Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-11-22:
For ordens skyld vil jeg si at jeg har hatt en høflighetsrunde med statsråden tidligere – det var i en spørretime – men jeg slutter meg gjerne til hilsenen. Presidenten undret seg over at tonen er mild. Men det skyldes ganske enkelt at når folk ikke krangler om ting de ikke trenger å krangle om, blir tonen grei. I denne saken skyldes det to ting. Det skyldes at en saksordfører har gjort en god jobb – jeg har all grunn til å si det – og at vi har fått en statsråd som ikke slåss om hvert eneste komma, og da blir det litt avslappet. Så er det slik at i politikk er det noen arenaer for å kunne være enige og noen arenaer for å ha konflikt. I et normalt liv blir det slik. For min del er det slik at etter å ha hatt noen runder med statsråd Giske, som jeg har hatt i noen år, er det litt greit å ha en litt rolig stund etterpå. Dette var noen små refleksjoner i begynnelsen av en debatt. Når det gjelder saken om skoleledelse, er Venstre glad for at vi har fått denne enstemmige komiteinnstillingen. Vi er også glad for at statsråden har kommet komiteen i møte på den måten som skjer parlamentarisk. Selve representantforslaget som er framlagt, ville vi kunne stemt for alle forslag i bortsett fra det første punktet. Vi er ikke beredt til nå å si at vi skal ha en ekstra utdannelse for rektorer som har pedagogisk bakgrunn. Men vi vil ha det som prinsipp og så finne de praktiske løsningene for å få det til – Norge er et sammensatt land. Nå får vi til gjengjeld en bred sak til Stortinget, og det er en utmerket måte å styrke skolen på. For Venstre har det i lang tid vært slik at vi har villet prioritere skolekronene til kompetanse både for lærere og for ledere i skolen, og når vi gjør en markering i denne saken, som jeg vil understreke fra talerstolen, er det fordi vi ikke ser på ledelse som noe eget fag alene. Vi ser det som noe man får i tillegg til den kompetansen man ellers har. Vi legger til grunn at en rektor på en skole starter med en pedagogisk utdannelse, er en person som kan skolen som organisasjon, er glad i skolens fag og som får et personlig tillegg, en formalisert tilleggsutdannelse. På den måten får en person som er glad i skolen, i skolen som arbeidsarena både for fagene og for den pedagogiske situasjonen, noe i tillegg som gjør at man kan bli en god leder, ikke bare i forhold til elever, men også i forhold til kolleger. Det er riktig, som flere har vært inne på tidligere, at komiteen har vært på besøk på skoler der vi har sett gode eksempler på hva dette har betydd. Selv kjenner jeg mange eksempler fra skolene i Oslo hvor det å satse på kloke ledere har betydd veldig mye for mange skoler. Det er jeg overbevist om er overførbart også til andre situasjoner. Det er ingen tvil om at denne satsingen på å bygge opp kompetanse ikke bare hos lærere, men også hos skoleledere, betyr noe for at vi skal få en god kvalitet på den offentlige skolen. Derfor bør det også være slik i de kommende år at vi gjør det. Hvis jeg skal ha behov for å gjøre en markering, er det at de viktigste kronene som vi kan bruke i den offentlige skolen nå, må vi bruke for å styrke kompetansen både hos lærerne og elevene. Hvis vi ikke får det til, blir jeg urolig – ikke for at vi får den type friskoler som Regjeringen har forsøkt å stoppe og regulere ved lov, men at vi får de skolene som går bortenfor dette, altså der man betaler store penger for å få en utdannelse. Det er kun ett svar på det, og det er at den offentlige skolen er så konkurransedyktig gjennom sin kvalitet, gjennom sine lærere, gjennom sin ledelse, at den står der som den kraftfulle fellesskapsarenaen den skal være i samfunnet, og som det skinner av når det gjelder både å gi kunnskap og å formidle kunnskapen på en slik måte at folk føler at her kan de ta med seg ting ut i verden. I den kloke ledelsen ligger det å skjønne at mennesker er forskjellige. Det er noen som lærer teori lett, og det er noen som ikke lærer det lett. Noen lærer praktiske ting lett, andre gjør det ikke. Det er forskjellige veier fram til de forskjellige fagene som er i skolen, og en klok leder forstår det. En klok leder gjør også det som noen av de andre representantene i komiteen har vært inne på, og som vi har sett på Ullern videregående skole, som jeg har besøkt i ulike faser. Jeg besøkte skolen i den fasen da det var enkeltelever på skolen som muligens brukte dette som en slags poste restante for kriminell aktivitet – dessverre var det slik – for senere å komme til et sted, før komiteen var der, hvor du går inn i et klasserom, og så reiser folk seg opp uten å se hvem som kommer inn. Så setter de seg igjen og jobber videre. Det er en intens aktivitet i lufta. Faget som jeg tilfeldigvis snubler innom, hadde med digital opplæring å gjøre, og det var en intens aktivitet. Du kunne rett og slett føle begeistringen i rommet. Du kunne se hvordan dette artet seg. Jeg tror det er dette fellesengasjementet som har fått komiteen til å finne en felles plattform. Det er også mulig at vi har latt oss inspirere av Oslos ordfører – jeg skal ikke se bort fra det. Jeg skal heller ikke se bort fra andre grunner. Men jeg tror nok at i denne saken skyldes det at en komite som har det felles at vi er glad i skolen, glad i det som skjer der, fant en felles tone. Så får vi av og til i stortingssalen med henrykte jubelrop gi uttrykk for at det har blitt slik en dag: En liten melding fra hovedstaden til en representant fra Møre.