trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Dette handler om å forenkle, gjøre ting enklere, og allikevel ivareta sikkerheten og tryggheten på en god måte. Jeg registrerer at når det gjelder det med å se på adgang til å endre tillatt totalvekt for kjøretøy uten tekniske endringer og utvide også til kjøretøy over 7 500 kg, så sier man at det er vanskelig, og at det er Autosys-systemet og andre ting som gjør dette trøblete. Jeg synes ikke det er gode nok argumenter, så jeg er glad for at Høyre og Venstre sier at de nå ønsker å utrede. Vi mener at man skulle sagt at dette er fullt mulig å gjøre, men vi kommer subsidiært til å støtte det forslaget, for det er litt bedre enn ingenting. Det er i hvert fall et oppdrag tilbake til departementet om å jobbe videre med det. Så til ADR-kontroll: Jeg tror det finnes kompetanse som er like god eller kanskje til og med noen ganger bedre på de stedene hvor man faktisk kjøper disse bilene, og på de verkstedene som har disse bilene, for det er merkeverksteder, og dermed har man også mye kompetanse på det tekniske rundt de forskjellige bilene. Jeg registrerer at statsråden ønsker å videreføre monopolet, og at det fortsatt skal være køer og utfordringer med å få godkjent og få gjort de tingene man må med disse bilene. Vi i Fremskrittspartiet mener det er fornuftig å gjøre dette på en effektiv og rasjonell måte, og vi mener at det ikke er noe problematisk å kunne klare å ha den kompetansen på mange av disse verkstedene. På samme måte som når det gjelder bil under 7 500 kg, vanlige personbiler, får man godkjent det hos verksteder som har den riktige godkjenningen. Det kunne man helt sikkert ha fått til når det gjelder ADR også, hvis det hadde vært vilje hos flertallet. Jeg synes egentlig det vitner om at man har et flertall her som ikke vil, istedenfor å se på mulighetene for å kunne få til gode løsninger. Det spesielle er at hvis et verft bygger en svær båt til mange milliarder kroner, er det det verftet som godkjenner det, eller elektrikeren godkjenner når han har installert og gjort noe i et hus, eller den som bygger et hus, godkjenner når en har gjort det. Jeg tror det er fullt mulig å kunne gjøre det samme også når det gjelder denne typen biler. Det handler om sikkerhet og trygghet også på de andre områdene. Når det gjelder unntak fra hovedregelen om side- og underkjøringshinder, ser jeg at argumentasjonen er at det er bekymring for trafikksikkerheten og mange ulykker. Det kunne vært interessant om statsråden da kunne sagt hvor mange ulykker det har vært med den typen kjøretøy, for meg bekjent har det vært svært få ulykker de siste årene, og jeg opplever at det er mer å finne problemer enn å løse ting og gjøre det enklere for folk og næringslivet. Jeg vil ta opp de forslagene Fremskrittspartiet har fremmet, eller er sammen med andre om.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Jeg registrerte at statsråden ikke svarte på spørsmålet som jeg stilte i hovedinnlegget mitt, så jeg stiller det konkrete spørsmålet til statsråden: Hvor mange ulykker har det vært med denne typen kjøretøy de siste årene?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Det er ganske mange allerede i dag som har denne muligheten, så det er ikke akkurat slik at det vil florere av veldig mange flere. Det hadde vært morsomt om statsråden kunne fortalt hvor mange ulykker det har vært med de bilene som har den muligheten i dag, men jeg har forståelse for det om statsråden ikke kjenner til det nå. Jeg har likevel lyst til å utfordre litt på dette at statsråden sier at det er 2 500 verksteder som eventuelt skulle måttet ha denne godkjenningen, men det går jo an å finne løsninger som kanskje gjør at vi kan ha noen færre. Mener ikke statsråden at de som faktisk produserer disse bilene, kanskje har den aller, aller beste kunnskapen om hvordan man skal ha den rette tekniske tilstanden på den typen biler?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Det er bra at statsråden passer på at tallene blir riktige. Det er 2 000, men det er jo slik at for at man skal få lov til å drive med kontroll av kjøretøy i dag og følge opp EU-godkjenning, må man ha kompetansen, og man må være godkjent. Det er jo fullt mulig å få samme type godkjenning her, men statsråden vil ikke svare på om han ikke ser at de bedriftene som driver med verkstedvirksomhet på denne typen kjøretøy, og som stort sett bare driver med det, kanskje har like god eller vel så god kompetanse som noen som skal dekke alle typer biler i et monopol som det Statens vegvesen er.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Det er artig å høre at statsråden snakker om den «entusiasmen» som er lokalt, for jeg opplever vel ikke nødvendigvis at det er en jublende entusiasme hos alle. Mange er bekymret, spesielt næringslivet. Transportnæringen er bekymret for at man nå velger å gjøre dette, å gå for Gartnerløkka før man har bygd Ytre ringvei, og konsekvensene av det. Hvordan ser statsråden på problematikken under utbyggingen når man nå først skal bygge ut Gartnerløkka, med tanke på den trafikken som skal gjennom og forbi, og da spesielt transportnæringen, som kommer til å stå mye i kø, kork og kaos under utbyggingen? Hvis man hadde tenkt og sett dette i sammenheng, og kanskje bygd Ytre ringvei først, kunne man faktisk sørget for å unngå det og på den måten både fått bedre trafikkflyt og fått mindre problemer for alle dem som bor langs veien, og ikke minst alle dem som er avhengig av å bruke veien.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Noen sa at Fremskrittspartiet vil at folk skal stå i kø. Nei, det vil definitivt ikke Fremskrittspartiet. Det er derfor vi vil bygge en skikkelig motorvei. Så selv om Arne Nævra sier at han er enig med Fremskrittspartiet her, tror jeg ikke vi er veldig mye enig, for å si det sånn, for vi vil bygge skikkelige veier, og vi vil bygge flere veier. Vi mener faktisk at det å bygge Ytre ringvei er viktig. Det blir ganske spesielt å høre på representanten Henriksen når man prater om hvem som påfører vanlige folk avgifter og annet. I en sak for ikke veldig lenge siden var det vel slik at Arbeiderpartiet foreslo å øke CO 2 -avgiften kraftig, noe som får konsekvenser for vanlige folk som ikke har råd til å kjøpe seg en elbil eller en nullutslippsbil, men som må bruke og kjøre gamle biler med høye bompengeutgifter gjennom bomstasjonene, som Arbeiderpartiet og flertallet stemmer for. Jeg synes også man bør merke seg – og det tror jeg folk i Kristiansand bør merke seg – at man nå har en samferdselsminister som sier at han gjerne ser for seg den tredje pakken med mye byutvikling, byvekst osv. Da vet alle at man bør holde godt på lommeboken sin, for det kommer til å bli grisedyrt for vanlige folk. Sånn er det når man har et politisk flertall som synes at bompenger er det fint å bruke på noe helt annet enn veier – som kollektivtrafikk, sykkel og, som statsråden sa, også på byfornying. Det betyr altså at det er andre som skal betale for noe som politikerne gjerne vil ha. Det er en bekymring, men det som er hele grunnen til at vi er litt skeptisk, for å si det forsiktig, har bakgrunn i at man nå har et flertall som ønsker å lage mye trøbbel for mange i lang tid, og vi har en næring som er veldig, veldig bekymret. Når representanten Tveiten Benestad sier at vi ikke ønsker å bygge ut vei, tror jeg ikke hun har lest forslaget som Fremskrittspartiet har fremmet, der vi er veldig tydelig på at vi ønsker å bygge vei, vi ønsker å bygge mer vei, og vi ønsker å bygge mye vei. Derfor tror vi det er smart å overlate det til dem som kan gjøre det kjapt og effektivt, og som sørger for at vi får mer vei for pengene, nemlig Nye Veier, det kan være en veldig god løsning. Det er noe av begrunnelsen for Fremskrittspartiets forslag i dag. Jeg ser også at Venstre er veldig opptatt av nullvekstmålet, og det burde man være opptatt av. Og til representanten Sverre Myrli har jeg bare lyst til å si, når man snakker om hvem som lytter og ikke lytter: Ja, det kan man sikkert diskutere, men kanskje man også burde tenke litt på hvem man lytter til og ikke lytter til. Jeg tror nok at i Kristiansand har man god dokumentasjon på at det er mange mennesker som er opptatt av bompengebelastningen, som flertallet her på tirsdag kommer til å stemme over, og at det er mye bekymring hos mange av innbyggerne som bor der og skal bruke den veien i framtiden. Derfor er Fremskrittspartiet for at vi skal bygge vei, og vi skal bygge mye vei – Arne Nævra – med fire felt, men vi skal bygge det uten bompenger.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Nå skal jeg nesten bare være glad og fornøyd, for det er utrolig bra at det nå er et stort flertall i komiteen som samler seg om et godt vedtak som forhåpentligvis vil føre til at man lokalt raskt kan få gravemaskinene i gang. Jeg har opplevd stor vilje fra absolutt alle til å komme fram til en god løsning. Selv om denne saken er to forskjellige representantforslag, har det fra første stund vært enighet mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet om at vi ikke må la det gå partipolitikk i dette og stemme for våre forslag, men bestrebe oss på å finne en felles, god enighet. Jeg skal ikke bruke lang tid på dette innlegget og gjøre en lang dag lengre, men jeg er oppriktig glad og stolt over at dette nå får gjennomslag. Det viser at det nytter med grasrotengasjement lokalt som fører til at en sak kan løftes opp og inn i stortingssalen, bli vedtatt og få betydning. Her har det vært et stort engasjement fra befolkning, næringsliv og flere lokalpolitikere fra flere partier. Veiprosjektet er ikke veldig stort, det er kun noen kilometer, men det er tilnærmet gryteklart, det er ferdig regulert, og de er ivrige etter å komme i gang. Prosjektet ligger inne i gjeldende Nasjonal transportplan, og Stortinget har klart og tydelig tidligere vist at man ønsker å realisere prosjektet, og når styringsgruppen for bymiljøpakken for Nord-Jæren nå signaliserer at de ønsker å komme i gang, er det ingenting å vente på. Hadde det vært opp til Fremskrittspartiet, hadde dette prosjektet vært igangsatt for lenge siden, for prioriteringen av prosjektene i bypakken skjer og bestemmes lokalt av styringsgruppen. Det er de som bestemmer rekkefølgen. Jeg vet at Pål Morten Borgli, varaordfører i Sandnes, var inne som vikar på et møte i styringsgruppen allerede i 2015 og foreslo å prioritere E39 Hove–Ålgård øverst og sette sykkelstamveien på femteplass. Det forslaget ble dessverre nedstemt av de andre i styringsgruppen. Men i dag skal jeg ikke bruke lang tid på å grave i historien og lete etter syndebukker. Vi skal glede oss over at det nå finnes stor vilje både hos styringsgruppen, på Stortinget og hos regjeringen. Så krysser vi fingrene for at gravemaskinene raskt kan gå i gang, og jeg håper at lokale entreprenører som nå sparker i grusen, med lite ordrereserve, klarer å være konkurransedyktige og vinne anbud. Så nå er det bare for statsråden å «gønne på», sørge for å bidra til at man kommer videre, og at man kan bli ferdig med anbudene, slik at man kan få gravemaskinene og anleggsmaskinene i gang og begynne å bygge så raskt som mulig.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Jeg liker veldig godt det statsråden sier både i innlegget sitt og til de to foregående spørsmålene. Det er mange nå som står i grusen og er klare til å komme i gang, både politikere og ikke minst anleggsarbeidere i Rogaland, som sliter, og hvor det er litt for lite aktivitet, og man trenger å komme i gang. Ordfører Stanley Wirak har uttalt til Sandnesposten at han håper at vi kan starte arbeidet på denne siden av jul. Jeg er litt sånn at jeg er enda litt mer utålmodig enn som så, og jeg oppfatter også at statsråden er det og har vært positiv for å få på plass løsninger her. Tror statsråden at det kan være mulig å komme enda raskere i gang? Jeg tror det er mange nå som virkelig håper at man skal slutte å stå og sparke i grusen, og faktisk komme i gang og begynne å grave i grusen for å bygge vei.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-04-08:
På vegner av representantane Per Olaf Lundteigen, Åslaug Sem-Jacobsen og meg sjølv har eg gleda av å setje fram eit forslag om å utarbeide ein heilskapleg plan for Forsvaret for å nå målsetjingane som er nedfelte i FN sin Agenda for kvinner, fred og sikkerheit, lov om likestilling og forbod mot diskriminering og arbeidsmiljølova. Dernest vil eg setje fram eit forslag på vegner av representantane Emilie Enger Mehl, Geir Adelsten Iversen og meg sjølv om å greie ut situasjonen for NH90 med mål om å finne ei løysing som sikrar Kystvakta tilstrekkeleg kapasitet av helikopter. Til slutt vil eg setje fram eit forslag på vegner av representantane Åslaug Sem-Jakobsen, Jan Bøhler og meg sjølv om statleg bidrag til istandsetjing av den gamle krigsskulen i Oslo.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-04-08:
Det hastar med å omstille det norske samfunnet i fossilfri retning, både fordi Noreg er eit land med store utslepp på grunn av vår produksjon av olje og gass, og for at norsk næringsliv skal kunne verte ei leiande kraft i det grøne skiftet. Det vil gi konkurransekraft inn i framtida. Senterpartiet har eit langt meir nyansert syn på verkemidla for å nå det målet enn regjeringa har. Det kan verke som at klimaavgift er det saliggjerande verkemiddelet, spesielt CO 2 -avgift, og det er det i somme tilfelle, men ikkje dersom desse avgiftene råkar blindt og skaper nær uløyselege utfordringar for dei som ikkje har eit alternativ. Ny teknologi må vere tilgjengeleg. Å forby cruisebåtar i verdsarvfjordane, slik fleirtalet i denne sal har gjort – som i Aurland – før ein veit om det vil finnast tilgjengeleg fornybar teknologi, er å skyte i blinde. Dersom me i Lærdal tek cruisebåtane inn til vår lange NATO-hamn, som me kallar ho – NATO-kai – og fraktar dei med dieselbussar til Flåm gjennom verdas lengste tunnel, oppnår ein eit resultat stikk imot det som fleirtalet i denne sal ønskte – større utslepp. Og det kan me sjølvsagt gjere, det er fullt lovleg. Senterpartiet har programfesta at den som forureinar, skal betale, men det er dårleg klimapolitikk å gi utanlandske produsentar konkurransefordelar som gjer at me går frå kortreiste norske produkt med lågt klimaavtrykk til importerte varer med høgt klimaavtrykk. Det er heilt feil at importerte varer ikkje får utrekna sitt fotavtrykk, sitt klimaavtrykk, slik me gjer for det norske. Senterpartiet vil ha ein aktiv stat som brukar ressursar på å stimulere teknologiutvikling og industri, og som kan føre oss frå det fossile til det utsleppsfrie samfunnet. Tidlegare i dag deltok eg i eit møte med bedrifta Evoy i Florø. Dei produserer batteridrivne båtar. Dei kunne opplyse om at Enovas tilskot som heiter «Batteri for fartøy», berre er for kjøparar frå offshore-, fiskeri- og oppdrettsnæringa. Reiselivet langs kysten vår har ei langt dårlegare ordning. Dei kunne òg opplyse om at i morgon, den 9. april, vert den tilskotsordninga kutta med om lag 25 pst. Kvifor? Det håpar eg statsråden kan svare på i løpet av debatten. Eg stilte for nokre veker sidan spørsmål til statsråden om fritidsbåtar. Då eg søkte på «fritidsbåtar» i regjeringa sin klimaplan, fekk eg null treff. Miljødirektoratet rekna for nokre år sidan ut at fritidsbåtar sleppte ut 531 000 tonn CO 2 i 2017. Det er meir enn heile fiskeflåten, det er meir enn alle ferjene. Når stortingsfleirtalet meiner at det skal vere teknologi tilgjengeleg for å elektrifisere store cruiseskip i 2026, bør det vel vere råd å skifte ut fritidsbåtar til elbåtar, i alle fall dei 89 pst. som berre brukar båten til korte turar. Kvifor er det slik? Eg håpar at statsråden kan seie litt om kvifor han synest det er greitt med avgiftsfri diesel til havs, men ikkje til lands.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
På vegne av representantene Silje Hjemdal, Hanne Dyveke Søttar, Terje Halleland og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om forutsigbarhet og trygghet for petroleumsforskning. På vegne av representantene Åshild Bruun-Gundersen, Bengt Rune Strifeldt, Morten Stordalen, Hanne Dyveke Søttar, Silje Hjemdal, Himanshu Gulati og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om opptrappingsplan for helseutdanningene. På vegne av representantene Hanne Dyveke Søttar, Silje Hjemdal, Terje Halleland, Hans Andreas Limi og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om yrkesfagløft for verdiskaping.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-04-08:
Hovedvirkemidlet til regjeringen i denne planen er å tredoble CO 2 -avgiften. Jeg leser at det er stor støtte til det i denne salen, for Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne skriver klart og tydelig at de ønsker at det skal minst opp til 2 000 kr innen 2030. Det vi behandler i dag, vil få konsekvenser for helt vanlige bedrifter og helt vanlige folk og deres arbeidsplasser. Nylig besøkte jeg Figgjo porselensfabrikk, som er en bedrift på grensen mellom Sandnes og Gjesdal. Fram til nå har de vært litt i underkant av 100 ansatte, men de har på grunn av koronapandemien vært nødt til å gå til det tunge skritt å redusere med omtrent en tredjedel. Men det Figgjo porselensfabrikk sa i møtet med meg, var at det de likevel fryktet mest, var den planlagte økningen i CO 2 -avgiften. Da burde det ringe noen bjeller hos stortingsflertallet. De burde spørre seg selv: Hva er det vi holder på med? På få år vil porselensfabrikken gå fra å betale null kroner i avgift til 2,8 mill. kr i 2030. Det er mye for en bedrift som allerede konkurrerer i et internasjonalt marked, og som er i toppsjiktet på pris. Man kan kanskje spørre om ikke konkurrentene i utlandet frykter denne CO 2 -avgiften som må til for å oppfylle Parisavtalen. Nei, i resten av Europa er konkurrentene fritatt avgiften fordi det ikke finnes alternative produksjonsmetoder for porselensfabrikkene. Det statsråden i går sa i spørretimen til representanten Halleland om akkurat denne konkrete saken, at de må legge om produksjonen, er altså ikke mulig. De må fortsette å produsere som før, men nå med en avgift som stadig skal øke. Avgiften vil altså ikke ha noe å si for reduksjon av utslipp – kun økt kostnadsnivå og fare for reduksjon av arbeidsplasser. Hvorfor har det seg sånn at Norge alltid er best i klassen med å innføre direktiver og krav fra EU og EØS, men når det er snakk om at en bedrift kan få unntak fra en sånn avgift, slik konkurrerende bedrifter har i resten av EØS, så er det plutselig ikke mulig? Da skal vi ikke lenger være best i klassen, for det kan ødelegge fellesskapsfølelsen ved å være med på en dugnad hvor alle må kutte utslipp. Det er det det handler om, og det var det som var svaret til Rotevatn i et oppslag i Nettavisen – at alle måtte bidra i dugnaden. Så selv om dette grepet for porselensfabrikken ikke vil føre til reduksjon i utslipp, skal allikevel avgiften påføres dem. Den eneste måten de kan redusere utslippene på, er enten ved å legge ned eller å redusere produksjonen. Slik blir Norge litt fattigere, og vi risikerer å miste arbeidsplasser.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-08:
På vegne av representantene Petter Eide, Nicholas Wilkinson, Lars Haltbrekken og meg selv vil jeg framsette et forslag om at Norge må innta en lederrolle i kampen mot dødelige autonome våpensystemer, drapsroboter.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-08:
Dagen i dag markerer en tapt mulighet i klimapolitikken. Det er all grunn for de tusener av barn og unge som gang på gang har streiket for handling mot klimakrisen, de som sto utenfor Stortinget her i Oslo, de som samlet seg rundt på små og store steder i hele landet vårt for å kreve handling av politikerne, til å være fryktelig skuffet over regjeringen. Klimastreikerne blir ikke hørt av denne regjeringen. For hva er klimameldingens fasit, egentlig? Hva er det regjeringspartiene har levert oss? Jo, en samling over tiltak som kommer til å ville bringe oss, i beste fall, ca. halvveis til målet. Man har altså ikke den klimaplanen Norge trenger, en plan for hvordan vi skal gjennomføre de målsettingene vi har forpliktet oss til, på bare ni år, og for å gjennomføre de store samfunnsendringene som kreves for å få det til. I stedet har vi en regjering som klynger seg til det ene store grepet den foreslår, en økning av CO 2 -avgiften, som er viktig, men som selvfølgelig ikke er nok alene, og som oppsummerer det som er denne regjeringens hovedlinje i klimapolitikken, nemlig at til syvende og sist er det markedet og markedsmekanismene som skal løse klimakrisen. Og det kommer ikke til å skje. Vi trenger en helt annen og langt mer aktiv klimapolitikk. SV har lagt fram klimabudsjett hvor vi viser hvordan vi kan nå målene, tonn for tonn, tiltak for tiltak, krone for krone. Vi har en plan for hvordan vi skal gjennomføre den grønne omstillingen av det norske samfunnet, skape et rettferdig grønt skifte hvor vi satser på havvind og hydrogen, karbonfangst og -lagring, bioindustri, batteriindustri og på å bli verdensledende på grønn skipsfart, og vi har en plan for hvordan det grønne skiftet kan bli rettferdig. Ja visst finnes det sosiale og geografiske utfordringer knyttet til f.eks. økt CO 2 -avgift, men det må bli dyrere å forurense hvis vi skal lykkes. Så i stedet for å lete etter problemer må vi lete etter løsningene på det, sånn som en grønn folkebonus, som vil betale penger tilbake til folk så vi får både utslippene og forskjellene ned, eller fond som gjør at næringer får mulighet til å bruke økte avgifter til å omstille seg selv. Det store hullet i regjeringens politikk, ved siden av tiltakene som mangler, er omstillingen som mangler. Her er ikke det oppgjøret med oljeavhengigheten som Norge trenger, tiltakene for å stoppe leting etter ny fossil energi, i en tid hvor det allerede er funnet mer fossil energi enn vi kan brenne hvis vi skal unngå katastrofal global oppvarming. Det er trist at regjeringen er så selvtilfreds.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2021-04-08:
På vegne av representantene Sigbjørn Gjelsvik, Kari Anne Bøkestad Andreassen, Liv Signe Navarsete, Nils T. Bjørke, Ole André Myhrvold, Geir Pollestad og meg selv har jeg gleden av å legge fram et forslag om endring av de statlige planretningslinjene for å legge til rette for vekst og utvikling i hele Norge. Så har jeg på vegne av representantene Per Olaf Lundteigen, Kari Anne Bøkestad Andreassen, Sigbjørn Gjelsvik, Jan Bøhler, Nils T. Bjørke og meg selv gleden av å legge fram et forslag om en rettferdig boligpolitikk i bygd og by.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-04-08:
Det gjelder lovvedtak 87, hvor det under behandlingen ble en språklig unøyaktighet i en av paragrafene. På vegne av finanskomiteen vil jeg derfor foreslå at lovvedtak 87 ikke bifalles.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-04-08:
I hele høst har det vært diskusjoner om å innføre stengning av grensen og innreisebegrensninger. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvilke forberedelser var gjort i departementet før den 29. januar, og hvilken dialog hadde man med partene før den 29. januar?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-04-08:
Takk for svaret. Det jeg forstår av statsråden da, er at man ikke hadde avklart med partene den 29. januar om permitteringsregelverket var det man kunne bruke. For det kunne ikke komme overraskende at det var 80 000 arbeidstakere som pendlet inn til Norge, og som norske bedrifter var helt avhengige av. Da hadde man altså ikke gjort noe for å avklare med partene i arbeidslivet om permitteringsordningen var løsningen. Jeg skjønner at det kan være enkelte småting som glipper, men dette er ganske vesentlig når man går til det skritt å stenge grensene. Da hadde jeg nok forventet at statsråden hadde forberedt seg og brukt den forskriftshjemmelen som han fikk i mars 2020, for å kunne lage en løsning som var på plass da man stengte grensene, og ikke nå, to og en halv måned etterpå. Hvorfor har man ikke brukt forskriftshjemmelen, og hvorfor hadde man ikke forberedt seg på det før man faktisk stengte ned?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-04-08:
Saken i dag viser jo at det er et stort flertall i denne salen for å sørge for at utenlandske arbeidstakere som har et arbeidsforhold i Norge, betaler skatt, betaler trygdeavgift og er arbeidstakere i Norge, også skal få en kompensasjon, som er rett og rimelig når Norge stenger dem ute fra å komme inn. Det er interessant å høre at representanten Wiborg er opptatt av sine forslag om å styrke rettferdigheten i Norge. Et forslag om å gi todagers arbeidsgiverperiode uten å kompensere lønnsmottakerne, vil ikke oppfattes rettferdig for så veldig mange av de lønnsmottakerne som må gå ned på mindre lønn etter to dager. Men i den saken vi har i dag, har jeg lyst til å spørre også Senterpartiet om de kunne si litt mer om hva som er rettferdig. De arbeidstakerne som er i Norge, har gjort en kjempejobb – vi hører at de har jobbet doble skift veldig lenge for å holde hjulene i gang. De skal få lov til å komme hjem hvis det er dødsfall eller fødsel. Men hvis de har noen barn hjemme, og kanskje har vært i Norge i tre måneder, er det da riktig at de ikke skal få lov å dra hjem og møte familien sin? Det synes jeg høres ganske dramatisk ut. Vi pleier å høre andre ting fra Senterpartiet når vi diskuterer forhold rundt norske barn. Hvorfor er det riktig da at de som er foreldre, som har vært her i Norge og gjort en innsats og betalt skatten sin, ikke skal få lov å reise hjem og møte barna sine hvis de har vært her så lenge? Det synes jeg Senterpartiet skylder oss et svar på, for det er ganske krevende, og de har gjort en stor innsats. Så er jeg glad for at det blir flertall, som sagt, for en ordning som det var på tide kom. Jeg synes fortsatt det er overraskende at regjeringen ikke var bedre forberedt på at vi kom til å stenge grensene, og at det kunne være et meget aktuelt scenario som burde vært diskutert mer i departementet. Det synes jeg ikke statsråden svarte godt på i den replikkvekslingen vi hadde. Men jeg registrerer at nå er iallfall ordningen på plass. Den er helt nødvendig, og det er viktig at de som nå har stått uten inntekt i mange måneder fordi vi stengte grensene, får den kompensasjonen de rettmessig fortjener.
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-08:
I løpet av denne pandemien har det i sak etter sak vore nødvendig for opposisjonen å pressa regjeringa for å sikra gode løysingar for vanlege folk. Denne saka er heller ikkje noko unntak. Tidlegare fremja Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV eit forslag om at «Stortinget ber regjeringen sikre at grensependlere som nå ikke kan reise inn i landet for å jobbe på grunn av stengte grenser, blir omfattet av ordninger som sikrer økonomisk kompensasjon.» Det vart altså nedstemt for ikkje lenge sidan. Då er spørsmålet mitt til statsråden: Kvifor stemte regjeringspartia dette ned når ein no meiner det er ei god ordning?
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-08:
Eg merkar meg at det er ein iherdig innsats frå mange her for å overtyda om at dei tiltaka som er føreslåtte, verkar, og at dei kjem til å verka. Så er eg meir usikker på kven ein prøver å overtyda. Er det seg sjølv, eller er det innbyggjarane i dette landet ein prøver å overtyda? Sanninga er jo at i dag er det veldig mange viktige, konkrete og gode klima- og miljøtiltak som ikkje kjem til å verta vedtekne, men som burde ha vorte det. For me veit at utsleppa må ned, og me veit at me må klara det utan at forskjellane aukar. Det er ei krevjande øving, og det er noko av det som veldig mange stader, både i Noreg og i resten av verda, skaper konflikt i klimasaka. Eit av dei tydelege eksempla internasjonalt er dei gule vestane i Frankrike, som starta som ein protest mot auka drivstoffavgifter. La oss reflektera litt rundt det. Kva var det som utløyste det? Jo, ein opplevde at vanlege folk vart sitjande att med rekninga for å kutta utslepp, medan dei som hadde aller mest frå før, kunne fortsetja å leva akkurat som dei gjorde, og betala seg fri. Det er ikkje ein måte me kan fortsetja på. Det er ikkje ein måte som skaper legitimitet for klimatiltak. Det er ikkje ein måte som skaper legitimitet for faktisk å gjera noko med dei aukande utsleppa. Samtidig har me sett klimastreikande ungdom som krev handling, og ulike rørsler som skal greia å foreinast. Korleis skal me gjera det? Jo, gjennom å seia at ein skal kompensera for f.eks. auka CO 2 -avgift. Eit av forslaga frå SV, som dessverre ikkje ser ut til å få fleirtal, er at ein skal ha ein grøn folkebonus, at det ein betaler i CO 2 -avgift, skal koma tilbake til folk med låg og middels inntekt. La meg ta eit reknestykke: Viss me aukar CO 2 -avgifta med 50 pst. i 2021, vil staten tena 3,66 mrd. kr. Dei pengane kan ein dela ut til alle over 17 år som tener 500 000 kr eller mindre. Kvar person ville då fått ei utbetaling på 1 270 kr for i år. Dette er jo tal som vil endra seg, men det kan vera eit bidrag til å sikra legitimitet, nemleg at dei som har aller minst, opplever at dei sit igjen med noko, og at ein ikkje berre kan betala seg fri frå klimaforpliktingar. For me veit at utsleppa må ned.
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-08:
Eg kan ikkje lova gull, men eg kan lova grøne skogar. Noko av det som er viktig for SV, er å ta vare på naturen, ta vare på det me skal leva av, for me skal faktisk, tru det eller ei, òg leva av mat i framtida. Då står det kontinuerleg slag for at me skal ha dyrkbar jord å dyrka maten vår på. Akkurat no står det ein kamp i mitt eige heimfylke, Rogaland, som handlar om Kvernaland, eit stort landbruksområde som no er under press. Me snakkar om 2 000 dekar, og mykje av det vert brukt som landbruksjord i dag. For ikkje så lenge sidan besøkte eg den gruppa som heiter Vern Kvernaland, som jobbar iherdig mot at ein skal regulera om dette til datasenter. Då skal ein altså i både naturområde og i landbruksområde få inn gigantiske, kraftkrevjande datasenter som går på kostnad av det me skal leva av i framtida. Saka er iallfall for min del aktuell i dag, fordi me fekk ei veldig negativ utvikling av saka. Det lokale Arbeidarparti-laget går nemleg saman med Høgre og Framstegspartiet og sikrar fleirtal for denne gigantiske utbygginga, som det er sterk folkeleg motstand mot. Det er bekymringsfullt. Eit av dei forslaga som SV saman med Miljøpartiet Dei Grøne legg fram i denne saka, er at me ber regjeringa styrkja det nasjonale jordvernet. Eg diskuterte denne saka med landbruksminister Olaug Vervik Bollestad for nokre få veker sidan, og eg håpar at regjeringa grip inn mot den lokale avgjerda og seier at her skal det framleis vera dyrking av landbruksprodukt, det skal vera jordbruk, ikkje kraftkrevjande datasenter som truar det som me skal leva av i framtida. Me må hugsa at me står overfor ei klimakrise, men me står òg overfor ei naturkrise – artar som forsvinn, natur som vert bygd ned, dyrka mark som vert gjord om til tungindustri. Og det må me stoppa. Me er nøydde til å ta vare på den landbruksjorda me har i dette landet. Me er nøydde til å sikra dei areala for framtida, for viss ikkje sit me dårleg i det som nasjon.
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-08:
Til det siste: Ein kan jo stilla spørsmål ved om vegutbygging er den beste måten å nå nullvekstmålet på, men det kan me diskutera ein annan gong. Eg vil følgja det sporet som min kollega Arne Nævra var innom, nettopp Ålgårdbanen. For ikkje så lenge sidan stilte eg eit spørsmål til samferdselsministeren om dette temaet, fordi Bane NOR vurderer å ta Ålgårdbanen ut av det nasjonale jernbanenettet. Viss ein gjer det, vil jo alle moglegheiter og alt håp for at ein ein gong skal kunna realisera denne jernbanestrekninga, å opna Ålgårdbanen igjen, vera borte. Som det òg tidlegare vart nemnt, er det altså eit potensial på 600 000 reisande kvart år, og estimata for reiser vert òg estimerte til å kunna vera høgare, opp mot ein million. Her er tala usikre. Og kostnadsnivået ligg antakeleg på mellom 750 mill. kr og 1 mrd. kr, litt ut frå kven ein viser til. Så er det òg, som representanten Nævra var innom, lokal entusiasme for dette. Gjesdal kommune hadde tidlegare ein entusiastisk ordførar som heitte Olaug Bollestad, som då ho stilte som ordførarkandidat for første gong, gjekk til val på at dette var ei viktig sak. Eg vil anbefala samferdselsministeren å diskutera denne saka med Bollestad, som no er statsråd, nettopp for å få fram alle dei gode argumenta for Ålgårdbanen. Eg veit ikkje om samferdselsministeren sjølv har vore på ein dresintur, men det er framleis mogleg, for frå 28. mars arrangerer Ålgårdbanens venner dresintur. Det er hyggeleg. Eg har gjort det nokre gongar sjølv, men eg skulle jo aller helst ønskja at ein hadde brukt banen til noko anna. For det er ein fordel at ein ikkje er nøydd til å bandleggja areal som i dag vert brukt til noko anna. I store delar av strekket ligg det potensial for å leggja skjener utan vesentleg ekspropriasjon, som eg reknar med Bård Hoksrud vil vera oppteken av, slik at ein ikkje treng å ta spesielt mykje av sårbare område. Det er viktig, og eg håpar difor verkeleg at statsråden ikkje er einig med Bane NOR, at han følgjer opp. Og eg skulle jo ønskja at fleirtalet ville vera med SV og seia at ein skal behalda Ålgårdbanen som ein del av det nasjonale jernbanenettet og bidra til å planleggja å opna igjen, å byggja, Ålgårdbanen.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2021-04-08:
Koronapandemien har medført mange ulemper og problem i året som har gått. Mange arbeidarar frå EØS-land har vorte hindra i å venda tilbake til Noreg på grunn av innreiserestriksjonar som er innførte. Det har vore avgjerande for regjeringa at ei ordning som sikrar denne gruppa, no kjem raskt på plass. Difor vert det føreslått at lovheimel og forskrifter vert vedtekne utan høyring. Den nye føresegna gjev heimel til å innføra ei plikt for arbeidsgjevaren til å forskottera sjukepengar til arbeidstakarar som vert ramma av innreiserestriksjonar, for så å få refusjon av trygda. Dette vil gje ei raskare utbetaling til den einskilde. Ytinga vil verta utbetalt som sjukepengar, men med ein kompensasjonsgrad på 75 pst. Tilgang til innreise til Noreg vart vesentleg stramma inn frå 29. januar 2021. Mange utanlandske arbeidstakarar står difor utan inntekt som ei direkte fylgje av smitteverntiltaket. Det vert føreslått at kompensasjonen vert gjeven frå det tidspunkt då innstramminga skjedde. Omsynet til den einskilde arbeidaren har her vege tungt. Arbeidsfolk som arbeider i Noreg, men er busett i eit EØS-land, vert med dette sikra å kunna føreta ei nødvendig heimreise utan å mista retten til yting. Kompensasjon skal difor verta gjeven i dei høva der utestenging frå landet er ufrivillig. Det er også viktig at forskotteringsperioden ikkje vert for lang. Mange arbeidsgjevarar opplever ein stram økonomi som fylgje av den langvarige situasjonen. Det kan difor vera svært krevjande for mange å forskottera kompensasjon til dei tilsette som bur i utlandet. Det er også ein fare for at bransjar vil verta tappa for arbeidskraft, som i særleg stor grad har basert seg på arbeidstakarar frå andre land. Det er mange omsyn å ta under krevjande tilhøve, som ein langvarig pandemi. Her har omsynet til den einskilde arbeidstakaren som vert nekta innreise til arbeidet, vege tyngst. Samstundes bør det vera en sikkerheitsventil i dei høva der arbeidsgjevaren ikkje har mogelegheit til å forskottera. Det vil verta nødvendig å føreta evaluering og kontrollar i ettertid for å avdekkja eventuelt misbruk. Kostnadane ved denne mellombelse kompensasjonsordninga er rekna til om lag 850 mill. kr. Det er då lagt til grunn at innreiserestriksjonane varer ut april 2021. Kristeleg Folkeparti støttar denne spesielle ordninga som vil gje tryggleik for arbeidstakarar og familiane deira. Denne gruppa vert dermed sikra ei yting som er basert på den arbeidsavtalen dei har med arbeidsgjevaren i Noreg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-08:
I løpet av høsten hadde departementet, sammen med andre departementer, en gjennomgang av flere forskjellige scenarioer. Men som jeg har sagt her tidligere også, vil det alltid i en uoversiktlig situasjon som dette være konkrete enkeltsituasjoner som vi ikke har fanget opp. – Det er det ene. Så har vi gjennom hele denne krisen hatt løpende kontakt med partene i arbeidslivet. Som sagt var det en antakelse i departementet at permitteringsreglene her ville kunne komme til bruk. Dette er personer som har opptjent rettigheter. Hvis de blir permittert, har de dagpengerettigheter, blir de syke, har de sykepengerettigheter. Dette er ikke noe som departementet eller staten kan bestemme på egen hånd, det er det partene som avgjør. Og det viste seg å være en løsning som det ikke var mulig å få til.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-08:
Jeg må egentlig bare gjenta svaret mitt: I løpet av høsten, hvor det i hvert fall var en litt bedre smittevernsituasjon, var det i flere departementer gjentatte runder hvor man forberedte seg på forskjellige typer scenarioer. Når det gjelder permitteringsregelverket, er forutsetningen der at partene sier noe om permitteringsgrunnlaget, og i og for seg også den enkelte arbeidsgiver. Men det er riktig at det ikke var en avklart avtale – det sier seg vel litt selv – med partene før grensestengningen 29. januar, for da hadde vi kunnet bruke permitteringsregelverket. Grunnen til at regjeringspartiene også stemte mot dette tidlig, var at vi så på forskjellige typer løsninger. Men det har vist seg at dette var den eneste løsningen som sto igjen som realistisk å gjennomføre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-08:
Ikke sånn som representanten formulerer det, så polemisk og retorisk, men jeg mener at begge de to tingene er riktig, også når man ser sakene i sammenheng. Én ting er hvis man stenger grensene noen uker, men her er det en situasjon hvor grensene fortsatt er stengt etter lang tid, og folk som har tjent opp rettigheter i Norge, får ikke lønn. Noen får kanskje lønn fordi arbeidsgiveren deres velger å gi dem det allikevel, men det er begrenset hvor lenge norsk næringsliv kan betale lønn til folk som staten sier ikke får lov til å komme på jobb. Dette rammer mange deler av næringslivet, ikke minst deler av arbeidslivet i grensetraktene, i fylker som Østfold og Trøndelag f.eks., for å nevne noen, hvor vi også har fått historier om industribedrifter som er frustrerte over dette. Så er jeg enig i at i en ideell verden ville det vært andre løsninger på dette, men dette er den løsningen som står igjen, og da er det også den riktige.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-08:
Det er vel samme grunn som at Senterpartiet ikke alltid gjør det NHO ønsker. Vi er ikke enig med NHO i dette standpunktet rett og slett, og det er det flere grunner til. For det første til unødvendige reiser: Da kan du nektes denne ordningen. Så er det et rimelighetsspørsmål hva som er nødvendig og unødvendig. Med en langvarig grensestengning vil vi mene at det å reise hvis man har f.eks. familie og små barn, kan falle innenfor «nødvendig». Det andre er praktiseringen. Dette må være mulig faktisk å praktisere. Mange av de kriteriene som representanten Lundteigen tok opp i sitt innlegg, kunne vært fine å ha, men det er ikke mulig eller praktisk gjennomførbart å lage et system som har alt dette på plass, uten at det blir enormt byråkratisk, dyrere og mer komplisert. Det siste er at det er verdt å huske at dette ikke er konsekvensløst. Her får man 70 pst. av sykepengegrunnlaget. Det vil si at hvis man reiser ut for å besøke familie, og ikke kommer inn igjen, taper man store deler av inntekten sin. Husk at sykepengegrunnlaget heller ikke er 100 pst. av tidligere lønn hvis man har høy inntekt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-08:
Dette har jeg også svart på tidligere, men jeg gjentar det gjerne: Vi stemte det ned fordi vi ønsket å se på andre mulige løsninger. Selv om Stortinget, og det er i og for seg også et enstemmig storting, mange ganger i denne pandemien har gjort slik at vi må innføre helt nye ordninger, er ikke det spesielt ideelt. Det er ofte arbeidskrevende, det er stor usikkerhet, og misbruksmulighetene er store. Det gjelder også for denne ordningen, som for alle disse særegne koronaordningene. Det har vi vært helt åpne om. Det kan ofte føre til unødvendig ventetid og forlengelse. Nå blir dette en enkel og ubyråkratisk ordning, så jeg er ikke så redd for det her. Vi har ønsket å se på alle mulige andre ordninger før vi landet på denne, men til slutt var det ingen alternativer igjen – verken permittering, å gjøre noe for en utvalgt gruppe av disse, eller å gjøre noe via kommunene var gode ordninger. Det må også legges til, med all respekt for Stortinget, at det er forskjell på å skrive et anmodningsvedtak og å utrede og gjennomføre en løsning i praksis.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-04-08:
Vi hører i denne debatten et stort engasjement fra høyresiden for næringslivet og Norges behov for arbeidskraft. Vi hører forholdsvis lite fra høyresiden om arbeidstakernes behov i denne saken. For hvem handler dette egentlig om? Jo, det handler om arbeidstakere som er invitert til Norge for å jobbe, arbeidstakere som har bidratt til å bygge landet, og som har opptjent rettigheter i det norske arbeidslivet. Mange av dem har allerede strukket seg svært langt og tatt lange og ekstra vakter for å bidra til å holde hjulene i gang, og mange har ikke vært hjemme eller sett familien sin på lang tid. Dette har pågått ganske lenge under pandemien. Bekymringene, særlig fra høyresiden, kom da en del fryktet at nye rettigheter ville føre til at folk reiste hjem og ikke kom seg tilbake. At en del arbeidsgivere er bekymret for dette, skjønner vi godt, og derfor er det viktig at man hele tiden ser på hvordan man kan sikre tilgang på arbeidskraft og kritisk personell innenfor godt smittevern. Men en del av reaksjonene går på at man antar at dette nye regelverket vil føre til misbruk, og det sier litt om hvor vi har havnet som samfunn. Norge har gjort seg svært avhengig av import av utenlandsk arbeidskraft, og samtidig står tusenvis av norske ungdommer utenfor arbeidslivet. I en krise ser vi hvor sårbare vi har gjort oss. Åpner vi grensene, øker faren for smitte, og stenger vi grensene, skjelver mange bedrifter. Da må man finne løsninger som så langt det lar seg gjøre, møter behovene både arbeidstakere og arbeidsgivere har. For Arbeiderpartiet er det uakseptabelt at arbeidstakere i Norge, uansett hvor de er bosatt, blir stående fullstendig uten sikkerhetsnett. Fremskrittspartiet kaller dette trygdeeksport. De hopper bukk over at dette er arbeidstakere i Norge. Fremskrittspartiets budskap til disse arbeidstakerne er altså: Vi vil gjerne at dere kommer hit og jobber her, men får dere problemer, stiller ikke Norge opp for dere. Mistenkeliggjøringen synet deres representerer, er et menneskesyn som står langt fra det sosialdemokratiske. Også Senterpartiet avslører her hvem de egentlig er. De mener at vi skal låse disse arbeidstakerne inne i Norge. Folk som allerede har tatt en stor byrde, strukket seg langt for norske arbeidsgivere og dermed ikke har vært hjemme eller sett familien sin på lang tid, skal altså låses inne i Norge. Hvem andre ville ha akseptert det? Denne holdningen til utenlandske arbeidstakere ligner på hvordan andre land som vi ikke ønsker å sammenligne oss med, behandler utenlandske arbeidstakere.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-04-08:
Når representanten Gjelsvik ordlegger seg som han gjør, og sier at dette handler om folk som selv har valgt å reise ut, og at de dermed ikke skal få rettigheter i tråd med det de har tjent opp i det norske arbeidslivet – det fyller meg med ubehag. Det er en måte å håndtere utenlandske arbeidstakere på som minner om land som vi ikke ønsker å sammenligne oss med. Ville andre arbeidstakere akseptert en slik holdning? Ville vi på Stortinget akseptert en slik holdning? De fleste stortingsrepresentanter jobber på et annet sted enn der de bor, men ikke bare forventer vi at våre rettigheter skal ivaretas når vi reiser hjem dit vi bor, vi forlanger til og med at Stortinget skal betale for reisen. Når det gjelder arbeidstakere som jobber i Norge, og som bor i andre land, skal de altså stå på bar bakke hvis de, etter det Senterpartiet sier, selv velger å se ungene sine og besøke familien sin. Jeg synes også Fremskrittspartiet er ganske selektive når de velger ut hvilke millioner vi ikke kan sløse med, og hvilke millioner det er lett for dem å sløse med. Fremskrittspartiet vil f.eks. ikke høre snakk om at vi skal ha utbyttebegrensning på de milliardene som nå blir gitt i krisestøtte til norske bedrifter, penger som urettmessig tas inn som ikke handler om krise, men som handler om å ta inn et utbytte. Der vil ikke Fremskrittspartiet ha noen begrensninger og søler gladelig ut millioner fra det norske fellesskapet. Men de vil ha streng kontroll for å unngå at arbeidstakere i Norge skal få se familien sin. Ja, det er greit at det menneskesynet kommer fram. Det står langt fra det sosialdemokratiske. Når det gjelder å sette svake grupper opp mot hverandre, er det en lang Fremskrittsparti-tradisjon for å gjøre det, men jeg tviler på at svake grupper som f.eks. pasienter selv ønsker å bli satt opp mot andre svake grupper. Det er en polarisering som jeg tror folk ikke ønsker å bli misbrukt av Fremskrittspartiet i. Jeg tror heller de vil spørre Fremskrittspartiet hvorfor de har brukt milliarder på skattekutt til de rikeste i Norge, kutt i formuesskatten, i stedet for å sikre en verdig pasientbehandling for alle i Norge. Jeg er glad for at saken finner sin løsning. Jeg er glad for at høyreregjeringen etter lang betenkningstid – altfor lang betenkningstid – har sett fornuften i det vi har ønsket. Men saken er en påminnelse om hvor sårbart Norge er, og at vi bør jobbe for å øke selvforsyningsgraden av arbeidskraft og gi ungdommene våre jobb, men samtidig hvor viktig det er at vi hele tiden står opp for å beskytte arbeidsfolk.
Stefan Heggelund (Høyre), 2021-04-08:
Jeg teller over hundre konkrete forslag som ligger fra regjeringen i klimaplanen. Jeg registrerer ikke at det er flertall mot noen av de forslagene, altså de såkalte regjeringen vil-punktene, som ligger i klimameldingen. Med vekslende flertall er det stor enighet. Så kan man spørre: Hadde det ikke vært bedre om alle var enige om absolutt alt? Vel, til det var bl.a. uenigheten på rød-grønn side for stor. Vi har heller ikke ønsket å forhandle ned CO 2 -avgiften med Fremskrittspartiet. Men flertallet på Stortinget har altså forpliktet seg på det som er hovedlinjene i denne klimaplanen, og som gjør at utslippsmålet for 2030 nås. Det er altså det viktigste. Så kan jeg jo for informasjonens skyld si: Tidligere, når det har vært klimaforlik, har det vært nødvendig for borgerlig side å dra klimapolitikken i mer offensiv retning i forhold til de klimameldingene som har kommet fra de rød-grønne. Mens nå har vi sett forsøk, fra ulike partier, på å dra ambisjonene ned.
Stefan Heggelund (Høyre), 2021-04-08:
Jeg har alltid lyst til å bruke mye tid på å snakke om formuesskatten. Her er jeg jo skuffet over at Fremskrittspartiet ikke er like offensive som det Høyre historisk har vært, for vi vet at det er skadelig for norske arbeidsplasser. Men til det spørsmålet handler om – klimaplanen. Det undrer meg at Fremskrittspartiet ikke ser at regjeringen snakker like varmt om skatte- og avgiftslettelser i denne planen, for det samlede skatte- og avgiftsnivået skal ikke opp, men vi skal ha et skatteskifte, hvor vi priser utslipp høyere og andre skatter og avgifter går ned. Jeg må si når det gjelder konkurransesituasjonen med andre land: Hvis representanten Terje Halleland tror at prisen på utslipp i Europa ikke kommer til å gå opp med det offensive klimamålet EU har, tar han feil. EU skal bruke et tresifret milliardbeløp i euro på å nå 2030-målene. Tror han virkelig at det er bare vanlige skattebetalere i Europa som skal ta den regningen? Nei. Vi gjør dette fordi vi ser hvordan utviklingen også i Europa vil være.
Stefan Heggelund (Høyre), 2021-04-08:
Den største skuffelsen er vel egentlig at Senterpartiet velger å bruke sin replikk på å stille et spørsmål som med en litt annen formulering allerede er stilt. Nå har vi en debatt hvor vi kan utfordre hverandre. Det er helt riktig at det ikke er full enighet om alt. For eksempel har Senterpartiet klare aversjoner mot det flertallet på Stortinget er for når det gjelder CO 2 -avgift. Jeg husker i skolegården at vi av og til sa: Benekter du fakta? Det er det representanten Marit Arnstad her gjør, for faktum er: Med vekslende flertall forplikter Stortinget seg i dag til en klimapolitikk som gjør at klimamålet for 2030 nås. Representanten Arnstad kan riste på hodet så mye hun vil, men selv om innstillingen av og til kan framstå som litt rotete – bl.a. fordi enkelte partier, jeg skal ikke nevne partinavn, velger å innlevere alle sine merknader med forslag en dag før siste frist – er det altså slik at det er flertall for en klimapolitikk som gjør at vi når klimamålene.