Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2007-05-08:
Representanten Brende har muligens gitt svar på hvorfor ikke den forrige regjeringen bygde kraftlinjer inn til de områdene som har et stort underskudd på kraft. Men jeg vet ikke om representanten i like stor grad har gitt svar på hvorfor ikke regjeringen innførte grønne sertifikater eller sørget for tilstrekkelig lokal produksjon i områder hvor man visste at man ville få et stort kraftunderskudd i årene framover. – Men la det ligge. Jeg har vært opptatt av spørsmålet helt siden jeg tiltrådte, og i løpet av det siste året har det blitt igangsatt omfattende tiltak for å øke produksjonskapasiteten i det norske kraftsystemet. Særlig har Regjeringen vært opptatt av utviklingen i nettopp Midt-Norge, som representanten Børge Brende påpeker er ett av de vanskelige områdene, pluss Hordaland, som også er et krevende område forsyningsmessig. Før jul ble en del av handlingsplanen for Midt-Norge lagt fram. Tilrettelegging for ny kraftproduksjon lokalt er et sentralt element i denne handlingsplanen. Regjeringen har også lagt fram og fått flertall i Stortinget for en ambisiøs strategi for å realisere betydelig mer fornybar produksjon i Norge. Regjeringen har fastsatt et samlet mål på 30 TWh økt fornybar energiproduksjon og energieffektivisering innen 2016 i forhold til 2001. Det er også opprettet et grunnfond på 10 milliarder kr, som vil bli økt med ytterligere 10 milliarder kr i 2009. Det er en tilførsel av midler til fornybar energi som ingen tidligere regjering har gjort. Samlet vil dette gi en økning i de økonomiske rammene til fornybar energiproduksjon på om lag 900 mill. kr hvert år. I tillegg har Regjeringen gjennom St.meld. nr. 11 for 2006-2007 foreslått en støtteordning for fornybar elektrisitet. Satsing på gasskraft med CO2-håndtering er også et sentralt element i Regjeringens politikk og også nødvendig å nevne som et element med hensyn til hvordan vi skal kunne øke den lokale kraftproduksjonen i de områdene som har en stor underdekning, spesielt i de to områdene som jeg snakker om. Regjeringen har inngått en historisk avtale knyttet til realisering av gasskraftverket på Mongstad, hvor opplegget for CO2-håndtering sikrer utvikling og utprøving av ny teknologi, samtidig som det kommer på plass ny produksjonskapasitet lokalt i Hordaland – et område hvor det er helt nødvendig. Satsingen på ny produksjonskapasitet og energiomlegging vil bidra til å styrke kraftbalansen både nasjonalt og regionalt i årene som kommer. Når det er sagt, vil jeg si at det er ikke slik at vi kan eller bør velge mellom ny produksjon og utbygging av nett. Dessverre er det ikke så enkelt. Både satsing på ny produksjonskapasitet lokalt og satsing på forsterking av kraftnettet er nødvendige elementer i en strategi for en sikker energiforsyning. Et velutbygd kraftnett både innenlands og mellom de nordiske landene er avgjørende for at det nordiske kraftmarkedet skal fungere på en effektiv måte og dermed gi en best mulig bruk av ressursene og en sikker energiforsyning. Særlig er Norge, med en vannkraftbasert kraftforsyning, sårbart og avhengig av et velfungerende nordisk system, med bl.a. gode overføringsforbindelser. Så er det helt riktig, som Børge Brende påpeker, at bygging av overføringslinjer er kostbart og ofte har negativ innvirkning på både natur og miljø. Derfor blir utredningen av konsekvenser, alternative traseer og ulike avbøtende tiltak en vesentlig del av det arbeidet som må gjøres. I tillegg til å vurdere kabling vurderes avbøtende tiltak som tilpasning av traseer, sanering av gamle anlegg, parallellføring med eksisterende ledninger, mastetyper og farging av master og liner. Hvilke tiltak som er aktuelle, varierer selvfølgelig fra prosjekt til prosjekt, men i de fleste kraftledningssaker foretas konkrete vurderinger av kabel som alternativ til luftledning. Både nytten og kostnadene ved å kable eller å gjøre andre avbøtende tiltak varierer fra sted til sted og er ikke minst avhengig av spenningsnivået. Valg av kabling eller andre avbøtende tiltak baseres på de samme prinsipper som ved konsesjonsbehandling av produksjonsanlegg, dvs. etter en nøye avveining av miljøkonsekvenser opp mot kostnader. Dessverre innebærer også kabling naturinngrep. Derfor vil nytten av kabling avhenge av hvilke konsekvenser en luftledning vil ha for naturmangfold og landskap, sett i forhold til de naturinngrep kabling vil innebære. Kabling i snaufjellet vil f.eks. medføre langt større naturinngrep enn i områder med rikelig jordsmonn og rask revegetering. Også på kostnadssiden er bildet sammensatt. Kostnadene ved kabling vil bl.a. avhenge av om kabelen kan graves ned, eller om kabeltrasé må sprenges. I tillegg vil behovet for tilknytningspunkter for regionalnettet ofte sette klare rammer for hvilke trasévalg som er mulige, og derved for hvordan en eventuell kabel må legges. Energiforvaltningen har i samarbeid med miljøforvaltningen utarbeidet gjeldende forvaltningsstrategi for miljø og estetikk i kraftledningssaker. Olje- og energidepartementet la fram spørsmålet om kabel som alternativ til luftledning i St.prp. nr. 19 for 2000-2001, og denne sluttet Stortinget seg til. Strategien innebærer at bruken av kabling på høyere spenninger skal være restriktiv, men kabling utelukkes ikke på delstrekninger hvis sterke miljøhensyn taler for det. Regjeringen er oppmerksom på regioner der forbruksveksten er eller ligger an til å bli særlig høy i årene framover, og arbeider aktivt med å tilrettelegge for ny kraftproduksjon i disse områdene. Et velfungerende kraftsystem lokalt og nasjonalt forutsetter imidlertid i tillegg ofte betydelige forsterkninger av kraftnettet. Gjeldende forvaltningsstrategi for kabling innebærer allerede at en avveining mellom fordeler og ulemper ved kabling og andre avbøtende tiltak skal ligge til grunn i konsesjonsbehandlingen. Det vil selvfølgelig også ligge til grunn framover. Som representanten sier, vil hensynet til miljø, naturinngrep o.l. få stadig større oppmerksomhet. Jeg ser ingen grunn til å endre regelverket for hvordan dette praktiseres. Men det jeg ser grunn til, er å bruke enda mer tid og enda mer ressurser på å utrede og vurdere ulike alternativer opp mot hverandre. Fra prosjekt til prosjekt vil vi, slik representanten spør om, vurdere nøye hvorvidt kabling kan være et bedre alternativ enn luftspenn, både i forhold til naturinngrep, i forhold til miljø, og vi vil også vurdere kostnadene i denne sammenheng. På denne måten vil jeg imøtekomme det som Senterpartiets landsmøte har bedt om, og som også er Regjeringens politikk: ta miljøhensyn, legge grundige vurderinger til grunn før man tar stilling til hvert enkelt prosjekt.