Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Gjennom de forslagene til endringer i barnevernsloven som vi gjør i kveld, vil barns rettigheter bli styrket. På en rekke punkter vil barnevernet og andre offentlige myndigheter bli pålagt en bedre oppfølging av barna enn det som er tilfellet i dag. Barnevernstjenesten pålegges en plikt til å evaluere tiltaksplaner og hjelpetiltak. Gjennom en slik evaluering vil man kunne vurdere om tiltakene er tilstrekkelig målrettet og fører til en bedre situasjon for barna. Dette og en rekke andre av forslagene får bred tilslutning i komiteen. Jeg vil derfor bruke tida mi på de punktene hvor det er uenighet i komiteen. Flertallet i komiteen, bestående av regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti, er enig i behovet for å skjerpe kravet for tilbakeføring etter omsorgsovertakelse. Barnevernsloven § 4-21 regulerer i dag når et vedtak om omsorgsovertakelse skal oppheves. Grunnvilkåret for oppheving er at foreldrene kan gi barnet forsvarlig omsorg, men det følger verken av forarbeidene eller lovbestemmelsene hvilke beviskrav som gjelder for vurdering av om foreldrene kan gi barnet forsvarlig omsorg. Det er derimot antatt i juridisk teori at det kreves minst alminnelig sannsynlighetsovervekt. Flertallet er derfor enig med departementet i at man i loven bør skjerpe kravene til en bred og grundig gjennomgang av ulike side ved saken når oppheving av vedtak om omsorgsovertakelse skal vurderes. Det er barnets beste som må veie sterkest når tilbakeføring til biologiske foreldre eventuelt skal iverksettes. En undersøkelse av vedtak om tilbakeføring fra 2003 viser at det sjelden ble brukt som et argument for å opprettholde vedtak om omsorgsovertakelse, at barnet var særlig sårbart eller hadde et særlig omsorgsbehov. Det ble heller brukt som et støtteargument i de tilfellene foreldrenes omsorgsevne likevel ikke var god nok. Arbeiderpartiet mener at barnets alder, graden av omsorgsbehov og andre forhold som angår barnets spesielle situasjon, må vektlegges tungt når man vurderer biologiske foreldres skikkethet og stabilitet. Flertallet i komiteen mener at dagens lovgivning tillater for stor usikkerhet med hensyn til foreldrenes omsorgsevne når barn tilbakeføres til hjemmet. Dette bidrar til fare for at vi faktisk fører barnet tilbake til en omsorgssituasjon som overhodet ikke er forsvarlig, og som kan være direkte negativ for barnet. Vi støtter derfor forslaget om at det i loven bør framgå hvilke beviskrav som stilles for å oppheve omsorgsovertakelsen, og at begrepet «overveiende sannsynlig» skal anvendes som kriterium for at tilbakeføring av barn til biologisk familie skal anses forsvarlig. Det betyr at tilbakeføring ikke skal skje dersom det er tvil om foreldre kan gi barnet forsvarlig omsorg. Dette er barn som i utgangspunktet er svært sårbare og som har opplevd ustabilitet og omsorgssvikt. Disse barna må skånes mot å være prøvekaniner for å bygge opp igjen ødelagte familier. Dette vil ha som konsekvens at det biologiske prinsipp i noen grad nedprioriteres noe i forhold til det som er det aller viktigste, nemlig barns beste. Regjeringen foreslår å justere praksis, slik at flere barn som trenger det, får muligheten til å bli adoptert. Barnevernsloven § 4-20 gir i dag en hjemmel for fylkesnemnda for barnevern og sosiale saker til å frata foreldre foreldreansvaret og gi samtykke til adopsjon mot foreldrenes vilje. Flertallet i komiteen, regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti, støtter forslaget om økt bruk av adopsjon som barnevernstiltak. Vi vil poengtere at forslaget ikke dreier seg om en lovendring, men om å endre praksis slik at det blir mer bruk av adopsjon i tilfeller hvor det dreier seg om langvarig fosterhjemsplassering, og hvor adopsjon i slike tilfeller vil bidra til mer forutsigbare og trygge oppvekstrammer for barnet. Vi mener det er viktig å legge til rette for at flere saker blir fremmet og prøvd for fylkesnemnda for barnevern og sosiale saker. En forutsetning for at en sak om adopsjon blir behandlet av fylkesnemnda, er at barnevernstjenesten i kommunen mener at adopsjon vil være det beste for barnet. Samtykke til adopsjon vil først skje etter en omfattende vurdering, hvor nettopp barnets beste skal veie tungt. Det må regnes som sannsynlig at foreldrene ikke vil kunne gi barnet forsvarlig omsorg, eller at barnet har fått slik tilknytning til mennesker og miljø der det befinner seg, at det etter en samlet vurdering kan føre til alvorlige problemer for barnet å bli flyttet. Forskning viser at for enkelte barn kan adopsjon gi tryggere og bedre oppvekstvilkår enn langvarig fosterhjemsplassering. Utenlandske undersøkelser konkluderer også med at det går bedre med adoptivbarn enn med fosterbarn.