Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-02-02:
Vi har med interesse merket oss at representanter fra opposisjonspartiene i det siste har brukt mye tid og energi på å kritisere regjeringens fiskeripolitikk. Det lever vi godt og vel med, all den tid fiskeriministeren gjør et forbilledlig arbeid med å invitere til dialog med fiskeriorganisasjonene og gjennomføre gode og grundige høringsprosesser når overordnete stortingsvedtak skal implementeres og nedfelles i nytt regelverk. Det som imidlertid er totalt fraværende i retorikken fra opposisjonspartiene, er å gi felles signal om hva fiskerinæringen og den enkelte fisker vil ha å forholde seg til ved et eventuelt regjeringsskifte i høst. Hva er egentlig fiskeripolitikken, innholdet i fiskeripolitikken, som opposisjonspartiene i så fall vil føre? At opposisjonspartiene behendig unngår å si noe om det, er for så vidt forståelig, for her spriker det godt i staurbøra. SV vil inndra hele kvotegrunnlaget fra plikttrålerne og overføre det til kystflåten, for øvrig uten å kunne gi noe godt svar på hvordan en slik massiv kvoteoverføring vil slå ut med tanke på overfiske på kysttorsken og jevn råstofftilgang gjennom året. Partiet Rødt, som håper på en vippeposisjon overfor en rød-grønn mindretallsregjering, går enda lenger. Da Stortinget behandlet kvotemeldingen i juni i fjor, sa representanten Moxnes at det er på tide å sende frysetrålerne til opphogging og overføre hele kvotegrunnlaget til kystflåten. I Senterpartiet kan det virke som om fiskeripolitikken endres internt hver gang representantene Pollestad og Adelsten Iversen tar ordet for å kommentere kvotefordeling mellom flåtegruppene. Under behandlingen av kvotemeldingen foreslo Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet å utrede en gjeninnføring av 28-metersgrensen for kystflåten, for øvrig en begrensning som de samme partiene selv fikk fjernet i 2010, da de satt i regjering. På spørsmål fra magasinet Norsk Fiskerinæring om hvilket kvotegrunnlag en ny kystflåtegruppe over 28 meter i så fall skal fiske på, blir de samme partiene svar skyldig. Arbeiderpartiet og Senterpartiet er rørende enige om at det er et spørsmål som må utredes grundig, mens SV mener at fartøy over 28 meter skal reguleres som havgående fartøy. Det kan ikke forstås annerledes enn at SV mener at disse fartøyene da skal komme i tillegg til de havgående fartøyene som allerede fisker på kvotegrunnlaget til den flåtegruppen. Under Stortingets behandling av kvotemeldingen foreslo SV, sammen med Senterpartiet, også å be regjeringen om å utrede en ordning der dagens system med kjøp og salg av fartøy med kvoter blir erstattet av et konsesjonssystem der nærhet til ressurs og kompetanse avgjør tilgang på rettigheter – hva nå det måtte bety. Det var et forslag som innebar at de to partiene er villige til å vurdere en omlegging av adgangen til lukket fiskeri som er langt mer vidtgående enn noen av forslagene som ble presentert i kvotemeldingen. Forslaget fikk ikke støtte fra Arbeiderpartiet, og det ble heldigvis ikke vedtatt. Og mens SV, Rødt og Senterpartiet vil sette EØS-avtalen på spill og dermed forrykke hele grunnlaget for norsk fiskeeksport til EU, tviholder Arbeiderpartiet på at det ikke er aktuelt å gå i regjering med reforhandling av EØS-avtalen som en del av regjeringsplattformen. En felles rød-grønn fiskeripolitikk eksisterer ikke. Den består av fragmenterte og til dels populistiske utspill som spriker i alle retninger. Det lover ikke godt for en av Norges viktigste distriktsnæringer ved et eventuelt regjeringsskifte til høsten.