Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-04:
Den teknologiske utviklingen, internasjonaliseringen og kommersialiseringen fører til store utfordringer innen mediesektoren. Nye utfordringer må møtes med tilpassede virkemidler. Men det er ingen motsetning mellom det å holde fast ved hovedmålene for mediepolitikken og det å være à jour med de aktuelle utfordringene. Kulturministerens mediepolitiske redegjørelse viser at Regjeringens politikk klarer denne balansen. Jeg har merket meg at noen av opposisjonspartiene mener redegjørelsen manglet de lange linjene og de store nyhetene. Det er en kritikk som er ubegrunnet. Representanten Alstads innlegg i dag viser for øvrig at Arbeiderpartiets politikk heller ikke er gjennomsyret av langsiktig tenkning og de store nyhetene. I et innlegg på ti minutter er det selvfølgelig begrenset hvor mye Alstad klarer å presentere av Arbeiderpartiets politikk, når hovedærendet synes å være å komme med uriktig kritikk av Regjeringens mediepolitikk. I mitt innlegg er det bare mulig å kommentere noen av aspektene som ble tatt opp i denne redegjørelsen. Jeg vil konsentrere meg om noen elementer knyttet til pressepolitikken. Venstre ønsker å opprettholde pressestøtten, men vi mener det er behov for forandringer. Det er derfor positivt at det nå er i gang et utvalgsarbeid på dette området. Venstre er enig med kulturministeren i at rammebetingelsene for pressen må være mest mulig stabile fram til utvalgsinnstillingen foreligger. Det vil være ulogisk og meningsløst å foreta vesentlige endringer mens vi venter på utvalgets råd. Men, som sagt, det kan være behov for forandringer. Det er utslag av dagens pressestøtteordning som ikke sikrer optimal utnyttelse av midlene i forhold til det som var formålet med ordningen. Dette får vi god anledning til å diskutere i kjølvannet av den utvalgsinnstillingen som kommer. Det er grunn til å være tilfreds med at mange aviser klarer å opprettholde – og på enkelte områder faktisk styrke – sin sterke posisjon, til tross for spådommene om at andre media vil overta stadig mer på bekostning av avisene. Det er bl.a. grunn til å glede seg over at mange av de aller minste avisene øker opplaget. Det startes også nye aviser i lokalsamfunn som ikke har hatt egen lokalavis. Sett i et perspektiv er det positivt. I en tid med fraflytting i et stort antall kommuner er lokalavisene eksempelvis en ressurs av betydning. Etter Venstres mening bør de aller minste avisene få en større andel av pressestøtten. For mange av disse avisene vil f.eks. 100 000 kr endre vesentlig på de rammebetingelser de har for det daglige arbeidet, og dermed være betydningsfullt. Slike bidrag til f.eks. 100 ulike aviser beløper seg til 10 mill. kr, en liten del av det samlede pressestøttebeløpet, men likevel ikke mer enn det som eksempelvis en av de mellomstore avisene får i støtte. Pressepolitikk er mer enn pressestøtte. Åpenhet påvirker pressens mulighet til å gjøre sin jobb. Her har den regjeringen vi nå har, både gjennom en større åpenhet i departementene og i forvaltningen for øvrig, i praksis gitt viktige bidrag. Den har dessuten lagt til rette for en lovjustering som vil gi større innsyn i forvaltningens arbeid. Ytringsfrihetens kår er også viktig. Vi trenger den debatten som kom i kjølvannet av Ytringsfrihetskommisjonens innstilling. Det er i de siste årene på en rekke områder foretatt innsnevringer som i sum innebærer en betydelig endring når det gjelder ytringsfrihetens kår. Disse problemstillingene er det for lite bevissthet om og engasjement rundt. Det gjør det mulig å trå feil, slik stortingsflertallet, bestående av Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, etter Venstres mening gjorde da de vedtok forbudet mot identifisering av mistenkte med navn og bilde. Det er positivt at det i pressen nå er økt interesse for enkelte av de selvpålagte begrensninger som påvirker nyhetsformidling og meningsdannelse. Det er et tankekors at vi i perioder er uten ferske aviser i mange dager. Man kan gjøre seg visse refleksjoner om hvordan det fra avisenes side ville ha blitt reagert om det var myndighetene som la begrensningene, og ikke avisene og deres ansatte. Nå bør det komme en forandring på dette punktet. SV har fremmet et forslag om lovfesting av den redaksjonelle frihet. Venstre tar til etterretning at Regjeringen mener at en slik lovfesting kan være grunnlovsstridig. Dette spørsmålet bør avklares i kjølvannet av Ytringsfrihetskommisjonens innstilling. Det vil tjene den debatten om SVs forslag ikke blir realitetsbehandlet og eventuelt nedstemt. Når det gjelder SVs forslag om konsesjonsavgift, har Terje Johansen vært inne på det samme i et spørsmål til kulturministeren, som bekrefter at den problemstillingen kunne det være aktuelt å se på i forbindelse med den kommende konsesjonsrunden.