Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2009-12-01:
Det er ingen tvil om at vi har et altfor høyt sykefravær, spesielt når vi også ser på at vi faktisk har et godt arbeidsliv her i landet. Det er ikke blitt større og større belastning på arbeidstakerne nå enn tidligere, i hvert fall ikke rent fysisk, så det skulle ikke være noen grunn til at vi skulle ha et så høyt sykefravær som vi har i dag. Jeg mener vi ikke kun kan legge ansvaret over på arbeidsgiver, for dette er ganske sammensatt. Men det man kanskje må begynne å gjøre, er å se på utviklingstrekk som er helt klare. Det er tre grupper som skiller seg ut der sykefraværet øker. Det er folk med muskel- og skjelettlidelser, det er folk med lettere psykiske lidelser, og det er gravide. Da må man se på hva slags målrettede tiltak man skal sette inn for disse gruppene. Så må man slutte å snakke om at det er eldre arbeidstakere og de som har tyngre funksjonshemninger, som er skyld i det store sykefraværet, for det er ikke dem som står for økningen. Hva har skjedd de siste årene fra det offentliges side? Er det noen samhandling når det gjelder det som skjer på arbeidssiden, og det som skjer i helsevesenet ellers? I den perioden hvor man ser denne økningen i arbeidsuførhet innenfor disse gruppene, ser man også økte ventetider innenfor helsesektoren. Man har fått lengre ventetid for å få radiologisk undersøkelse, og det er enda vanskeligere å få behandling for muskel- og skjelettlidelser. Det samme gjelder lettere psykiske lidelser. Det er altså ingen sammenheng og samhandling her, og det vil heller ikke bedre seg, selv om man får til en god avtale mellom fire parter, som man nå snakker om. Man må ha den femte parten med på laget, og det er helsesektoren, for der er det en stor svikt. Hva er det som gjør folk syke? Det må man også tenke mer på. Det er ikke nødvendigvis arbeidsplassen som gjør folk syke. Det kan være livsstil, det kan være familiesituasjon og det kan selvfølgelig være arbeidsplassen. Men det dreier seg også om, som det er sagt tidligere her, holdninger til det å gå på jobb. Jeg tror i hvert fall at jo mer man snakker om at arbeidet gjør deg syk, jo mer syke blir folk av å gå på jobb. Man blir ikke syk av å jobbe, og man blir ikke frisk av å være hjemme. Veldig mange sykdommer blir heller ikke behandlet av lege. Man sier det er legens ansvar, og legen skal prate. Det hjelper ikke en med muskel- og skjelettlidelser om legen sitter og prater. Den personen må få rett behandling. Vi har også en yrkesgruppe, naprapatene, som gjør en kjempeinnsats i Sverige, hvor de er mange hundre også innenfor det offentlige helsevesenet. Her i landet har man fremdeles ikke åpnet for å gi naprapatene autorisasjon, slik at de kan bli en del av det offentlige helsevesenet og gjøre en god jobb for mange av dem med muskel- og skjelettlidelser. Når det gjelder de gravide, har det jo nærmest blitt en tendens at man skal kunne være sykmeldt mye lenger enn man kunne tidligere. Mange gravide har bekkenløsning og kan trenge å komme til en sånn type behandling – eller de kan trenge hjelpemidler som gjør at de ikke behøver å være hjemme. Bare å være hjemme og ikke få den behandlingen man trenger, blir man heller sykere av, og det kan føre til varig uførhet. Så her må altså helsesektoren vår stille opp. Vi ser at en del bedrifter velger å kjøpe helseforsikringer. Det skulle vært interessant å se om disse bedriftene får folk raskere tilbake på jobb. En del bedrifter velger også å kjøpe operasjoner eller behandlingstilbud til sine ansatte. Dette møter man altså med straff i form av en skattlegging av arbeidstakeren og også av arbeidsgiveren. Det henger jo ikke sammen med det at man skal gi arbeidsgiveren mer ansvar for at arbeidstakeren skal kunne stå i jobb. Da må i hvert fall arbeidsgiveren kunne få en mulighet til å hjelpe arbeidstakeren til å komme raskere tilbake uten at det skal belastes med ekstra skatter. Samhandling gjelder altså ikke bare kommunene og helsetjenesten. Det gjelder helheten. Vi må altså stille opp med våre tilbud. «Raskere tilbake» handler om å få et raskt helsetilbud. Når Fremskrittspartiet her blir beskyldt for å trylle bort uføre og sykmeldte, må jo det være flott. Det er jo det man skal gjøre. Og den måten man skal trylle på, er faktisk å gi et godt helsetilbud, rask behandling, rask rehabilitering, være på plass når de syke trenger det, og også fortelle folk at det er ikke farlig å gå på jobb. Man får veiledning, man kan få hjelp, og man kan få tilrettelegging – det er de midlene Fremskrittspartiet bruker: raskere hjelp, rehabilitering og tilrettelegging på arbeidsplassen. Det er det som må til, for det hjelper ikke å forhandle seg fram til verken det ene eller det andre hvis ikke vi stiller opp alle mann.