Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-06-15:
Lov om tvungen lønnsnemnd i arbeidstvisten mellom Unio og KS og Unio og Oslo kommune er på dagens dagsorden. Streik er et lovlig, viktig kampmiddel, og det er partenes ansvar, og jeg vil understreke det som flere før meg har sagt, at Stortinget ikke skal gripe inn ved en sånn streik. Imidlertid skal en fra regjeringas side hvis streiken utgjør en fare for liv og helse, etter vurdering fra samfunnets faginstanser – i dette tilfellet Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap og Helsetilsynet – foreta en vurdering. Senterpartiet har gått grundig inn i hva som utløste de to sakene i lov om tvungen lønnsnemnd som behandles i dag, og vi viser til våre merknader i innstillinga. Den ene saken, mellom Unio og KS, har sin basis i Fredrikstad, i søppelforbrenningsanlegget FREVAR, hvor det var en akutt fare for brann, og hvor det var et forspill som innebar at det var sendt søknader om å innvilge dispensasjon fra streiken, og det ble ikke innvilget. Det ble først gitt tilsagn fra den sentrale streikeledelsen om å endre holdningen etter at partene var innkalt til møte med statsråden. Det er viktig å være klar over at det som er systemet i KS-sektoren, er at det ikke er KS som sender søknader om dispensasjon, det er den enkelte kommune, og den enkelte kommune sender søknad om dispensasjon for hver person, for én dag. Det er et annerledes system enn det som er ellers. Så det er en upresishet fra regjeringas side når det snakkes om KS og å søke dispensasjon. Det er den enkelte kommune som søker dispensasjon. Når det gjelder saken mellom Unio og Oslo kommune, var en der i en tilsvarende situasjon. Dispensasjonene ble avvist. Da kom en i en kritisk situasjon, hvor da Unio endret holdning, men i begge sakene var det ikke vilje fra Fredrikstad kommune eller fra Oslo kommune til å søke ny dispensasjon. Senterpartiet er derfor enig i at grunnlaget for lov om tvungen lønnsnemnd var til stede, og støtter forslaget om tvungen lønnsnemnd. Samtidig vil jeg si at Unio har gode argumenter for sine krav, altså streikegrunnlaget. Unio er i denne saken primært knyttet til lærernes og sykepleiernes situasjon, og det er en felles erkjennelse av at det har vært en klar manglende reallønnsøkning – på tilsvarende nivå som for andre i kommunal sektor – for lærerne, og derfor fremmet Unio krav om en klar reallønnsvekst og start på et lønnsløft. Det var imidlertid i direkte konflikt med frontfagets resultat i privat sektor, med et tillegg på 2,7 pst. Det er viktig at rekrutteringen sikres, og at lønns- og arbeidsvilkårene må være attraktive for både lærere og sykepleiere. Det er en felles erkjennelse mellom partene at lærerne har tapt i de lokale lønnstilleggene og fått en såkalt mindrelønnsutvikling i perioden 2004–2019. Det er også en erkjennelse av at sykepleierne må få bedret sin situasjon for å sikre rekrutteringen. En er nødt til ikke bare å se på lønn, men også på å styrke utdanningen. En må se på fremming av en heltidskultur, og en må også gjennomføre en tillitsreform som gjør at det blir mer attraktivt å være helsefagarbeider eller sykepleier i de situasjoner som krever at en tar ansvar og har myndighet til å ta ansvar. Disse forholdene, både for lærere og for sykepleiere, må følges opp i samarbeid med motparten, Kommunenes Sentralforbund, i det kommende året, sånn at vi unngår den kritiske situasjonen som vi nå har hatt over lang tid for de to gruppene. For øvrig vil jeg si, til slutt, at Senterpartiet er for å innlemme ILOs kjernekonvensjoner i menneskerettsloven, og vi står også bak tilråding B fra komiteens flertall, som er Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV.