Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
La meg først ta opp forslaget fra Kristelig Folkeparti som står i innstillingen. For det første har jeg lyst til å si at jeg er glad for den utviklingen saken har fått på norsk hold siden forslaget ble lagt fram. Jeg er meget tilfreds med at finanskomiteen nå klart sier at man er beredt til å gi lån til Island uavhengig av IceSave-avtalens skjebne. Det er viktig å få på plass. Det har ikke alltid vært like klart om det har vært tilfellet. Jeg ser av ABC Nyheter i februar at da SVs partigruppe behandlet denne saken, ble det sagt at Norge hadde endret holdning, slik at forutsetningene om en IceSave-avtale ikke lenger sto ved lag. På spørsmål fra journalisten om ikke dette var en ny holdning, svarte finanspolitisk talsmann i SV, Egeland: «Ja, det syns jeg og. Derfor måtte jeg spørre to ganger om dette var offisiell holdning.» Egeland ville ikke offentliggjøre hvem fra Regjeringen som informerte stortingsgruppen om dette. Med andre ord er det klart at uklarheten knyttet til om det ble satt betingelser om at IceSave-avtalen skulle gjennomføres før det ble snakk om lån via IMF, i tilfelle har vært langt inne i regjeringspartienes stortingsgrupper. Derfor blir det litt spesielt, synes jeg, å late som om det ikke har vært et diskusjonstema. Men la meg nå legge det til side og si at jeg er veldig glad for at det ikke lenger er noen uklarhet om at en slik forutsetning ikke stilles fra norsk hold. Så gjelder det hva som nå skjer. Det er helt klart at det var en blodavtale Storbritannia og Nederland presset Island til før jul i en utrolig vanskelig situasjon for Island på det tidspunktet da de var helt avhengige av, for å få noenlunde stabilitet, å gå med på nesten hva det skulle være. Mange har stilt spørsmål om det juridiske rundt dette, både på Island og andre steder. Det skal jeg for så vidt la ligge, bare konstatere at det nå er forhandlinger på gang. Det som er det viktige spørsmålet nå, er om IMF blir brukt i et spill hvor Storbritannia og Nederland bruker IMF til å tyne Island. Det har jeg en sterk følelse av skjer, selv om man ikke helt har klart å få dette på bordet. Men gjennom sine sterke posisjoner og som medlemmer av EU kan vi ikke se bort fra at det er dette som er i ferd med å skje. Det er i en slik situasjon, hvis alt låser seg på grunn av Nederland og Storbritannias holdninger, som da også blir førende for IMF og flertallet der, vi håper og tror at Norge ved en eventuell forespørsel er villig til å stille opp med kreditt overfor Island. Og vi snakker altså ikke om almisser, vi snakker om lån på alminnelige vilkår. Tiden vil vise hva som blir resultatet av de pågående forhandlinger. Vi kan i hvert fall konstatere at selv Nederland og Storbritannia må ha innsett at de vilkårene de fikk framforhandlet i første omgang, var totalt urimelige, ellers ville de vel ikke ha gått med på å revurdere sine posisjoner slik de nå er. Jeg er glad for at i hvert fall flertallet her ikke låser seg til å forutsette at alt må skje gjennom IMF, men – hvis det skulle vise seg å bli en stengt dør – at det er åpning også for andre muligheter. Jeg vil bare si til slutt, siden det ble sagt at Island ikke har meddelt seg i denne saken: Den 5. mars sa statsminister Sigurdardottir: «Vi ser det som veldig uberettiget å koble løsning av Icesave til å utbetale lån fra Det internasjonale valutafondet IMF og fra de nordiske landene.» Og hun sa videre at det «ville vært veldig viktig» for Island at de skandinaviske landene utbetalte kriselån til Island før IceSave-striden var løst. Så dette er et tema også på høyeste hold på Island.