trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-02-22:
Skattedirektoratet publiserte før årsskiftet en uttalelse om skatteplikt på periodebillett på kollektivtransport som ansatte får tilgang til på grunn av sitt arbeidsforhold. Dette er ikke uttrykk for en ny rettsoppfatning, men en bekreftelse av tidligere uttalelser. I spørsmålet fra representanten Breivik står det at «periodebilletter for ansatte vil være skattepliktig(…) gitt at kollektivtransport brukes i forbindelse med arbeid». (…) Skattedirektoratets uttalelse gjelder ansatte som kjøper rabatterte kollektivkort til privat bruk. Periodebilletter til kollektivtransport i forbindelse med arbeid, som ansatte ikke disponerer privat, innebærer ingen skattepliktig fordel for den ansatte. Utgangspunktet i skatteloven er at enhver økonomisk fordel vunnet ved arbeid er skattepliktig, uansett om fordelen består av penger eller naturalytelser, som rabatter er et eksempel på. Skatteplikten gjelder også naturalytelser som gis av andre enn arbeidsgiveren, når det er sammenheng mellom at ytelsen mottas og arbeidsforholdet. Det gjelder også når arbeidsgiveren ikke selv har direkte kostnader til ytelsen, men hvor hennes forhandlingsstyrke eller posisjon for øvrig er utslagsgivende for at de ansatte oppnår fordelen. Rabatt på reiseutgifter mellom hjem og arbeidssted går også inn under fordelsbegrepet. Når rabatt på kollektivkort til privat bruk bare er tilgjengelig for personer som er i arbeid hos visse arbeidsgivere og ikke for andre, vil det normalt være tilstrekkelig sammenheng mellom arbeidsforholdet og rabatten. Den skattepliktige fordelen settes til forskjellen mellom prisen i ordningen og markedsprisen utenfor arbeidsforhold. Dersom kortene i ordningen har andre egenskaper enn de som tilbys folk flest, må markedsprisen anslås i det konkrete tilfellet. Arbeidsgiver må innberette fordelen i a-ordningen, beregne arbeidsgiveravgift og gjennomføre skattetrekk. Finansdepartementet avga i 2007 en uttalelse som bygger på rettstilstanden som jeg nettopp har omtalt. Denne rettstilstanden lå også til grunn for en upublisert, bindende forhåndsuttalelse som Skattedirektoratet ga til Deloitte i desember 2015. Uttalelsen gjaldt en arbeidsgiver som vurderte å knytte seg til HjemJobbHjem-ordningen. Dette er en ordning for virksomheter i Rogaland som gir de ansatte i deltakende virksomheter mulighet til å oppnå til dels betydelige rabatter på kollektivkort. Ordningen er støttet av bl.a. Rogaland fylkeskommune, transportselskapet Kolumbus og Bysykkelen. Skattedirektoratets bindende forhåndsuttalelse konkluderer med at kollektivkort kjøpt gjennom denne ordningen gir en skattepliktig fordel vunnet ved arbeid. Likevel konkluderte det aktuelle advokatfirmaet i januar 2016 i et åpent brev med at HjemJobbHjem-billetten som tilbys ansatte i virksomheter tilknyttet ordningen, ikke kan anses som en skattepliktig fordel. Regjeringen ønsker at flere skal reise kollektivt, og vi jobber for å forbedre kollektivtilbudet, i samarbeid med Venstre.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-02-22:
Nå har representanten Breivik bedt meg om å beskrive gjeldende rettstilstand, og det har jeg da gjort. Så er det selvfølgelig et politisk spørsmål om man ønsker å gjennomføre skattemessig gunstigere ordninger knyttet til å stimulere til bruk av kollektivtilbudet. Regjeringen har, i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, gjort ganske mye for å styrke satsingen på kollektive løsninger i og rundt de store byene. Det er det viktigste vi gjør for å legge til rette for at flere velger kollektivt. Det handler om å ha gode tilbud og hyppige avganger. Derfor har vi i første omgang brukt ressursene på å bygge opp tilbudet, sånn at det skal være tilgjengelig. Hvis man i tillegg ønsker å drøfte skattemessig gunstige ordninger, er det selvfølgelig et prioriteringsspørsmål i forbindelse med statsbudsjettene. Men jeg har lyst å understreke at det kommer noen nye avgrensninger i dette også – om man skal tilgodese folk som er i arbeidsforhold, eller også studenter og andre som ikke er i arbeidsforhold.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-02-22:
På den ene siden tror jeg det er viktig at vi har så like regler som mulig når det gjelder beskatning av naturalytelser. Det er fra tid til annen grunn til å gjennomgå dette på nytt, også for å se om det er rom for å gjøre forenklinger i regelverket. Det er jeg tilhenger av. På den annen side er jeg også opptatt av at vi må ha tilstrekkelig fleksibilitet i fremkommeligheten for arbeidstakerne. Det er ikke alle som kan velge kollektive løsninger. Det er fortsatt mange som er avhengig av å bruke bil til og fra arbeidsstedet. Så jeg tror ikke vi må innrette samferdselspolitikken eller skattepolitikken ensidig med tanke på å stimulere til økt bruk av kollektive løsninger. Vi må også erkjenne at vi bor i et langstrakt land, hvor bilen fortsatt er et viktig fremkomstmiddel, og som sånn sett ikke skal «ugunstiges» i forhold til andre løsninger og valg.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-02-22:
La meg åpne med å si at det nå er avgjørende viktig å ivareta hensynet til Silvers kunder. Administrasjonsstyret vil bl.a. så raskt som mulig vurdere mulighetene for å opprettholde pensjonsutbetalingene helt eller delvis mens administrasjonsstyrets arbeid pågår. Jeg vil si at jeg tror vi alle sammen er enige om at det er svært viktig å ha regler som bidrar til at norske pensjoner er trygge. Det var derfor et enstemmig storting i 2015 vedtok nye kapitalkrav for forsikringsforetak. Silver Pensjonsforsikring AS ble på fredag satt under offentlig administrasjon fordi selskapet ikke oppfyller de kapitalkravene som ble satt av Stortinget, det til tross for at selskapet har fått utsatt fristen to ganger. Regjeringen var i utgangspunktet innstilt på å gi Silver dispensasjon lenger, vel å merke hvis de kunne dokumentere framdrift i prosessen med å finne en løsning. Hadde de vært nær en løsning, ville de også fått en mulighet til å komme i mål. Problemet var imidlertid at Silver ikke var i nærheten av noen løsning. Det var ikke mangel på samarbeidsvilje fra norske myndigheter som gjorde at de ikke nådde fram, verken i Liechtenstein eller i andre land som dette selskapet har prøvd å komme inn i, men rett og slett mangel på penger. Når vi ser at Silver er et selskap som tilbyr fripoliser som skal gi en garantert årlig utbetaling til pensjonistene, er det vår avgjørende rolle at vi skaper en trygghet for at selskapet kan oppfylle sine forpliktelser, ikke bare for dem som får utbetalt pensjonen nå, men også for de kundene som skal få utbetalt pensjonen i framtiden. Når selskapet da ikke kunne sannsynliggjøre at en løsning var innenfor rekkevidde, var vi av hensyn til kundene, pensjonistene, nødt til å sette en sluttstrek. Det er vanskelig å spå hva utfallet ville blitt, men av hensyn til ansvarlighet og til kundene, pensjonistene, var det nå viktig å sette strek for dette for å trygge kapitalen og de pengene som pensjonistene, kundene, har i selskapet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-02-22:
Påstanden om pensjonsran må representanten Raja ta på sin kappe. Det kunne kanskje blitt verre enn som så hvis ikke regjeringen hadde tatt det ansvaret som den tar, i kjølvannet av de vedtak og de lovene som også representanten Raja har stemt for. Det er ikke sånn at det er regjeringen eller Fremskrittspartiet som sitter med ansvaret. Det er Silver som har ansvaret for at de ikke klarte å oppfylle kravene, og det er Silvers ansvar at de heller ikke klarte å finne en annen løsning for å sikre sine kunder pensjonene. Det var mangel på penger som gjorde at Silver heller ikke nådde fram i Liechtenstein. Finanstilsynet i Liechtenstein har sagt at fripolisene i Silver ville ha møtt de samme kapitalkravene som i Norge. Etter den informasjonen jeg sitter med, har dette selskapet, Silver, også prøvd ti–elleve andre land for å finne ut av dette, men ikke funnet noen løsning. De har også tenkt tanken å flagge ut til Sverige. Det har heller ikke vært en løsning. Så det var på tide å sette en strek.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-02-22:
Det er et paradoks at representanten Raja fra Venstre, som har stemt for disse kravene selv, nå påstår at de kravene som Stortinget har vedtatt, får som følge et pensjonsran. Jeg tror det er litt tidlig å fly så høyt som representanten Raja gjør i dette øyeblikket. Det var dette stortinget – enstemmig, med Venstre og Rajas stemmer – som vedtok de nye kapitalkravene for forsikringsselskap i april 2015. De nye kravene, som Venstre og representanten Raja stemte for, bygger nettopp på EU-regler som ble innført i alle EU- og EØS-land. Gjennom fripoliser har selskapet Silver pådratt seg – påtatt seg – langsiktige forpliktelser med rentegaranti. Det gamle regelverket fanget bl.a. ikke opp økt risiko som følge av at rentenivået over lang tid hadde falt til et veldig lavt nivå. De nye kapitalkravene som Venstre – igjen – har stemt for, gjenspeiler denne risikoen for selskapene.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg tillater meg å stille samferdselsministeren følgende spørsmål, som mange er opptatt av i Østfold: «Jernbanen gjennom Østfold er viktig for effektiv, sikker og miljøvennlig transport gjennom fylket, og særlig viktig for dem som daglig pendler med jernbanen for å jobbe i Oslo. Dessverre er kapasiteten på NSBs tog og toglinjene gjennom Østfold sprengt på flere avganger. Togene i rushtiden er derfor overfylte av pendlere som må stå på grunn av for få togsett på disse avgangene. De kommer for sent på jobb pga. daglige forsinkelser. Hva vil statsråden konkret gjøre for å avhjelpe denne situasjonen nå?»
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Dette er en situasjon som har vart over år. Og for å si det litt folkelig synes jeg kanskje østfoldingene har blitt holdt for godt snakk over lang tid nettopp fordi man hele tiden sier at det bli bedre når vi får bygd ut Oslo–Ski, det bli bedre når vi får gjennomført denne sommerens vedlikeholdsprogram, det bli bedre når vi får kjøpt inn flere tog. Og så ser vi likevel at de nye togene blir satt inn andre steder, og på Østfoldbanen blir det ikke bedre. Vi er klar over at det skal bli bedre når Oslo–Ski bli bygd ut, og også når dobbeltsporet gjennom Østfold blir videre bygd ut fra Moss og sørover. Men jeg er også interessert i å beholde de pendlerne som er der i dag, så de ikke går over til andre transportmidler. Så hva kan man konkret gjøre nå? Enkelte spør: Hvorfor opprettholde komfortavdelinger, stillevogner osv.? Er det noe ministeren kan gjøre nå, slik at folk kan få sitte?
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Denne jernbanereformen har vært tatt opp tidligere i dag, og et spørsmål kunne også være: Ser man noen virkninger av den konkret på Østfoldbanen? Det andre jeg ønsker å ta opp, er: Det er ikke bare pendlerne som står, og som opplever Østfoldbanen som overfylt. Det gjelder også godset som kommer over Svinesund. Godsandelen på bane er nå nede i 2 pst., ifølge Østfold fylkeskommune. Godset fyller opp E6, og det sies at det kommer to trailere i minuttet over Svinesund. Det er også en side ved dette. Hva vil ministeren gjøre fram mot NTP for å få Sverige med på et felles prosjekt for å få bygd ut banen mellom Oslo og Gøteborg?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-02-22:
«Utviklingen i Myanmar er inne i en kritisk fase, både med tanke på styresett, økonomisk utvikling og menneskerettigheter. En rekke sivilsamfunnsorganisasjoner, norske bedrifter og staten har økt innsats og tilstedeværelse i Myanmar. Den norske Burmakomité har spilt en viktig rolle i å bygge opp kunnskap om utviklingen i landet. Gitt denne situasjonen, hva er bakgrunnen for at utenriksministeren har valgt å kutte dramatisk i bevilgningene til Burmakomiteen?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-02-22:
Jeg vil takke for svaret, men jeg tror nok den faglige vurderingen trenger en politisk vurdering i tillegg. Det er sant at en har et politisk gjennombrudd i Myanmar, men samtidig har en hatt et demokratisk valg – men oppå det som er en udemokratisk grunnlov. Det er jo fortsatt slik i Myanmar at de militære sitter på 25 pst. av plassene i parlamentet. De kontrollerer og blokkerer dermed en grunnlovsendring og sitter grunnlovsbestemt på de viktigste postene i regjeringen, nemlig forsvars-, grensekontroll- og innenriksposten. Særlig innenfor de problemstillingene som også utenriksministeren tar opp, bl.a. med hensyn til rohingya, borgerkrigstilstander i nord, er det et spørsmål om hvem det egentlig er som kontrollerer hva som gjøres. Er det fortsatt de militære, eller er det den sivile regjeringen? Nettopp i en slik situasjon mener jeg det er viktig å støtte opp under organisasjoner som har et politisk nettverk i Myanmar, som utvilsomt Burmakomiteen har, og at det er for tidlig å gå over til bare en standard prosedyre, hvor det er de andre organisasjonene som håndterer dette.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-02-22:
Jeg vil nok gjenta min vurdering av at Myanmar fortsatt er i en spesiell situasjon gjennom dette med en blanding av en politisk valgt regjering, men med en fortsatt sterk militær kontroll over de viktige postene. Og nettopp i den situasjonen hvor en av utfordringene er hvordan en skal endre det politiske styret, vil jeg mene at Burmakomiteen fortsatt kan spille en veldig viktig rolle gjennom de nettverkene de har i Myanmar, og også når det gjelder den informasjonen de gir til Norge. Så mitt spørsmål blir om utenriksministeren vil revurdere den mer tilbakelente holdningen, som er å overlate vurderingene bare til sitt eget byråkrati, og igjen ta en politisk vurdering av hvilke prioriteringer en bør gjøre, også når det gjelder støtten inn mot Myanmar.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Regjeringen i Myanmar står overfor store utfordringer. Ikke minst er det mange etniske grupperinger der, ikke bare burmesere, men også andre etniske grupperinger, slik som rohingya i Myanmar. Til tross for en positiv utvikling på mange områder opplever landet problemer knyttet til økonomisk utvikling, fredsprosess og menneskerettigheter, spesielt når det gjelder den uakseptable situasjonen for rohingyaene, noe som også ble diskutert da jeg var i Bangladesh i forgårs. Et økende antall internflyktninger utgjør en humanitær utfordring. Det har ennå ikke gått et år siden den første demokratisk valgte regjeringen på over 50 år kom til makten. Under Aung San Suu Kyis ledelse viser myndighetene vilje til å gripe fatt i egne utfordringer, samtidig som de er åpne for å be om hjelp fra det internasjonale samfunnet. Norge opprettholder sin støtte til reformprosessen i Myanmar. Dette gjør vi gjennom støtte til regjeringen og samarbeid med frivillige organisasjoner og med FN-systemet. Et grunnleggende prinsipp i vår utviklingspolitikk er at innsats for demokratibygging og støtte til sivilt samfunn skal gå til aktører som er til stede i det aktuelle landet, og som mest mulig effektivt kan være med på å bygge en kultur for påvirkning nedenfra. Under diktaturet var ikke dette mulig i Myanmar. Derfor måtte vår støtte til demokratiprosessen kanaliseres via organisasjoner som opererte utenfor landets grenser. Blant disse var Burmakomiteen, som i en årrekke har gjort et viktig arbeid. I dag er en rekke sivilsamfunnsorganisasjoner til stede i Myanmar, og de er basert der og drevet av folk i Myanmar. For å oppnå mest mulig effekt av vår demokratistøtte til beste for befolkningen og sivilsamfunnet i det unge demokratiet har det derfor vært slik at det klare faglige rådet til meg har vært å dreie vår bistand i retning av organisasjoner og aktører inne i Myanmar. Det demokratiske gjennombruddet har altså gjort det mulig å yte vår støtte til sivilsamfunnet i tråd med prinsippene som ligger til grunn for slik innsats i vår utviklingspolitikk. Selv om det ikke lenger er grunnlag for at Utenriksdepartementet fullfinansierer Burmakomiteens virksomhet med en direktepost fra Utenriksdepartementet, vil den i likhet med andre norske organisasjoner kunne søke om støtte til konkrete og gode prosjekter i tråd med de overordnede føringene for vår bistand til Myanmar. Gjennom den typen søknader vil det være en faglig vurdering fra Utenriksdepartementets side hvor man vurderer disse prosjektene som eventuelt Burmakomiteen vil drive inne i Myanmar, opp mot andre prosjekter, hvor man ser på utviklingseffekten av disse.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Bare for å presisere: Representanten har selvsagt rett i at det som er Utenriksdepartementets beslutning, er jeg ansvarlig for. Men jeg gjør oppmerksom på at det har vært klare faglige råd om at man nå konsentrerer innsatsen rundt prosjekter som også har bredt eierskap i Myanmar. Det som er avgjørende viktig i en situasjon der man fortsatt opplever at hæren har for stor makt – ikke minst er det helt uakseptabelt at de på forhånd skal ha blitt tildelt 25 pst. av representantene i parlamentet – er å bygge et sterkt sivilsamfunn i Myanmar, som kan være en «ice breaker», på godt norsk, når det gjelder disse sterke kreftene. Men som sagt står Burmakomiteen fritt til å søke både Norad og UD når det gjelder gode prosjekter som vil bygge et sterkt sivilsamfunn i Myanmar.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
For å presisere: Jeg har fått et forslag fra embetsverket i UD som går på at tiden nå er inne for å konsentrere innsatsen om å bygge et sterkt sivilsamfunn inne i Myanmar. Det var ikke mulig tidligere, under diktaturet. Det var ikke stort handlingsrom for dette sivilsamfunnet i Myanmar. Sist jeg var i Myanmar, i Yangon og i Naypyidaw, møtte jeg mange sivilaktører, dyktige unge mennesker i Myanmar fra ulike etniske grupperinger, som nå bygger sine egne organisasjoner, og som kan være et bolverk også mot det som fortsatt er et altfor sterkt militær. Så til spørsmålet – når den faglige vurderingen er at Burmakomiteen nå bør søke på disse ordningene, og ikke i utgangspunktet få den type støtte, har jeg valgt å følge det faglige rådet. Jeg tror vi som politikere skal være litt tilbakeholdne med å gå inn og bestemme oss for at den og den organisasjonen skal få støtte, så jeg holder fast ved det som vi har bestemt, og jeg synes ikke det er riktig av oss å gå inn og peke på – og blande oss inn i – detaljer som dette.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Innsatsen for seksuell og reproduktiv helse og rettigheter, inkludert arbeidet for trygge aborter, er viktig for Norge. Det er også høyt prioritert i den handlingsplanen som jeg la fram før jul, Handlingsplan for kvinners rettigheter og likestilling i utenriks- og utviklingspolitikken 2016–2020. Globalt er Norge blant de største giverne til dette viktige arbeidet. Vi arbeider med og gjennom internasjonale frivillige organisasjoner, FN og andre globale finansieringsmekanismer som fokuserer på kvinner, barn og unges helse. Regjeringen varsler allerede nå, som statsministeren har slått fast i helgen, at støtten innenfor bistandsbudsjettet økes med 85 mill. kr til aktører som rammes av den såkalte munnkurvregelen, som representanten også refererer til. Dette gjør vi sammen med en rekke andre land for å bidra til å sikre fortsatt tilstrekkelig finansiering av dette viktige området. En del av de økte midlene vil derfor gå til FNs befolkningsfonds, UNFPA, arbeid med ofre for seksualisert vold i krise og konflikt generelt og til å styrke kvinners rett til seksuell og reproduktiv helse i Syria og nabolandene spesielt. Norad vil i tillegg invitere sentrale internasjonale frivillige organisasjoner til å søke om støtte. Kriterier for tildeling vil være resultatoppnåelse, effektivitet og finansielle behov. Regjeringen er i dialog med våre partnere og andre land for å løfte kvinners seksuelle og reproduktive rettigheter. Norge støtter fullt ut initiativet «She Decides». Som en del av dette initiativet skal det arrangeres en internasjonal konferanse i Brussel 2. mars i år. Konferansen skal mobilisere til økt finansiering av FN og internasjonale frivillige organisasjoner som arbeider med seksuell og reproduktiv helse og rettigheter. Norge støtter denne konferansen fullt ut og vil delta på konferansen med barne- og likestillingsminister Solveig Horne. Jeg skulle gjerne vært der selv, men er med den nederlandske utenriksministeren i Colombia for å se på FARC og avvæpning av FARC akkurat den dagen, så det var ikke mulig for meg å omprioritere. Vi vil, i likhet med andre land, annonsere vår økte støtte til feltet på den konferansen. Siden det er bred enighet om at det nye initiativet i første rekke retter seg mot nye og private givere, vil våre midler kanaliseres gjennom allerede eksisterende partnere og kanaler, deriblant ikke minst UNFPA. Lederen for FNs befolkningsfond kommer også til Norge på torsdag, og jeg vil ha et eget møte med ham for å diskutere hvordan vi kan målrette dette for ikke minst å demme opp mot det vi kan forvente blir mindre finansiering fra en viktig giver.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Til det siste kan jeg si ja. Jeg synes det var veldig bra at representanten Nybakk tok opp dette spørsmålet, for det ga meg også en anledning til å vise at det beror på en misforståelse hvis det har blitt oppfattet slik at Norge ikke har vært med på dette initiativet fra starten. Jeg varslet veldig tidlig at vi kommer til å trappe opp vår støtte til reproduktiv helse og trygge aborter – faktisk samme dag som de andre ministrene var ute med dette. Jeg ga flere intervjuer i den sammenheng, og det ble også referert til det i norsk presse. Nå har vi innenfor bistandsbudsjettets ramme, som ble vedtatt av Stortinget, sett på mulighetene for å øke satsingen med ytterligere 85 mill. kr. Som sagt er vi allerede en av de største giverne her, og vi vil fortsette dette arbeidet fremover.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Svaret på det er ja. Jeg leste akkurat igjennom den delen av utkastet til stortingsmelding i går kveld, og det er gitt en bred omtale, og vi varsler også en ytterligere opptrapping innenfor dette området. Jeg er helt enig i det representanten sier om kvinners rett til seksuell og reproduktiv helse og trygge aborter. Når vi ser at det kommer til å bli en nedgang i finansieringen fra en stor giver, har vi også når dette har skjedd tidligere, vist at vi kan trappe opp. Det at vi allerede gjennom statsministeren varsler en økt satsing på 85 mill. kr, er godt mottatt. Og for at det ikke skal være noen misforståelser: Nederlands utviklingsminister Lilianne Ploumen, som opprinnelig tok initiativet til «She Decides», har skrevet til meg og takket for norsk støtte og engasjement i dette. Så de har i alle fall opplevd at vi støtter opp om dette.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Jeg kunne vel tatt kortversjonen og sagt ja, men jeg antar at representanten ønsker at jeg gjentar noen av de samme tingene som jeg sa til representanten Nybakk. De to spørsmålene er litt overlappende, så det må jo være konsistens i de to svarene også. Jeg kan igjen understreke at regjeringen varsler allerede nå, som også statsministeren gjorde klart i helgen, at støtten innenfor bistandsbudsjettet økes med 85 mill. kr til aktører som rammes av den såkalte munnkurvregelen. Norge er allerede en av de største giverne globalt når det gjelder spørsmål om reproduktiv helse, kvinner og likestilling. Vi har iallfall over én milliard av vårt bistandsbudsjett som går til disse formålene. Som jeg også sa til representanten Nybakk, vil vi i forbindelse med stortingsmeldingen om utviklingspolitikk og det å oppnå de nye bærekraftsmålene, varsle en ytterligere satsing på dette fremover. Det er dessverre nødvendig på grunn av at dette er en så viktig problemstilling, men vi opplever også nå, grunnet beslutninger hos en stor giver, at det kan oppstå et gap her. Dette gjør vi sammen med en rekke andre land for å bidra til fortsatt tilstrekkelig finansiering av et så viktig område. En del av de økte midlene vil gå til FNs befolkningsfond, UNFPA, sitt arbeid, som også er viktig. Som jeg også nevnte til representanten Nybakk, vil Norad invitere sentrale organisasjoner til å søke om støtte basert på det gapet som nå oppstår når vi ser sviktende finansiering fra USAs side. Der vil kriteriene være faglige knyttet til resultatoppnåelse, effektivitet og finansielle behov og blir avgjort av Norad. Regjeringen er i dialog med våre partnere og andre land for å løfte kvinners seksuelle og reproduktive rettigheter. Initiativet som Lilianne Ploumen tok til «She Decides», har vår fulle støtte. Som jeg også understreket, har jeg vært positiv til denne konferansen i Brussel 2. mars i år hele veien, og vi vil være representert på regjeringsnivå der. Vi vil også der annonsere vår økte støtte til feltet og vise til det vi planlegger i forbindelse med stortingsmeldingen om utviklingspolitikk. Norge fortsetter som en pådriver for å styrke kvinners tilgang til seksuell og reproduktiv helse og trygge aborter.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Jeg skal til USA i neste uke og møte viktige representanter fra administrasjonen. Et spørsmål er hvordan vi nå skal jobbe strategisk når det gjelder kvinners reproduktive helse og spørsmål om jenters rettigheter, også jenters rett til utdanning, som vi har hatt et godt samarbeid med USA rundt, ikke minst siden den utdanningskonferansen vi hadde i Oslo. Hvis USA velger å kutte disse 100 millionene til FNs befolkningsfond, altså rundt 700–800 mill. kr, vil de nærmere 100 millionene som vi nå kommer til å varsle i økt støtte i første runde, hjelpe godt. De vil dekke en syvendedel av det deltaet. Vi vet også at andre land, både Sverige og Nederland, planlegger betydelig økning i støtte, så man vil iallfall på kort sikt kunne dekke opp dette. Det er synd at vi ikke kan trappe opp, men at det i første runde rett og slett blir å forsøke å dekke opp dette deltaet.
Børge Brende (Høyre), 2017-02-22:
Jeg er enig i at det er bra at vi i Norge nå de fire siste årene har greid å komme med budsjetter hvor vi som et av få land i verden har levert at 1 pst. av BNI har gått til utvikling, gjennom et godt samarbeid med våre samarbeidspartier Venstre og Kristelig Folkeparti. Det er vel kanskje verdt å merke seg at vi faktisk har hatt situasjoner hvor vi har hatt utviklingsministre tidligere, og Norge ikke har hatt 1 pst. av BNI til utviklingspolitikk, men de fire siste årene, med en utenriksminister, har vi hatt 1 pst. av BNI. Det er som sagt ikke minst grunnet det gode samarbeidet vi har hatt med Venstre og Kristelig Folkeparti. Det er viktig at man også anerkjenner det. Når det gjelder dette området fremover, har jeg varslet at vi i forbindelse med stortingsmeldingen vil varsle en ytterligere opptrapping. Det er ikke nytt, under Bush-administrasjonens åtte år hadde man også den samme politikken, så vi har håndtert dette tidligere, og det skal vi også greie nå.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Seksuelle og reproduktive rettigheter er avgjørende for kvinners helse og for å hindre barseldød og sikre barns oppvekst. Hvorfor er ikke Norge med på det europeiske initiativet, tatt av blant annet Nederland, Belgia og Sverige?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Takk for svaret, som var relativt positivt. Det vakte virkelig oppsikt utover landets grenser at Norge ikke i utgangspunktet var med på det europeiske initiativet med Sverige og Nederland i spissen etter at Trump-administrasjonen kuttet bevilgninger til FNs arbeid for abortveiledning og seksuelle- og reproduktive rettigheter. Initiativet innebærer, som utenriksministeren nevnte, denne giverkonferansen i Brussel den 2. mars. Nå forstår jeg at Norge skal delta, og jeg forstår også at Norge skal delta i Brussel på statsrådnivå. For meg var det viktig å få avklart at det ikke var med en statssekretær eller en politisk rådgiver, men at det faktisk er en statsråd som deltar på vegne av den norske regjeringen på denne giverkonferansen i Brussel. Jeg vil også spørre ministeren om han har tenkt at Norge skal være med i fortsettelsen av dette initiativet, som jeg antar kommer til å fortsette, fordi det nå er veldig viktig etter Trump-administrasjonens avgjørelse.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg vil gjerne understreke at det at kvinner har kontroll over egen kropp, er en veldig viktig del av likestillingsarbeidet i utviklingsland. At de har tilgang til prevensjon, at de har trygge fødsler, at de har rett til trygge aborter, må være en prioritert oppgave også innen norsk bistand. Faktisk er det slik at de to farligste dagene i en kvinnes liv, er den dagen hun blir født, og den dagen hun setter liv til verden. Det må vi gjøre noe med, og derfor er det viktig at dette feltet prioriteres. Det er bra at regjeringen styrker denne satsingen nå. Jeg vil spørre utenriksministeren: Vil utenriksministeren gjøre dette til et satsingsområde også i den utviklingsmeldingen som kommer rundt påsketider, så lenge det også ligger mye om dette i den handlingsplanen som han selv nevnte?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Vi fortsetter innenfor samme tematikk: «USA har stanset all bistand til organisasjoner som tilbyr eller gir informasjon om abort. Av den grunn har en del europeiske land nå tatt initiativ til en giverkonferanse i Brussel for reproduktiv helse. I Norge har vi tidligere denne perioden sett kutt til bl.a. UNFPA og kvinneretta bistand. Hvorfor er ikke Norge blant initiativtakerne til giverkonferansen, og vil utenriksministeren raskt foreslå økninger i bevilgninger til arbeidet med abort og reproduktiv helse?»
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Takk til utenriksministeren for det jeg syns var et positivt svar. Jeg mistenkte litt at noe av bakgrunnen for at Norge ikke står som initiativtager sånn i utgangspunktet, er at Norge ikke har en egen utviklingsminister, som stort sett er de som står som arrangører fra de andre landene. Vi mener at dette illustrerer viktigheten av at vi har en egen utviklingsminister i Norge. Jeg synes allikevel det er veldig positivt at vi deltar på ministernivå på denne viktige konferansen i Brussel, og jeg synes det er positivt at statsministeren har varslet en økning. Det er en god start, men det bør være en start, og det bør være en opptrapping som helst bør komme allerede i revidert. Mitt neste spørsmål handler om at vi ikke vet nøyaktig hvordan denne amerikanske politikken vil komme til uttrykk. Budsjettet til den nye administrasjonen legges fram i april. FNs befolkningsprogram fikk i fjor 100 millioner dollar av USA. Så mitt spørsmål er: Hvordan vil Norge og utenriksministeren jobbe for å påvirke den nye amerikanske administrasjonen for at den nye politikken skal bli så lite dramatisk som mulig?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Takk for svaret. Det er klart at det som nå skjer i USA, er dramatisk dersom dette skal bli gjeldende i hvert fall i fire år. Det er spesielt dramatisk når vi vet at det i Europa er mange land som har dårlig økonomi, og vi har sett bistandskutt også i Europa. Jeg syns derfor det var veldig bra at Stortinget før jul gjorde et vedtak om at Norge i framtiden skal ha bistandsbudsjett på 1 pst. av vår BNI. Mitt spørsmål er om utviklingsmeldingen. Kan utenriksministeren si noe om de vurderingene som han gjør om det som nå skjer, hvor vi ser at en del spørsmål blir for kontroversielle? Kommer det til å endre norsk bistandspolitikk? Bør Norge i større grad prioritere områder hvor vi vet at ikke andre land kan være med, som f.eks. rettighetene til abort, som jo vil være kontroversielt for mange land? Bør Norge bør ta en større del av ansvaret på sånne felt?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til næringsministeren: «Aftenposten hadde 15. februar overskriften «Gutteklubben styrer i luften». Av 38 toppstillinger i næringen er det 31 menn. Arbeiderpartiet mener det er et problem at den kjønnsmessige balansen blant toppledere i næringslivet er så dårlig. Statsråden svarer at hun blir oppgitt over disse siste tallene, og hun sier at departementet nå jobber med en ny utredning. Etter snart 4 år mangler statsråden åpenbart fortsatt verktøy for å få gjort noe. Har statsråden tro på at hun kommer til å få gjort noe for å sikre likestilling i næringslivet?»
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg er helt enig med statsråden i at politikk virker, og det kunne ha vært fristende å la den spydige kommentaren om likestillingspolitikk vandre forbi. Men vi kan jo legge fakta og statistikk til grunn og se på om andelen som tok pappaperm f.eks., gikk opp eller ned da Arbeiderpartiet satt i regjering, og statistikken nå som Høyre sitter i regjering. 17. mai 2015 var det en stor sak i Dagens Næringsliv, der det var meldt at Statoil, Yara og Telenor hadde fått nye toppledere, og alle var menn. Næringsministeren var ikke fornøyd med situasjonen, og hun sa: Jeg vil kvitte meg med styremedlemmer som ikke jobber aktivt for å innfri eierskapsmeldingens kvinnekrav i selskaper med staten på eiersiden. Så spørsmålet mitt til næringsministeren er da: Hvilke styremedlemmer har næringsministeren kvittet seg med i løpet av disse to siste årene, for å bruke hennes betegnelse, for å oppnå flere kvinnelige toppledere?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Da kan man jo velge å tolke næringsministeren dit hen at ifølge henne er det å kvitte seg med styremedlemmer blitt gjennomført på denne bakgrunn. Tidligere næringsminister Ansgar Gabrielsen beskrev det som, da man innførte kvoteringsloven for styrene, at det var som å legge hånden foran øynene, og valgkomiteen leter i blinde. Hvis man nå skal legge til grunn at statsråden har kvittet seg med styremedlemmer, slik hun beskrev det, som ikke bidro til å rekruttere flere kvinnelige toppledere, hvilke andre tiltak er det hun ser for seg, siden hun også legger til grunn at politikk virker?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-02-22:
«Regjeringens forskriftsendringer for registrering av passasjerskip setter minst 700 norske arbeidsplasser i fare for utflagging. Arbeiderne blir erstattet av utenlandske ansatte på dårligere lønns- og arbeidsvilkår. Begrunnelsen til endringen er at dagens ordning strider mot EØS-avtalen. Betyr det at statsråden ikke fører en politikk hun selv ønsker, men gjør det på grunn av krav fra Brussel, eller er politikken i tråd med regjeringens vilje, men at regjeringen skyver EØS-avtalen foran dere?»
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-02-22:
Det er ikke lett å være partssammensatt utvalg når det gjøres arbeid parallelt. Nå har jeg nylig vært ute og deltatt på markeringen utenfor, hørt på appeller og holdt appell. Der er flere hundre sjøfolk samlet, også i et nordisk fellesskap. Markeringen har paroler om at man er imot endringsforskriften, og man mobiliserer til kamp mot sosial dumping. En av parolene er at sjøfolk ikke skal gå fra hav til Nav. Da lurer jeg på – når jeg hører statsrådens forklaring – om det er de flere hundre sjøfolkene der ute som har misforstått budskapet til statsråden, eller om det ikke er noen grunn til bekymring.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-02-22:
For å finne gode løsninger må man også gjerne sitte på samme informasjon og faktisk jobbe i lag i de utvalgene som er satt ned, og flere har fremmet kritikk om at her har det ikke vært ryddig nok. Men statsråden nevnte flere eksempler på politikk som ikke lar seg gjennomføre på grunn av EØS, og er det noe vi vet, er det at norske interesser ikke løfter seg selv inn mot EU-systemet. Da er jeg veldig interessert i å høre en litt nærmere beskrivelse av på hvilken måte statsråden og regjeringen har fremmet norske interesser og norske sjøfolks interesser opp mot EU-systemet. Det er ikke noe som har preget norsk offentlighet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til næringsministeren: «I forslag til endringer i forskrift om fartsområde for passasjerskip registrert i Norsk internasjonalt skipsregister(NIS) legger regjeringen opp til at også ruter Oslo–København og Stavanger/Bergen–Hirtshals med små grep kan flagges til NIS. Dette åpner igjen for at nordisk mannskap kan erstattes av mannskap på lavere lønn og dårligere arbeidsvilkår. (NIS) Hvorfor ønsker statsråden denne endringen som kan ramme nordiske arbeidstakere?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
I utgangspunktet var det jo snakk om Oslo–Kiel, og med de endringene som nå er gjort, som henviser til 175 nautiske mil, er det altså mulig for ruter fra Norge til Danmark som kommer innenfor muligheten, å flagge til NIS. Det er altså 700 i Norge som mister jobben på grunn av regjeringas vedtak, men det påvirker også arbeidsmarkedet i Norden. Jeg forutsetter at statsråden har diskutert det med sine nordiske kollegaer, og da er spørsmålet mitt: Hva synes hennes nordiske kollegaer om at Norge nå blir et foregangsland med hensyn til å gjøre det enklere å få lavere lønn til folk som jobber på fergene?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Jeg er utmerket klar over vårt ansvar for å sikre norske sjøfolk. Blant annet har jeg stått i en strid for nettolønnsordningen, mot  Høyre, i mange år. Statsråden kan dra til Vestlandet når som helst og nevne Stø kurs og få beskjed om at da var det forutsigbarhet og stabilitet i sjøfarten. Veldig mange av de endringene som har skjedd knyttet til nettolønnsordningen i ettertid, nå når Høyre har snudd, er vi veldig for. Vi har et positivt engasjement for sjøfarten sammen. Men det vi er uenig i, er det grepet som nå blir gjort med hensyn til et rederi – det er i all hovedsak snakk om ett rederi – som har veldig gunstige vilkår i norsk sammenheng, men som altså nå ønsker å unngå norske ansatte på deler av sin fart. Det er bakgrunnen for at vi stiller spørsmålet. Så er jeg glad for at statsråden sier at hun skal ta høringen på alvor, for det var i hvert fall sånn noenlunde det som ble sagt. Nå er det jo sånn at noen av dem som satt i utvalget, faktisk har skiftet standpunkt etter det nye forslaget til løsning som statsråden nå kommer med. Betyr det at det kan være mulig at statsråden tar hensyn til det som kommer inn i høringen og ikke  gjennomfører det forslaget som det nå er en stor demonstrasjon mot på Eidsvolls plass.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
«14. mai 2014 sendte ESA et brev hvor de tok opp fartsområdebegrensningene for passasjerskip i NIS med norske myndigheter. Dette var samtidig som partene i Fartsområdeutvalget forhandlet om løsninger knyttet til nettopp denne problemstillingen. Hvorfor informerte ikke statsråden utvalget om dette, og mener statsråden at det er godt trepartssamarbeid å holde tilbake slik sentral informasjon?»
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Iallfall opplever ikke arbeidstakersiden at dette har vært en god prosess og et godt samarbeid. Statsråden har ved gjentatte anledninger, også i dag, trukket fram at Fartsområdeutvalget har stilt seg bak løsningen. Det hun ikke nevner, er at både LO og Sjømannsforbundet var imot, og at løsningen ble funnet under et sett av forutsetninger som nå er endret. Utvalget ble bedt om å holde seg innenfor rammen av nettolønnsordningen, og det er nå flere hundre millioner mer på bordet. Color Line får nå refusjon for hele besetningen, uten et tak, en betydelig forbedring for rederiet, og utvalget fikk ikke beskjed om at ESA hadde tatt tak i saken. Summen av disse endringene gjør at det ikke bare er LO og Sjømannsforbundet som står samlet bak kritikken, men en hel arbeidstakerside. Hvordan kan statsråden da hevde at disse endringene er ønsket av partene i Fartsområdeutvalget?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2017-02-22:
Først vil jeg si at jeg synes statsråden er temmelig historieløs når hun beskriver Arbeiderpartiets innsats i forbindelse med nettolønnsordningen. Det er slik at i vår tid økte den med 60 pst., og Høyre stemte faktisk imot. Dette er jo ikke den eneste saken som handler om utfordringer for gode lønns- og arbeidsvilkår i norske farvann. Regjeringen deler Arbeiderpartiets ambisjon om en stor satsing på havområder, men det er en avgjørende forskjell. For vår del innebærer det at det skapes trygge arbeidsplasser med anstendige lønns- og arbeidsvilkår, mens regjeringen ser ut til bare å ville la markedet råde. Før jul ba vi om en utredning om mulighetene for samme lønns- og arbeidsvilkår på norsk sokkel, mens Høyre og Fremskrittspartiet stemte imot. Hvorfor vil ikke statsråden søke mer kunnskap på det området?
Sofie Margrethe Steinsvåg Selvikvåg (Senterpartiet), 2017-02-22:
Mitt spørsmål går til næringsministeren og lyder som følger: «Har statsråden et mål om at det skal bli flere norske sjøfolk i framtida?»
Sofie Margrethe Steinsvåg Selvikvåg (Senterpartiet), 2017-02-22:
Jeg takker for svaret. Da de rød-grønne tok over Nærings- og handelsdepartementet i 2005, var det 9 430 sjøfolk i nettolønnsordningen i gjennomsnitt. Åtte år senere var dette antallet i snitt økt til 12 100 sjøfolk. I andre termin 2016 var antallet sunket til 11 566 sjøfolk i ordningen. Jeg hører at statsråden likevel er fornøyd med tingenes tilstand. Litt av problemet med ikke å erkjenne utfordringene innenfor et område er ofte at da gjør en heller ikke noe med det. Vil statsråden ta ansvar for at ikke ytterligere 700 arbeidsplasser nå forsvinner, eller vil ministeren la næringen seile sin egen sjø?
Sofie Margrethe Steinsvåg Selvikvåg (Senterpartiet), 2017-02-22:
I havstrategien som regjeringen la fram i går, skrives det bl.a.: «En betydelig del av veksten i maritim næring i årene fremover antas å komme innenfor tradisjonell skipsfart og i tilknytning til andre havnæringer, som havbruk og vindkraft til havs.» Videre skrives det: «Et av våre fremste konkurransefortrinn er våre kunnskapsrike oljeingeniører, prosessoperatører, sjøfolk, fiskere og oppdrettere med høy operativ kompetanse på å utnytte havet.» Hvordan kan statsråden reise tilbake og legge fram en havstrategi uten samtidig å ville søke kunnskap om hvordan arbeidsmarkedet der ute bør og kan organiseres?
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-22:
Regjeringen har allerede besluttet trasé for strekningen med utbygging av ny Ringeriksbane fra Kroksund til Hønefoss. Den 29. april 2016 offentliggjorde Samferdselsdepartementet at de etter drøftinger i regjeringen og i samråd med Kommunal- og moderniseringsdepartementet hadde besluttet at alternativ 4f, den såkalte Helgelandsmolinja, skal legges til grunn for den videre planleggingen av Ringeriksbanen og E16 på strekningen Bymoen–Styggedalen. Samtidig ble det bestemt at det i planarbeidet skal legges vekt på å finne relevante avbøtende og kompenserende tiltak, med særlig vekt på naturmangfold, flomsikring, jordvern og jordbruk. En arbeidsgruppe har kartlagt mulige arealer som kan settes av til kompensasjon for de naturområdene som går tapt ved utbyggingen. Hvor mye areal det blir aktuelt å kompensere, avhenger av detaljplanleggingen og hvilke løsninger som velges for bro og fylling gjennom våtmarksområdet. Departementet jobber med å sluttføre verneplanen for Tyrifjorden. Det er for tidlig å si når denne saken blir ferdigbehandlet, men jeg antar at den vil kunne bli avgjort i løpet av 2017.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-22:
Jeg vil understreke at regjeringen legger stor vekt på å ta vare på viktige naturverdier, også viktig våtmarksnatur, og at vi i den sammenhengen lytter til råd fra Ramsar-sekretariatet. Ramsar-sekretariatet var på befaring, og vi har tatt deres råd med i vurderingen. Men det er viktig i denne saken at det er andre hensyn å ta også. Det er hensynet til nasjonalt viktige kulturminner, som har vært ett hensyn å ta. Man har også måttet ta hensyn til kulturmiljø og landbruksverdier. Det har selvsagt også vært et hensyn å ta til kostnader i det valget som ble tatt. Jeg vil også vise til at Stortinget har drøftet spørsmålet om valg av løsning for ny jernbanelinje inngående, og det var et flertall som besluttet å fristille regjeringen fra beslutningen fra 2001 om å bygge etter Åsalinja. Derfor har vi nå konkludert med Helgelandsmolinja.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-02-22:
For det første vil jeg si at i planleggingen er det ennå ikke klart hvor mye areal som vil bli tatt, og hvor mye areal det blir aktuelt å kompensere. Det avhenger av detaljplanleggingen – hvilke løsninger som velges for bro og fylling gjennom området. Men det er et pågående arbeid, med en arbeidsgruppe som vurderer og gjennomfører økologisk kompensasjon for det mulige tapet knyttet til naturmangfold i denne saken, bl.a. knyttet til den eksisterende synderen «naturreservat». Det er den videre planleggingen som vil vise om slik kompensasjon blir nødvendig, og i hvilket omfang det vil være nødvendig. Jeg vil understreke at det overordnede målet er å unngå inngrep i vernede naturområder, og at slik økologisk kompensasjon er siste utvei. Men i dette tilfellet er det altså der vi er. Det var andre viktige hensyn å ta også, og vi har et pågående arbeid for å vurdere kompensasjon.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-02-22:
«Annakvar veke kjem det ein ny baby til Noreg etter surrogati i USA. Internasjonale surrogatifirma etablerer seg, blant anna har eit israelsk firma oppretta eit nordisk kontor i Stockholm, med norsk nettside og informasjonsseminar i Oslo. Ifølgje bioteknologilova er det straffbart for klinikkar og helsepersonell i Noreg å tilby behandling i strid med bioteknologilova. Kva vil regjeringa gjere for å hindre at nordmenn nyttar surrogati i utlandet, og er praksisen til surrogatifirma i Noreg lovleg?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-02-22:
Da seier statsråden at det firmaet som tilbyr den tenesta som eg nemnde i spørsmålet, med informasjonsseminar i Noreg, kan koma seg unna straffeføresegna i bioteknologilova. Eg vil gjerne at statsråden gjentar det. Det andre spørsmålet eg hadde, er kva regjeringa gjer for å hindra at nordmenn nyttar surrogati i utlandet. Kan statsråden svara på det spørsmålet òg?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-02-22:
I 2013 innførte India nye surrogatireglar som sette ein bråstopp for moglegheitene for norske par til å gjennomføra lovleg surrogati i landet. Da vi behandla straffefritaket i Stortinget, uttalte daverande helseminister Jonas Gahr Støre følgjande: «Norske myndigheter fraråder norske borgere å inngå avtaler om surrogati i utlandet. Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet og flere utenriksstasjoner har lagt ut informasjon om dette og om risikoen ved å benytte surrogatmor i utlandet.» Da synest eg det er ganske oppsiktsvekkjande at den nye regjeringa og statsråd Høie har ei anna linje, der dei ikkje rår ifrå og ikkje gjer nokon ting, slik eg oppfattar svaret frå statsråden. Stemmer det?
Bent Høie (Høyre), 2017-02-22:
Regjeringen skal som kjent legge fram en stortingsmelding om evaluering av bioteknologiloven denne våren. Surrogati vil være ett av temaene i denne meldingen. Bioteknologiloven omhandler ikke surrogati direkte. Forbudet mot eggdonasjon innebærer imidlertid at surrogatmoderskap med bruk av egg fra en annen enn den som skal bære barnet fram, ikke lovlig kan gjennomføres i Norge. Videre innebærer kravet at assistert befruktning skal gis til par som er gift eller samboere, og at surrogati ikke er tillatt i Norge. Når det gjelder lovligheten av internasjonal surrogativirksomhet i Norge, er hovedregelen at den som overtrer bioteknologilovens bestemmelser, kan straffes med bøter eller fengsel i inntil tre måneder. Dette gjelder også for medvirkning. Bioteknologilovens straffebestemmelse rammer bare handlinger som finner sted i Norge. Handlinger som etter en konkret vurdering kan rammes av forbudet mot medvirkning, vil bl.a. være at det knyttes kontakt og skrives kontrakt med en konkret klinikk i utlandet. Hovedhensikten med straffebestemmelsen har vært å forhindre at helsepersonell eller andre yrkesutøvere utøver virksomhet som er i strid med loven. Det er derfor gjort unntak fra straffansvaret for privatpersoner som benytter tilbud som er i strid med bioteknologiloven. Unntaket fra straff gjelder også andre enn dem som direkte mottar behandling eller helsehjelp, f.eks. par som benytter seg av surrogati. Også familiemedlemmer eller andre nærstående som yter praktisk bistand til den som direkte mottar behandling eller helsehjelp, er unntatt fra straffansvar. Unntaket fra straffansvar gjelder ikke andre privatpersoner, virksomheter, organisasjoner eller foreninger som i Norge formidler eller tilbyr tjenester som ikke er tillatt etter loven. Dette er presisert i forarbeidene til straffebestemmelsen. Slike tjenester vil f.eks. kunne være formidling av surrogatitjenester. Dette kan etter en konkret vurdering være straffbar medvirkning etter bioteknologiloven.