trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
I fjor inngikk jeg en jordbruksavtale med både Bonde- og Småbrukarlaget og Norges Bondelag. De er, på samme måte som representanten og meg selv, opptatt av et landbruk over hele landet. Det er i de avtalene vi snur på virkemiddelapparatene for å ivareta det landbruket. I jordbruksavtalen i fjor begynte vi en endring med å snu på noen av støtteordningene, og jeg er opptatt av at vi skal ha et landbruk i hele landet, vi skal ha små bruk. Det gjorde også at da vi hadde en utkjøpsordning for melk, gjorde vi den regionvis nettopp for å ivareta at ingen regioner skulle lide mer enn andre. En tok det ned for å beholde regionene og kvotene innenfor dette. Derfor har jeg vært opptatt av at vi skal ha landbruk i hele landet, og vi skal utnytte både beiteressursene og seterdriften der det er mulig og egnet for det.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Jeg vil begynne med å si at vedtaket om å legge ned på Løken ble gjort i 2015, så når det blir vist til debatten om landbruksmeldingen og merknadene fra 2017, visste en egentlig allerede da om nedleggelsen, for det var et vedtak fra 2015. Hele poenget, og det jeg har vært tydelig på overfor NIBIO, er at nedlegging på Løken ikke skal gå ut over kunnskapsutviklingen i fjellandbruket, og det skal være et prioritert område også framover. Jeg er opptatt av at hele intensjonen med å starte og opprette NIBIO i sin tid var at det skulle gå mer ressurser til kunnskap og innovasjon og mindre til drift og vedlikehold. Når vi vet at lokalitetene på Løken omfatter 20 bygg, mens instituttet over lengre tid kun har hatt behov for et fåtall av disse, har det vært viktig for meg å signalisere til instituttet at det skal videreutvikle forsøksarealer for fjellandbruket, nettopp fordi det er så viktig i tiden framover. Det skal vi ha i fokus hele veien. Så fikk jeg et spørsmål om senere bruk og midler osv. Etter det jeg har erfart så langt, og etter det jeg har fått beskjed om, er et ressurssenter på idéstadiet foreløpig. Det er, så langt jeg kjenner til, ikke dannet et formelt organ ennå. Jeg er villig til å være med og drøfte den ideen hvis den kommer, men i utgangspunktet er jeg mest opptatt av å finne en løsning for bygg og grunn slik at det blir en framtidsrettet enhet. Når det gjelder hva det skal bli, er jeg positiv til dialog med ulike aktører, for jeg er opptatt av å kunne bruke dette området og bidra på en god måte også innenfor fjellandbruket.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Matproduksjon og husdyrhold er en del av vår kultur og helt nødvendig for at vi skal kunne bruke ressursgrunnlaget i hele landet til å produsere nok og trygg mat. Jeg er helt enig med komiteen i at god dyrevelferd i norsk husdyrproduksjon er viktig. Dyr i Norge skal ha det bra. God dyrevelferd og friske husdyr er også viktig for lønnsomheten til bonden. Husdyrhold og dyrevelferd vil imidlertid alltid være et kompromiss mellom hensyn som nytteverdi, tidsbruk, økonomi og ressursutnyttelse. Kravene til dyrevelferd i Norge skal være strenge, og de skal ta opp i seg ny kunnskap. Men de kan ikke bli så strenge sammenlignet med andre land at vi ikke kan ha husdyrhold i norsk landbruk. Flere tiår med forskning og utvikling har gitt oss et kunnskapsbasert regelverk – et regelverk som er blant de strengeste i verden. Norske husdyr har en veldig god helsestatus, og det brukes svært lite antibiotika i produksjonen. Smittsomme dyresykdommer som innebærer store lidelser, er i stor grad utryddet eller forebygget i Norge. Dette er grunnleggende forutsetninger for god dyrevelferd. I internasjonal sammenheng må vi derfor kunne slå fast at det er et godt grunnlag for god dyrevelferd i landet vårt. Likevel er det utfordringer i enkelte produksjoner og i enkelte dyrehold, noe vi dessverre har sett de senere årene, og som vi spesielt har sett innenfor slaktegrisproduksjonen. Når problemer avdekkes, ser jeg det som en selvfølge at de ansvarlige møtes for å finne de beste løsningene sammen. Myndighetene har hatt og vil fortsatt ha tett kontakt med næringen om tiltak for å forbedre forholdene – i svineproduksjonen spesielt. Vi er nødt til å se at tiltakene gir en varig effekt. Intensjonen i representantforslaget er god. Vi ønsker alle å jobbe for best mulig dyrevelferd i husdyrholdet i landet vårt. Men heller enn å innføre nye rapporterings- og dokumentasjonskrav og merkeordninger vil jeg arbeide for å forbedre dyrevelferden på andre måter. Et godt regelverk, god samhandling med næringen og styrket tilsynskvalitet hos Mattilsynet er viktige stikkord her.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Når man må prioritere blant mange og store oppgaver, som Mattilsynet gjør, er det viktig at en klarer å stille krav til effektivitet og rask måloppnåelse. Det er krevende med nye oppgaver i seg selv. Jeg har lyst til å sitere den nye administrerende direktøren. Hun har gitt et klokt svar på dette, for hun har sagt at uansett hvilke oppgaver og ressurser de har, skal kvaliteten på det som Mattilsynet gjør, være god. Det er den nye direktørens ord. Jeg er opptatt av Mattilsynet og ressurser, men jeg vil håndtere det gjennom de vanlige budsjettprosessene. Jeg kan derfor ikke kommentere det direkte i Stortinget i dag. Men jeg er opptatt av både oppgavene og måloppnåelsen til Mattilsynet og av at de skal ha tilgjengelige ressurser.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Jeg kan ikke gå inn i spørsmål knyttet til denne ene saken, men jeg har vært opptatt av det som handler om svinekjøttproduksjonen og ulike sider av den. Vi har hatt inne alle organisasjonene og alle etatene som jobber tett på grisenæringen, samt grisenæringen selv, for å sikre et bedre dyrevelferdsprogram. Det som har kommet fram, bl.a. gjennom Brennpunkt, er forkastelig, og vi var nødt til å ta tak i mange punkter, både opplæringen, kvaliteten og det som blir gjort i forbindelse med transport og i slakteriene. En må klare å få til hele kjeden og få den enkelte bonden til å skjønne hvor viktig det er å delta i dyrevelferdsprogrammet og ta det ansvaret en har for en god dyrevelferd. Vi ser at oppmøtet og gjennomføringen blir bedre og bedre for svinenæringen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Mitt utgangspunkt har vært ikke å holde noen informasjon tilbake når det gjelder den rapporten eller det som ligger til grunn for det som er gjort fra statsrådens side med tanke på oppfølgingen av dette, ei heller det som ligger til grunn for den nye direktøren i Mattilsynets oppfølging av dette. Jeg har svart på både interpellasjoner og spørsmål i denne saken. Jeg har ingen grunn til å holde noe tilbake. Jeg håper inderlig at også næringskomiteens representanter både leser rapporten nøye og får med seg alle de tiltakene – som det også ble vist til i interpellasjonen – som er gjort nettopp fordi jeg mener at dette er så viktig for oss som fellesskap. Det er viktig for oss å ha åpenhet, det er viktig for oss å nå målene, det er viktig for oss å ha tillit til Mattilsynet, og det er viktig for oss at de som bruker og har behov for Mattilsynet, også har tillit til dem.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Spørsmålet som representanten tar opp, er et spørsmål som handler om en ganske vanskelig avveining. På den ene siden skal en ta hensyn til trosfriheten, som er en ganske grunnleggende rettighet for enkeltmennesket. For noen religioner er trosfriheten også knyttet til hvordan kjøttet er tilberedt, og hvordan dyret slaktet. Vi har åpnet for dette i trosfrihetens navn, men det betyr ikke at vi har åpnet for den typen slakting i vårt eget land.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Noen av de forslagene som ligger her, er forslag som vi, i dialog med Mattilsynet, faktisk per i dag gjennomfører. Når det gjelder et navnebytte for Mattilsynet, er jeg mer opptatt av hvilke oppgaver Mattilsynet skal ha, enn hvilket navn det skal ha. Jeg vet at representanten Knag Fylkesnes var ganske kritisk til å skifte navn på NSB i sin tid, til Vy – det kostet mye penger. Det gjør dette også. Derfor velger jeg å bruke pengene på dyrevelferd og tilsyn heller enn på navnebytte akkurat nå. Jeg er opptatt av om vi skal få til en endring, må vi ha med hele kjeden. Det Mattilsynet nå gjør, er å ha en gjennomgang for å forsikre seg om at en har like tilsyn, like måter å gjøre det på, at en tolker regelverket likt og går fram likt, slik at en har en trygghet for at opplevelsen er lik og tolkningen lik over hele landet, og at kravene til enkeltbønder er like over hele landet. Så er jeg i tillegg opptatt av at Mattilsynet skal ha gode prosedyrer.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Jeg er opptatt av at det er god tilgang på gode tilsyn, at tilsynene skaper tillit mellom tilsynet og dem som får tilsyn, og at det er kvalitet på dem som tar tilsynene. Jeg er opptatt av at vi skal avdekke uverdige forhold og uanstendige måter å drive dyrehold på. Mattilsynet må til enhver tid vurdere den beste måten å ha tilsyn på for å sikre kvaliteten og få fram avvikene. Det som er viktig for meg, er å få fram flest mulige avvik ved bruk av tilsyn, mer enn antall tilsyn.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Jeg vil innledningsvis bare kommentere bitte litt av det representanten Pollestad sa. Jeg skjønner anliggendet i forhold til om det er med bedøvelse eller uten bedøvelse, for det er det det er diskusjon om. Det er for noen religioner ikke aktuelt med bedøvelse, og det er det som skaper noe av problemstillingen i dette spørsmålet. Det er det jeg har lyst til å si noe om. Det er ikke uvesentlig på religiøst grunnlag. Noen aksepterer bedøvelse – andre gjør det ikke. Til det som har vært diskutert i dag, som gjelder dyrevelferd, så har Mattilsynet vært en stor del av diskusjonen. Og jeg har lyst til å si at Mattilsynet står i en spagat. På den ene siden får de fra Riksrevisjonen beskjed om at de er for sent ute og bruker for lang tid, og på den andre siden har de fått KPMGs rapport, som viste til andre sider av Mattilsynets problemer – de mener at det kanskje til tider går for fort. Det skaper noen utfordringer i denne diskusjonen. Budsjettet til Mattilsynet er på ca. 1,3 mrd. kr i året. Det skal vi forvalte på beste måte for Mattilsynet, så vi sikrer en god dyrevelferd. Det har vært viktig for meg å bruke pengene og ressursene – det er ingen latterliggjøring, har jeg lyst til å si – der det er behov, og behovet har vært å sikre gode rutiner ytterst fra bøndene og inn til Mattilsynet, slik at vi kan skape tillit til kvaliteten på det som blir gjort. Derfor vil vi bruke pengene først og fremst på det, og ikke på et navnebytte. Vi tror faktisk at pengene må brukes der det er viktigst nå, og det handler om å sikre god dyrevelferd. Det er ikke sånn at jeg har penger i kassen til å foreta et navnebytte. Det er helt rett. Jeg vil bruke pengene til Mattilsynet på dyrevelferd og ikke på et navnebytte – for å svare representanten på det.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Jeg har bare lyst til å presisere om den diskusjonen som gikk om importert slakt og slaktemetoder, at det er den jødiske religionen som må ha en spesiell type slakting uten bedøvelse. Muslimene har også et eget krav, men de aksepterer bedøvelse. Det er den store diskusjonen i denne debatten. Det sitter dypt hos folk og gjør at vi skal ha respekt for det. Det er også en bredere diskusjon enn den vi tar her nå, for den innehar mange og dype spørsmål for enkeltmennesker.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-02-27:
Maten vår skal være trygg å spise, for både folk og dyr. EUs regelverk på matområdet gjelder i Norge gjennom EØS-avtalen og skal sikre god mattrygghet. Dette regelverket er omfattende og stiller krav til bl.a. næringsmidler, plantevernmidler, dyrehelse og dyrevelferd. En viktig del av dette er reglene om offentlig kontroll som skal sikre at kravene til mattrygghet overholdes i hele matkjeden. Den gamle kontrollforordningen fra 2004 har allerede ligget inne i EØS-avtalen i flere år og ligger til grunn for størstedelen av Mattilsynets kontrollvirksomhet på matområdet. For å sikre en enda bedre etterlevelse av regelverket på matområdet har EU nylig revidert kontrollforordningen. Den nye kontrollforordningen ble innlemmet i EØS-avtalen 27. september i 2019. Forordningen vil ha noen økonomiske konsekvenser. Den blir derfor innlemmet med forbehold om at Stortinget vil gi sitt samtykke. Som den gamle forordningen retter også den nye forordningen seg hovedsakelig mot offentlige myndigheter og stiller krav til organisering og gjennomføring av risikobaserte kontroller. Formålet er det samme som tidligere. Den skal sikre et høyt vernenivå for menneskers og dyrs helse og for miljøet. Mesteparten av gjeldende forordning er videreført. Kravene er nå styrket for å sikre at europeiske myndigheter samarbeider mer effektivt enn tidligere. Det stilles også økte krav til at dokumenter og rutiner skal være offentlig tilgjengelig, slik at publikum kan få bedre informasjon om kontrollvirksomheten. Den nye forordningen er ment å være en overordnet paraply for alt kontrollregelverk, slik at det i større grad blir en rettslig ramme for kontroll i hele matkjeden. Virkeområdet er også utvidet til flere kontrollområder, som animalske biprodukter, økologiske produkter og plantevernmidler. Jeg vil til slutt understreke den store betydningen det har for mattryggheten å ha et harmonisert kontrollregelverk med EU. For norsk eksport og gode vareflyt til EU er det også en forutsetning at vi har de samme reglene for grensekontroll som gjelder i EU. Det er viktig for både forbrukere og næringsinteresser at den nye kontrollforordningen innlemmes i EØS-avtalen.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-02-27:
Vi trenger gode fagmiljøer nå, kanskje mer enn noen gang, som kan sørge for at det utvikles sortsmateriale spesielt tilpasset klimaendringene generelt, men også spesielt for fjellområdene. Vedtaket om å legge ned Nibios tilstedeværelse på Løken ble gjort for fire år siden. Selv om aktiviteten nå legges ned, har departementet en god dialog med Nibio om hvordan FoU-aktiviteten på særlig fjellandbruket kan opprettholdes innenfor instituttet. Forskning på dette er som sagt viktig. Det er viktig for oss som samfunn, sånn at vi kan få en god og helhetlig forståelse før beslutninger skal tas, særlig innenfor klima og miljø. Vi har fått et kunnskapsgrunnlag nå i Klimakur 2030 om utslipp av klimagasser fra ikke-kvotepliktig sektor som vi må forstå i lys av kunnskap, sånn som kunnskap om naturmangfold og fjellandbruket. På denne måten vil vi kunne ta viktige og riktige strategiske beslutninger om hvordan vi bør kutte klimagassutslipp. I signalene fra statsråden opplever vi i Høyre at departementet nå følger opp Nibio godt når det gjelder hvordan vi skal sikre fortsatt god kompetanse i fjellandbruket. Vi har i tillegg – som Sandtrøen – merket oss initiativet fra andre, som Norges Vel, om å etablere et sterkt og koordinert ressurssenter for det norske fjellandbruket med utgangspunkt i fjellområdenes særtrekk og fortrinn. Initiativtakerne har pekt på en samarbeidsmodell der Løken inngår sammen med andre destinasjoner og institusjoner i fjellregionen. Initiativet er veldig bra nettopp fordi vi opplever et sterkt engasjement og vilje til å forplikte seg i saken. Vi i Høyre tror på et offentlig-privat samarbeid, og vi er overbevist om at flere private aktører vil finne prosjektet interessant og således vil forplikte seg til å få til et mangfold av aktører som kan bidra til et slikt senter. Vi ser fram til å følge initiativtakernes ambisjoner om at senteret skal bli et strategisk ressurssenter for utvikling av fjellandbruket, og vi er overbevist om at Løken vil være en viktig ressurs for landbruket også i tiden framover.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-02-27:
Dyr har en egenverdi uavhengig av nytteverdien og skal behandles godt. Matproduksjon med hold av dyr er og skal fortsette å være en del av vår kultur. Heldigvis er vi kjent i Norge for at vi har høy dyrevelferd, og antibiotikabruken er lav. Den jevne gris og ku har det godt i norske fjøs. En viktig forvaltnings- og kontrollinstans for å sikre god dyrevelferd og trygg mat er Mattilsynet. I løpet av 2019 mottok vi i Høyre, sikkert sammen med flere andre stortingsrepresentanter, flere bekymringsmeldinger om kritikkverdig forvaltningspraksis i Mattilsynet. Det går på tilliten løs. Det er også sånn at slike forhold som kom fram i Brennpunkt-episoden, er ødeleggende for en hel næring som jobber hardt døgnet rundt for å gi dyrene sine godt stell. Mange opplevde etter programmet en økt mistenkeliggjøring. Så vi må passe oss så vi ikke i iveren etter å sikre dyrene skaper en mistillitskultur som legger stein til byrden for dem som driver seriøst og skikkelig. Når det er sagt: De som ikke tar vare på dyrene sine, skal oppleve en kontant og rask håndtering fra myndighetene. Høyre i regjering har vært svært opptatt av å sikre dyrs rettigheter og har vært en pådriver for å få i stand dyrepoliti, noe som er etablert i fem politidistrikt. Vi har med det sørget for et godt system for å avdekke, etterforske og iretteføre kriminalitet mot dyr, for det er det det er snakk om. Det er kriminalitet mot dyr. Vi må greie å ha to tanker i hodet på en gang. Uanmeldte tilsyn er viktig for å avdekke lovbrudd, men å forebygge hendelser gjennom veiledning og dialog er også veldig viktig. Dette er en balansegang. Når det gjelder tilsyn under transport til slakteri, er Mattilsynet i gang med å innarbeide informasjon om tilsyn med transport og slakterier i rapportene som lages til offentligheten og departementet om tilsyn med dyrevelferd. Avslutningsvis: Vi hadde også en god debatt i forbindelse med interpellasjonen fra Margunn Ebbesen den 6. februar. I den debatten kom det fram hvordan statsråden og departementet vil følge opp granskningen av Mattilsynet. Akkurat nå synes jeg at vi skal fortsette å kalle Mattilsynet for Mattilsynet. Tiden for et navneskifte er ikke nå. Nå må Mattilsynet konsentrere seg om andre deler av virksomheten.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-27:
Både ved behandlingen av landbruksmeldingen og ved dagens representantforslag anerkjenner næringskomiteen verdien av fjellandbruk og arktisk landbruk. Landbruket i Norge trenger fagmiljø som kan bidra til at det fortsatt skal bli utviklet plantesorter tilpasset fjellområder og tøffe vekstforhold. Da må vi ta vare på verdifull kunnskap med forskning over lang tid, særlig i vår tid med klimaendringer. Frømaterialet norsk landbruk har å bruke, er viktig i omstilling og utvikling av norsk planteproduksjon på norske ressurser – og med mål om økt norsk matproduksjon og selvforsyning. Stortinget ønsker å videreutvikle forskningsmiljøer og utvide fagfeltet til å involvere jordbrukets bærekraft, karbonbinding i forbindelse med matproduksjon, bruk av utmark og rekreasjon i fjellområdene. Da bør Stortinget støtte forslagene i denne saken. Sortsmaterialet og forskningen ved fjellstasjonen er og har vært av betydning for matproduksjonen i hele landet. En stor andel av engvekstsortene som brukes i frøblandinger over hele landet, er foredlet fram på Løken. Senterpartiet ønsker å videreutvikle forskningsstasjonen på Løken. Jordbruksoppgjøret har også vist at dette fagfeltet er viktig for både bondeorganisasjonene og staten. NIBIO avdeling Løken har drevet viktig forsknings- og utviklingsarbeid for dal- og fjellbygdene i over 100 år – i over 100 år har vi anerkjent dette behovet, og vi må ta med oss den historien. Endret klima og samfunn i en ny tid vil føre til både nye utfordringer og muligheter i landbruket. Landbruks- og matdepartementet vedtok å videreføre forsøksarealene ved NIBIO Løken, men å legge ned stasjonen som selvstendig forskningsstasjon. NIBIOs tilstedeværelse ved Løken er viktig. Stortingsflertallet er også i dag opptatt av at vedtaket om å videreføre forsøksarealene blir fulgt opp, og at det blir satset på fjellandbruket framover. Både fylket og kommunen ønsker å bidra i arbeidet med å etablere et fjellsenter. Fjellnettverket, NIBIO, Graminor, NLR og Valdresregionen stiller seg samlet bak forslaget. Nå håper vi landbruksministeren ser samme mulighet og anerkjenner behovet Stortinget ser. Dette er av nasjonal interesse, matsikkerhet er et nasjonalt ansvar. Jeg synes det er godt å høre at regjeringspartiene i dag støtter initiativene som blir tatt. Det er da også viktig for meg å minne om hvor viktig statens tilstedeværelse har vært i de 100 årene denne forskningsstasjonen har eksistert. Senterpartiet er med på to mindretallsforslag, der vi ber regjeringen sikre videreutvikling av forskningsstasjonen Løken, og vi ber regjeringen utvikle de markedsmulighetene fjellandbruket har gjennom å utnytte gras, utmarks- og beiteressursene. Jeg tar opp forslag nr. 2, som Senterpartiet sammen med SV står bak.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-27:
Jeg synes det har vært veldig mange gode innlegg i debatten hittil, både fra posisjon og fra opposisjon. Det brede engasjementet for frø, planter, grovfôrproduksjon og fjellandbruk er nesten for mye å ta inn for ei simpel jente fra fjellbygda Beito. Jeg vil gi landbruksministeren litt skryt, for fjorårets jordbruksoppgjør var det første under Solbergs regjering med gjennomsnittlig lønnsvekst for bonden. Når Kristelig Folkeparti viser gjennomslag der, håper jeg de også vil kunne sikre at lyset ikke blir slukket på forskningsstasjonen på Løken. Statsråden peker på eiendomsutfordringene på Løken, men vi har nå et momentum: Stortinget har i dag denne saken om Løken, i mars en sak om Opplysningsvesenets fond og i løpet av mai skal regjeringen forhandle om jordbruksoppgjøret før det kommer til Stortinget. Landbruksministeren sitter nå på veldig mange måter med nøkkelen til Løken – hvis hun handler nå. De politiske signalene er i disse dager rettet mot økt grøntproduksjon, og potensialet for fjellet med utmark og støling. Norges Vel har dette prosjektet fram til sommeren. Overdragelsen av gården kan eventuelt skje vederlagsfritt for å sikre aktivitet videre, og ved behandling av en eventuell delingssak hos kommunen, må man vite at eiendommen kan bli samlet og jorden drevet i tråd med intensjonene. Realisering av fjellsenteret krever en støtte til drift på rundt 5 mill. kr årlig. Jeg lurer da på om statsråden kan si noe om hva midlene til fjellandbruk og arktisk landbruk i jordbruksoppgjøret har gått til, og om det på sikt kan være slik at fjellsenter kan få denne typen tilskudd i framtiden. Jeg synes for øvrig det har vært en digresjon for debatten at vi internasjonalt anerkjenner bistand til frø- og planteproduksjon for matproduksjon i utviklingsland, og i tillegg har vi frøhvelvet på Svalbard, som er avgjørende for å sikre plantematerialet og mye av den kunnskapen vi sitter på, og verdiene i plantene våre for framtiden. Jeg skulle ønske vi hadde et minst like høyt ambisjonsnivå for planteproduksjonen og videreutviklingen av det også innenfor egne landegrenser.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-27:
Nå går debatten inn for landing. Finne en løsning for «bygg og grunn» for framtidsaktivitet, sa statsråden. Det er jeg helt enig i, og det ønsket deler nok landbruksministeren med initiativtakerne på Løken. Det var derfor det var en real kalddusj for flere da regjeringen i revidert nasjonalbudsjett i fjor la inn midler til salg på Løken. Jeg mener det er kjempeviktig at dialogen er på plass før regjeringen foretar seg noe som er forhastet, og som svekker mulighetene for en satsing på et fjellsenter. Det er dette initiativet, som nå er godt i gang lokalt, som må bli ivaretatt. Statsråden stiller spørsmål ved organiseringen av dette senteret. Her har kommunen sagt at de vil være en aktiv aktør, fylket vil også være med. Det kan være enten et kommunalt eid AS eller med flere. Spørsmålet her er høna eller egget, så jeg håper at statsråden går aktivt inn. Takk for debatten.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-27:
Løken forskningsstasjon, historisk kjent bl.a. for Løken timotei, ble etablert i 1918. Den overlevde 30-åra, den overlevde 2. verdenskrig, og den har overlevd fram til i dag. Men nå er det slutt. Det Løken skulle drive med, var en kombinasjon av sortsutvikling og dyrkingsteknikk, altså en helt avgjørende forskning, langsiktig forskning, knyttet til grasplanter i krevende klimatiske områder. Det er helt opplagt at fjellandbruket må få en større plass i tida framover for å fylle de beredskapsmessige mål som Norge trenger. Det er i denne situasjonen at ressursene altså prioriteres sånn at Løken skal nedlegges. Samtidig skal proteininnholdet i grovfôr økes. Mitt spørsmål er: Hvordan vil statsråden gjennomføre økningen i proteininnhold uten forskningsstasjoner i fjellet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-27:
Graminor er et aksjeselskap og skal drives på forretningsmessig grunnlag sjøl om staten er en av eierne. Det er ingen fordel at det er 16 institusjoner som driver med dette. Det er mye bedre at det er færre institusjoner som har et langsiktig perspektiv. Alle som har arbeidet med disse spørsmålene, vet at det er den langsiktige forskningen som gir de trygge resultatene. Mitt spørsmål var knyttet til protein. Statsråden er vel kjent med at vi importerer stadig mer protein i form av soya fra Brasil, ikke minst til melkeproduksjon, og at det er noe vi bør fjerne oss fra. Vi må dermed produsere mer protein i det norske graset. Da er det avgjørende viktig at en har dyrkingsteknikk og sortsforsøk som gjør at vi når det målet. De største arealene med gras i Norge er marginale områder, hvor fjellandbruket er en veldig vesentlig del hvor vi må satse mer. Hvordan kan det da være forsvarlig å redusere den innsatsen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-27:
Beredskap kommer til å bli viktigere, og flere enn oss i Senterpartiet vil erfare nå at det også gjelder mat. Vi må altså styrke sjølforsyningen, vi må styrke proteinproduksjonen, vi må styrke måten vi driver jordbruk på med hensyn til klimautfordringen. Her er vi ved poenget: Løken har historisk, i over hundre år, hatt ansvaret for kombinasjonen sortsutvikling og dyrkingsteknikk i fjellområdene. De har hatt ansvaret for aktuelle vekster i fjellbygdene med vekt på engvekster, kartlegging av produksjonsgrunnlaget i fjellbygdene, beitebruk på inn- og utmark, miljøutfordringer og biologisk mangfold i stølsområdene. Det er rett i blinken for det vi trenger – rett i blinken. Så opplever vi at staten trekker seg tilbake fra Løken forsøksgård, skiller foredling og forskning og overlater foredlingen til Graminor AS. Det er et historisk feilgrep. Den norske modellen har vært knyttet til at man skal ha en nær sammenheng mellom forskning, utvikling, rådgivning og det praktiske jordbruket – en fantastisk modell som mange andre næringer har misunt oss. Her hadde vi bygd opp et system knyttet til det som gikk på forskning og utvikling innenfor grasproduksjon. Det sies fra Høyre at en skal ha et godt offentlig-privat samarbeid. Ja, sjølsagt er vi i Senterpartiet for det. Men vi kan ikke forvente at det private selskapet skal drive annerledes enn at det skal være forretningsmessig lønnsomt, og situasjonen i dag er at det ikke er forretningsmessig lønnsomt å drive med sorts- og dyrkingsteknikk i fjellbygdene – men det vil bli lønnsomt om noen få år. Det er bare å se i glasskula – se på hva som er den internasjonale usikkerheten. Da trenger vi denne kunnskapen, og det blir mye dyrere å få tak i den kunnskapen når vi har svekket de fantastisk viktige forskningsmiljøene, personene og områdene som har drevet langsiktig forskning. Man kan ikke erstatte dette med feltforsøk på tre–fire år. Det er langsiktig forskning over titalls år som gir den nødvendige kunnskap for å vite hvordan man skal agere under ulike klimatiske forhold, som endrer seg stadig mer brutalt enn vi tidligere har sett. De faglige vurderingene som NIBIO gjør, er innenfor trangere økonomiske rammer. Det er innenfor trangere økonomiske rammer, og det er rammene som bestemmer hva NIBIO skal komme med faglige innspill på. Så jeg vil appellere til statsråden om å se på dette på nytt, se på at vi må få en framtidig forskningsbasert bruk av våre produksjonsarealer, enten det er jord- eller beitearealer, og da trenger vi slike institusjoner. Institusjoner som har overlevd trange tider, skal ikke nedlegges nå, i økonomisk gode tider.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-27:
Det blir alltids en råd med bygninger. De blir enten tatt vare på, eller så blir de revet. Her er det sikkert mange bygninger som kan brukes til ulike formål. Situasjonen har endret seg ganske mye fra 2015 til i dag. Det siver inn hos folk at beredskap og sikkerhet for mat og mat i nærområdene blir viktigere. Det som statsråden sier om kunnskap og innovasjon, er ikke noe nytt. Det er jo det som har vært Løkens tradisjon. Det som er problemet for regjeringa, er at den bygger på en plattform som sier at enten vi har f.eks. tørke i Norge eller ikke, er sjølforsyningsgraden den samme, og at sjølforsyningsgraden ikke er avhengig av planteproduksjonen i Norge. Jeg ser statsråden rister på hodet, men det står eksplisitt i meldinga som regjeringa har lagt fram, at enten en importerer planter til Norge eller produserer plantene sjøl, er sjølforsyningsgraden den samme. Det er sjølsagt ikke sant. Ved en faktisk situasjon vil det bli avslørt som et falsum. Dette er veldig sentralt i denne diskusjonen, for norsk sjølforsyningsgrad og bedring av den er helt avhengig av Norge som grasland og helt avhengig av både volum og kvalitet og graslandets evne til å binde karbon i jorda. Det må en helt annen innsats til på grassida og for fjellandbruket i Norge, for det er der potensialet ligger. Det er marginale områder ut fra klimatiske forhold, men det er volummessig helt avgjørende at vi har årvåkenhet på de områdene. Dette blir utrolig vesentlig. Vi er nødt til å få opp grasproduksjonen, og vi er nødt til å få opp proteininnholdet i graset. Vi er nødt til å få fram en dyrkingsteknikk som er moderne, og da kan en se til Sveits når det gjelder dyrkingsteknikk og kvalitet. Og vi må få opp en diskusjon om hvordan engene våre, enten det er innmarkseng eller utmarksbeite, binder karbon i jorda. Her har vi klare, vitenskapelige sammenhenger som må tydeligere fram for både gårdbrukerne og opinionen, for vi er ute og sykler når det gjelder kunnskapen på disse områdene. For en som har sin basis i denne næringen, sies det mye rart. Derfor er det trist at statsråden ikke sier: Vel, dette er gjort tidligere, men nå er det en ny situasjon, nå må det satses på fjellandbruket, for der ligger det utrolige muligheter. Der har vi et mangfold som kan være helt avgjørende for hvordan fjellet og menneskene som bor der, skal presentere seg for reiselivsnæring og andre næringer.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-02-27:
I en tid med store klimatiske endringer må vi bekjempe klimaendringer både gjennom å slippe ut mindre klimagasser og ikke minst ved å sørge for å binde mer klimagasser i naturlige prosesser. Vi må samtidig tilpasse oss en hverdag med klimaendringer som er i ferd med å skje. Det må gjøres gjennom forskning og utvikling. Et av feltene som berøres av klimaendringer og bekjempelsen av disse, er måten vi produserer mat på. I Norge består 3 pst. av landarealet av matjord, og av disse 3 pst. er to tredjedeler gras og beite. Derfor har Norge en lang tradisjon med å utnytte fjellet og utmarksressursene. Man har drevet tilpasset matproduksjon etter landets ressursgrunnlag. Fjellandbruket har derfor vært en bærebjelke for både matforsyning og bosettingsmønster. Det er gledelig å høre alle de positive ordene som blir sagt tverrpolitisk fra talerstolen i dag, noe som også gjenspeiler seg i merknadene, men det er synd at det ikke følges opp med forpliktelser. Landbruket i Norge trenger mer enn noen gang fagmiljøer som kan bidra til at det fortsatt skal utvikles sortsmateriale spesielt tilpasset fjellområdene våre, og ikke minst sørge for å ta vare på verdifull kunnskap gjennom forskning som har pågått i lang tid. Europeiske undersøkelser viser at gressmark lagrer tre til fire ganger mer karbon enn skogen. Potensielt kan man lagre karbon tilsvarende én tredjedel av årlige utslipp fra husdyr, og det har jo blitt en veldig populær skyteskive i klimadebatten. Dette er ikke noe som Senterpartiet har funnet på. Dette er forskningsbasert materiale, og man kan lese om det i rapporten Beitemarka – et ukjent karbonlager, fra AgriAnalyse. Da er fjellandbruket og en videre satsing på et fjellsenter avgjørende for å få fram denne kunnskapen. Koordinering av forskning er også viktig for å videreutvikle planteproduksjon basert på andre klimatiske forhold enn dem vi så langt har vært vant til. Klimaendringene vil føre til nye utfordringer og nye muligheter i landbruket, men da er det viktig at det blir drevet et tilpasset forsknings- og utviklingsarbeid spesielt rettet mot fjellandbruket framover. Løken har vist seg å være et godt egnet sted for å drive med den typen forskning og burde kunne være en spydspiss videre i det arbeidet, men også kombinert med en videreutvikling av satsing på mat med særpreg av naturbaserte opplevelser, kunnskap kombinert med landbruk og annen virksomhet som kan gi næringsutvikling i fjellregionene våre. Dessverre viser debatten i dag at stortingsflertallet ikke ser ut til å følge opp fagre ord med konkrete tiltak, og det er synd.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-02-27:
Jeg føler behov for å ta ordet i denne viktige debatten, for vi ble alle selvfølgelig berørt av dokumentaren om griseproduksjonen. Det ble tatt viktige grep; det ble tatt grep overfor Mattilsynet. Der er man i gang med en god jobb for å bedre på forholdene og rutinene. Den har jeg stor tillit til at blir gjennomført. Men når vi gang på gang ser angrep på matproduksjonen i Norge – for griseproduksjon er også matproduksjon, kyllingproduksjon er også viktig matproduksjon – da må vi også se bildene av og besøke de grisegårdene og kyllingprodusentene som har fantastisk god matproduksjon. Høyres landbruksnettverk, med damer her i salen, besøker stadig dyktige bønder. Vi besøkte Åsbakk Gård i Bodø – en fantastisk, engasjert ung familie som har bygd opp en fantastisk industri. Det er sånt vi er nødt til å snakke fram også i denne salen. Vi skal være opptatt av dyrehelse, men når det er mye god dyrehelse på gårdene våre, må vi også ta med oss det bildet i denne situasjonen. Jeg synes det er viktig at det som nå gjøres i Mattilsynet for å få til forbedringer, skal gjennomføres, men vi har også et ansvar for å sørge for at matproduksjon og gårdsproduksjon er spredt over hele landet, og at den er god. Det er mange gode eksempler, og de må vi snakke fram.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-02-27:
Jeg vil takke komiteen for samarbeidet i denne saken. Innstillingen fremmes av Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti. Jeg regner med at Senterpartiet og SV vil fremme sitt syn. Kontrollforordningen er en revisjon av eksisterende regelverk om offentlig kontroll som utføres for å sikre verifisering av at fôrvare-, næringsmiddel-, dyrehelse- og dyrevernregelverket overholdes. Forordningen fra 2004 er allerede en del av EØS-avtalen og ligger til grunn for størstedelen av Mattilsynets kontrollvirksomhet på matområdet i dag. Kontrollforordningen retter seg i hovedsak mot offentlige myndigheter og stiller krav til organisering og gjennomføring av risikobasert kontroll. Den nye reviderte kontrollforordningen skal, i likhet med den forrige, sikre et høyt vernenivå for menneskers og dyrs helse og miljø. Globalisering og internasjonal handel med mat og dyr bidrar til at ulike land kan utnytte sine ressurser og konkurransefortrinn, men kan også føre til økt risiko for spredning av smitte og sykdommer over landegrensene. Siden 1964 er det utviklet et stadig mer omfattende fellesskapsregelverk i Europa. Hvitboken om mattrygghet ble lagt fram av Europakommisjonen i 2000 etter flere matvareskandaler og alvorlige hendelser som truet mattryggheten i Europa på 1990-tallet. Den norske matreformen i 2004 fulgte utviklingen i Europa, og matforvaltningen ble samlet i et nytt tilsyn, Mattilsynet, som skulle dekke all virksomhet langs hele matkjeden, fra jord og fjord til bord. Den nye kontrollforordningen viderefører formålet om å sikre at europeiske myndigheter er harmoniserte, at de har systemer, organisering og tiltak på plass for å sikre etterlevelse av regelverket på matområdet, inkludert dyrehelse, dyrevelferd og fôr. Som sagt er den nye kontrollforordningen en revisjon av et regelverk som allerede er en del av EØS-avtalen. Dersom vi ikke tar inn kontrollforordningen i EØS-avtalen, vil vi ikke lenger ha det samme regelverket som EU. Norge, som en del av EUs indre marked, handler i dag med EU uten grensekontroll. En grunnleggende forutsetning innenfor det indre marked i EØS-området er at vi har et harmonisert regelverk. Mangel på dette vil kunne skape betydelige utfordringer for Norges eksport til EU. Satt på spissen vil dette kunne føre til at EU krever at hele den berørte delen om matområdet i EØS-avtalen settes ut av kraft. Hvis vår fisk blir stoppet på grensen ut av landet og blir underlagt grensekontroll, vil det medføre store forsinkelser og kostnader. Dette vil spesielt ramme norsk sjømateksport til EU, som hadde en samlet verdi på over 68 mrd. kr i 2019, noe som utgjør over 60 pst. av den totale norske sjømateksporten.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-02-27:
Som presidenten vil være kjent med, har Stortinget nedsatt en kommisjon for å granske fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener og norskfinner. Kommisjonen har ved starten av sitt arbeid sett at de har behov for tilgang på opplysninger, og de har sendt en henvendelse til Stortinget for å få nødvendig lovhjemmel for, som de sier, «enklere innsyn i klausulert arkivmateriale, en tydeliggjøring av taushetsplikt og anledningen kommisjonen har til å behandle personopplysninger, og offentlige myndigheter og profesjonsutøveres anledning til å avgi relevante taushetsbelagte opplysninger til kommisjonen.» Med det som bakgrunn har vi, som sagt på anmodning fra kommisjonen selv, valgt å fremme et forslag til lov som gir de mulighetene. Det er en paragraf som handler om opplysninger til kommisjonen og at de uten hinder kan få tilgang til taushetsbelagt informasjon. Det gjelder behandling av personopplysninger, der de kan få innsyn uten at det foreligger samtykke fra de personer opplysningene gjelder. Til gjengjeld presiseres kommisjonens medlemmers taushetsplikt for å ta vare på den type informasjon, og at den også skal gjelde etter at kommisjonens arbeid er avsluttet og først kan bortfalle etter hundre år. I tillegg gjelder forbud mot at opplysninger gitt på den måten, kan brukes som bevis i senere straffesak eller sivilsak, og også klare regler for hvordan dokumenter som er avlevert og ikke skal til arkivverket, skal kasseres når kommisjonens arbeid er ferdig. Med det mener vi å ha lagt grunnlaget – som anmodet fra kommisjonen – for det viktige arbeidet de skal gjøre for å trenge inn i noe som er en vanskelig historie, og en vanskelig del av den norske historien. Det er en enstemmig komité som anbefaler at loven vedtas, og at kommisjonen får slike fullmakter.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-02-27:
Takk til statsråden for svarinnlegget. Rundt årtusenskiftet mente den daværende sentrumsregjeringen, bestående av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre, at man ikke skulle gi statstilskudd til kommersielle barnehager. I stortingsmeldingen Barnehage til beste for barn og foreldre, som ble lagt fram av Bondevik I-regjeringen, skrev de: «For å unngå å gje offentleg støtte til barnehageeigarar som driv med sikte på størst mogleg forteneste, vil Regjeringa arbeide vidare med ei endring som tek sikte på å hindre at dei får statstilskot(…) (…) Når Rødt i dag står for det samme standpunktet som var god sentrumspolitikk for 20 år siden, er vi tilsynelatende ytterliggående. Men det er ikke ytterliggående å mene at velferdspenger bevilget til velferd skal gå til det formålet, ikke til å bygge opp svære milliardformuer for de få. Jeg minner om at det er en forskjell, en grunnleggende forskjell, på å være en treåring i en barnehage, en sårbar ungdom i barnevernet, en pleietrengende 80-åring på sykehjem og det å være kunde i en butikk i et marked. Smårollingene i barnehagen, barnevernsbarna og pleietrengende eldre er sårbare brukere av komplekse velferdstjenester, de er ikke kunder i en butikk. De kan ikke ivareta egne interesser og stille krav til kvalitet slik som man gjør når man kjøper seg en ny iPhone eller nye sko. De er utlevert til andres makt, andres prioriteringer og beslutninger på en helt annen måte enn vi er som kunder i et kommersielt marked. Og da blir spørsmålet: Bør det kommersielle profittmotivet få påvirke rammene for det tillitsbaserte møtet mellom sårbare brukere og systemet som skal ivareta dem? Der er vårt svar det samme som Venstre svarte i 2000, nemlig nei. Vi vil ikke slippe inn profittmotivet i dette møtet det finnes rammer for og grenser for og tillate profittmaksimering fra svære, kommersielle milliardkonserner. Det som statsråden spøkefullt omtaler som «konspirasjonsteoriene rundt barnehagedriften», handler vel om at Rødt er så sprø at vi tror at når milliardærer investerer i barnehager, er det ikke bare fordi de vil barnas beste, men kanskje fordi de vil hente ut svære summer i privat profitt fra driften. Det sier de jo selv også. Espira-kjeden skrev det i en høringsuttalelse til et rød-grønt lovforslag, at de investerer i en bedrift eller en sektor – her barnehager – fordi «de tror de kan få en merverdi til investeringen som overstiger ordinær bankrente». Dette er kapitalistisk logikk – ikke noen konspirasjon. Det bør også statsråden forstå.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-02-27:
Når etter hvert seks av ti innbyggere vil ha slutt på at det kan tas privat profitt fra velferdstjenester som barnehage, eldreomsorg og barnevern, er det fordi folk har opplevd – og også blitt forholdsvis forbanna på – at penger som skulle gått til det beste for sårbare brukere av velferdstjenester, i stedet forsvinner ut av disse tjenestene. To eksempler fra mindre barnehager: Foreldre har sett at eieren av barnehagen, hvor det spinkes og spares i tilbudet til barna, bruker barnehagepenger på å kjøpe en splitter ny Porsche til seg selv, og eiere som har kjøpt ferie- og firmaleiligheter for barnehagens penger i Torrevieja på solkysten i Spania. Dette er bakgrunnen for den voksende opinionen mot profitt i velferden, som går langt inn i sentrum. Et massivt flertall av Kristelig Folkepartis velgere vil ha slutt på dette. Det samme gjelder Senterpartiets, Arbeiderpartiets og SVs velgere, og ikke minst vil også Rødts velgere ha slutt på at pengene forsvinner ut av tjenestene. De skal gå til det beste for brukerne av tjenestene. Og når Høyre sier at det ikke er så mye profitt i barnehagene, er det jo underlig at det brødreparet som eier Norlandia, er gode for 2,8 mrd. kr hver, at eieren av Læringsverkstedet er god for 1,4 mrd. kr alene, og at et ektepar fra Sunnmøre nylig tjente 356 mill. kr på å selge barnehagene sine i Gnist til et utenlandsk oppkjøpsfond. Da skyldes ikke det teknologisk innovasjon eller verdiskaping. Nei, verdiene i selskapet er eiendommer som er fullfinansiert av innbyggerne gjennom billige lån fra Husbanken under markedsrente på 100 pst. av investeringen, og ikke minst at kommunens kapitaltilskudd har dekket alle kostnadene ved lånet. At Venstre og Høyre forveksler dette med verdiskaping, er bare litt trist. Det er ikke verdiskaping å bare flytte verdier, overføre dem, fra skattepengene til private formuer. Det er det det store flertallet ønsker en slutt på, og det er derfor Rødts standpunkt om profitt på velferd får stadig større oppslutning hos stadig flere. Man ønsker å sikre at pengene går til det beste for brukerne. Til slutt vil jeg ha et svar fra statsråden på det som handler om den demokratiske handlefriheten lokalt. Er Skei Grande enig i at de kommunene hvor et flertall ønsker å kunne prioritere ideelle, private barnehager foran kommersielle når det gjelder å bygge ut nye barnehager, skal få lov til å prioritere det, eller er det fortsatt forbudt for dem å skulle skille mellom kommersielle og ideelle barnehager i framtiden?
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-27:
Jeg tror ikke jeg har brukt ordet «ytterliggående». Det hender nok at jeg bruker ordet «sosialist», men jeg mener ikke nødvendigvis at sosialismen i all sin opptreden er ytterliggående. Det har jeg ikke noe grunnlag for å mene. Det jeg er uenig med representanten om, er mye av det tallgrunnlaget som ligger i Rødts rapport. Kunnskapsdepartementet har bestilt ti rapporter med ulikt faktagrunnlag. I tillegg har vi fått noen motrapporter som er bestilt for å få andre perspektiver. Alle disse er åpne, og Rødt kan få tilgang til dem for å korrigere det bildet som er her. Noen ganger bygger det offentlige ut tjenestene fra A til Å. Det gjorde dette landet med den første store reformen Venstre gjennomførte da vi fikk makta i dette landet, nemlig den store skolereformen. Da bygde vi ut en offentlig skole som skulle være for absolutt alle. Det gjorde staten sjøl. Det var staten som gjorde den jobben. Da vi skulle bygge ut barnehagene, inngikkes det en allianse i dette rommet fra SV til Fremskrittspartiet, der man ba de private være med på den dugnaden det var. Derfor er 50 pst. av alle barnehagene basert på investeringer som privatpersoner har brukt livet sitt på å bygge opp, brukt både sine formuer og sin arbeidsinnsats. Det er klart at politikken blir annerledes da enn om staten hadde foretatt det. Derfor er Venstre for et profittforbud i skolen, som er bygd opp av det offentlige, men man kan ikke be folk om å bruke sin arbeidskraft og sine private penger på å bygge ut et tjenestetilbud for å så å fortelle dem at vi har tenkt å ta fra dem handlingsrommet i dette. Så er vi veldig uenige om måten vi styrer pengebruken på. En av de tingene vi har gjort, er at vi har innført en bemanningsnorm. Tall vi fikk for to dager siden, viser at det har vært en stor suksess. Jeg mener at vi må styre barnehagene gjennom de kvalitetskravene som vi stiller: Ansatte skal behandles ordentlig, barna skal behandles ordentlig, og vi skal sørge for at det er fagfolk som hjelper barna. Dette er en virkningsfull måte å styre på. Over 90 pst. – 92 pst. – av foreldrene syns at tilbudet er kjempebra. Det betyr at vi har funnet de mekanismene som gjør at vi klarer å bringe pengene til barna. Hadde det funnes slike overskuddstall som det Rødt presenterer her i dag, tror jeg barnehagesektoren hadde sett ganske annerledes ut. Jeg besøker mange barnehager, også mange private, som driver akkurat på «edgen», og som ikke vet hvordan de skal få neste måned til å henge sammen. Jeg syns vi skal heie på de barnehagene i stedet for å kritisere dem som tilhører den lille gruppen det her er snakk om.