jeg for min del har styrket mitt budsjett på områder som nettopp går på å undersøke virkningen av petroleumsaktiviteten på norsk sokkel i forhold til miljø. Dette inkluderer også de problemene som hr. Bastesen tar opp.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Det er mulig at representanten Bastesen går ganske langt utenfor reglementet og rammene for spørretimen, for det er et helt nytt tema han nå introduserer. Men jeg skal svare mer generelt og si at ansvaret for at petroleumsvirksomheten foregår på en ansvarlig måte i forhold til miljøforskrifter og i forhold til fiskeriinteressene, er ikke bare miljøvernministerens – det er også mitt. Jeg påtar meg fullt og helt et ansvar for dette, og jeg ønsker faktisk å stå for en virksomhet som også tar hensyn til andre viktige samfunnsinteresser, bl.a. fiskeriinteressene. Jeg kan forsikre Bastesen om at her har jeg et sterkt, heftig og begeistret engasjement.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-14:
Jeg har følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «I forbindelse med oljeutvinning slippes det ut store mengder borevann inneholdende alkylerte fenoler, som har hormonell virkning på fisken. Dette kan føre til store problemer med reproduksjonen. Det er i de siste 30 årene sluppet ut 300 mill. tonn, og utslippene bare øker. Hva vil statsråden gjøre for å få bukt med dette problemet, og er det en tanke å pålegge produksjonsstopp i de tilfellene reinjisering av borevann til havbunnen ikke kan gjennomføres?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for et fyldig, men ikke fyllestgjørende svar. Det er et faktum at i 2003 blir det produsert mer produksjonsvann enn olje på norsk sokkel. Ved henvendelse til oljeselskapene fra Havforskningsinstituttet da det skulle begynne å forske på dette, ble havforskerne utsatt for hets og ble beskyldt for dyreplageri når de skulle utsette torsk for forsøk med alkylerte fenoler. Det er hemmelighold av hva slags kjemikalier som blir brukt for å behandle borevann. Det har ikke statsråden oversikt over, for det er hemmelig. Tiltro til at selskapene på egen hånd vil ta dette problemet alvorlig, er for min del ikke til stede. Statsråden legger veldig mye ut om forskning på dette problemet og behovet for det. Havforskningsinstituttet har jobbet med dette. Det er et tungt og møysommelig arbeid som må gjennomføres. Vi har en reduksjon i fiskebestandene i Nordsjøen, spesielt når det gjelder torsk, som blir begrunnet i overfiske. Men 300 mill. tonn skadelig vann som er sluppet ut disse 30 årene, kan vel også ha hatt innvirkning på reduksjonen av fiskebestandene i Nordsjøen. Ser statsråden det problemet? Og er han villig til å finansiere en forskerstilling ved Havforskningsinstituttet, som jobber med å forske på disse tingene?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret. Jeg må inn på en annen liten sak, som kanskje ligger under miljøvernministeren, men også under Olje- og energidepartementet, for jeg har kopi av et brev her som har gått med kopi til Oljedirektoratet. Det går på oljevernberedskapen på feltene, etter at ekstra slepefartøy er demobilisert fra samtlige felt og erstattet med en liten motorbåt på 24 fot – jeg har hatt flere runder om det her i Stortinget med miljøvernministeren i den forrige Bondevik-regjeringen. Det er en båt med 12 000 hk og en annen med 160 hk som skal slepe på oljelensa. Jeg skal sitere hva Statoil skriver – jeg har det skriftlig – etter at jeg har jobbet siden 1999 med å få lov til å komme om bord på en båt og være med på en realistisk øvelse på havet. Statoil skriver, med kopi til Oljedirektoratet: «Ved land er det større garanti for at øvelsen kan bli gjennomført. Oljevernutstyret har begrensninger med hensyn til bølgehøyde. Det er bedre muligheter for å finne tilfredsstillende sjø- og værforhold ved land i og med øvelsen kan gjennomføres i fjorder eller viker som gir ly for ekstremt vær.» Kopi av dette brevet ligger i statsrådens direktorat. Har han tenkt å undersøke saken og kanskje gjøre noe med oljevernberedskapen, som etter mitt syn, og jeg tror også etter presidentens syn, må være helt fraværende på norske oljefelt?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg har følgende spørsmål til vår ærede fiskeriminister: «Kystselbestanden i Østfold øker faretruende, mens fiskeressursene er sterkt redusert. Fjorårets telling viste at det var 500 dyr i Heia-området i tillegg til 2 200 dyr i Koster-området. Ifølge Fiskeridirektoratets kystoppsynsmann har selbestanden ytterligere økt med 350 dyr. Fangstkvoten i fylket for 2001 med 18 dyr er oppfylt. Vil statsråden gå inn for en betydelig økning av fangstkvoten i Østfold?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Statsråden har ved en rekke anledninger poengtert at det er viktig at man fanger en større prosentuell andel av kystselen, og på landsbasis er det bare halve kvoten som fanges. I Østfold blir samtlige dyr, altså 18 dyr for inneværende år, fanget. Til tross for at kvoten er fastsatt på vitenskapelig basis, øker selbestanden hele tiden. Oppsynsmannen i Østfold har vurdert det slik at det er en økning på 350 sel, og til tider er det svart hav i Oslofjorden, i hvert fall på Østfold-siden av Oslofjorden. Ville det ikke nå være forsvarlig å øke kvoten og ikke bygge på prosenter? Når man har et veldig lavt antall, altså 18 dyr, kan jo 20, 30 og 5 pst., som nevnes fra statsrådens side, tyde på en betydelig økning, men i realiteten er det snakk om noen ganske få dyr. Det har man forsøkt nå noen år, likevel øker selbestanden betydelig. Både Fiskeridirektoratets kystoppsynsmann og regiondirektøren mener at et langt høyere antall dyr, f.eks. 50, ville være forsvarlig. Skal vi ikke nå ta i litt, så kan man vurdere det til neste år igjen og se om dette har gått ut over bestanden?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. I Østfold fungerer denne fangsten helt utmerket. Man har fangstlag, og alt tidlig på året hadde man tatt den mikroskopiske mengden sel, altså 18 dyr. Tidligere, for noen år tilbake, var kvotene langt større, og da var det en viss biinntekt også i dette ved at man leverte kjøtt til en del Oslo-restauranter. Mener ikke statsråden at også det økonomiske argument må tillegges en viss betydning? Da må man øke kvotene med noe mer enn et par–tre dyr, som det her forsiktig antydes.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-11-14:
Jeg vil først få understreke at formålet med forvaltningen av sel på kysten er å sikre livskraftige selbestander. Innenfor denne rammen kan selbestandene beskattes som en fornybar ressurs, og bestandene reguleres ut fra økologiske og samfunnsmessige hensyn. Kvoter på jakt på kystsel fastsettes med utgangspunkt i vitenskapelige anbefalinger. Forskerne har de senere år anbefalt årlige kvoter for kystsel basert i hovedsak på et uttak på 5 pst. av den tellbare del av de enkelte bestander. Kvotefastsettelsen har møtt til dels sterk motstand fra fisker- og jegerhold, idet oppfatningen har vært at kvotene har vært satt for lavt i forhold til den reelle selbestanden. Fiskerimyndighetene har imidlertid økt kvotene under henvisning til at selbestandene utgjør samfunnsmessige problemer i forhold til fiskeri- og havbruksvirksomhet. Økningen har delvis vært gjort som et generelt påslag på 20 pst. i alle regioner, slik man gjorde i 1999, og som et spesielt påslag på 30 pst. i områder hvor det kan dokumenteres særlige problemer i forhold til fiskeri- og havbruk, slik man gjorde i 2000. Kvotene for inneværende år ble fastsatt etter samme mønster. Det ble vedtatt å øke kvoten med 30 pst. for steinkobbe også i Østfold, slik at kvoten for 2001 var 18 dyr. Fiskeriforsknings forslag til kvote for Østfold i 2002 er basert på bestandstallene fra august 2000, hvor høyeste anslag var 320 dyr. I tillegg ble det observert 160 dyr like over grensen til Sverige som sannsynligvis utgjør en del av en relativt stor bestand på svensk side, estimert til å være minst 2 650 steinkobber. Denne bestanden kan gi store variasjoner i tallmaterialet. Myndighetene legger imidlertid til grunn bestandsanslagene på norsk side ved fastsetting av kvoten. Fiskeriforskning anser det som forsvarlig å øke beskatningstrykket for steinkobbe til inntil 30 pst. utover 5 pst. av bestandsanslaget, som en midlertidig ordning inntil nye bestandsestimater foreligger. Disse anbefalingene gir en kvote for 2002 på mellom 16 og 21 dyr i Østfold. Når det gjelder kvotene for 2002, vil disse bli fastsatt av Fiskeridirektoratet basert på anbefalingene fra forskerne. Fiskeridirektoratet vil fastsette kvotene på kystsel etter at det er holdt møte i Sjøpattedyrrådet. Sjøpattedyrrådet er høringsinstans i saker vedrørende deltakelse i og regulering av fangst av sjøpattedyr og gir råd til fiskerimyndighetene om bl.a. neste års regulering av kystsel.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-11-14:
Jeg forstår bekymringen til representanten Hedstrøm. Jeg understreker at bestandsanslagene på norsk side må ses i sammenheng med den bestanden som også befinner seg på svensk side, og dette kan gi variasjoner i tallene. Men fra min side vil jeg si at det er viktig at vi ser på sjøpattedyrforvaltningen som en del av en helhetlig økosystemforvaltning. Kommersiell fangst av en fornybar matressurs er viktig, men det er også helt sentralt at vi opprettholder livskraftige selbestander, og at vi tar et uttak som bygger på vitenskapelige anbefalinger. Slik tallene foreligger pr. i dag, før Sjøpattedyrrådet har hatt sitt møte, er altså bestandsanslaget på 320 dyr. 5 pst. uttak, i tråd med det som har vært praksis, gir 16 dyr. Skulle vi øke i Østfold med 20 pst., ville det gi 19 dyr. Trekker man det til 30 pst., som har vært praksis til nå, er vi oppe på 21 dyr. Jeg har ikke planer om å øke tallet i år utover de anslag og de anbefalinger som kommer fra forskerne. Jeg forstår at dette er et problem som man er opptatt av også i Østfold, men jeg understreker at det er viktig at formålet med forvaltningen er å opprettholde livskraftige selbestander.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-11-14:
Det er riktig at uttak av kystsel landet sett under ett i de senere år har vært under 50 pst. Det er jeg bekymret for, for det er ikke en god nok forvaltning av sjøpattedyrene i et økosystem. I Østfold tar man kvoten, og det er jo en relativt liten kvote i antall dyr, men, igjen, den er satt i tråd med de anbefalinger og de veiledninger som er lagt til grunn nasjonalt. Det økonomiske argument er viktig, at vi får best mulig økonomi ut av de fornybare ressursene vi har, men den viktigste føringen må være å bevare og sikre livskraftige selbestander. Og man kan ikke gå på akkord med det for å utløse det verdiskapingspotensialet som måtte ligge i sjøpattedyrene. Men jeg er til enhver tid åpen for å ha et våkent øye for om våre anslag er gode nok, enten det gjelder Østfold eller i landet for øvrig.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-11-14:
Oppgaven med å forhandle med Russland om fellesbestander i Barentshavet er tillagt Fiskeridepartementet. Forhandlingsdelegasjonen utnevnes ut fra hva som etter departementets vurdering er hensiktsmessig og forsvarlig. I denne vurderingen ligger også overholdelsen av eventuelle retningslinjer fra regjering og storting, samt internasjonale forpliktelser i generell folkerett som Norge er bundet av, og/eller forpliktelser i konvensjoner som Norge har undertegnet. I dag består den norske delegasjonen av representanter fra norsk fiskerinæring og norske myndigheter, også innbefattet representanter fra Havforskningsinstituttet og Fiskeriforskning. Til grunn for Fiskeridepartementets utnevnelse av forhandlingsdelegasjon ligger en balansert vurdering i hovedsak basert på representasjon fra næringen og forvaltningen, legitimitet i næringen, forhandlingstaktiske hensyn og at delegasjonen må ha en håndterlig størrelse. Fiskerimyndighetene forvalter nasjonale ressurser med ansvar for å ivareta og videreutvikle fiskerinæringen langs hele den norske kysten. Det er ikke lagt opp til noen form for geografisk representasjon gjennom kommuner eller fylkeskommuner, men derimot en funksjonell representasjon gjennom næringsorganisasjonene. De næringsorganisasjonene som deltar i det forberedende møte og i delegasjonen under selve kvoteforhandlingene, er Norges Fiskarlag, Norsk Sjømannsforbund og Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening. I tillegg møter også Miljøverndepartementet. Fiskeridepartementet er kjent med de internasjonale forpliktelsene vedrørende åpenhet og deltakelse i ulike beslutningsprosesser, og det er Fiskeridepartementets vurdering at slik delegasjonen er sammensatt, og slik forhandlingene blir forberedt, er forpliktelsen i FN-avtalen av 1995 om åpenhet ivaretatt. Forhandlingene med Russland om forvaltning av bestandene i Barentshavet skal ivareta mange hensyn. Blant de viktigste er hensynet til en bærekraftig forvaltning, og herunder også at en så langt som mulig kan nå de mål som ligger i prinsippene om en føre var-tilnærming, i tillegg til å ivareta de norske interessene på en best mulig måte innenfor de gjeldende fiskeripolitiske målsetninger. Forhandlinger om fiskeriressursene handler om å gi og ta for å komme fram til en enighet. Å offentliggjøre den norske forhandlingsstrategien på forhånd vil etter min vurdering medføre en dårligere posisjon for Norge i forhandlingene, med det resultat at norske interesser blir skadelidende, både på kort og på lang sikt. For å si det litt enkelt, man opplyser ikke om hvilke kort man har på hånden før spillet er satt i gang. Avslutningsvis vil jeg oppsummere med å si at så lenge delegasjonens sammensetning reflekterer de berørte parter, delegasjonens størrelse er håndterlig og delegasjonens sammensetning ikke er i strid med internasjonale forpliktelser, er det ikke aktuelt å gjøre forhandlingsposisjonene kjent i forkant av kvoteforhandlinger. Da forhandlingene ofte er repeterende øvelser, er det heller ikke aktuelt å offentliggjøre mandatene i etterkant av forhandlingene.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-11-14:
Det er jo hyggelig at statsråden kan være i forkant og svare på spørsmål som ikke er stilt. Det er heller ikke slik at man er nødt til å stille tilleggsspørsmål, men jeg skal i hvert fall forsøke å svare på det som nå er gitt, og så får vi se om det blir behov for et ytterligere spørsmål. Jeg tar enhver henvendelse fra næringen og fra aktører langs kysten på alvor, også når det kommer henvendelser fra kyst-ordførere og andre, men fra min side er det viktig at vi gjennomfører forhandlingene – med russerne i dette tilfellet – på en måte som sikrer at norske interesser blir ivaretatt på en best mulig måte. Da føler jeg meg overbevist om at en større grad av åpenhet og kunnskap om norske mandat og forhandlingsposisjoner ikke vil være til gagn for norsk fiskerinæring, og at det heller ikke vil være til gagn for bosetningen langs kysten. Derfor ser ikke jeg at norske interesser er tjent med at vi skulle ha en større grad av åpenhet i den forstand at mandat og posisjoner skulle gjøres kjent i forkant eller i etterkant. For det vil også medføre at vår ærede motpart vil være kjent med posisjonene til de kommende års forhandlinger – fordi dette ofte er repeterende øvelser.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2001-11-14:
Jeg forstår bekymringen, men representanten burde kanskje også være bekymret hvis vår ærede motpart skulle være kjent med alle posisjoner før vi går i forhandlinger, og hvis de skulle være kjent med mandat og posisjoner som vi har i langsiktige forhandlinger. Det vil etter mitt skjønn være til større skade for norsk fiskerinæring enn den mangel på total åpenhet som etterlyses. Ut fra en totalvurdering er jeg på trygg grunn i den forstand at den praksis som har vært ført gjennom alle tider i forhandlinger med russerne, vil bli videreført. Men jeg har et våkent øye og øre for det som kommer. Når det så reises spørsmål knyttet til kvoteavtalen for 2002, er det litt utenfor det spørsmålet som opprinnelig er reist. Men jeg bare understreker at kvoten som er fastsatt, gir rom for at både totalbestanden og gytebestanden vil vokse. Ut fra det mener jeg at avtalen er forsvarlig.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
«Dei siste åra har torskekvotane lege vesentleg over forskarane sine anbefalingar. Samtidig skjer forhandlingane i den norsk-russiske fiskerikommisjonen utan offentlegheit, i strid med internasjonale avtala som Noreg har slutta seg til, og i strid med ønsket til mellom andre norske miljøorganisasjonar og 50 ordførarar(Dagbladet 5. november 2001) (Dagbladet 5. november 2001) Vil statsråden i framtida gjere den norske forhandlingsposisjonen i dei norsk-russiske kvoteforhandlingane kjend på førehand?»
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Eg takkar for svaret. Eg må vel innrømme at det var det svaret eg hadde venta, sjølv om det ikkje var det svaret eg hadde ønskt. Men eg får finne meg i at verdien av offentlegheit rundt og demokratisk styring over fiskeriforvaltninga førebels er ulik for statsråden og meg. No svarte statsråden faktisk på tilleggsspørsmålet mitt, så eg får gå vidare til neste tilleggsspørsmål: Vil statsråden ta på alvor dei signala som kjem frå næringsutøvarar, kommunar, ordførarar, fylkeskommunar, miljøorganisasjonar og ikkje minst opposisjonspolitikarar, og vurdere ei meir open fiskeriforvaltning, der omsynet til berekraft, og for å vere sikker på at vi snakkar det same språket, også omsynet til framtidig forteneste, ikkje berre umiddelbar forteneste, står i fokus? Vil statsråden vurdere meir openheit i næringa, eller anser han dette som fullstendig tilfredsstillande?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Eg må innrømme at svaret bekymrar meg. Årets forskingstokt har avslørt at det er lite torskeyngel å snakke om. Bladet Vesterålen refererte den 20. oktober at torskeyngelen ikkje berre har gøymt seg, den er rett og slett borte. Når statsråden då sa til avisa Nordlys i forgårs at dei langsiktige utsiktene er noko uklare, tok han ikkje for hardt i. Statsråden er ikkje eingong villig til å ta konsekvensane av ei så pass forsiktig utsegn, tvert imot. Neste års torskekvote er over dobbel så stor som det forskarane tilrår. Eg registrerer svaret frå statsråden i forhold til openheit i forvaltninga. Eg må seie at det bekymrar meg. Det har kome ganske sterke signal frå kysten, også frå næringsutøvarar, om at ein ønskjer ei omlegging. Det er signal som eg tar på alvor, og som eg vil fortsetje å utfordre statsråden på vidare.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg vil først få gratulere statsråden fra mitt eget hjemfylke med hans debut her i Stortingets spørretime i dag. Så får vi se om det er grunn til å være fornøyd med statsrådens svar. Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Fremdeles mangler rundt 7 000 av landets deltidsbrannfolk grunnutdanning. Manglende utdanning hos landets deltidsbrannfolk har vært et vedvarende problem. Resultatet er svekket brannberedskap i landets kommuner. Planene for en forsering i utdanning av både brannfolk og deltidsbrannfolk er utarbeidet. Problemet som gjenstår, synes imidlertid å være pengemangel for å iverksette de utarbeidede planene for å heve kompetansen til landets brannfolk. Vil statsråden gi en redegjørelse i denne saken?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Mitt anliggende i denne saken er å prøve å sikre at vi får en utdanning av både heltids- og deltidsbrannfolk som fungerer, og som gjennomføres etter de planene som er utarbeidet. Dette er andre gang jeg som saksordfører for denne type saker på Stortinget føler at det er nødvendig å ta opp denne saken. Jeg forutsetter derfor at ansvarlig statsråd ordner opp i dette, slik at vi kan være sikre på at denne deltidsreformen går sin gang uten å være belemret med usikkerhet når det gjelder finansiering av det utdanningstilbudet som vi her snakker om. Det er altså ca. 8 mill. kr fra staten som mangler for at Brannskolen på Tjeldsund skal kunne iverksette denne reformen, og det er uakseptabelt at pengene ikke er på plass over budsjettet. 7,9 mill. kr er det som skal til. Hvis ikke, er det fare for at hele reformen faktisk blir lagt på is, ifølge de opplysningene som jeg innehar. Problemet består egentlig i mangel på penger til Brannskolen for å kunne iverksette planene, som er omfattende, og som det har vært jobbet lenge og grundig med. Det vil være synd om noen få millioner kroner skulle stanse dette viktige tiltaket som nå står på trappene og skal iverksettes.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Ifølge den informasjon jeg har fått i denne saken angående Brannskolens budsjett, har staten også forpliktet seg til å være med når det gjelder finansiering. Når det gjelder selve opplæringstilbudet, som for så vidt er desentralisert, er det også en praksisuke, og den biten koster 5,4 mill. kr. Det har staten forpliktet seg til å betale, og det er en del av de 7,9 mill. kr som de etterlyser, som mangler i overføringene til Brannskolen i Tjeldsund. Det er riktig det statsråden sier, at det er kommunens ansvar. Men staten har påtatt seg et delansvar, og det går bl.a. ut på å finansiere den biten som Brannskolen må stå for. Der mangler det fortsatt 7,9 mill. kr. Kommer ikke de pengene, risikerer vi at denne viktige deltidsreformen kan bli lagt på is. Statsråden bør se noe nøyere på dette området.
Victor Norman (Høyre), 2001-11-14:
La meg først si at jeg deler representanten Andersens bekymring for manglende utdanning av deltidsbrannfolk. Deltidspersonell er en viktig del av den samlede brannberedskap, og det er av stor betydning både at det finnes et utdannelsestilbud til denne gruppen, og at tilbudet faktisk blir brukt. Samtidig har jeg lyst til å presisere at det er kommunenes ansvar å sørge for at man har et forsvarlig brannvesen, og i den forbindelse er det også kommunenes ansvar å sørge for at personellet har den nødvendige utdannelse og opplæring. Staten skal påse at kommunene oppfyller disse oppgavene, og i tillegg er det naturlig at staten sørger for at det finnes et fullverdig utdannelsestilbud. I 1996 oppnevnte Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet – KUF – i samarbeid med Kommunal- og regionaldepartementet, som da var overordnet myndighet for brann- og eksplosjonsvern, en arbeidsgruppe for å utrede et utdannelsestilbud til deltidspersonell og finansiering av dette. På bakgrunn av arbeidsgruppens forslag har Norges Brannskole vært gjennom en oppbyggingsfase, og det er opprettet et samarbeid med lokale sikkerhets- og øvelsessentre for gjennomføring av den praktiske del av opplæringen. I tillegg er det gjort omfattende forberedelser for å kunne gjennomføre et desentralisert utdannelsestilbud for deltidspersonell. For tiden gjennomføres pilotprosjekter i to regioner, Østerdalen og Vesterålen, for å prøve ut opplegget før det startes opp i full skala. Ansvaret for Norges Brannskole vil fra 1. januar 2002 bli overført fra KUF til Arbeids- og administrasjonsdepartementet. I forbindelse med overføringen vil vi videreføre det arbeidet som er satt i gang når det gjelder desentralisert utdannelse av deltidspersonell, og vi vil i den forbindelse også legge vekt på å gi kommunene et så billig tilbud som mulig.
Victor Norman (Høyre), 2001-11-14:
La meg gjenta hovedtrekkene i det jeg sa, og presisere de økonomiske sidene ved det. Det jeg sier veldig klart, er at vi ikke må fravike den grunnleggende oppgavefordeling som vi har mellom stat og kommune. Det er et kommunalt ansvar å sørge for at både heltids- og deltidspersonell har den nødvendige opplæring. Det som er vårt ansvar sentralt, er å sørge for at tilbudene finnes. Tilbudene er nå på plass. Vi vil sørge for at de blir så billige for kommunene som mulig. I den grad kommunene så måtte ha problemer med å skaffe seg midler til å sørge for den opplæringen, er det et spørsmål som har å gjøre med kommunenes inntektsrammer generelt sett. Det er i så fall et spørsmål som det er naturlig for Kommunal- og regionaldepartementet å vurdere. Det som er Arbeids- og administrasjonsdepartementets ansvar, er å sørge for at det finnes et godt tilbud som kommunene kan nyttiggjøre seg, og det mener jeg vi nå har på plass.
Victor Norman (Høyre), 2001-11-14:
La meg gjenta nok en gang at statens ansvar her er å sørge for at det finnes et fullverdig utdanningstilbud. Det skal vi sørge for er der den dagen kommunene ønsker å sende folk til dette tilbudet, og den dagen kommunene er villige til å dekke de kostnadene som naturlig hører hjemme i kommunesektoren i den forbindelse.
Victor Norman (Høyre), 2001-11-14:
Vi har hast i spørsmålet om de konkurransemessige rammevilkår for luftfarten fordi saken haster. Den haster både av hensyn til flypassasjerene og av hensyn til flyselskapene. For passasjerene haster saken for at prisene på flyreiser faktisk skal gå ned dersom Stortinget vedtar Regjeringens forslag om å fjerne flypassasjeravgiften. Utviklingen i den senere tid har ført til at SAS vil få en meget sterk posisjon i det norske markedet. Det gjelder hva enten SAS overtar Braathens eller ei. I en slik situasjon er det ikke uten videre gitt at lavere avgifter vil gi lavere priser for passasjerene. Skal vi være sikre på at lavere avgifter faktisk gir lavere priser, må flyselskapene få rammevilkår som gjør at de ikke oppmuntres til å utnytte markedsmakt, og rammevilkår som stimulerer til nyetablering. I brev av 2. november bad jeg derfor Konkurransetilsynet om umiddelbart å sette i gang en grundig gjennomgang av alle avtaler og ordninger som kan virke etableringshindrende og konkurransebegrensende i luftfartsmarkedet. Jeg er tilfreds med at Konkurransetilsynet sist fredag varslet de norske flyselskapene om at det vil vurdere inngrep mot bonusordningene. Selv om mange passasjerer i første omgang vil oppleve det som et tap om bonusordningene forsvinner, er det etter min mening ikke tvil om at passasjerene er bedre tjent med konkurranse og lave priser, enn med bonusprogrammer som binder dem til ett selskap. Jeg er selvfølgelig klar over at krisen i internasjonal luftfart etter terrorangrepene den 11. september har skapt store økonomiske problemer for mange flyselskaper, og at disse tiltakene som jeg har bedt Konkurransetilsynet vurdere, kan oppleves som at man legger sten til byrden. I de vanskelige omstillingene som selskapene står overfor, må det imidlertid være viktig at selskapene vet hvilke konkurransemessige rammevilkår de må forholde seg til i fremtiden. Å vente med å avklare rammevilkårene ville skape ekstra og unødig usikkerhet, og hvis det er noe flyselskapene ikke trenger nå, er det enda mer usikkerhet om rammevilkårene.
Victor Norman (Høyre), 2001-11-14:
Når det gjelder spørsmålet om samordning i forhold til det utredningsarbeidet som foregår på nordisk basis, er det et spørsmål som naturlig må vurderes av Konkurransetilsynet. La meg igjen presisere: Vi har ikke pålagt Konkurransetilsynet å gjennomføre konkrete tiltak. Vi har bedt dem vurdere tiltak som kan virke begrensende, og det er Konkurransetilsynet selv som har avgjort denne varslingen om bonusordningene nå. Jeg er glad for at de har gjort det, men vi har ikke pålagt dem å gjøre det. Så tidspunktene for ulike tiltak er det Konkurransetilsynet som må vurdere. Når det gjelder den andre delen av tilleggsspørsmålet, vil jeg presisere: Det er ingen her som legger opp til noen omkamp om SAS–Braathens-saken, men jeg tror det er veldig viktig at både SAS og Braathens og alle andre vet hvilke konkurransevilkår de skal forholde seg til, ikke bare neste uke, men om et halvt år og om ett år. Vi må ikke komme dit hen at vi lager konkurransemessige rammevilkår som en overraskelsespakke som skal offentliggjøres en eller annen gang i fremtiden. Det er det verste for alle parter i dette markedet. Derfor fastholder jeg at saken haster.
Victor Norman (Høyre), 2001-11-14:
Jeg har ingen garanti for hvordan det oppfattes andre steder, men la meg understreke igjen: Jeg er interessert i at vi skal ha en luftfartsnæring som fungerer godt – for passasjerene og for dem som jobber i næringen. La meg også presisere at vi ikke har instruert Konkurransetilsynet i hva de konkret skal gjøre; vi har bedt dem vurdere en del spørsmål. La meg så til slutt – og det er kanskje det viktigste – gjøre det klart at det jeg tidligere har sagt, er at jeg ønsker et uavhengig konkurransetilsyn for vurdering av enkeltsaker. Men jeg ønsker selvfølgelig ikke at Regjeringen ikke skal engasjere seg i konkurransepolitikk. Det er helt klart at konkurransepolitikk, som all annen politikk, er ting Regjeringen skal holde på med, statsråden skal holde på med og Stortinget skal holde på med. Konkurransetilsynet skal gjennomføre den politikken som vi legger opp til. Så jeg har aldri tatt til orde for, og kommer aldri til å ta til orde for, at arbeids- og administrasjonsministeren eller andre ikke skulle engasjere seg i luftfartspolitiske spørsmål.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2001-11-14:
Jeg ønsker å stille sosialministeren følgende spørsmål: «Ved Røros videregående skole er det avdekket et skremmende stort narkotikamisbruk blant elevene. I denne ungdomsgruppen har misbruk av narkotiske rusmidler økt sterkt den siste tiden. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette for å forebygge det økende narkotikamisbruket blant ungdom?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for et tilfredsstillende svar. Jeg er svært glad for at statsråden betegner dette som en urovekkende situasjon, og at det allerede er iverksatt flere tiltak. Jeg er også svært glad for at statsråden har planlagt et besøk ved Røros videregående skole. I likhet med statsråden er også jeg opptatt av hvordan vi kan oppnå resultatene vi ønsker i det forebyggende arbeidet. Jeg er av den oppfatning at det er svært viktig at foreldre og skole blir aktive deltakere i dette arbeidet. Jeg håper sosialministeren vil se på hvordan det framtidige forebyggende arbeidet skal kunne drives på best mulig måte.
Ingjerd Schou (Høyre), 2001-11-14:
Dessverre er jeg redd for at situasjonen på Røros ikke er enestående. Statens institutt for rusmiddelforsknings målinger viser at det de senere år har skjedd en merkbar økning i ungdoms bruk av både legale og illegale rusmidler. I år 2000 var det tegn til en utflating i bruken av illegale rusmidler, men den ligger fortsatt på et høyt nivå. Bruken av alkohol blant unge viser derimot en sterkt økende tendens. Situasjonen er urovekkende. Det er sammenheng mellom ungdoms bruk av alkohol og bruk av illegale rusmidler. Samarbeidsregjeringen har derfor som mål å redusere det totale alkoholforbruket og bringe mer av alkoholomsetningen inn i lovlige former. Jeg har forstått det slik at det ikke bare dreier seg om et narkotikaproblem, men at det også omsettes betydelige mengder illegal sprit på Røros. Å redusere tilgangen på hjemmebrent og smuglersprit, ikke minst blant ungdom, vil derfor være et viktig virkemiddel både for å redusere forbruket og forebygge eksperimentering med narkotiske stoffer. Samarbeidsregjeringen vil satse på forebyggende arbeid og målrettede helse- og sosialpolitiske tiltak for å bekjempe rusmiddelmisbruk. Vi har allerede iverksatt flere målrettede tiltak for å avhjelpe situasjonen til de tyngste misbrukerne. Ansvaret for videreutvikling av helsetjenester for rusmiddelmisbrukere blir overført til det nye Helsedepartementet fra 1. januar 2002. Vi har foreslått bevilgningene til lavterskel helsetiltak økt med 20 mill. kr, og til legemiddelassistert rehabilitering med 35 mill. kr, slik at alle som står i kø, skal få tilbud. Regjeringen vil legge frem en egen handlingsplan mot rusmiddelproblemer, som skal vektlegge både forebyggende tiltak og et bedre behandlingstilbud for rusmiddelmisbrukere. I den forbindelse vil vi styrke det forebyggende arbeidet rettet mot unge og foreldregenerasjonen, herunder de frivillige organisasjonenes rusforebyggende arbeid. Samarbeidsregjeringen vil også arbeide for en mer effektiv koordinering av ressursene som brukes i tiltak for rusmiddelmisbrukere og i psykiatri. Godt forebyggende arbeid må være lokalt forankret, og kommunene har et eget ansvar for dette. Til å øke kvaliteten på arbeidet skal de regionale kompetansesentrene for rusmiddelspørsmål bistå kommunene med anbefalte metoder og veilede i den praktiske gjennomføringen. De kan også i noen utstrekning bidra med økonomiske midler til utvikling av forebyggende tiltak. Det er for øvrig nylig nedsatt en forskerkommisjon som skal oppsummere eksisterende kunnskap på rusmiddelområdet. Den skal peke på rusmiddelpolitiske dilemmaer og valgmuligheter i årene som kommer, og se på behovet for ytterligere forskning. Kommisjonen skal avlegge sin rapport innen juli neste år, og det er grunn til å tro at den vil kunne sette oss bedre i stand til å velge og gjennomføre enda mer målrettede og treffsikre virkemidler. For øvrig kan jeg opplyse at jeg har tenkt å besøke Røros videregående skole med det første. Hensikten er å få førstehånds kunnskap om forholdene der, og ha en dialog med lokalsamfunnet om hva som kan gjøres.
Ingjerd Schou (Høyre), 2001-11-14:
Til det som representanten påpeker om det forebyggende arbeidet, vil jeg bare understreke at vi er i inntak og arbeid med en tiltaksplan innenfor rusomsorgen, og hvor nettopp det forebyggende arbeidet er en av hovedbjelkene.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Bruk av wiremidtdeler på motorveiparseller møter sterke reaksjoner fra motorsykkelmiljøet. I Danmark er man i gang med å demontere slike midtdelere på grunn av flere stygge ulykker. I Norge vil man bruke wire ut fra økonomiske hensyn. Nullvisjonen i forhold til dødsulykker må omfatte alle trafikanter, også de som kjører motorsykkel. Hvordan vurderer statsråden bruk av wiredelere, og hvordan vil statsråden sørge for at sikkerheten ivaretas med bruk av disse midtdelerne?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret. Jeg synes kanskje det er litt defensivt å si at det er like mange dødsulykker med stålskinner som det er med wiredelere. I utgangspunktet arbeider vi vel for at det ikke skal være dødsulykker i det hele tatt. Jeg er enig i at stolpene også kan være et faremoment. Men hvis en ser på disse wiredelerne, ser en at de også ser veldig skumle ut for motorsyklister. Jeg er klar over jobben som er gjort i NMCU og Vegdirektoratet på dette området, noe som er viktig, og at en har med motorsyklistene i det som nå skal foregå. Men det er mye tro og tvil når det gjelder hva som vil gagne trafikkmiljøet, og i den sammenheng er det behov for nye tester. Mitt spørsmål til samferdselsministeren blir da om hun vil sørge for at det blir gjort tester slik at forskningsresultater kan legges til grunn før en benytter mer wiredelere enn en har gjort.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker igjen for svaret, og vil be statsråden om litt mer å utdype hva slags tester som er tenkt foretatt i forhold til dette, når det vil skje, og om det vil skje før det settes opp nye wiremidtdelere.
Torild Skogsholm (Venstre), 2001-11-14:
Ulike former for rekkverk benyttes for å redusere skadeomfanget ved utforkjørings- eller møteulykker. Wirerekkverk er én av flere typer rekkverk som benyttes i dette arbeidet. Som representanten her påpeker, har wirerekkverk i lengre tid vært i bruk i enkelte av våre naboland. Det danske Vejdirektoratet har i etterkant av beslutningen om å fjerne wirerekkverk utført undersøkelser der wirerekkverk sammenliknes med stålskinnerekkverk. Denne undersøkelsen viste at det ikke synes å være flere ulykker med alvorlig resultat ved bruk av wirerekkverk enn med stålskinnerekkverk. I Sverige er wirerekkverk tatt i bruk i stor utstrekning som midtdelere både på firefelts- og på trefeltsveger. Her kan det dokumenteres svært gode resultater med hensyn til reduksjon av antall døde og alvorlig skadde. Fra starten med wirerekkverk på trefeltsveger i 1997 og fram til nå har ingen omkommet på disse vegstrekningene, mens det på kontrollstrekningene, der det ikke har vært midtrekkverk, har vært flere dødsulykker. Den type wirerekkverk som benyttes i Norge, er forbedret når det gjelder trafikksikkerhet sett i forhold til den type rekkverk som ble benyttet i Danmark. Etter Statens vegvesens vurdering er det i første rekke stolpene som kan utgjøre en fare for motorsyklistene. Stolper med skarpe kanter og utstikkende partier er farligere enn f.eks. avrundede stolper. I de nye retningslinjene som vil foreligge om kort tid, vil det bli pekt på at hensynet til motorsyklister må vektlegges ved valg av type rekkverk og ved plassering av rekkverk. Det vil bl.a. bli stilt krav om at avrundede stolper skal benyttes. Statens vegvesen har i samarbeid med Norsk Motorcykkel Union kommet fram til at det også bør ses nærmere på hvordan rekkverk kan testes med hensyn til motorsykkelpåkjørsler, og at det bør gjennomføres en analyse av rekkverkpåkjørsler. Disse arbeidene er igangsatt, og resultatene forventes å foreligge om kort tid. Det undersøkes også hvordan disse rekkverkene eventuelt ytterligere kan forbedres med hensyn til motorsykkelpåkjørsler.
Torild Skogsholm (Venstre), 2001-11-14:
Jeg tror vi alle er enige om at det er et viktig mål å holde ulykkestallene nede. I den forbindelse er det viktig å finne ut hva som er de riktige tiltakene for å unngå at slike ulykker skjer, og det er viktig at motorsykkelmiljø er med i debatten om hva som er de riktige tiltakene for å unngå ulykker som denne trafikantgruppen utsettes for. Derfor er det viktig for meg som samferdselsminister å sørge for at vi hele tiden søker etter hvilke tiltak – og når det her gjelder midtdelere, hvilken type midtdelere – det er som ivaretar tryggheten best.
Torild Skogsholm (Venstre), 2001-11-14:
Jeg legger til grunn, når Statens vegvesen ser på denne typen problemstillinger, at de kommer til å foreta de testene som bør foretas, før man fatter beslutning om hvilke type midtdelere som bør benyttes hvor, og også i den grad man skal bruke wiremidtdelere, ser på utformingen av disse og hvordan man kan sørge for at de ivaretar sikkerheten best mulig.