trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Jeg glemte bare å si i mitt innlegg at vi vil støtte forslaget fra Senterpartiet, som går på evaluering etter tre år.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-08:
SV står sammen med Senterpartiet om mindretallsforslaget som knytter seg til fortsatt import via Vinmonopolet. Vi ønsker ikke å tilrettelegge for at man får parallellimport i regi av ulike skjenkesteder, og det kan være flere grunner til det. Vi ser det som viktig å beholde ordningen med vinmonopol og ha gode statlige kontroller. Vi er redd for at ethvert skritt som nå tas i retning av at man får ulike aktører, er et skritt i retning av andre ordninger til erstatning for Vinmonopolet, noe vi tror vil være en svakhet i et edruskapspolitisk øyemed. Man mister da virkemidler som man ellers kunne ha fortsatt å bruke. Det jeg ønsker å spørre statsråden om, er: Med bakgrunn i ulike saker som har vært behandlet i ESA, og som har med norsk alkoholpolitikk å gjøre, er også hun bekymret over den retningen som alkoholpolitikken begynner å ta? Jeg har lyst til spesielt å trekke fram konsekvensene av salg av rusbrus i forretningene. Det begynner nå å bli mange rapporter, bl.a. om at produktene plasseres på en slik måte at det ved kjøp tas feil av vanlig brus og rusbrus. Flere, bl.a. Tromsø kommune, har tatt til orde for at det som her er i ferd med å utvikle seg, er uheldig. Ser også statsråden en del betenkeligheter ved at rusbrus nå er blitt en del av vareutvalget i vanlige norske forretninger?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-08:
Jeg synes helseministeren forsvarer seg på en god og ryddig måte. Han burde kanskje fått anledning til å forsvare seg gjennomgående etter fem innlegg fra Fremskrittspartiet i denne replikkrunden, men i stedet vil jeg konstatere at SV støtter de betraktningene som er framkommet her, og som flertallet har når det gjelder røykeloven. Det jeg har lyst til å komme inn på, er elementer i forhold til alkohollovgivningen. Senterpartiet og SV står sammen i en betraktning om å slå ring om vinmonopolordningen. Vi er betenkte på samme måte som Avholdsfolkets Landsråd er det, og som flere av organisasjonene i LO er, i forhold til de høringsuttalelsene de har kommet med når det gjelder liberalisering og innførsel av alkoholholdig drikk for salg eller skjenking i egen virksomhet. Og igjen, på samme måte som overfor sosialministeren, vil jeg trekke fram det som har skjedd med rusbrusen, som nå er ute i forretningene og til dels omsettes som om det var vanlig brus, fordi det tas feil av produktene. Jeg skal ikke harselere over Kristelig Folkeparti og deres alkoholpolitikk, for den har jeg faktisk respekt for. Jeg har respekt for at partiet i en årrekke har stått for standpunkter som har betydd noe når det gjelder norsk alkoholpolitikk. Men jeg vil spørre statsråden, fordi jeg jo under normale omstendigheter ville ha trodd at Kristelig Folkeparti ville ha vært med på resonnementene i de merknadene som SV og Senterpartiet her har: Er den eneste begrunnelsen til at Kristelig Folkeparti velger ikke å gjøre det, at de føringene som Norge nå står overfor gjennom EØS-avtalen og vedtak fattet av ESA, gjør at man pålegges å føre en politikk som Regjeringen – i hvert fall Kristelig Folkeparti i Regjeringen – egentlig er uenig i? Eller er det sånn at Kristelig Folkeparti ikke ser de samme betenkelighetene som Senterpartiet og SV uttrykker i sin merknad?
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Få saker har den seinare tida hatt så stor merksemd ikring seg som framlegget om lov om vern mot tobakksskadar. Når det gjeld det meste av det denne lova omfattar, vil eg syne til saksordføraren si grundige framstilling. Regjeringa har teke eit modig grep når ho i lovs form vil gjere alle arbeidsplassar røykfrie, og det er god grunn til å gje ros til helseministeren spesielt for dette lovframlegget. I dag er det i hovudsak restaurant- og hotellnæringa som står igjen. Alle data, alle tal og alle tilgjengelege opplysningar fortel oss at også passiv røyking er helseskadeleg. Dette ynskjer Regjeringa og eit solid fleirtal i sosialkomiteen å gjere noko med – difor dette lovframlegget. Lovframlegget plasserer Noreg i front i kampen mot røykjeskadar, og det er gledeleg at arbeidstakarorganisasjonane i hotell- og restaurantnæringa har gått i bresjen for denne lova. Dei fortener eit røykfritt arbeidsmiljø, som alle andre. Og det vil dei få frå 1. januar neste år. Frå hotell- og restaurantnæringa har det vore motstand mot lova. Dei har peika på dei praktiske vanskane som dei meiner vil oppstå. Dette må vi ta på alvor når det kjem frå ei seriøs næring. For få år sidan var det vanleg med røyking på personalrom, på fly, i møte og mange andre stader der folk var samla. I dag er dette utenkjeleg. Men då desse forboda kom, var motkreftene mot reguleringane til stades, akkurat på same måten som vi registrerer i dag her i salen og i samfunnet. Hotell- og restaurantnæringa har vel eit halvår til å tilpasse seg eller venje seg til den nye lova etter vedtaket som vil verte fatta i dag. Eg er rimeleg overtydd om at etter litt tid vil det vi vedtek i dag, verte sett på som naturleg og sjølvsagt. Og vi er ikkje åleine i verda med slike reguleringar. Vi les om det i andre land. Sist ut var vel New York, som har fatta vedtak omtrent med same innhaldet som det vi legg opp til her i dag. Når det så gjeld Framstegspartiet sine angrep på helseministeren, og i særleg grad på Kristeleg Folkeparti, tek eg det med rimeleg stor ro. Vi har iallfall gjort noko veldig glupt dersom vi har greidd å få både LO og alle partia på Stortinget til å gå i ei felle her. Eg trur dei alle er godt i stand til å tenkje sjølve, og eg er glad for at vi står i lag med dei for eit betre og meir røykfritt samfunn. Men eg beklagar for så vidt at Framstegspartiet her oppfører seg veldig gamaldags og lite i pakt med det eit moderne samfunn krev. Når det gjeld Senterpartiet sitt framlegg her om å evaluere lova seinast etter tre år, vil eg berre seie at skulle det vere ting ved denne lova som ikkje fungerer slik som fleirtalet har hatt intensjonar om, føreset eg sjølvsagt at Regjeringa kjem tilbake med det lenge før den tida.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-04-08:
Jeg har lyst til å høre sosialministerens vurdering av den situasjonen som Vinmonopolet vil komme i når de nå får anledning til å importere alkoholholdige varer selv. Vinmonopolet ble opprettet som detaljmonopol på grunn av frykt for at ESA ville forby Vinmonopolets enerett hvis man hadde en kombinasjon av detaljsalg og import. Nå åpner man altså for en slik import. Er sosialministeren da bekymret for at man svekker Vinmonopolets stilling og rolle som monopol når det gjelder detaljomsetning, og er det også slik at det er helt umulig å få andre med importbevilling til å importere det som Vinmonopolet måtte ønske i sitt vareutvalg for å kunne tilfredsstille alle kunder? Jeg mener at de som har bevilling for import i dag, vel må være såpass interessert i å tilfredsstille kundene sine, inkludert Vinmonopolet, at de har muligheter til å få det sortimentet de ønsker, gjennom den ordningen som allerede er etablert.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-04-08:
Det er riktig som helseministeren sa, at han ikke er ansvarlig for alkoholloven, men likevel har jeg lyst til å komme inn på det som gjelder alkohol. Først til uttalelsen fra partipolitikeren og KrF-eren Dagfinn Høybråten om det generelle mål å redusere alkoholomsetning og alkoholkonsum. Mener helseministeren at man bl.a. ved å øke tillatelsen og muligheten til import gjør det, i forhold til at også steder med egen skjenking og eget salg skal kunne få importtillatelse? Det må i hvert fall være det motsatte av å redusere alkoholomsetningen. Bekymringen for Vinmonopolet og hva ESA eller konkurrerende virksomheter innenfor alkoholomsetningen kommer til å gjøre her, kan vi bare ha noen tanker om i dag, men jeg tror bestemt at flertallet i dag er med på å svekke grunnlaget for et monopol når det gjelder detaljistomsetning. Så til den medisinske og helsefaglige biten ved direkte innførsel for skjenkesteder. Helseministeren kjenner helt sikkert til rapporten fra stipendiat Niels Kristian Axelsen, som viste at det er mye forskjellig i denne skjenkebransjen, med ulik praktisering når det gjelder skjenking og omsetning og lovlighet/ulovlighet. Men det som er helt sikkert, er at når flere aktører kan innføre alkohol, vil det være enda større grunn til å kontrollere denne varen i forhold til om den er helsefarlig eller inneholder ulovlige stoffer. Med metanolskandalen i friskt minne har jeg lyst til å spørre helseministeren: Hva gjøres fra Næringsmiddelkontrollen og helsemyndighetenes side for å sette inn ekstra virkemidler nå når det blir flere aktører, flere kanaler og flere produkter?
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-04-08:
Venstre vil slutta seg til forslaga frå fleirtalet i komiteen i denne saka. Når det gjeld den første biten, er vi veldig glade for dei endringane som har kome i alkohollova, som vil tillata servering av eigne alkoholprodukt og innførsel for sal eller skjenking i eiga verksemd. Dette forslaget følgjer opp målet om å sikra næringsutvikling innanfor reiseliv og landbruk, der ein kan fokusera på lokale tradisjonar, produkt og kultur. I Venstre har vi hatt veldig mange innspel og eit stort engasjement for dette lenge, og vi synest det er god og riktig politikk. Det er viktig for norsk reiseliv og for mange småbedrifter, og det er eit nytt steg i prosjektet «Eit enklare Noreg», som Venstre har eit spesielt engasjement i. Venstre støttar òg endringane i røykjelova og dei merknadene som fleirtalet har i denne saka. Det er klart at saka byr på eit klassisk liberalt dilemma. Vi vil ha fridom for den enkelte, men grensa går der denne fridomen krenkjer fridomen til andre. Vi er nok nøydde til å innskrenka fridomen til å røykja for å sikra andre sin rett til å pusta i frisk og røykfri luft. Det er i dag veldig mange som ikkje kan ferdast på utestader fordi røyk er til stor sjenanse og skade. Den nye lova vil iallfall gi langt fleire betre høve til å nytta ulike tilbod, og det er òg eit veldig viktig bidrag for å sikra dei som har sin arbeidsplass innanfor restaurant- og hotellbransjen. Veldig mange som har hatt innlegg i salen i dag, har vore inne på akkurat dette. Vi forstår at enkelte røykjarar kan reagera på forslaget, men vi vil sterkt avvisa at det er eit utslag av fanatisme, slik Framstegspartiet seier i sine merknader. Denne saka handlar om å ta omsyn til dei som kan få helseskadar, og dessutan å gi alle menneske det same høvet til å nyta det godet livet på ein restaurant eller ein pub. Eg trur faktisk at veldig mange òg av dagens røykjarar støttar denne lova og ønskjer å ta omsyn til dei som ikkje røykjer, og dei som kan få helseskadar av dette. Eg høyrde tidlegare at det blei sagt at det for mange år sidan – får eg håpa – faktisk var mogleg å røykja i denne salen. Det skjer ei utvikling, og den er positiv for alle dei menneska som blir utsette for helseskadar.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-08:
Når Regjeringen fremmer sak om forbud mot røyking på restauranter, barer osv., er det av hensyn til de ansatte. Også ansatte betjener ubetjente røykerom. Det er jo ikke slik at areal der hvor folk ferdes i uteområdene, ikke skal betjenes på noen som helst måte. Det har vært viktig for Regjeringen å gi signal om at dette er av hensyn til de ansatte. Det er det ene. Men det er gode grunner for, uansett, å gi signaler om at røyking faktisk ikke er det lureste en kan holde på med.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-08:
Jeg forstår at Fremskrittspartiet verken liker saken eller innholdet i den og nå gjør alt for å prøve å få oppmerksomhet på at det er sunt å røyke, det er frihet for den enkelte, og man bør ikke regulere disse områdene. Saken er tapt. Hensynet til de ansatte er et viktig anliggende. Samtidig er det også viktig å gi et signal om at røyk faktisk er skadelig og går ut over den enkeltes helse. Det å arbeide innenfor disse restaurantene, barene osv. er uansett en belastning, og det er en passiv belastning påført den enkelte arbeidstaker. Det ligger ikke noe her i loven som tilsier at det er forbud mot å røyke. Det er et eget valg, og det er et frivillig valg. Men det at man faktisk på sin arbeidsplass blir utsatt for en gift som er helsefarlig, er det viktigste poenget i denne saken. Jeg synes det er forunderlig at Fremskrittspartiet på en måte ikke ser at dette er en sak som stortingsflertallet faktisk har støttet, og som Fremskrittspartiet nå desperat prøver å gjøre billige poeng ut av.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-08:
Jeg regner med at Stortinget ikke har tenkt å befatte seg med hvordan dette organiseres der ute. Til det er det vel enkelt å svare: Hvis det var jeg som var restauranteier, ville jeg vel sagt at de som røyker og som velger å gjøre det på de ansattes røykerom, også betjener det.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-08:
ESA mener det norske bevillingssystemet er for strengt og har også kritisert dette i et såkalt åpningsbrev høsten 1998. Kritikken rettes bl.a. mot at restauranter med skjenkebevilling i kraft av denne bevillingen også kan innføre alkoholholdig drikk for skjenking. ESA er klar over forslaget som ligger i Stor-tinget, og har gjort henvendelser om sakens fremdrift. Forslaget er på mange måter svar på ESAs kritikk av det som går på å erstatte nettopp en slik registreringsordning. Det er viktig å ha en god og effektiv kontroll med en til dels lurvete bransje. Men dette forslaget gjør ikke en slik kontroll vanskeligere – hvis jeg også kan kommentere representanten Gløtvolds spørsmål. Det er grunn til å anta at ordningen vil få en begrenset utbredelse, i og med tollvesenets strenge krav. Det innebærer på den annen side en klar forenkling for dem som eventuelt får slik utvidet bevilling. Aktørene kan også – riktignok alternativt – få statlig engrosbevilling, men dette er dyrt. Og det er tungvint, jf. Stortingets bestilling til Regjeringen angående tilvirkningsordninger, som nettopp ble foreslått av Stortinget fordi statlig engrosbevilling er altfor tungvint for dem som vil tilvirke for skjenking i egen bedrift. Og det blir tilsvarende for innførsel. Vinmonopolet er en viktig institusjon i det norske samfunn. Og jeg ser det slik at dette i begrenset omfang er en ordning som de kan håndtere.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-04-08:
Ja, også jeg ser farene og er bekymret i forhold til det som skjer på området rusbrus og den stadige tilgjengeligheten, særlig i forhold til barn og unge. Men jeg har også lyst til å kommentere representanten Ballos syn i forhold til kontroll når det gjelder dette området. Særlig er det svært strenge krav til import i Norge, og tollmyndighetene fører også en god kontroll. Når det gjelder spørsmålet knyttet til rus og rusbrus og faren for å forveksle bursdagsbrus med rusbrus, har jeg den samme oppmerksomheten omkring dette som representanten Ballo. Derfor har jeg også hatt nitid og god kontakt både med importører og med de store kjedene som skal håndheve kravene til merking. Merkingen er én ting, en annen er krav til plassering i butikk, men også krav til kontroll av aldersgrense. Det er gode eksempler nå på at kommunene faktisk tar dette på alvor, og at det ligger inntekter i dette salget, som gjør at kommunene faktisk har midler til å drive kontroll, og at de virkelig bruker alkoholloven og alkohollovens bestemmelser overfor dem som ikke håndhever slik man skal, og som selger til mindreårige. Men det handler også om plassering, og også her er det oppmerksomhet. Jeg kommer til å følge dette området nøye. Alkohol er en lovlig vare. Men det er samtidig slik at en bevilling skal være lett å få, men den skal også være lett å miste. Det er viktig at kommunene, og også vi som sentrale myndigheter, følger utviklingen på dette området.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Et kort, enkelt spørsmål til sosialministeren: Hvem skal betjene de ansattes røykerom? Det vil jeg gjerne ha et klart svar på.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Trekke motiver i tvil: Ja, jeg gjør faktisk det, med fullt overlegg, og jeg mener å ha god grunn til å gjøre det. Jeg sa i mitt innlegg at enkeltmenneskets frihet går så langt som at det ikke skader andre mennesker. Og vi mener oppriktig talt at man kan finne tekniske løsninger på det problemet vi her diskuterer. Så vil jeg gjerne utfordre helseministeren på en ting som representanten Bastesen tok opp. Det gjelder vårt omsorgspersonell i hjemmetjenestene, som også må ha krav på et røykfritt miljø i henhold til denne saken. Skal det bli slik at hjelpepersonell i hjemmehjelpstjenesten og hjemmesykepleien kan nekte å gi tjeneste til pasienter rundt omkring i hjemmene som røyker? Blir det en konsekvens? Det vil jeg gjerne ha et klart og utvetydig svar på.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-04-08:
Jeg er vel en av de få i dette huset som har tatt prøven i alkoholloven og har skjenkebevilling. Vi behandler i dag to lovforslag. Det ene gjelder alkoholloven, og det andre røykeloven. Og jeg føler meg faktisk kvalifisert til å delta i debatten om begge. For det første har jeg jo som alle vet, en båt som ligger nede i havna – og den har skjenkebevilling. Jeg har altså tatt prøven og bestod den med glans. Det vil ikke si det samme som at alkoholloven er for dårlig. Jeg mener alkoholloven er bra slik som den er. Det andre som jeg har lyst til å si noe om, er at jeg i 1971 sluttet å røyke. Men jeg ble da ikke fanatiker av den grunn! Jeg sluttet å røyke både av økonomiske og av helsemessige årsaker. Men hvis folk vil forkorte livet sitt ved å røyke, så må de bare gjøre det. Det samme mener jeg om de bruker narkotika eller alkohol. Det er opp til enhver. Hvis vi er kommet så langt i dette landet og formynderstaten har blitt så spesiell at vi skal lovregulere hvorvidt folk skal få lov til å forkorte livet sitt, da går det over alle støvelskaft. Det finnes teknologi i dag som gjør det mulig å ha røykesoner og ikke-røykesoner på restauranter. Til alt overmål har komiteen gått inn for at det skal være et røykerom for de ansatte, mens de ansatte i den samme restauranten ikke skal kunne inhalere røyk fra dem som kommer der. Jeg forstår det ikke! Jeg må fortelle en liten anekdote fra det siste halve året om glunten min – han er 16 år – som var inne i et uthus sammen med noen venner. Da han var på veg ut av huset og holdt på å låse døren, stod politiet ved siden av ham og ville inn i huset. Hvis vi er kommet så langt i dette samfunnet at politiet kan komme og belaste barna våre, at de vil inn i et uthus for å se hva som foregår, da har politiet for lite å gjøre. Men etter det vi har hørt i denne saken, har de for mye å gjøre. De store problemene tar de seg ikke av, men de små problemene tar de seg av. Hvis vi i denne salen, som landets øverste organ, vedtar at folk ikke skal få lov til å bevege seg fritt i dette landet, at folk ikke skal få lov til å røyke og forkorte livet sitt hvis de vil det, da går det over alle støvelskaft – jeg sier det igjen. Tenk på de gamle som ligger på sin seng og røyker, og som har røykt hele livet. Hjemmehjelpen kan nekte å gå inn i det huset fordi det lukter røyk. Det har vi vedtatt. Vi har vedtatt at hjemmehjelpen kan nekte å gå inn i det huset fordi det røykes der. Vi er i ferd med å lovbestemme den private sfære. Vi er i ferd med å vedta at det ikke skal røykes i private hus. Da kan hjemmehjelpen med loven i handa nekte å gå inn der. Det er vedtatt i Stortinget. Jeg fatter det ikke. Jeg kommer iallfall til å stemme mot hele det lovforslaget som er framlagt i dag.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-04-08:
Jeg stemte feil, jeg skulle ha stemt for forslaget.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Det har vært interessant å følge Fremskrittspartiets argumentasjonslinje i denne saken. Fremskrittspartiet argumenterer nå sterkt for å beholde dagens røykelov. Det vil også være konsekvensene av den stemmegivning som Fremskrittspartiet legger opp til i dag. Da er det ganske interessant å se hvordan Fremskrittspartiet argumenterte den gang den loven som de nå kjemper for å beholde, ble vedtatt. I 1988 karakteriserte Fremskrittspartiets talsmenn lovforslaget som tøvete, manipulerende og usosialt. De brukte til forveksling de samme argumentene mot den loven som de nå kjemper for, som de bruker mot det lovforslaget Regjeringen har fremmet. Det viser etter mitt syn at i denne saken beveger verden seg framover, men det partiet som kaller seg Fremskrittspartiet, står ganske stille i sin argumentasjon. Det viser også etter mitt syn at når disse lovforslagene får virket en stund, blir de akseptert, selv av Fremskrittspartiet. Det tror jeg også vil gjelde det forslaget vi i dag debatterer.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Jeg takker for tilliten.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Jeg synes det er et vesentlig poeng i hele denne debatten at de endringer som har vært innført når det gjelder begrensninger i røyking på offentlig sted, og som er gjennomført for øvrig i samfunnet, f.eks. på fly, har vært kontroversielle når de har kommet, men de er fort blitt akseptert, på en slik måte at ingen i dag vil tilbake til den tid da man hadde røyking i møter, på fly osv. Det er min beskjedne spådom at det også vil skje med denne loven. Så skal jeg svare på spørsmålet. Det er en total avsporing av debatten å gjøre det til et spørsmål om hvor gode ventilasjonsanlegg vi kan skape. Ventilasjonsanlegg vil helt sikkert være i stand til å øke både komfort og trivsel i et lokale, men så langt er det ikke ventilasjonsanlegg som kan fjerne arsenikken, benzenet, blåsyren, karbonet, karbonmonoksidet eller noen av de andre kreftfremkallende stoffene på en tilfredsstillende måte. Vi har i proposisjonen åpent redegjort for de fagmiljøene vi har basert oss på. Folkehelseinstituttet og Sosial- og helsedirektoratet har gjort en kunnskapsoppsummering basert på de fremste forskningsresultater internasjonalt når det gjelder spørsmålet om passiv røyking. Det har vi lagt til grunn i proposisjonen. Men hele poenget er at det kun er et forslag om røykfrie serveringssteder som gir røykfrie arbeidsmiljøer. Det kan man ikke komme rundt, verken med luftgardiner eller andre gardiner.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Nå er det ikke jeg som er konstitusjonelt ansvarlig for alkoholloven, og jeg bør derfor også avgrense mitt svar på disse spørsmålene til et mer overordnet synspunkt. Det vil være følgende: Det er Regjeringens klare mål å bidra til at alkoholforbruket i Norge reduseres gjennom de ulike ordninger vi har for omsetning, kontroll med omsetning, kontroll med ulovlig markedsføring, som bl.a. denne andre proposisjonen gjelder, og ulike forebyggende tiltak. Men vi er avhengige av, med de internasjonale forpliktelser som Norge har påtatt seg, å gjøre det innenfor rammen av disse forpliktelsene. Vi kan like eller ikke like konsekvensene av disse forpliktelsene, men vi kan ikke rømme fra dem. Etter mitt syn vil det være å stikke hodet i sanden å late som om disse forpliktelsene ikke er der, hvis Norge skulle unnlate å forholde seg til klare forpliktelser som framkommer gjennom EØS-avtalen og de ordninger som følger av EØS-avtalen. Det må i hvert fall et ansvarlig regjeringsparti forholde seg til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Jeg skjønner at det er et poeng i denne debatten å stille spørsmål til sosialministeren om helseministerens ansvarsområde og til helseministeren om sosialministerens ansvarsområde. Det jeg sa om de overordnede målene når det gjaldt alkoholpolitikken, det sa jeg ikke som partipolitiker Høybråten, det sa jeg faktisk som ansvarlig medlem av Regjeringen – det er Regjeringens politikk. Jeg viser til Regjeringens handlingsplan mot rusmidler, som faktisk inneholder et meget bredt knippe av tiltak for nettopp å nå disse målsettingene. Men det er virkemidler som ligger innenfor rammen av det vi faktisk har anledning til, gitt våre internasjonale forpliktelser, som i hvert fall vi er nødt til å forholde oss til. La meg så si at når det gjelder den koblingen mot metanolholdig smuglersprit som nå ble trukket opp, synes jeg den er meget spesiell i denne debatten – meget spesiell. Det er ett svar på hvordan man unngår å få i seg metanolholdig smuglersprit, og det er å holde seg unna ulovlig importert vare. Det burde egentlig ikke ha noe i denne debatten å gjøre. Men når det er sagt, er det min oppfatning at de kontrollinstanser vi har, ikke minst politi og tollvesen, faktisk har grepet tak i den utfordringen på en meget offensiv måte og gjør sin del av den jobben, slik at det er satt en standard i forhold til reaksjoner som bør forebygge at vi får den type bølger i framtiden.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Representanten Alvheim trekker mine motiver i tvil når jeg sier at hensynet til de ansatte er et svært viktig argument for dette forslaget. Det får jeg ta til etterretning. Men jeg har faktisk sittet ansikt til ansikt med representanter fra Hotell- og Restaurantarbeiderforbundet, og de har stilt meg følgende spørsmål: Har du et eneste godt argument for at vår yrkesgruppe ikke skal ha rett til et røykfritt arbeidsmiljø, som alle andre yrkesgrupper har, når vår yrkesgruppe faktisk er en av dem som har høyest forekomst av kreft? Jeg har ikke funnet noe slikt argument, og jeg har heller ikke hørt noe slikt argument i denne debatten. Det er grunnlaget for at jeg i dag er med på å innfri et arbeidsmiljøkrav fra fagbevegelsen, med LO og Hotell- og Restaurantarbeiderforbundet i spissen. De sier at dette er den viktigste forbedringen av arbeidsmiljøet de noensinne har fått. Så snakker Fremskrittspartiet om enkeltmenneskets frihet. Og det er viktige liberale ideer som jeg tror veldig mange i denne salen deler. Men de liberale ideer har også en veldig viktig verdi: frihetens grense. Passiv røyking og kampen mot passiv røyking handler om frihet – ja, så lenge man ikke skader andre. Her er det tale om å begrense friheten, fordi den påfører andre skade. Så sier representanten Alvheim at det er farlig å leve. Men vi snakker her om et lovlig produkt, som hvis det brukes riktig over lang nok tid, vil ta livet av halvparten av dets forbrukere. Tobakk er uten sammenlikning det enkeltstående produkt som er mest helsefarlig, og hadde vi tidligere visst om skadevirkningene ved bruk av tobakk, hadde det trolig aldri blitt legalisert. Det er det eneste produktet man blir syk og dør av hvis man bruker det som foreskrevet. Jeg mener at man ikke seriøst kan sammenlikne helseskadene forårsaket av tobakksrøyk med f.eks. trafikkforurensning. Sammenliknende målinger av luftens totale innhold av partikler har vist at partikkelinnholdet i et restaurantmiljø er omkring elleve ganger høyere enn i en sterkt trafikkert gate. Dette handler om å ta konsekvensene av kunnskap om helsekonsekvenser. Det finnes neppe noe område hvor vi vet så mye om konsekvensene, og hvor vi med så vidt enkle grep kan gjøre noe som har så vidt betydelig effekt. Da mener jeg det er en helsepolitisk plikt å handle, og jeg er særdeles takknemlig for at et så stort flertall i Stortinget slutter opp om denne viktige og historiske beslutningen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-08:
Representanten Alvheim gjør et poeng av at Fremskrittspartiet faktisk er opptatt av å begrense friheten for ikke å skade andre. Det er et utgangspunkt jeg deler. Men så klarer jeg ikke å henge med når han i neste omgang viser til at dette skal skje ved hjelp av ulike tekniske løsninger. Vi har i 15 år hatt en tobakksskadelov med forbud mot røyking på offentlig sted. Fremskrittspartiet kjempet mot den med nebb og klør og brukte de karakteristikker jeg tidligere har referert. Nå er det den loven de kjemper for. I de 15 årene har vi levd med unntak for restauranter og utesteder. Vi har levd med mellomløsninger om inndeling av lokaler i røykfrie soner og røykesoner, og vi har levd med ventilasjon som en løsning, og med krav til ventilasjon i de senere år. Poenget er at vi har erfart at det ikke fungerer. Så det alternativet Fremskrittspartiet holder fram, er prøvd, og flertallet forkaster det. Så til spørsmålet om røyking i private hjem. Både representanten Bastesen og representanten Alvheim begår her en feil ved å antyde at røykeloven gjelder i private hjem. Den gjelder ikke i private hjem. Det er ingen ting i det vedtak som Odelstinget i dag kommer til å treffe, som influerer på rettstilstanden i forhold til arbeidstakere som arbeider i pleie- og omsorgstjenesten. Derimot gjelder arbeidsmiljøloven for dem som for alle andre. I den forbindelse er det klart at for arbeidstakere som blir syke av røyk, bør arbeidsgiver legge til rette slik at de i størst mulig grad kan unngå å arbeide i røykfylte arbeidsmiljøer. Etter min oppfatning er det et overordnet hensyn i forhold til syke og pleietrengende gamle at de får den behandlingen, den hjelp og den omsorgen de har krav på. Det er det en plikt for kommunen å legge til rette for. Jeg mener at det må det være mulig å finne praktiske løsninger på, slik at man kan oppfylle arbeidsmiljøloven for de ansatte, men også ivareta det overordnede hensyn at de pleietrengende får den hjelpen de skal ha.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2003-04-08:
Alle arbeidstakere med unntakelse av servitører har i dag en lovmessig rett til røykfri arbeidsplass. Røykernes store dilemma er at deres valg, deres «frihet» til å røyke, begrenser den samme rett ikke-røykerne har til egne valg. Like fullt som det må være en menneskerett å få røyke, må det være en menneskerett å slippe å bli eksponert for tobakksrøyk fra andre. Jeg er svært betenkt over at Fremskrittspartiet velger å lytte til Tekniske Entreprenørers Landsforening, som består av medlemmer som lever av å produsere og installere ventilasjonsanlegg, framfor å lytte til fagfolk og utallige forskningsrapporter, både innenlandske og utenlandske, som viser at røyk ødelegger folks helse og tar liv, til tross for ventilasjonsanlegg. Beregninger fra Irland og England viser at hver femte pub- og nattklubbarbeider vil dø av hjerteinfarkt som følge av passiv røyking. Samtidig er de spesielt utsatt for kreft på livmorhalsen, brystkreft, lungekreft og kreft i urinblæren. Årlig dør mellom 300 og 500 mennesker i Norge av passiv røyking. Tallet er høyere enn tallet på omkomne i trafikkulykker hvert år. Røykfrie serveringssteder er viktig for å bedre arbeidsmiljøet. En amerikansk undersøkelse viser at serveringspersonalets helse ble vesentlig bedret allerede fire uker etter at det ble innført røykeforbud ved serveringssteder i California. I dagens Norge har 120 000 astmatikere og ca. 300 000 med lungesykdommer, KOLS, store problemer med å gå ut på restauranter og steder der det røykes. Røykfrie serveringssteder vil bedre tilgjengeligheten for store deler av den norske befolkning. Det er in å gå på kafé. Kanskje vi skal ta en liten tur? Festrøyking på kafeer og restauranter rekrutterer i dag mange nye røykere. Forbudet mot røyking på utesteder vil bidra til at den festrelaterte røykingen blant ungdom, og dermed også den langsiktige røykingen, vil avta. Siden 1989 har antall mennesker som dør av KOLS, økt med 59 pst. Økningen blant kvinner er på alvorlige 89 pst. Beregninger viser at disse pasientene har mer enn 50 pst. flere innleggelser på sykehus enn resten av befolkningen. I tillegg har de mer enn dobbelt så mange sykedager. Regjeringa og flertallet viser til at de tar folkehelsa på alvor. Tobakkens helseskadelige effekter er så godt dokumentert at helsemyndighetene ville ha sviktet stort hvis de ikke hadde tatt tak i problemene. Liknende forbud er gjennomført i flere delstater i USA, Canada og Australia. I europeisk sammenheng er Norge et foregangsland i vern mot tobakksskader. Det skal vi være stolte av. Ser vi til Sverige, har de formulert en tilsvarende målsetting. Vi ønsker svenskene velkommen etter.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-03-18:
Jeg foreslår Øyvind Halleraker og Anne Berit Andersen.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
På vegne av representantene Kristin Halvorsen, Lena Jensen og meg selv vil jeg legge fram forslag om etablering av et nasjonalt senter for genøkologi i Tromsø.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-03-18:
Jeg tar ordet nærmest for å kvittere ut en sak på dagsordenen som komiteen ikke har tatt opp til realitetsbehandling. Regjeringen har tatt det ansvar som tilligger den, og ved kgl. resolusjon vedtatt å overføre forhandlingsansvaret for lærere og skoleledere til kommuner og fylkeskommuner. På vegne av komiteen tar jeg denne beslutningen til etterretning. Jeg regner med at det kan bli noen innlegg med merknader til det som er foregått, men selve behandlingen har komiteen ikke funnet å ville gå inn på.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-03-18:
Bare en kort merknad til representanten Pedersen, som kritiserer Regjeringen for måten den har taklet denne saken på. Det forundrer meg vel litt for det første at Arbeiderpartiet kritiserer Regjeringen for å ta et ansvar som tilligger den, og for det andre at det setter fram en kritikk sammen med Sosialistisk Venstreparti i merknads form i innstillingen uten at nødvendigheten av en slik kritikk på noen måte dokumenteres eller begrunnes. Men det er åpenbart at noen vet mer enn andre om dette. Og hvis det skal framsettes noen kritikk mot dette, vil jeg minne om at vi har et eget organ for det på huset, og at det ikke tilligger familie-, kultur- og administrasjonskomiteen å foreta en slik gjennomgang og kritikk av det Regjeringen har gjort. Så på den bakgrunn vil jeg bare igjen si at vi anser ikke denne saken som satt under realitetsbehandling i Stortinget.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-03-18:
Da jeg satt i utdanningskomiteen i forrige stortingsperiode og fremmet forslag om overføring av forhandlingsansvaret til kommunene, fikk jeg ikke akkurat noen stormende applaus i denne sal. Forslaget falt med meget klar margin, til tross for støtte bl.a. fra kommunene. Derfor var det med stor glede vi registrerte at Arbeiderpartiet endret sitt syn på saken. Dette var også bakteppet for at Fremskrittspartiet valgte å ta opp igjen Dokument nr. 8-forslaget, som i dag ligger til behandling. Vi ville teste ut om Arbeiderpartiets meningsskifte stod til troende. Så skjedde noe som endret saken radikalt, nemlig vedtaket i Regjeringen – et modig og godt vedtak, som naturlig nok skapte reaksjoner. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet og SV i innstillingen mener at det burde vært gjort på en annen måte. Det er jeg uenig i. Hvis vi hadde lagt dette ut til en lang utredningsprosess, er jeg redd det hadde rent ut i sanden. Det måtte skjæres igjennom. Det hadde vært å håpe at den sittende regjering hadde vist den samme handlekraft i andre saker, f.eks. i kriminalpolitikken og asylpolitikken, hvor man viser seg nærmest handlingslammet. Dette er et gledelig vedtak som går i riktig retning. Det må være klart at det har vært en klar brist i logikken at lærerne har forhandlet med staten, men fått sin lønn fra kommunene. Vi håper at utviklingen får gå i retning av enda mer desentralisering, hvor lærerne forhandler med den enkelte kommune og etter hvert med den enkelte skole. Fremskrittspartiets mål er en individuell lønnsfastsettelse ut fra kvalifikasjoner, innsats og resultat.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-03-18:
Som representanten fra Fremskrittspartiet sa, vedtok Arbeiderpartiet på sitt landsmøte å overføre forhandlingsansvaret for lønn til lærerne fra staten til kommunene og fylkeskommunene. Det skulle være en prosess i godt samarbeid med lærerorganisasjonene. Det tror jeg hadde vært mulig dersom Stortinget hadde fått behandlet dette på den vanlige måten som vi behandler ting på. Vi hadde fått et Dokument nr. 8-forslag fra Fremskrittspartiet og var klar til å ta fatt på det. Men i mellomtiden kom Regjeringen og avgjorde denne saken nærmest over natta, uten noen form for dialog med organisasjonene og de involverte partene. Denne måten å jobbe på fra myndighetenes side er veldig uheldig. Det skaper misnøye og dårlig samarbeidsklima, noe som igjen skaper opprør og usikkerhet faktisk i hele samfunnet. Det er ikke alltid at ordtaket om at det er lettere å få tilgivelse enn å be om tillatelse er riktig. I dette tilfellet måtte faktisk selve statsministeren ut og forhandle med lærerorganisasjonene i ettertid. Det endte tross alt opp med 60 mill. kr til prosessen og noenlunde enighet. Prosessen synes vi i Arbeiderpartiet er beklagelig, men dessverre ser vi det også igjen i forslaget om utflytting av tilsyn i St.meld. nr. 17. Det burde vært mulig å ha bedre dialog forut for saker som legges fram for Stortinget, spesielt i et så lite samfunn som det Norge er.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
Jeg tar til etterretning at spørsmålet dette private forslaget reiser, ble avgjort av Regjeringen allerede 31. januar i år, og at det har et flertall bak seg i Stortinget. Måten dette ble gjort på, uten å inkludere lærernes egne organisasjoner i prosessen, har med god grunn blitt sterkt kritisert. Men jeg skal la det ligge i denne omgang. Når SV har gått imot overføring av forhandlingsansvaret for lærerne fra staten til kommunene, er det fordi vi mener at skolen står i en særstilling. Begrunnelsen for å ha statlig forhandlingsansvar for lærerne, og dermed kunne ha et enhetlig lønnssystem for lærerne, har vært å sikre en grunnopplæring av høy kvalitet over hele landet. Det er bred politisk enighet om betydningen av godt kvalifiserte lærere for å skape et godt opplæringstilbud og gode resultater i skolen. Det statlige forhandlingsansvaret har bl.a. gjort det mulig å inngå avtaler som har gitt lærerne et betydelig og nødvendig lønnsløft, og bidratt til å øke rekrutteringen til læreryrket. For SV er det viktig at skoler på alle steder rundt omkring i landet får godt kvalifiserte lærere til å gjøre skolen både spennende og lærerik for elevene. Alle elever har rett til et godt og likeverdig opplæringstilbud, uavhengig av hvor de bor. Evnen til å trekke til seg motiverte og dyktige lærere ved å tilby gode lønns- og arbeidsbetingelser skal ikke avhenge av kommuneøkonomien. Derfor mener SV at forhandlingsansvaret for lærerne fortsatt burde være statlig. Det er selvfølgelig avgjørende at kommunene får nok ressurser til å betale lærerlønningene og andre utgifter ved å drive skolene. Det har også SV vært en pådriver for ved gjentatte budsjettbehandlinger i Stortinget.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
Bokbransjeavtalen krever å bli seriøst behandlet. Det fortjener boken, forfatteren, leserne og alle som arbeider med bøker. Det er ikke nok å skulle endre eller oppheve bokbransjeavtalen med et pennestrøk gjennom et privat lovforslag. Fremskrittspartiet vil med dette forslaget konkurranseutsette en bransje som har vidtrekkende kulturpolitiske mål. Fri konkurranse skal ifølge Fremskrittspartiet sikre interessene til både smale og brede publikumsgrupper. Det er bokbransjeavtalen som sikrer nettopp dette målet som Fremskrittspartiet ønsker å oppnå. Fri konkurranse på et marked har aldri klart å ivareta både brede og smale interesser, like vilkår og tilgjengelighet for alle – uten regulatoriske grep. Formannen i Norske barne- og ungdomsforfattere peker på at erfaringene fra alle andre land viser at dersom prisregulering og et avtaleverk om konkurransevilkårene i bokbransjen faller, rammes også forfatternes avtaler. For forfatterne betyr dette dårligere arbeidsvilkår, og for leserne betyr et frafall av bransjereguleringen dårligere boktilbud med enda større vekt på profilering av bestselgere og færre bokhandlere. Såkalte fastprislover blir mer og mer alminnelig i EU. Det viser at det er stadig flere land i Europa som har skjønt at bøker handler om mer og noe annet enn bare penger. SV stiller seg positivt til de signaler som kommer fra kulturministeren, om at kulturmeldingen som kommer til høsten, vil inneholde en grundig analyse av hele sakskomplekset og behandle bokbransjen i et kulturpolitisk perspektiv. Det er i en slik ramme bokbransjeavtalen bør ses.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2003-03-18:
Eg skal berre gi ein kort kommentar, fordi det ser ut som om dei fleste partia her kjem med ei tilkjennegiving av dei respektive programma. I Senterpartiet har vi også programfesta at lønnsforhandlingane for lærarane skal overførast til kommunesektoren. Det vil styrkje det kommunale sjølvstyret, og det er logisk at lønnsforhandlingar foregår mellom tilsette og arbeidsgivar. Men eg vil også gi uttrykk for bekymring over den etter mi meining lite smidige måten dette vart gjort på. Det burde ha vore mogleg å ha ein inkluderande og ikkje minst orienterande prosess med lærarorganisasjonane i denne saka. Langt på veg deler eg altså den uroa som kjem til uttrykk i merknaden frå Arbeidarpartiet og SV, men elles støttar Senterpartiet både Regjeringa og innstillinga.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2003-03-18:
Dokument nr. 8-forslaget frå Framstegspartiet som vi skal behandle i dag, er omfattande, men går i korte trekk ut på at bokbransjeavtalen vert oppheva, og at medieeigarlova vert endra til også å omfatte bokbransjen. Framstegspartiet har alltid vore motstandar av bokbransjeavtalen, og Dokument nr. 8-forslaget gir ein grundig gjennomgang av deira syn. Eg reknar med at komiteens medlemmer frå Framstegspartiet vil leggje fram partiet sitt syn. Dagens bokbransjeavtale vart inngått i 1998 og skal vare ut 2004. Fleirtalet i komiteen, alle utan medlemmene frå Framstegspartiet, har ikkje gått inn på realitetane i forslaget. Kulturministeren har varsla at denne problemstillinga skal takast opp samla i den varsla kulturmeldinga. Eg vil berre understreke komiteens fleirtalsmerknad, at omfanget av temaet gjer ein grundig analyse og ein grundig gjennomgang av heile sakskomplekset nødvendig. Senterpartiet har sett på bokbransjeavtalen som eit viktig verkemiddel, der lik tilgang til lik pris har vore eit berande prinsipp. Senterpartiet har tidlegare stått saman med Arbeidarpartiet, SV og Kristeleg Folkeparti og peika på kor viktig bransjeavtalen for bokomsetning er for å halde oppe eit stort og tett bokhandlarnett. Men også Senterpartiet ser behovet for ein grundig gjennomgang på dette området og ser fram til at Stortinget vil få høve til å debattere dette feltet på eit breitt grunnlag når den varsla kulturmeldinga ligg føre.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-03-18:
Jeg vet ikke om representanten Ola T. Lånke fulgte helt med da representanten Pedersen hadde ordet. Konklusjonen er vi enig i. Det vi kritiserer, er at ikke Regjeringen synes det er nødvendig å snakke med partene som dette angår. Det er det det dreier seg om.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-03-18:
Det er egentlig litt leit at flertallet i salen velger ikke å behandle saken nå, men venter til kulturmeldingen kommer. Grunnen til det er at kulturmeldingen vil være stor og omfatte alle aspekter av kulturlivet. Heldigvis er det et stort mangfold i kulturlivet vårt, og dette fortjener en skikkelig behandling. Men jeg tror at Stortinget egentlig ville vært tjent med å legge noen litteraturpolitiske føringer før vi får den store meldingen. Kulturmeldingen skal behandles til høsten, og alle vi som sitter i denne sal, vet at om høsten tar stort sett budsjettet tiden vår. Jeg er derfor bekymret for at noe så viktig som en stor kulturpolitisk debatt skal bli borte i budsjettbehandlingen. Bokbransjeavtalen opphører 1. januar 2004, og før den tid bør en ny avtale være reforhandlet. Når nå flertallet ikke ønsker å ta denne debatten separat, er jeg redd for at dette kommer til å gå ut over realiteten i forslaget. Det er med bekymring vi ser at stadig færre mennesker skal bestemme hva det norske folk skal få lov til å lese. Det blir slik når noen få store forlag kjøper opp stadig flere bokhandlere. Det hjelper lite da at vi stadig får flere forfattere i Norge, når forlagene ikke ser seg tjent med engang å vurdere enkelte av disse, fordi de ikke selger nok. At vi i tillegg har forlag som prissetter sine egne bøker ut til forbruker, ser vi heller ikke på som noen god løsning. Vi kan til slutt ende opp med at det blir noen få titler som koster lite, slik at lesningen til det norske folk faktisk blir styrt i riktig retning. Konkurransen mellom forlagene kan derfor ha vesentlig betydning, også kulturpolitisk. Det er ikke nødvendigvis en konflikt mellom god litteraturpolitikk og konkurranse i bokmarkedet. Tvert imot ville en markedsmessig prissetting, slik det har vært gjort både i Sverige og i Finland, sannsynligvis føre til en sterkere vekst i antall nye titler. Dette vil komme forbrukeren til gode gjennom et bredere tilbud og lavere pris på de titler som utgjør de store volumene. Det ringer alarmklokker hos meg. Jeg var på en bokmesse rett utenfor her. Der trodde jeg jeg skulle få oppleve mangfoldet innenfor litteraturpolitikken, men den bestod av én bokklubb, én forhandler og ett forlag. Hvorvidt bokklubben og bokhandleren i tillegg var eid av samme forlag, skal jeg ikke si noe om, men det er da ikke slik vi forbrukere ønsker å ha det. For å unngå at eierskap blir kartellvirksomhet hvor alt er fastsatt på forhånd, og hvor det ikke blir plass til både små og store forlag, bokhandlere og forfattere, ønsker Fremskrittspartiet å sette litteraturpolitikken på dagsordenen. Men dessverre ønsker ikke flertallet det nå.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-03-18:
I Dokument nr. 8:49 foreslås å fjerne fordelsbeskatningen av arbeidsgivers betaling av månedskort til kollektivtrafikk for arbeidstaker. Det betyr i praksis at lønn utbetalt i form av månedskort til kollektivtrafikk eller i form av kompensasjon for kjøp av slike månedskort blir fritatt for beskatning. Begrunnelsen for forslaget er at dette skal gi bedre luftkvalitet i de store byene, fordi forslagsstillerne mener at fradragsretten vil føre til økt bruk av kollektivtransport i stedet for transport med bil, som er mer forurensende. Finansministeren har gitt en uttalelse hvor han etter en samlet vurdering ikke anbefaler forslaget. Finanskomiteen mener i utgangspunktet at alle former for avlønning skal skattlegges likt. Det betyr at arbeidsgivers betaling for naturalytelser, som et månedskort definitivt vil være, skal skattlegges som vanlig lønn. Forslaget bryter med dette utgangspunktet, og et slikt unntak krever etter flertallets oppfatning, en svært god begrunnelse. For øvrig mener flertallet i komiteen at det er ganske usikkert om dette forslaget vil ha noen påviselig effekt for luftkvaliteten. I tillegg vil forslaget reise en del kontrollproblemstillinger i forhold til dokumentasjon av om fradraget er reelt, og det vil i tillegg komplisere lønnsrutinene i bedriftene knyttet til dette. Videre må det påpekes at denne subsidieringen av månedskort vil treffe ulikt i forhold til inntektsnivå hos arbeidstakerne, slik at de som har høyest inntekt, får en størst relativ subsidiering av sitt månedskort. Dette forslaget strider mot den generelle målsettingen om å forenkle skattesystemet og mot målsettingen om å begrense bruken av skattesystemet til en rekke andre formål enn å bringe inntekter til staten på en rettferdig, effektiv og praktisk måte. Flertallet konkluderer med at forslaget vedlegges protokollen, og jeg vil anbefale komiteens innstilling.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-03-18:
Som det ble sagt innledningsvis, er det en helhetsvurdering som er lagt til grunn her. I forhold til tiltak for å bedre miljøet i storbyene kan man nok gjøre det på flere måter. Jeg vil anta at det finnes mer effektive måter å forbedre kollektivtilbudet i storbyer på enn å gi skattefradrag på generell basis til betaling av månedskort. Det foreligger en lang rekke ulike fradragsordninger i skattesystemet som bryter med prinsipper for innkreving av skatt på en effektiv måte, men det betyr ikke at vi nødvendigvis skal vedta nye slike ordninger. Det er jo ingen tvil om at det også er ulike holdninger til en del av de vedtak som har vært gjort tidligere, bl.a. i forhold til dette barnehagevedtaket. Så i forhold til dette konkrete forslaget ligger det en helhetsvurdering bak flertallsinnstillingen til komiteen.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-03-18:
Først vil jeg berømme Sosialistisk Venstreparti for merknaden om at det er hensynet til effektiviteten i skattesystemet som gjør at man ikke kan gå inn for dette forslaget. Mitt spørsmål handler om et annet, tilsvarende, forslag, det såkalte barnehageforliket, hvor man har gått inn for en helt identisk mekanisme, som har de samme urettferdighetene i forhold til arbeidstaker ved at det er de som har høyest lønn, som får best utbytte, og at det er opp til arbeidsgiver å bestemme hvem som får nyte godt av en slik ordning. Man kan da stille spørsmål til SV om det er ulike prinsipper som gjelder i dette vedtaket i forhold til det vedtaket man har gjort om barnehageavtalen.