Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Jeg hører at Kjell Magne Bondevik gjerne vil fortsette denne debatten, og det er helt utmerket for meg. For problemet til Kjell Magne Bondevik er at han ikke er i nærheten av det som er hovedproblemstillingen, nemlig at Arbeiderpartiet går til valg på å forsøke å få til en flertallsregjering. Kristelig Folkeparti går til valg på en fortsatt mindretallsregjering. Den store forskjellen er at har du flertall, så har du flertall. Da får du gjennomført politikken din, da kan du gjøre store helhetlige grep gjennom en politikk som varer i fire år. Da kan du sette deg noen mål og være trygg på at dem kan du faktisk nå, for du har et flertall bak deg i Stortinget. Det er selvsagt mer krevende å forhandle fram et politisk grunnlag for et flertall enn det er å forhandle fram et grunnlag for et mindretall. Problemet er at når mindretallet er blitt enige, så gjenstår det fortsatt å skaffe flertall. Det er det som er den store forskjellen mellom det vi ønsker å få til, og det denne regjeringen har som ambisjon. Den har ikke engang ambisjon om å få til et flertallsgrunnlag. Den dagen denne regjeringen setter seg ned med Carl I. Hagen og begynner å forsøke å forhandle fram et helhetlig, varig flertallsgrunnlag, da sammenligner vi likt med likt. Arbeiderpartiet alene hadde jo en oppslutning ved forrige kommunevalg og er på en meningsmåling større enn de tre regjeringspartienes til sammen. Men vårt mål er altså ikke å lage en mindretallsregjering, vårt mål er å lage en flertallsregjering, og det var ikke Bondevik i nærheten av å kommentere eller forholde seg til i sitt innlegg. Det andre er at Bondevik skal være veldig forsiktig, for han sitter altså og leder en regjering han ikke var for før valget i 2001, og som han ikke fortalte velgerne om før valget i 2001. Da skal han være varsom med å kreve at andre skal fortelle i detalj. Vi har en målsetting og en viljeserklæring om å få til en flertallsregjering. Det forteller vi helt tydelig om. Det tredje er gasskraftverk. Vel, jeg forstår ikke lenger hva denne regjeringen mener om gasskraftverk. For det første mener den åpenbart to forskjellige ting, for energiministeren er glad og statsministeren er skuffet når det skal bygges gasskraftverk i Norge. Det er punkt én. Punkt to er at Kjell Magne Bondevik åpenbart syns det er helt i orden med gasskraftverk på Melkøya. Der bygges det et svært gasskraftverk som produserer kraft, med gass inn og elektroner ut. Det er han for, det har han gitt skattelette, det synes han er kjempefint. Når de bygger et absolutt maken gasskraftverk på Kårstø, da er han plutselig veldig imot det, da er det et stort moralsk problem. Det er en veldig fleksibel miljømoral som gjør at du godtar gasskraftverk på Melkøya, men ikke på Kårstø, spesielt når du godtar begge deler, men altså åpenbart med litt ulik entusiasme. Så denne regjeringen har veldig store problemer med prinsipiell, helhetlig tenkning i miljøpolitikken. Vi sier ja til bruk av gass forutsatt at det skjer innenfor Kyoto-avtalen innenfor et kvotesystem. Da er det det avgjørende, at vi respekterer våre internasjonale miljøforpliktelser, ikke om gasskraftverket ligger utenfor Hammerfest eller ved Kårstø.