Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-29:
Tusen takk for veldig hyggelige ord. Jeg har i hvert fall tenkt å følge opp det samarbeidet på en god måte, og jeg vil innlede med å si tusen takk til saksordføreren for en god jobb med å sy sammen dette til en god innstilling. Jeg er enig i saksordførerens presisering av at selv om det på en god del områder er forskjellige merknader, viser de likevel bare nyanser av det som er en bred enighet, en enighet om prioritering innenfor helseområdet internasjonalt – og koblingen som ligger mellom det nasjonale og det internasjonale. I forrige uke var jeg i Niger. Der har gjennomsnittskvinnen syv barn. Halvparten av alle jenter som er 15 år gamle, er gift og har født sitt første barn. Det viser noe av den enorme utfordringen for kvinner og for arbeidet med å sørge for at kvinner får muligheten til å bestemme over sin egen kropp – det vi kaller seksuell og reproduktiv helse. Seksuell og reproduktiv helse – og rettigheter – er noe vi bør finne et bedre og mer presist og folkelig navn på. Men dette viser noen av de enorme utfordringene som ligger her, og hvilket viktig arbeid det er å bakke opp om arbeidet for likestilling. Det er åpenbart at de kvinnene som er i Niger, og som føder mange barn, er i en særlig utsatt stilling – både kvinnene og ungene – i et område som nettopp er rammet av det Snorre Serigstad Valen tok opp, nemlig av klimaendringene: tørken slår inn, det blir dårligere næringsforhold, og det er mindre mulighet for å spise. Jeg møtte kvinner som ikke hadde melk i brystet til begge sine barn – tvillinger – og som dermed endte opp med å få sterkt underernærte barn. Vi gjør en jobb for å sørge for at den helhetlige helsepolitikken vi er nødt til å føre, både omfatter ernæringspolitikk og en politikk for å sørge for at man har tilgang på en så elementær ting som vann. Men den peker også på betydningen av at det i større og større grad kommer til å være en sammenheng mellom klimautfordringene vi har, og helsepolitikken. Men la meg begynne med å snakke lite grann om den seksuelle og reproduktive helsen og rettighetene, for dette er et sentralt felt for oss. Det er også prioritert av Stortinget. Som Høybråten var inne på i sitt innlegg, og som det også nevnes i meldingen, handler det om at 40 pst. av barna som dør på et tidlig tidspunkt, kunne vært reddet dersom vi hadde satt i gang bedre tiltak. Det handler om ernæring, som jeg var inne på. Det handler også om det grunnleggende med å få på plass en fødselsomsorg i disse landene, som gjør at barn tas vare på. Jeg besøkte også Etiopia, der over 90 pst. av barna fødes på jordgulv, utenfor de tette institusjonene som er nødt til å være der for å følge opp unger på en ordentlig måte for å unngå at de dør. Samtidig viser det veldig klart hvordan en er nødt til å ha en helhetlig tilnærming til dette. Skal man klare å få gjort noe for de kvinnene som får så mange barn, er vi nødt til å sørge for at de også får færre barn, at de får muligheten til å ta de valgene som gir dem færre barn, og som gir dem bedre mulighet til å ta vare på de barna som vokser opp. Hele helsemeldingen trekker fram en rekke forskjellige grep som vi gjør. Vi har stor framgang i behandlingen av hiv og aids, vi har ambisiøse globale mål som vi skal klare å følge opp for å eliminere smitte fra mor til barn innen 2015, og vi bruker de internasjonale arenaene vi har, til å klare å følge opp dette på en skikkelig måte. Samtidig vil jeg trekke fram fordelingsperspektivet – som også Eva Kristin Hansen var inne på i sitt innlegg. I Aravind Adigas bok «Hvit tiger» sier hovedpersonen at «landsbyen min har ikke noe sykehus. Men den har tre grunnsteiner for tre ulike sykehus, lagt ned av tre ulike politikere i forbindelse med tre ulike valgkamper.» Det viser noe om at det å ha manglende helsetilgang er realiteten i altfor mange fattige land. I bunn og grunn handler helsetjenester om fordeling. For to uker tilbake hadde African Progress Party, med Kofi Annan i spissen, et framlegg der man viste til at det har vært utvikling og sterk vekst i en rekke land, men veksten har ikke blitt fulgt opp av lik tilgang til grunnleggende rettigheter for alle. Dette er viktig for oss å gjøre noe med. Skal vi få utvikling for alle, må vi ha rettferdighet. Til avslutning: Else Michelet har sagt at det er bedre å være rik og frisk enn fattig og syk. I hvert fall er denne stortingsmeldingen et første skritt på veien for at flere skal bli friske.