trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-05-07:
I formålet til loven står det at loven skal legge til rette for en åpen og opplyst offentlig samtale gjennom å sikre redaksjonell uavhengighet og etablere klare ansvarsforhold for innhold som blir publisert i redaktørstyrte journalistiske medier. Til grunn for dette ligger at mediene selv kan få tilgang til ulik informasjon, også fra offentlige etater, om hva som faktisk foregår. Det som fikk meg til å tegne meg igjen, var noe statsråden sa i sitt svar til meg som var ganske utrolig. Han sa at det var et eksempel til etterfølgelse for andre land at informasjon blir gitt på pressekonferanser der statsrådene kan fortelle om hva som skjer. Dette skjer hele tiden. Det skjer i Ungarn, det skjer i Tyrkia, det skjer i Kina, det skjer i Nord-Korea – det skjer overalt at statsråder systematisk presenterer informasjon fra det offentlige. Det er ikke noe unikt for demokratier. Det skjer i USA, og det skjer i Storbritannia. Det som er unikt for åpne demokratiske samfunn, er at pressen selv kan gå etter denne informasjonen, uavhengig av en presentasjon fra en statsråd på en pressekonferanse. Det er det vi etterlyser, at dokumenter som har allmenn interesse – interesse for Barneombudet, for kommuner, for Stortinget, for partier, for organisasjoner, for helseinstitusjoner, for folk som jobber i ulike sektorer – blir tilgjengeliggjort, slik offentlighetsloven krever. Og dette svarer altså statsråden på med å vise til at ja men, det er flott at man har pressekonferanser hver ettermiddag kl. 16. Det er flott, det. Og etter hvert blir det kanskje anledning til at flere journalister også får være til stede og får stille enda flere spørsmål. Men det fritar jo ikke statsråden ansvaret for åpenhet, mulighet til å granske, grave, bruke kilder. Dette må statsråden kunne svare på med mer enn en setning om at Venstre er for meroffentlighet. Statsråden sitter med konstitusjonelt ansvar for sektoren. Han svarer for øvrig heller ikke på spørsmålet fra SV, som jo er helt betimelig. Hvis det er nødvendig for Venstre å være med på en merknad om at ulike redaktørstyrte medier må likebehandles, må dette være et åpenbart spørsmål: Hvilke er det som ikke likebehandles i dag? Hvordan har statsråden tenkt å følge opp dette hvis han ikke aner svaret på det spørsmålet? Jeg har erfart at statsråden ikke er så glad i å stille til debatt, men her i salen må han faktisk svare, for det er denne sal, dette forum, dette hus som er det øverste organet i det norske demokratiske systemet. Det er altså ikke slik som statsministeren visstnok sa her, at Stortinget har en kontrollfunksjon som kan komme til skade hvis vi får informasjonen litt for tidlig eller blander oss borti regjeringens beslutninger. Premissene for beslutningene legges her.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-05-07:
Forrige sak var – vil jeg si – en god sak for Arbeiderpartiet. Vi tok dette opp i et Dokument 8-forslag for flere år siden. Denne saken er enda større og enda viktigere for oss. Jeg vil takke komiteen for samarbeidet. Dette har ikke vært en vanskelig sak å få i havn, men jeg vil være ærlig og si at dette ikke alltid har vært så lett. Vi har konsekvent og over lang tid vært forsvarere av spillmonopolet, av enerettsmodellen, som skal sikre at en sektor som potensielt kan ha ganske store skadelige virkninger for enkeltmennesker, for familier og for samfunnet, er under god kontroll. Som kulturminister vant jeg bl.a. en sak i EFTA-domstolen om dette. Vi har kjempet for modellen, og vi har vunnet fram også internasjonalt. Det har altså ikke alltid vært så bred enighet om dette, og særlig har kulturministerens parti hatt et annet syn. I programmet gikk man faktisk inn for at man skulle ha likebehandling av utenlandske og norske spill. Nå er heldigvis lyden en helt annen. Jeg har lyst til å berømme særlig Trine Skei Grande, som la fram denne saken, og som – jeg tror med god hjelp av statssekretær Atle Hamars erfaring fra Lotteritilsynet – har fulgt opp dette med et forslag som har gått ganske uforandret gjennom Stortinget. Det er viktig at det er bred enighet, for dette kommer til å bli utfordret av sterke økonomiske interesser. Men etter et bredt flertall i Stortinget er reklamereglene godt forankret som en logisk konsekvens av enerettsmodellen. Det ene følger av det andre. Dette er ett og det samme. Vi støtter fullt opp om argumentasjonen som departementet har lagt fram i lovproposisjonen. Vi ser ikke de juridiske utfordringene som andre, sterke økonomiske interesser, prøver å se i dette lovverket. Og det er altså bare ett parti som er uenig i dette brede vedtaket. Det må være Stortingets vedtak om enerettsmodellen og dette soleklare vedtaket nå om tiltak som jeg mener er så lite inngripende som overhodet mulig, innenfor et regelverk som faktisk skal kunne praktiseres og følges opp. Man kunne sett for seg et mye mer inngripende regelverk. Jeg synes departementet og daværende statsråd har gjort en veldig god jobb med å finne en metodikk her som viser at man faktisk på alvor prøver å gjøre dette på en minst mulig inngripende måte. Derfor er jeg glad for at vi har fått til en så bred enighet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-05-07:
På Venstres hjemmeside kunne vi finne følgende sitat: «Venstre vil etablere et prøveprosjekt med lisensordning for utenlandske nettspill utforme regelverket om spillreklame og pengespill slik at norske og utenlandske aktører har like konkurransevilkår, og stanse Norsk Tippings gratisreklame på NRK» Nå argumenterer jo kulturminister Raja som en god sosialdemokrat om dette, og hvert ord han sier både i proposisjonen som er fremmet, og fra talerstolen her, er helt i tråd med det vi mener. Mitt spørsmål er derfor: Mener Venstre-mannen Abid Q. Raja det kulturminister Abid Q. Raja nå har sagt fra Stortingets talerstol, eller er det slik at den dagen han går av, så mener han fortsatt det som står på Venstres hjemmeside? Er dette noe han står for som politiker, eller er det han sa om mediepakken, regjeringens politikk?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-05-07:
Det har jeg forstått. Det virker bare som statsråden har litt ulike hatter til ulike tider. Når det gjaldt offentlighetsloven, var Venstre veldig opptatt av at den skulle følges og veldig opptatt av meroffentlighet, men som konstitusjonelt ansvarlig statsråd virker det som han kanskje har litt manglende handlingsevne. I går, da statsråden ble spurt om han var stolt av mediestøttepakken, slo han fast at det ikke var kulturministeren som hadde laget den mediepakken, det var regjeringen som hadde laget den mediepakken. Mitt spørsmål nå er: Mener Abid Q. Raja at det som Stortinget nå vedtar rundt reklame og spillpolitikk, og som også bygger opp under enerettsmodellen, er en god politikk, og at de forslagene som Venstre har på sin nettside, er en litt mindre god politikk?
Tage Pettersen (Høyre), 2020-05-07:
Den 3. mai var pressefrihetens dag. I krisetider er det ekstra viktig at vi er informert og får svar på våre spørsmål. Bare uavhengig journalistikk og et mangfold av medier kan sikre oss det. Jeg benytter anledningen til å gratulere med dagen. Det er fristende å si at politikk tar tid. Nedsettelsen av mediemangfoldsutvalget i 2009 kan vi kanskje si er startskuddet for arbeidet med denne loven, selv om bestillingen nok har endret seg flere ganger underveis i arbeidet. Gjeldende ansvarsregler på mediefeltet er i stor grad utformet før utviklingen av nettbaserte og digitale produksjons- og formidlingsformer, hvor brukerne og aktørene utenfor de etablerte mediene har fått en helt ny posisjon i medielandskapet. Målet med de foreslåtte endringene er en tydeliggjøring av det journalistiske og redaksjonelle ansvaret, samtidig som den redaksjonelle friheten styrkes. Det er også verdt å merke seg at det var bred tilslutning til hovedlinjene i medieansvarsloven på den åpne høringen. Vi går i dag fra delvis utrangerte særregler i tre ulike lover til en ny felles lov. La meg også få uttrykke tilfredshet med at komiteen til slutt ble omforent rundt det aller meste i innstillingen, men noen nyanser er det. Kildevern på linje med Sverige er ett slikt område. De rød-grønne partiene ønsker et kildevern med etterforskningsforbud, mens vi fra regjeringspartienes side framhever at vi allerede har et sterkt kildevern i Norge. Vi viser også til at Justisdepartementet mener det ikke er grunnlag for et slikt forbud. Et annet område med uenighet er knyttet til redaktørenes ansvar. SV ønsker her et eneansvar, mens resten av komiteen ikke støtter dette. Et slikt eneansvar bryter med utgangspunktet i norsk rett, som er at rettslig ansvar plasseres hos den som har foretatt den klanderverdige handlingen. Jeg er glad for at en samlet komité ble med på å be regjeringen utrede om lovens virkeområde kan utvides til også å gjelde nyhetsbyråer. Jeg er ikke i tvil om at det vil skjerpe kvalitetssikringen i de journalistiske produksjonsmiljøene. Nyhetsbyråer og produksjonsbyråer har et redaksjonelt ansvar for det de leverer, både juridisk og etisk. Avslutningsvis vil jeg avlegge en visitt til noe som åpenbart var «fake news» fra Fremskrittspartiet før helgen. Høyre har aldri tatt til orde for å støtte alternative medier. Derfor er vi heller ikke med i den delen av merknaden. Men det bør ikke overraske mange når vi støtter at offentlige myndigheter i størst mulig grad skal likebehandle alle redaktørstyrte journalistiske medier. Min tolking av nettopp redaktørstyrte journalistiske medier er at de er underlagt pressens selvdømmesystem, og at de følger Vær varsom-plakaten og Redaktørplakaten.
Tage Pettersen (Høyre), 2020-05-07:
Norge er et land som tar spilleavhengighet på alvor. Regjeringen vil sikre at sosialpolitikken fremdeles er hovedfokuset i vår spillpolitikk. Samtidig må vi vektlegge behovet for teknologisk utvikling. Teknologisk utvikling medfører ikke bare nye muligheter for spilltilbyderne, det gir også store muligheter for hjelpeapparatet, forskere, spillavhengighetsmiljøene, behandlere og andre som jobber med spilleproblemer. Pengespill er en bransje som alltid er i bevegelse. Spillansvar i form av å legge til rette for pengespill innenfor ansvarlige rammer er en felles oppgave. Det er viktig å jobbe for å sikre at færrest mulig har problemer med spill. Vi trenger hele tiden ny kunnskap om spill og spilleproblemer. For Høyres del gikk vi til valg i 2017 på å beholde enerettsmodellen for pengespill. I Granavolden-erklæringen sier regjeringen at de skal videreføre enerettsmodellen og legge fram en handlingsplan mot spilleavhengighet. Handlingsplanen ble lagt fram i desember 2018. Den nye handlingsplanen er den femte i rekken og sikrer at det blir jobbet langsiktig, systematisk og målrettet med å forebygge spilleproblemer i den norske befolkningen. Lovproposisjonen som vi behandler i dag, inneholder forslag som gjør det mulig å hindre eller vanskeliggjøre tilgangen til markedsføring for pengespill fra aktører utenfor enerettsmodellen. Proposisjonen er en oppfølging av vedtak i Innst. 242 S for 2017–2018. Oslo Economics har på oppdrag fra Kulturdepartementet utarbeidet rapporten «Konsekvenser av forbud mot videreformidling av utenlandsk pengespillreklame». Rapporten peker på at lovendringen vil ha en direkte økonomisk effekt for fjernsynskanaler som i dag sender reklame for utenlandske pengespill. Oslo Economics anslår et inntektsbortfall på mellom 250 og 500 mill. kr. Aktørene selv mener dette vil medføre sterke begrensninger i de kommersielle TV-kanalenes livsgrunnlag og deres mulighet for å satse på norske produksjoner. Dette er konsekvenser vi må være klar over. Jeg er stolt over at den norske spillpolitikken har ett hovedfokus, nemlig å forebygge sosiale skadevirkninger av spill. Uansett hvilken modell som i framtiden skal ligge til grunn for vår spillpolitikk, skal hovedfokuset alltid være det samme. Det er i den konteksten også verdt å merke seg at landsmøtet til Spillavhengighet Norge i april enstemmig vedtok å sette ned en gruppe som skal se på ulike spillmodeller. Interesseorganisasjonen til de spilleavhengige vil vurdere om det finnes andre, og bedre, løsninger enn dagens enerettsmodell for å ivareta nettopp de spilleavhengige. Men vår jobb som myndigheter i dag er å forvalte enerettsmodellen, og i den sammenhengen har lovendringen vi i dag vedtar, ett tydelig mål: å få på plass en effektiv håndheving av markedsføringsforbudet overfor utenlandske aktører.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-05-07:
Tiden står ikke stille. Tvert imot har det skjedd veldig mye både i måten vi konsumerer nyhetsinformasjon på, og hvilke plattformer vi bruker. Derfor er denne loven viktig og nødvendig, at man oppdaterer også lovverket ut fra hvordan folk faktisk konsumerer nyhetsstoff. Flere av talerne før meg har vært inne på noen av de viktigste elementene i denne saken. Vi støtter at man også ser på om nyhetsbyråene bør inkluderes i de områdene som denne loven dekker, nettopp fordi det for vanlige folk skiller lite om nyhetene de leser på sine vanlige medier, er fra f.eks. et byrå som NTB eller skrevet av redaksjonens egne journalister. Vi støtter også dagens kildevern. Vi har et sterkt kildevern i Norge. Det er viktig, det er bra. Det er viktig for at pressen og de nødvendige stemmene, varslerne og andre skal få fram sine synspunkter og sin stemme, men vi mener at et etterforskningsforbud ikke er riktig vei å gå, og at det etterforskningsvernet vi har i Norge i dag, er solid nok. Den digitale verden gir også rom for nye medier, nye typer stemmer, et mediemangfold som vi i Fremskrittspartiet mener er bra. Flere av de mediene som har vokst fram de siste årene, er omtalt som alternative medier, og jeg registrerer at det er ulike syn på disse medieredaksjonene også. Men så lenge loven ikke skiller mellom ulike typer redaktørstyrte journalistiske medier, mener vi at heller ikke det offentlige kan velge å behandle disse mediene på ulikt vis. Derfor er vi glad for at vi har fått støtte fra regjeringspartiene for den delen av representantforslaget, som representanten Tage Pettersen nevnte før meg, som de støtter. Det går ut på: «Stortinget ber regjeringen sørge for at staten og offentlige organer likebehandler redaktørstyrte journalistiske mediers adgang til arenaer som er av offentlig interesse.» Dette forslaget kommer på bakgrunn av at flere av disse redaksjonene ofte opplever at de kanskje ikke kommer inn på pressekonferanser eller i andre sammenhenger hvor offentligheten har interesse av å vite hva som formidles, og at de derfor ønsker en likebehandling. Vi i Fremskrittspartiet mener at det ikke er hvilke medieforeninger man er en del av, som skal avgjøre hvordan man skal behandles av det offentlige, men hvordan loven kategoriserer de ulike typene medier. Vi er glad for denne saken. Vi er glad for at det er såpass stor enighet. Så får vi se hvor raskt utviklingen går, og om vi må gjøre enda flere endringer i årene framover.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-05-07:
De siste årene har det vokst fram flere medier, ofte kalt alternative medier, lest av hundretusenvis av nordmenn daglig, som også er redaktørstyrte journalistiske medier. Vi ser også at flere av disse mediene ofte diskuteres av andre, både andre medier og politikere. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva tenker han om de mange alternative mediene som har vokst fram i Norge de siste årene?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-05-07:
Denne saken handler om et forslag om å gripe inn i hva andre land har av regulering på et felt der det finnes mange variasjoner i hvordan de ulike landene har valgt å organisere seg. Det gjøres for å stramme grepet om et spillmonopol som etter vår mening ikke fungerer. Spillmonopolet bidrar i dag til mindre penger til gode formål enn alternativet med en lisensmodell, ifølge flere rapporter. Det hindrer heller ikke markedsføring, men overfører markedsføringen av spill til en monopolist som driver med nokså pågående markedsføringskampanjer, som kan være negativt for dem som sliter med spilleproblemer. De som nå kjemper for å bevare dette monopolet, kjemper for et monopol for monopolets skyld. Dagens enerettsmodell har vist seg å fungere dårlig. Dagens utfordring med spilleavhengighet har vokst fram med enerettsmodellen, samtidig som vi nå vet at betydelige beløp som nordmenn spiller for, ikke kommer samfunnsnyttige formål til gode, nettopp fordi man velger å late som at spillselskapene flere hundre tusen nordmenn spiller hos, ikke eksisterer. En lisensmodell ville også gitt bedre muligheter til å bekjempe spilleavhengighet enn dagens enerettsmodell. NRK meldte i 2017 at Norge bl.a. har dobbelt så mange spilleavhengige som Danmark, til tross for at Danmark har mange private spillselskaper. Danmark og andre land hvor man har valgt å ta spillselskapene inn i varmen, har også muligheter for å stenge seg ute fra slike spill gjennom én felles portal, mens Norge i dag i praksis velger å stenge ute mange av de spillselskapene der en stor andel nordmenn velger å spille. Det er et paradoks at de andre partiene er villige til å la store beløp som kunne kommet samfunnsnyttige formål til gode, og som kunne vært en del av bekjempelsen av spilleavhengigheten, forsvinne ut av landet istedenfor å la flere nordmenns mest benyttede spillselskaper få lov å bli inkludert i en norsk modell gjennom en lisensordning. Et argument som ofte brukes, er at man ikke ønsker spillreklame. Men vi har mye spillreklame i Norge i dag, og for de fleste går det nok greit å se denne typen reklame. Hvis hensynet ene og alene er at man skal redusere omfanget av reklame, må man også tørre å innse at det er ganske mye spillreklame i Norge i dag fra Norsk Tipping, til tider også ganske pågående og omfattende reklame. Det kunne nok ikke vært en dårligere timing å vedta en sånn lov enn i en tid da vi vet at de fleste medier, både tv-kanaler og andre, sliter med sine annonseinntekter. Vi i Fremskrittspartiet er imot dette forslaget. Vi mener at forslaget handler om å bevare et spillmonopol som ikke fungerer etter hensikten.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-05-07:
Jeg vil gjerne lese opp følgende fra Venstres eget program, der de skriver at problemet med dagens spillpolitikk er at den ikke virker, og at Venstre derfor «vil evaluere spillpolitikken og etablere et prøveprosjekt med lisensordning for utenlandske nettspill». Mitt spørsmål til statsråden er om han fortsatt vil være åpen for at man tillater en lisensmodell hvor private spillselskaper kan være en del av den norske modellen?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-05-07:
Flere av Norges største stjerner innenfor ulike idretter og sportsgrener, enten det er fotball, skisport eller sjakk, har valgt å inngå samarbeidsavtaler og sponsoravtaler med utenlandske spillselskaper. Dette er respekterte idrettsstjerner som folk lytter til. Jeg ønsker å spørre statsråden hva han tenker om at norske stjerner inngår samarbeid med slike selskaper?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-05-07:
Mitt siste spørsmål er om statsråden ser noen problemer med at man ikke inkluderer spillselskaper som flere hundre tusen nordmenn benytter, i arbeidet med å bekjempe spilleavhengighet og i arbeidet med å få mer penger til gode, samfunnsnyttige formål?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-07:
I denne salen har komiteen ved flere anledninger de siste årene diskutert utfordringene med at de redaktørstyrte, seriøse mediene er under press fra «fake news» og en del alternative medier som jobber aktivt for å undergrave deres troverdighet. Ministerens forgjengers svar var bl.a. loven vi vedtar i dag. Den vil hjelpe, vil jeg tro. Men jeg mener også at vi som politikere er nødt til å legge enda bedre til rette for at den seriøse journalistikken kan få bedre vilkår til å grave mer og lage bedre saker, sånn at publikum ser at det er den de skal følge og lytte til – at det er medisinen. Da må vi rett og slett bruke mer penger og støtte opp under de redaktørstyrte mediene i en periode – ikke bare nå i koronakrisen, men også framover – da de trenger mer penger enn ministeren ga i går. Hva tenker ministeren om at det kan være en medisin for å hjelpe til med å få til enda bedre journalistikk?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-05-07:
Takk for svaret, da ser jeg fram til det arbeidet. Kan ministeren allerede nå slå fast at økonomi og støtte vil være en del av det arbeidet – i hvert fall over en periode, til de redaktørstyrte mediene har kommet seg over kneika, som er blitt forsterket i koronakrisen?
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2020-05-07:
Mangfold er et ord som vanligvis omtales fra denne talerstolen i positive ordelag. Vi dyrker mangfoldet som en berikelse for vårt samfunn fordi det gir oss impulser og tvinger oss til å se oss selv fra forskjellige perspektiver. Mangfold bringer ofte med seg innovasjonskraft, framgang, berikelse. Likevel skal vi være forsiktige med uten videre å likestille mangfold med kvalitet. Det finnes ikke noe sted mangfoldet er større enn på en søppelplass. Norsk mediebransje har det siste århundret vist en i internasjonal sammenheng påfallende evne til å holde tritt med teknologisk fornyelse, nyrekruttering og økonomisk utvikling – les finansieringsmodeller. Bransjen har klart å trekke publikum med seg inn i informasjonssamfunnets grønne skifte og er etter vanskelige år i ferd med å skape seg en ny plattform for videre vekst. Like viktig er det at etikken blant norske journalister, redaktører og mediehus har utviklet seg i samme kvalitative retning. Det er mer enn 80 år siden den første vær-varsom-plakaten ble til. I løpet av denne tiden har selvjustisordningen utviklet seg i takt med ny økonomisk og teknologisk utvikling. Jo visst dreier bransjeetikken seg, satt på spissen, om bukken som passer havresekken, men for å sitere en tidligere generalsekretær i Presseforbundet: Det dreier seg om en relativt intelligent bukk, da. Av større betydning er at alternativet til en slik ordning i demokratisk sammenheng er forferdelig dårlig. En bransjeetikk fastsatt og ivaretatt av det politiske miljøet, som mest av alt trenger innsyn og kritisk gransking, er en tanke som står de fleste av oss temmelig fjernt. Noen av oss har opplevd overtramp, feilsiteringer, urettferdig behandling, til tider trakasseringer mer enn andre, men jeg har heldigvis til gode å høre noen her i huset mene seg berettiget, endog i stand til, å ivareta pressens etiske standard bedre enn bransjen selv, selv om fristelsen til å ta slike grep kan være stor. Det er et demokratisk sunnhetstegn. Jeg kan ikke se at såkalte alternative medier beriker vår meningskultur, heller tvert imot. De ligger langt utenfor vanlig publisistisk standard og bidrar jevnlig til å undergrave norsk presseetisk norm. Med ansvar følger som regel frihet. Det er påviselig ikke slik at det motsatte – at frihet medfører ansvar – er tilfellet. Resett er så langt et godt eksempel på det. Med pressefrihet, uavhengighet og selvjustis følger altså ansvar og kvalitetsbevissthet, og det er der vi er i dag. Medieansvarsloven flytter kanskje ikke store grensesteiner i det norske medielandskapet. Den markerer heller forsiktige justeringer av noen teiger. Den konsoliderer og gjør grensesettingen tydeligere, og samtidig åpner den for fortsatt debatt om kvalitet, ikke minst ved at kravet til redaktørenes bransjeetiske standard presiseres.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Jeg vil takke saksordføreren og komiteen for godt og kyndig arbeid med saken. Pressefriheten er i dag under press i mange deler av verden. I sin pressefrihetsindeks for 2020 viser Reportere uten grenser til fem bekymringsfulle utviklingstrekk som de mener vil gjøre det neste tiåret avgjørende for journalistikkens framtid. De ser en geopolitisk krise knyttet til aggressive autoritære regimer. De ser en teknologisk krise som følge av at digital globalisert kommunikasjon har skapt et kaos der propaganda, reklame, rykter og journalistikk er i direkte konkurranse med hverandre. De ser en demokratisk krise knyttet til polarisering og undertrykkende politiske regimer. De ser en tillitskrise på grunn av mistenksomhet og til dels hat mot mediene, og de ser en økonomisk krise som truer grunnlaget for produksjon av kvalitetsjournalistikk. I tillegg forsterkes disse utviklingstrekkene nå av en global helsekrise. I dette bildet skiller Norge seg på mange måter ut som et velsignet unntak, og til dels et forbilde. For fjerde år på rad har Reportere uten grenser kåret Norge til landet med størst pressefrihet av alle de 180 landene som er vurdert. Jeg er stolt over at årets begrunnelse særlig peker på oppnevningen av ytringsfrihetskommisjonen og det at kommisjonen skal fremme bred deltakelse i det offentlige ordskiftet, vurdere tiltak mot bl.a. falske nyheter og hatefulle ytringer og tiltak for økt journalistsikkerhet. Neste år håper jeg vi kan se Norge på førsteplass igjen, for femte år på rad, og da med medieansvarsloven som en viktig del av begrunnelsen. Målet med lovforslaget er nettopp å fremme og sikre pressefriheten og ytringsfriheten for framtiden. Myndighetene har en grunnlovsfestet plikt til å legge til rette for ytringsfrihet i praksis. Dette ansvaret ligger bak oppnevningen av ytringsfrihetskommisjonen og forslaget til ny medieansvarslov. Lovforslaget støtter opp under de redaktørstyrte journalistiske medienes rolle som garantister for en åpen og opplyst offentlig samtale. For eksempel vil loven sikre medienes uavhengighet ved å avskjære eiernes mulighet til å overprøve redaksjonelle beslutninger. Loven sikrer også uavhengighet ved å lovfeste en ansvarsfrihet for tekniske medvirkere, som da ikke blir fristet til å gripe inn for å unngå ansvar selv. Loven bidrar også til seriøs og troverdig journalistikk ved å gi redaktørene et skjerpet rettslig ansvar for publisert innhold. Gode og oppdaterte rettslige rammer for publisering av journalistikk er en viktig forutsetning for at mediene skal ha gode arbeidsbetingelser, men det er også viktig for publikum og for tilliten til det offentlige rommet og den demokratiske samtalen generelt. Det er den seriøse journalistikken fra ulike områder av samfunnet som gir oss grunnlag for en åpen og opplyst diskusjon om politiske og andre temaer, og som gjør det mulig for oss å delta i demokratiet som myndige samfunnsborgere. Jeg mener loven er et bidrag til dette, og er derfor glad for at flertallet i komiteen støtter regjeringens forslag.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
I utgangspunktet er jeg enig i spørsmålsstillerens bekymringer. Samtidig er det viktig å si at det ikke er politikernes ansvar å lage journalistikk; det er det journalister og redaktørstyrte medier som skal gjøre. Vi skal være veldig glade for at vi har en fri presse i Norge. Den frie pressen er verdens beste, og det er bra. Samtidig er vi vel kjent med at vi har en problematikk med – stikkordet ble jo nevnt – både «fake news» og andre ting. Derfor er det enda viktigere at vi lager nettopp denne loven, som bidrar til at de redaktørstyrte medienes posisjon styrkes, og ikke minst at vi ser på at redaktørene gis både en særlig uavhengighet og også et utvidet rettslig ansvar. Vi har satt ned en ytringsfrihetskommisjon, som skal ta en bred gjennomgang av rammene for ytringsfrihetens kår i Norge. Der vil vi diskutere en rekke av de spørsmålene representanten tar opp.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Selvfølgelig, regjeringen er jo bidragsytere til mediestøtten, og vi jobber også med forslag for å se på hvordan vi kan sikre langsiktige rammer for dette. I går presenterte jeg en mediepakke fra regjeringens side. Den vil komme til Stortinget i forbindelse med revidert budsjett. Der vil vi også ta tak i utfordringene mediene står i når det gjelder koronakrisen. Det er en rammestyrt ordning begrenset til 300 mill. kr. Det forutsettes at den notifiseres i ESA, godkjennes og går igjennom i Stortinget, og så skal vi også forelegge den for høring, ta imot høringsinnspillene og se om vi skal justere den. Men den vil da dekke 60 pst. av annonseinntektsbortfallet dersom man kan dokumentere at man har 15 pst. annonsefall i markedet for lokale og regionale medier. For de sentrale mediene vil det være 20 pst. for å komme inn under dette. Sammen med de lange rammene vi har, sammen med denne pakken og gjennom mediestøtten som vi generelt gir, mener jeg regjeringen stiller opp for norske lokale og sentrale medier på en god måte.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Jeg ser at det er en polemikk i det offentlige ordskiftet mellom representanten Giske og flere av regjeringspartiene, og det skal selvfølgelig fortsette, for det er veldig bra at vi har ytringsfrihet i Norge, at vi kan ha en offentlig og opplyst debatt. Så vil jeg berolige representanten med at Venstre er en forkjemper for ytringsfrihet. Det er også regjeringen. Venstre er også en forkjemper for meroffentlighet. Det er også regjeringen. Jeg er glad for at komiteens flertall nettopp sier at man skal likebehandle alle redaktørstyrte journalistiske medier. Det vil selvfølgelig regjeringen på sin side legge til rette for. Så har vi daglig pressekonferanser, der man deler informasjon om det som skjer under koronakrisen – jeg vil si at det er et eksempel til etterfølgelse for veldig mange andre land – hvor alt fra statsminister til helseminister, hele bredden i regjeringen, har vært tilgjengelig for pressens mange ulike spørsmål til så å si alle døgnets tider. Jeg mener dette viser at vi har et godt demokrati i Norge, at det fungerer godt.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Jeg er glad for at vi har mediefrihet i Norge. Jeg er glad for at man nå får en lov som samler de ulike særreglene og klargjør de ulike bestemmelsene. Det er en plattformnøytral lov. Det er bred enighet i bransjen om dette, det er en detaljert lov, og det er jeg glad for at man får til. Så skal ikke jeg som medieminister trille terningkast over enkeltstående medier, men jeg mener representanten Grimstad fra Venstre var ganske klar i sin tale.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Jeg er ikke sikker på om jeg oppfattet spørsmålet helt riktig, men jeg er glad for at vi fremmet denne proposisjonen. Det var et initiativ som ulike partier sto bak, og det har tatt litt tid. Det har vi jobbet fram. Jeg er glad for at loven nå blir vedtatt, og så skal selvfølgelig både jeg og regjeringen lojalt følge opp alle flertallsmerknadene og alle vedtakene.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
I desember 2016, i spillmeldingen, varslet regjeringen Stortinget om at vi vil undersøke handlingsrommet som EØS-retten gir til å innføre et slikt forbud, og hvilket handlingsrom vi har for å agere. Da satt faktisk Fremskrittspartiet i regjering. Det tok litt tid, og vi har ventet på det reviderte AMT-direktivet. Derfor har vi nå fremmet dette. Det stemmer heller ikke at en lisensmodell vil gi en bedre mulighet til å bekjempe spillavhengighet. Rambøll har i en rapport fra 2015 konkludert med at det ikke vil være mulig å opprettholde et tilsvarende ansvarlighetsregime innenfor en lisensmodell, fordi potensielle lisenssøkere ikke vil finne dette markedet interessant. Så er det delte meninger i alle partier om ulike ting, men dette er regjeringens syn, og dette er også statsrådens syn.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Statsråden og regjeringen er opptatt av breddeidretten og å bevare en god dialog med idrettsbevegelsen. Ikke minst er statsråden og regjeringen også veldig opptatt av de spilleavhengige, at vi klarer å kanalisere den spillelysten som er i befolkningen, inn i ansvarlige rammer. Jeg har hatt en god og grundig dialog med idrettsbevegelsen om dette, med presidenten der, og de er veldig fornøyd med at regjeringen har tatt dette initiativet.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Det er viktig å understreke: I dag er det altså i strid med markedsføringsforbudet i pengespilloven, lotteriloven og forskrift om totalisatorspill å sende ulovlig pengespillreklame i Norge. Det er forbudt etter norsk lov. Og jeg er glad for at vi nå vil vedta en håndhevingsmekanisme, og at vi dermed kan få stanset dette. Dette vil kunne kanalisere den spillelysten som er i befolkningen, inn i ansvarlige rammer, og ikke minst vil vi få bukt med den pengespillreklamen som er ulovlig etter norsk lov, og det er statsråden og regjeringen veldig godt fornøyd med.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
Det er Venstres statsråd, kulturministeren – meg, altså – som har fremmet dette forslaget, og det bør representanten Giske ta til etterretning.
Abid Raja (Venstre), 2020-05-07:
I denne salen har alle statsråder kun én hatt. Det er den konstitusjonelt ansvarlige hatten, og det er den vi opererer under. Når det gjelder pakker vi lager, tror jeg representanten Giske kanskje har glemt hvordan det er å være i regjering. Da er det slik at regjeringen lager pakker sammen, og man diskuterer dette samlet som regjering. Det går gjennom et system, så blir det kvalitetssikret av Finansdepartementet, og gjennom et kollegialt organ, som regjeringen er, fremmer man sin felles politikk. Det kan ikke være så lenge siden representanten Giske har vært i regjering, at han har glemt dette.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-05-07:
Mange nordmenn spiller pengespill, og heldigvis har de fleste av dem et uproblematisk forhold til det. Utfordringen er når spill skaper avhengighet og blir et problem for enkeltpersoner og deres pårørende. For Kristelig Folkepartis del er nettopp disse menneskelige sidene ved spillpolitikken det aller viktigste. Vi mener myndighetene har et ansvar for å bekjempe spilleavhengighet og sosiale utfordringer som følger av spill og gambling. Vi mener det er nødvendig med politisk regulering for å forhindre store kostnader for enkeltmennesker. Det var derfor Kristelig Folkeparti, sammen med Arbeiderpartiet, for en tid tilbake fremmet dette lovforslaget vi nå er i ferd med å vedta. Cirka 122 000 nordmenn er spilleavhengige eller i risikosonen for spilleavhengighet. Regner man med deres pårørende, kan man gå ut fra at ca. en halv million mennesker her til lands er berørt av de negative sidene ved spilling, og utviklingen er skremmende. Pågangen av mennesker som trenger hjelp, øker for hvert år som går. Blå Kors Poliklinikk i Oslo kan fortelle at det i 2018 var flere pasienter som ble henvist for spilleproblemer enn for rusproblemer. Ja, de kan fortelle at andelen av dem med spilleavhengighet som kontakter dem, har steget fra 30 pst. til 50 pst. i løpet av de siste årene. Flest problemer er det rundt nettpoker og kasino hos de utenlandske spillselskapene. Det er altså spillene med høy risiko spillselskapene markedsfører mest. Vi vet fra forskning at spillreklame påvirker særlig sårbare spillere, og mange av Blå Kors’ pasienter forteller om hvordan nettopp spillreklame trigger spillingen deres. For mange av dem som oppsøker hjelp, er det ikke uvanlig at hundretusenvis av kroner, av og til millioner, er spilt bort. Da har gjerne spilleproblemene blitt oppdaget av familien, og jobben kan være i fare. Mange har en gjeld som er helt umulig å nedbetale, og det er en enorm belastning som det er vanskelig å forestille seg. Det dreier seg om familieforhold som blir ødelagt, fedre som spiller bort konfirmasjonspengene til ungene, og mennesker som tyr til desperate handlinger. Dessverre vet vi så altfor godt sammenhengen mellom spilleavhengighet og selvmordsproblematikk. Det er i dag ulovlig etter norsk rett å markedsføre pengespill som ikke har norsk tillatelse, og endelig skal vi få muligheten til å håndheve forbudet også overfor pengespillselskaper, tv-kanaler og strømmetjenester som holder til utenfor Norge. Vi må stoppe disse kyniske utenlandske spillselskapene som driver ulovlig markedsføring og profitterer på menneskers tragiske skjebner. Kristelig Folkeparti ønsker ansvarlighet i spillpolitikken og at hensynet til de sårbare alltid settes først. Til de kjendisene som profitterer grovt på å bruke sin status til å reklamere for nettkasinoer: Vi forventer virkelig mer av norske forbilder.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2020-05-07:
Presidentskapet fremmer i innstillingen forslag til lov om endringer i riksrevisjonsloven og EOS-kontrolloven. Endringene gjelder tilpassinger til den nye sikkerhetsloven. Sikkerhetsloven gjelder for Stortinget og organer for Stortinget i den utstrekning Stortinget selv bestemmer det. Stortinget vedtok i juni i fjor endringer i Stortingets forretningsorden om behandling av gradert informasjon. Stortinget har også vedtatt egne bestemmelser om den nye sikkerhetslovens anvendelse for Stortingets administrasjon. Både Riksrevisjonen og EOS-utvalget er i dag underlagt enkelte deler av sikkerhetsloven. Det gjelder særlig bestemmelser om personellsikkerhet og behandling av gradert informasjon. Virksomhetene har likevel i praksis også fulgt øvrige bestemmelser i loven, herunder bestemmelser om fysisk sikring og sikkerhet i anskaffelser. Gjennom sine undersøkelser og kontroller får Riksrevisjonen og EOS-utvalget tilgang til gradert informasjon i forvaltningen. Utgangspunktet til presidentskapet er at Riksrevisjonen og EOS-utvalget da bør følge det samme formelle rammeverket som forvaltningen i sitt forebyggende sikkerhetsarbeid. Det foreslås derfor at sikkerhetsloven i sin helhet skal gjelde for Riksrevisjonen og EOS-utvalget, med mindre det er behov for unntak eller tilpassinger av konstitusjonelle hensyn eller andre særlige grunner. Dette er i tråd med ønsker fra Riksrevisjonen og EOS-utvalget selv. Det er særlig når det gjelder bestemmelser som gir regjeringen eller Nasjonal sikkerhetsmyndighet tilsyns- eller påleggskompetanse, at det er foreslått unntak. Enkelte bestemmelser i sikkerhetsloven passer heller ikke etter sin art på virksomheten til Riksrevisjonen og EOS-utvalget. Det foreslås ellers i innstillingen at Stortingets administrasjon skal være klareringsmyndighet for EOS-utvalget og utvalgets sekretariat, med presidentskapet som klagemyndighet. Dette erstatter dagens ordning, hvor presidentskapet sikkerhetsklarerer EOS-utvalget, mens Nasjonal sikkerhetsmyndighet klarerer utvalgets sekretariat. Når det blir oppnevnt nytt kollegium for Riksrevisjonen, foreslås det at også medlemmene av kollegiet underlegges krav om sikkerhetsklarering og autorisasjon. Riksrevisjonen opprettholdes ellers inntil videre som egen klareringsmyndighet for sitt personell og personell som er ansatt hos leverandører. Ettersom det er et mål å redusere antallet klareringsmyndigheter, vil dette spørsmålet bli vurdert på nytt når innstillingen fra utvalget til å utrede Stortingets kontrollfunksjon foreligger. Jeg anbefaler dermed innstillingen, med de forslagene som er fremmet der.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-01-08:
En av de absolutt største kvalitetene ved norsk landbruk er at vi bruker landets ressurser ikke bare der det er optimalt, men også der det er mer marginale områder, slik at hele landets ressurser brukes. Derfor går mitt spørsmål til landbruksministeren, for landbruk over hele landet, med melk- og kjøttproduksjon, er et veldig klart uttrykt politisk ønske og en målsetting. De siste ukene har vi vært vitne til at Landbrukssamvirket, Nortura og TINE avvikler og nedbemanner flere steder i landet. På Otta avvikles slakteriet til Nortura, en hjørnesteinsbedrift der 63 ansatte nå mister jobben. Det at Gudbrandsdalen står uten slakteri, et av de tetteste dyreområdene i landet, er helt uforståelig, og det har skapt stort opprør, som vi kan lese om i dagens Nationen. I Klassekampen i går kunne vi lese at TINE, som en følge av den omstruktureringen de må gjennom, sier opp hele 430 ansatte. Strukturrasjonaliseringen og sentraliseringen innen næringsmiddelindustrien gir grunn til bekymring og skjer på tvers av det som er Arbeiderpartiets målsettinger, fordi industri og produksjon henger tett sammen og er avhengig av hverandre. I Arbeiderpartiet stiller vi oss nå spørsmålet: Hva er det regjeringen gjør i den situasjonen vi er inne i? Jeg håper at landbruksministeren er enig med Arbeiderpartiet i at vi skal øke norsk matproduksjon basert på norske ressurser. Da trenger vi virkelig et taktskifte i politikken og en aktiv satsing for å sikre flere arbeidsplasser innen næringsmiddelindustrien rundt omkring i landet – vi trenger ikke færre. Vi trenger kanskje nå mer enn noen gang en statsråd som ser sammenhengene. Mitt spørsmål blir derfor: Hva vil statsråden gjøre nå for å sikre rammevilkår for norsk næringsmiddelindustri, slik at vi også i framtiden har en industri som foredler norskprodusert mat over hele landet?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-01-08:
Jeg tror formuesskatten i denne sammenheng er veldig uvesentlig, og det handler heller ikke om samvirkemodellen. Men det handler om landbrukspolitikk, det handler om hvordan en legger til rette for at markedsregulator skal kunne utføre sine oppgaver på en god måte, en forutsigbar måte og en sikker måte. Det handler om hvordan vi ser på importvernet og forholder oss til det. Det handler om hvordan verdiene skal fordeles i en verdikjede for mat, fra produsent til forbruker. Det er det dette handler om, og det er det som er det sviktende grunnlaget og de utfordringene som ligger i rammebetingelsene. Når landbruksministeren sier at hun er så opptatt av å sikre et landbruk over hele landet, må hun også være opptatt av å sikre en desentralisert slakteristruktur, som et eksempel. Da må statsråden vite hva hun har tenkt å gjøre med det, nettopp for å sikre at det skal opprettholdes et landbruk over hele landet, for den dagen en tar vekk slakteriene, tar en også vekk muligheten for å produsere lokalt. En kan ikke kjøre dyr fra nord til sør – det skjønner(presidenten klubber) sikkert selv statsråden. Så derfor: Hva vil statsråden gjøre(presidenten klubber) for å sikre at vi har en desentralisert slakteristruktur og et landbruk over hele landet? (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-01-08:
Igjen: Dette handler ikke om samvirkemodellen, og jeg har heller ikke utfordret samvirkemodellen i mine spørsmål. Jeg har snakket om rammebetingelsene for næringsmiddelindustrien, for lokal tilstedeværelse, ikke minst knyttet til slakteristrukturen, hvor dette med markedsregulering, importvern, verdikjeden og fordeling av verdiene i matkjeden fra produsent til forbruker er helt vesentlig. Og så spør jeg: Hva har statsråden tenkt å gjøre med det, nettopp for å sikre at vi har en desentralisert mottaksstruktur, sånn at de som driver og produserer f.eks. kjøtt i nord, kan levere til et slakteri i nord? Hva vil statsråden gjøre? Dette handler ikke om samvirkemodellen, men det handler først og fremst om jordbrukspolitikk og mulighetene for en særdeles viktig industri for at vi skal kunne opprettholde matproduksjon over hele landet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-01-08:
Arbeiderpartiet har hele veien vært helt tydelig på at den erstatningsordningen som i utgangspunktet var foreslått, og det som nå er foreslått, er en uanstendig løsning for en krevende sak. Jeg hadde egentlig forventet at statsråden hadde tatt et større ansvar for å rydde opp i det. Det er ikke presentert ett tall for Stortinget, ikke én oppdretter. Ikke noe sted er det vist til tall hvor en kan definere det som nå er erstatningsordningen, som god, og som er brukt av statsråden i dette svaret. Hun sier: De kommer veldig godt ut, mange. De gjør ikke det. Ikke ett tall er presentert for Stortinget hvor en viser at en kommer godt ut, eller at en står seg godt i oppgjøret. At det er krevende for Kristelig Folkeparti, kan være forståelig, men det er mer krevende for de bøndene som nå ikke får kompensert for det de faktisk taper. Og mitt spørsmål er veldig enkelt: Vil statsråden nå bidra til at Stortinget får full oversikt over konsekvensene av det som regjeringen har gjennomført og foreslått når det gjelder kompensasjon?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-01-08:
Jeg tror det er verdt å ta utgangspunkt i at de som nå får forbud og opplever at de skal legge ned sin virksomhet, noe Arbeiderpartiet stemte for, opplever den erstatningsordningen som foreslås, som urimelig, fordi den ikke faktisk erstatter det som blir tapt. Og det er det som er det interessante. Når en ser på de takstgrunnlagene som er gjort så langt, viser de betydelige tap for hver enkelt bonde. Det er det som er forskjellen mellom et anstendig oppgjør og et mindre anstendig oppgjør, som regjeringen foreslår. Mitt spørsmål er: Vil statsråden, hvis hun ikke vil endre kompensasjonsordningen, faktisk vise Stortinget hva som ligger i de reelle takstverdiene som er der, og det som er erstatningsordningen som er foreslått med de ulike modellene fra regjeringens side? Vil hun faktisk vise disse konsekvensene for Stortinget?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-08:
Norge er avhengig av å ha et landbruk i hele landet. Samtidig er det norske landbruket bygd opp med samvirkemodeller som er eid av landbruket selv, for å ivareta melkeforedlingen, kjøttforedlingen og slakteribransjen. Nortura på Otta eies av bøndene selv. Jeg har bevisst aldri gått inn og blandet meg inn i samvirkemodellen. Det tror jeg heller ikke at Arbeiderpartiet har gjort så lenge jeg har kjent partiet. Det som er viktig for meg, er at rammevilkårene er til stede. Når Nortura nå velger å ta det drastiske skrittet som de gjør på Otta, mener jeg at styret i Nortura virkelig bør vise begrunnelser for dette, for det er ganske krevende både dyrevelferdsmessig og driftsmessig at det er så langt mellom slakteriene. Jeg har blitt gjort oppmerksom på det som står i Nationen i dag – at det er veldig mange som nå stiller opp for slakteribransjen spesielt på Otta, for å sikre et slakteritilbud i Gudbrandsdalen. Når det gjelder næringsmiddelindustrien generelt, vil jeg si det er blitt gjort masse for foredlingsindustrien, enten det gjelder foredling av ulike matprodukter, eller det gjelder å legge til rette. En av de tingene er f.eks. formuesskatten på arbeidende kapital, som er viktig for nettopp å sikre at de som investerer tilbake igjen i bedriften, har muligheten til det og ikke tar dette i egen lomme.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-08:
Jeg synes det er ganske spesielt at Arbeiderpartiet vil gå inn og styre samvirkemodellen, som Nortura er. Jeg har tiltro til at bøndene selv tar et grep når det gjelder deres egen foredlingsindustri. Men jeg har som statsråd og regjeringen har som regjering ansvar for å legge til rette for rammevilkår rundt industrien, og det er ikke sånn at ikke skatter og politikk f.eks. har en betydning for foredlingsindustrien. Hvis en snakker med foredlingsindustrien, enten det gjelder i Rogaland eller andre steder i landet, er dette også viktige grep for oss, samtidig som vi skal legge til rette for produksjoner i hele landet. Og hvis en ser hva vi har gjort på investeringer for å sikre at vi har små og mellomstore bruk nettopp i distriktene, er det det vi har gjort.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-08:
Hvis representanten har lest Granavolden-plattformen, ser han at det står ganske tydelig om importvern, om markedsregulering, men også om forholdet til at vi har organisasjoner i Norge som er viktige for driften av norsk landbruk – organisasjoner hvor bøndene har samlet seg, og vi skal faktisk ha en dialog med dem. Jeg tror at den måten å drive norsk landbruk på har vist seg å være den beste. Så skal vi samtidig legge til rette for å ha et importvern – det er viktig for oss – og å ha en markedsregulering som sikrer at vi ikke får en overproduksjon. Det er viktige tiltak nettopp for å sikre et landbruk over hele landet, samtidig som vi bruker jordbruksoppgjøret for å sikre at bøndene har en mulighet for å produsere alle steder i vårt land og levere.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-08:
Til det som skjer innenfor landbruket: Jeg er opptatt av å ha små og mellomstore enheter nettopp for å sikre landbruk i Otta, Sel eller hvor det måtte være i landet vårt. Så er det helt riktig at foredlingsindustrien er den største fastlandsindustrien vi har, og da gjelder det å sikre at man har industri. Det betyr at vi som nasjon må legge til rette for at det skal være mulig å drifte anlegg i hele landet. Samtidig som vi har det, har bøndene samlet seg i virksomheter som TINE og Nortura, som ikke er offentlige etater, men som bøndene styrer helt selv. Jeg som statsråd må legge til rette for at det skal være mulig å drive i hele landet. Derfor svarer jeg at det har vært viktig for meg at samvirkemodellen står, men at Nortura-styret virkelig bør tenke gjennom om dette er en grei måte å fordele slakteribransjen på.