Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Jeg må først og fremst få lov å si at det er hyggelig å se så mange statsråder til stede. Sånn var det ikke i fjor. Hadde det vært flere, ville jeg kanskje trodd det var et kabinettsspørsmål på gang, men så ille er det jo ikke. Det er kun finansdebatten om budsjettet for 2008, og det vil kanskje noen si er veldig bra. Nok om det. Kanskje vi skal snakke om andre ting. Innledningsvis skal jeg få lov å gi Regjeringen honnør for én ting, og det er reduksjonen i passgebyret, som jeg synes det står respekt av, og som jeg også synes er prinsipielt korrekt. Ære være finansministeren og resten av Regjeringen for det. Nå har jeg gitt dagens honnør. Da kan jeg gå over til den andre siden av regnskapet, og balansen. Regjeringen skryter av satsingen når det gjelder kriminalitetsbekjempelse og å ta vare på justissektoren. Det er en beskrivelse som noen av oss har store problemer med å kjenne seg igjen i. Faktum er jo at denne regjeringen reduserer armslaget for mange av de viktige tingene. Ikke minst når det gjelder å være meddommer, har vi hatt et regime hvor man har fått en håndsrekning for å bekle dette vervet. Det har Regjeringen saldert bort. De startet for et par år tilbake og fjernet det for enkelte, og for neste år fjerner de det som er igjen. Man påpeker at det er en borgerplikt, og det er det, men det er altså en borgerplikt som man forventer at man skal gjøre uten å få noe igjen for det. Samtidig er det andre tilsvarende verv hvor man faktisk har både timebetalt og mer til, men det velger man å se bort fra. Man kan vel kanskje si at logikken i dette er at om en enarmet person gikk til legen og ville ha behandling for det, så fjernet man den andre armen også, slik at man fikk en slags balanse i det. Det er muligens en drøy sammenligning, likevel tar jeg sjansen på det. Så over til beskrivelsen av virkeligheten. Det hadde vært interessant å se dagens regjering hvis vi snudde på det og sa at dette budsjettet var lagt fram av en annen regjering, og at dagens regjering var opposisjonen som satt der. Ville man da ha vært like raus med honnøren for det som var lagt fram, eller ville man ha delt mange av de betenkelighetene som opposisjonen i dag har? Eller er det sånn at dette er det eneste saliggjørende? Det i alle fall et faktum at da vi hadde budsjetthøringer om justissektoren, var det ikke mye honnør å få. Det er selvfølgelig mulig at vi inviterte feil folk. Det er mulig at feil folk møtte opp. Men når et samlet Politi-Norge påpeker at dette er det verste de har sett siden 2004, og det var altså et år da Arbeiderpartiet hadde inngått budsjettforlik med Bondevik II, må det være ganske alvorlig. Politiets Fellesforbund, som er en organisasjon med stor grad av tillit, hadde regnet ut at man manglet 120 mill. kr hvis man framskriver årets budsjett til neste år. Det synes jeg er ille. Jeg synes det er leit. Og jeg synes kanskje det er aller mest respektløst overfor dem som bor i dette landet, som faktisk forventer å få hjelp når de trenger hjelp. Men det er et ansvar som denne regjeringen springer fra med halen mellom beina, hvis det er lov å si det, president. Og da kan man selvfølgelig lure på hvorfor ting utvikler seg sånn som de gjør. Vi snakker om sentralisering av tjenester, vi snakker om vaktsamarbeid. Vi hadde en episode i mitt eget fylke hvor en person som kjørte seg i hjel, ble liggende to timer for åpen scene. Det er en politikk som i alle fall ikke Fremskrittspartiet vil være med på. Det er mulig at det er en god rød-grønn politikk, men det er en dårlig politikk sett fra vårt ståsted. Det har vært andre eksempler. Jeg var i Finnmark rett før valgkampen sluttet og hørte om et eksempel derfra, en kollisjon i en tunnel – med personskader. Da politiet kom fram til åstedet, var de skadede personene hentet i ambulanse og kjørt bort, bergingsbilen hadde hentet vrakene, og brannvesenet hadde spylt åstedet. Hvordan skal politiet da kunne foreta en åstedsundersøkelse – skrive en rapport? Det er for meg totalt uforståelig. Men dette er satsingen og den operative politikken fra en rød-grønn regjering. Den høres muligens bra ut verbalt, men for de stakkarene som skal leve med dette, er virkeligheten rimelig traumatisk til tider. Vi ser folk som pågriper butikktyver, som ikke får hjelp. Vi ser eksempler på henleggelse av saker med kjent gjerningsmann, selv om Stortinget har sagt at det ikke skal henlegges saker med kjent gjerningsmann, og man har plikt til å følge det opp. Samtidig står politiet maktesløse og sier at dette kan vi ikke gjøre. Stortinget vedtok 16. mai 2002 å etablere en politihelikoptertjeneste. Den har nå den rød-grønne regjeringen barbert så til de grader at den kommer til å bli vesentlig mindre operativ enn det den har vært. Stortingets forutsetning var at dette er et unikt verktøy – det kostet anslagsvis 20–25 mill. kr – som skulle å bistå politiet ved mange anledninger. Nå skal man altså kutte ned på bruken av det. Det mest operative, og Europas beste og flotteste politihelikopter skal vi bruke mindre, fordi vi ikke har råd til å bruke det. Det er mulig, det, men – igjen – jeg har problemer med å se det. Og hvis vi ikke har råd til å bruke det beste verktøyet, får vi et bedre politi, en bedre justissektor, ved å bruke det nest beste? Det ser iallfall ut til å være den operative politikken fra den sittende regjeringen.