Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-19:
Det er brei politisk oppslutning om at vi skal sikre habilitering, rehabilitering og opptrening til alle som trenger det. Derfor har regjeringa lagt fram sin nasjonale strategi for habilitering og rehabilitering, hvor det er klart definert hvordan dette feltet skal styrkes. De regionale helseforetakene og Helsedirektoratet har som oppgave å følge opp strategien. Poliklinisk fysioterapi er en viktig del av det tilbudet som skal være tilgjengelig for befolkninga. Enkelte helseforetak kunne tidligere benytte en praksis med takster og egenandeler ut fra systemet for fysioterapeuter i kommunehelsetjenesten. Denne ordninga ble, som representantforslaget viser til, avviklet i 2010, som igjen førte til at 35 mill. kr ble overført fra poliklinikkbudsjettet til alle de regionale helseforetakenes basisbevilgninger, for derigjennom å kunne bli mer rettferdig fordelt mellom helseregioner og sykehus. Nye anslag viste imidlertid at refusjonsutbetalingene var mye større enn dette beløpet, og overføringa ble ytterligere styrket med 8 mill. kr i forbindelse med tilleggsbevilgninger og omprioriteringer på statsbudsjettet for inneværende år. Endringa var et ledd i ønsket om forenkling og rydding ved omlegging av finansieringa av somatisk poliklinisk virksomhet. Forslagsstillerne bak det representantforslaget vi nå debatterer, peker på og mener at den nye finansieringsmåten har ført til at rehabiliteringstilbud enkelte steder er blitt redusert. Vi mener det er viktig å finne ut om så har skjedd, og gi enda tydeligere føringer for helseforetakene og understreke deres sørge-for-ansvar på rehabiliteringsfeltet. Representantene bak forslaget ber om at poliklinisk fysioterapi ved sykehusene kan inngå som en ordinær del av den innsatsstyrte finansieringa og omfatte alle helseforetak. Den rød-grønne fraksjonen ønsker i den forbindelse å få oversikt over omfanget av poliklinisk fysioterapi i helseforetakene, slik at man deretter kan vurdere om dette skal inkluderes i ISF. Som saksordføreren også nevnte, har jo helse- og omsorgsministeren tidligere sagt at hun vil vurdere dette i forbindelse med det videre arbeidet med Samhandlingsreformen. Både kommunene, sykehusene og private opptrenings- og rehabiliteringsinstitusjoner som har avtale med de regionale helseforetakene, inngår i det helhetlige og koordinerte tjenestetilbudet vi ønsker å ha på rehabiliteringsfeltet. Av en eller annen merkelig grunn mener opposisjonen – og de sier det også i sitt forslag – at rehabiliteringsinnsatsen har hatt en nedgang under denne regjeringa. Det er feil. Fra 2006–2009 økte f.eks. den øremerkede bevilgninga til kjøp av tjenester fra private rehabiliteringsinstitusjoner betydelig. For 2010 er disse øremerkede midlene videreført til rammene til de regionale helseforetakene. I tillegg har helseforetakene brukt midler fra ordninga Raskere tilbake til å kjøpe tjenester fra rehabiliteringsinstitusjonene. Jeg tror denne misforståelsen skyldes at opposisjonen har hengt seg opp i antall overnattingsdøgn som man tidligere har brukt som måltall for god rehabilitering. Selvfølgelig kan døgnopphold være en del av det tilbudet som gis, men rehabilitering er så mye mer og foregår i dag ut fra metoder som hele tida utvikles, og som trenger ulike tidsrammer. I stortingsbehandlinga av Samhandlingsreformen understreket en samla komité viktigheten av å få flere og bedre koordinerte tjenester for pasienter og brukere. Regjeringa følger nå opp med ytterligere å øke bevilgninga til rehabilitering i budsjettet for 2011 som nettopp ble lagt fram.