trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren: «Nedbygging av grensehindre og tiltak for å hindre at nye hindringer oppstår, er et prioritert område i det nordiske samarbeidet. Erfaring viser imidlertid at ulik implementering av EU-direktiver i de nordiske land fører til nye grensehindringer. Er det etablert felles rutiner for å sikre at ulik implementering ikke skaper nye grensehindre, og hvis ikke, vil utenriksministeren ta initiativ til at slike rutiner blir etablert?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg takker for svaret og for at utenriksministeren er så opptatt av disse viktige spørsmålene i det nordiske samarbeidet. Jeg er selvfølgelig enig med utenriksministeren i at en fullstendig nedbygging av alle grensehindre verken er realistisk eller ønskelig på grunn av ulike behov i de enkelte land. Men samtidig, og på tross av EØS-avtalen, synes jeg at vi fortsatt i 2010 har for mange unødige hindre, som påfører både enkeltmennesker og næringsliv for mange problemer og utfordringer. Jeg føler at dette arbeidet går sakte framover, men at implementering av en del EU-direktiv setter oss tilbake på flere viktige områder. Jeg har lyst til å spørre: Vil statsråden gjennomføre tiltak som kan være en forpliktende garanti, slik at det ikke oppstår nye, unødige grensehindringer ved slike implementeringer?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg har registrert at det fra den danske samarbeidsministeren gjennom det danske formannskap i Nordisk Ministerråd er blitt sagt at Norden skal markere seg som en meget handlekraftig region i Europa. Skal dette lykkes, er det helt avgjørende at det ikke er unødige hindringer mellom de nordiske land i dette samarbeidet. Her gjenstår det, som jeg sa, fortsatt en god del, men jeg har tro på at det blir tatt nye grep fra alle de nordiske land for å rette på dette. Og jeg mener at Norge må gå foran og lede an i dette arbeidet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg vil først si at i et bredere perspektiv har EØS-samarbeidet ført til omfattende nedbygging av hindre og en omfattende integrering nettopp mellom de nordiske land. Jeg har påpekt det en del ganger, og vil gjenta det her, at EØS-avtalen trolig er den viktigste nordiske integrerende avtale som noen gang er gjennomført. Det er i realiteten en nordisk frihandelsavtale i tillegg til å være en europeisk avtale. Men det er også slik at når det gjelder implementering av EU-regelverk i form av direktiver, har de 30 landene i EØS en viss nasjonal frihet – ofte ikke så liten – i forhold til hvordan de gjennomføres i eget land, i motsetning til forordringer, som må tas inn ordrett. Dette kan da medføre ulikheter også mellom nordiske land fordi lokale forhold i noen tilfeller tilsier visse forskjeller i hvordan vi implementerer direktiver. For tre år siden opprettet vi et grensehinderforum under det nordiske samarbeidet etter initiativ fra statsministrene i de nordiske land, som bl.a. har som oppgave å se på implementering av EU-direktiver i Norden. Forumet bidrar til arbeidet med å rydde av veien eksisterende nordiske grensehindre der dette er mulig. Grensehinderforum møtes regelmessig og arbeider selvstendig og uavhengig for å identifisere, prioritere og foreslå løsninger på slike hindre. Det er et mål for de nordiske land å hindre at nye grensehindre oppstår gjennom nasjonal lovgivning. I november arrangeres et nordisk seminar i København om implementering av EU-direktiver i nasjonal lovgivning. Et viktig formål her er at representanter fra relevante departementer som arbeider med forberedelse av nasjonal lovgivning og implementering av EU-direktiv, kan opprette og styrke nettverket i de nordiske landene. Alle departementer involvert i nordisk samarbeid har mottatt invitasjon til dette seminaret. Det ble i 2009 utarbeidet en rapport om nordisk samarbeid om gjennomføring av EU- og EØS-lovgivning, som vil ligge til grunn for seminaret. Spørsmålet om nordisk lovgivningssamarbeid ved gjennomføring av fellesskapsrettsakter ble nærmere orientert om av justisminister Storberget i Stortingets europautvalg 23. januar 2009. Så er det slik at en fullstendig nedbygging av grensehindre neppe er mulig, fordi de nordiske land kan ha ulike lokale behov og ulike lover og regelverk. Men der hindre ikke kan fjernes, kan vi søke å få til en størst mulig grad av harmonisering og at ulike regler i alle fall ikke skaper unødige problemer. Det nåværende danske formannskapet i Nordisk ministerråd arbeider for at alle møter i de ulike fagministerrådene har avvikling og løsning av grensehindre på sine agendaer. De nordiske samarbeidsministrene samrår på alle sine møter om dette. Nordisk samarbeidsminister Aasrud koordinerer dette arbeidet internt i regjeringen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg tror en forpliktende garanti er krevende. Men jeg tror en veldig sterk politisk ambisjon hos de nordiske regjeringer om å arbeide på alle fagområder som regjeringene dekker, med det som et kontrollpunkt at man alltid skal være på vakt når det gjelder både utvikling av nasjonal lovgivning, regler og lover og implementering av EU-direktiver, må stå på dagsordenen. For å holde det politisk sentralt tror jeg vi alle kan gjøre en markering av det om få dager, da forbereder vi oss på Nordisk Råds sesjon i Reykjavik. Der vil regjeringsmedlemmer møtes. Jeg vil møte i utenriks- og handelsministerkretsen, der er det et naturlig tema. Statsministeren møter sine kollegaer, og de følger opp grensehinderforumsinitiativet de selv har tatt. Og parlamentarikerne bør, etter mitt skjønn, også kunne gjøre en kraftfull markering av det i den debatten som vil være, generaldebatten og også debatt om utenrikspolitikk.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Det kan jeg bekrefte at vi vil. Samtidig vil jeg understreke, som jeg sa i mitt innlegg, at det vil være en del nasjonale ordninger vi mener er viktige, hvor vi faktisk må tåle at det kan ses på som en hindring. Det er jo grunnen til at vi er ulike land. Grensehinderforum arbeider for tiden med ca. 30 saker, og noen av disse er knyttet til norske hindre. Eksempel på det er innførselsmoms på båter, som noen klager over og mener er en hindring. Et annet er bankavgifter for internordiske betalinger. Den norske fedrekvoten, den såkalte pappapermisjonen, er også fremhevet av andre land som et hinder for nordiske borgere når de kommer til Norge. Alle de tre ordningene er ordninger vi har innført fordi vi mener det har en verdi. Men styrken med det nordiske samarbeidet, som jeg tror er sterkere enn i andre EØS/EU-land, er at vi har disse foraene – parlamentarisk, politisk og mellom våre administrasjoner – som kan ta tak i disse temaene når de dukker opp, og iallfall få grundig sjekket at de er påkrevet, og om mulig få dem avviklet.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Spørsmålet lyder: «I årene 2005–2009 er det under den rød-grønne regjeringen innbetalt samlet ca. 22,5 mrd. kr i bompenger fra bilistene. Av dette er ca. 2,5 mrd. kr brukt til å dekke innkrevingskostnader og ca. 2,5 mrd. kr brukt til å dekke rentekostnader. Til investering i vei, kollektiv- og miljøtiltak samt drift av kollektivtransport har bilistene bidratt med 17,5 mrd. kr på fem år. Hva vil statsråden gjøre for å stoppe eller begrense omfang og bruk av bompenger og for å sikre mest mulig effektiv bruk av innbetalte bompenger?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg velger å ta oppfølging på oppfølgingen av innbetalte midler. Tallene forteller oss altså at i tillegg til å bidra med 17,5 mrd. kr i fem år har bilistene også måttet betale en tilleggsregning på hele 5 mrd. kr. Det er Statens vegvesen som er tilsynsmyndighet for bompengeselskapene, men de har små – om i det hele tatt noen – sanksjonsmidler om det forekommer feil bruk eller lite effektiv bruk. Det er klart at det har vesentlig betydning for hvor stor denne tilleggsregningen til bilistene faktisk blir, at det drives rasjonelt, og at man har en så lav byggelånsrente som mulig. Føler statsråden at det styres godt nok av Vegvesenet som tilsynsmyndighet i forhold til forvaltningen av de midlene som bilistene betaler inn til bompengeselskapene?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg tror dessverre at det er altfor lite gjort og mer å hente. Jeg står her nå med Riksrevisjonens rapport, som kom i går, om revisjon og kontroll av budsjettåret 2009. Igjen har Riksrevisjonen vesentlige merknader knyttet til bompengeselskap. Det gjelder avtalemessige forhold, altså det å bruke den malen som er fastlagt, og som skal brukes. Det var påpekt i regnskapsåret 2006 fra Riksrevisjonen at her måtte man skjerpe inn bruken av malen. Nå leser vi oss til at dette først kommer på plass kanskje fra 2011. Renten spriker, sier Riksrevisjonen, og lån reforhandles ikke for å spare bilistene for ekstra kostnader. Er det altså slik at så lenge bilistene er tvunget til å betale, tar ikke departementet forvaltningen og tilsyn av de midlene som faktisk blir innbetalt, helt på alvor?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-10-20:
Nasjonal transportplan 2010–2019 inneber ei historisk satsing på samferdsel, der dei statlege rammene til samferdsel blir auka med om lag 45 pst. samanlikna med føregåande nasjonale transportplan. Investeringsprogrammet medfører det største lyftet for utbygging av transportinfrastruktur i moderne tid. Likevel er det lokalt ynske og vilje til å ta i bruk bompengar for å framskunda realiseringa av vegprosjekt ytterlegare. Dette stiller eg meg positiv til. Det er likevel ein klar føresetnad at det er lokalpolitisk tilslutning til dei bompengeprosjekta som blir fremja for Stortinget. Dersom prosjekta i staden skulle bli fullfinansierte med statlege midlar, ville dette føra til mindre rom for satsing på andre samferdselsprosjekt eller andre prioriterte område. Samtidig kan eg forsikra om at eg vil arbeida for best mogleg statlege rammer til utviklinga av samferdselsinfrastrukturen i Noreg. Statens vegvesen og bompengeselskapa arbeider kontinuerleg med sikte på å redusera innkrevjingskostnadene og kostnadene ved drift av selskapa. Automatisering av bomstasjonane er eitt tiltak som m.a. skal redusera kostnadene. Eg viser òg til at Statens vegvesen, saman med tre av fylkeskommunane, har gjort ei utgreiing av fylkeskommunale/regionale bompengeselskap. I rapporten som ligg føre, er det tilrådd å gå over til større selskap. Grunngjevinga for dette er at større selskap kan profesjonalisera drifta og utnytta stordriftsfordelar. Denne saka er no til behandling i Samferdselsdepartementet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-10-20:
Då må eg mest gjenta at både Statens vegvesen og bompengeselskapa arbeider kontinuerleg med sikte på å redusera innkrevjingskostnadene og kostnadene ved drift av selskapa. Det er jo det som tilseier at ein ved mange bomstasjonar no har fått automatisering. Det er det som òg tilseier at ein no har ei utgreiing til vurdering. I nokre tilfelle er det smådriftsfordelar. I dette tilfellet er det peikt på stordriftsfordelar, altså samanslåing av nokre av desse selskapa, nettopp med sikte på ytterlegare effektivisering, ytterlegare rasjonalisering, ytterlagare fokus på at meirkostnadene skal bli så låge som mogleg. Eg trur at det er noko å henta der.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-10-20:
No tykkjer nok eg at representanten Sortevik sjølv nettopp viser til eksempel på at her har det skjedd ei betring. Det har eg òg peikt på i svaret mitt, nemleg at vi no har ein rapport til behandling i departementet som legg vekt på at her kan det vera fordelar å henta. Altså: Her kan det vera effektivisering og rasjonalisering å henta med færre bompengeselskap. Så vil eg gjerne leggja til at vi kontinuerleg har vore opptekne av, frå departementet si side og òg frå Statens vegvesen og bompengeselskapa si side, at her skal vi utnytta det potensialet som er for effektivisering. I så måte er jo òg faktisk Riksrevisjonen sin rapport om dagens tilstand med på å gje ytterlegare moment for eit arbeid på det feltet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-10-20:
Slik representanten Halleraker her heilt korrekt peiker på, skal det greiast ut ulike løysingar i fase 2 av høgfartsutgreiinga. Desse vurderingane blir viktige premissar i samband med korridoranalysane i neste fase. Men eg kan forsikra om at desse spørsmåla og problemstillingane er varetekne i dei nyleg inngåtte avtalane med ulike eksterne konsulentmiljø som skal assistera Jernbaneverket sin prosjektorganisasjon. Samferdselsdepartementet har bedt Jernbaneverket greia ut kva for handlingsalternativ som er best eigna for å nå dei overordna transportpolitiske måla i dei ulike korridorane. Følgjande alternativ er spesifiserte i mandatet for høgfartsutgreiinga: referansealternativet, altså ei vidareføring av dagens jernbanepolitikk ei meir offensiv vidareutvikling av eksisterande jernbaneinfrastruktur, òg utanfor IC-området eit høgfartskonsept som delvis byggjer på eksisterande nett og IC-strategi hovudsakeleg separate høgfartsbanar Slik sett er ikkje dette berre ei utgreiing av nye banar for høgfartstog, men ei utgreiing som skal gje tilrådingar til langsiktige strategiar for utviklinga av langdistanse persontransport med jernbane i Sør-Noreg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-10-20:
Det er jo slik med dei anboda som så langt er tildelte, at det er eit sterkt innslag nettopp av internasjonal kompetanse. Det har vore ein føresetnad som har lege der, rett og slett ut frå ei erkjenning av at her er det både internasjonal erfaring og kompetanse på den type tog som vi ikkje har i Noreg. Skal vi koma vidare på dette feltet, må vi dra vekslar på kompetanse som finst internasjonalt. Så til Halleraker sitt spørsmål: Eg oppfattar det slik, heilt klart, at alle desse ulike sidene – desse fire ulike alternativa – skal greiast ut og skal bli varetekne samla sett av den same kompetansen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-10-20:
Eg er vel kjend med at det er eit breitt forlik som ligg til grunn for dei utgreiingane som er bestilte. Difor har eg òg vore meg veldig bevisst måten sjølve oppdraget er beskrive på, nettopp for å få fram både fordelar og ulemper med ei utbygging av høgfartsjernbane og konsekvensane for transportsystemet som heilskap. Det kan godt vera at det ville vera naturleg på eit tidspunkt å orientera Stortinget noko meir, men no er dette eit arbeid som føregår, og det er tildelt anbod på den fyrste delen allereie. Så det skal eg få lov til å koma tilbake til. Men det som eg kan lova representanten Halleraker, er at eg sjølvsagt skal ta ein ekstra runde med Jernbaneverket for å forsikra meg om at dei er på rett spor i forhold til det som er oppdraget. Det har eg personleg ingen grunn til å tvila på, men for ordens skuld: ein ekstra runde.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-10-20:
«I mandatet for høyhastighetsutredningen fase 2 er det bestemt at ulike konseptuelle løsninger som flerbruksbaner, stoppmønster, hastighetsstandard og mulighet for trinnvis utvikling av eksisterende banenett skal utredes. Dette er hver for seg og samlet viktige premisser for korridoranalysene som skal gjøres senere i fase 3. Etter det som er blitt kjent, er ikke disse viktige konseptvurderingene med i fase 2 i tilstrekkelig grad som forutsatt. Hva er årsaken til dette?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-10-20:
Det er to problemstillinger her, egentlig. Det ene er at man hele tiden har ment at man har behov for internasjonal kompetanse for å foreta disse utredningene, og det har også jernbanedirektøren bekreftet. Det er bra at man har lyst ut disse anbudene internasjonalt. Så har flertallet, som står bak dette, sagt i innstillingen til NTP: «Flertallet mener det spesielt bør arbeides videre med konsepter for flerbruksbaner med blandet trafikk av høyhastighetstog, regionstog og godstrafikk.» Det er det, pluss varierende stoppmønster, blandingen av regionstog, høyhastighetstog og hastighetsstandard, som undertegnede mener er mangelfullt ved det anbudsgrunnlaget som nå er utsendt. Etter det svaret som statsråden nettopp ga, kan det tyde på at dette tillegges det Jernbaneverket å utrede. Da er mitt spørsmål: Er det slik vi hadde forutsatt det med internasjonal kompetanse?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-10-20:
Det er selvfølgelig mange spørsmål, og det mandatet som er lagt, er også svært omfattende. Vi bruker en betydelig slump penger fra statens side på denne utredningen, og da er det viktig at den er så grundig som mulig, og at vi også får avdekket det vi ønsker å få vite, før en beslutning. Det er også et bredt forlik bak dette mandatet, med mange partier, som ikke alle sitter i regjering heller. Dermed blir det viktig med forankring også i denne sal. Jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden på om hun kunne tenke seg å komme til Stortinget med en redegjørelse ved en passende anledning om arbeidet med høyhastighetsutredningen – om ikke før, i alle fall i revidert statsbudsjett.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-10-20:
«Grunneigarane i Skrautvål sameige, Steinsetbygda sameige og Ton og Lenningen utmarkslag i Nord-Aurdal og Etnedal kommunar har i fleire år arbeidd med ein alternativ modell til statleg vern i samband med utviding av Ormtjernkampen nasjonalpark, på sine private område. Statsråden har i brev datert 8. mai 2009 lova eit møte med grunneigarane så snart saka er ferdighandsama i Direktoratet for naturforvaltning og oversend Miljøverndepartementet. Har statsråden sett seg inn i grunneigarane sitt forslag, og når skal møtet haldast?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-10-20:
Eg takkar for svaret. Eg er glad for at det blir eit møte allereie den 2. november, og eg håpar sjølvsagt også at sameiget får god moglegheit til å framføre sitt syn der. Det som er spesielt, er at grunneigarane ikkje ønskjer ein vernekonflikt. Dei ønskjer å ta vare på naturverdiane gjennom ein godkjend forvaltningsplan. I brev til Miljøverndepartementet ber dei nettopp om at departementet blir ein samarbeidspartnar når det gjeld å utvikle ei grunneigarstyrt forvaltning i dette området. I eit intervju med bladet Jakt & Fiske uttalar ministeren at eit av dei nye prinsippa i den nye naturmangfaldlova er at ein må kunne forvalte utan nødvendigvis å verne. Vidare uttalar ministeren at det skal kunne skje menneskeleg aktivitetar som landbruk, fiske og vegbygging samtidig som ein sikrar naturmangfaldet. I den same artikkelen uttalar ministeren at det er eit paradigmeskifte frå naturvernlova sitt hovudføremål. Vi ser at grunneigarane ønskjer ei grunneigarstyrt forvaltning, og vi ser at den private eigedomsretten står sterkt i eit slikt ønskje. Kan ei grunneigarstyrt forvaltning vere ein slik del av eit paradigmeskifte?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-10-20:
Eg takkar for svaret. Det er stor interesse for denne saka. Det er stor interesse blant grunneigarane, og derfor er også ein del av dei grunneigarane faktisk her i Stortinget i dag. Den private eigedomsretten står sterkt. Han er ei sterk drivkraft til å ta vare på dei naturverdiane som er, men han er også ei sterk drivkraft til å forvalte dei naturverdiane som ligg på eigne eigedomar. Både blant grunneigarane og i kommunane er det sterk uro over at så store område no skal inn i verneplanen. Dei set også spørjeteikn ved lokaldemokratiet sin påverknad på grunnlaget for å utvide nasjonalparken frå 9 km2 til 1 170 km2. Vi ser at fylkesmannen har vore positiv til ein del innspel som har kome frå grunneigarhald, mens Direktoratet for naturforvalting har vore negativ. Vi ser også at ei oppretting av denne nasjonalparken vil føre til to stillingar i Statens naturoppsyn, ein betydeleg jobb som grunneigarane kunne ha gjort. Forstår statsråden kvifor det er eit så sterkt ønske om å utnytte den private eigedomsretten til ei slik forvaltning?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-20:
Saken gjelder altså utvidelse av Ormtjernkampen nasjonalpark, som er en del av den landsomfattende nasjonalparkplanen når det gjelder opprettelse av tre landskapsvernområder og fem nye naturreservater, samt utvidelse av et av de eksisterende naturreservater som en del av den samlede pakken. Det berører en rekke kommuner: Øystre Slidre, Nord-Aurdal, Nordre Land, Gausdal, Etnedal, Sør-Fron og Nord-Fron. Vårt inntrykk i Miljøverndepartementet er at det er bred lokal oppslutning om vesentlige sider ved nasjonalparken, men at det også er lokal motstand, spesielt mot det foreslåtte Fullsenn landskapsvernområde. Mye av motstanden baserer seg på frykt for at det skal bli innskrenkninger i tradisjonell stølsdrift i Valdres. Det kan også være andre begrunnelser, men det er i alle fall det mest essensielle. Med bakgrunn i det brevet som Bjørn Lødemel henviser til, fra Skrautvål sameige, hvor de legger fram alternative tanker om dette og ber om møte om det, er det nå berammet et møte den 2. november, hvor statssekretær Heidi Sørensen vil møte alle ordførerne i de berørte kommunene. Stortingsrepresentant Erling Sande, som er leder for miljøkomiteen, vil delta. Og håpet er at man skal se på hvordan man kan finne løsninger som alle parter kan akseptere. I dette møtet vil selvsagt også Skrautvål sameige få lagt fram sitt syn. I og med at behandlingen ikke er kommet til et sluttpunkt, er det ikke naturlig for meg å komme med egne synspunkter i denne saken, og det håper jeg også at Lødemel forstår. Vi skal i alle fall sikre at man får god anledning til å framføre disse synspunktene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-20:
I alle fall legger vi nå opp til lokal forvaltning av nasjonalparkene. Det vil i løpet av det nærmeste året bli en landsomfattende prosess, hvor mye av ansvaret vil bli flyttet ned til et mer lokalt nivå, selvfølgelig forutsatt at man arbeider innenfor de nasjonale føringene som Stortinget har gitt. Dette arbeidet har allerede startet i Salten og vil spre seg rundt i hele landet. Det kan ikke være grunneierne alene som forvalter, men grunneierne representerer en viktig lokal interesse, og det vil være lokale folkevalgte som da er sentrale i forvaltningen. Grunneierne skal under enhver omstendighet høres som noen av de meste sentrale aktørene. Nasjonalparker har jo ikke som formål å stoppe enhver aktivitet innenfor nasjonalparkene. Det varierer hva man kan tillate, og mye av miljøutviklingen i Norge i årene framover, som Lødemel også peker på, er jo å holde i hevd f.eks. beitelandskap og seterlandskap, som nettopp har sin naturverdi, og hvor det også er arter, fordi mennesket har bearbeidet disse.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-20:
Ja, jeg mener at den private eiendomsretten har mange gode sider. Jeg er – i all beskjedenhet – en betydelig skogeier selv, og har ikke gitt bort den skogen verken til staten eller til andre. Og i internasjonal sammenheng har jeg argumentert for det en rekke ganger, fordi det nesten alltid viser seg at den mest effektive driftsformen i landbruket er at selveiende bønder, la oss kalle dem senterpartibønder – det vil sikkert ikke tilfredsstille Lødemel, men la oss kalle dem det – kontrollerer sine produksjonsmidler og koblet opp mot et marked produserer mer. Men selvsagt også på dette området må det avgrenses opp mot andre interesser i samfunnet, i dette tilfellet brede naturinteresser. Hensikten med dette møtet den 2. desember ville nettopp være å gjøre den avveiningen mellom hensynet til tradisjonell drift som man har gjort, og ønsket om å ta vare på et flott område i norsk natur. Jeg håper at det møtet kan bidra til å bringe det videre. Skulle grunneierne etter det føle at de ikke er tilfredsstilt, og at prosessen er for dårlig, skal jeg selvsagt stå ved min avtale og møte dem direkte selv.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-20:
Utvilsomt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Regjeringa begynte i 2006 arbeidet med planleggingen av et fullskala fangstanlegg for CO2 i tilknytning til Naturkrafts gasskraftverk på Kårstø. I tillegg startet utredningen av en løsning for transport og sikker lagring av CO2. I forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2009 orienterte regjeringa i mai samme år om at anskaffelsesprosessen knyttet til CO2-håndtering på Kårstø stanses. Bakgrunnen for dette knyttet seg bl.a. til usikkerhet rundt gasskraftverkets driftsmønster og hvor mye CO2 det ville være behov for å håndtere. Samtidig ble Stortinget orientert om at regjeringa ønsket å utrede en eventuell integrasjonsløsning mellom gasskraftverket og gassprosesseringsanlegget på Kårstø. Kartleggingsstudien ble overlevert Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet i mars i år. Videre er det utført ekstern kvalitetssikring, såkalt KS1, av beslutningsgrunnlaget for Kårstø-prosjektet. Denne rapporten ble overlevert Olje- og energidepartementet og Finansdepartementet i april. Rapporten presenterer hva kvalitetssikrer anser som mer overordnede utfordringer ved Kårstø-prosjektet. Det er siden 2006 utført et omfattende og viktig utredningsarbeid av CO2-håndtering på Kårstø. Arbeidet har bidratt til å framskaffe nyttig kunnskap om ulike aspekter ved det å etablere fullskala CO2-håndteringsanlegg, og vil utgjøre viktige bidrag ved eventuell videreføring av prosjektet. CO2-håndteringsprosjektene på Kårstø og Mongstad er store, de er kompliserte, og det er kostbare prosjekter. Det er også betydelig risiko involvert knyttet til utvikling av teknologier for CO2-fangst fra forskningsstadiet til industriell skala. På denne bakgrunn legger regjeringa opp til at CO2-håndtering på Kårstø skal vurderes opp mot andre klimatiltak i arbeidet med en stortingsmelding om klimapolitikken. Denne meldingen planlegges lagt fram neste år.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Først bare en liten presisering. Når tallet 33 mrd. kr blir brukt her, er ikke det sammenlignbart med utgangspunktet for Kårstø-prosjektet. For øvrig mener jeg at det er all grunn til å diskutere og resonnere rundt kompleksiteten i CO2-prosjektene. Det har jeg orientert Stortinget om i høst når det gjelder Mongstad-prosjektet. Jeg mener slik sett at vi nå har mye igjen for å bruke energi på å få realisert Mongstad-prosjektet på en god måte. Jeg er enig i det som representanten Solvik-Olsen sier om Kårstø-prosjektets status videre. Det er nå et prosjekt som blir vurdert ut fra klimaeffekten isolert knyttet opp til ulike rensetiltak som der blir gjort. Mongstad-prosjektet er det som nå både blir definert som og i praksis er den fremste læringsarenaen når det gjelder teknologiutvikling.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Svaret på det er ja. Det er regjeringas statsbudsjett som er lagt fram, og min proposisjon til Stortinget i den forbindelse er en del av regjeringas budsjett. Og det er en felles holdning rundt det som står i proposisjonen jeg har lagt fram der.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Det gjelder et felles sett av retningslinjer for statsstøtte til fornybar energi i alle EU-land og EFTA-land. De retningslinjene som gjelder for statlig støtte til fornybar energi og energieffektivisering, følges av Enova. Disse retningslinjene sier at støtte til enkeltprosjekter av en viss størrelse skal godkjennes av EFTAs overvåkningsorgan. Det er den prosessen som nå gjennomføres for en rekke saker hvor Enova har tildelt støtte. Så lenge man følger retningslinjene, ligger det ingen dramatikk i dette. Departementet og Enova har en tett dialog med overvåkningsorganet om oppfølging av disse sakene. Vi har gitt uttrykk for at vi har behov for en rask avklaring av sakene. Vi har ikke mottatt signaler som tilsier at disse prosjektene ikke kan få den støtten de er lovet, men siden regelverket er nytt både for oss og overvåkningsorganet, vil en godkjenningsprosess ta noe tid. Vi må ha respekt for overvåkningsorganets arbeid. Det betyr at vi ikke kan utbetale støtte før vi har positive vedtak. Jeg forholder meg til de faktiske forhold i saken som sådan og ser ingen grunn til å diskutere hypotetiske problemstillinger knyttet til disse prosjektene. Saken er nå til behandling, og vi er nødt til å avvente overvåkningsorganets konklusjon, men jeg er trygg på at de vil fatte vedtak som ikke gir vesentlige negative konsekvenser for prosjektet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Jeg svarer på spørsmålet, men jeg oppfatter at svaret ikke er det som representanten ønsker det skal være. Mitt poeng er at jeg legger til grunn at Enova har fulgt de retningslinjer som gjelder innenfor EU- og EFTA-systemet knyttet til støtte til enkeltprosjekter for å realisere fornybare energiprosjekter. Så lenge de reglene og det regelverket er fulgt, legger jeg også til grunn at det ikke kommer innvendinger fra ESA knyttet til de vedtak som Enova nå har gjort. Hvis det derimot skulle skje, er saken en annen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Det er ikke riktig at dette er noen som helst form for ansvarsfraskrivelse. Ansvaret er knyttet til tildeling av støtte i enkeltprosjekter til enkeltselskaper. Det er delegert til Enova. Jeg legger til grunn at Enova følger det regelverket som gjelder for EU- og EFTA-området knyttet til støtte til fornybare energiprosjekter.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Representanten Solvik-Olsen tar opp et viktig tema – et tema også jeg er opptatt av. Det er jeg både som ansvarlig statsråd for ressursforvaltning på norsk sokkel, og som statsråd med ansvar for eieroppfølging av Petoro. For å få innspill på disse områdene har departementet nylig hatt et utvinningsutvalg i arbeid. Rapporten for utvalget er nå på høring, og rapporten og høringsuttalelsene til denne vil være et viktig innspill til den stortingsmeldinga som jeg planlegger å legge fram i 2011. Oljedirektoratet har en sentral rolle i oppfølginga av petroleumsaktiviteten, og jeg vet at Oljedirektoratet har fulgt opp Heidrun tett, og at de overfor rettighetshaverne har uttrykt bekymring for utviklinga på feltet. De har bl.a. krevd at Statoil presenterer en ny utvinningsstrategi for feltet. Utover det er det ikke min rolle å være tilfreds eller utilfreds med situasjonen på enkeltfelt med mindre det skjer noe ekstraordinært. Vi har et rammeverk for øvrig som gir operatøren en sterk egeninteresse i å drive feltet effektivt, og jeg vet at operatøren har stor oppmerksomhet om utfordringene knyttet til Heidrun. Aktive partnere er en viktig forutsetning for å få størst mulige verdier ut av feltene. Aktive partnere som konstruktivt utfordrer operatørens arbeid, har derfor en viktig rolle på norsk sokkel, og jeg mener Petoro fyller en slik rolle på en god måte i dag. Ett av satsingsområdene for Petoro er å sikre størst mulig lønnsomhet for SDØE-porteføljen i de modne feltene på norsk sokkel, herunder Heidrun. Jeg er kjent med at Petoro over lengre tid har lagt ned et omfattende arbeid når det gjelder tiltak for økt utvinning på dette feltet. Konkrete tiltak på Heidrun er iverksatt, og nye tiltak vurderes av interessentselskapet for feltet. Det er mitt inntrykk at Petoro bidrar betydelig med å ivareta statens verdier på Heidrun. For øvrig er det styrets ansvar å prioritere midlene som tilføres Petoro over de årlige budsjettene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
For det første er det noen flere aktører igjen på norsk sokkel enn én etter at fusjonen mellom Hydro og Statoil fant sted, men det er ikke tvil om at det at de to store norske aktørene nå er én, har gitt nye utfordringer. Men jeg vil nok framheve Oljedirektoratets rolle i dette. Jeg nevnte også det i mitt innledende svar. Petoro har en åpenbar og svært viktig rolle i å være nettopp pådriveren i lisensen. Oljedirektoratet har på sin side en rolle i å følge opp myndighetsansvaret, og det jeg egentlig oppfatter ligger i representantens spørsmål, er å stille nok kritiske spørsmål og sette krav til lisensene, sette krav til selskapene, om at det skal ligge god samfunnsøkonomisk tenking bak planene på de enkelte feltene. Vi har en god historie i Norge på at man gjennom den type involvering har fått ut merverdier av feltene i Norge, og Troll er jo ett eksempel på det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-10-20:
Til siste del av spørsmålet, som går på det å vurdere operatørskap på nye felt, er jo håndteringen av det til enhver tid gjeldende operatørskap på ulike felt av svært stor betydning når nye operatørskap blir vurdert. For øvrig er min tillit til Oljedirektoratet – og nettopp deres evne til å gjøre gode vurderinger opp mot lisensene og framdrifta der samt konkrete, faglige spørsmål som skal vurderes i den forbindelse – svært stor. Jeg tror det er viktig at vi har et oljedirektorat som er gode nok til å utføre den rollen, og som også av meg som statsråd, og av det politiske Norge, får lov til å ha den rollen som den faglige instansen de er og skal være. Og jeg lytter nøye til de vurderingene som kommer fra Oljedirektoratet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Som representanten Nesvik sikkert er kjent med, er utredning om sykehusbygging i Helse Nordmøre og Romsdal nå gjennomført. Rapporten ble overlevert Helse Midt-Norge den 6. oktober. Tre ulike løsninger er utredet, i tråd med oppdraget som helseministeren ga til Helse Midt-Norge i mars i år. Alternativene er: ett nytt felles sykehus i Nordmøre og Romsdal beholde dagens to-sykehus-struktur og bygge nytt sykehus på Eikrem i Molde et nullalternativ, som innebærer bruk av dagens bygningsmasse, og at den oppgraderes Jeg er kjent med at det arbeides med å forberede saken for de styrende organer i Helse Midt-Norge. Utredningen vil først bli behandlet i det lokale styret i Helse Nordmøre og Romsdal. Deretter vil den fremmes for styret i Helse Midt-Norge. I første omgang er dette en sak hvor det må tas en beslutning mellom de ulike løsningene som er utredet. En bærekraftig helsetjeneste i årene framover stiller store krav til prioriteringer, ressursbruk og til investeringsbeslutninger. De regionale helseforetakene har et helhetlig ansvar for investeringer og drift av sykehusene. Det betyr at de har ansvar for å prioritere, planlegge og igangsette investeringsprosjekter. Forutsetningen er at dette gjennomføres innenfor vedtatte rammebetingelser. Helseforetakenes finansieringssystem understøtter det helhetlige ansvaret, der bevilgning til drift og investeringer overføres som rammer og ikke som øremerkede tilskudd. Jeg og helseministeren har stor respekt for det arbeidet som gjøres i Helse Midt-Norge. Vi vil selvfølgelig lytte til de anbefalinger som det legges opp til. Samtidig kan vi ikke i dag gi noen signaler knyttet til når bygging av et eventuelt nytt sykehusbygg i Nordmøre og Romsdal kan komme i gang. Vi vil understreke at ved valg av sykehusløsning for Nordmøre og Romsdal må det legges vekt på gode faglige løsninger som også er økonomisk bærekraftige. Det drives gode sykehus i Nordmøre og Romsdal i dag. Det betyr ikke at vi ikke ser behovet for en ny sykehusløsning i denne regionen. Men fram til dette er på plass, er vi opptatt av å sikre at befolkningen skal føle seg trygg på at de får de tjenestene som de trenger i dagens spesialisthelsetjeneste.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg vil gjøre representanten Nesvik oppmerksom på at helseministeren har et veldig sterkt fokus på denne saken og det å foreta grundige utredninger. Når vi foretar grundige utredninger av hva man skal legge vekt på som skal gi pasientene det best mulige tilbudet, slik at folk som er syke skal få god behandling, er ikke det «forkludring». Det er tvert imot en veldig grundig saksbehandling, som helseministeren legger stor vekt på i denne saken. De utredninger som nå er gjort, er ennå ikke behandlet, verken i det lokale helseforetaket eller i det regionale styret. Dette må en ta stilling til når utredningene er ferdige.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg kan garantere representanten Nesvik at helseministeren har et veldig sterkt fokus på denne saken. Det å få gode helsetjenester for folk, krever noe annet av sykehusene våre enn det det gjorde før. Folk skal få den beste behandlingen. Derfor er vi nødt til å fatte beslutninger ut fra hva som er økonomisk bærekraftig, og ut fra hvordan man skal tiltrekke seg gode fagfolk. Jeg kan garantere representanten at dette legger helseministeren vekt på i alt sitt arbeid.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Representanten Syversen vil være kjent med at det siden 2001 har blitt arbeidet med å finne en løsning for å bedre de utilfredsstillende bygningsforholdene som Nasjonalmuseet har slitt med i veldig mange år. I den første tiden ble det utredet et alternativ som samlet all aktivitet i området på og rundt Tullinløkka. I St.prp. nr. 1 for 2008–2009 ble Stortinget informert om at departementet hadde satt i gang et arbeid med å utrede en alternativ lokalisering, dvs. en bygningsløsning på Vestbanen som skal romme alle funksjonene til museet, med tanke på at Nasjonalmuseet skal flytte hele sin aktivitet til Vestbanen. Det står på side 86. Utredningsarbeidet ble sluttført i februar 2009, med en ekstern kvalitetssikring av resultatet. Anbefalingene derfra har vært entydige. Både museumsfaglig og økonomisk er et nybygg for Nasjonalmuseet på Vestbanen den klart beste løsningen. Regjeringen har på det grunnlaget besluttet å sette i gang en arkitektkonkurranse om et nybygg på Vestbanen for Nasjonalmuseets samlede virksomhet innenfor billedkunst, kunsthåndverk og design. Stortinget fikk seg forelagt en utfyllende redegjørelse om saken i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2009, St.prp. nr. 67 for 2008–2009. En grunnforutsetning for Vestbaneprosjektet er at museet skal kunne samle all sin aktivitet, unntatt arkitektur, på ett sted. Nasjonalmuseet vil derfor flytte de utstillingene som i dag er i Nasjonalgalleriet, til nybygget på Vestbanen når det er ferdig. For mange av oss er det en verdi i seg selv å kunne møte visuell kunst i sin mangfoldighet på ett og samme sted. Det er på ingen måte slik at historisk kunst bare kan oppleves i en viss type bygninger og samtidskunst i andre type bygninger. Samlokaliseringen på Vestbanen vil bidra til en betydelig økning av interessen for og oppslutningen om hele det visuelle kunstfeltet med samtidskunst, design og kunsthåndverk, og arkitektur. I en avisartikkel nylig beskriver museumsdirektøren et spennende perspektiv når han framhever hvordan museet innenfor et nytt, samlet bygningskompleks kan synliggjøre og formidle sammenhengen mellom den eldre kunsten og samtidskunsten. Å se sammenhenger tror jeg kan være lærerikt innenfor det visuelle kunstfeltet, som ellers i samfunnet. For de rike samlingene som Nasjonalmuseet har ansvaret for, vil et nybygg bety en betydelig forbedring av sikrings- og bevaringsforholdene. I dag er dette mildt sagt utilfredsstillende. Det har bl.a. Riksrevisjonen påtalt i to rapporter om bygningsforholdene i Nasjonalgalleriet. Et nybygg som inneholder hensiktsmessige og lett tilgjengelige utstillingsarealer, godt med magasinplass og moderne funksjonelle verksteder, vil sette museet i stand til å oppfylle formidlings- og bevaringsoppgavene sine på en mye bedre måte enn i dag. Jeg ønsker at Nasjonalgalleriet også i framtiden skal fylles med aktivitet som står i stil med byggets egenart, men det har vi god tid til å ha en åpen diskusjon om.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Nei, I.C. Dahl skal ikke være noen redningsbøye for samtidskunsten. Men jeg har tro på at mange av de tradisjonelle maleriene kan vekke folks nysgjerrighet og interesse for samtidskunsten, og at nettopp muligheten til å se dette i en sammenheng vil være en stor fordel ved et felles nybygg. Jeg er i likhet med representanten og andre opptatt av hva vi skal bruke Nasjonalgalleriet til i framtiden. Man må i gang med et voldsomt rehabiliteringsarbeid for å ta vare på denne bygningen. Men dette minner om mange av de andre diskusjonene vi har hatt om eldre bygninger i hovedstaden. Det var en stor og viktig diskusjon om hva vi skulle bruke Universitetsbiblioteket til. Nå brukes det av Nasjonalbiblioteket, og bygningen er tatt godt vare på. Jeg har tro på at en åpen diskusjon – og vi har god tid til å ta den diskusjonen – kan være med på også å ta vare på Nasjonalgalleriet som bygning slik den er i dag.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Spørsmålet knyttet til et eventuelt bygg for Utenriksdepartementet vil vi komme tilbake til og vurdere. Jeg vil be representanten se nøye på det som har kommet inn av forslag i arkitektkonkurransen. Det er meget gode forslag som har kommet inn, som jeg mener vil gjøre vestbanetomten til en veldig attraktiv møteplass for alle som i dag er opptatt av visuell kunst, og jeg har også tro på at dette bygget vil bidra til at langt flere kommer til å bli interessert i det visuelle kunstområdet, slik vi har sett hvordan interessen for Operaen har økt etter at vi fikk et nybygg for Operaen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-20:
Over til kultur – men det kan jo også gi god helse! «Vil statsråden kategorisk avvise, uavhengig av organisering innenfor et nytt nasjonalmuseum, muligheten for at Nasjonalgalleriet kan bestå slik publikum kjenner det i dag?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-20:
Det var jo en liten historisk gjennomgang, som det kanskje er litt ulike meninger om, bl.a. om i hvilken grad Stortinget faktisk er fullstendig informert og har hatt mulighet til å diskutere de samlede rammer for den beslutningen som statsråden nå refererte til. Jeg minner om at det har vært fremmet et privat forslag her i Stortinget knyttet til akkurat den delen. Jeg må tolke statsråden dit hen at hun nå har landet, og at Nasjonalgalleriet, slik vi kjenner det i dag, kommer til å bli historie. Som statsråden sikkert har sett, har det vært skrevet flere artikler i avisene enn den hun refererte til. Mitt spørsmål er: Er det slik at I.C. Dahl og Tidemand og Gude skal bli redningsbøyen for samtidskunsten? Er det den nye begrunnelsen for samlokaliseringen, slik vi kunne lese for noen dager siden?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-20:
Da vender jeg nesen litt framover, for statsråden var inne på at hvordan det til syvende og sist blir seende ut på Vestbanen, også er av avgjørende betydning for hvilket uttrykk dette nye museet får, og hvilken bevissthet folket får for et nytt nasjonalmuseum. Det er vel kjent at på denne tomten er det mange interesser. Vi hører at Utenriksdepartementet gjerne vil ha regulert inn et kontorbygg mer eller mindre sammen med dette nasjonalmuseet. Mange frykter, og det tror jeg ligger bak den uroen mange har vist med hensyn til flyttingen, at det samlede uttrykk på Vestbanen blir lite heldig dersom man skal presse inn altfor mye på for lite plass. Hvordan vurderer statsråden den siden av saken?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «I Bondebladet av 30. september 2010 kunne vi lese om en gård drevet som et aksjeselskap. Dette synes jeg er flott. Hvorfor er det da så vanskelig å få lov til å drive en skogeiendom som et AS?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Svaret er vel for så vidt greit nok, men det jeg tenker mye på i denne saken, er at vi kanskje må tenke nytt. Det har aldri vært så mange gårdsbruk som står tomme som i dag, ca. 34 000, det har aldri vært så få som har vært bønder enten på deltid eller på fulltid, og interessen for å drive landbruk er i hvert fall ikke økende, dessverre. Så vi må gjøre noe, og derfor syntes jeg det var spennende det som sto i Bondebladet, at det var noen som drev en gård som et AS. Ifølge artikkelen drives denne på en god måte, «dyrevelferd står i høysetet», som det står, de investerer i forhold til inntektene sine, og som et AS har du også mer kontroll over inntektene dine. Så jeg ser egentlig bare fordeler med dette, og så kan man da overføre dette til et skog-AS også. Vi må tenke nytt, og det er der jeg synes at regjeringen og Senterpartiet og statsråden ikke er med på utviklingen.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret, og jeg tror at man må se lenger enn ti år. Jeg synes ikke det er greit, men jeg hører at statsråden synes det er greit med en slik tiårsperiode – men hva da etter ti år? Når man skal investere i en landbrukseiendom, er det ofte investeringer som går over mange år, mange flere år enn ti år, og når man ser på hva avskrivningsreglene for en driftsbygning innebærer, er det atskillig mer enn ti år, og slik er det for mye utstyr også, så det er jo en langsiktig investering. Så jeg synes det er helt feil at det bare skal være ti år. Men jeg kommer tilbake til det jeg sa, at det er en nedadgående trend i landbruket, dessverre, og skal vi opprettholde bosettingen bl.a., tror jeg at vi politikere må tenke nytt, vi må tenke annerledes, vi må tenke slik at vi får inn ungdom, og ungdom tenker ikke på samme måte som ungdom gjorde før. Man vil ha fritid, man vil ha ordnede økonomiske forhold og mange andre ting som ikke var før. Før ble man født på en gård, man levde på en gård og døde på en gård, men slik er det ikke i dag – man ønsker noe mer.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-20:
Jeg er enig i den beskrivelsen av driften som er presentert i Bondebladet den 30., som understrekes av representanten, og har ikke grunn til å si noe galt om driften av det gårdsbruket, som eies personlig, men som drives gjennom et aksjeselskap. Det som jeg prøvde å understreke i mitt forrige svar, var at det er faktisk fullt mulig å gjennomføre det, forutsatt at en har et personlig eierskap til eiendommen, og at en har en avtaleperiode som er begrenset til ti år – da utløses ikke konsesjonsplikt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-10-20:
Tradisjonelt eierskap i landbruket og i skognæringen er det personlige eierskapet. Det har gjennom mange, mange års erfaring vist seg å gi gode resultater i forhold til bosetting, sysselsetting og drift. Vi har et totalt antall landbrukseiendommer i 2009 på i overkant av 186 000, av dem er det 1 856 som eies av AS. Hvis vi snakker om skogeiendommer på mer enn 25 dekar produktiv skog og mindre enn 5 dekar jordbruksareal, er det til sammen 13 771, og av disse er 422 eid av AS. Så det er tilfeller, og det er mulig gjennom dispensasjoner å gjennomføre det. Men utgangspunktet mitt og utgangspunktet i lovverket er at det personlige eierskapet skaper stabilitet, langsiktighet og mulighet for god utvikling innenfor landbruket og skognæringen.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-10-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeidsministeren: «Nordisk språksamarbeid handler i stor utstrekning om hvilke praktiske samarbeidsprosjekter en makter å få i stand. Her spiller samarbeid i den offentlige forvaltningen en stor rolle. Et felt er samarbeidet om terminologiarbeidet, et annet kunne være samarbeid om oversettelsene av EU-dokumenter, der språklig koordinering ville gi gevinster over tid. Mener statsråden offentlig sektor kunne gi bedre bidrag til nordisk språkkoordinering, og hvilke tiltak vil hun eventuelt iverksette?»
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-10-20:
Jeg takker for svaret. Her var det jo flere positive grep, bl.a. samarbeid på tjenestemannsnivå, som også vil være viktig i forhold til grensehinderproblematikken. Men jeg kunne nok ønsket meg litt flere konkrete forslag. Jeg tror man bør gjøre en gjennomgang i statsapparatet for å se om man kan finne noen muligheter. Jeg nevnte i spørsmålet EUs store mengde av dokumenter som oversettes til de skandinaviske språk. Meg bekjent er det ikke noe samarbeid i oversettelsesarbeidet mellom Sverige, Danmark og Norge. Jeg har prøvd å finne ut om det er det, og svaret har vært entydig nei. Hvis man skal foreta en språkkoordinering, er det viktig å være før ute enn det som er tilfellet når språket allerede er innarbeidet i de enkelte land. Man må rett og slett ligge litt foran utviklingen. Hvis man hadde greid å få et felles grep på oversettelsene, altså koordinert oversettelsene, ville man faktisk for en gangs skyld kunne ligge foran utviklingen. Kunne statsråden tenke seg å se på den muligheten?