Arve Kambe (Høyre), 2011-06-16:
Finansmarkedsmeldingen for 2010 tar for seg forutsetninger for og utsiktene til finansiell stabilitet. En gjennomgang viser at krisepakkene har vært effektive, men at det er knyttet stor usikkerhet til den videre utviklingen i internasjonal økonomi, som også flere internasjonale aktører er opptatt av i disse dager. Oppgangen forklares selvfølgelig i første rekke med myndighetenes ekspansive økonomiske politikk, enstemmige vedtak i Stortinget samt at mange foretak bygger opp varelagrene sine. Omfattende hjelpetiltak rettet mot bank- og finanssektoren og en svært ekspansiv finanspolitikk har påført mange land høye gjeldsbyrder, som kommer til å påføre Europa økte utfordringer og derigjennom indirekte Norge også i de nærmeste årene. Høyre er svært opptatt av norsk næringslivs konkurranseevne i det internasjonale markedet. Forholdsvis høy produktivitetsvekst i næringslivet har over flere år kompensert for relativt høye lønnsoppgjør sammenlignet med våre konkurrentland. Frontfagsmodellen i lønnsoppgjørene har medført at lønnsoppgjøret for konkurranseutsatt sektor har vært premissgivende for øvrige lønnsforhandlinger og resultater. Det har det vært et brudd med i år. Til og med på finanskomiteens høring om statsbudsjettet sa KS at deres eget lønnsoppgjør kanskje hadde gått over forventningene. Statlig og kommunal sektor var over privat sektor. Det kan etter vårt syn ikke lenger fortsette. Den sveitsiske handelshøyskolen IMDs «World Competitiveness Yearbook» for 2011 kom ut i mai 2011. Rapporten viser at Sverige klatrer fra 6. til 4. plass på listen over landene med best konkurranseevne, mens Norge faller fra 9. til 12. plass. Den rapporten viser at Norges lønnsvekst er langt høyere enn veksten i vår produktivitet. Rapporten peker på flere faktorer som gjør at Norge faller på listen: et komplisert skattesystem med høye skatter, et lite fleksibelt arbeidsmarked, lite nytenkning og en mer lukket økonomi. Også på listen over effektivitet i offentlig sektor faller – kanskje ikke overraskende – Norge fra 7. til 11. plass. Høyre konstaterer også i dag at regjeringen viser liten vilje og evne til å ta tak i disse utfordringene. Over tid vil svekket konkurranseevne og manglende modernisering av offentlig sektor undergrave den velferden vi alle ønsker å ha i Norge. Den norske stat har ikke hatt direkte regnskapsmessige nettokostnader knyttet til tiltakene i forbindelse med finanskrisen. Staten har mottatt inntekter fra både Statens obligasjonsfond og Statens finansfond i hele perioden, og disse har faktisk alle sammen vært på markedsmessige vilkår. På denne bakgrunn ser vi det i Høyre som lite relevant å ilegge en ytterligere stabilitetsavgift med formål å dekke inn statens kostnader. Finansielle tjenester er i hovedsak unntatt fra merverdiavgift. Det betyr at finansnæringen på denne måten ikke betaler den samme type avgifter som andre deler av norsk næringsliv og internasjonalt næringsliv gjør. Høyre vil likevel understreke at dette unntaket stort sett gjelder for hele næringen globalt sett, og vil advare regjeringen mot å innføre norske særavgifter som svekker norsk finansnærings konkurranseevne. Finansdepartementet skriver: «Finansdepartementet ser det som tenleg at Noreg følgjer opp dei nye likviditetsreglane frå Baselkomiteen relativt tidleg. Dei nye likviditetsreglane kan innførast raskare i Noreg enn i mange andre land. Årsaka er at den økonomiske utviklinga i Noreg er god, og at finansinstitusjonane er solide. Det gjev oss større fridom til å vurdera kva som er høvelege likviditetskrav i ljos av røynslene frå den internasjonale finanskrisa.» I kjølvannet av finanskrisen er bred enighet om at det må innføres nye og bedre reguleringer av finansmarkedene internasjonalt, og det er igangsatt omfattende prosesser for å få dette på plass i G20, IMF, OECD, Baselkomiteen, Financial Stability Board, FSB, og EU. Høyre er positive til det arbeidet som nå gjøres gjennom Baselkomiteen og i EU med nye krav til kapitaldekning. De nye reglene vil medføre endringer både når det gjelder soliditet og likviditet. Nye krav vil bidra til at finansnæringen blir mer robust ved nye kriser. Men Høyre deler noe av den skepsisen som Finanstilsynet har til å gjennomføre egne krav i Norge eller Norden. Høyre viser til den pressemeldingen som Finanstilsynet og Skogstad Aamo sendte ut på Finansnæringens dag: «Foreløpig bør man være varsomme med å formulere norske eller nordiske særkrav til kapitaldekningen. Det er imidlertid realistisk å regne med en styrking av kapitaldekningen mellom 1 og 2 prosentenheter for å imøtekomme markedets krav i lys av de nye internasjonale kravene. I tillegg til at en stor del av de årlige overskudd må brukes til økt egenkapital, kan det da bli behov for mellom 30 og 50 milliarder fra markedet.» Høyre vil, i likhet med Fremskrittspartiet, benytte anledningen til å gi regjeringen ros i forbindelse med den norske innskuddsgarantien. Selv om den formelt sett ikke er vedtatt, tyder alt på at Norge klarer å opprettholde den norske innskuddsgarantien. Dermed har regjeringen og finansministeren gjort en veldig god jobb for norsk næringsliv, for norske privatkunder og tilliten til bankene generelt. Det er godt jobbet, og et samlet storting slutter seg til det, vil jeg tro. Høyre frykter at norske særkrav og eventuelle nye skatter for finansnæringen vil svekke næringens konkurranseevne og kunne gå ut over vekstmulighetene. Det kan bli vanskeligere for norske bedrifter å få lån, og prisen på kreditt vil kunne gå opp. I finansmarkedsmeldingen har man også kommentert at Norges Bank gradvis har praktisert mer åpenhet, både generelt og i forbindelse med utøvelsen av pengepolitikken. Høyre støtter at referatene fra hovedstyrets rentemøter offentliggjøres, og synes at dette bør fortsette. Høyre deler denne oppfatningen og mener det vil være en naturlig videreføring av Norges Banks åpenhet, som også Norges Bank Watch sier. Det er riktig å offentliggjøre hvilke momenter som er drøftet i hovedstyrets rentemøter, dog uten å knytte dette til det enkelte styremedlem. Høyre mener at et slikt vedtak vil gi en enda bedre offentlig debatt om utøvelsen av pengepolitikken, og vil være egnet til å styrke Norges Banks renommé ytterligere. Vi viser også til Høyres forslag om et finanspolitisk råd som nettopp ble nedstemt av Stortinget, som også kunne bidratt til det, men finansministeren har jo satt ned et slags utvalg som skal gjøre noe av det som det finanspolitiske rådet kunne ha gjort. Høyre viser til restriksjonene i friheten til å avtale bonuser som ble behandlet i Prop. 117 L for 2009–2010, og som Høyre stemte imot. Høyre mener det er viktig at det vises moderasjon i finansnæringen. Det er et særlig ansvar for styrene å sikre dette. Flere har konstatert at høye bonuser har blitt byttet ut med en kraftig økning i fastlønn. Det ser ut til at dette har vært bransjens mottrekk mot begrensninger i bonusavtaler, i tillegg til at det nå benyttes mer og mer «sign-on fees» for å bytte arbeidsgiver. På denne bakgrunn setter vi et spørsmålstegn ved om regjeringens innstramming har fungert etter hensikten, og minner altså om at Høyre stemte mot denne begrensningen som regjeringen har foreslått. Folketrygdfondet er også en del av finansmarkedsmeldingen og har som oppgave å forvalte Statens pensjonsfond Norge og Statens obligasjonsfond på vegne av departementet. I 2010 fikk man et resultat på kr. 17,8 mrd. kr, som gir en ganske pen avkastning på 15,3 pst. nominelt. SPN kjøper ikke lenger netto aksjer i Norge, ettersom fondet ikke blir tilført nye penger. Men det kan være verdt å minne om at staten er en svært stor aktør på Oslo Børs, både gjennom eierpostene i Statoil, Telenor, DnB NOR, Norsk Hydro og gjennom investeringene i SPN i tillegg. Vi registrerer også at finansfondet, som ble opprettet 6. mars 2009, med en kapital på 50 mrd. kr, stort sett har den kapitalen intakt. Formålet var «å bidra midlertidig med kjernekapital til norske banker for å styrke bankene og sette bankene bedre i stand til å opprettholde normal utlånsvirksomhet.» Erfaringen viste – heldigvis – at behovet var betydelig mindre enn man antok og fryktet. Småbanker søkte, og det ble til slutt innvilget kr 4,1 mrd. kr av de 50 mrd. kr. Nå gjenstår kun 1,5 mrd. kr fordelt på 25 småbanker, og det forventes en snarlig avvikling av fondet når bankene har betalt tilbake. Vi ser fram til en dialog med departementet og regjeringen om det. Statens obligasjonsfond ble også opprettet i mars 2009 med tilsvarende ramme. Formålet med det fondet var å bidra til økt likviditet og bedre kapitaltilgang i kredittobligasjonsmarkedet i Norge. Ved utgangen av 2010 var det kun 9,3 mrd. kr som var plassert i markedet. Men fondet har faktisk i større grad bidratt til indirekte positive effekter på dette markedet og tjent penger også for staten. Regjeringen har varslet at dette fondet skal avvikles en gang i 2014, og vi ønsker å være med på den dialogen videre om det.