Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Uførepensjon er en av de viktigste velferdsordningene vi har. Det er vår felles forsikring når helsa svikter. La det være utgangspunktet for denne debatten. Men samtidig er det grunn til bekymring. Ved utgangen av 2007 var det 333 544 uføre. Det er mange. 32 184 nye kom til i løpet av fjoråret. På årsbasis går rundt 570 000 årsverk tapt på grunn av ledighet eller tapt arbeidsevne, i et arbeidsmarked med behov for 132 400 flere arbeidstakere, der 44 pst. av bedriftene har rekrutteringsproblemer. Tross innstramminger i regelverket er antall uføre mer enn doblet siden 1980. Mye av veksten, men ikke hele, forklares med flere eldre i befolkningen. Veksten ser ut til å avta noe, men samtidig ser vi tendenser til økt vekst i andelen uføre under 30 år. Det er derfor tverrpolitisk enighet om behovet for tiltak som kan dempe veksten. Den samfunnsmessige begrunnelsen er at vi trenger arbeidskraft, men den viktigste er den velferdspolitiske. Mange uføre vil heller jobbe, men de får ikke. Det kan skyldes holdninger, manglende tilrettelegging eller kvalifikasjoner. Lyspunktet er at nær 81 000 gjennomfører yrkesrettet attføring. Spørsmålet er om det blir varige resultater av innsatsen. Det var et av flere viktige spørsmål ved Stortingets behandling av meldingen om arbeid, velferd og inkludering, der vi trakk opp hovedlinjene i det som skal gi innhold til NAV-reformen. Gjennom fokus på mestring, arbeidsevne, aktive tiltak, forebygging og tidlig inngripen skal muligheter og arbeidsevne vektlegges sterkere enn før. Det stiller nye krav til arbeidsmetoder og kompetanse i arbeids- og velferdsetat og NAV-kontor. En viktig del av det nye er å bygge nettverk av gode hjelpere i NAV-kontorets omgivelser. Arbeidsmarkedsbedriftene er opplagt slike gode hjelpere. Så langt er vi helt enige. Der vi skiller lag, er om tida alt nå er moden for å framheve ett tiltak framfor andre, nærmere bestemt PIA-prosjektet ved Durapart AS. Arbeids- og sosialkomiteen har vært på besøk ved mange bedrifter, med ulike opplegg. Vi har ofte latt oss imponere. For trekvart år siden var vi ved Durapart i Arendal. Det var sikkert flere enn jeg som fikk klump i halsen da vi hørte om den godt middelaldrende kvinnen som egentlig hadde gitt opp. Hun kom inn på PIA-prosjektet, som tar dem som ingen andre vil ha - de med kroniske, sammensatte plager, muskel- og skjelettlidelser, smerter uten objektive funn, angst- og depresjonsplager, ferdig hos fastlege, uten aktivitets- og behandlingstilbud, lange perioder med passivitet, lavt selvbilde og usikre på framtida. Hele mennesket handler i tillegg om nære relasjoner, barn, foreldre, livsledsager, venner, kolleger. I dette tilfellet var problemet en narkoman sønn. Durapart ordnet plass til ham. Moren senket skuldrene, tok treårig sosialfaglig utdanning og var klar for arbeidslivet. Og det er ikke bare komiteen som har latt seg imponere. Det gjorde også statsrådene Hanssen og Grande Røys da de besøkte bedriften i januar i år. Samtidig har jeg lyst til å nevne et par andre eksempler, fra andre bedrifter. På nettsidene til attføringsbedriftene kan vi lese: «Tobarnsmor fra Konnerud strutter av selvtillit. Hun er endelig i jobb.» Hun hadde vært uten i åtte år og hadde ikke råd til noe som helst. Da tok attføringsbedriften Dias AS tak i henne. Ved første lønning ble det sykkel på datteren. «Utdannelse er ikke veien for deg.» Den beskjeden fikk en 16-åring fra Oslo. Nå er han 25 og studerer - takket være attføringsbedriften Sens. Som de sa: Vi fant jo ut at han hadde store ressurser. Poenget er ikke at disse er bedre enn PIA. Poenget er at det er mye som er bra, mange steder. Og - det er viktig å lære av det som er bra. Durapart skal forske på PIA. I Agderposten forteller prosjektleder at mange vil bruke programmet, men de holder foreløpig litt igjen. Vi vil være sikre på at dette er god vare før vi deler det, sier han. Det er kloke ord. Statsråden er positiv til å prøve å bidra til forskningsprosjektet. Det er også klokt. For vi trenger gode metoder som virker. Går det som ventet, kan forslagsstillernes ønske, at PIA blir landsdekkende, bli virkelighet om ikke lenge. Men flertallet, alle unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, vil vente på forskningen. Det forbyr ingen å la seg inspirere av Durapart nå, men betyr en kvalitetssikring før et eventuelt landsdekkende opplegg. Flertallet foreslår i dag at mindretallets forslag vedlegges protokollen. Det betyr ikke at forslaget skal gå i glemmeboken.