Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2015-06-05:
Takk til interpellanten for å reise en veldig viktig debatt. Jeg må si at jeg egentlig blir litt oppstemt over at Stortinget i løpet av denne dagen har hatt det som i hvert fall ligger an til å bli to veldig meningsfulle debatter om finansiell åpenhet. Det mener jeg er et virkelig framskritt fordi det er et tema som har fått altfor lite oppmerksomhet i denne salen, gitt de alvorlige utfordringene som dette representerer. Dette henger på mange måter godt sammen med den forrige saken vi debatterte. Det dreier seg om å sikre åpenhet rundt pengestrømmer, hegne om den sunne, lovlydige delen av økonomien og akkurat i denne saken også om å sikre at avkastningen fra det å utvinne naturressurser kommer til beskatning. Det var, som finansministeren også var inne på, Sigbjørn Johnsen – som finansminister – som innførte dagens land-for-land-regelverk, og det var et veldig viktig skritt i riktig retning. Det er helt riktig som finansministeren sa i sitt innlegg, at Norge ved å ta det skrittet gikk foran internasjonalt. Det er et regelverk som gjør det mulig for myndigheter, men også for sivilsamfunn – og det er et viktig poeng her, den brede offentligheten – å vurdere hvordan selskaper som utvinner naturressurser, faktisk opererer. Hvor stort er omfanget av aktiviteten? Henger det sammen med de bidragene selskapene gir tilbake til samfunnet i form av skatt? Noe av hovedargumentasjonen den gangen lovproposisjonen ble lagt fram for Stortinget, var å innføre et regelverk som ga sivilsamfunnet og rettsvesenet et nytt og effektivt våpen for å bekjempe korrupsjon. Det var bra. Derav fulgte også disse kravene som finansministeren var inne på, om at man skal rapportere på investeringsnivå, salgsinntekter, produksjonsvolum osv. for å kunne sette dette sammen i en kontekst som gir mening – det er veldig viktig. Men det at det var bra og et riktig skritt å innføre dette regelverket i 2013, mener jeg ikke er til hinder for å ha en løpende debatt om hvordan det kan videreutvikles. Finansministeren har i og for seg rett i at hvis vi sammenligner med EU-regelverket, har Norge en form for utvidet land-for-land-rapportering. Men det utvidet land-for-land-rapportering innebærer – sånn som begrepet vanligvis brukes i debatter om dette – er å gjøre regelverket til et verktøy for også å kunne bekjempe skatteunndragelse og aggressiv skatteplanlegging i tillegg til korrupsjon, fordi utvidet rapportering vil bety at vi får en rapportering fra hele konsernstrukturen, alle datterselskaper, vi får oversikt over hvor pengestrømmene fra handel med naturressurser faktisk tar veien. Det vil bl.a. bety at selskapene må rapportere fra skatteparadiser. Og skal man ha et regelverk som gjør det mulig å følge pengestrømmer fra utvinning av naturressurser, må det elementet også på plass. Så er finansministeren inne på punktet om noter til årsregnskapet og sier at hun ikke helt kan se poenget med det. Men det er – uansett hvordan vi løser dette praktisk – et stort poeng at vi sikrer en rapportering som er i samsvar med regnskapstall, og som er enkelt sammenlignbart med regnskapstall. Igjen handler det om kontekst og om hvorvidt dette skal være etterprøvbart og brukbart for den offentligheten som ønsker tilgang til den typen informasjon. Som sagt: Jeg mener at vi virkelig har sett kimen til gode debatter om finansiell åpenhet i Stortinget i dag. Så varslet representanten Snorre Serigstad Valen at Arbeiderpartiet og SV sammen i revidert nasjonalbudsjett vil fremme et forslag som handler om utvidet land-for-land-rapportering. Det gjorde vi også i fjor. Da fikk vi ikke flertall for det. Mange av de argumentene som er framført fra flere partiers representanter gjennom dagen i dag, skulle tilsi at dette er en tanke som er i ferd med å modnes, så min innstendige oppfordring til de øvrige partiene er å gå ordentlig inn i dette sakskomplekset og vurdere det fram mot behandlingen av revidert budsjett.