trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Jeg vil gjenta litt av det jeg sa i mitt svar til representanten Åsa Elvik. Jeg regner med at heller ikke representanten fra Arbeiderpartiet er for at det skal være obligatorisk barnehage for alle. Det betyr at det er noen som vil velge annerledes, uansett hvilken ordning man har. Da blir det aller viktigste for Kristelig Folkeparti at vi setter i gang tiltak i forhold til språk og stimulering for barn ikke bare knyttet til barnehage. Barnehage er et godt tiltak, og Kristelig Folkeparti har vært pådrivere for å få nok barnehageplasser og gode nok barnehageplasser. I innstillingen i dag ber vi om at det skal komme en kvalitetsmelding, noe som regjeringspartiene er imot. Men det viktige blir jo at vi også setter i gang tiltak hvor man styrker arenaer hvor familier som ikke bruker barnehageplass, også har en mulighet. Der skulle jeg ønske en større innsats fra regjeringspartiene.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
I dag er teori viktigere enn noensinne. Vi har fått en skole hvor man også i de praksisrettede fagene trenger en mye større andel teori. Det har også gitt praksissterke elever større utfordringer enn det de hadde før. For Kristelig Folkeparti har det vært viktig å se på om det går an å finne noen ordninger som gjør at man kan samarbeide bedre når det gjelder praksis og teori. Derfor foreslo Lilletun lærekandidatordningen, hvor man kunne få lov til å ha praksis først og så koble på teori. Mitt spørsmål er: Hvorfor er Senterpartiet imot forslag nr. 10 i innstillingen, der man ber om at flere ungdommer skal få mulighet til å snu løpet – få mer praksis først, og så koble på teorien?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Både i Kunnskapsløftet, i menneskerettighetene og i opplæringsloven understrekes foreldrenes rolle og deres ansvar for opplæring av egne barn. Når meldingen beskriver så tydelig at man reproduserer ulikheter i hjemmet gjennom skolen, og vi i alle år har hatt et felles mål om å prøve å utjevne det, og ikke har fått det til, burde ikke da et hovedsvar, etter all den kunnskapen som vi har fått, ha vært at innsats i hjem og skole og samarbeid mellom hjem og skole ville gitt det resultatet som vi etterlyser? Vi har også hørt i dag at høye forventninger skaper bedre resultater. Jeg tror at mange foreldre ikke opplever noen forventninger om deres tilstedeværelse, fordi samfunnet har overtatt flere og flere av de oppdragene som foreldrene hadde før. Jeg etterlyser: Kan vi klare å få til en handlingsplan hvor dette blir systematisert og satt mye bedre ut i livet, og hvor vi kunne gitt det hovedsvaret som jeg synes er svaret på meldingen vi behandler i dag?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Først til SV, Lena Jensens innlegg, og hva Kristelig Folkeparti har sagt og ikke sagt. Jeg vil anbefale å lese debatten i etterkant. Det jeg har påpekt, er at man er kommet til en erkjennelse hos regjeringspartiene når det gjelder skole–hjem-samarbeidet, men at det er en lang vei igjen å gå før man handler. Det andre jeg har lyst til å kommentere, og som også andre har kommentert her, er representanten Inger S. Engers svar til meg i replikkveksling, hvor Senterpartiet sier at Kristelig Folkepartis forslag er fremmet for å demonstrere. Jeg synes at det vitner om en flertallsarroganse som denne salen ikke tjener på, og kanskje sier det mer om hvordan Senterpartiet selv jobber i opposisjon. Jeg kan love at vi i Kristelig Folkeparti går inn i de sakene vi jobber med. Vi fremmer saker som vi står for, og vi ønsker å gjøre skolen til et bedre sted å være. Derfor er jeg glad for at SVs representant Åsa Elvik går opp her og sier noe om en del av de forslagene som opposisjonen har kommet med, og som en faktisk kan se kan være med og gi en bedre løsning. Så har jeg også lyst til å si noe i forhold til dette med funksjonshemmede, for det har vært et tema i dag. Jeg skjønner argumentasjonen deler av posisjonen bruker for å beskrive hvorfor ikke funksjonshemmede er tatt med. Men samtidig slår resten av posisjonen beina under sin egen argumentasjon når man bruker uttrykk som at «alle skal få like muligheter, og denne meldingen er et ledd i det», «alle skal bli vinnere, og denne meldingen er et ledd i det», «den enkelte elev skal lykkes, og meldingen er et svar på det». Da blir det som er situasjonen for de funksjonshemmede, nemlig at de får dårlig læringsutbytte, stående igjen som noe veldig rart. Jeg skulle ønske at vi fikk saken om de funksjonshemmede også i forhold til en tankegang om sosial utjevning, for det er viktig at vi også skaper vinnere. Det finnes ingen lette svar verken i hjem–skole-samarbeidet eller i frafallsproblematikken, det finnes ingen enkle svar på hvordan vi skal klare å skape mestrere og vinnere i skolen. Men jeg tror at posisjonen gjør klokt i det den har gjort nå med å se på noen av forslagene, og jeg kan love at vi i Kristelig Folkeparti kommer til å fokusere mye på å følge opp det som står i meldingen. For det viktigste vi kan gjøre for den oppvoksende generasjonen, er å skape mestrere og vinnere, og det burde være vårt hovedmål.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Jeg registrerer i merknadene fra Fremskrittspartiet at en ønsker en fleksibel skolestart. En vil tilbake til en niårig skole, og en ønsker en fleksibel skolestart hvor barna kan begynne når de er sju år. Det er jo litt spennende sett i sammenheng med det forslaget som nå ser ut til å være under utarbeidelse av Høyre, hvor barn helt ned til fire og et halvt-årsalderen skal kunne få lov til å begynne på skolen. Det kan jo bli en spennende miks med førsteklassinger fra fire og et halvt til sju år. Jeg tror neppe det er å anbefale i forhold til sosial utjevning. Ser Fremskrittspartiet for seg slike ordninger med sin fleksible skolestart, at førsteklassinger kan være i alderen fra fire og et halvt til sju år?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Jeg har lyst til å knytte et par kommentarer til innlegget fra siste taler. Hvis vi skulle ha fulgt tempoet til Høyre i skolepolitikken, med Høyres forslag historisk sett, ville det ha gått veldig seint med reformene. Når det gjelder innføringen av alle utvidelsene på grunnskolenivå og også Reform 94, hadde Høyre en vente og se-holdning. Det har vist seg i ettertid at det ikke var særlig fornuftig, og det er heller ikke særlig fornuftig – det tror iallfall vi – å vente og se i forhold til en utvidelse av grunnskolen. Så også på det området går vi inn for tidligst mulig innsats. Det er et så viktig virkemiddel at vi har ikke tid til å vente og se.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Fremskrittspartiet er for at elevene i småskoletrinnet fra første til fjerde trinn skal ha en lærer som har kun treårig utdanning. Fremskrittspartiet vil gi elevene i barnetrinnet lærere med kortere utdanning enn i dag. Dette vil Fremskrittspartiet selv om vi vet at det er de første årene innsatsen må styrkes. Vi vet at elever da får sin start på lese- og skrivetrening. De får innføring i matematikk. De lærer å uttrykke seg både skriftlig og muntlig. Fremskrittspartiet foreslår også å kutte skolegangen med ett år, fra ti- til niårig grunnskole. Dette gir enda mindre rom for læring i skolen. Fremskrittspartiet er skeptisk til Regjeringens forlag om å utvide skoledagen for småskoletrinnet fra 21 til 28 timer. Dette vil gi enda mindre rom for tilpasset opplæring og mindre rom for læring. Hvordan kan Fremskrittspartiet forklare at partiets skolepolitikk ikke vil føre til større sosiale skiller og en skole der det blir mindre tid og rom for læring?
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Regjeringen mener det er viktig å utvide skoledagen for småskoletrinnet. Det er nødvendig å skape rom for en mer helhetlig og variert dag for elevene våre. En utvidelse av skoledagen er nødvendig for å skape tid og rom for lesing, skriving, matematikk, engelsk, fysisk aktivitet, måltider, leksehjelp osv. Det er viktig å bruke praktiske arbeidsmåter på småskoletrinnet. Dette er noe som gjelder spesielt realfagsatsingen, som denne regjeringen har prioritert høyt. Det tar tid å oppdage nye fjell. Det tar tid å bestige tinder. En utvidelse av timetallet vil være viktig for å gi rom for mer læring og være et viktig bidrag for å utjevne de sosiale forskjellene vi har. Høyre er skeptisk til dette, og en av begrunnelsene er at det vil koste for mye. Mitt spørsmål til Høyre er: Har Høyre ennå ikke oppdaget at kvalitet koster?
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Fra bl.a. evalueringen av Reform 97 vet vi at læringen i norsk skole er for lite systematisk. Vi vet at læringen i for liten grad blir systematisert, og at elevene i for liten grad får konkret tilbakemelding på det arbeidet som de gjør, på hva som forventes av eleven, på hva de kan gjøre bedre, og på hvordan eleven selv kan evaluere sitt eget arbeid. Å styrke evalueringen av elevens arbeid er viktig for SV. Dette vil skape motivasjon for læring for eleven og også for at foreldrene bedre følger opp elevens skolearbeid. Det vil være viktig for å bidra til å utjevne sosiale forskjeller. For å styrke vurderingen av elevens arbeid må dette inn i lærerutdanningen. Vi må sette i gang med å utarbeide nasjonale retningslinjer, systematisere det som skjer i skolen i dag, og sette i gang lokale forsøk. Jeg blir litt forvirret når jeg leser Venstres merknader om elevvurdering, der de begynner å trekke fram at de ønsker eksterne vurderinger og eksterne sensorer. Dette vil byråkratisere og gjøre elevvurderingen mye vanskeligere. Jeg vil utfordre Venstre til å klargjøre sitt syn på elevvurdering.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-04-16:
Mitt spørsmål til Gåsvatn går på særmerknaden til Fremskrittspartiet når det gjelder skolefritidsordninga. Der sier Fremskrittspartiet at foreldrene bør betale kostnadene ved ordninga sjøl. De fleste elever fra 1. til 4. klasse går i SFO. Vi vet at mange vil være avhengige av pris, og at de som trenger det mest, kanskje – hvis den modellen som Fremskrittspartiet ønsker, blir gjennomført – ikke vil få muligheten til å gå der. Vi har fått foreløpige KOSTRA-tall for 2006, og de viser at kommunene bidrar med 451 kr i måneden i snitt. Hvis dette skulle overlates til foreldrene sjøl, ville det bli vel 5 000 kr mer i året å betale. Fremskrittspartiet uttaler at de er for folk flest, men jeg synes at dette eksempelet faktisk underbygger det motsatte, at det ikke er for folk flest, men for dem som har mest.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-04-16:
Jeg merket meg at representanten Gundersen er svært opptatt av aktivt lokalt eierskap og vektlegger etter- og videreutdanning. Det er bra. Jeg har også fått med meg at Høyre er enig med oss i at lærerne er den viktigste ressursen. Alt dette er jo vel og bra, men hvordan kan Høyre forklare at de vil satse på skole nå som de er i opposisjon, mens de i posisjon kjørte kommuneøkonomien og skolen på sparebluss? Vi overtok et kommunebudsjett der mange lærere faktisk stod i fare for å bli oppsagt. Det var kuttet hardt i kommunebudsjettene, det veit vi, men de er nå, etter at den rød-grønne regjeringa kom til makta, økt med 18 milliarder kr. Blir det ikke litt langt mellom liv og lære? Og hva mener egentlig Høyre – også i posisjon?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-04-16:
Jeg ser godt at dette med sosial utjevning kan være et problem, spesielt når det er få mennesker vi snakker om. Så her er det mange virkemidler som skal til. Det som også er viktig hvis skolene er små, er at man kan ha team som reiser rundt og sjekker opp de ulike forholdene, og som kan hjelpe til med spesialpedagogiske tiltak over hele linja, for å si det slik. At det skal bli enklere å få spesialundervisning enn det har vært tidligere, er jo noe det legges opp til i denne meldinga. Vi skal avbyråkratisere det – det burde forresten interessere Fremskrittspartiet – gjøre det enklere, slik at hjelpa kommer dit den skal, og ikke bruke penger på unødvendig byråkrati.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-04-16:
Jeg føler at jeg svarte litt på dette i stad, dette at man f.eks. skal avbyråkratisere spesialundervisningen for å kunne sette inn støtet der det faktisk trengs. Representanten er opptatt av dette med lærerutdanning og kvalifiserte lærere. Det er selvfølgelig vi også. Det er tross alt ikke så lenge siden Høyre var i regjering, og man kunne jo ha gått dypere inn den gangen også og sett på kvalifikasjonene når det gjelder lærere. Vi vet at NOKUT har kommet med en ganske nedslående rapport når det gjelder lærerutdanninga, og også den regjeringa hvor representanten Aspakers parti var representert, kunne ha satt inn et støt for å få til mer lærerutdanning enn det de faktisk gjorde.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-04-16:
Vi har riktignok ikke gått inn på det spørsmålet, men en må være klar over at veldig mange av de forslagene som er blitt fremmet, på en måte bare er for at en vil – skal vi si – markere seg. Det er ikke så stor forskjell mellom det posisjonen mener, og det opposisjonen mener. I og med at en utvikler en lærlingordning med bedre rådgiving – todelt rådgiving osv. – vil en faktisk være med og legge et godt løp også for teorisvake elever.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-04-16:
Dette har vært en interessant debatt. Det er jo stort engasjement fra mange hold, og det er et godt tegn. Vi har alle gått på skolen. Mange av oss i salen er lærere, og vi mener noe om skole. Siden jeg har blitt referert et par ganger, føler jeg at jeg må komme med noen oppklaringer. Det første var representanten fra Fremskrittspartiet som siterte meg på følgende: å støtte mindretallsforslagene har vi ikke sett på. Det er mulig at jeg uttrykte meg noe uklart, men det er også mulighet for at det ble ganske spesielt tolket. Vi kan la det henge i lufta, uten at vi går noe videre på det, tror jeg. Men uansett: Nå har vi i hvert fall fått bevis på at forslagene leses godt, for saksordføreren kom her i stad fram med – og sa – at forslag skal foreslås støttet og forslag skal foreslås oversendt til Regjeringa. Det er viktig for at de ikke bare skal bli lagt i en skuff, som mindretallsforslag noen ganger kan bli. Det har vi i hvert fall sett i tidligere tider. Derfor er det et godt tegn når en nå ber om at dette skal oversendes. Det skulle jo bare mangle, det er klart vi går dypt inn i forslagene til opposisjonen også, for jeg oppfatter egentlig ikke forskjellen mellom opposisjon og posisjon som å være så stor i denne saken. Så var det det neste. Representanten Aspaker var opptatt av lærerutdanninga, og henviste til NOKUT og meg – for å si det på den måten. Det er rett at Bondevik II gjorde noen mindre endringer i 2003 når det gjaldt lærerutdanninga. Men i den rapporten som NOKUT avleverte i fjor høst, har de dessverre fremdeles mye å bemerke, for NOKUT vektlegger bl.a. der at lærerskolene ikke bruker det handlingsrommet som de faktisk har. Men nå syns jeg ikke at vi skal se på det som har vært. Nå er det viktig at vi ser framover, samla. Det er jo nylig sendt på høring at det må bli kompetansekriterier ved tilsetting av lærere. En mener altså at det er viktig at det må være krav til kompetanse i matematikk og norsk ut fra hvilke fag en skal undervise i. Det er et viktig utgangspunkt og en viktig begynnelse, for dette er en stor debatt. Vi ønsker alle det beste for barna våre, og vi ser at tidlig innsats for livslang læring virker og er veldig viktig. Da gjelder det at vi sammen finner fram til alle de gode virkemidlene.
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Alle er opptatt av at ingen foreldre skal måtte ta barna ut av SFO av økonomiske grunner. Samtidig understreker Kristelig Folkeparti at det er på skolen og i hjemmet og ikke på SFO at innsatsen for sosial utjevning må settes inn. Det var representanten Eriksen også innom i innlegget sitt. Hun henviste bl.a. til behandlingen av omsorgsmeldingen og de funksjonshemmedes plass i SFO. Hva mener Kristelig Folkeparti? Kan SFO være med på å utjevne sosiale skiller eller ikke?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Jeg ønsker å følge opp representanten Åsa Elviks spørsmål. I merknadene fra opposisjonen slår bl.a. Kristelig Folkeparti fast at kontantstøtten er et viktig tiltak fordi forskning viser at de tre første årene er særlig viktige når det gjelder barns utvikling. En professor som heter Anne Inger Helmen, slår fast at gevinsten ved en barnehageplass allerede i de første av barnas leveår er enorm for familier med lav inntekt og lav utdannelse. Språkmessige konsekvenser blir store og langvarige hvis barna ikke får barnehageplass på et tidlig stadium. Representanten Eriksen mener at en fjerning av kontantstøtten vil føre til at de med dårlig økonomi mister sin valgfrihet, ifølge merknaden. Barn som er hjemme, lærer språk bare halvparten så bra som barnehagebarn. Er dette konsekvenser som Kristelig Folkeparti mener vi kan leve med? Og er Kristelig Folkeparti uenig med denne professoren?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
I St.meld. nr. 16 fokuseres det på sosiale forskjeller i skoleverket. Representanten refererte selv til bl.a. Oppland fylke, hvor en har ulike erfaringer. Hvordan ser representanten på muligheten for at sosial utjevning er lettere å få til på f.eks. grendeskoler og andre småskoler i utkanten, når vi også ser at Senterpartiet ønsker seg en begrensning av nyetablering av grendeskoler og friskoler?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
EUs sjuende rammeprogram for forskning, teknologisk utvikling og demonstrasjonsaktiviteter 2007–2013 ble formelt vedtatt i EU den 18. desember 2006. Deltakelse i dette programmet forutsetter økonomiske forpliktelser over flere år. Stortingets samtykke til deltakelse i EØS-komiteens beslutning er derfor nødvendig i medhold av Grunnlovens § 26, annet ledd. Med sikte på at Norge skal kunne delta i programmet så tidlig som mulig, ble stortingsproposisjonen fremmet før beslutning i EØS-komiteen. EU har vedtatt å utvikle et europeisk forskningsområde, «European Research Area», ERA, som skal sikre bedre sammenheng mellom forskningspolitikk på nasjonalt nivå og EU-nivå, motvirke fragmentering av forskning i Europa gjennom bedre koordinering av nasjonale forskningsinstanser og skape et indre marked for forskning og utvikling. Videre har EUs sjuende rammeprogram som overordnet mål å bidra til å gjøre EU til verdens ledende forskningsområde. For å bidra til dette målet om å bli verdensledende forskningsområde iverksetter EU fire typer aktiviteter i dette rammeprogrammet: 1. tverrnasjonalt samarbeid innenfor prioriterte temaer i særprogrammet kalt «Samarbeid», hvorav minst 15 pst. av tilgjengelig finansiering skal gå til små og mellomstore bedrifter2. forskerinitiert, grensesprengende forskning i særprogrammet kalt «Ideer»3. styrking av det menneskelige potensialet innenfor forskning og teknologi i Europa i særprogrammet kalt «Mennesker»4. styrking av forsknings- og innovasjonskapasiteten i Europa i særprogrammet kalt «Kapasitet» Komiteen har særlig merket seg at det i større grad skal utvikles synergi og komplementaritet mellom rammeprogrammet og andre EU-programmer, herunder det nye programmet for konkurranseevne og innovasjon, CIP, som komiteen har stor forventning til. Vi så i senvinterens forhandlinger mellom Norge og EU når det gjaldt bidragsstørrelsen til EU, at det gir store konsekvenser for forskningen og Norges muligheter hvis det tidvis stopper opp et sted. En skal være klar over at Norges deltakelse gir gode muligheter for langsiktig markedsposisjonering for innovative norske bedrifter, samt bidrar til å styrke kvaliteten i norsk forskning og kvalitetssikre denne gjennom gjenhenting av kunnskap og forskningsresultater, deltakelse i sentrale nettverk og inn- og utgående mobilitet. I komiteen har det vært stor enighet om tilslutning, hvor viktigheten av langsiktig budsjettering over flere år eksplisitt påpekes. Den eneste dissensen framkom merkelig nok på hvordan det norske bidraget skal finansieres. Der er Stortingets tidligere forutsetning at det norske bidraget ikke skal finansieres over Forskningsfondet, men på vanlig måte bevilges over Kunnskapsdepartementets budsjett. Der er regjeringspartiene uenige. De følger dessverre ikke opp Stortingets tidligere forutsetning, mens Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet ønsker denne forutsetningen lagt til grunn. Komiteen viser til proposisjonen og råder Stortinget til å samtykke.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Venstre er et parti som jeg har oppfattet å være en forsvarer av den offentlige enhetsskolen, med plass til alle, uansett sosial bakgrunn. Dette har jeg tidligere oppfattet at vi har stått sammen om og hatt en felles lang tradisjon for. Nå registrerer jeg at Venstre skriver seg sammen med Fremskrittspartiet og Høyre i vesentlige skolepolitiske spørsmål i forbindelse med den saken som vi behandler i dag, og også i andre saker. Kan representanten Dørum forklare meg hva som etter hvert skiller Venstres skolepolitikk fra Fremskrittspartiets?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Både elevundersøkelsen og andre undersøkelser viser at vi har for mye uro i norske klasser. Elevene selv rapporterer at det er den største utfordringen de opplever i sin skolesituasjon. Det er klart at vi skal ta dette veldig alvorlig, for det betyr at elevene også mister verdifull tid til undervisning. På den måten er dette et flerleddet problem, som det må gjøres mye med. Jeg ønsker lærere som har autoritet uten å være autoritære. Jeg ønsker en klasseledelse hvor det er tydelig hvem som er sjefen i klasserommet, samtidig som de er i stand til å se hver enkelt elev og ta i bruk det potensialet eleven har. Det krever mye. Det krever selvfølgelig dyktige voksenpersoner i klasserommet, det krever en dyktig skoleledelse som er i stand til å oppmuntre til det å være klasseleder, som er en veldig viktig bit. Det er da også en del av lærerutdanningen som sådan. Vi ser jo i NOKUTs evaluering av lærerutdanningen at mange studenter får praksissjokk når de kommer ut i skolen og møter elevene i det virkelige livet. Det betyr at det ikke finnes noe enkelt svar på hvordan vi skal sørge for at lærerne våre i enda større grad er i stand til å lede ungene og unngå uro og unødvendig bråk. Men vi har mange ulike tiltak som vil ha effekt over en periode. Men når du jobber med barn og unge, er det ikke slik at du kan gjøre et knips med fingeren, og så har du et resultat dagen etter. Ting tar tid.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Som representanten Gundersen vet, er dette en stortingsmelding. En melding er ikke en proposisjon. Her anviser man tiltak som man vil komme tilbake til i den konkrete oppfølging. I så måte er denne meldingen i form og innhold akkurat som andre stortingsmeldinger av denne karakter. Vi vet godt hva dette vil koste. Hva én time ekstra i skolen koster, vet vi godt. Det har også komiteen spurt om og fått svar på. Dette er noe vi vil komme tilbake til. Vi vet også roughly hvor mange nye lærerårsverk dette vil medføre. Det kan være 3 000–4 000, litt avhengig av hvordan man løser en del av utfordringene i skolen. Det er klart at en utvidelse av timetallet koster penger, men vi mener at dette er helt avgjørende for å oppnå bedre resultat for barna våre. Det er derfor en utvidelse av timetallet også har et innhold, nemlig matematikk, engelsk, norsk, som er basisfagene i skolen, fysisk aktivitet, som er helt avgjørende for at barna skal få balanse i dette, samt frukt og grønt og leksehjelp. Totalt sett vil dette være et knippe av tiltak som vil gjøre at barna våre lykkes bedre. Denne meldingen viser veldig entydig sammenhengen mellom barns utvikling de første årene i skolen, også før de begynner på skolen, og det at svært mange dessverre ramler fra når de kommer til videregående skole, fordi de ikke har tilegnet seg grunnleggende ferdigheter. Vår invitasjon til samarbeid, også med Høyre, om disse viktige tiltak er reell.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Jeg er svært enig i mye av det representanten Eriksen nå sier, for foreldrenes og hjemmets rolle er veldig viktig for barns utvikling i skolen. Det at barna også på hjemmebane møter voksne som er interessert i det de gjør på skolen, som kan bistå med leksehjelp eller på annen måte være aktive deltakere i barnas liv i skolen, er veldig viktig. Det er også riktig at skolens rolle historisk har vært at foreldrenes deltakelse skulle stoppe ved skoleporten. Det har heldigvis gjennom mange år nå vært et betydelig fokus på dette. Og som representanten vet, er dette mye omtalt i stortingsmeldingen, nettopp fordi vi understreker hvor viktig foreldrenes deltakelse er for barnas utvikling og utdanning. Hvilke samarbeidsformer kan dette få? Det kan være ulike. Ett svar i denne meldingen er foreldrekontrakt, men det finnes jo mange andre svar også. Å styrke FUG gjør vi også, ikke minst ved at FUG også får et ansvar for de første årene på videregående. Det vi ser, er at det er mange som sliter og ramler fra i overgangen mellom skoleslagene. Men så må vi heller ikke underslå følgende: Det er ikke alt foreldrene kan hjelpe til med. Men at foreldrene hele tiden skal støtte og være deltakende, og at skolen skal legge til rette for foreldrenes deltakelse, er jeg hjertens enig i.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Jeg er litt overrasket over at representanten Dørum sier at det ikke koster penger. Det vil bety at ca. 25 pst. av lærerne i norsk skole ikke kan ha jobb i norsk skole, fordi de i dag ikke har den kompetansen som vil etterspørres hvis man skal ha krav knyttet til undervisning. Det ville da faktisk ha vært mange tusen lærere som ikke hadde noen arbeidsplass, så jeg antar at det ikke var det representanten Dørum tenkte på. Vi vil nå før sommeren sende på høring forslag om at det hvis man er førskolelærer, eller hvis man skal undervise i ungdomsskolen, skal være krav om fordypning i norsk og matematikk, eventuelt engelsk. Så vil vi over tid, sammen med utdanningsorganisasjonene og KS, ha en prosess der vi skal endre forskriften permanent, til undervisning. Det vil vi i så fall måtte gjøre over noen år, for vi har de lærerne vi har i skolen, og det betyr at det vil ta tid å gi lærerne ny kunnskap som gjør at de får den fordypning som vi ønsker. Det forslaget som representanten Dørum fremmer, oppfatter jeg mer som at han har en villighetserkæring til at de skal ha det. Den villighetserklæringen er jeg enig i. I den praktiske virkeligheten, hvis dette skulle ha vært innført fra neste skoleår, ville det altså ha vært mange titusen lærere som ikke hadde noen arbeidsplass. Jeg antar at det ikke er det representanten mener.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
La meg som en alminnelig betraktning si: Ja, jeg hører bestandig på opposisjonen. I mange spørsmål, også når det gjelder utdanningspolitikk, synes jeg det er slik at det ikke fins ett parti som besitter alle svar på hva som er riktig eller galt. I samarbeidet mellom foreldre og skole – som jeg understreket i svaret på representanten Eriksens replikk – er jeg veldig positiv til at vi kan finne nye samarbeidsarenaer, og at det skal skje for alle barn. Alle barn har godt av at foreldre, eller voksne, engasjerer seg i skolens virksomhet, at skolen åpner seg mot foreldrene, mot verden der ute, og at skolen ikke er en lukket virksomhet som holder på med sine ting i hemmelighet. Hvordan man gjør dette, kan være litt forskjellig, og jeg mener at det må være helt åpent hvordan man faktisk organiserer ting. I Norge har vi valgt å organisere det nasjonale gjennom FUG, som er en organisasjon som får støtte fra departementet. Så løses dette lokalt gjennom samarbeidsorganer i skolen. Vi har nå foreslått en foreldrekontrakt. Dette trenger ikke å være et tidløst svar. Det kan finnes andre arenaer og andre måter å gjøre dette på. Derfor oppfatter jeg vel også Fremskrittspartiets sterke engasjement som en del av et viktig innspill til hvordan vi skal sørge for at foreldrene har en rolle i skolen. Og som grunnholdning er jeg positiv til det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
Både nasjonale og internasjonale undersøkelser viser at det er mye uro i norske klasserom. Fremskrittspartiet har i mange år vært veldig opptatt av at vi skal styrke lærerens rolle som klasseleder. Til vår store glede ser vi i Verdens Gang den 10. april at statsråden også er opptatt av dette problemet. Han lover til og med Verdens Gang at det skal gjennomføres konkrete tiltak for å bedre klasseledelsesutfordringene som vi faktisk står overfor. Den enkleste måten å gjøre det på ville være å anbefale regjeringspartienes representanter i denne sal å stemme for Fremskrittspartiets forslag, nr. 20, i dag. Det vil være konkret å ivareta de interessene som er nødvendig for å forsterke lederopplæringen for lærere som allerede er i yrket. Derfor er spørsmålet, helt konkret: Vil statsråden i dag oppfordre regjeringspartienes representanter i Stortinget til å stemme for Fremskrittspartiets forslag, nr. 20, eller blir det bare med prat denne gangen også?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
La meg først si at jeg er glad for den avklaringen representanten de Ruiter kom med, hvor det ble klargjort at det ikke er aktuelt å innføre verken Internasjonalen eller Mao-drakter i norsk grunnskole. Jeg synes også det er interessant å merke seg at representanten mener det var så stor uklarhet knyttet til det at han måtte avklare det fra Stortingets talerstol. Ellers gikk representanten i sitt innlegg veldig sterkt imot markedet. Så vidt jeg kan erindre, har verken Fremskrittspartiets representanter eller særlig mange andre snakket om markedet her i dag. Men det markedet som representanten de Ruiter mener er så farlig, er egentlig deg og meg, president, og alle andre i denne salen og alle andre utenfor denne sal. Så det de Ruiter egentlig angriper, er enkeltmenneskets valgfrihet. Ham om det! Men jeg håper i hvert fall at vi er enige om at vi skal bidra til å styrke elevenes mulighet til å foreta det Fremskrittspartiet kaller opplyste valg. At Arbeiderpartiet vil gå lenger enn Fremskrittspartiet i å påvirke elevenes valg, får så være uttrykk for en uenighet, og dem skal vi også ha noen av. Egentlig tok jeg ordet for å gjøre oppmerksom på at Fremskrittspartiet vil signalisere støtte til forslag nr. 22, fra Høyre og Venstre. Jeg synes også det er verdt å merke seg at regjeringspartiene nå har vurdert opposisjonens forslag grundig – endelig – og at de derfor også signaliserer støtte til i hvert fall ett forslag, og så får forslagsstillerne ellers komme tilbake til anmodningen om oversendelse eller ikke i neste runde. Men det er bedre sent enn aldri.
Olemic Thommessen (Høyre), 2007-04-16:
Jeg vil gjerne snakke litt om barnehager. Høyre ønsker at barn skal få være barn i barnehagen, i omgivelser av stor frihet og der man kan lære ut fra egen motivasjon og egne forutsetninger. Det er viktig at barnehagene åpner porten ut og gir barna erfaringer slik at de kan delta i samfunnet utenfor barnehagens gjerder. Naturlig kreativitet må ikke overstyres av pedagogiske tiltak og krav til instrumentell samhandling. Førskolelærernes viktigste oppgave er å legge til rette for at barna gis muligheter til rike og gode opplevelser, muligheter til å takle motgang og bli stilt krav til. De må også ha nødvendig spisskompetanse, slik at barn med særskilte utfordringer får god og relevant oppfølging. Dette gjelder særlig i forhold til de språklige utfordringer noen barn sliter med, enten ved språklige dysfunksjoner av forskjellige slag eller fordi barnet har et annet morsmål. Høyre har foreslått at det innføres landsdekkende kartlegging av språkferdighetene hos alle fireåringer innen 2009. Det er nå tatt i bruk et kartleggingsverktøy, «Språk 4», til bruk ved utvalgte helsestasjoner. Høyre mener forskningen på og evalueringen av dette programmet kort og godt ikke er tilstrekkelig, at det bør foretas en bedre evaluering, og at det også må åpnes for andre verktøy enn dette ene. Forskningen på dette området må også omfatte tiltak for barn som ikke går i barnehage. Barnehagesektoren er i en rivende utvikling, og stadig flere barn i stadig yngre alder tilbringer stadig mer tid i barnehagen. Det råder full enighet om at barnehagetilbudet skal være av høy kvalitet. Begrepet «kvalitet» er vanskelig å definere, og ulike grupper legger ulik betyding i innholdet. Pedagoger definerer det på én måte, foreldre vil definere kvalitet på en annen. Hva som er god kvalitet, er kanskje ikke så lett å bli enige om. I dette arbeidet er det viktig at det tas høyde for at så vel barnehagen, det pedagogiske personalet, foreldrene og barnehageeierne gis tilstrekkelig frihet til å komme med innspill om hva dette er, altså hvordan man ønsker at en best mulig barnehage skal være. Høyre ønsker en vesentlig sterkere forskning på dette området. Vi tror det er nødvendig med mer kunnskap og mer viten for at vi skal greie å skape en kvalitativ bedre barnehage. Den viktigste forutsetningen i kjølvannet av det blir at denne kunnskapen deles med og stilles til disposisjon for alle aktører som arbeider med barnehager. For Høyre er det klart at en kvalitativ god barnehage handler om et reelt mangfold. Det betyr at det skal være plass til alle aktører, ikke minst de private, og at forskningskunnskapen deles mellom alle aktører på denne arenaen.
Ingrid I. Opedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Det er eit viktig tema Regjeringa her har sett på dagsordenen. Frå min eigen skulekvardag hugsar eg altfor godt nokre av dei som stod igjen, som fekk raude strekar i boka same kva dei gjorde, som fekk ein ufortent dårleg start på livet i ein skule som ikkje var tilpassa dei utanfor A4-mønsteret. Dessverre er temaet like aktuelt i dag. Eg trur og håpar at oppfølging av meldinga vil føre til at fleire barn og unge faktisk får ein betre start og eit betre liv. Eg vil fokusere på eit par tema som ikkje er av dei mest sentrale i meldinga, men som eg likevel meiner er viktige å ha med seg. I punktet om læringsmiljø står det at alle elevar har rett til eit godt fysisk miljø som fremjar helse, trivsel og læring. Me veit at tilstanden på mange skulebygg rundt om i landet er dårleg. Seinast denne månaden har skular i Ålesundsområdet stått i fare for å bli stengde på grunn av helsefare. Me veit òg at mange kommunar, trass i den gledelege satsinga på kommuneøkonomien frå den nye regjeringa, slit med å ta igjen vedlikehaldsetterslepet som har hopa seg opp etter mange år med sveltefôring. Derfor er eg glad for at Regjeringa i 2007 fasar inn dei siste to milliardane av den statlege låneramma til renovering av skulebygg. Eg er endå meir glad for at ein i Soria Moria-erklæringa lovar at ordninga skal vidareførast og forsterkast. Dette er heilt nødvendig! Det andre temaet eg vil nemne, har med språk å gjere. I meldinga står det: «Språk gir mulighet til å kommunisere og bidrar til identitetsdannelse og tilhørighet i et fellesskap.» Eg vil minne om at me har mange ungar med mange ulike språk her i landet. Meldinga fokuserer fint på dei minoritetsspråklege ungane og deira særskilde behov. Eg vil i tillegg minne om dei to offisielle skriftspråka som me har her i landet. Det å ha tilgang til lærebøker og anna undervisningsmateriell på si eiga målform bør vere sjølvsagt, òg for nynorskelevane. I tillegg nemner meldinga i kapittelet om mangfaldige læringsarenaer Den kulturelle skulesekken som ei viktig kulturpolitisk satsing. Språket er ein viktig del av kulturen. Styrking av språkleg og kulturell identitet er viktige mål. Derfor bør språkpolitiske føringar vere med når skulesekken no skal vidareutviklast. Det bør etter mitt syn setjast av midlar til pilotprosjekt for utvikling av kunst- og kulturtilbod som er retta spesielt mot nynorskspråklege elevar. Sjølvkjensle er viktig for at ein ikkje skal stå igjen, og det å vere trygg på og stolt av sitt eige språk er ein av faktorane som kan sikre dette. Ved Høgskulen i Volda er det no i gang planar om eit senter for kulturproduksjon og kulturformidling. Det kan bli ein nyttig arena for dette arbeidet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
For én time siden gikk fristen for å søke på høyere utdanning ut. Det betyr at det er mange av oss som har måttet legge hodet i bløt og har fundert på hva vi skal bli. Dessverre skjer dette altfor ofte alene og på bakgrunn av litt for lite fakta om de valgmulighetene vi har. Vi vet at resultatet for mange blir omvalg og nytt studium. Sånn er det også i den videregående skolen. 11,7 pst. av elevene som gikk på grunnkurs i 2003, var fremdeles på grunnkurs året etter. Jeg er ikke i tvil om at dette er mye fordi de ikke fikk den rådgivningen de hadde bruk for. Dagens ordning sikrer ikke elever den retten til rådgiving som de har. Den sikrer heller ikke at kompetansen hos den som står for rådgivningen, er god nok. Derfor er det skuffende at regjeringspartiene ikke vil støtte forslag fra opposisjonen om mer utdanning for rådgivere. Vi må nemlig komme vekk fra en situasjon der lærere som ikke fungerer, blir omplassert til rådgivere. Men det er jeg redd for at Regjeringen i sitt forslag ikke tar nok inn over seg. Like viktig er det å fokusere på det psykososiale læringsmiljøet. Det er først når elevene trives på skolen, at de vil ha fullt utbytte. Og når elever trives, vil de også lettere fullføre skolegangen. Vi vet at presset mot ungdom er blitt større. Mote, slanking og jag etter det perfekte møter oss i TV og blader. Antallet unge med psykiske problemer bare øker. Det samme gjør ventelistene – de blir stadig lengre. I mitt hjemfylke, Aust-Agder, har hver elev i den videregående skolen mulighet til i gjennomsnitt 63 sekunder hos helsesøster hver uke. Dette er dramatisk lite når vi vet hvor viktig en samtale med helsesøster kan være. Trivsel på skolen er så mye mer enn faglige utfordringer. En storsatsing på skolehelsetjenesten og på det psykososiale miljøet vil føre til sunnere og tryggere elever. Og det vil føre til at flere fullfører utdanningen og får utnyttet sitt potensial. Kristelig Folkepartis mål er at alle som går på skolen, skal bli vinnere. For å få det til er det viktig å kombinere kunnskap med et godt og trygt læringsmiljø i skolen.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Vi vet mye om ulikheter i samfunnet. Forskning gjennom mange tiår har vist hvordan ulikheter går i arv. Den har vist hvordan foreldres økonomiske forutsetninger bestemmer hvilke muligheter barn og ungdom har til å forfølge evner og anlegg, hvordan de igjen overfører dette til neste generasjon, og de igjen til neste generasjon. Men den sosiale arven er ikke bare økonomi. Barn av tidligere barnevernsbarn er overrepresentert i dagens barnevern. Barn av misbrukere er overrepresentert blant dagens misbrukere. Overgripere og mishandlere har ofte selv en bakgrunn preget av mishandling og overgrep. Til tross for denne kunnskapen mangler vi som samfunn strukturer som evner å bryte den sosiale arven. Den norske fellesskolen og utdanningssystemet har bidratt til at flere har muligheter til å utvikle evner og anlegg. I de senere år har vi imidlertid sett en skremmende utvikling av feilslått språkopplæring av minoriteter, og at det har ført til at mange har hatt vanskeligheter med å fullføre sin videreutdanning, noe som igjen skaper vanskeligheter på arbeidsmarkedet. Men problemet starter før skolealder. Språklige ferdigheter er en forutsetning for å lykkes i skolen. Innsats på språkutvikling må derfor settes inn før skolestart. På samme måte må uheldig sosial arv brytes på et tidlig tidspunkt dersom det skal føre til endringer i den enkeltes utviklingsmuligheter. Språkproblemer eller sosiale problemer må oppfanges på et tidlig tidspunkt. Barnehagereformen og Regjeringens barnehagepolitikk – når gjennomført – vil gi alle barn rett til en barnehageplass til en makspris. Det er således en strukturreform som vil gi alle en bedre mulighet til reelt å kunne utvikle evner og anlegg. Den moderne barnehagen vil i tillegg til å sikre barn omsorg og trygghet bidra til å motivere barn til å lære og til å gi dem utviklingsmuligheter. Det er helt avgjørende at alle barn gis disse mulighetene, at retten til barnehageplass blir reell, og at en slik rett verken direkte eller indirekte undergraves av andre økonomiske eller sosiale velferdsordninger.
Afshan Rafiq (Høyre), 2007-04-16:
Skolen er den eneste felles arena for alle barn og unge i Norge. Skal skolen fortsatt spille en viktig rolle som denne arenaen, må den tilpasse seg de utfordringene og endringene som skjer i samfunnet. Det flerkulturelle Norge er en av endringene som virker sterkt inn på dagens og morgendagens skole. I dag har mer enn to av tre grunnskoler minoritetsspråklige elever. Flertallet av dagens elever går altså på skoler med flerkulturelle elever. Dette gir nye muligheter for undervisning i toleranse, respekt og integrering, og dette er en mulighet som skolene bør vite å utnytte. Ser vi på elevenes faglige prestasjoner, viser studier at uforholdsmessig mange med minoritetsbakgrunn har faglige problemer på skolen. Dette gjelder i alle de viktigste teorifagene. De faglige problemene knytter seg ikke minst til språklige forhold. Selv om de minoritetsspråklige elevene klarer seg bra når det gjelder dagligtale, blir språkproblemene synlige når det konkrete skal gjøres om til mer komplekse og abstrakte begreper. Høyre er opptatt av at alle barn og unge skal få likeverdig og tilpasset undervisning. Språk er verktøy for denne tenkningen. Språkopplæringen må derfor ta utgangspunkt i barnets kompetanse. Forskning viser at bl.a. tospråklig opplæring fra og med 1. klasse er den beste måten å sikre at alle elever forstår og kan gjøre seg forstått på, slik at de kan tilegne seg faglig kunnskap. Jeg vil også sette søkelyset på lærings- og oppvekstmiljøet i skolen. Barn og ungdom har krav på trygt og godt lærings- og oppvekstmiljø. Problemer knyttet til vold, mobbing, kriminalitet, rus og rasisme blant barn og unge har fått økt oppmerksomhet den senere tiden, og situasjonen vekker uro. Dette er en utvikling som alle politiske partier må jobbe sammen for å snu gjennom et bredt engasjement. Det holdningsskapende arbeidet må gjennomsyre all virksomhet i skolene og lærebedriftene våre. Arbeidet mot rasisme og etnisk diskriminering krever en kontinuerlig og langsiktig innsats fra hele samfunnet. Skolens tiltak overfor problematferd, rasisme og etnisk diskriminering må ikke bli segregerte tiltak, men tiltak som omfatter alle elever. I den sammenheng er det også veldig viktig å satse på rekruttering av flere lærere med minoritetsbakgrunn. Det er en kjempeutfordring, for vi ser at det er veldig mange med minoritetsbakgrunn som ikke velger dette som sitt yrke. Visjonen må være en skole der det flerkulturelle brukes som den store ressursen det er, der elevene utvikler en naturlig åpenhet og toleranse for andres bakgrunn, tro og kultur.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Det har vært interessant å følge med på denne debatten, og på dette stadiet var jeg litt i tvil om jeg kunne tilføre debatten noe nytt. Jeg tar ordet likevel, for jeg har mange år bak meg som barnefysioterapeut i skolen og i barnehagen. Jeg har bl.a. jobbet med unger med sammensatte problemer og med funksjonshemmede unger, unger som trengte hjelp fra lærere og fra førskolelærere, men også fra andre kompetente yrkesgrupper. Jeg opplevde at ungene ikke fikk den hjelpen de skulle ha, særlig fordi skolen hadde den oppfatninga at vi må vente og se, for dette kan gå over. Jeg er veldig glad for at denne stortingsmeldinga gir et så tydelig svar, at dette ikke lenger skal være holdninga. Som statsråden sa tidligere: Innsats skal settes inn tidlig i opplæringsløpet og tidlig når problemer oppstår. Som barnefysioterapeut vet jeg at når unger har problemer av en eller annen art, kan det oppdages ganske tidlig, fordi disse problemene ofte gir seg kroppslige og motoriske utslag. Det er jo bl.a. derfor barnehagene er så utrolig viktige, og at alle unger får muligheten til å gå der. Unger har behov for gode mestringsopplevelser og for å bli sett, og får de ikke den hjelpa, vil de mange nederlagene føre til psykiske påkjenninger, til atferdsproblemer og nettopp til at de blir stående igjen. Både statsråden og saksordføreren understreket betydninga av en god skoleleder. I forrige uke besøkte jeg Mjølkeråen skole i Bergen, og da fikk jeg virkelig oppleve en skoleleder som var tydelig og inspirerende overfor lærerne og motor i mye bra utviklingsarbeid. Jeg vil trekke fram to eksempler. Skolen legger vekt på uteskole og fysisk aktivitet og på å bruke skogen og naturen rundt som læringsarena. Deler av matteundervisninga f.eks. foregår ute. Erfaringene var mer tilfredse elever, flere mestringsopplevelser, større samarbeid mellom elevene som ser styrker i medelever som de ellers ikke ser, og dermed også bedre læring. Jeg er veldig glad for at en nå har større forståelse for hvor viktig fysisk og motorisk aktivitet er for at unger skal kunne lære bedre. Det andre gode eksemplet fra Mjølkeråen skole er utviklinga av skolebibliotek. Et godt skolebibliotek som samarbeider med folkebiblioteket, er viktig ut fra faglige behov, men også som sosial arena der unger kan møtes på tvers av alder. I meldinga sies det noe om at det finnes flere slike eksempler, men at det er altfor tilfeldig. Jeg ser virkelig fram til en opprustning av bibliotekene. Det er mye vi kan lære av Finland, bl.a. hvor viktig gode bibliotek er for leselyst og for leselæring.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Det er grunn til å sette ord på de utfordringer vi har i norsk skole. Vi har en tverrpolitisk enighet om kvalitet og kunnskapsløft, og vi burde ha økonomi og kompetanse til å ha verdens beste skole. Like fullt dropper altfor mange ut av videregående skole. Skolen produserer forskjeller, og skolen produserer tapere – dessverre. I sitt innlegg i debatten i dag sa kunnskapsministeren at han er bekymret for at mange elever ikke får grunnleggende kunnskaper og ferdigheter i skolen, og han er og skal være bekymret når det gjelder dem som ikke makter å fullføre et videregående skoleløp. Men er det sikkert at mer norsk, mer matematikk og mer engelsk er svaret for at flere skal oppleve mestring i skolen, ikke minst i ungdomsskolen? Jeg tror vi må gjøre flere ting. Det er rett å gjøre mer i forhold til rådgivning av ungdomsskolelever, og det er rett å gi rådgiverne i ungdomsskolen mer kompetanse og mer ressurser. Ja, det er rett å se på innholdet i den videregående skolen, som kunnskapsministeren sa, spesielt for de yrkesfaglige studieretningene der frafallet er størst. Men Kristelig Folkeparti tror ikke en finner svar på alle spørsmål om hvorfor de unge dropper ut, med kun å se på den videregående skolen. Jeg tror at problemene begynner tidligere for mange ungdommer. Manglende mestring i barne- og ikke minst i ungdomsskolen kan være hovedgrunnen til at elevene ikke klarer å gjennomføre videregående skole. Kristelig Folkeparti ønsker et mer praktisk skoleløp i ungdomsskolen. Ikke alle lykkes i en teoritung skole. Flere må føle mestring. De må lykkes. Mer norsk, matematikk og engelsk er ikke feil, men det er ikke nødvendigvis svaret for alle elever. Mer tid til praktiske fag og praktiske aktiviteter og valgfag vil føre til at flere elever lykkes. Det er et tankekors at vi snakker mye om tilpasset opplæring i norsk skole, men vi holder fast ved at alle elever skal gjennom den samme teoritunge grunnskolen. Her er det lite rom for tilpasning. Kristelig Folkeparti vil oppfordre kunnskapsministeren til å lytte til dem som ønsker å skape en større mulighet til praktisk aktivitet for alle elever i ungdomsskolen og mer praktisk tilpasset skoleløp for enkeltelever. Sammen med styrket helsesøstertjeneste i ungdomsskolen tror jeg at dette kan gi mer mestring og mindre «drop-outs». Tilpasset opplæring må ikke bety at elevene skal tilpasse seg skolen, men at skolen er så romslig og så fleksibel at den ikke skaper vonde opplevelser for enkeltelever, de som kan bli stående igjen. Vi må skape den skolen som fanger dem opp underveis.