trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vera Lysklætt (Venstre), 2005-11-23:
Jeg vil takke også for dette svaret. Venstre er opptatt av at vi skal bevare det biologiske mangfoldet, og villaksen er en juvel i vår natur. Jeg regner med at statsråden er opptatt av å bevare mangfoldet, slik at også våre barnebarn i framtiden skal kunne oppleve å fiske villaks bl.a. i Storfossen i Tana, i Anarjokka og i Altaelva.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Rømming av oppdrettslaks er en av de store miljøutfordringene oppdrettsnæringen står overfor. Det arbeides allerede på mange felt for å få rømmingstallene ned. Arbeidet omfatter både kartlegging av årsakene til rømming, forskning og utvikling, regelverksforbedringer og kontroll. Det stilles strenge tekniske krav til oppdrettsanlegg i tillegg til omfattende krav til drift av oppdrettsanlegg. Enkelte av de virkemidlene som allerede er utviklet, er ennå ikke kommet i funksjon. Forskriften som stiller tekniske krav til oppdrettsanlegg – Nytek-forskriften – trer f.eks. først i kraft for eksisterende anlegg 1. januar 2006. Dette innebærer at vi ennå ikke fullt ut kan se effekten av disse virkemidlene. Jeg vil i tiden framover ha et sterkt fokus på tiltak for å hindre rømming. Det er viktig både å fokusere på kontroll for å sikre overholdelse av eksisterende tiltak og forbedring av disse og å fokusere på utvikling av nye tiltak. Fiskeridirektoratet vil i sitt kontrollarbeid i 2006 sette et særlig fokus på å kontrollere at oppdrettsanleggene oppfyller de tekniske kravene i Nytek-forskriften. Et sentralt tiltak for å verne villaksen er ordningen med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder. Det vil bli gjennomført et overvåkings- og evalueringsprogram for å følge opp ordningen. Dette programmet vil inkludere overvåking av rømt oppdrettsfisk og overvåking av lakselus i ville bestander. Når det gjelder dette arbeidet, vil jeg vise til miljøvernministerens svar på dagens spørretimespørsmål nr. 8. Arbeidet med å revidere de tekniske kravene til oppdrettsanlegg er allerede satt i gang. Målet for arbeidet er å justere kravene i forhold til ny kunnskap og erfaringer hos næring, utstyrsleverandører, inspeksjonsorganer og forvaltning. Flere nye tiltak er allerede under utredning. Dette gjelder både krav til propellbeskyttelse og systemer for sporing av rømt oppdrettsfisk tilbake til anlegget fisken er rømt fra. Det er flere metoder som er aktuelle når det gjelder å spore rømt oppdrettsfisk. Det er for tidlig å konkludere med hvilken metode som er den beste – tilstrekkelig presis og samtidig kostnadseffektiv. Dette er noe som det forskes videre på. I 2006 skal det gjennomføres undersøkelser for å studere overføring av smittestoffer mellom ville og oppdrettede bestander. Det skal arbeides videre med utvikling av nye tiltak mot lakselus, inkludert vaksiner og systematiske avlusingstiltak. Fiskeridirektoratet vil før jul invitere alle berørte offentlige og private aktører til et bredt anlagt dialogmøte for å diskutere tiltak mot rømming. Hensikten er å utvikle felles tiltak og finne fram til nye måter å hindre rømming på.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg kan love at Regjeringen vil ha et helhjertet fokus på denne problematikken. Når det gjelder de høye rømmingstallene i år, skyldes de i hovedsak to store enkeltrømminger. Det ene var en rømming på Tustna på Mørekysten, der nærmere 500 000 oppdrettslaks rømte. Hadde det anlegget vært vurdert i forhold til den nye Nytek-forskriften, hadde sannsynligvis ikke rømmingen funnet sted. Jeg understreker at bedriften ikke har gjort noe ulovlig, i og med at forskriften ikke trer i kraft før 1. januar 2006, men dette er en rømming som sannsynligvis ikke ville ha skjedd i 2006. Den andre store rømmingen som har skjedd i år, var i Altafjorden, der 90 000 oppdrettslaks rømte. Det skyldtes hærverk, og det er verre å beskytte seg mot. Jeg vil vurdere veldig mange andre tiltak, som jeg nå her har skissert opp, før man flytter oppdrettsanlegg på land.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg mener at det går an å legge til rette for at framtidige generasjoner skal kunne fiske villaks både i Tanaelva og i andre elver i Norge, samtidig som vi skal ha en levende oppdrettsnæring langs kysten.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Selv om det for tiden er mye oppmerksomhet knyttet til oljevirksomheten i Barentshavet, betyr ikke dette at områdene utenfor Møre er glemt av fiskeriforvaltningen. Det har alltid blitt pekt på hvor viktig bankområdene utenfor Møre er i ressurs- og fiskerisammenheng. Allerede i forbindelse med at områdene nord for Stad ble åpnet for petroleumsvirksomhet i 1979, gav fiskerimyndighetene sterkt uttrykk for disse områdenes spesielle betydning i fiskerisammenheng. Hensynet til de levende marine ressursene og derigjennom det marine miljøet førte til at det bl.a. ble innført begrensninger i borevirksomheten. Dette ble spesielt uttrykt ved at det ikke skulle bores letebrønner i andre kvartal, den tiden på året da de mest kritiske stadiene i en fisks liv, som egg og larver, finnes i sjøen. I forbindelse med alle utlysninger av oljeblokker foregår det en grundig konsultasjonsprosess før Regjeringen fatter vedtak om hvilke blokker som skal lyses ut. Slik var det også forut for 19. konsesjonsrunde. Fiskeri- og kystdepartementet bygde sine vurderinger på råd fra Havforskningsinstituttet, Fiskeridirektoratet og Kystdirektoratet. I arbeidet med å finne fram til hvilke blokker som skal lyses ut, vil det alltid måtte gjøres avveininger. Det er et ønske om å nyttiggjøre seg olje- og gassressursene samtidig som det må legges til rette for en bærekraftig høsting av de levende marine ressursene. Det mener jeg vi stort sett klarer å få til. Når det gjelder 19. konsesjonsrunde og blokker utenfor Mørekysten, er det lyst ut tre hele blokker, blokk 6204/6, 8 og 10, og den nordvestre delen av 6205/3. Til oljevirksomhet i disse blokkene er det utformet spesielle miljø- og fiskerivilkår, som er bekjentgjort i forbindelse med utlysningen. Jeg mener at disse vilkårene ivaretar fiskeriinteressene på en god måte. Men fiskerimyndighetene vil også komme med i neste trinn i prosessen i tilknytning til letevirksomheten, og, dersom det blir funnet olje eller gass, også til hvordan et felt eventuelt skal bygges ut. Jeg vil til slutt nevne at en gruppe under ledelse av Olje- og energidepartementet med deltakere fra fiskeri- og miljøsiden har som oppgave å vurdere sameksistens mellom oljevirksomheten og fiskeri- og miljøinteressene. I første omgang skal denne gruppen vurdere området Lofoten–Barentshavet, men deretter skal gruppen vurdere problematikken på resten av sokkelen. Jeg forutsetter derfor at områdene utenfor Møre på grunn av sin viktighet vil bli vurdert spesielt.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg vil ikke uttale meg om olje- og energiministerens område. Når det gjelder fiskeriinteressene i dette området, har Olje- og energidepartementet i sine vilkår for tildeling lagt stor vekt på fiskeriaktiviteten i dette området, bl.a. i forhold til at seismiske undersøkelser eller leteboring ikke skal foretas i perioden 1. februar–15. juni, og ved mulige feltutbygginger i dette området skal det brukes løsninger som i minst mulig grad påvirker bunnforholdene i gyteområdene. Ved mulige feltutbygginger skal det også legges vekt på løsninger som minimerer operasjonelle ulemper for fiskeriaktiviteten. Dette er krav som selvfølgelig skal gjelde uansett hvem det er som har søkt på disse blokkene.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Jeg forutsetter at Olje- og energidepartementet følger vanlige prosedyrer også i forhold til 19. runde. Det som er viktig her i forhold til åpenhet, og som veldig mange har vært opptatt av, er bl.a. å få frigitt de vurderingene som er gjort i forkant av utlysningen av 19. runde, og i den forbindelse vil også de vurderingene som er gjort av Fiskeridepartementets underliggende etater, bli offentliggjort.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
I 2001 ble det ferdigstilt et forprosjekt for en skipstunnel gjennom Stad, og en konsekvensutredning ble sendt på høring. Det har senere vært orientert om Stad skipstunnel i St.prp. nr. 1 for Fiskeri- og kystdepartementet. I St.meld. nr. 24 for 2003–2004 Nasjonal transportplan 2006–2015 ble det vist til at nytte-kostnadsberegninger tilsier at prosjektet ikke er samfunnsøkonomisk lønnsomt. Det ble likevel lagt til grunn at man skulle fortsette arbeidet med å vurdere Stad skipstunnel, da en nytte-kostnadsanalyse ikke nødvendigvis fanger opp alle positive virkninger av prosjektet. Et prosjekts nytte- og kostnadsvirkninger oppstår på ulike tidspunkt, og for å kunne sammenlikne og summere disse virkningene er det behov for en kalkulasjonsrente. Kalkulasjonsrenten er en av flere faktorer som vil påvirke lønnsomhetsvurderingen av et prosjekt. Beregningene i Nasjonal transportplan 2006–2015 var basert på tidligere retningslinjer fra Finansdepartementet samt utredninger fra eksterne miljøer av risiko tilknyttet infrastrukturprosjekter. I ettertid har Finansdepartementet kommet med nye retningslinjer for fastsetting av kalkulasjonsrenten. I utgangspunktet skal det benyttes en normalrente på 4 pst. for offentlige tiltak med moderat risiko. For tiltak der det er rimelig å anta en større risiko, kan det være riktig å benytte en høyere kalkulasjonsrente, eksempelvis 6 pst. Det generelle risikotillegget gjøres imidlertid ikke gjeldende for de prosjekter som faller inn under statens regler for ekstern kvalitetsrisiko. Risiko skal i slike tilfeller vurderes konkret i hvert enkelt tilfelle. Dette vil bl.a. gjelde for Stad skipstunnel. I forbindelse med Stortingets behandling av statsbudsjettet for 2005 ble det bevilget 5 mill. kr til Kystverkets videre arbeid med å klarlegge grunnlaget for en eventuell anbudsinnhenting for Stad skipstunnel. Kystverkets arbeid vil også inkludere oppdaterte nytte-kostnadsberegninger der det blir tatt høyde for de nye retningslinjene for fastsetting av kalkulasjonsrente. Som det er varslet i St.prp. nr. 1 for 2005-2006 for Fiskeri- og kystdepartementet, vil spørsmålet om realisering av Stad skipstunnel bli lagt fram for Stortinget neste år.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Spørsmålet er nok ikke like enkelt som representanten Løvik gir uttrykk for. Det er nemlig slik at kalkulasjonsrenten beregnes fra prosjekt til prosjekt når det er snakk om større prosjekt av denne størrelsesorden. Det er med andre ord ikke gitt at 4 pst. er den renten som vil bli brukt ved Stad skipstunnel-prosjektet. Kystverket har fått i oppdrag av Fiskeridepartementet å gjøre disse beregningene til neste år, og saken vil, som nevnt, bli lagt fram for Stortinget i 2006. I spørsmålet viser representanten Løvik til en kalkulasjonsrente på 5 pst., som ble benyttet i et forprosjekt i 2001, og da ble nytte-kostnadsbrøken 0,94. I 2003 hadde man en kvalitetssikring av disse beregningene, og da benyttet man en kalkulasjonsrente på 9 pst. I tillegg hadde man noe økte kostnader i forhold til 2001, og dette gav da en nytte-kostnadsbrøk på mellom 0,5 og 0,3. Det viser litt av kompleksiteten. Det er ikke bare å sette inn 4 pst. istedenfor 5 pst. og få ut svaret i andre enden.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-11-23:
Det er som sagt ikke gitt at kalkulasjonsrenten i prosjektet blir 4 pst. Den kan bli noe annet. Det er lagt opp til at svaret skal komme i 2006, og at det blir lagt fram en sak for Stortinget da. Det legger jeg til grunn med de forutsetningene som Stortinget tidligere har gitt i sin behandling av saken.
Petter Løvik (Høyre), 2005-11-23:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «I St.prp. nr. 1 for 2002–2003 viste Fiskeridepartementet at nytte-kostnadsbrøken for bygging av Stad skipstunnel med hurtigbåtrute mellom Ålesund og Bergen og ein årleg trafikkvekst på 2,5 pst. var 0,94. Kalkulasjonsrenta var i analysen 5 pst. I sommar sette Finansdepartementet denne renta ned til 4 pst., noko som vil gjere prosjekta meir lønsame fordi den langsiktige nytten blir høgare verdsett. Kva vil nytte-kostnadsbrøken, gitt uendra totalkostnad og med same føresetnader, elles vere med den nye rentesatsen?»
Petter Løvik (Høyre), 2005-11-23:
Eg vil takke statsråden for svaret. Eg er einig i alt det som statsråden sa, men det var jo ikkje i det heile svar på spørsmålet. Dette var isolert sett eit veldig enkelt spørsmål for å unngå utanomsnakk, nemleg: Gitt uendra føresetnader, kor høg vil nytte-kostnadsbrøken vere? Eg reknar med at i departementet eller i Kystdirektoratet har ein liggjande dei berekningane ein gjorde i samband med St.prp. nr. 1 for 2002–2003. Då er det berre å setje inn 4 pst. i staden for 5 pst. Eg er fullstendig klar over at dette ikkje kan vere eit fullstendig grunnlag for eit vedtak, men spørsmålet var så enkelt: Dersom ein erstattar 5 pst. med 4 pst., kva vil kostnadsbrøken vere då?
Petter Løvik (Høyre), 2005-11-23:
Eg er einig i det som statsråden seier, dette er ikkje så enkelt. Men det kan vere veldig greitt som ein illustrasjon å få vite, som spørsmålet konkret lyder, kva dette vil bety isolert sett, som det står her, med uendra totalkostnad og same føresetnader elles. Eg konstaterer at vi ikkje kan få det svaret. Det ein bør kunne anta, og som eg håpar statsråden er einig i, er at med ei lågare kalkulasjonsrente generelt, som er sett ned for absolutt alle transportformer, vil Stad skipstunnel også med ein nytte-kostnadsanalyse gi eit meir positivt resultat enn det ein tidlegare har hatt. Eg vil avslutningsvis stille oppfølgingsspørsmålet: Kan vi rekne med å få fram ei sak i 2006, og vil også Offentleg Privat Samarbeid, slik den førre regjeringa la opp til, bli vurdert i den samanhengen?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-03-04:
Både Stortinget og Odelstinget har i dag behandlet mange viktig og interessante saker – og denne saken slutter seg i så måte til den kategorien. Den omhandler vel kanskje en av de hovedutfordringene vi har i dag, nemlig å ha et lovverk som tar høyde for den teknologiutviklingen som skjer. Det er en utfordring, for her går utviklingen veldig fort, og spørsmålet er om vi greier å henge med lovmessig. Bakgrunnen for dette lovforslaget er et internasjonalt samarbeid og Europarådets konvensjon for i større grad å slå inn mot datakriminalitet. Det er i all hovedsak to temaer som komiteen har drøftet og tatt innover seg. Det ene er i hvor stor grad man må kreve at ting skal ha et beskyttelsesbrudd før man kan gripe inn mot det. Det andre er det å ha tilgjengelig hackerverktøy og andre ting, og adgangen til å bruke det – eller misbruke er kanskje et bedre ord. Komiteen har etter drøfting fram og tilbake konkludert med at man ønsker å fjerne kravet om vilkår om beskyttelsesbrudd i straffeloven §145 a annet ledd. Grunnen er ganske enkelt den at man her må ha et strafferettslig vern om data, i alle fall på lik linje med det man har for gjenstander. Vi ønsker ikke at det her skal ligge et særskilt krav, men at det skal være en generell adgang til å ha lovverk i forhold til det. Når det gjelder det med å ha tilgjengelige hackerverktøy eller andre ting for å kunne misbruke datainformasjon, har det også vært en diskusjon om det. Den bør i utgangspunktet være veldig prinsipiell, om det bør være straffbart å ha det, eller om det er det å benytte slikt verktøy som skal være det straffbare. Her har komiteen delt seg. Flertallet mener at det ikke skal være forbudt å ha det, mens mindretallet mener at det skal være det. Det er ulike begrunnelser for det. Men flertallet har kommet fram til at det er gjerningen som er straffbar, ikke tilgjengeligheten. Man kan finne flere eksempler på det, både i forhold til våpen og andre ting. Det er bestandig resultatet av en persons gjerning som avgjør om den er skadelig eller ikke – ellers er det kun en ting som ligger der. Med det anbefaler jeg flertallets innstilling.
Ingjerd Schou (Høyre), 2005-03-04:
Norge er sterkt integrert i alt som skjer i EU på nær sagt alle områder. I svært stor grad får derfor de vedtak EU fatter, betydning også for Norge. Særlig gjelder det de beslutninger som gjennom EØS-avtalen får gyldighet også for vårt land. Denne proposisjonen er en gjennomføring av en rådsforordning som fører til at det europeiske selskap blir en ny selskapsform i norsk rett. Forordningen inneholder særskilte regler om opprettelse og organisering av europeiske selskaper, forkortet til SE-selskaper. For øvrig skal nasjonale regler som gjelder for allmennaksjeselskaper, gjelde tilsvarende for SE-selskaper. Den viktigste fordelen ved å velge å organisere et selskap som et SE-selskap er muligheten til å flytte hovedkontoret til en annen EØS-stat uten å måtte gå veien om oppløsning og nystiftelse. Denne nye selskapsformen er således først og fremst et tilbud til selskaper som ser flere enn én EØS-stat som sitt marked, slik at deres muligheter til å drive virksomhet på tvers av nasjonale grenser nettopp blir lettere. Slik situasjonen er i dag, må et norsk selskap som ønsker å flytte hovedkontoret til en annen stat, gå veien om oppløsning i Norge og nystiftelse i den nye staten etter denne statens selskapslovgivning. Dette vil også være tilfellet dersom et selskap fra et annet europeisk land ønsker å flytte sitt hovedkontor til Norge. Sosialistisk Venstreparti er, ikke uventet, kritisk til forordningen. Vi har greid oss godt økonomisk i Norge i de elleve årene som har gått siden folkeavstemningen om EU-medlemskap i 1994. Men det ville neppe gått så bra uten EØS-avtalen. EØS-avtalen gir oss tilgang til nettopp EUs indre marked med nesten 500 millioner forbrukere. Over 70 pst. av norsk eksport går til EU. Det er en kjent sak at Sosialistisk Venstreparti vil melde Norge ut av denne avtalen, som er helt nødvendig for norsk næringsliv og norske arbeidsplasser. Nå skal ikke denne debatten om innføring av europeiske selskaper i norsk rett gå over til å bli en EU-debatt. Sosialistisk Venstreparti uttrykker bekymring for at det skal bli en flukt av norske selskaper til andre land – EU-land – med gunstigere rammevilkår, som igjen vil føre til tapte arbeidsplasser og skatteinntekter for staten. I løpet av den perioden Samarbeidsregjeringen har styrt landet, har alle piler pekt oppover. Rammevilkårene til norske bedrifter er dramatisk forbedret, og sysselsettingen og nyetableringene øker. Norge skal være et land der det lønner seg å investere, og ikke bare det, det skal lønne seg å etablere selskaper og arbeidsplasser. Gjennom forordningen blir det enklere å flytte selskaper over landegrensene. Da er det desto viktigere at vi ikke fører en næringsfiendtlig politikk. Dersom det skulle bli en sosialistisk regjering etter valget, vil dessverre det kunne bli en realitet.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-03-04:
Lovforslaget gjennomfører EUs forordning om vedtektene for det europeiske selskap i norsk rett. Forordningen ble bindende for Norge ved EØS-komiteens beslutning av 25. juni 2002. Økonomien innenfor EØS-området blir stadig mer integrert. Det er derfor naturlig at også større selskaper ser EØS-området mer som en enhet økonomisk sett. Kristelig Folkeparti mener det er nødvendig at også Norge legger til rette for at bedriftene kan tilpasse sin virksomhet til det europeiske markedet. Vi tror at Norge, bl.a. gjennom den teknologiske ekspertise som finnes i tilknytning til vår oljeindustri, vil framstå som et mer attraktivt land å etablere virksomhet i etter vedtakelse av SE-loven. Rådsforordningen inneholder to bestemmelser som åpner for innsigelser basert på «offentlige interesser». Det åpnes for det første for innsigelse ved fusjon. Kristelig Folkeparti mener det vil være uhensiktsmessig å innta innsigelsesadgang ved stiftelse av et europeisk selskap ved fusjon. Bakgrunnen for dette er at de inngrepshjemler som ellers gjelder ved fusjon, også vil komme til anvendelse ved stiftelse av et SE-selskap ved fusjon. Vi mener derfor at en innsigelsesadgang ved fusjon her vil være overflødig. For det annet åpnes det for innsigelse ved flytting av hovedkontor. Det å flytte en bedrift ut av Norge vil i gitte situasjoner kunne ha store konsekvenser. Derfor støtter Kristelig Folkeparti å lovfeste en innsigelsesadgang i slike situasjoner. Regjeringen bør kunne nedlegge forbud mot at et europeisk selskap flytter, dersom det strider mot offentlige interesser. Det skal imidlertid forholdsvis mye til for at myndighetene kan nekte et europeisk selskap å flytte. Men der man er bekymret for markedets funksjon, bør muligheten klart være til stede. Rådsdirektiv om arbeidstakernes medbestemmelse i europeiske selskap gjennomføres i norsk rett som en forskrift til SE-loven § 3. Flere høringsinstanser, bl.a. LO og Finansforbundet, har framhevet at den foreliggende forskriften er svært komplisert. Det er behov for en veiledning til forskriften. I innstillingen fremmer SV forslag om at Regjeringen skal utarbeide en slik veiledning til forskriften hjemlet i SE-loven § 3. Kristelig Folkeparti og de øvrige regjeringspartiene har kommet til at vi vil støtte et forslag om at Regjeringen skal utarbeide en slik veiledning. Vi mener imidlertid at det ikke er behov for å utarbeide en veiledning til § 3 før det faktisk er opprettet europeiske selskaper i Norge. Ennå er det høyst usikkert hvor mange selskaper som vil benytte seg av denne selskapsformen. På vegne av regjeringspartiene fremmer jeg med dette følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen fortløpende vurdere behovet for å utarbeide en veiledning til forskriften hjemlet i SE-loven § 3, og utarbeide en slik veiledning dersom det opprettes tre eller flere europeiske selskaper i Norge.» Ifølge de signaler som allerede er gitt, håper jeg at dette forslaget får bred støtte i salen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-03-04:
Den saken vi har til behandling her, er en sak som har fått betydelig mindre oppmerksomhet og har vært gjenstand for vesentlig dårligere saksbehandling enn det den fortjener, noe som dessverre har etablert seg som et mønster ved behandling av EU-saker i Norge. Hvorvidt dette skyldes at flertallet ikke ønsker fokus på EU-tilpasningen, eller fordi flertallet er fornøyd med de endringer som skjer, er ikke alltid like lett å forstå. Jeg tror det sannsynligvis kan være litt av begge deler. Senterpartiet advarte allerede da denne saken var til behandling i Stortingets EØS-utvalg i 2002, mot konsekvensene av å godta et slikt omfattende EU-regelverk. Regjeringen lovte å komme tilbake til Stortinget med en vurdering av saken i sin fulle bredde. Proposisjonen er imidlertid svært overfladisk i sin drøfting av hvilke konsekvenser SE-forordningen vil få. Regjeringen har heller ikke vært interessert i å benytte de muligheter som faktisk ligger i forordningen, for å sikre en viss nasjonal styring og kontroll. Norge har mulighet – innenfor rammen av direktivet – til å vedta særskilte nasjonale regler knyttet til omdanning til SE-selskap og ved utflytting av SE-selskap. Dette er en mulighet som Regjeringen ikke har ønsket å gjøre seg nytte av. Senterpartiet registrerer at en samlet komite, inklusiv saksordføreren fra Fremskrittspartiet, ønsker å stramme inn Regjeringens forslag og etablere en innsigelsesrett dersom utflagging av hovedkontor til et SE-selskap strider mot offentlige interesser. Dette er bra, men det er på ingen måte tilstrekkelig. Senterpartiet ser ikke behovet for europeisk selskap som selskapsform i Norge. Derimot ser vi klare argumenter imot. Senterpartiet er enig i vurderingen til mindretallet i komiteen og LOs vurdering av at forordningen vil gjøre det uhyre enkelt for store selskap å flytte hovedkontor ut av landet, at slik utflytting kan føre til store skattetap for Norge, og at viktige norske naturressurser kan komme i utenlandsk eie og ut av norsk styring. Senterpartiet vil ut fra dette støtte SVs forslag om bruk av reservasjonsretten i denne saken. Senterpartiet registrerer at det kommer til å bli flertall for å implementere SE-forordningen i norsk rett. Senterpartiet er positivt innstilt til alle forslag som kan begrense forordningens omfang og skadevirkninger. Senterpartiet støtter forslaget fra Arbeiderpartiet og SV om at en eventuell flytting av hovedkontor må godkjennes av Regjeringen. Dermed sikrer man en mer aktiv vurdering av den enkelte sak enn om man kun legger opp til at Regjeringen skal kunne komme med innsigelse. Senterpartiet vil ut fra samme begrunnelse støtte Arbeiderpartiet og SVs forslag om at stiftelse av SE-selskap ved fusjon også må godkjennes av Regjeringen. Senterpartiet vil også stemme for SVs forslag om utarbeidelse av en veiledning til forskriften hjemlet i SE-loven § 3, og subsidiært også for det forslag som Høyre og Kristelig Folkeparti har framsatt i dag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-03-04:
Jeg er glad for at Odelstinget nå har til behandling forslaget om en ny lov om europeiske selskaper. Med dette lovforslaget legges det til rette for at selskaper som ser mer enn én EØS-stat som sitt marked, lettere skal kunne drive grenseoverskridende virksomhet. Samtidig oppfyller Norge sin forpliktelse i henhold til EØS-avtalen ved å gjennomføre forordningen om europeiske selskap i norsk rett. Europeiske selskap skal organiseres som allmennaksjeselskaper og som hovedregel være underlagt de samme reglene. Det gjelder så vel selskapsrettslige regler som regler som regulerer den virksomheten selskapet driver, f.eks. krav til konsesjon. Hovedregelen er at myndighetene har samme mulighet til å lovregulere virksomheten i europeiske selskaper som i allmennaksjeselskaper. Forordningen inneholder imidlertid en begrensning i kravet til likebehandling med allmennaksjeselskaper. Flytting og sammenslåing over landegrensene byr på utfordringer i forhold til regler om bedriftsdemokrati. Jeg er derfor glad for at forordningen ledsages av et direktiv som skal sikre arbeidstakernes innflytelse i europeiske selskap. Dette er tenkt gjennomført i norsk rett i form av en forskrift til loven. Jeg mener at det forslag som er fremmet fra regjeringspartienes side for å følge utviklingen på dette området, vil være en praktisk måte å sørge for at vi ivaretar det hensynet som jeg her gir uttrykk for, på. Justiskomiteens flertall har foreslått en generell inngrepshjemmel ved flytting av europeiske selskaper. Jeg har forståelse for dette ønsket om å gi myndighetene en generell adgang til å forhindre flytting der det anses nødvendig av hensyn til offentlighetens interesser.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-03-04:
Samfunnet blir gradvis mer avhengig av datateknologi. Dette gjør oss sårbare for nye former for kriminalitet. Datainnbrudd er et godt eksempel på det. Utviklingen åpner også for at gamle former for kriminalitet kan begås på nye måter. På Internett spres det eksempelvis daglig sterkt krenkende kjønnslige skildringer med bruk av barn, noe som i sin tur kan lede til nye overgrep. Felles for de ulike formene for datakriminalitet er at de kan volde stor skade, samtidig som oppdagelsesrisikoen er lav. Dette stiller samfunnet overfor nye utfordringer, og det er viktig at lovverket er tilpasset tidens krav. De lovforslagene som Regjeringen har fremmet, og som springer ut av Europarådets konvensjon om bekjempelse av datakriminalitet, utgjør etter mitt syn et viktig bidrag i den forbindelse. Jeg er derfor glad for at justiskomiteen i hovedsak har sluttet seg til forslagene i proposisjonen. Men et godt lovverk er ikke i seg selv tilstrekkelig. Erfaring viser at datakriminalitet ofte er grenseoverskridende, samtidig som den nasjonale rettshåndhevelsen er bundet til statsterritoriet. Ved etterforskning av slike saker kan det derfor være nødvendig å samarbeide med andre land. Slikt samarbeid kan være vanskelig av flere grunner, og tar gjerne lang tid. Disse vanskelighetene forsterkes når flere land er involvert. At Stortinget slutter seg til Regjeringens forslag om tilslutning til Europarådets datakrimkonvensjon, vil legge forholdene til rette for et tettere internasjonalt samarbeid. Dette vil ha stor betydning for bekjempelsen av ulike former for datakriminalitet. Jeg merket meg at justiskomiteen på to punkter foreslår endringer i forhold til lovforslaget i proposisjonen. For det første foreslår komiteen at den som uberettiget har skaffet seg adgang til data, skal kunne straffes for datainnbrudd uavhengig av om vedkommende har brutt en beskyttelse. Dette innebærer en ikke ubetydelig utvidelse av straffansvaret i forhold til Regjeringens forslag. For det annet foreslår komiteen at Norge i størst mulig utstrekning bør reservere seg mot forpliktelsene i artikkel 6, som bl.a. pålegger statene å kriminalisere ulike former for ulovlig befatning med andres passord eller andre tilsvarende tilgangsdata. Komiteens forslag er mindre vidtrekkende enn det Regjeringen gikk inn for. Jeg er enig med komiteen i at man må utvise varsomhet ved kriminalisering av forberedelseshandlinger, og nøyer meg for øvrig med å konstatere at vi ser ulikt på behovet for å kunne gripe inn overfor spredning av datavirus og datainnbruddsverktøy. Kampen mot datakriminalitet er en løpende prosess. Vedtakelsen av det foreliggende lovforslaget er et viktig bidrag, men arbeidet er på ingen måte sluttført. Datakrimutvalget vil derfor vurdere om utviklingen gjør det nødvendig å foreta ytterligere endringer i straffeloven eller straffeprosessloven.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-09:
Jeg har gleden av å overlevere tre private forslag: Et forslag om å tillate salg av vin og sterkøl i butikker i hele butikkenes åpningstider, et forslag om strengere straffereaksjoner og et forslag om å innføre et konfesjonsbundet kristendomsfag i grunnskolen.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-09:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til arbeids- og sosialministeren: «Vinmonopolet har som målsetting «å gi sine kunder tilgjengelighet til et bredt spekter av varer». Likevel har Arcus AS og Vectura AS i 2003 en markedsandel på til sammen 23,7 pst. I enkelte utsalg er det etter sigende påfallende mange merker som er levert av Arcus og Vectura via bestillings- og tilleggsutvalget. Kan statsråden garantere at det ikke ligger forskjellsbehandling til grunn fra Vinmonopolets ulike butikkers side overfor øvrige leverandører?»
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-09:
Jeg har bare en kort kommentar: Det skal ikke stikkes under stol at det nå er bekymring ute blant de mindre leverandørene. Men det statsråden sa helt i avslutningen av sitt innlegg, om at han vil følge opp dette på en skikkelig måte, gjør egentlig at det ikke er behov for noen tilleggsspørsmål. Jeg får gå ut fra at hans svar er riktig, at dette vil bli fulgt opp, og at det er komiteer her på Stortinget, ikke minst kontrollkomiteen, som vil følge opp hvis man ikke er fornøyd.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-09:
På vegne av Lodve Solholm, Ulf Erik Knudsen og meg selv vil jeg fremme et forslag om å innføre en bredbåndsdefinisjon i Norge.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-09:
To statsråder, Meyer og Sponheim, har vært ute og kritisert maktmisbruk innenfor meierisektoren, men Regjeringen foretar seg i praksis svært lite, selv om Stortinget har sagt at det skal være likeverdig konkurranse på foredlingssiden for melk. Beviset er Synnøve Finden, som vant en knusende seier i tingretten nylig, der det ble slått klinkende klart fast at de betalte for mye for melken og var med og betalte for Tines kapitalkostnader. Allikevel anker Regjeringen denne dommen, og det betyr flere år med usikkerhet før vi får en rettskraftig dom. Så jeg må spørre statsministeren: Bidrar det til økt konkurranse når man skaper usikkerhet og utrygghet for Q-meieriene og Synnøve Finden på denne måten og slår bena vekk under dem?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-02-09:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. I Arbeiderpartiet er vi helt enig i det som står i Kristelig Folkepartis program for inneværende stortingsperiode. Der står det: «Private skoler som er begrunnet ut fra livssyn eller alternativ pedagogikk, er et verdifullt supplement til den offentlige skolen.»Så står det videre: «KrF vil videreføre dagens privatskolelov.» Det vil si den loven vi hadde før 2001. Problemet er at Kristelig Folkeparti nå har snudd. Kristelig Folkeparti har nå gått bort fra den gamle loven, og har istedenfor åpnet for et frislepp av private skoler. Det vil lett undergrave offentlige skoler, bidra til at den felles offentlige skolen blir dårligere, at det blir færre linjer, og at skoler blir nedlagt. Spesielt er mange skoler og linjer i utkantstrøk utsatt. Det er ikke bare Arbeiderpartiet som er urolig for denne utviklingen. Også veldig mange lokalpolitikere fra Kristelig Folkeparti i mange fylker advarer nå. Sist så vi det i VG i går, der lederen for utdanningskomiteen i Rogaland, Ellen Solheim, fra Kristelig Folkeparti, sier at denne utviklingen undergraver fellesskolen, og advarer sterkt mot privatisering av skolen. Er statsministeren enig med Kristelig Folkepartis lokalpolitikere i Rogaland?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-02-09:
For det første litt til historieskrivningen: Arbeiderpartiet har alltid vært tilhenger av å ha et privat supplement til den offentlige skolen, som f.eks. Montessori-skolene og en del religiøse skoler. Det hadde vi faktisk i Norge da Arbeiderpartiet hadde rent flertall på Stortinget. Så det er ikke noe nytt. Det har vært diskusjon om hvilke skoler som skal godkjennes, og det har vært diskusjon om finansieringsordning, men det står det ingenting om i Kristelig Folkepartis program. Det som står i Kristelig Folkepartis program, er at man vil beholde dagens privatskolelov, dvs. den loven som gjaldt før 2001. Statsråd Valgerd Svarstad Haugland argumenterte i flere presseoppslag før valget mot den lovendringen Regjeringen nå har foreslått, og som Høyre var for, men som Kristelig Folkeparti var imot. Årsaken er jo nettopp det som Kristelig Folkepartis lokalpolitikere advarer mot, nemlig at de private som nå investerer, de kommersielle aktører, vil være interessert i å investere i de billigste linjene, der det er størst elevgrunnlag. Det vil svekke grunnlaget for å opprettholde smalere tilbud, dyrere linjer, ikke minst i mange utkantstrøk. Derfor er det uenighet mellom Regjeringen og Kristelig Folkepartis lokalpolitikere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-02-09:
Først til historieskrivingen. Statsministeren gjentar hele tiden at Arbeiderpartiet stemte mot den forrige privatskoleloven. Det er ikke riktig. Den ble vedtatt i 1985. Reiulf Steen var saksordfører, og det var et enstemmig storting som stemte for. Jeg lurer derfor på om statsministeren først kan svare på om Arbeiderpartiet stemte for eller mot privatskoleloven i 1985. Det andre er at problemet med det frisleppet Regjeringen nå legger opp til, er at det trekker penger, ressurser, ut av den offentlige fellesskolen. Da blir det dårligere kvalitet, dårligere tilbud. Det offentlige sitter igjen med de dyreste linjene på de vanskeligste stedene i landet. Da blir det også fort mindre valgfrihet, fordi skoler og linjer legges ned. Det er nettopp det som er problemet, og som statsministeren i hele dag egentlig har nektet å svare på. Det er hans lokalpolitikere dypt bekymret over, for de ser at hvis man nå sier ja til det man legger opp til med den nye privatskoleloven, vil det bli et dårligere tilbud i den offentlige fellesskolen. Da øker forskjellene, og vi får lavere kvalitet i skolen. Arbeiderpartiet ønsker det motsatte – mindre forskjeller og bedre kvalitet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Det var jo veldig hyggelig og nesten rørende å høre at representanten Stoltenberg nå var helt enig med Kristelig Folkeparti i friskolepolitikken – Arbeiderpartiet, som stemte imot den forrige privatskoleloven og altså var helt uenig med Kristelig Folkeparti, Arbeiderpartiet, som har stemt for lavere budsjett til friskoler år etter år, og som ville gjort det vanskelig å opprettholde de friskolene Kristelig Folkeparti har slåss for, ja, som faktisk ville ha gjort at det var bare elever fra rike familier som kunne gått der. Jeg skjønner ikke at det er god sosialdemokratisk politikk. Hvis nå Arbeiderpartiet er helt enig, som Stoltenberg understreket, med Kristelig Folkeparti – er det da noen som har snudd, må det jo være Arbeiderpartiet. Men dette er jo bare en av flere snuoperasjoner vi hører nå om dagen, og det er opptil flere av dem som er gledelige, også denne. Skal si at Arbeiderpartiet har kommet etter i friskolepolitikken. Når Regjeringen fant å måtte revidere friskoleloven, noe vi for øvrig varslet i Sem-erklæringen, var det fordi den gamle loven, som hadde gode prinsipper, etter hvert ble litt vanskelig å praktisere – det har ikke minst Arbeiderpartiet selv erkjent – bl.a. fordi det er en del skoler der det er vanskelig å definere om de representerer et alternativt pedagogisk system eller ikke, bl.a. fordi det offentlige selv driver mye forsøkspedagogikk i sine skoler. Derfor ble loven revidert. Vi tror den som nå er kommet, er bedre og tilpasset dagens situasjon. Men om noen år vil Arbeiderpartiet sikkert si at de også er helt enig i den privatskoleloven vi nå har, slik de nå har snudd. For øvrig er vi enig i at det ikke skal være noe frislepp av friskoler. Det tror jeg heller ikke det blir. Det er en veldig liten prosent av norske elever som går på private skoler. Når det gjelder private skoler, skal kommunene, henholdsvis fylkeskommunen når det gjelder videregående skoler, få uttale seg. Disse synspunktene skal tillegges vekt ved den endelige avgjørelse. Dersom en fylkeskommune kan påvise langsiktige negative virkninger av etableringen av en privat videregående skole, skal det kunne bli utslagsgivende ved spørsmålet om godkjennelse. Et frislepp har vi ingen tro på. Vi er enig i det vår fylkestingsrepresentant i Rogaland sa.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Det er interessant å høre at Arbeiderpartiet alltid har vært tilhenger av religiøse skoler og pedagogisk alternative skoler. Leser en historien, ser en at det ikke er sant. Arbeiderpartiet forsøkte – om vi går noen år tilbake – å strupe mange religiøse skoler. Fortsatt kutter Arbeiderpartiet i bevilgningen til private skoler, noe som gjør at det blir dyrere å gå der. Det blir barn fra velstående hjem som kan gå der. Barn fra hjem med dårligere økonomi vil få større problemer. Dette kan jeg ikke skjønne kan være utjamningspolitikk i det hele tatt – å lage skoler for rikfolks barn. Men det er konsekvensene av Arbeiderpartiets politikk. Det er få elever i Norge som går på private skoler, 1,9 pst. av elevene i grunnskolen, 4–5 pst. av elevene i videregående skole. Jeg har ikke tro på noen stor eksplosjon i disse tall. For øvrig: Når Stoltenberg bruker uttrykket «kommersielle aktører», må jeg presisere at det i henhold til den nye loven ikke er anledning til å ta ut utbytte fra private skoler. Det skal altså ikke drives kommersiell privatskolevirksomhet i Norge. Det er forbudt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Det er i henhold til norsk lov ikke tillatt å drive kommersiell privatskolevirksomhet i Norge. Hva en representant for en privatskolevirksomhet sier er deres langsiktige mål, må gjerne stå der, men det har ingenting med Regjeringens politikk å gjøre. Bjørnstad vet utmerket godt at loven forbyr kommersiell privatskolevirksomhet i Norge. Det er Regjeringens politikk. Jeg har ingen tro på noen omfattende privatisering av norsk skole. Det har heller ikke Regjeringen noe ønske om. Vi ønsker en sterk offentlig skole, hvor så mange barn som mulig kan gå, men vi ønsker at det skal være valgmuligheter. Det har vi hatt. Det vil vi ha. Hadde det vært opp til Arbeiderpartiet, hadde den valgmuligheten stort sett vært for barn med foreldre med god økonomi. Det synes vi er en dårlig sosialpolitikk og en dårlig skolepolitikk. Skolepengene skal være på et så lavt nivå at også barn av foreldre med dårligere økonomi kan gå på slike skoler.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Regjeringen har ingen planer om å endre tilskuddsreglene for friskoler. Det er riktig som Sortevik opplyser, at en får med seg 85 pst. av støtten til tilsvarende offentlig skole. Det synes vi er riktig. Det skal være et uttrykt ønske og en vilje hos – og en viss gruppe bak – dem som vil etablere en friskole. Det kan komme til uttrykk ved at en har en egenandel. Men den egenandelen må ikke bli så høy som Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti i praksis har gått inn for, for da blir det bare for barn av velstående foreldre. Det står ikke Samarbeidsregjeringen for, selv om SV og Arbeiderpartiet i praksis står for det. Det er helt riktig at en viktig ideologisk begrunnelse for vår politikk på dette området selvsagt er foreldreretten. Det er foreldrene som skal ha førsterett til å velge oppdragelsesform og undervisning for sine barn. Loven gjør det klinkende klart at det er et forbud mot å ta ut utbytte. Det skal føres tilsyn med dette. En friskole skal ikke kunne drive annen virksomhet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Jeg håper Kristin Halvorsen har fått med seg at loven forbyr å ta ut utbytte, altså fortjeneste, ved drift av private skoler i Norge. Det er et eksplisitt forbud mot det. Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg må gjenta det før uttrykket «kommersiell privatskoledrift» blir borte. Det er opposisjonens skremselspropaganda om hvilke tilstander vi står foran. Det er faktisk også innført et forbud, med noen unntak, mot at friskoler skal drive annen virksomhet enn friskolevirksomhet. Jeg tror ikke jeg har noe naivt syn på dette. Det at det foreligger 250 søknader, betyr ikke at det blir 250 nye friskoler i Norge. Søknadene skal behandles, og kommunene og fylkeskommunene har rett til å uttale seg, og har de avgjørende innvendinger, kan også det tillegges vekt ved den endelige beslutning. Det er interessant at det ser ut som om også SV nå er blitt en varm forsvarer av den privatskoleloven vi hadde inntil for kort tid siden, for den har jo SV og Arbeiderpartiet kjempet desperat imot tidligere.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Det er foreldreretten som ligger til grunn for friskoleloven. Skal det være en foreldrerett, må foreldrene ha en mulighet til å velge, og det må være økonomisk overkommelig å sende barna til en friskole. Når vi fant å ville revidere friskoleloven, og Kristelig Folkeparti gikk med på det – det ble for øvrig ikke den loven som Høyre i sin tid skisserte, for de hadde en annen skisse – er det også fordi det ble veldig vanskelig etter hvert å praktisere kriteriet om pedagogisk alternativ, bl.a. fordi det drives mye alternativ pedagogisk virksomhet i den offentlige skole. Den forrige privatskoleloven ble etter hvert vanskelig å håndtere, selv om ideologien bak den var meget god. Jeg har skjønt at Senterpartiet også er enig i det. Jeg håper at Senterpartiet også står for foreldreretten i utdanningsspørsmål og når det gjelder barnehager. Det gjør Samarbeidsregjeringen. Da må vi ikke stelle oss slik at vi struper privatskolebevilgningene, slik at det bare blir rike foreldre som kan sende barna sine dit.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Jeg tror representanten Reikvam er klar over at jeg ikke driver saksbehandling fra Stortingets talerstol av søknader som ikke er behandlet i departementet ennå. Men, som jeg har redegjort for, ifølge loven skal fylkeskommunene kunne uttale seg i slike spørsmål, og deres synspunkter kan tillegges vekt, særlig hvis de kan påvise langsiktige skadevirkninger. Det vil vi selvsagt gjøre. Leser man intervjuet i VG med våre fylkespolitikere, som Reikvam sikkert sikter til, var det meget nyansert. Jeg har ikke noen problemer med det i det hele tatt. Det kan godt hende at John Bauer har et ønske om å ta ut utbytte, men det er ulovlig ifølge norsk lov. Reikvam tror vel ikke at departementet vil godta ulovligheter. De skal følge norsk lov. De har ikke anledning til å ta ut utbytte. Uansett hva John Bauer måtte ønske, er det forbudt i henhold til friskoleloven. Det vil ikke bli tillatt. Hvis søknaden skulle innebære det, vil den selvsagt bli avslått.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Denne regjerings politikk har ført til økt konkurranse når det gjelder landbruksprodukter. Det er i dag anledning til fri etablering. Når det gjelder melk, har Tine fortsatt en svært dominerende markedsandel, men de har fått en reell konkurrent. Når det gjelder ost, er det i dag klar konkurranse, hvor Synnøve Finden er inne som privat aktør. Det samme når det gjelder kjøtt, hvor det nå er en betydelig andel av andre enn Gilde som leverer. Det samme gjelder egg og kylling, hvor det er flere store aktører i tillegg til Prior. Dette viser at i tillegg til landbrukssamvirkets organisasjoner er det nå i økende grad andre private aktører, og dette skjer nettopp fordi Regjeringen også ønsker å sette forbrukernes interesser i sentrum. Det betyr ikke at det er fornuftig fullstendig å kaste over bord den regulering vi i dag har, for alternativet til dagens system vil være oppbygging av statlige reguleringsinstitusjoner, noe som kan bli meget ressurskrevende og byråkratisk. Det som er situasjonen i dag, er at bonden jo har rett til å få solgt sine produkter. Landbrukssamvirkets organisasjoner har en plikt til å ta imot. Dette er for å sikre leveringsmulighetene over hele landet og for at vi skal bruke også landbrukspolitikken som et ledd i å opprettholde virksomheter i bygder over hele landet. Jeg er klar over at Hagen kanskje vil kaste det over bord. Det ønsker jeg ikke å gjøre. Men vi vil følge nøye med på disse områdene som vi nå nevnte, og sørge for at konkurransen blir enda mer reell. De formelle monopolene er avviklet, og vi skal bidra til at konkurransen blir mer reell.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Regjeringen har forbrukernes interesser for øye og prioriterer det høyt. Det er også grunnen til den oppmykingen vi har foretatt når det gjelder konkurranse. Når det gjelder situasjonen med Tine, har vi en konkurranselov, og de som måtte ha opptrådt i strid med den, vil selvsagt få reaksjoner, slik konkurranseloven tilskriver. Det er det Konkurransetilsynet som nå går igjennom, så det kan jeg ikke gå nærmere inn i. Konkurransetilsynet må få gjøre jobben sin. Når vi ikke har den samme konkurransesituasjonen innenfor landbruket som på en del andre sektorer i det norske samfunn, tror jeg Carl I. Hagen utmerket godt vet hvorfor, nemlig at vi ønsker å opprettholde et levende landbruk og ha levende bygder i Norge. Det er i det lange løp i norske borgeres og dermed også norske forbrukeres interesse. Vi må ha en viss egenproduksjon av matvarer i Norge. Vi ønsker ikke å forsere en sentralisering som vi allerede må kjempe imot. Derfor er det viktig å ta vare på ordninger som ivaretar også disse hensyn.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Vi har fått økt konkurranse. Vi har fått en ny konkurranselov, og den skal fungere. Det at det også kan bli rettssaker ut av dette, viser bare at loven og rettssystemet fungerer. Landbruksdepartementet har hatt sine grunner for at en har anket denne dommen. Det kan jeg ikke gå nærmere inn på i detalj nå. Når det gjelder Tine-saken, er det alvorlige beskyldninger som her har framkommet. Dem ser Regjeringen svært alvorlig på. Men vi må la det rette organet behandle saken, nemlig Konkurransetilsynet, som i slike tilfelle skal håndtere konkurranseloven, og det føler jeg meg overbevist om har skjedd. Har det skjedd noe galt, enten det er fra det ene eller det andre selskapet, skal det slås ned på det. Det skal det ikke være noen tvil om.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2005-02-09:
Vi har som sagt fått økt konkurranse når det gjelder omsetning av landbruksprodukter, og vi har jo disse hovedgrupperingene: melk, ost – eller foredlede meierivarer – kjøtt, egg og kylling. Jeg har redegjort for hvordan en har konkurranse på alle disse områdene, og hvordan en har mulighet for fri etablering. Når det gjelder markedsreguleringer, har ikke vi noen planer nå om endring av dem, for det er viktig å holde fast ved bondens rett til å få solgt og landbrukssamvirkets plikt til å ta imot. Hvis de pilarene faller, er jeg redd for at viktige deler av norsk landbruk kan komme ut å kjøre. Vi ønsker et levende landbruk over hele landet, men det betyr ikke at det nødvendigvis skal være status quo. Vi vil følge nøye med i at konkurransen virker på de ulike områdene. Jeg må si at på melkesiden er det foreløpig en reelt sett liten konkurranse, og det er ønske om å øke den. Nå er det en 97/3 pst.-fordeling, og landbruksministeren har sagt at en 80/20 pst.-fordeling ville være bedre.