trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2017-11-15:
Statsministeren har heilt rett når ho seier at det har skjedd mykje i norsk oljeverksemd sidan 2015, som desse tala stammar frå. Blant anna har det vore ein del komplikasjonar og forverringar i det prosjektet som Oljedirektoratet sine tal den gongen sa var marginalt lønsamt – i beste fall. Det har ikkje kome til Stortinget før dette blei eit press i media, og før ein måtte leite opp tala sjølv, i postjournalen. I dei svara som regjeringa som Solberg leier har gjeve til Stortinget på dei nemnde spørsmåla, blir det vist til ein del tal, og der er tala eine og aleine henta frå Eni. I nokre av dei mailane kjem det fram – ein kan iallfall tolke det slik – at ein blir beden om å stadfeste eit overoptimistisk anslag. Oljedirektoratet sjølv, på spørsmål frå Dagbladet, seier at dei ikkje har blitt spurde om sine analysar i dette tilfellet. Dette er eit tiltak som ein trudde ikkje nødvendigvis kom til å vere lønsamt, og likevel har ikkje statsråden gjort det. Eg har lyst til å spørje statsministeren om korleis ho meiner at departementet skal stille seg til sine eigne faginstansar, og om ho meiner at Søviknes har levert på dei forventningane.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-11-15:
Mye er blitt sagt om lønnsomheten på Goliat-feltet gjennom flere år. Det er grunn til å tro at flere spørsmål også vil bli stilt framover. I de omtalte e-postene fra postlisten til departementet, mellom departementet og Eni, kan en få inntrykk av at departementet kanskje har vært mer opptatt av å etterspørre tall som ikke skal skape en unødvendig usikkerhet om den framtidige utbyggingen i Barentshavet. Hva er statsministerens kommentarer til at det kan oppfattes som at departementet synes å ha vært mer opptatt av – og kanskje også av å informere om – tall som er tilpasset andre hensyn enn å gi Stortinget den informasjon departementets eget direktorat har utarbeidet?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
Det er rimelig at Stortinget stiller spørsmål om lønnsomhet og kostnadskontroll på norsk sokkel. I tiden framover vil Arbeiderpartiet ta mer initiativ og trappe opp denne dialogen. Stortinget har ved flere anledninger spurt statsråden om spesielt Goliat-prosjektet. Det har vært nødvendig for å følge opp den merknaden som stortingsflertallet skrev da feltet ble vedtatt utbygd at Stortinget stiller strenge krav til «kostnadskontroll og effektive produksjonsteknologier». I går, 14. november 2017, var det ikke statsråden som orienterte Stortinget, men Dagbladet – alvorlig og avvikende informasjon ut fra det statsråden har gitt i denne sal, og det vi leser i Dagbladet. Mitt spørsmål blir: Når ble statsministeren informert om lønnsomhetsprognosene som Oljedirektoratet har og kan ta ut løpende?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-11-15:
Vi skal over til noe veldig grunnleggende og livsviktig, og noe som til og med grunnloven vår nå omtaler, nemlig retten til ren luft. Vi antar at gjennomsnittlig 185 personer dør for tidlig som følge av luftforurensing i Oslo hvert år. Det er et tall som er basert på Folkehelseinstituttets forskning om hvor mange som får forkortet livet sitt på grunn av svevestøv i Oslo. 200 000 mennesker, dvs. en fjerdedel av Oslos befolkning, lever i farlig høy forurensing i Oslo om vinteren. På dager med akutt høy forurensing trengs altså akuttiltak. Derfor blir de nye, økte bompengetakstene nå ytterligere tredoblet på de enkeltdagene når konsentrasjonen av helsefarlig NOx i Oslo-lufta kommer til å være på et rødt nivå og politikerne er forpliktet til å innføre tiltak. Alternativet til disse takstene er dieselforbud. Samferdselsministeren sier til VG denne uken at han reagerer på at Oslo bystyre ønsker å innføre beredskapstakster på dager med svært dårlig luft. Han kaller bompengepolitikken sterkt usosial. Han er også imot dieselforbud, og han kommer ikke med andre forslag til tiltak for å hindre helsefarlig luft på disse enkeltdagene. Kan statsministeren avklare om hun er enig med Ketil Solvik-Olsen i at det er viktigere med lave bompenger – også på disse få, røde versting-dagene – enn hensynet til de tusener av barnehagebarn og personer med astma og luftveisplager som må være inne på disse dagene? Eller er statsministeren enig i at Oslo bør iverksette akuttiltak på versting-dagene?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-11-15:
Det siste er jeg enig i, men det er absolutt ikke det som er spørsmålet her. Det stemmer at Oslo Høyre var med på vedtaket om beredskapstakster i bomringen for ett år siden. Nå, når det faktisk er aktuelt å innføre det, har partiet vært kritisk og mener det bør vurderes om et forbud mot dieselbiler er et bedre akuttiltak. Paradoksalt nok kommer Høyres utspill som en følge av at staten ikke har sørget for at Oslo har hjemmel til å miljødifferensiere beredskapstakstene, slik at biler som slipper ut lite NOx, som bensinbiler, hybridbiler og Euro 6-lastebiler, skjermes. Bystyret er enig om at det å innføre miljødifferensiering så snart som mulig er klokt, men da må staten endre forskriften, og det somles det med. Hvilke tiltak mener statsministeren at Oslo skal iverksette nå i vinter på disse få dagene med akutt høy forurensing? Hva mener statsministeren at vi har i verktøykassen som Oslo kommune ikke allerede bruker?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-11-15:
«52 land, inkludert resten av Norden, har mer finansiell åpenhet enn Norge, ifølge Tax Justice Network i 2015. Lite har endret seg i Norge siden Stortinget 5. juni 2015 vedtok at det skulle opprettes «et norsk offentlig eierskapsregister for å sikre åpenhet om eierskap i norske selskap og styrke innsatsen mot skattekriminalitet, korrupsjon og hvitvasking». Vil statsråden sørge for et slikt register som er åpent tilgjengelig, inkluderer børsnoterte selskaper og omfatter alle eiere?»
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-11-15:
Jeg vil jo mene at det betyr noe hvor stor en økonomi er, for hvor stort ansvar den økonomien – også staten Norge – har for å ha gode regelverk for økonomisk åpenhet og for å unngå skattekriminalitet og annen økonomisk kriminalitet. Når det kommer til å ta initiativ mot skatteparadiser og generelle åpenhetstiltak på eierskap og skatt, har Norge vært langt bak land det er naturlig å sammenligne oss med. Vi er langt fra noen pådriver på noen måte i dette arbeidet. Som finansministeren er inne på, har flere land, som Danmark og Storbritannia, allerede innført register for reelle rettighetshavere, altså egentlige eiere av selskaper. Alle EU-land har krav om land-for-land-rapportering for store banker. Norge har ingen av delene. I praksis dilter Norge etter andre land, EØS, OECD og multilaterale initiativer. For eksempel innføres nå EUs hvitvaskingsdirektiv først etter at det ble EØS-relevant – og vi er pent nødt. Og som finansministeren var innom, er dette noe som skjer nå, etter …
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-11-15:
Det finansministeren nå sier, er for så vidt i tråd med det statssekretær Jørgen Næsje nylig sier i Aftenposten, hvor han gir inntrykk av at Norge er en pådriver for økonomisk åpenhet. Han sier også at hemmelighold av bankopplysninger langt på vei vil være over i 2017. Jeg mener, med all respekt, at det er nokså naivt å tro at bankinformasjonsutvekslingsavtaler om enkeltpersoners plassering i skatteparadiser sikrer åpenhet, slik verden ser ut i dag. Kunder som ønsker å være hemmelige, kan allerede holde verdier gjennom selskapsstrukturer og trust-strukturer. Da omgår de åpenheten. Så jeg tror jeg avslutter med å stille et spørsmål som går tilbake til det som var det opprinnelige spørsmålet, nemlig eierskapsregister. Det er på tide med et skikkelig krafttiltak nå mot økonomisk kriminalitet og for økonomisk åpenhet. Når kan Stortinget forvente at vi får på plass et samlet eierskapsregister med åpenhet også om aksjeeierskap?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
I dag går bygningsarbeidarar i Oslo til politisk streik for å sikra eit seriøst arbeidsliv i bransjen. Samtidig har me òg til behandling i Stortinget forslag frå fleire parti om å stramma opp bemanningsbransjen og forby innleige, med ulike avgrensingar, nettopp fordi det i enkelte delar av arbeidslivet vårt er i ferd med å utvikla seg halvkriminelle tilstandar med null respekt for folk og null respekt for fagkunnskap. Så langt har signalet frå regjeringspartia vore at for dei er ein sokalla fleksibilitet viktigare enn å gå i klinsj med problema som dei tilsette og organisasjonane deira tek opp. Det er i lys av dette me høyrer at Direktoratet for byggkvalitet har endra praksis for søknader om sentral godkjenning. Dei meiner at det ikkje lenger skal vera krav om eigne tilsette med relevant fagbrev, sveinebrev eller meisterbrev for å få sentral godkjenning av arbeidet som vert utført. Då Stortinget behandla endringane i plan- og bygningsloven i 2015, var poenget at utvida seriøsitetskrav i ei frivillig sentral godkjenningsordning var noko som skulle koma i tillegg til dei gjeldande krava om faglege kvalifikasjonar. Det stod faktisk òg i forslaget frå regjeringa: «Nye krav til foretakene skal gi større sikkerhet for kvaliteten og seriøsiteten(…) Intensjonen er å styrke sentral godkjenning som virkemiddel for kvalitet i byggetiltak gjennom å skjerpe kravene til sentralt godkjente foretak.» (…) Då trudde me at dette kom til å verta fiksa og følgt opp. Likevel ser me at krava i forskriftene vert svekte. Spørsmålet mitt til statsministeren er kvifor regjeringa aksepterer at det ikkje lenger skal vera krav om eigne tilsette med fagbrev for å få sentral godkjenning.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
Eg kan for så vidt ha respekt for at enkelte spørsmål kan vera detaljerte. Men eg registrerer at svaret frå statsministeren føyer seg inn i eit mønster der det handlar meir om fleksibilitet enn om respekt for fagkunnskap og kompetansen til fagfolk. Leiaren for Byggmesterforbundet, Frank Ivar Andersen, har påpeikt at regjeringa med desse endringane setter «hele forståelsen av kompetansebehovet for bygningsarbeid i vanry.» Det er eit ganske sterkt sitat. Sjølv om statsministeren kanskje ikkje kan gå inn i detaljane i forskrifta, ønskjer eg i alle fall å høyra om statsministeren har ei forståing for det leiaren for Byggmesterforbundet seier, og korleis ho kjem til å følgja opp tilbakemeldinga som han gjev.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2017-11-15:
Jeg merket meg at statsministeren understreket at hun var av den formening at kvalitetskravene var styrket i forbindelse med kravene til fagarbeidere og til dette med sentral godkjenningsordning. Innføring av nullkrav til ansatte fagarbeidere ved søknad om sentral godkjenning bryter markant mot flere sentrale elementer, som statsministeren tidligere har vært opptatt av at vi skal vedlikeholde i norsk byggebransje, og for så vidt gjennom den norske modellen. Fra 1. oktober er det mulig for foretak med faglig ledelse og med utdanning på ingeniørnivå å få sentral godkjenning som utførende uten å ha egne ansatte med fag-, svenne- eller mesterbrev. Mange mener at det undergraver sentral godkjenningsordning som virkemiddel for å vite om firmaet har praktisk gjennomføringsevne når kommunene, bl.a., skal utlyse oppdrag. Da blir spørsmålet: Deler statsministeren utsagnet fra administrerende direktør for Skanska om at kvaliteten på byggeplassen blir best med et arbeidsliv som er basert på faste ansettelser, og ikke basert på at det er selskap som kun kan leie inn midlertidige uten fagbrev?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-11-15:
«Etter gjeldende norsk regelverk er innskudd i norske banker sikret med inntil 2 millioner kroner gjennom Bankenes sikringsfond. Dette sikrer at folks sparepenger er trygge selv om banken deres blir ute av stand til å tilbakebetale innskudd. Dette regelverket har over lengre tid vært under press fra EU. Den 7. november ble det meldt på regjeringens nettsider at statsråden nå ser muligheten for enighet med EU. Vil dagens nivå på innskuddsgarantien bli videreført i tråd med Banklovkommisjonens anbefalinger?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-11-15:
Innskuddsgarantiordningen er særdeles viktig. Den er ikke bare viktig for bankkundene og for at en skal få ut de innskuddene en har hatt, men også viktig for bankene og i siste instans viktig for det norske samfunnet. Det er klart at hvis det er en bankkrise i anmarsj, vil en risikere at folk vil tømme sine bankkontoer i frykt for ikke å få ut de pengene en har. Det vil kunne få alvorlige og eskalerende konsekvenser for en krise i anmarsj. Derfor er mitt spørsmål: Mener finansministeren, dersom vi ikke får opprettholde den innskuddsgarantien og det nivået vi har på innskuddsgarantien i dag, at vi vil være bedre eller dårligere rustet til å møte en krise og hindre at en krise oppstår i norske banker?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-11-15:
Jeg vil gjerne be statsråden om å være litt mer konkret knyttet til det, for tidligere har finansministeren redegjort for at vi må erkjenne at innskuddsgarantien vil bli endret, og at vi ikke kan forvente å opprettholde det regelverket vi har i Norge i dag. Det er nettopp derav mitt spørsmål var om dagens nivå på innskuddsgarantien vil bli videreført eller ikke.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Både mine forgjengere og jeg har jobbet aktivt overfor EU for at Norge skal kunne videreføre innskuddsgarantidekningen på 2 mill. kr per innskyter per bank. Dette er en viktig sak for Norge. Selv om direktivet foreløpig ikke er tatt inn i EØS-avtalen, har regjeringen allerede fremmet forslag til gjennomføring av direktivet for Stortinget i Prop. 159 L for 2016–2017. I lovforslaget er det lagt opp til å videreføre gjeldende dekningsnivå på 2 mill. kr i tråd med Banklovkommisjonens utkast. Med dette som utgangspunkt har jeg fortsatt å drøfte saken med EU. Innskuddsgarantidirektivet åpner for at land som har et høyere dekningsnivå, kan videreføre dekningsnivået til utgangen av 2018. Denne ordningen ble vedtatt som et resultat av det norske påvirkningsarbeidet. Regjeringen har flere ganger tidligere orientert Stortinget om at vi vil komme tilbake til denne saken overfor EU i tilknytning til arbeidet med å innlemme direktivet i EØS-avtalen. Jeg har nylig hatt møte om saken med EU-siden. Der har jeg fremhevet at saken er viktig for Norge. Jeg opplever at det nå er forståelse for Norges syn, og at vi blir lyttet til. Jeg er glad for at det er bevegelse i saken, og at det kan nærme seg en løsning, selv om det fortsatt gjenstår arbeid. Regjeringen vil derfor orientere Stortinget når det er noe mer konkret å meddele.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Jeg mener at jeg ga et ganske fyllestgjørende svar på hva jeg mener om denne saken i det første svaret jeg ga. Dette er en viktig ordning, det er vi enige om. Det er flere tidligere finansministere, som jeg, som har jobbet aktivt for å sikre Norge en god ordning på dette, og den dialogen har vi med EU-siden. Min ambisjon er at vi snart skal få en løsning på dette som ivaretar våre interesser i saken.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Jeg gikk i mitt første svar grundig igjennom hele historieforløpet i forbindelse med denne saken, hvordan regjeringen har jobbet aktivt mot EU-siden for å ivareta norske interesser på en best mulig måte. Det gjør vi fortsatt. Mitt håp er at vi får en løsning på dette innen rimelig tid. Det er jo selvfølgelig sånn at utgangspunktet for alt regjeringen foretar seg inn mot EU-siden i denne saken, er å sikre at Norge får en best mulig løsning på dette i tråd med våre interesser.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Først vil jeg presisere at Tax Justice Networks rangering ikke bare baserer seg på den såkalte finansielle åpenheten i et land, men også på hvilken betydning en økonomi har i internasjonal sammenheng. Hvis vi ser bare på finansiell åpenhet, er Norge nummer 11 av ca. 100 land i rangeringen til Tax Justice Network. Stortinget har fattet to ulike anmodningsvedtak om opprettelse av to ulike registre. Det ene gjelder åpenhet om eierskap i norske aksjeselskaper og ble vedtatt i 2014, det andre gjelder et register som følger opp EUs fjerde hvitvaskingsdirektiv og anbefalingene fra Financial Action Task Force, FATF. Det er dette anmodningsvedtaket som representanten refererer til. Sistnevnte register omtales som et register over reelle rettighetshavere. Hvitvaskingslovutvalget har utredet spørsmålet om å opprette et slikt register, og Finansdepartementet arbeider nå med en lovproposisjon som følger opp denne utredningen. Et register over reelle rettighetshavere skal gi informasjon om fysiske personer som i siste instans eier eller kontrollerer juridiske personer. Det vil ikke være aktuelt å stille krav om at alle eiere skal registreres som reelle rettighetshavere, fordi det ikke er formålet med registeret. Verken FATF eller EUs fjerde hvitvaskingsdirektiv stiller krav om at børsregistrerte selskaper skal inngå i registeret så lenge åpenhet om hvem som eier og kontrollerer selskapet, er tilstrekkelig. De landene jeg er kjent med som har opprettet eller er i ferd med å opprette registre over reelle rettighetshavere, gjør alle unntak for børsregistrerte selskaper. Begrunnelsen for at børsregistrerte selskaper ikke er omfattet, synes å ligge i regelverket om verdipapirhandel. Flaggreglene sikrer at markedet løpende holdes oppdatert om endringer i eierskapet. Det skal flagges når eiere ved opp- eller nedsalg passerer fastsatte grenser for eierskap. Slike meldinger til markedet ligger åpent ute på internett. I tillegg gir regnskapsloven regler om hvilken informasjon som skal gis om eiere av aksjer i børsregistrerte selskaper. Dette omfatter ikke bare opplysninger om direkte eiere, men også indirekte eiere. Regnskapene er offentlig tilgjengelig mot betaling, og det finnes i dag flere tjenester på internett som tilgjengeliggjør informasjon fra regnskapsrapporteringen. Etableringen av et register over reelle rettighetshavere har berøringspunkter til oppfølgingen av Stortingets anmodningsvedtak fra 2014 om økt åpenhet om registrerte aksjeeiere. Dette anmodningsvedtaket er til oppfølging i Nærings- og fiskeridepartementet. I budsjettproposisjonen for NFD for 2018 har regjeringen signalisert at vi tar sikte på å fremme en proposisjon om nødvendige lovendringer i løpet av denne stortingssesjonen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Jeg er ikke enig i at Norge dilter etter andre land på dette området. Jeg er helt enig med representanten i at det å ha godt regelverk som sikrer økonomisk åpenhet, er et av flere viktige virkemidler for å bekjempe økonomisk kriminalitet. Her har det for det første vært veldig bred enighet i Stortinget om at vi skal fortsette å jobbe aktivt i internasjonale fora for å sikre størst mulig grad av åpenhet, og Norge har altså gjennom 30 år vært pådriver for økt åpenhet og utveksling av opplysninger. Det har vi primært gjort gjennom internasjonale fora og da særlig gjennom OECD. Og vi har oppnådd gode resultater, både gjennom avtalenettverk og aksept for automatisk utveksling av kontoopplysninger. Det betyr at vi nå i hvert fall har kommet dit at dette med hemmelighold av bankopplysninger, f.eks., langt på vei er historie. Norge har 90 skatteavtaler som legger til rette for informasjonsutveksling… og der var tiden ute.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
I mitt første svar svarte jeg grundig på hvilket arbeid regjeringen har gående for å fremme lovproposisjoner til Stortinget basert på de anmodningsvedtakene som vi følger opp, og regjeringen jobber så fort vi kan for å legge disse frem for Stortinget så snart som mulig. Det jeg derimot ikke er enig i, er at vi har en naiv tilnærming til dette. Jeg er helt enig i at det er en utfordring at noen søker å hemmeligholde informasjon, eller gjemme bort kapital eller hva det måtte være, og det er nettopp gjennom mye av det arbeidet som nå har skjedd, gjennom et omfattende internasjonalt samarbeid, at det nå begynner å bli vanskeligere og vanskeligere å gjemme seg. Det skal vi være glad for, for det betyr at det er lettere å avdekke dette, avsløre dette og få gjort noe med det, og ikke minst også straffeforfølge dem som begår ulovligheter.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Jeg er opptatt av at det skal være trygt å ferdes på norsk infrastruktur, både på vei, på jernbane, i lufta og til vanns. Derfor har vi i vår regjeringsperiode økt bevilgningene til vedlikehold av infrastrukturen kraftig. Både på vei og jernbane er bevilgningene tilnærmet fordoblet, og noen ganger mer enn det, nettopp for at vi skal kunne redusere det forfallet som VG og andre aviser har omtalt i lange perioder. I denne saken er det viktig å påpeke i forhold til spørsmålet at det ikke er Vegtilsynet som gjennomfører inspeksjoner, det er Vegvesenet som skal gjennomføre inspeksjoner. Vegtilsynet skal føre tilsyn med at Vegvesenet gjør jobben sin. Det tilsynet som en her snakker om, ble startet opp for flere år siden, men nylig har vi fristilt Vegtilsynet, slik at det ikke lenger ligger under Vegdirektoratet. Det er viktig å ha et uavhengig veitilsyn. Vegtilsynet har gjennomført sine tilsyn med en risikobasert vurdering, og de har funnet at det er flere avvik. De gjennomførte en runde i Statens vegvesen både i region Nord og i region Vest, og det er det VG nå omtaler. Så har VG gjort en jobb i tillegg for å se på de andre regionene. Den informasjonen som framkom i tilsynet, har departementet, og selvsagt også Statens vegvesen, vært kjent med. De har erkjent at det har vært manglende inspeksjonsrutiner og registreringer i det bruforvaltningssystemet de har, som heter Brutus. Det er viktig at informasjon registreres, for selv om en kan ha veldig kompetente folk, som har kontroll på sine oppgaver, er det viktig at informasjonen blir gjort tilgjengelig for alle, og at det ikke kun sitter i hodet på enkelte personer. Med bakgrunn i de tilsynsrapportene som Vegtilsynet har lagt fram, har Statens vegvesen satt i gang et nasjonalt prosjekt for å tette hullene i forvaltningen av broene på riks- og fylkesveiene. De innrømmer altså at det ikke har vært godt nok, og at de må ta i bruk de systemene som finnes. Problemet her er egentlig ikke at det ikke finnes systemer, problemet er bare at de ikke er blitt praktisert fullt ut alle steder. Det er en feil og en mangel som må utbedres. Jeg har hatt møte med Vegtilsynet for å forsikre meg om at vi har all informasjon, at den er oppdatert, at det ikke er ting i VGs artikler som ikke vi også har vært kjent med. Jeg har også stor tillit til den jobben Vegtilsynet har gjort, og måten tilsynet vil følge opp dette med Vegvesenet videre på. Vi har også innkalt Vegdirektoratet til møte for å få en grundig redegjørelse i saken og forsikre oss om at de tiltakene de har varslet tidligere og satt i gang prosesser på, blir gjennomført med høyeste viktighet, og at det kommer resultater ut av dette. Det er viktig at Vegvesenet følger opp de veielementene vi eier, slik at alle som ferdes i Norge, opplever at veiene er trygge å kjøre på, og at en har kontroll på situasjonen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Akkurat nå har det vært veiene som har vært omtalt. Men vi har både tett og god oppfølging av de ulike tilsynene, både Luftfartstilsynet og Jernbanetilsynet o.l., for å sikre at de kan gjøre den jobben vi forventer, nemlig å føre tilsyn med de aktørene som både bygger og vedlikeholder infrastruktur, men som også ferdes på norsk infrastruktur, spesielt er det viktig innenfor luftfart og innenfor jernbane. Det er et kjent faktum at infrastrukturen ikke er i den stand en skulle ønske. Forfallet har bygd seg opp over lang tid, og det har VG – for å ta VG – omtalt flere ganger. Rådgivende Ingeniørers Forening legger med jevne mellomrom fram en statusrapport for infrastruktur i Norge som viser et etterslep som de selv har regnet til å være på flere tusen milliarder kroner. Da sier det seg selv at ting ikke er som de skal være. Men det er viktig at vi er bevisste på situasjonen, slik at ikke folk ferdes på feil grunnlag og utsetter seg selv for risiko. Derfor er det viktig at vi vedlikeholder mer …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Det er nettopp mangelfull registrering som gjør at en har fått denne saken. Derfor er det viktig at Vegvesenet rydder opp i det så snart som mulig. De er i gang med en prosess, og det er også viktig at de oppdaterer informasjonen i sine registre, nettopp for at vi skal ha trygghet for at den informasjonen som gjerne mange enkeltpersoner sitter på, også kommer inn i et system som gjør at vi med sikkerhet kan fortelle hvordan vedlikeholdssituasjonen er, og hvor en trenger midler. Når det er sagt, har vi i vår regjeringsperiode tilnærmet doblet bevilgningene til vedlikehold både på vei og på jernbane. Innenfor tunnelsikkerhet, som vi har prioritert aller høyest, er bevilgningene mer enn firedoblet – fra rundt 600 mill. kr da vi overtok, til nå 2,5 mrd. kr. På brobevilgningssiden så en at bevilgningene i 2012/2013 var på rundt 400–480 mill. kr i året. De siste to årene har bevilgningene vært på nesten 1 300 mill. kr i året. Så selv om vi ikke er i mål med å ta ned forfallet, har vi altså på dette området mer enn doblet bevilgningene for å gjøre Vegvesenet i stand til å redusere forfallet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Det er viktig at vi har en godt regulert transportsektor. Det handler både om gode konkurransevilkår internt i næringen, sånn at de aktørene som driver lovlig, som er framoverlent, nyskapende og driver effektivt, vinner i konkurransen, og ikke at de som jukser og bedrar, vinner. Det er viktig at vi har ferdsel på tvers av landegrensene. Derfor er det viktig at man finner fram til mest mulig internasjonal enighet om hva slags regler som bør ligge til grunn for det. Mye av det som går på norske lastebiler, bl.a. fisk, handler om å eksportere norske verdier og skape arbeidsplasser i Norge. Vi er opptatt av å ha en god situasjon på dette området. Det handler om at transportselskap i Norge med sikkerhet skal kunne rekruttere unge inn i yrket og vite at de kan leve av det, og det handler om trafikksikkerhet på norske veier og å sikre at når vi selv legger stor vekt på både kjøretøyteknisk stand og på kunnskapene og kvalifikasjonene til sjåførene, gjelder det også våre utenlandske gjester på norske veier. Den mobilitetspakken som EU-kommisjonen har lagt fram forslag om, bekymrer meg på noen områder, fordi den legger opp til det som vi oppfatter som en liberalisering av kabotasje. Ja, lovlig kabotasje er for så vidt greit. Men hvis lovlig kabotasje utvides veldig mye, vil det undergrave konkurranseevnen i Norge. Ulovlig kabotasje skal vi uansett bekjempe. Det er vi enige om. For å sikre at norsk syn blir hørt i denne saken, har vi blitt med i det som heter Road Alliance, som er en samling av flere av våre venner i Europa, nettopp for å sikre at kabotasjeregelverket ikke utvides så mye at det skaper utfordringer både for transportsektoren, trafikksikkerheten og arbeidssituasjonen til dem som jobber i bransjen. Vi har hatt flere møter i denne sammenhengen. Den 7. juni arrangerte alliansen et ministermøte i Luxembourg. Tidligere statssekretær i departementet deltok fra norsk side. Vi har også hatt deltakelse fra administrativt nivå på andre møter, og jeg er kjent med at det planlegges et nytt møte der jeg håper å få delta selv. Det er viktig at vi på et tidlig tidspunkt kommer i inngrep med de prosessene som skjer i EU. Kommisjonens forslag er ikke nødvendigvis det endelige forslaget. Her ser man at det er betydelig kamp mellom ulike syn i EU-landene. Der ønsker vi å være med og belyse dette og prøve å påvirke det som faktisk legges fram. Det er der man har den største påvirkningskraften. Mitt ønske er å ikke liberalisere kabotasjeregelverket, men heller gjøre det mer restriktivt. Det er vel og bra at utenlandske transportører som kommer til Norge med last, også kan ta varer ut av landet. Men det at de kjører videre inn i Norge på dårlige dekk og med dårlig kvalifiserte sjåfører, ønsker jeg minst mulig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Problemstillingen som tas opp nå, har ikke noe med kabotasje i seg selv å gjøre, men det har å gjøre med utenlandske kjøretøy på veiene i Norge. Jeg har vært opptatt av dette lenge, bl.a. da jeg i februar 2015 kjørte øst-vest-traseene våre. Da fikk jeg sitte på med en av bilbergerne som også har vært med på «Vinterveiens helter» på National Geographic. Han tok opp nettopp den problemstillingen at noen ganger berger de biler, men får ikke betalt – ikke nødvendigvis fordi en stakk av fra regningen, men rett og slett fordi en ikke hadde penger og aldri gjorde opp regningen, selv om de ikke prøvde å gjemme seg vekk fysisk. Andre ganger opplevde han at bilene ble stående og eierne ikke ønsket å bli berget, nettopp fordi de ikke ville bruke penger på det. Vi har hatt dette oppe som tema internt hos oss. Det er klart at hvis politiet beordrer fjerning av bil, så har en hjemmel til å kunne gjøre det og kreve betalt. Akkurat det å stikke fra regningen er sånn sett en kriminell handling på linje med ikke å betale for andre tjenester og burde politianmeldes. Men det å sørge for at en har en god bilbergingstjeneste, er viktig, og hvis vi trenger å endre på de fullmaktene som trengs for å kunne beordre dette til å skje, har vi også en diskusjon på det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
I dag er regelverket sånn at hvis du omsetter for mindre enn en viss sum – det gjelder for alle bransjer – er du ikke momspliktig. Det kan være tilfelle at noen aktører kommer til Norge på veldig små oppdrag, som gjør at de ikke har den inntjeningen som gjør at de blir momspliktige. Det er også juksmuligheter ved å registrere seg som momspliktig som gjør at det er to sider ved denne saken. Men problemstillingen her handler om konkurranseevnen for norske transportører både på buss og lastebil. Vi har tatt opp dette mange ganger. Det har vært en kraftig økning i kontrollvirksomheten fra statlige myndigheter. Noe av det første vi gjorde i 2014-budsjettet, var å øke kraftig kontrollvirksomheten til Vegvesenet. Vi ser også at Vegvesenet, skattemyndighetene og Arbeidstilsynet blir stadig flinkere til å gjennomføre den typen fellesarbeid. Vi kommer i løpet av kort tid til å nedsette en arbeidsgruppe sammen med deler av transportbransjen nettopp for å kunne diskutere både kabotasjespørsmålet og dette ytterligere i formaliserte former. Vi har hatt mange møter allerede, men jeg tenker det er viktig å ha en arbeidsgruppe som har et bedre mandat.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
«Maskinentreprenørene opplever at konkurranseloven § 10 er til hinder for at små entreprenører kan samarbeide om større kontrakter i åpne anbud. Det kan bety at investeringer i veg og bane ikke gir norske arbeidsplasser og lokal verdiskaping. Hva mener statsråden hun kan gjøre for å sikre at flere små aktører innen bygg og anlegg kan samarbeide om små og mellomstore kontrakter på veg- og banebygging, og er hun villig til å endre konkurranseloven slik at den ikke kommer i veien for dette målet?»
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
Jeg takker for svaret, og oppfatter at statsråden ikke er villig til å endre loven. Samarbeid mellom tilbydere er jo ofte hensiktsmessig og nødvendig. Samtidig har Konkurransetilsynet de siste årene, gjennom både retningslinjer og praksis, gitt uttrykk for en lavere terskel for å konstatere overtredelser av konkurransereglene. Er ikke statsråden bekymret over denne utviklingen?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
Jeg takker igjen for svaret. Statsråden var selv inne på at bl.a. bygg og anlegg preges av stadig større prosjekter som mindre tilbydere har utfordringer med. Kan statsråden gjøre noe, og hva vil statsråden gjøre som et supplement til føringer i konkurranseloven for å sikre at kontraktene ikke blir for store? Eller mener hun at jo større, jo bedre?
Monica Mæland (Høyre), 2017-11-15:
Samarbeid om anbud kan i noen tilfeller være en styrke, både for de enkelte bedriftene og for samfunnet. Særlig gjelder det samarbeid som bidrar til å øke konkurransen, ved at mindre bedrifter kan ta opp kampen om kontrakter som de ellers ikke hadde hatt kapasitet til. Samarbeid om enkeltprosjekter kan derfor være en god og ønsket løsning for små og mellomstore bedrifter, SMB, for at de skal kunne gi tilbud på oppdrag som de ellers er for små til å konkurrere om. Men konkurranseskadelig og ulovlig samarbeid om anbud vil undergrave hele grunnideen med anbud, fordi slikt konkurransebegrensende samarbeid er forbudt og derfor regnes som økonomisk kriminalitet. Prosjektsamarbeid er ulovlig hvis bedriftene kunne levert egne konkurrerende tilbud. Utgangspunktet er at bedriftene selv skal vurdere om samarbeid er lovlig eller ikke. I enkelte tilfeller er dette en vanskelig vurdering, som avhenger både av bedriftenes kapasitet og av hvordan det konkrete tilbudet er utformet. Det kan være krevende, særlig for de små bedriftene. Jeg hadde bl.a. et møte med Maskinentreprenørenes Forbund i forrige uke hvor vi diskuterte dette. Derfor er det viktig at både konkurransemyndigheter og næringsorganisasjoner veileder og informerer bedriftene om hvilke samarbeid som er lovlige, og hvilke som er ulovlige. Jeg er opptatt av å sikre at bedriftene får så god veiledning som mulig. Derfor er vi i løpende dialog med Konkurransetilsynet, med Difi og med næringslivet selv. Konkurransedirektøren uttalte i forrige uke at tilsynet gjerne møter bransjen for å forklare hvordan de tolker loven, og hva de legger vekt på. De har også hatt flere møter den siste tiden. Representanten spør om jeg vil endre konkurranseloven for å gjøre det lettere å samarbeide. Jeg tror det betyr at vi risikerer å tillate konkurranseskadelig samarbeid i større grad enn vi gjør i dag. Jeg er ikke tilhenger av å gjøre det lettere for bedrifter å begrense konkurransen, for det vil gi dyrere varer og tjenester for andre bedrifter, det offentlige og forbrukerne. Offentlige oppdragsgivere kan gjøre det lettere for små og mellomstore bedrifter å delta i anbudskonkurranser uten å samarbeide. Offentlige innkjøpere bør alltid vurdere å dele opp anbudene i flere delkontrakter hvis det er lønnsomt. Det har jeg sendt brev til alle oppdragsgivere om. Jeg tror altså ikke at en lovendring vil gjøre konkurransereglene enklere å etterleve, for loven er vanskelig, og den krever vanskelige vurderinger. Endrer man loven, vil det sannsynligvis bare føre til at man må gjøre like vanskelige vurderinger, men etter en litt annen juridisk norm. Det skaper ikke forenkling for bedriftene, og det bidrar heller ikke til mer konkurranse.
Monica Mæland (Høyre), 2017-11-15:
Jeg har ikke grunnlag for den påstanden om at Konkurransetilsynet har fått en lavere terskel. Jeg vet det hersker en oppfatning i enkelte næringer av at domstolenes avgjørelser, senest Follo-avgjørelsen i sommer, har bidratt til å gjøre det vanskeligere. Men jeg er usikker på om det faktisk er riktig. Det vi kan gjøre, er å bidra til veiledning. Veiledning for å hjelpe bedrifter mener jeg er veien å gå, ikke det å endre reglene. For det er ikke sånn at vi ønsker mer samarbeid blant dem som selv vil kunne levere tilbudet. Vi ønsker at de som er for små til å kunne levere tilbudet, skal kunne samarbeide. Og den terskelen endrer man ikke ved å endre loven, men man kan endre den ved å ha nær kontakt med næringen, og så må næringsorganisasjonene også bidra til at vi får dette til, og at ikke minst de små kan greie å håndtere det i den daglige driften.
Monica Mæland (Høyre), 2017-11-15:
Jeg mener ikke at større er bedre, og derfor har jeg skrevet til alle som jobber med dette – i fylke, i kommune, i stat – og anmodet dem om å dele opp anbudene hvis det er hensiktsmessig i den enkelte sak. Dette er noe jeg tar opp når jeg møter KS, og vi diskuterer det også med næringslivets organisasjoner, i tillegg til at jeg selvfølgelig har en løpende dialog med Konkurransetilsynet for å se på utviklingen her.
Nisrin El Morabit (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-15:
«Brennpunkt avslørte i mars i fjor kritikkverdige forhold i medikamentproduserende fabrikker. Dårlige arbeidsvilkår, avfallshåndtering som forurenser matjord, og hemmelighold av underleverandører bidrar til utvikling av antibiotikaresistente bakterier. Statsråden lovet å se på muligheten for å stille etiske krav i offentlige innkjøp av medikamenter. Hvordan følger statsråden opp arbeidet med å hindre antibiotikaresistens fra produksjon av medikamenter som norske sykehus kjøper inn?»
Nisrin El Morabit (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-15:
Jeg takker statsråden for svar. I denne uka er det World Antibiotic Awareness Week i regi av Verdens helseorganisasjon. Verdens helseorganisasjon rangerer antibiotikaresistens som en av de største truslene mot global helse, mot matsikkerhet og mot utvikling, og bare i Europa sørger resistens for over 2,5 millioner ekstra liggedøgn i sykehus. Det er grunn til frykt, men vi må også ta et ansvar. Vi behandler folk her i Norge på bekostning av liv i India, som statsråden også var inne på. Derfor lurer jeg på: Hvordan er Norge en pådriver internasjonalt for å ta et ansvar knyttet til etisk og miljøvennlig produksjon av medikamenter?
Nisrin El Morabit (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-15:
Det er fint at statsråden nevner forskning, for de første antibiotikaresistente bakteriene dukket opp veldig raskt etter at man oppdaget penicillin. For 30 år siden var det rundt 16 store legemiddelfirma internasjonalt som produserte og forsket på antibiotika – nå er det 4. En hel industri som har folkets helse i fokus, har trukket seg unna, og som helsepersonell selv ser jeg med frykt på utviklingen. Dette er en prioritering som egentlig er gårsdagens, men jeg spør likevel ministeren: Hva gjøres for å sørge for mer forskning på og utvikling av antibiotika framover?
Bent Høie (Høyre), 2017-11-15:
Representanten tar opp en viktig problemstilling knyttet til negative miljøkonsekvenser ved produksjon av legemidler. Jeg er i likhet med representanten opptatt av disse problemene, bl.a. knyttet til utviklingen av antibiotikaresistente bakterier. Jeg har derfor fulgt opp problemstillingen gjennom eierstyringen av spesialisthelsetjenesten. Det offentlige må bruke sin innkjøpsmakt til å stille krav til legemiddelindustrien om miljøhensyn i hele leverandørkjeden. Regjeringen forventer at selskaper med statlig eierskap arbeider systematisk med sitt samfunnsansvar. I denne sammenheng omfatter det også hensynet til klima og miljø. I tråd med regjeringens forventninger arbeider helseforetakene kontinuerlig med ulike tiltak på miljøområdet. Gjennom spesialisthelsetjenestens tidligere samarbeidsprosjekt Grønt sykehus ble nettopp problemstillingen med legemidlers påvirkning på miljøet trukket fram. I forbindelse med dette prosjektet la en arbeidsgruppe allerede i 2015 fram en rapport med tilrådinger om hvordan helseforetakene kan bidra til å redusere utslipp ved produksjon av legemidler. De pekte på behovet for styrket kompetanse og mer effektiv oppfølging av miljøkrav i leverandørkjeden. Å stille miljøkrav til produksjon av legemidler i anbudssammenheng krever kunnskap om produktene, om produktenes delkomponenter, leverandører, produsenter og markedet generelt – både lokalt og globalt. Jeg fulgte opp disse problemstillingene i mitt foretaksmøte i januar i år. Her viste jeg til at det i forbindelse med produksjon i farmasøytisk industri skjer lokale utslipp til omgivelsene. Slike utslipp kan inneholde virkestoffer som bidrar til utvikling av antibiotikaresistens. Dette gjelder særlig som kjent i India og Kina. Jeg ba helseregionene om å innhente kunnskap fra det arbeidet som er gjort i Sverige med å utvikle etiske krav til innkjøp av legemidler. Jeg ba videre om at de skal utvikle nasjonale systemer for vurdering og oppfølging av krav til etikk og miljø ved anskaffelser av legemidler. Slike systemer skal sikre at slike krav blir ivaretatt i hele leverandørkjeden. Jeg venter å få rapport fra dette arbeidet i forbindelse med den årlige meldingen for 2017.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-15:
Norge er et av pådriverlandene i dette arbeidet. Norge arbeider sammen med elleve land i en gruppe i Verdens helseorganisasjon med helseministre som bl.a. var den gruppen som klarte å løfte antibiotikaresistens opp som et eget tema på høynivåmøtet i FN i 2016. Det er en av de få gangene et eget helsetema har vært tema på høynivåmøtet. Norge er også pådriver i oppfølgingen av det som en ble enige om denne gangen. Ikke minst har vi bidratt internasjonalt gjennom å jobbe ut fra et One Health-perspektiv, der også klima- og miljøministeren er engasjert i dette temaet. Vi har et konkret forskningssamarbeid bl.a. med India knyttet til dette arbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-15:
Vi er nødt til å få forskning og utvikling både på ny antibiotika, på eventuell bruk av utviklet antibiotika som ikke brukes, og også på bedre diagnostiske verktøy. Norge var denne gangen invitert av Tyskland til å være med på G20-arbeidet, der Tyskland var vertskap. Dette var et sentralt tema der på helseministermøtet, og det er også et tema som Norge jobber med på mange ulike arenaer internasjonalt. Dette er et område der det er markedssvikt, og det er av den enkle grunn at vi ønsker at det utvikles nye antibiotika, men vi ønsker ikke at nye antibiotika tas i bruk, og vi ønsker også at de skal ha en pris som gjør at når det er nødvendig å ta dem i bruk, skal de være tilgjengelige for alle. Det betyr at vi er nødt til å utvikle internasjonale finansieringsmekanismer for å få utviklet nye antibiotika.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
«Arbeiderpartiet vil garantere for at fiskeressursene også i fremtiden skal tilhøre folket i fellesskap: Vi vil sikre en fiskereid flåte og at nasjonalitetskravet opprettholdes i samsvar med deltakerlovens bestemmelser. Statsråden har nå valgt å sette deltakerlovens aktivitetskrav til side for Gunnar Klo AS. Dette er en utvikling Arbeiderpartiet ikke ønsker. Hvilke særlige hensyn ligger til grunn for denne dispensasjonen, og hva gjør denne saken helt unik?»
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
Først vil jeg minne statsråden om at spørretimen er til for at man skal få svar på det man spør om. Jeg kan ikke høre at han har gitt noen særlig begrunnelse for hva som var de særlige hensynene akkurat i denne saken, hva som gjør denne saken helt unik. Nå må jeg få si at det er litt søkt at man gang på gang sammenligner denne saken med den saken som har vært tidligere, om rekefiske. Man burde jo vite som fiskeriminister at det er to ganske ulike saker, denne saken og den saken som var referert til her, men også i media. Men det er altså en reell bekymring der ute, med bakgrunn i den dispensasjonen. Det kan man anerkjenne eller ikke, men det er i hvert fall en reell bekymring som jeg deler. Så spørsmålet blir: Hva skjer om også andre bedrifter i samme situasjon som Gunnar Klo AS nå søker dispensasjon – burde de få det?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2017-11-15:
Jeg bare merker meg nok en gang at det ikke blir svart ordentlig på det som man spør om. Arbeiderpartiet er ikke imot mulighetene som deltakerloven gir til å gi en dispensasjon. Men det er viktig for meg å få svar på hva det er som er særlig i denne saken. Jeg synes ikke man får det fram. Men jeg skal spørre til slutt, og jeg ber statsråden om en avklaring på disse konkrete spørsmålene: Kan statsråden garantere at deltakerloven står fast, at han ikke ønsker å endre den, og vil han hegne om prinsippet om en fiskereid flåte?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Først vil jeg få takke for spørsmålet, for da får man en anledning til å oppklare. Deltakerloven ligger akkurat like fast i dag som den gjorde for 14 dager siden. Deltakerloven er ikke rørt i det hele tatt i dette tilfellet. Den ligger helt fast, på samme måte som når Arbeiderpartiet selv har gitt dispensasjon fra deltakerloven tidligere. Dette er det Stortinget som lovgiver som har gitt muligheter til. Det er heller ingen tukling med deltakerloven – bare så vi får oppklart det. Jeg tror vi alle sammen er enige om at en fiskereid flåte er det grunnleggende prinsippet, og det ligger fast i fiskerilovgivningen. Deltakerlovens hovedregel har i nesten uminnelige tider vært at aktive fiskere skal være majoritetseiere i norske fiskefartøy. Dette prinsippet er det som omtales som aktivitetskravet. Og det ligger fast. Men vi må samtidig ikke glemme at lovgiver, altså Stortinget, har åpnet for unntak fra denne hovedregelen i deltakerloven § 6 tredje ledd første punktum. Jeg siterer derfra: «Departementet kan i særlig tilfelle, når næringsmessige og regionale hensyn tilsier det, ved enkeltvedtak gjøre unntak(…) (…) På samme måte som Arbeiderpartiet har gjort det ved en rekke anledninger, gjøres det også i dette tilfellet. Det er en klar forutsetning at hver enkelt sak får en konkret vurdering. Det er også gjort i dette tilfellet. Det er ingen tvil om at praksis rundt unntak fra aktivitetskravet har vært streng og fortsatt vil være streng. Derfor sa jeg også i går nei til en søknad om unntak fra deltakerloven. Det skal utrolig mye til for å få unntak. Tradisjonelt har det vært i havfiskeflåten, men samtidig er det også sånn at lovgiver aldri har begrenset den lovfestede unntaksmuligheten til bestemte fiskefartøygrupper. Representanten Myrseth er opptatt av nasjonalitetskravet, at det opprettholdes. Da må jeg få lov til å si at det unntaket som jeg har gjort i dette tilfellet, ikke har noen ting med nasjonalitetskrav å gjøre. Dette er ikke noe signal til utenlandske interesser om å kjøpe seg inn i norske kvoter og båter. Ved utenlandske oppkjøp av foredlingsbedrifter som måtte ha eierskap i fiskefartøy, har man ikke noen bakvei inn på noen slags måte. Det framgår tydelig av unntakene at i så fall kan jeg pålegge å selge ned i fiskefartøyet til de 40 pst. som utenlandske selskap har hatt og fortsatt har adgang til når det gjelder fiskefartøy. Myrseth er opptatt av denne enkeltsaken, Gunnar Klo AS. Jeg har ganske bredt redegjort for hvorfor jeg har gjort dette unntaket. Jeg har lagt vekt på at Gunnar Klo AS er en fiskeribedrift med aktivitet over lang tid og har hatt minoritetseierskap på 49 pst. i dette fartøyet. Og jeg registrerer at det er tverrpolitisk enighet i kommunen, vedtak, også fra Arbeiderpartiet, om at dette er et fornuftig unntak.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Jeg har lagt vekt på at fiskeribedriften har hatt aktivitet over lang tid. Jeg har lagt stor vekt på at bedriften over tid indirekte har hatt et betydelig minoritetseierskap i dette fartøyet – 49 pst. over tolv år. Jeg har lagt stor vekt på at råstofftilførselen fra dette fartøyet har vært veldig viktig for denne bedriften. Kommunestyret i Øksnes har sluttet seg til, også Arbeiderpartiet – har akkurat de samme bekymringene. Det har vært viktig for landbasert virksomhet. Fartøyets leveranser ligger an til å være veldig viktige for framtiden til denne bedriften. Det er det jeg har lagt vekt på, og det er det som det åpnes for i § 6. Så skjønner jeg godt at det blir skapt bekymringer der ute. Men da må man se på hvem som skaper bekymringene. Hvis man politisk går ut og sier at dette er tukling med deltakerloven, hvis man politisk går ut og sier at dette åpner opp for utenlandsk eierskap, hvis man politisk går ut og sier at dette er salg av våre felles ressurser, da skjønner jeg at folk blir bekymret. Derfor er jeg glad for å få denne anledningen, for ingen av disse påstandene er riktige.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-11-15:
Jeg tror jeg har svart ganske tydelig på at deltakerloven ligger fast, selv om jeg har gitt et unntak fra deltakerloven i dette tilfellet etter § 6¸ sånn som Arbeiderpartiet har gjort ikke bare én gang, men flere ganger. Og det er fornuftig noen ganger. Men deltakerloven ligger fast. Prinsippet om at eierskapet i fiskeflåten skal fortsette som før, ligger fast. Så kan jeg selvfølgelig ikke se om det kommer noen flere søkere, men hver enkelt som søker, blir vurdert individuelt. Jeg har hatt én sak til, og der har jeg altså vurdert det dit hen at jeg ikke gir unntak fra § 6. Så hver enkelt sak som måtte komme, som har kommet under alle fiskeriministre, vil bli vurdert individuelt med hensyn til om man kommer inn under unntakene som jeg har vist til i dette tilfellet. Jeg kan gjerne gjenta for tredje gang hva jeg har lagt vekt på for å gi dette unntaket, men det er vel ørene som lytter, som kanskje bør fange opp signalet når jeg nå har svart tre ganger på hvorfor jeg har gitt unntak.