trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-12:
Mot slutten av neste veke er det fire veker sidan det vart innført ei generell mellombels væpning av politiet i Noreg. Eg har forstått det slik at det vil kome ei ny sikkerheitsvurdering før det, og at det derfor sikkert uansett vil vere ei vurdering om den skal fortsetje eller ikkje heilt opp mot tidspunktet. Justisministeren og departementet har likevel hatt ganske god tid på å tenkje på korleis dei vil presentere dette, korleis dei vil sørgje for ein open debatt rundt det, og korleis dei vil involvere Stortinget i ei så viktig avgjerd på ein god måte. Så på kva måte vil justisministeren involvere Stortinget i det, og på kva måte vil han sørgje for at det vert mogleg å debattere det offentleg? Vil han f.eks. ta initiativ til å leggje fram i salen dei vurderingane og det vedtaket han då legg opp til?
Peter Frølich (Høyre), 2014-12-12:
SV har vært oppsiktsvekkende fraværende fra de store politireformdebattene som har gått det siste året. Jeg forstår at det er vanskelig å følge dag-til-dag-debatten som preger justissektoren når man ikke sitter i komiteen, men det har jo vært rikelig mulighet til å delta i den kanskje viktigste saken i denne perioden. Det kanskje sterkeste inntrykket jeg sitter igjen med, etter å ha lest meg opp på hva SV egentlig mener, er at de mener at reformarbeidet går for tregt. Men det er ikke et modig justispolitisk standpunkt. Det er å sitte i opposisjon og ha urealistiske forventninger. Så hva mener SV om innholdet i politianalysen? Og helt konkret: Hva vil SV med politireformen?
Peter Frølich (Høyre), 2014-12-12:
Det å overta Justisdepartementet i fjor høst må ha vært en interessant opplevelse. Dette er en sektor som har opplevd en realøkning på 30 pst. over de siste åtte årene, men hvor problemene likevel har hopet seg opp, og det har kommet to veldig nedslående rapporter om tingenes tilstand. Jeg tror noe av problemet har vært at i stedet for å ta noen ordentlige krafttak valgte den forrige regjeringen å smøre midlene tynt utover. Det er for øvrig ett unntak: På et tidspunkt økte bevilgningene til politiet ganske kraftig. Det var nok ikke trigget av en politisk vilje først og fremst, det var trigget av nye arbeidstidsbestemmelser. Det er arbeidstidsbestemmelser som gjør at vi, ifølge Dagbladet, trenger 19 politiårsverk for å bemanne en politipatrulje på to personer. Det har trolig gitt oss det dyreste politiet i verden uten at de store effektene av det har vist seg. Så resultatet av å smøre budsjettmidlene tynt utover har vært at vi ikke bare har fått én flaskehals, men mange flaskehalser i straffesakskjeden. Denne regjeringen har altså stått overfor helt formidable utfordringer med å få fart på straffesakskjeden og få fjernet proppene i systemet. Men med dette budsjettet har arbeidet startet. Krafttaket for å styrke politiet har representanten Werp allerede snakket godt om. Men årets budsjett har også ryddet opp i en annen og langvarig arvesynd hva gjelder påtalemyndigheten. Politijuristenes leder har uttalt at dette er «tidenes løft for påtalemyndigheten». Det er en høyst nødvendig satsing for å få fortgang i etterforskningen og saksbehandlingen i politiet. I politijuristkretsene er gleden rett og slett stor over at landet har fått en ny politisk kurs som faktisk våger å prioritere noen felt innenfor justissektoren framfor andre. Så kan vi gå videre til domstolene, hvor det også må tas et skippertak i denne stortingsperioden. År etter år etter år med stagnasjon i f.eks. antall dommere har gjort at etterslepet der er stort. Vi har allerede tyvstartet med å ansette flere dommere og saksbehandlere. Når det gjelder det representanten Kari Henriksen sa om at de venter og venter på meldingen som kommer neste uke, er det verdt å minne om at det snart er ti år siden at representanten Henriksens parti kunne gjort noe med den ventetiden. Nå gjør denne regjeringen det, og det ser jeg fram til.
Peter Frølich (Høyre), 2014-12-12:
Jeg vil først tillate meg en aldri så liten hilsen hjem til noen som har gjort et uvurderlig stykke arbeid for fylket jeg kommer fra, men også for å ivareta vår felles nære historie. På galleriet i dag sitter ti personer fra stiftelsen Espeland fangeleir, som er til stede for å se at vi stemmer for å selge den tidligere tyske fangeleiren Espeland til museale formål. Espeland ligger utenfor Bergen og er den siste tyske fangeleiren i Europa, faktisk, som står i sin originale stand. I 20 år har stiftelsen jobbet for å få dette til. De er blitt møtt med byråkrati, de er blitt møtt med sendrektighet og ikke minst med politikerløfter. Det er gledelig å kunne stå her, ved veis ende, og kunne fortelle at oppdraget endelig er utført. Ildsjelene som har jobbet for å få dette til, har gitt oss mulighet til å få formidlet viktig historie til nye generasjoner. Det er historien om tysk okkupasjon, tysk undertrykkelse, men også historien om motstand og kamp for våre verdier. Så har jeg bare lyst til kort å følge opp den linjen som representanten Hårek Elvenes var inne på, for jeg ønsker faktisk et svar – og enda bedre: en innrømmelse – fra Arbeiderpartiets representanter her i dag om fengselsforfallet. Det er rett og slett en veldig lite hyggelig overraskelse som er etterlatt oss. I militæret kalte vi dette for en «dimmegave» til neste kull. Det er kanskje en politisk bekvem ting å skyve vedlikeholdskostnader foran seg – å dytte det nedover veien. Man vinner kanskje ikke valg på å pusse opp fengsler i Norge, men de utsettelsene som har vært gjort, kommer til å koste fellesskapet kanskje milliarder på milliarder av kroner. Problemet er ikke bare at byggene forfaller og er gamle og slitne, men på et tidspunkt kommer det til å få reelle kapasitetskonsekvenser. Vi kan i verste fall risikere at domfelte personer må gå fri på grunn av det forfallet som de rød-grønne har administrert. Nå kommer det heldigvis midler som skal snu kursen. Også her er vi nødt til å gjøre et ordentlig skippertak, men det er en kursendring som er nødvendig, og som har hastet.
Peter Frølich (Høyre), 2014-12-12:
Komiteen har hatt Prop. 115 L til behandling. Den inneholder tre viktige justeringer av veitrafikkloven. Det ene handler om å gjøre det enklere å kontrollere ruspåvirket kjøring, det andre om å få redusert ventetiden for kjøretøykontroll ved Statens vegvesens stasjoner ved å innføre et gebyr. I tillegg endrer man regelverket for elsykler, noe som forhåpentligvis kan føre til et større elsykkelmarked i tiden framover. Dette er små, fine justeringer som vi i dag vedtar. Så kan jeg gjøre presidenten og øvrige interesserte oppmerksom på at vi har en splittet proposisjon. Punktet om behandling av personsensitive opplysninger er tatt ut i en egen proposisjon i påvente av avklaringer knyttet til hvorvidt det får praktiske konsekvenser for politiet. Det var en diskusjon som dukket opp på tampen, med litt ulike signaler fra politiet og departementet. Men ingenting skal være uklart i den saken. Vår intensjon er ikke å lage praktiske endringer for politiet i deres arbeidshverdag. Det er vårt mål at man skal få på plass en lovhjemmel for behandling av personsensitive opplysninger. Det er for å få det juridiske fotarbeidet på plass, og det skal ikke føre til at politiet får en vanskeligere arbeidshverdag.
Peter Frølich (Høyre), 2014-12-12:
I fare for å gjenta meg selv: Hele intensjonen med forslaget som angikk personopplysninger, har nettopp vært å samle veldig mange løse tråder og et i dag veldig fragmentarisk regelverk og lage én klar lovhjemmel, sånn at politiets behandling av personopplysninger er på trygg lovmessig grunn. Det skal departementet ha ros for at de har sett, og at de har ønsket å gjøre noe med. Hvordan ting er blitt framstilt i media, er det ikke veldig lett å felle en dom over her fra talerstolen. Men jeg synes det er verdt å merke seg at samferdselsministerens sentrale budskap hele tiden har vært at ingen endring i praksis er tilsiktet. Det er en veldig god presisering, som også er helt i tråd med de forventningene vi har hatt fra komiteens side, men vi kan heller ikke operere ut fra kommunikasjon via media. Derfor har vi for sikkerhets skyld bare bedt om dette i brevs form. Jeg synes at dette skal landes på en forsvarlig og grei måte, og det er ingen, verken i departementet eller i komiteen, som ønsker å hindre politiet når de er på vill jakt etter lovbrytere og andre man ønsker å sette bak lås og slå.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Den formen for garantier er det vanskelig å gi fra Stortingets talerstol – også fra andre steder, for den saks skyld – men det jeg kan garantere, er at vi skal ha stor oppmerksomhet rundt dette for å se at innretningen ikke får utilsiktede konsekvenser.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Statens lønnspolitikk har følgende utgangspunkt: Det skal være konkurransedyktig lønn, men den skal ikke være lønnsledende. Det oppslaget i Dagbladet synes jeg det er vanskelig for en statsråd å kommentere. Jeg tror representanten Tajik tidligere har vært opptatt av at det skal rekrutteres gode ledere i Politidirektoratet. Nå tror jeg det er bortimot 60 pst. av lederne i Politidirektoratet som er byttet ut, og vi ser at det har hatt noen konsekvenser på lønnssiden. Helt generelt er jeg opptatt av at det skal være et rimelig, konkurransedyktig, men ikke lønnsledende lønnsnivå i offentlig sektor generelt, og det må gjelde for politiet også.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Dette er en av de veldig viktige og høyt prioriterte sakene vi jobber med i departementet. Vi har jobbet med det over tid, rett og slett fordi Sæverud-utvalgets innstilling, som var grunnlaget for forskriftsarbeidet, fikk en del medfart under høringsrunden, og vi har nok tenkt at det er avgjørende at vi nå skaper en løsning som holder over tid, som er effektiv og god, som ivaretar barnas rettssikkerhet på en bedre måte enn i dag, og som også sikrer at en har de ressursene som skal til for å holde fristene. Det er alltid farlig å komme med datoer, men dette er svært høyt prioritert. Det er fristende å komme med en dato likevel, men det er slike ting som kan slå hardt tilbake. Men det er høyt prioritert, og det kommer om ikke så altfor lenge.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Det er prioritert høyt, og regjeringen deler engasjementet til representanten Klinge i så henseende. Det er noen økonomiske utfordringer ved dette, og det foreligger en utredning fra Domstoladministrasjonen med en kostnadsanalyse som viser en enorm kostnad for å implementere dette. Den er nå noen år gammel, og etter dialog med DA vil de nå, så vidt jeg har skjønt, jobbe med en oppdatering av hva dette vil medføre av kostnader. Den type teknologi er jo i dag langt rimeligere enn det den var på utredningstidspunktet. I tillegg er de nødt til å gjøre en del endringer i straffeprosessloven hvis dette skal få den funksjonen som Klinge er ute etter. Derfor er dette også en del av oppdraget til det offentlig oppnevnte straffeprosesslovutvalget, som skal se på hvordan lyd- og bildeopptak kan bidra til å effektivisere og forbedre rettssikkerheten i rettslig behandling.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Jeg deler engasjementet til representanten Nybø på dette punktet. Menneskerettighetsbrudd skal ikke skje. Derfor har Riksadvokaten sendt ut nye retningslinjer for bruk av den typen fengselsplasser. Det er ikke lenge siden det skjedde. Jeg forventer at de nye retningslinjene blir fulgt opp av de enkelte politidistriktene, og at det i seg selv vil bidra til å redusere menneskerettighetsbruddene. Så er det viktig – etter noen tid med disse nye retningslinjene – å gå igjennom dette for å se på om en har fått de resultatene som en kan forvente. Hvis de resultatene ikke foreligger, er vi nødt til å gjennomføre tiltak. Jeg har lyst til – til det siste spørsmålet – bare å si at i enkelte politidistrikter er det allerede gjennomført noen forsøk på å skape et cellemiljø som ivaretar den interessen som representanten Nybø er ute etter, nemlig at belastningen ved å sitte på glattcelle ikke skal være så stor som det den er i dag. Blant annet er det lysstyring, det er klokke – slike enkle ting – i nye celler. Dette er et arbeid som vi vil følge nøye med på.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Det kan godt være tilfellet at det kan bli aktuelt etter hvert. Det vi ikke vet ennå, er hvor lenge dette vil vare, og det er veldig viktig for meg å sikre at vi ikke kommer i en situasjon hvor vi har det som enkelte har ment er en slags snikinnføring av alminnelig bevæpning, for det er ikke hensikten med dette. Derfor har vi også stilt krav til avgrenset tidsperiode når det gjelder det forslaget som kom fra POD. Vi kommer til å se nøye på andre risikoreduserende tiltak som vil kunne krysse linjene med hensyn til når det er behov for bevæpning osv., men her vil vi også legge sterk vekt på den faglige vurderingen fra Politidirektoratet. Så håper jeg at vi nå etter hvert kommer i en situasjon hvor trusselnivået kanskje går ned, men i hvert fall at vi har andre risikoreduserende tiltak som kan gjøre at vi kan ta den store diskusjonen om hvordan bevæpningsforholdene i norsk politi skal være i fremtiden, på et annet plan, selvfølgelig med Stortinget.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
La meg først gjøre noe jeg nær sagt ikke rakk å gjøre i sted – nemlig å takke for et godt samarbeid med samarbeidspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre, knyttet til budsjettet og budsjettforliket. Som det har blitt sagt tidligere her, ble et veldig godt budsjett enda litt bedre etter det samarbeidet. Så har jeg lyst til å si at generelt er det en viktig del av den politiske hverdagen å skylde på hverandre. Det er egentlig kanskje den minst hyggelige siden av det å drive med politikk, og jeg gjør meg selv skyldig i det stadig. Men jeg må si at mye av denne debatten har gått på andre ting, nemlig på å se på hvordan man skal prioritere fremover for å løse de utfordringene man står i. Det tror jeg er viktig, men det betyr ikke at vi skal glemme den historien som gir det utgangspunktet vi har i dag. Jeg vil si at det er gjort mye bra arbeid av den forrige regjeringen. Noe av det kan vi bygge videre på i dette budsjettet, men veldig mye er satsinger på en annen måte, med en annen styrke enn tidligere. Det mener jeg er viktig og riktig. Et av de eksemplene hvor man forsøker å lage et litt underlig politisk spill, er knyttet til beredskapssenteret, hvor representanten Asphjell sa at fremdriften var skutt ut i det blå. Jeg aner ikke hvor representanten Asphjell har det fra. Det som vel var utfordringen, var at planleggingen og plasseringen av beredskapssenteret på Alna var så dårlig utredet at det virkelig har skapt store utfordringer i fortsettelsen. Derfor har vi nå fulgt fremdriftsplanen som den rød-grønne regjeringen la opp til. Samtidig har vi satt i gang en KVU for å sikre at dersom det er vanskelig, fordyrende eller kompliserende faktorer ved Alna, så vil man så raskt som mulig kunne lokalisere dette til et annet sted. Det er å ta utfordringer på alvor. Det er å sikre at vi for fremtiden skal løse utfordringene bedre enn i dag. Så var representanten Vågslid innom omvendt voldsalarm. Det er et veldig viktig virkemiddel. Og selv om jeg skal være forsiktig med å kommentere domstolenes virksomhet – for det er domstolene som vurderer i hvilke tilfeller dette skal gjøres – er jeg overrasket over at omfanget av bruken av det virkemiddelet ikke er større enn det det er. Derfor er det viktig at vi følger nøye med på hvordan domstolene praktiserer dette. Hvis det er behov for det, får vi komme tilbake med det til Stortinget, for å presisere i hvilke tilfeller Stortinget mener at dette er et viktig virkemiddel å bruke. For det potensialet som jeg tror Stortinget la i det da dette ble vedtatt, er helt åpenbart ikke utnyttet. Kort innom representanten Toppe, som også var innom psykisk syke i kriminalomsorgen: Det er et veldig viktig fokus. Regjeringen har nå et nært samarbeid med Helse- og omsorgsdepartementet for å sikre at de får det tilbudet de skal ha. Men det er også forskjell på psykisk syke i fengslene. Noen av de psykisk sykeste har vært fengslet i Norge uten noe som helst slags tilbud, uten noen form for mulighet til lufting. Det retter denne regjeringen opp i.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Når det gjelder diskusjonen om øremerking, tror jeg det er flere som må lese de gamle budsjettproposisjonene litt mer nøye. Jeg har lyst til å si til representanten Storberget, som innledet med å spørre om det egentlig er så galt at Arbeiderpartiet er enig med regjeringen om budsjettet. Nei, det er definitivt ikke galt, det er veldig bra. Det som er spesielt, er at representantene Storberget, Henriksen og Tajik, sistnevnte med en ligning knyttet til dunjakker og stillongs, eller strømpebukser, later som om de gjør så mye mer enn det de gjør. Realiteten er at når Storberget f.eks. snakker om at man kunne tatt 10 pst. av lettelsene i formuesskatten og brukt på vedlikeholdsetterslepet i fengslene, så kunne jo Arbeiderpartiet foreslått det i sitt alternative statsbudsjett. Men det gjør de ikke. Selv om de kutter formuesskatten, prioriterer de likevel ikke opp justisfeltet. Det er derfor jeg synes det blir en litt rar avslutning på denne debatten når opposisjonen sier at regjeringen bygger sitt arbeid på det tidligere regjeringer har gjort. Alt det gamle er egentlig bygget på den tidligere regjeringens politikk. Noe av det er det, noe av det har vært viktig for at man skal klare å nå de målsettingene man har, f.eks. om opptaket til Politihøgskolen. Men det er veldig mye annet som overhodet ikke er det. Arbeiderpartiet har altså mange, mange flere milliarder kroner å fordele i sitt alternative statsbudsjett, men de velger likevel å prioritere andre ting enn satsing på justisfeltet. Det synes jeg er greit, men jeg synes ikke det er greit at man forsøker å late som om noe annet er tilfellet. Jeg synes vi får stå i de prioriteringene vi har, enten vi er i posisjon eller i opposisjon. Det går rett og slett ikke an å si at regjeringen kunne prioritert opp dette vesentlig mer når de selv ikke gjør det i egne budsjetter. Vi er alle enige om at det er behov for å sikre flere plasser i kriminalomsorgen. Det er særlig behov for lukkede fengselsplasser. Det som er utfordrende med lukkede fengselsplasser, er at de bygges ikke over natten, det tar noe tid. Der har den forrige regjeringen satt i gang kvalitetssikringsprosjekt på noen områder. Denne regjeringen har fulgt opp noen av dem, og vi kommer tilbake med en helhetlig kriminalomsorgsmelding før jul. Jeg synes vi skal være redelige mot hverandre og stå i det vi selv faktisk foreslår – enten vi er i regjering eller ikke.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Til det siste: Regjeringen er enig i at det er viktig å tenke bredt når en skal tenke på hele justisfeltet, inkludert forebygging. Derfor er det også et godt kommuneopplegg denne gangen. Men det som er mitt poeng, er at de innleggene som er blitt holdt av ulike representanter fra Arbeiderpartiet, bærer preg av at en ønsker å satse mer på f.eks. kriminalomsorgen. Storberget sa at 10 pst. av formuesskattlettelsen kunne ha gått til å ta ned vedlikeholdsetterslepet i kriminalomsorgen. Det kan altså Arbeiderpartiet foreslå i sitt alternative budsjett, men da må det være lov å peke på at det er til tross for at de har mer penger å rutte med enn denne regjeringen, fordi vi prioriterer annerledes – vi har ikke prioritert det opp. Det var det som i utgangspunktet var mitt poeng i forrige innlegg. Når jeg så hører representanten Henriksen si at Arbeiderpartiet ikke klager så mye på forholdene som regjeringen, tror jeg man skal gå gjennom hva som ble sagt i innlegget til representanten Henriksen tidligere i dag. Det er definitivt ingen rosemaling av situasjonen, verken i kriminalomsorgen eller andre steder, som preger Arbeiderpartiets representanters innlegg her i dag. Jeg synes det er fint at det på slutten ble litt temperatur, noe som viser at det fortsatt er en god del uenighet i justispolitikken, men mye enighet om hovedlinjene. Så på vegne av regjeringspartiene og jeg antar også Kristelig Folkeparti og Venstre, som står bak dette budsjettforliket, er det godt å konstatere at det langs de store linjene er stor enighet. Også langs de store linjene når det gjelder prioritering, ligger regjeringen og samarbeidspartiene på et svært godt nivå når det gjelder justis- og beredskapsbudsjettet. Det skal vi være fornøyd med.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Som representanten Ellingsen var inne på i sitt innlegg, var det faktisk representanten Ellingsen som gjorde meg oppmerksom på denne problemstillingen i forrige stortingsperiode. Da hadde jeg riktignok en helt annen hatt på. Det er ingen tvil om at det lenge har vært behov for å ha en lovregulering av Infoflyt-registeret og bruken av det. Det er viktig å ha den hjemmelen på plass. Det har vært en grundig prosess i forkant, og jeg er veldig glad for at det er en enstemmig komité som står bak innstillingen på det punktet, selv om jeg nå hører at SV har noen innvendinger som fører til at de stemmer imot. I det perspektivet er det også viktig å ha med seg at det i hjemmelsgrunnlaget også legges opp til at det skal forskriftsfestes eventuelle ytterligere begrensninger og rammer for det som ligger i proposisjonen. Når det gjelder Ellingsens spørsmål om en tidligere statsråds – hvis ikke jeg oppfattet spørsmålet feil – kontakt med en innsatt kan registreres og brukes i dette registeret, er svaret på det at tidligere statsråder i Norge blir behandlet på lik linje med alle andre mennesker, heldigvis. Hvis hensikten med kontakten er å begå alvorlig kriminalitet, vil vedkommende naturligvis også bli innført i dette registeret. Men det er ganske strenge grenser for hva som skal til for at en skal bli registrert i registeret, og det fremkommer også i proposisjonen en del overordnede vurderinger rundt det. Det er ikke sånn at det bare handler om kriminalitet, men det handler om alvorlig kriminalitet – jeg tror vi i proposisjonen også bruker begrepet «særlig alvorlig kriminalitet».
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Som jeg nevnte i innlegget, trer nå denne ordningen i kraft ganske raskt. Alle fengsler vil da ha en egen barneansvarlig. Det vil også være ulikt behov i ulike fengsler. Noen fengsler har ganske mange innsatte med barn – hvor arbeidsbyrden for barneansvarlig naturlig nok vil være større og fokuset på tilrettelegging vil være viktigere og større – mens andre fengsler har veldig få innsatte med barn. Det er viktig for oss at denne oppgaven ivaretas på en skikkelig måte. Det er derfor vi mener det er så viktig at vi skal forskriftsfeste det, slik at en ikke skal kunne gå rundt denne problemstillingen på noe vis. Jeg vil selvfølgelig følge med både på ressurssituasjonen i kriminalomsorgen helt generelt og også på den typen tiltak spesielt, for å sikre at det ivaretas på en skikkelig og ryddig måte.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Når det gjelder forskjellen på nivå lov og forskrift, vil det i en del sammenhenger ha betydning. I dette tilfellet, hvor poenget er å ivareta helt konkrete rettigheter som blir rettighetsfestet i en forskrift, vil den praktiske forskjellen være veldig liten. Det som er årsaken til at vi mener dette bør forskriftsfestes, fremgår også av innstillingen: En får både gjort dette raskere og får en fleksibilitet hvis det f.eks. skulle dukke opp behov for å forsterke barns rettigheter raskere. Og så er det det poenget, som jeg viste til i innlegget, at lovfesting av tilsvarende bestemmelse fikk ganske blandet mottakelse i høringen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Brevet kommer som resultat av en samtale mellom Riksadvokaten og meg, hvor vi diskuterte akkurat disse problemstillingene, og det gjelder jo da hvordan regelverket blir praktisert, og hva som er bevistema i retten. Som det også står i komitéinnstillingen, når bevistema ved prøveløslatelse eller ved løslatelse er nær sagt det samme som på domfellelsestidspunktet, så blir det usedvanlig krevende å klare å dokumentere at det er en «nærliggende fare for gjentakelse» når vedkommende har sittet inne i mange år. Brevet fra Riksadvokaten kommer vi til å følge opp, i nær dialog med Riksadvokaten, for å se hvordan vi kan komme tilbake til Stortinget med en måte å løse dette på. Det er ganske klart – iallfall i mitt hode – at måten dette i dag praktiseres på, ikke er helt i samsvar med det som var intensjonen da forvaringsinstituttet ble innført.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
La meg bare få si et par ord i oppfølgingen av saksordførerens innlegg, som jeg slutter meg helt til. Jeg synes det er godt for alle dem som har ytt en ekstraordinær innsats i helt ekstraordinære, svært krevende situasjoner, å få en slik takk fra justiskomiteen og justiskomiteens leder. Det vi opplevde i vinter med brannene i Lærdal, i Flatanger og på Frøya, var helt spesielt. Det var en situasjon hvor man normalt har svært lav aktivitet av skogbrannhelikoptre. Det ble behov for ganske omfattende bistand fra skogbrannhelikopter for å få disse brannene under kontroll. Både i den sammenhengen og knyttet til terrortrusselen i sommer ytes det en fantastisk innsats fra dem som er der det skjer. De strekker seg langt for å klare å levere godt, og det er på mange måter betryggende også for alle dem som yter den innsatsen, å vite at de i dag får Stortingets tilslutning til at ekstraordinære hendelser som legger ekstraordinære krav på ressurser, ikke skal gå ut over all annen virksomhet og dermed får tilleggsbevilget det behovet som de helt ekstraordinære hendelsene medfører. Så vil terskelen for det være ganske høy normalt, men begge disse situasjonene har vært svært viktig å få ryddet opp i også økonomisk. Det samsvarer også med det regjeringen ga uttrykk for, særlig da terrortrusselen rammet oss i sommer. Så har jeg på egne vegne lyst til å takke komiteen – nå er det vel siste dag komiteen har saker til behandling før jul – for et godt samarbeid i det året som har vært. Jeg har lyst til å ønske hver enkelt av dere en riktig god jul. Jeg gleder meg til et godt – og kanskje jeg skal snike meg til å si et enda bedre – samarbeid i året som kommer. Riktig god jul!
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-12-12:
Kriminalomsorga region vest har slått alarm om tilbodet til sjuke og utagerande fangar i Bergen fengsel. Fleire innsette har alvorleg psykisk sjukdom, og dei tilsette opplever stadig oftare å måtta takla irrasjonell åtferd og ustabile innsette. Utviklinga har ført til at bruken av sikkerheitsceller har auka sterkt sidan 2012. I 2012 vart sikkerheitsceller brukte 28 gonger i fengselet. I fjor auka omfanget til 49 tilfelle. Bruk av sikkerheitsseng er eit anna tvangstiltak som har auka. Dei siste 24 åra har bruk av sikkerheitsseng knappast vore registrert i Bergen fengsel. Hittil i år er sikkerheitsseng brukt fem gonger. Det er ikkje berre kriminalomsorga som ropar varsku om denne alvorlege utviklinga. I ein rapport frå Helsedirektoratet i fjor blei auka omfang av psykisk sjukdom blant innsette i norske fengsel godt dokumentert. Det er eit politisk ansvar å sørgja for at innsette med psykiske lidingar får den behandlinga dei har krav på. Eg etterlyser derfor justisminister Anundsen sitt overordna grep for desse innsette. Det er bra med ekstra midlar i budsjettet til auka bemanning ved Ila fengsel, men dette løyser ikkje utfordringane ved andre fengsel i Noreg. Eg merka meg i innstillinga at ein samla komité nettopp har vist til forholda ved Bergen fengsel og den auka bruken av sikkerheitstiltak der, og eg er glad for at ein samla komité påpeiker at regjeringa må arbeida for eit tettare samarbeid mellom psykisk helsevern og fengselsvesenet. Justisminister Anundsen har i svar på eit skriftleg spørsmål frå meg sagt at regjeringa vil be Kriminalomsorgsdirektoratet om ein rapport om bruk av sikkerheitsseng og andre tvangsmiddel ved Bergen fengsel. Det er eg glad for vert gjort. Ministeren svarer også at han har løpande dialog med helse- og omsorgsministeren om helsetilbodet til dei innsette. Stortinget treng å verta informert om kva statsrådane Høie og Anundsen konkret vil gjera for å styrkja tilbodet for psykisk sjuke i fengsel. Eg er sterkt bekymra for at vi no gjer innsette med alvorleg psykisk sjukdom ein stor urett. Også andre fengsel enn Ila har behov for auka bemanning til innsette med særlege behov på grunn av den psykiske helsa deira. Eg er òg bekymra for at effektiviserings- og avbyråkratiseringsreforma til regjeringa vil gå ut over tenestetilbodet for dei med størst behov. Kriminalomsorga skal spara 25 mill. kr neste år. At dette kuttet skal takast ved hjelp av smartare innkjøp, transport og logistikk, slik statssekretær Brein-Carlsen uttalte til Bergens Tidende i november, kan ein håpa på, men meir kutt i bemanning kan fort verta ein realitet. Forholda for psykisk sjuke i norske fengsel vert ikkje betre med meir vakthald og tvangstiltak. Dette er menneske som treng behandling og tett oppfølging av medisinsk personale. Regjeringa må sikra at helsetenestene til innsette er likeverdige med tenestene til resten av befolkninga, for i dag er dei ikkje det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Aller først har jeg lyst til å gi honnør til representanten Ebbesen for det hun sa om barn i fengsel. Jeg syns det er veldig flott at det blir tema i budsjettdebatten til Justisdepartementet. De fortjener absolutt den oppmerksomheten som de gis her nå, og ikke minst i det perspektivet som denne debatten har gått i. Vi går mot jul, og vi møter vel kanskje den høytiden hvor både voksne og små har de aller, aller største forventninger. Det gjelder barn til dem som sitter i fengsel, og som absolutt ikke får innfridd sine forventninger, men det gjelder ikke minst den store gruppen barn som vel opplever at den høytiden blir en av deres største nedturer, og hvor forventningene virkelig brister. I så måte er jeg veldig begeistret for at justiskomiteens medlemmer og de som har deltatt i debatten her, har brukt så mye tid av debatten på nettopp å løfte fram den volden og den kriminaliteten som rammer de aller minste. Det er en kriminalitet som også i foregående innlegg, eller de to foregående innlegg, ble beskrevet som terrorlignende. Den er vedvarende, den er svært alvorlig, det skjer på en arena hvor barna skal føle seg trygge: hjemme, og den er overfor den mest sårbare gruppa vi kan tenke oss. I så måte mener jeg vi har to utfordringer knyttet til dette, og som gjør at debatten rundt barnehus er usedvanlig viktig. Men barnehus skulle jo bare være starten på mange tiltak som må komme, og som Stortinget er nødt til å gå inn i i større grad enn det vi kanskje gjør nå. Vi er nødt til å øke oppdagelsesrisikoen, og det er jo fantastisk å se at politikk nytter, at man fra 2006 til 2013 har fått en økning i antall anmeldelser fra 81 – er det vel – til nærmere 1 800. Det er først og fremst et bevis på at det nytter med politiske grep, og vi har vært samlet om dette alle sammen her, så det må vi være glade for. Så må vi også evne å tenke annerledes i reaksjon, at den bevisbyrden disse barna møter i straffesakskjeden – utover enhver rimelig tvil – som regel ikke passer, og at mange av de tiltakene samfunnet må sette inn, må være basert på en helt annen bevisbyrde. Det er jo det som er tanken med barnehusene, hvor tvilen kommer barna til gode. Jeg håper at vi framover også kan diskutere, ved siden av det vi opplever som en veldig prisverdig prioritering fra Arbeiderpartiets side, at man nå stimulerer barnehusene økonomisk på den måten man ønsker å gjøre fra Arbeiderpartiet, men at vi også evner å finne andre grep med hensyn til hvordan vi reagerer, ikke bare mot barna, men også mot dem som er overgripere. De konfliktrådsmekanismene man nå har for barnefamilier der det er vold, er et godt eksempel på at det går an å tenke annerledes. Barnehusene er en god start, men det er bare starten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Det var representanten Elvenes som fikk meg til å ta ordet i debatten igjen, og så er det også litt lukten av sagmugg som gjør at jeg gjør det. Det ble påpekt fra Elvenes’ side at Arbeiderpartiet nå er veldig glade for det regjeringen faktisk legger fram og bare støtter seg til det. Jeg ble sittende og reflektere litt over det: Er det så galt? For jeg føler veldig på at man er enige om veldig mange av de store linjene i justispolitikken. Jeg vi si det sånn at også den nåværende regjering lener seg på mye av det arbeidet som den forrige regjering gjorde. Og jeg skal være så raus å si at mye av det Stoltenberg-regjeringen gjorde, lente seg veldig mye på det den forrige regjeringen der igjen – som Høyre inngikk i – faktisk gjorde. Ta for eksempel politiet. Hvis man skal få flere politifolk ute i gatene, er det etter min mening to viktige grep man må gjøre. Man må øke opptaket på Politihøgskolen, det ble i betydelig grad gjort av de rød-grønne, til over 700. Så vidt jeg kan se er ikke det økt ytterligere. Og man må finansiere nye stillinger som kommer ut. Det var også bakgrunnen for at vi la mer penger i politibudsjettene under regjeringen Stoltenberg, veldig mye av de samme grepene. Det skulle bare mangle om ikke vi skulle applaudere at man faktisk fortsetter den linjen. Det samme kan vi si om soningskøer: Da vi kom inn i regjeringskontorene i 2005, hadde vi en soningskø på vel over 2 000 dommer. Vi kunne brukt mye tid på det i denne debatten, men det som er interessant er: Hva gjør vi framover? Kan man fortsette noe av det arbeidet som er gjort tidligere, så må vi være glad for det. At man under regjeringen Stoltenberg i en periode klarte å redusere det til null, var jo fordi man bygde nye fengselsplasser, både bygde nytt fengsel og utvidet kapasitet, bygde Bruvoll, utvidet Hof, jeg kan nevne mange steder hvor man nettopp gjorde den jobben. Og så la vi inn penger til vedlikehold, det ble gjort i samme størrelsesorden som det vi ser regjeringspartiene nå foreslår. Men det er helt åpenbart at vedlikeholdsutfordringene er store, og sjøl den innsatsen som nå legges på bordet, vil ikke være nok. Så hvis man virkelig skal kunne gjøre prioriteringer og mener at justissektoren er viktig – bærebjelken i mye av det sivile samfunn – kunne man tenke seg at vi skal bruke kanskje 10 pst. av de formuesskattelettelsene som regjeringen foreslår, på å ta vedlikeholdsetterslepet i norske fengsler.Da ville vi virkelig ha kunnet gjøre en innsats på dette området, men det handler om prioriteringer.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-12-12:
Nærpoliti er en beskrivelse av et politi som kommer når folk trenger det, et politi som kjenner de lokale forholdene, og et politi som driver godt forebyggende arbeid. Nærpolitiet skal og må fungere over hele landet. Folks trygghet og sikkerhet er like mye verdt, uavhengig av bosted. Responstiden i distriktspolitiet er avhengig av hvor mange som er på arbeid, og av hvor tilgjengelige patruljer befinner seg. Blir vaktlistene korte, blir også evnen til rask handling mindre. Noen lever med opp til to timers responstid, og det er helt uakseptabelt. Nettopp å bedre responstiden har vært viktig for Senterpartiet i vårt alternative statsbudsjett. Vi øremerker 200 mill. kr til distriktspolitiet for å sørge for bedre vaktordninger og for få flere på jobb. Av nødetatene skal politiet, når det er behov for det, være de første på stedet. I 2015 skal det ikke være slik at politimesterne, når de får tildelingsbrevet fra Politidirektoratet, må sitte og se på hvor de kan spare penger, og hvor kuttene skal tas. Vi har tidligere diskutert sniknedlegging av lensmannskontorer i distriktene i denne salen – kontorer som blir tappet for ressurser, stillinger som ikke blir utlyst, og tomme lokaler med en gul lapp på døren om at man må henvende seg til et annet kontor. Senterpartiet har en alvorlig bekymring for at dette vil fortsette i 2015. I den sammenheng trengs det klare politiske signaler. Det er ingen motsetning mellom å ha et godt utstyrt politi i de store byene og samtidig satse på et godt forankret lokalt politi. Forebygging og avverging av kriminalitet gir store samfunnsbesparelser, som bør tas med i ethvert regnskap. Vi skal ha et helhetlig politi, ikke et A- og B-politi. Når Senterpartiets satsing på et godt politi i hele landet ses i sammenheng med den store satsingen på bedret og skjerpet grensekontroll, vil vi gjøre Norge bedre rustet til å drive god kriminalitetsbekjempelse. Det kan være noe så enkelt som at man får montert smarte overvåkningskameraer på alle kjørbare grenseoverganger, og at man sørger for at man har flere heldøgnsbemannede grensestasjoner. Med enkle grep kan vi raskt bedre kriminalitetsbekjempelsen på dette området. Jeg vil til slutt framheve Senterpartiets kraftfulle satsing på kriminalomsorgen og rask bygging av nye fengselsplasser. I det lange løp hjelper det ikke å etablere soningsplasser i utlandet, vi må også ha nok plasser her hjemme – og det haster.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Representantene Vågslid og Storberget viste begge til Arbeiderpartiets ønske om satsing mot vold i nære relasjoner. Tidligere i høst svarte statsråden positivt på et innspill fra oss om å gjøre vold i nære relasjoner til et ansvarsområde for kommunale beredskapsråd. Jeg lurer på om statsråden har gjort seg noen tanker om hvordan han vil følge opp dette. Det er flere grunner til at jeg spør. Vold i nære relasjoner skjer hver eneste dag. Det rammer kvinner og barn, det rammer eldre. Anslagene er på mellom 75 000 og 150 000 ofre i året, men vi vet det ikke sikkert. Derfor er det synd at regjeringa valgte å droppe omfangsundersøkelsen. Men vi vet at når det skjer, er det ikke et engangstilfelle, men ledd i en sammenhengende kjede av fysisk og psykisk terror over år. Ofrene greier ikke å bryte ut før etter lang tid, noen ganger ikke før det er for sent. Dette er kriminalitet av verste sort. Hadde disse voldshandlingene skjedd på åpen gate, hadde det vært ramaskrik. Store ressurser hadde vært satt inn på å ta gjerningspersonene og på å beskytte ofrene. Men det skjer hjemme, der man egentlig skulle være trygg, så ramaskriket burde egentlig vært større. Men dessverre later vi ofte som vi ikke ser. Berørte etater mangler kompetanse til å se og stille de rette spørsmålene. Ofte henlegges sakene, og ofrene får det verre enn før. Man blir ikke kjendisetterforsker av å jobbe med vold i nære relasjoner. Ansvaret er pulverisert. Det må plasseres ett sted. I beredskapsrådet sitter alle med delansvar. Der kan de snakke sammen. I litt over et år har jeg vært medlem av Stortingets rettferdsvederlagsutvalg. Der ser vi hva mange barn i dette landet har vært utsatt for, og vi ser konsekvensene mange år etter i form av psykiske problemer, manglende skolegang, rus og ødelagte liv. I arbeids- og sosialkomiteen, hvor jeg sitter, bekymrer vi oss over et økende antall unge uføre. 59 pst. av dem har diagnoser som psykiske lidelser og atferdsforstyrrelser. I tillegg til unge uføre er nær 40 000 personer under 30 år registrert hos Nav med nedsatt arbeidsevne. Jeg har stilt skriftlig spørsmål til arbeids- og sosialministeren om vi har statistikk eller forskning som kan si noe om hvor mange av disse som er ofre for vold i nære relasjoner. Svaret var nei, det vet vi ikke, vi vet bare at de ungdommene vi her snakker om, ofte har falt ut av videregående opplæring, at mange av dem har helseproblemer, særlig knyttet til psykiske lidelser og rus. I rettferdsvederlagsutvalget ser vi altså koblinga til vold i nære relasjoner. Vi ser også at mange gjentatte ganger har vært i kontakt med hjelpeapparat og politi. Likevel går det galt. Ingen ser ut til å være godt nok rustet til denne oppgaven – ikke skolen, ikke Nav, ikke barnevern, ikke helsevesen, ikke politi. Det er på tide at disse etatene begynner å snakke sammen – målrettet. Noen må ta ansvaret for at de gjør det. Justisministeren er en høyst aktuell kandidat til den oppgaven.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Vold i nære relasjoner har vært et tema i veldig mange innlegg i debatten her i dag, og det synes jeg er særdeles positivt. Så mener jeg oppriktig at Arbeiderpartiets representanter har bidratt til å belyse at dette er en problemstilling som må løses på tvers. Jeg har lyst til å vise til representanten Tajiks første innlegg, der hun sa at Arbeiderpartiets forslag om dobling av beløpet til samarbeid mellom politi og kommune kommer til å bli stemt ned. Det er egentlig synd, for et velfungerende SLT-samarbeid kan forebygge mange ting. Jeg kan gi et eksempel fra min egen kommune fra den tida jeg var kommunepolitiker. A- og B-gjengen prøvde seg med noen lange fangarmer til Drammen. De ble effektivt stoppet nærmest på kommunegrensen av politiet. Det ble tatt opp i SLT-samarbeidet, kommunen satte inn fritidstiltak, og A- og B-gjengen fikk aldri fotfeste i Drammen. Et annet eksempel: For snart 20 år siden hadde vi et felles voldsprosjekt. Vi kartla: Hvem er ofrene? Hvor skjer det? Når skjer det? Vold i nære relasjoner var en del av det bildet. Drammen kommune ble første kommune med avtale med Alternativ til Vold. Jeg mener at disse metodene fortsatt er aktuelle, selv om problemstillingene kan skifte. Noen problemstillinger skifter dessverre ikke. Så har jeg en liten kommentar til de to innleggene fra Anders B. Werp. Arbeiderpartiet har også, som i fjor, foreslått å styrke helsestasjoner og skolehelsetjenesten med 200 mill. kr, fordi det bl.a. er viktig for å avdekke vold i nære relasjoner på et tidlig tidspunkt. Som tidligere kommunepolitiker har jeg i prinsippet en inngrodd skepsis til øremerking – som kommunepolitiker oppfatter man det lett som basting og binding. Men jeg er for når det gjelder det temaet vi snakker om her: vold i nære relasjoner. Det vi så, var at da Stoltenberg II-regjeringa i 2014 satte av 180 mill. kr til samme formål – helsestasjoner og skolehelsetjenesten – undersøkte Sykepleierforbundet i ettertid hvordan de pengene ble brukt. Av de 180 mill. kr ble mindre enn halvparten brukt til skolehelsetjeneste og helsestasjoner. Derfor er jeg veldig for å øremerke de pengene vi trenger, til å bekjempe vold i nære relasjoner, både når det gjelder forebyggende tiltak på andre departementers områder, når det gjelder forebyggende tiltak som SLT i Justisdepartementets budsjett, og når det gjelder styrking av barnehus.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Barn blir ofte spurt om hva de skal bli når de blir store. Svarene er mange: prinsesse, direktør, snekker, lærer, osv. Det er nok ingen barn som har en drøm om å bli kriminell. Til tross for det er det mange ungdommer som havner på skråplanet. Vårt ansvar som politikere er å fjerne startblokkene i den kriminelle løpebanen, og den beste og mest effektive politikken for mer trygghet er god forebygging. En god kommuneøkonomi er en forutsetning for god og bred forebygging. Når Arbeiderpartiet styrker kommuneøkonomien, gir det lokale folkevalgte muligheten til å prioritere fritidstilbud for ungdom, kvalitet i barnehagen og en skole som kan fange opp dem som sliter, og dem som er i ferd med å falle fra. Det er god forebyggingspolitikk. Hver eneste dag skjer det fantastisk mye forebygging: på fotballbaner, i korps og i fritidsklubber. Det er i gode oppvekstmiljøer at egenskaper, strategier og holdninger som beskytter mot kriminalitet, skapes. Derfor er Arbeiderpartiets satsing på kultur, kommuneøkonomi og frivillighet viktig. Alt henger sammen med alt, og det er en helhetlig politikk som sørger for at flere faktisk kan bli det de drømmer om når de blir store. Trygghet er også avhengig av god rehabilitering. På Slidreøya i Valdres ligger det et unikt fengsel. Historien om fengselet er historien om hva som er mulig å få til når man kombinerer gode ideer, ildsjeler, pågangsmot og en unik mulighet til å finne praktiske løsninger. Samarbeidet med den videregående skolen, kommunen og lokalt næringsliv har gitt de innsatte verktøy til å mestre livet uten kriminalitet. Her virkeliggjøres alle de gode intensjonene i kriminalomsorgsmeldingen hver eneste dag. Da fengselet feiret 25-års jubileum i 2010, garanterte daværende justisminister Knut Storberget for Slidreøyas framtid. Nå er det dessverre skapt usikkerhet. Kriminalomsorgen har fått krav om å effektivisere og har derfor foreslått å legge ned avdelingen. På onsdag samlet det seg over 500 mennesker i Valdres. Beskjeden var klar: Ikke legg ned flere statlige arbeidsplasser i Valdres, la oss beholde det gode fengselet på Slidreøya! I en tid hvor vi trenger alle soningsplassene vi kan få, må det være uaktuelt å legge ned en helt fengselsavdeling. Jeg skal være raus nok – det nærmer seg jul – til å forstå at det kan være utfordrende for en statsråd i en mindretallsregjering å garantere for fengselets framtid, men spørsmålet er jo: Ønsker statsråden å opprettholde fengselet, og har han dette som ambisjon? Hvis justisministeren ønsker flere soningsplasser, er planene for Slidreøya og utvidelse klare, og jeg kan garantere at justisministeren vil få mye igjen for pengene. Jeg kan også ønske justisministeren god jul og anbefale julesangen som de innsatte i fengselet har laget for å beholde fengselet sitt.
Olivia Corso Salles (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-12:
Kampen mot voldtekt handler om trygghet og frihet. Når rundt 10 pst. av norske kvinner har vært utsatt for voldtekt, er det tusenvis av kvinner som har opplevd å få sin egen trygghet og frihet frarøvet. Derfor er det også gledelig når det er et så stort og bredt engasjement her fra alle lag og alle partier. Likevel: Det vi så etter at Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress la fram sin landsomfattende studie, var noen avisoppslag. Så stilnet det brått, til tross for slående tall som viser hvor omfattende dette problemet er. SV har i sitt alternative budsjett valgt å prioritere styrking av politiets enhet mot seksualisert vold. Her har vi satt av 10 mill. kr som er øremerkede. I tillegg styrker vi sedelighetsavdelingene i distriktene. Det handler om at vi må øke kapasiteten og kompetansen i førstelinjen blant dem som møter kvinnene når de har opplevd noe av det verste et menneske kan oppleve. Halvparten av kvinnene som rapporterte voldtekt til Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress, hadde opplevd voldtekt før de fylte 18 år. Dette sier noe om unge kvinners situasjon. Når mine venninner og deres foreldre er urolig og bekymret, er det ikke betingelsesløst. Tallene viser at kvinners frihet er begrenset. Jeg tror det store problemet er at vi ikke snakker nok og høyt om voldtekt. Det er fortsatt et tema preget av tabuer, skyld og skam. Av kvinnene i undersøkelsen til kunnskapssenteret var det kun 11 pst. som var til medisinsk undersøkelse eller behandling den første tiden etterpå. Nesten en tredjedel hadde aldri fortalt det til noen – en tredjedel. Det er vanskelig å forstå at vi ikke har kommet lenger. Det er som representanten Vågslid sa det så godt tidligere i dag, at dette er grov hverdagskriminalitet. Voldtekt er i strid med norsk lov, det er et angrep på grunnleggende menneskerettigheter, og konsekvensene er enorme for dem det gjelder. 10 pst. av kvinnene i Norge har vært utsatt for voldtekt. Dette er ikke et tall i en statistikk, dette er virkelige mennesker som fortjener hjelp og støtte. Det er nok snakk, og det er på tide at vi handler.