trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Det var et eiendommelig utsagn, å snakke om at vi later som vi er for. Vi har vært meget tydelig på det, vi er for i skolepolitikken, vi har ganske definerte ønsker, og vi la frem, som Hagen sikkert vet, et skriv som het «21 skritt mot en skole for det 21. århundre», som var 21 helt konkrete, viktige spørsmål om skolens fremtid. Når det gjelder selve lønnsspørsmålet, som Hagen nå var opptatt av, så er svaret på det meget enkelt. Selve lønnsspørsmålet er et av de viktigste elementene i Regjeringens plan for lærerrekruttering, dvs. det burde ha vært det, og derfor vil det spørsmålet først og fremst bli adressert dit. Men det er klart at det her også er en delikat balanse mellom hva Stortinget som lovgivende forsamling skal pålegge, og hva partene i arbeidslivet skal avtale. Men vi er meget tydelige på hva vi ønsker, og Hagen vil ha full mulighet til å gå inn i disse problemstillingene når den saken kommer til behandling til neste uke – hvis jeg ikke husker feil.
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Den generelle observasjonen er at ingen partier skal tro at de over lengre tid vil kunne gå til valg på det å være en forfulgt uskyldighet. Det er klart at det er svært viktig å se fremover i norsk politikk og prøve å skape allianser. Det som nå selvfølgelig kan skje, er at Regjeringen selv velger å sette hardt mot hardt, det er jo det det dreier seg om – om Regjeringen selv vil velge å sette hardt mot hardt. Men da går jeg ut fra at Regjeringen selv har valgt å ta den konsekvensen. Men det må ikke få Regjeringen og regjeringspartiene til å tro at den da ikke har noe mer å gjøre. Da må den se fremover: Hva kan skape et grunnlag for samarbeid? Det vil ikke minst de tre regjeringspartiene selv være tjent med. For oss dreier denne gasskraftsaken seg om en meget enkel ting, nemlig å få virkeliggjort et politisk standpunkt som ligger oss nær, og som vi har tatt initiativ til, et forslag som har ligget der et helt år. Vi har ikke noen utenforliggende dagsorden utover dette, men jeg må nok si at regjeringspartiene ikke akkurat har gjort det lett å fravike dette som er vår overbevisning, og følgelig er det ganske greit, nemlig at når vi har sjansen til å realisere et viktig standpunkt innenfor Høyres program, ja, så gjør vi det.
Jan Petersen (Høyre), 2000-02-23:
Ærlig talt, hvis ikke Kvassheim har hørt at jeg har snakket om miljøspørsmål flere ganger i dag, så følger han ikke godt nok med. Jeg har nettopp påpekt at det standpunktet Regjeringen og Kvassheim står for, ikke er et miljøstandpunkt. Det man gjør, er at man tror at man kan sette nærmest en slags grense rundt landet, og at det eneste interessante er det som skjer i dette landet. Det standpunktet Kvassheim og Regjeringen står for, er at det er helt i orden å importere sterkt forurensende kullkraft fra Danmark, at det er helt i orden å eksportere gass nedover i Europa, for så å importere det tilbake igjen i form av elektrisitet. Det standpunktet som Regjeringen står for, er ikke noe miljøstandpunkt, man er fanget av sin egen retorikk. Ja, man er så blendet av gjenskinnet av sin gode retorikk at man ikke engang greier å se hva realiteten er. Jeg vil oppfordre Kvassheim til én ting, ta miljøargumenter i gasskraftspørsmålet mer på alvor.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-23:
Jeg står her med manuskriptet til Kjell Magne Bondevik, og jeg la merke til at det er én setning han hoppet over, en kort liten setning, og der står det: «Jeg er optimist.»(Munterhet i salen) Jeg regner med at det er fordi han er blitt noe mer pessimistisk i løpet av de siste timene. (Munterhet i salen) Bondevik beskriver sentrumsregjeringen som et tyngdepunkt. Men i mange sammenhenger er jo ikke Regjeringen engang et punkt når det gjelder å danne flertall i Stortinget, for de dannes utenom Regjeringen. Regjeringen blir bare et gjennomføringspunkt. Jeg har lyst til å spørre Bondevik om det er slik at sentrumsregjeringen nå ser en fordel ved å danne et fastere flertall i Stortinget som gjør at sentrum ikke må velge den ene blokken den ene dagen og den andre blokken den andre dagen, men kan satse systematisk for å oppnå noen av de visjonene som Bondevik har tatt opp i sin redegjørelse.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-23:
Jeg går ut fra at Bondevik skjønner hvilke problemer Regjeringen er i selv, men jeg kan jo hjelpe ham litt på vei. Hele poenget med det Regjeringen sliter med nå, er at regjeringen Bondevik har ønsket å veksle fra den ene blokken til den andre og dermed ikke har sørget for at man har forhandlet med et flertall på Stortinget som gjør at det er mulig å få gjennomslag på noen av de områdene der sentrum og SV for så vidt ikke har flertall i utgangspunktet i Stortinget. Miljøpolitikken er meget vesentlig ved det. Når Regjeringen selv har lagt opp til å kjøre slalåm mellom to blokker, kommer man seg jo heller ikke inn i en situasjon der det f.eks. er mulig å presse Arbeiderpartiet til å kjøre en mer moderne og fremtidsrettet miljøpolitikk enn det de gjør nå.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-23:
Det ligger to saker i Stortinget nå som kan føre til regjeringskrise i løpet av ganske kort tid. Jeg skal ikke spørre Stoltenberg om innholdet i gasskraftverksaken – der tror jeg ikke det kan bringes noe nytt til torgs – men jeg har lyst til å spørre ham om hvorfor Arbeiderpartiet kjører gasskraftverksaken så hardt som de gjør, i allianse med Høyre. Og når det gjelder den andre saken, nemlig saken om IT-Fornebu: Hvorfor kjører Arbeiderpartiet den saken så hardt som de gjør, i allianse med Fremskrittspartiet? Hvis det skulle bli regjeringskrise på noen av disse sakene, oppnår Arbeiderpartiet ingen annen situasjon enn den som førte til at Jagland gikk av i 1997, nemlig en uholdbar parlamentarisk situasjon der det til stadighet ble flertall mot Regjeringens politikk. Den store sporten her i huset, det spørsmålet både Høyre og Fremskrittspartiet stilte seg hver morgen, var: Hvordan kan vi påføre Regjeringen et nederlag i dag?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-23:
Det er nettopp denne logikken som gjør at det er umulig å danne et fornuftig flertall i denne stortingssalen så en kan gå løs på noen av de viktige, langsiktige oppgavene vi må jobbe med i norsk politikk. Hvis Arbeiderpartiet fortsetter å ha den holdningen at vi vedtar det vi mener, og så hanker vi inn støtte fra Fremskrittspartiet i den ene saken, fra Høyre i den andre saken og fra sentrumsregjeringen i den tredje saken, da er vi i nøyaktig samme situasjon som i 1997. Og miljøpolitikken er et kjernepunkt her for om det fins et samarbeidsgrunnlag mellom sentrum og SV på den ene siden og Arbeiderpartiet på den andre siden. Derfor må mitt neste spørsmål være: Er Stoltenberg enig med Jagland i at det som hadde vært mest forutsigbart og best i forhold til å planlegge langsiktig, var en sentrum-venstreallianse i norsk politikk som kunne samarbeide om de store linjene innenfor en fireårsperiode?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
La meg også få lov til å gratulere Jens Stoltenberg med utnevnelsen til statsministerkandidat og parlamentarisk leder. I denne sammenhengen er det flere av oss som har undret oss på om en ny parlamentarisk leder kan bety en modernisering av Arbeiderpartiets politikk, eller om det bare er et nytt ansikt som skal stå for nøyaktig den samme politikk som har vært i den senere tid. Vi har mange merket oss at i andre land har det skjedd en modernisering, særlig i Tyskland og England. Det skulle vært interessant å høre om Jens Stoltenberg fortsatt vil stå på politikken med høye skatter og avgifter og ingen lovfestede rettigheter for eldre og syke til nødvendig behandling og hjelp, og om han vil fortsette den snillistiske kriminalpolitikk hvor man tar mer hensyn til de kriminelle enn til ofrene.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg skulle ønske det var slik som Jens Stoltenberg og andre later som det er i Fremskrittspartiet – men det er nok ikke det.(Munterhet i salen) I gamle dager var det slik at Arbeiderpartiet var opptatt av vanlige folks ve og vel i hverdagslivet. Jens Stoltenberg og Arbeiderpartiet ser ut til å ha forlatt dette, hvis det ikke er blitt noen endringer. Og det jeg tenker på, er: Fortsatt har Norge, verdens rikeste land når Stoltenberg og Bondevik er i utlandet, store problemer med helsevesenet på grunn av mangel på penger til regionalsykehusene og sentralsykehusene, som trenger nytt utstyr og bedre ressurser til å utnytte de sykepleiere og leger de har, vår eldreomsorg har store problemer med mangel på utstyr, mangel på personell, og det er ingen lovfestede rettigheter for vanlige mennesker, og det er i vårt land utrygghetsfølelse blant vanlige folk når det gjelder veksten i kriminalitet. Arbeiderpartiet har ikke gjort noe med det. Vil det bli noe bedre med Jens Stoltenberg? (Munterhet i salen)
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg skulle gjerne hatt en bedre forklaring på hvorfor skattelettelse for folk flest, at de fikk større grad av styring med sin egen økonomi, skulle medføre at folk flest fikk det vanskeligere. Jens Stoltenberg har når det gjelder dette, vært opptatt av fordeling. Og da har jeg lyst til å spørre: Når vi nå som nasjon er så heldig at det blir betydelig økte inntekter som følge av en høy oljepris, hvorfor er det automatikk i at det bare skal tilfalle dem som bor i dette land om 20, 30, 40 år eller er pensjonister på den tiden – hvorfor skal ikke de som nå er i dette land, få fordel av det? Hvorfor skal det være slik at vanlige norske bilister må betale Europas høyeste bensinpris? Vi har råd til å sette ned bensinavgiftene og dieselavgiftene og derved også hindre at vi får et inflasjonspress. Og vi har faktisk råd til – gjennom kjøp av utstyr og annet i utlandet, f.eks. eldreinstitusjoner – fordelingsmessig å hjelpe de som bygde opp dette landet, og ikke bare tenke på de som skal bo her i fremtiden.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Når det gjelder dette med støy, så er ikke det min argumentasjon, det har vært Regjeringens argumentasjon. Regjeringen har behandlet dette mer etter støyproblematikken enn etter det religiøse innhold i bønneropene. Og det at man over Oslo fra minareter på de over 20 moskeer etter hvert fem ganger i døgnet, som de kommer til å søke om, skal rope at de vantros barn skal bli farløse, de vantro kvinnene skal bli enker – og for muslimer er de vantro ifølge Koranen de kristne og jøder – har ingenting med å vise toleranse å gjøre. Vi skal være tolerante, slik som kristendommen tar til orde for, men som islam ikke tar til orde for. Men det å legge forholdene slik til rette at vi endrer vårt samfunn, er å være misforstått tolerant. Det er å be om alvorlige problemer om 20–30 år, istedenfor å prøve å hindre dem fra å komme gjennom å ha en fast holdning og slå fast hvilke verdier vi bygger dette landet på, og at de som er kommet hit, får tilpasse seg våre lover og regler og skikk og bruk.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Først til muslimske land og forholdet til kirkeklokker. Jeg vil gjerne få lov til å understreke at det er ganske mange av de muslimske land som legger betydelige hindringer i veien for dem som er kristne, det er forfølgelse av kristne i mange muslimske land. Men det er forskjell på et ringesignal, klokkesignal, og det å rope ut en bønn. Det er nettopp det samme som vi har prøvd å hindre i KRL-faget i skolen, at det skal være forkynnelse. Det er forkynnelse som ropes ut fra minaretene om man i tillegg roper at man ønsker at de vantro, altså de kristne som bor i dette landet, skal bli farløse. Det er en ganske sterk holdning. Og så til det siste: Forskjellen på statsministerkandidat Stoltenberg og statsministerkandidat Hagen er at Hagen ikke har rettet den knusende kritikk mot den sittende regjering som statsministerkandidat Stoltenberg har gjort. Det er den store forskjellen. Det er ingen grunn til at jeg før valget i 2001 skal gjøre noe, for jeg ønsker at den sittende regjering skal fortsette. Men Stoltenberg har altså sagt det stikk motsatte når han karakteriserer Regjeringen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Først til det første: Det er fremtiden etter 2001 som Fremskrittspartiet er opptatt av. Og vi synes faktisk at etter hvert som det er flere som er noe urolige over svake mindretallsregjeringer, lite forutsigbarhet og mangel på faste forhold, bør ansvarlige politikere på lang sikt også ha i tankene at dersom velgeroppslutningen gjør det mulig, må tradisjonelle borgerlige partier være innstilt på å samtale etter et valg hvis det skulle være et flertall av f.eks. partier som Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet – og Venstre hvis det er nødvendig for å få flertall. Da ville det være naturlig at de kom sammen og undersøkte muligheten for å finne frem til en politisk plattform for en flertallsregjering. Det er nøkkelordet for oss – flertallsregjering. Det er det vi har sagt at vi er rede til å ta ansvar for deltakelse i. Det ville skape forutsigbare forhold. Det er noe helt annet enn det vi har når vi har mindretallsregjeringer.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg kan svare klart: Vi utformer selv vår politikk, og vi har ingen planer om å endre den på vesentlige områder. Vi vil selvsagt ha vår programbehandling, hvor dette skal gås igjennom for å se om det fortsatt er aktuelt, om det er ny informasjon. Men vi har ingen planer om det, og vi forventer heller ikke at andre partier har det. Så vidt meg bekjent, forhandlet nå sist tre partier på Voksenåsen, hvor alle måtte gi og ta. Og vi er innstilt på at i slike forhandlinger må man gi og ta, basert på det valgresultatet man har, med andre ord at de små partier ikke må få så mye gjennomslag som de større partier. Det er demokratisk tenkning. Når det gjelder det foregående spørsmål, som jeg ikke rakk å svare på, konstaterer jeg at vi har forskjellig politikk. Men jeg konstaterer at dette med misjonering og det å overbevise andre om kristendommen, er noe man nå etter hvert i Kristelig Folkeparti har lagt til side når det gjelder forholdene i eget land, og hvor man heller snakker toleranse og åpner for den kanskje største konkurrenten, den islamske religion. Og vi har biskoper som også legger forholdene til rette for det.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg trodde jeg skulle få gleden av å si at der var Jakobsen litt tidlig ute(munterhet i salen) (munterhet i salen) Jeg tror ikke Jakobsen eller noen andre i utgangspunktet kommer til å merke noen forskjell, fordi i de senere år har Fremskrittspartiet opptrådt meget ryddig, ansvarlig og seriøst, og det kommer vi til å fortsette med. Vi skal ha den samme klare tale, de samme klare løsninger og av og til også faktisk enkle løsninger. Det er bedre med enkle løsninger som virker, enn kompliserte løsninger som ikke virker. Men det jeg sa, det står jeg ved. Det er at vi er også helt bevisst på at hvis man er med i en regjering, en flertallsregjering, så får man ikke gjennomført hele sin politikk. Da må man også forsvare de deler som man måtte la andre deltagende partier få gjennom. Jeg synes det er viktig at hele Fremskrittspartiets bevegelse med over 10 000 medlemmer og over 1 000 folkevalgte er klar over de konsekvensene en endring vil kunne medføre i det daglige. Det vil vi da også forberede dem på, og jeg håper at det blir møtt med ros fra Jakobsens side.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg har uttalt det håp – det håp – at Jens Stoltenberg ville modernisere Det norske Arbeiderparti, på lik linje med det statsminister Blair gjorde med arbeiderpartiet i England. Håpet er nok betraktelig redusert de siste dager, og etter det Stoltenberg i dag har gitt uttrykk for, er det ytterligere redusert. Dette har imidlertid ingenting med hvorledes vi ser på regjeringsspørsmål, å gjøre. Vi konstaterer at slik Stortinget er sammensatt i denne stortingsperiode, har vi intet ønske om noen endring når det gjelder regjering. Vi i Fremskrittspartiet er godt fornøyd med at vi har en regjering som lojalt gjennomfører de vedtak som Stortingets flertall måtte treffe i den enkelte sak, uavhengig av hvilke partier som har stemt for og imot vedtakene.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg vil gjerne fortsette replikkordskiftet fra i sted om det Einar Steensnæs tok opp når det gjelder synet på misjonærer og kristendom. I et åpent brev til Regjeringen og Stortingets partigrupper skriver 100 navngitte kirkeledere bl.a. følgende: «Vi tror at Norge ikke vil være tjent med en fremvekst av islam, men at vi som nasjon tvert imot tar vare på vår kristne arv med evangeliet i sentrum. Denne arven sikrer også den Gudgitte friheten som ethvert menneske har igjennom en selvstendig og fri vilje.Det faktum at det ofte flere steder i forbindelse med muslimenes fredagsbønn blir bedt om at «De vantros barn skal bli farløse. De vantro kvinnene skal bli enker.»(De vantro er ifølge Koranen kristne og jøder.) (De vantro er ifølge Koranen kristne og jøder.) Mitt spørsmål er: Hva har skjedd med Kristelig Folkeparti, som forsvarer å si ja til dette?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg skulle gjerne fått Einar Steensnæs til å forklare om han mener at man kan sammenligne en kirkeklokke, som er et lydsignal, med det aktivt å rope ut forkynnende bønner, som i tillegg er fordømmelse av kristne. Er det virkelig slik at et lydsignal er det samme som en aktiv fordømmelse av mennesker med en annen tro? Er det sammenlignbart? Og når Regjeringen med en form for tilslutning fra Stortinget satte ned en verdikommisjon, var da meningen at Verdikommisjonen skulle bli et helt ordinært politisk organ med synsere på generelle politiske problemer? Var det ikke slik at denne kommisjonen skulle arbeide for å styrke det kristne verdigrunnlaget i det norske samfunn? Og er Steensnæs fornøyd med resultatet?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg skal ta oppfordringen fra Jan Petersen om å stille et alvorlig spørsmål om noe som har med langsiktig utvikling å gjøre – og på hans favorittområde, nemlig skole. Hva er årsaken til at Høyre, som snakker om behov for fleksibilitet i skolen, i går i Stortinget stemte imot et forslag fra Fremskrittspartiet om nettopp å innføre en mulighet for høyere lønn til dyktige lærere, større grad av fleksible karrierestiger i skolen for å tiltrekke seg og beholde dyktige lærere og for å endre disse systemene? Og hvorfor stemte Høyre da for en stund siden imot da man snakket om å ha konkurranse inn i skolen – det dynamiske virkemidlet som konkurranse er – stemte imot at nye skoler i privat regi skulle få den samme økonomiske støtte som de offentlige skoler får, og stemte imot at vi skulle åpne for gode skoler uten å kreve at de skulle ha et annet religiøst eller pedagogisk grunnlag enn det som er vanlig, men ganske enkelt organiserte virksomheten forskjellig? Hvorfor stemmer Høyre imot det de later som de er for i den offentlige debatt?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Det var mye i Jens Stoltenbergs innlegg som jeg satte pris på, innretningen av det, de saker han nevnte som han ville prioritere innenfor en kort tidsramme – det likte jeg. Nå rakk han ikke å nevne de internasjonale utfordringene hva gjelder miljø, eller fattigdomsproblemet, men totalt sett syns jeg at den nyvalgte parlamentariske leder i Arbeiderpartiet hadde en innretning som jeg satte pris på. Nå var Stoltenberg opptatt av et bredest mulig parlamentarisk grunnlag for en regjering. Og nå skjønner jeg jo på Arbeiderpartiet at det haster kanskje mer enn hva mange hadde trodd, med å komme i regjeringsposisjon. Jeg er klar over at 65 representanter er mer enn 42 representanter, like fullt er det altså en mindretallsregjering Arbeiderpartiet i så fall må basere seg på. Og jeg vil gjerne spørre Stoltenberg: Hvilket bredt parlamentarisk grunnlag ser Jens Stoltenberg for seg for at han skal kunne danne en mer handlekraftig regjering som har et bredere grunnlag i Stortinget, og på den måten bedre sikre en gjennomføring av hans politikk?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg har merket meg ulike uttalelser fra Arbeiderpartiet når det gjelder kontantstøtten. Kontantstøtten var jo en årsak til at Arbeiderpartiet parkerte seg selv fullstendig på sidelinjen i et par år, før de endelig bestemte seg for å legge denne steinen til side. Vi hadde trodd at kontantstøtten nå var endelig avklart i Arbeiderpartiet, men en del uttalelser fra Arbeiderpartiets kvinnebevegelse kan tyde på at så ikke er tilfellet. Dette skaper en ny usikkerhet hos alle dem som nå planlegger barneomsorg, og som er avhengig av stabilitet i de ordninger som er innført. Jeg synes Stoltenberg skulle benytte denne anledningen til å avklare om det er slik at Arbeiderpartiet nå har akseptert det flertall det er i Stortinget for denne viktige ordningen som kontantstøtten innebærer.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Nå vet vi at Stoltenberg er lei av at vi siterer fra hans pressemelding fra januar i fjor om SFTs utslippstillatelse. Men dette handler faktisk også om troverdighet og sammenheng i klimapolitikken. Han sa for et år siden: Arbeiderpartiet er glad for at det stilles strenge miljøkrav i tillatelsen fra SFT ved bygging av gasskraftverk. Han sa også: Det er et absolutt og ufravikelig krav til bruk av naturgass i Norge at dette kan innordnes i våre internasjonale klimaforpliktelser. Og endelig: Jeg regner med at bygging av gasskraftverk ikke vil skje før det er avklart om det er mulig å bygge verk der CO2-utslippene langt på vei fjernes. Hvilke av disse uttalelsene står Jens Stoltenberg fremdeles ved?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Sammen med Arbeiderpartiet.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg får vel starte med å gratulere Hagen som Fremskrittspartiets statsministerkandidat. Ettersom Fremskrittspartiet er landets nest største parti, synes jeg ikke det er noe unaturlig. Men nå har jeg forstått at statsministerkandidaten også kaller Kristelig Folkeparti til regjeringsbordet, og da stusset jeg nok atskillig. Jeg var glad for det kristne verdigrunnlaget som Carl I. Hagen nå markerte som grunnlag for sitt parti og for den regjering han måtte danne i en usikker fremtid, men jeg vil nok anbefale Carl I. Hagen – hvis han skal tale til misjonsfolket og til kristenfolket – å interessere seg mer for den internasjonale rettferdigheten, for det arbeidet som gjøres på misjonsmarken, for den betydelige bistanden som Norge bidrar til, og hvor Carl I. Hagens parti aldri i denne sal har bidratt til den internasjonale solidariteten som vi anser som så viktig, med vern av svake grupper og en rettferdig fordelingspolitikk. På alle disse områdene er de kristne gruppene og misjonsfolket meget engasjert. Herr Hagens parti har så langt ikke vist noe engasjement.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg merket meg at Hagen ikke svarte på mitt spørsmål. Jeg vil gjerne være veldig konkret, og spør: Er det slik – siden Fremskrittspartiet og Hagen nå kaller Kristelig Folkeparti til et eventuelt regjeringssamarbeid – at Fremskrittspartiet har lagt om kursen og har en helt annen politikk når det gjelder bistandsarbeid, når det gjelder asyl- og flyktningpolitikken, når det gjelder miljøpolitikken, fordelingspolitikken, vern av svake grupper, alkoholpolitikken og distriktspolitikken?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Det siste er jeg helt enig i. Det er to ting som gjør dette problematisk. Det ene er at vi har tatt på alvor de formuleringer som Arbeiderpartiet har nedfelt både i sitt eget program og i det bakgrunnsnotatet som jeg har studert meget nøye, og som var grunnlaget for Arbeiderpartiets stortingsgruppe da de gikk inn for gasskraftverk. Der er det nedfelt miljøprinsipper som sentrumspartiene er meget enig i, og vi kan ikke skjønne hvordan en finner en logisk sammenheng mellom disse viktige miljøprinsipper på den ene siden og beslutningen om å bygge disse sterkt forurensende gasskraftverkene på den andre siden. Det andre er at når Arbeiderpartiet skal føre sin politikk, aksepterer vi fullt ut at de gir uttrykk for det i en innstilling, men vi er opptatt av at en gjør det på en slik måte at det ikke skaper tvil, om at Arbeiderpartiet har en underliggende agenda som ikke dreier seg om miljøpolitikk, som ikke dreier seg om gasskraftverk, men som dreier seg om hvem som skal styre landet. Det er der det er skapt alvorlig tvil, for vi finner ikke troverdighet og sammenheng i Arbeiderpartiets argumentasjon og innstilling.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Det som er problemet med Arbeiderpartiets standpunkt, er måten en gjennomfører dette på – å velge form i innstillingen. Stoltenberg vet meget godt at det er ikke økonomi og grunnlag for å bygge noe gasskraftverk i dag. Ingen selskaper som baserer sin virksomhet på kommersielt grunnlag, altså på en økonomisk forsvarlig drift, vil i dag sette i gang bygging av et gasskraftverk. Derfor skjønner vi ikke den hasten Arbeiderpartiet har med i detalj å instruere Regjeringen, punkt for punkt, om hvordan dette skal gjennomføres. Etter vårt syn har vi tid til å vente på at ny miljøvennlig teknologi kan være tilgjengelig, slik at den dagen det kommersielt er mulig å bygge et gasskraftverk, har vi teknologi som gjør at gasskraftverkene ikke har de problemene ved seg som de gasskraftverkene Jens Stoltenberg, Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet vil bygge.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg skjønner at det er en viss sårhet ute og går når det gjelder departementets behandling av anken over utslippstillatelsen fra januar. Grunnlaget for den sårheten vil det nok være ulike meninger om. Der har Stoltenberg en dialog gående med miljøvernministeren. Jeg skal ikke legge meg opp i den. Men er det da slik å forstå at Arbeiderpartiet nå har lukket boken for den felles forståelse en kunne ha hatt i januar 1999? Vi er villige til å skru klokken tilbake til januar 1999, bruke som utgangspunkt den pressemeldingen som Jens Stoltenberg sendte ut i januar 1999 – jeg må igjen få lov til å referere til den – hvor han sa at dette var et fornuftig miljøtiltak i tråd med Arbeiderpartiets målsettinger, i tråd med internasjonale klimaavtaler. Hvis det kan være et grunnlag for dialog, er sentrumspartiene beredt til å inngå i en slik dialog når det skulle være.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
For det første la meg si: Disse bønneropene er ikke en test på religionsfrihet i Norge. Jeg har aldri ment det. Jeg ser det mer som et uttrykk for den romslighet, toleranse og tradisjon vi har hatt for respekt for annerledes troende og tenkende, at vi tillater dem å kunne kalle inn til gudstjeneste på den samme måte som vi som kristne gjør det i våre kirker på søndagen. Jeg tror nok at jeg også skulle kunne mønstre noen underskrifter i forhold til engasjerte misjonsvenner og kristne. Jeg skal ikke navngi dem her, men det er betydelige misjonsledere og kristenledere som ville ha formulert seg annerledes om dette. Men det som jeg respekterer og stiller meg fullstendig bak i det oppropet, er ønsket om at Guds ord skal få rom i det norske folk, og at lovgivning og ordninger skal være slik at det skal være fritt for kristne menigheter, organisasjoner og lag å kunne misjonere for at Guds ord skal nå fram. Men på det konkrete spørsmålet er det altså ulike vurderinger.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg tror hr. Hagen skal være litt forsiktig med å ta på seg en autoritet i forhold til å tolke hva som ligger i bønneropene. Den fordømmelse som han refererer til, vil jeg ikke gå god for. Nå er det mulig at hr. Hagen er bedre skolert i arabisk enn hva jeg er, men for meg har ikke bønneropene et budskap slik Hagen legger i dette. Jeg har studert hva disse bønneropene er, jeg vet hva den norske oversettelsen er. Jeg kan ikke se at det er grunnlag for den type karakteristikker, som jeg også oppfatter som problematiske i forhold til det å ha respekt for annerledes troende og tenkende. Etter min vurdering er bønneropene mer å sidestille med det vi bruker våre kirkeklokker til når vi kaller inn til gudstjeneste søndag formiddag.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg grep nærmest ordet for å rette opp det man kaller for en åpenbar misforståelse, hvis Jan Petersen skulle mene at vi på noen måte hadde tenkt å isolere Høyre i norsk politikk. Tvert imot har vi et sterkt ønske om et nært samarbeid med Høyre om en rekke viktige saker. Vi har også gjennom to budsjettforlik – i hvert fall som jeg har vært med og ledet – blitt enig med Høyre om viktige saker, jeg kan bare minne om den viktige kontantstøttesaken. Det er ikke det det dreier seg om. Det dreier seg om hvorvidt Høyre på nærmere bestemte vilkår bidrar til at den Regjeringen som nå sitter, blir tvunget til å gå av. Da må en ikke samtidig forvente at det foreligger en invitasjon i neste omgang til å gå sammen om et regjeringsalternativ. Det kan heller ikke hr. Petersen mene, og jeg vil bare få bekreftet at han selvfølgelig er enig med meg i en slik beskrivelse.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-02-23:
La meg for ordens skyld opplyse at jeg for min del for lengst har gratulert Jens Stoltenberg med den nye verdigheten. Jeg la merke til at Stoltenberg i sitt innlegg la vekt på mulighetene for å samarbeide om velferdsoppgavene med sentrumspartiene, og han nevnte helt konkret utjevningsmeldingen. En viktig del av utjevningsstrategien går bl.a. på dette med rettferdig beskatning, sosialt nettverk og boligbygging – for å nevne noen enkelte saker. Dette er saker som også er knyttet til budsjettet som vi skal behandle til høsten, og da blir det et interessant spørsmål: Er det slik at Arbeiderpartiet også til høsten er innstilt på å akseptere kontantstøtten som et grunnlag for forhandlinger om et eventuelt budsjett? Og så ber jeg om at statsministerkandidaten for Arbeiderpartiet ikke tar det ille opp at det lå implisitt i spørsmålet at det er Gudmund Restad som skal legge fram budsjettet til høsten.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-02-23:
For å bringe oss tilbake til den aktuelle saken som opptar de fleste i Stortinget i dag, nemlig spørsmålet om bygging av gasskraftverk: Problemet med Arbeiderpartiets standpunkt er at det ennå ikke er etablert et internasjonalt kvotesystem. Det vil ennå ta ganske mange år før det er aktuelt. Men så vil jeg minne Stoltenberg på at da Regjeringen la fram sin Kyoto-melding, var Arbeiderpartiet og Stoltenberg i innstillingen til denne meldingen positive til et nasjonalt kvotesystem i påvente av et internasjonalt system. Mitt spørsmål til Arbeiderpartiets parlamentariske leder blir derfor: Er Jens Stoltenberg fortsatt positiv til at det blir etablert et slikt nasjonalt kvotesystem som kan gjøres operativt fra årsskiftet 2001-2002?
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-02-23:
Vi har nå fått presentert Fremskrittspartiet som regjeringsparti, og vi hørte for en stund siden at Carl I. Hagen på et møte formanet sine partifeller om at det å være regjeringsparti krevde en noe annen stil, mindre overdrivelse, eller større ansvarlighet, mindre populisme. Da blir det interessant å få vite av Hagen hvilke endringer vi andre vil komme til å kunne registrere når det gjelder det – skal vi kalle det – varslede hamskiftet i Fremskrittspartiet. Hvilke endringer av politisk karakter og hvilke endringer i form kan vi forvente? På hvilken måte vil vi i Stortinget kunne merke på bakgrunn av Hagens formaning til partifellene at Fremskrittspartiet nå har blitt regjeringsparti – kandidat?
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-02-23:
Høyre er jo sterkt involvert i den saken som de fleste er opptatt av om dagen. Nå har det blitt kjent at flertallet i energi- og miljøkomiteen har innhentet en juridisk betenkning som Naturkraft står bak – en juridisk betenkning som omhandler konstitusjonelle forhold. Jeg vet ikke om Petersen er bekvem med at Naturkraft betaler en slik betenkning, men jeg er mest opptatt av spørsmålet om innsyn, fordi det er åpenbart at flertallet i komiteen har nektet andre innsyn i denne rapporten. Og det er jo egentlig litt oppsiktsvekkende, når en vet hvilken kritikk som har blitt reist fra det samme hold når det gjelder åpenhet. Mitt spørsmål til Høyres parlamentariske leder er kort og godt: Kan Høyres parlamentariske leder tenke seg å ta et initiativ og instruere sine medlemmer i komiteen om at det nå gis innsyn og åpenhet omkring denne omtalte rapporten?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-02-23:
Jens Stoltenberg gjør et stort poeng av at Regjeringen angivelig blir styrt av Stortinget fra sak til sak. Statsministeren har på en god måte dokumentert at det ikke er tilfellet. Han har vist at Regjeringen leverer resultater, og Stoltenberg sa i sitt innlegg i dag at aldri før har vanlige folk i Norge hatt det så godt som nå – altså etter to og et halvt år med sentrumsregjeringens styre. Men Stoltenberg har rett i at på noen områder går Regjeringen på nederlag, bl.a. gjelder det saker som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet sammen finner løsninger på. Det var tilfellet da Regjeringen foreslo en liberalisering av ordningen med arbeidsinnvandring, en ordning mange småbedrifter ønsker. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har hindret en slik liberalisering. Nå hører vi at Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet i takt er i ferd med å skifte syn. Spørsmålet mitt er om Stoltenberg er tilfreds med at det er sammen med Fremskrittspartiet hans parti skal finne løsning i denne type spørsmål.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-02-23:
Jeg hadde bestemt meg for å være veldig forsiktig med selvrosen, derfor nøyde jeg meg med å ta til inntekt den formuleringen som Stoltenberg selv mente betegnet situasjonen i det norske samfunnet i dag. Når det gjelder arbeidsinnvandring, har jeg registrert den endringen som Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet nå foretar samtidig. Men mitt spørsmål var om det ikke var naturlig for Arbeiderpartiet på dette området å søke de liberale løsningene sammen med sentrumsregjeringen, og samtidig som sentrumsregjeringen fremmer slike forslag. Det kunne også hatt den hyggelige bieffekt at det antallet nederlag som Stoltenberg er så bekymret over, hadde blitt redusert. Og så til slutt: Arbeiderpartiet har når det gjelder bedriftsbeskatning, hatt én type synspunkt før valg og en type synspunkt etter valg. Det som kunne vært interessant å få vite nå, var om statsministerkandidat Stoltenberg ønsker å fjerne aksjerabatten, ønsker å innskjerpe delingsmodellen og ønsker å endre regimet for rederibeskatningen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-02-23:
Arbeiderpartiets nye parlamentariske leder har blitt hilst velkommen av nestlederen i Fremskrittspartiet, som mener det er på tide at Arbeiderpartiet overtar regjeringsmakten. Carl I. Hagen har for sin del sagt at han regner med at skiftet av parlamentarisk leder fører til mer gjennomslag for fremskrittspartipolitikk. Det er mulig at Hagen har hentet inspirasjon fra miljøpolitikken, som har vært Jens Stoltenberg sitt ansvarsområde, for der har Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet sammen funnet løsning på store spørsmål, i konfrontasjon med miljøbevegelsen. Det kunne vært fristende å spørre etter at Hagen har hørt Stoltenberg i dagens debatt, om lysten på et regjeringsskifte har økt, og om han kan konkretisere de områder som han regner med at Fremskrittspartiet får større gjennomslag på etter at Arbeiderpartiet har skiftet parlamentarisk leder.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-02-23:
Mange er skuffet over Høyres manglende miljøengasjement, og det hadde heller ingen framtredende plass i dagens innlegg fra Jan Petersen. Men jeg registrer at Unge Høyre og Willoch er på banen, og jeg undrer meg på hvorfor man må enten være medlem av partiets ungdomsorganisasjon eller være pensjonist for å være med på den miljøoffensiven som Venstre gjerne ønsker å være en del av. Høyre er sterkt engasjert i bygging av forurensende gasskraftverk, og en ønsker å tillate bygging uten at det stilles krav til CO2-utslippene. Det betyr at en åpner for at byrdene ved å oppfylle Kyoto-avtalens forpliktelser veltes over på andre bedrifter og på transportnæringen. Hva har Jan Petersen tenkt å si til disse bedriftene og til transportnæringen som begrunnelse for at de skal bære byrdene ved at gasskraftverkene skal være gratispassasjer?
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2000-05-02:
Statsråden beskriver et bilde av norsk skipsfart som man kan sitte og nikke til, at sånn er det helt til hun kommer frem til at næringen har konkurransedyktige rammevilkår, for det er i dag ikke riktig. Når Rederiforbundet har tonet ned sin rekrutteringskampanje, skyldes det frykten for at man ikke klarer å få utplassert lærlingene. Det var kjempevanskelig i fjor, det blir enda vanskeligere i år. Antall skip som har mulighet for å ta imot lærlinger, reduseres, og det må vi gjøre noe med. Vi kan ikke ha en usikkerhet rundt utdanning og sjømannsarbeidplasser som gjør at unge mennesker ikke tør søke til denne utdanningen. Når opplæringskontorene i dag melder om at de står uten lærlingplass til nær sagt halvparten av studentene, er det en situasjon som vi i Stortinget må ta på ytterste alvor. Bøyelasterne er sentrale fartøygrupper i forhold til opplæringen. Foreløpig har de lærlinger om bord, men flagger de ut, og det er de i ferd med å gjøre, forsvinner disse lærlingplassene. Og det er snakk om mange lærlingplasser. Jeg skal nevne noen tall: Refusjonsstøtten var i 1996 361 222 000 kr. Nettokostnaden for rederiet for å holde denne norske bemanningen om bord var 1 444 888 000 kr, for å være nøyaktig. I år 2000 er refusjonsstøtten redusert i forhold til fire år tidligere til 330 mill. kr. Og rederienes totalkostnader for de mannskapene som utløser refusjonsstøtte, er steget til 2 420 000 000 kr. Dette forteller noe om en ubalanse i den pakken som ble vedtatt. Det var en pakke der sjøfolk gikk inn, rederier gikk inn og staten gikk inn, og staten er den eneste som har redusert sin del av den avtalen som lå til grunn. Statsråd Knudsen var med på å utarbeide og skrive under på denne avtalen. Derfor hadde jeg en forhåpning om at statsråden nå ville si: Ja, vi skal gjenopprette den avtalen som bestod inntil sentrumsregjeringen begynte å rote med den. Da proposisjonen som reduserte refusjonsstøtten, ble lagt frem, var alle uttalelser fra næringen og fra departementet positive til den ordningen som var etablert, og de understreket at denne avtalen var uhyre skjør. Skjøre ting skal en ikke leke med, og det er det som har skjedd.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2000-05-02:
Først vil jeg takke alle som har deltatt i debatten. Jeg er veldig glad for at det er så mange som er engasjert og snakker varmt om viktigheten av maritime næringer. Det gjelder bare at de samme som snakker varmt om næringene, også er med på å bestemme at rammevilkårene skal være langsiktige, stabile og konkurransedyktige. Det nytter ikke med festtaler hvis vi ikke innfrir disse forventningene. Statsråden har kommet med positive signaler om å ta kontakt, danne en rådgivningsgruppe og se hva som kan gjøres i samråd med næringen. At refusjonsstøtten er et av de vesentlige momentene her, er jeg ikke i tvil om. Så ble det sagt at næringen selv må ta utfordringer og ansvar. Det har næringen gjort. Det var veldig positive resultater i de første årene da refusjonsstøtten lå på 20 pst. og skatterammene var gode. Næringen leverte resultater langt over det Stortinget hadde forventet. Det sies også at nå skal man gå inn i forskning og utvikling. Ja, det er jo det jeg også understreket i min interpellasjon. Skal næringen våge å gå inn i forsknings- og utviklingsprosjekter, må de ha rammebetingelser som er stabile over tid. Derfor har jeg absolutt hatt en aldri så liten forhåpning til Grete Knudsen som har vært en engasjert person når det gjelder maritime næringer før. Det viste seg at sentrumspartiene som var veldig positive og veldig samarbeidsvillige for å få på plass gode rammevilkår så lenge de var i opposisjon, snudde med en gang de kom i posisjon. Det var valgløfter som gikk ut på dato. Arbeiderpartiet har ikke lovet noen ting, men jeg har allikevel håp om at statsråd Knudsen får gjennomslag i sin regjering. Jeg har håp om at statsministeren visste hva han gjorde da han satte Grete Knudsen inn i akkurat denne stillingen. Refusjonsstøtten er altså ikke prosent av lønn, den er prosent av totale kostnader. En støtte på 20 pst. utgjorde ca. 55 pst. av de rammene som tillates innenfor EØS-området. Den ble redusert, og nå er vi nede på ca. 30 pst. av den nasjonale støtte man kan gi. Og når man snakker om subsidiering og sugerør i statskassen, må det være lov å minne om at disse puslete små 300 mill. kr altså utløser skatteinntekter fra direkte rederiansatte til lands og til vanns på over 6 milliarder kr. Det er en utgift til inntekts ervervelse. Rederiene kan klare seg – helt klart! Vi har dyktige norske redere. Spørsmålet er bare: Skal de klare seg og utvikle seg i Norge, eller skal de gjøre det utenlands? Skal norske sjøfolk være med på utviklingen, eller skal de settes av og omskoleres til omsorgsarbeidere? Det er jo det mange legger opp til her.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-02:
Først må jeg få berømme den entusiasme og interesse som representanten legger for dagen. Men da Inger Stolt-Nielsen refererte til Torger Reve, som nettopp, bl.a. i samarbeid med Næringsdepartementet, har lagt frem en analyse som viser at vi har en veldig sterk maritim cluster i Norge, tok hun ikke med at han også har lagt til at de har fått meget gode rammevilkår, og en god del av jobben må også gjøres av dem som man har vist såpass tillit til at de har fått, som jeg sa tidligere, både i lasten og masten på en del områder når det gjelder rammevilkårene. Så en del av utfordringen må også den enkelte næring stille opp for når man stilles overfor stadig økte internasjonale krav. Om bedring av refusjonsordningen da er det eneste tiltaket, er ikke jeg så helt sikker på, og det er nettopp det jeg vil drøfte med en maritim rådgivningsgruppe; jeg tror nettopp dette med bl.a. nærhet til forskningsmiljøer er viktig, kanskje med kombinasjonsordninger for dem som går den praktiske veien, til også å få hjelp til å ta høyere utdanning. Det kan være mange ulike veier frem. Men jeg sa i mitt første innlegg at jeg vil ta initiativ til en slik rådgivningsgruppe fordi den maritime cluster er meget viktig. Samtidig må vi også se hvilke ordinære virkemidler denne næringen kan ta i bruk. Blant annet vet vi at for NOR-flåten er nemlig et av de store problemene fornyelse av flåten, og ikke ensidig det at samfunnet skal delta med visse prosenter av lønnen.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-02:
Jeg tar med i det videre arbeidet at det er et solid flertall for at det fortsatt skal være et tonnasjesystem og en refusjonsordning for den mest internasjonale næringen, nemlig den maritime næringen. Det systemet som næringen har fått, er det klart forplikter, som også Stolt-Nielsen understreket. En rekke av de landene som nå har eller er i ferd med å innføre tonnasjeavgift, har ikke refusjonsordning, og en del som har en stor refusjonsordning, har heller ikke tonnasjeavgift. Så det er et langt mer broket bilde av de ulike landene, men som nå er i ferd med å endre seg. De innstrammingene som ble gjort etter forslag fra Bondevik-regjeringen og i budsjettforlik med Arbeiderpartiet, forutsetter jeg ble gjort ut fra den vurdering at man faktisk mente at det var både forsvarlig og riktig. Det er helt klart at siden Norge innførte tonnasjebeskatningen av rederiene i 1996, er det nå flere land som har innført et tilsvarende system. Og som jeg sa i mitt innlegg, ønsker ikke arbeiderpartiregjeringen å foreslå endringer som vil gi norsk skipsfart dårligere skattebetingelser enn det skipsfart i andre land har. Da tonnasjesystemet ble innført i Norge av et flertall på Stortinget, var det ikke riktig at ikke arbeiderpartiregjeringen foreslo lettelser, men vi foreslo et annet system, som ikke fikk flertall her, nemlig et avskrivingssystem. Og bare en liten replikk til representanten Djupedal til slutt: Det er nok riktig at det var Nederland som først kom med lettelser – det var ikke slik at det var Norge som kom først. Det et flertall her la til grunn, var den malen som da var innført i Nederland. Men her hadde som kjent arbeiderpartiregjeringen forslag til et annet system.
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 2000-05-02:
Eg vil òg begynna med å rosa representanten Inger Stolt-Nielsen for hennar engasjement i denne saka. Det er ei sak som er viktig for heile Noreg, og det er ei sak som ikkje minst er viktig for oss som held til på kysten. Norsk skipsfart har lange tradisjonar, og maritime næringar har hatt mykje å seia for norsk økonomi og for norsk sysselsetjing. Framleis er den norske flåten ein av verdas største – det er det viktig ikkje å tapa av syne – og den har òg i dag mykje å seia for norsk økonomi. Det er òg grunn til å minna om at ein stor norsk flåte skapar ringverknader med leveransar av skipsutstyr, forsyningar frå skipshandelsnæringa, skipsmekling, og den legg grunnlag for mange arbeidsplassar på reiarlagskontora – alt dette sjølvsagt i tillegg til arbeidsplassar om bord på skipa. På denne måten er òg dei maritime bedriftene langs heile kysten med på å sikra aktivitet og velstand i Distrikts-Noreg. Det var mange skip som flagga ut på 1980- og 1990-talet, og dette var ikkje ei utvikling me ynskte. Myndigheitene måtte difor sjå på nye rammevilkår for denne næringa. Refusjonsordninga for norske sjøfolk og skattlegginga av reiarlag som me har fått, har medverka til betre rammevilkår for norsk skipsfartsnæring – det bør me kunna vera einige om. Det er likevel viktig å hugsa på at akkurat refusjonsordninga vart etablert i ei tid med arbeidsløyse i Noreg, og i dagens arbeidsmarknad er det faktisk mangel på arbeidskraft som er det største problemet. Som mange andre næringar vert skipsfarten utsett for tøff internasjonal konkurranse, og norsk næringsliv, inkludert skipsfart, treng konkurransedyktige og stabile rammevilkår for å kunna klara denne konkurransen. Det er det ikkje usemje om. Frå Arbeidarpartiet si side er det eit ynske at skipsfart framleis skal vera ei næring med base i Noreg, og både rammevilkår frå myndigheitene og næringas eigen vilje til omstilling vil vera viktig i denne samanhengen. Eg vil seia meg veldig glad for den dialogen som Regjeringa tek initiativ til gjennom statsråd Grete Knudsens rådgjevingsgruppe. Det er eit positivt bidrag. Her vil det vera mogleg å få klarlagt situasjonen, og ikkje minst vil det gje ei moglegheit til å prioritera kva tiltak som trengst for at norsk maritim næring skal kunna konkurrera og halda på posisjonen sin. Her er det òg opp til næringa sjølv å gje innspel – kva kan dei gjera sjølve, kven kan dei samarbeida med for at næringa skal stå seg òg i framtida – og så får me sjå kva det er nødvendig at norske myndigheiter gjer i tillegg.