Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-05-16:
Målet med undersøkelsen fra Riksrevisjonen er å se på norsk bistand til helsesektoren i Malawi, som er indirekte eller direkte finansiert av Norge, og vurdere måloppnåelse og effektivitet, samt å vurdere forvaltningens oppfølging og kontroll av midlene. Undersøkelsen omfatter både bilaterale helseprosjekter og budsjettstøtte. Riksrevisjonen har også undersøkt arbeidet til det globale fondet og den globale vaksinealliansen GAVI. Norges bistand fører til at utviklingen for barne- og mødrehelse og grunnleggende helsetjenester i Malawi går i riktig retning. Det er fremgang i Malawi bl.a. innen vaksinering av barn og behandlingen av aidssyke. Samtidig er andre viktige mål for å redusere barne- og mødredødelighet samt styrking av helsesystemet ikke oppnådd. Det er vesentlige svakheter ved de malawiske myndigheters arbeid med å styrke det offentlige helsevesenet. Blant annet er lege- og sykepleierdekningen fortsatt lav, noe som betyr at landet er avhengig av utenlandsk helsepersonell. Selv om det er oppnådd en klar forbedring av helsetjenesten, har Riksrevisjonen også avdekket betydelige svakheter ved oppfølgingen av bruken av bistandsmidler i helsesektoren i Malawi. Det er store svakheter i landets offentlige finansforvaltning, og det er påvist at medisiner forsvinner i store mengder på veien ut til pasienter ved sykehusene og helsesentrene, noe som skaper mangel på viktige medisiner til dem som først og fremst trenger det. Jeg mener det må settes i gang langt sterkere tiltak for å forhindre slikt svinn. Jeg forutsetter at oppfølgingen fra norske myndigheter nå forbedres i tråd med anbefalingene fra Riksrevisjonen. Norge er og har vært en av de største bidragsyterne til Malawi og har et ansvar for å påse at denne bistanden kommer frem til dem som trenger det, og at den blir brukt etter forutsetningene. Høyre mener at Utenriksdepartementet må følge anbefalingene til Riksrevisjonen og at norske bistandsmyndigheter, sammen med andre givere, bør sette i verk tiltak for økt tilgjengelighet av helsepersonell, medisiner og medisinsk utstyr. Dette må gjøres så raskt som mulig for å sikre at bistanden kommer hele befolkningen til gode. Det er dessverre slik at Malawi, som er et av verdens fattigste land, også har dårlig utbygd infrastruktur og en meget svak forvaltning. Dette forsterker etter min mening behovet for at Utenriksdepartementet ser nærmere på muligheten for å følge opp at bistandsmidler til Malawi fremkommer i landets statsbudsjett og regnskap. Dette er viktig for å redusere risikoen for korrupsjon og misligheter. Jeg viser for øvrig til at Riksrevisjonen setter spørsmålstegn ved bruken av direkte budsjettstøtte til et land som Malawi, der revisjons- og kontrollordningene er svake. Jeg i Aftenposten den 7. mars i år at utviklingsministeren er enig i at kontrollen er for svak, og at man vurderer å ansette en finanskontrollør ved ambassaden. Jeg ber om at utviklingsministeren bekrefter at det nå har funnet sted, og at det er en ordning som fungerer. Det er tross alt gått flere måneder siden løftet ble gitt. En stor del av den norske bistanden til Malawi er blitt gitt som budsjettstøtte. Svakheter som er avdekket i landets finansforvaltning, fører til at det kreves tettere oppfølging av midlene fra givers side. Det er derfor viktig at Utenriksdepartementet gjennomgår og sikrer at praksis og retningslinjer er i samsvar med Stortingets forutsetninger, noe som også anbefalt av Riksrevisjonen. La meg legge til at når det gjelder budsjettstøtte, bør det være noen klare kriterier som ligger til grunn. Parlamentarisk kontroll, gode kontrollmekanismer for å avdekke korrupsjon, en bevegelse – i det minste fra landet selv – i retning av demokrati og respekt for menneskerettigheter er alle minimumskrav som bør ligge til grunn for når Norge bør kunne bruke budsjettstøtte. Budsjettstøtte er i Malawis tilfelle ikke et egnet virkemiddel, hvis man ønsker Høyres mening, og det vil heller ikke være noe Høyre kommer til å være med på i tiden som kommer. Høyre mener at måten Utenriksdepartementets budsjettdokumenter er utformet på, der en stadig større del av midlene bevilges via store sekkeposter, ytterligere vanskeliggjør Stortingets kontroll med midlene. Vi ønsker parlamentarisk kontroll, men da er det også opp til Utenriksdepartementet å bidra til at den norske parlamentariske kontrollen blir best mulig. Måten Utenriksdepartementets og kanskje Forsvarsdepartementets budsjettering og budsjettdokumenter utformes på, gjør denne kontrollen svært vanskelig for Stortinget, noe det store antallet spørsmål som reises i budsjettsammenheng, er en klar indikasjon på. Det er også svakheter ved den norske ambassadens oppfølging av lokale revisjoner av helsesektorprogrammet i landet. Riksrevisjonen har avdekket flere tilfeller der det ikke er gjort rede for bruken av midler, uten at ambassaden har fulgt dette opp på en tilfredsstillende måte. Jeg forutsetter derfor at Utenriksdepartementet nå tar de grep som er nødvendig for å bringe disse forhold i orden og viser til mitt tidligere spørsmål om det er ansatt en finanskontrollør ved ambassaden. Det globale fondet var den største giveren til Malawis helsesektor for budsjettåret 2011–2012. Fondet finansierer nesten all hiv/aids-medisinering. Per 2012 ga fondet slik medisinering til 300 000 mennesker i Malawi. Malawi er helt avhengig av vaksinealliansen GAVI for å opprettholde sitt vaksineprogram. Jeg mener Utenriksdepartementet bør påvirke de to fondene til å involvere myndighetene sterkere i arbeidet. Malawi vil ikke kunne ta over finansieringen på mange år med GAVIs vaksinestøtte integrert i Malawis vaksineprogram. Til sammenlikning distribuerer det globale fondet aids- og malariamedisin gjennom andre parallelle systemer. Riksrevisjonen mener det er fullt mulig å synliggjøre midler for bl.a. GAVI og Det globale fondet i helsesektorprogrammets budsjetter og regnskap. Høyre støtter flertallet i komiteen om å be Utenriksdepartementet gjøre en særlig vurdering av dette og ber om at denne vurderingen gjøres raskt. La meg helt avslutningsvis gå tilbake til Aftenpostens oppslag den 7. mars i år, hvor både utenriksministeren og utviklingsministeren slår fast at undersøkelsen Riksrevisjonen har gjort av svinn, er irrelevant fordi Norge en periode hadde stoppet helsestøtten til Malawi. Det er ikke riktig. Den undersøkelsen Riksrevisjonen har gjort, er høyst relevant. Det er norske leveranser i denne perioden hvor undersøkelsen har funnet sted, og det vil være relevant med hensyn til norsk bistand som i dag går til liknende institusjoner. Jeg mener utviklingsministeren bør svare på det, om han står på det som er sitert i Aftenpostens artikkel fra mars i år.