trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Børge Brende (Høyre), 2016-01-19:
Det er iallfall veldig bra at vi nå fikk bekreftet at det ikke er mangel på norsk lederskap når det gjelder Arktis og arktisk samarbeid. Jeg har – det må jeg innrømme – fra dagen etter at jeg overtok denne jobben, opplevd at det var noen som hadde en litt sånn forhåndsprogrammering, at «det var ikke like bra som da vi hadde ansvaret». Jeg håper vi kan legge det bak oss og være konstruktive og se på hva vi har fått til: Vi har fått Arktisk råd i Tromsø. Vi skal åpne Fram-bygget etter hvert, grunnsteinnedleggelse. Det er utrolig viktig for Norge at vi har fått det arktiske økonomiske sekretariatet. Det er vekst i Nord-Norge, selv i vanskelige tider. Vi har manøvrert godt i et nytt sikkerhetspolitisk landskap med et annerledes Russland. Vi har ivaretatt Norges interesser. Vi har satt hav på dagsordenen. Norge spilte en vesentlig rolle i forbindelse med klimaforhandlingene i Paris, hvor det ble trukket frem hvordan vi har satt klimaendringer på dagsordenen i Arktis. Hva mer kan man spørre om?
Børge Brende (Høyre), 2016-01-19:
Først vil jeg si at det representanten har tatt av initiativer i det parlamentariske samarbeidet, er utrolig viktig. Det er høyt verdsatt, og det er flere som har gitt anerkjennelse til det. Jeg synes vi har et godt samarbeid. Det som fikk meg til å reagere, var det at vi ikke lenger satte saker på dagsordenen. Jeg følte faktisk at det ikke var spesielt treffende. Noen ganger kan vi jo fremsnakke hverandre også, for jeg mener at vi har ganske gode resultater innenfor dette området. Men jeg tar utfordringen når det gjelder å sette klimaet enda mer på dagsordenen i Arktisk råd, og det vet jeg at amerikanerne virkelig ønsker. Vi får en mulighet til å diskutere dette med admiral Papp når han er i Tromsø, så den utfordringen tar jeg. Jeg tror havforsuring er noe vi skal følge opp, og tydeliggjøre hva som er konsekvensene av klimaendringene i Arktis. Så jeg tror vi sammen skal få til mye også på dette området fremover.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Jeg vil takke utenriksministeren for et godt innlegg. Vi er enige om de positive fordelene ved handel og hvordan det har spilt en rolle for utviklingen, men jeg synes det også er ryddig av en utenriksminister som tilhører en koalisjon, å kommentere andre nestleder i komiteen, Christian Tybring-Gjedde fra Fremskrittspartiet, sitt syn på bistand, som er at bistand skaper flere problemer enn det løser. Det er i tilfelle brudd med det brede flertallet vi har i denne salen omkring bistandspolitikk. Sett fra mitt ståsted er vaksine av barn, slik at barn overlever, og utdanning av barn grunnlaget for økonomisk vekst og produksjon, som igjen gir handel. Min utfordring til utenriksministeren er: Hva synes utenriksministeren om Fremskrittspartiets syn på bistand?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Stortingets talerstol er en viktig politisk talerstol. Det undrer meg at når jeg tar opp en uenighet mellom representanten Tybring-Gjedde og Fremskrittspartiet og Høyre på bistandsområdet, ja så driver jeg og anklager folk! Er det ikke ryddig at vi – når jeg ber om det – får svar fra Stortingets talerstol på hva utenriksministeren mener om frontalangrepet fra Tybring-Gjedde når det gjelder bistand? Jeg har lest rapporter fra IMF – pengefondet – og fra OECD DAC, gjennom Norads egne evalueringer, som viser at bistand virker. Ikke all bistand virker, men bistand i sin alminnelighet virker og er en forutsetning for økonomisk utvikling. Representanten Tybring-Gjedde har en annen oppfatning. Han sier – og nå må utenriksministeren lytte – at det er dokumentert at bistand ikke virker. Det kunne jo være interessant å høre om utenriksministeren er enig i denne påstanden, om det er dokumentert at bistand ikke virker. I så fall trenger vi en forklaring fra Stortingets talerstol og en klargjøring av hva utenriksministeren mener om bistand.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Det var representanten Nesvik som fikk meg til å ta ordet, da han kommenterte mitt utsagn om at jeg undret meg over landbruksministeren som fortsatt bruker 2019. Da vil jeg bare minne om at denne innstillingen kom før enigheten i WTO-forhandlingene. Vi mener det er viktig ikke å gi ensidige innrømmelser, men heller utnytte det handlingsrommet som er der når det gjelder WTO-avtalen. Det må regjeringen forholde seg til, og jeg mener også at vi har vektlagt det i våre merknader. Det er ikke konsekvensutredet, og mener regjeringen at det er forsvarlig? Og hva er bakgrunnen for å forsere dette i forhold til det som ligger i WTO-avtalen? Til Hallerakers spørsmål om stemmeforklaring vil jeg bare si at det som menes med dette, er i løpet av 2020, slik som vi oppfatter at WTO-avtalen legger opp til. Da kan det bety opptil ett år lenger enn det som står i innstillingen.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Selv om vi får denne saken tilbake igjen, ønsker jeg likevel å knytte noen kommentarer til den. I en tid da vi trenger omstilling, er det viktig at vi legger til rette for å videreutvikle fylkeskommunen som en viktig utviklingsaktør. Som vi har hørt, har denne regjeringen de seneste tre årene foreslått kutt på 500 mill. kr i de regionale utviklingsmidlene som fylkeskommunene rår over. I den proposisjonen vi behandler i dag, foreslås det å fjerne de regionale styrene i tillegg til å kutte i fylkeskommunenes eierskap i Innovasjon Norge. Men heldigvis sikres det her støtte for ikke å kutte i eierskapet. Dette viser imidlertid en regjering som ikke legger til rette for å bruke fylkeskommunene som de viktige regionale utviklingsaktørene de kunne vært i en tid da vi spesielt trenger omstilling i regionene på Sør-Vestlandet, som har store utfordringer. Arbeiderpartiet mener at Innovasjon Norges store styrke som regional utviklingsaktør ligger nettopp i den regionale organisasjonsformen. De forskjellige regionene har ulike muligheter og forutsetninger, og fylkene representerer en viktig kompetanse som en bør bygge videre på. Fylkeskommunene sitter også på nyttig lokalkunnskap og nærhet til det regionale næringslivet, som er godt forankret. De har evne til å mobilisere regionale ressurser og se ulike muligheter på tvers av sektorer og bransjer. Dette er spesielt viktig i den omstillingen norsk næringsliv nå går inn i. Vi har merket oss at elleve fylkeskommuner som har avgitt høringsuttalelse, er negative til forslaget. Vi ser en regjering som på flere områder fremmer saker som er sentraliserende. Denne saken viser et nytt skritt i samme retning. Tidligere har regjeringen gjort Innovasjon Norge-midlene mer landsdekkende og redusert de bransjespesifikke og geografiske virkemidlene, noe som igjen har medført at en forlater muligheten for en aktiv næringspolitikk. Norge er et land med et mangfold av geografiske forskjeller, og vi er svært bekymret for at den regionale forankringen av Innovasjon Norge vil bli svekket som en følge av regjeringens forslag.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-01-19:
Jeg mener, som Pollestad, at vi har kommet med en ganske presis bestilling, og det har vært en god dialog i komiteen rundt hvordan vi skal organisere Innovasjon Norge. Det sentrale har ikke vært eierskapet, sånn sett. Vi har ingenting imot at fylkeskommunene forblir eiere, selv om vi mener at fylkeskommunene har en mye større rolle som regional aktør, i form av annen dialog med selskapet. Det som har vært helt sentralt, er å få kontroll med styrefunksjonen, sånn at selskapet selv har kontroll over hvordan man ønsker å organisere seg. Det har noe med å beholde et veldig ryddig forhold til selve selskapsorganiseringen å gjøre. Der blir det nå en endring, som ligger inne som en bestilling til departementet. Der har det også vært viktig, som det står i innstillingen, at det skal være et flertall av statlig utnevnte styremedlemmer. Da blir det en veldig ryddig måte å styre Innovasjon Norge på. Der tror jeg det har vært en veldig bra prosess. For det er viktig at Innovasjon Norge er velfungerende. De har en viktig rolle rundt omkring i Norge, som også forrige taler snakket om. Det er viktig å underbygge de prosesser og de gründere som finnes der ute. Som sagt, jeg synes den innstillingen som foreligger, er en god bestilling til departementet. Vi har fått igjennom det viktigste, som er at selskapet selv får kontroll over hvordan man organiserer seg. Og vi ser fram til at saken kommer tilbake til Stortinget.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-01-19:
Det kom noen påstander i det siste innlegget som må kommenteres. Fylkeskommunen er en helt selvstendig enhet, med valgte representanter fra fylkene, og har en egen, selvstendig rolle å spille som regional utviklingsaktør. Det er det full respekt for. Vi har sagt at de også spiller en viktig rolle overfor Innovasjon Norge, uten at man har de regionale styrene. Det var det ene. Det andre er at en selskapsstruktur som faktisk legger til rette for at man kan bygge opp spesialistmiljøer ute, i stedet for å samle all kompetansen i Oslo og ha satellitter ute i regionene som skal kunne alt, det kan jeg rett og slett ikke skjønne at er sentralisering. Jeg ser på det som det motsatte – her legger man opp til at Innovasjon Norge faktisk kan organisere seg på en helt annen og desentralisert måte. Så her er vi fundamentalt uenige om hvordan man tar tak i og bygger opp den typen aktører. Det gir jo også Stortinget en helt annen mulighet til å kontrollere at det faktisk skjer, for nå kan man forholde seg til ett styre i Innovasjon Norge. Hvis ikke de fyller sitt oppdrag slik at Stortinget er fornøyd, har man én aktør å forholde seg til. Hvis man har en rekke regionale styrer der ute og har organisert selskapet slik at man egentlig ikke vet hvem man skal snakke til når man ikke får den organiseringen man vil, får man sentralisering. Så her er vi grunnleggende uenige om hva som er sentralisering og desentralisering, og det syntes jeg det var greit å klargjøre.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-01-19:
Først av alt vil jeg gi honnør til statsråden. Statsråden har i disse sakene vist seg å være handlekraftig i det å oppfylle stortingsflertallets forslag og de innspillene som kom i forbindelse med de forlikene som har vært her i høst. 161 av 169 representanter i denne sal har stilt seg bak de innstramningsforslagene som har kommet på dette feltet – innstramninger som har vært helt vesentlige for å få kontroll på den situasjonen som Norge sto oppe i i høst. I den forbindelse har statsråden her nå i dag vist til at de personene som nå sendes ut, er personer som har enten multivisum eller oppholdstillatelse i Russland. Da er det helt naturlig at disse personene skal returneres. Hvis denne sal setter spørsmålstegn ved om det er riktig, vil det ha en «pull-effekt», dvs. at det i seg selv vil være med og bidra til at flyktningstrømmene igjen vil kunne begynne å komme over Storskog. Nå er det viktig at Stortinget støtter opp om de vedtak som Stortinget faktisk har fattet. Når det gjelder det folkerettslige, har statsråden fra denne talerstol nettopp påpekt at det er personer, som jeg nettopp har vært inne på, som har multivisum eller oppholdstillatelse. Fremskrittspartiet har full tillit til at statsråden i denne saken gjør det riktige. Det er viktig at vi sender de signalene som vi gjør. Det er viktig at vi iverksetter tiltak som viser at vi har kontroll over situasjonen, og at vi også skal ha det i framtiden. Det svaret som statsråden her har gitt, er for Fremskrittspartiet fyllestgjørende, og det er riktig at man fortsetter denne praksisen.
Sylvi Graham (Høyre), 2016-01-19:
Vi er i avdeling for utdeling av honnør nå, og jeg ønsker å berømme salen for en god debatt med informative og interessante innlegg om både Nordisk råd og Nordisk ministerråd – som saksordfører for særlig disse to nordiske sakene, om grensehindre, om samarbeid i de forskjellige komiteene i Nordisk råd, om spørsmålene om Sametingets deltakelse i Nordisk råd og om Nordisk råds arbeid både retrospektivt og framover når Norge skal ha formannskapet i 2017. Også Arktisk råds arbeid og betydning og arktisk parlamentarisk samarbeid er bredt omtalt i salen, synes jeg, og betydningen av disse organene og delegasjonene og samarbeidet samt ikke minst betydningen av norsk aktivitet i disse samarbeidsforaene er blitt belyst for oss. Jeg opplever at vi har to statsråder i salen i disse sakene, som både er fremoverlent og har kunnskap og interesse for sakene. Det lover godt for fremtidige debatter også om disse temaene, og jeg takker for deltakelsen.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Myter og skremmebilder om handelsavtaler og EØS-avtalen dominerer ofte nyhetsbildet og debatter om handel. Det gis av enkelte inntrykk av at Norge kan klare seg uten EØS-avtalen og andre multinasjonale avtaler om handel, og at vi isteden bør inngå bilaterale avtaler. En undersøkelse som avisen Nationen gjorde i november, viser imidlertid at 61 pst. av befolkningen mener Norge ikke bør melde seg ut av EØS. Fordelt på partiene viser tallene at det kun er i Senterpartiet EØS-skepsisen har økt. I andre partier, også SV, er EØS-motstanden blitt svakere, og i Kristelig Folkeparti er den halvert. Valgforsker Frank Aarebrots kommentar til undersøkelsen er at han tror den negative utviklingen i norsk økonomi kan gjøre at enda flere vil si nei til å si opp EØS-avtalen. Ja til EØS betyr imidlertid ikke at det er ja-flertall for å søke medlemskap i EU. En undersøkelse som Europabevegelsen fikk utført i fjor høst, viste at 73 pst. av befolkningen sier nei til at Norge bør bli medlem av EU. Samtidig sier 62 pst. av de spurte at norsk medlemskap i EU ville bidratt positivt for norsk eksportnæring. Folk er bevisst betydningen av det europeiske markedet for norske produkter og norsk handel. Vi produserer mer enn vi forbruker i Norge. Vi er avhengige av å eksportere, og vårt største marked er det europeiske. Over 80 pst. av Norges eksport går til EU, og om lag 69 pst. av Norges import kommer fra EU. Små og store bedrifter i hele landet står i fare for å bli rammet om handelen med Europa synker. Det handler om vår velferd og om arbeidsplassene til folk her hjemme. Samtidig ser vi at det internasjonale handelspolitiske systemet nå endrer seg. Det forhandles fram flere nye handelsavtaler. I mangel på framdrift i de nye WTO-forhandlingene som ble startet i 2001, utvikler det seg nå regionale handelsblokker globalt. Det forhandles om nye handelsavtaler som Norge ikke er en del av, som TTIP mellom EU og USA og TPP mellom USA og elleve land i stillehavsregionen, som nå er ferdigforhandlet. Og det forhandles om en ny handelsavtale for handel med tjenester mellom 50 WTO-medlemmer, der også Norge er med. På Europakonferansen som Europabevegelsen arrangerte i november, om internasjonal handel, var de som representerte ulike handelsorganisasjoner, bekymret for hva Norge skal foreta seg i denne situasjonen. Norges Sjømatforening uttrykte særlig stor bekymring knyttet til eventuelt svekket og mer kostbar markedsadgang for fisk. Andre uttrykte bekymring for markedsadgang for norske produkter generelt. I denne situasjonen er ikke svaret å si opp EØS-avtalen eller andre handelsavtaler – eller allerede nå si nei til TTIP og TISA, som enkelte argumenterer for. Som jeg innledet med å si, er det skremmebilder og myter som dominerer debatten i Norge om global handel. Stortingsmeldingen om handel er et skritt for å få en mer opplyst debatt, men det er ikke nok. Det er viktig at regjeringen tar en mer aktiv rolle for å opplyse folk flest, slik EU gjør, og bidrar til åpenhet og inkludering om de viktige handelsavtalene som pågår.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-01-19:
Debatten her i dag har vist oss godt at verda i stor grad har gått frå å vera ein sjølvbergingsøkonomi og ein sjølvforsyningsøkonomi med handelshindringar til meir opne marknader og meir bruk av ein bytteøkonomi. Kvart enkelt land har kunna utnytta og forsterka sine fortrinn i denne økonomien. Gevinsten har vore betre utnytting av ressursar, og det har gjeve økonomisk vekst og velferd for deltakande land. Likevel er det betydeleg proteksjonisme i mange land. Det er fleire her i dag som har teke til orde for at Noreg er eit lite land med ein open økonomi. Heldigvis har me vore heldige og hatt betydelege naturressursar som me har kunna eksportert, og me har kunna handla varer tilbake igjen til Noreg som me ikkje har hatt like gode føresetnader for å produsera sjølve. Men utan å fremja våre handelsinteresser offensivt og målretta vil eksportindustrien i eit lite land som Noreg fort få utfordringar. I gode økonomiske tider betyr det kanskje ikkje så mykje, men når me tek inn over oss konsekvensane fallet i oljeprisen har for norske arbeidsplassar, får annan eksport plutseleg ein heilt annen verdi for samfunnet. Norske næringar treng nye marknader dersom desse nye næringane skal gje oss same velstand som oljenæringa har gjort. Her heime har sjømatnæringa vore offensiv og har ønskt marknadsåtgang, medan landbruket har vore meir defensivt og har ønskt vern. Korleis me ønskjer å innretta oss, er eit politisk val. Tida me lever i, med konsekvensen av fallet i oljepris, har gjort spørsmålet om marknadsåtgang for sjømat viktigare. Det hører me òg på debatten her i dag. Doha-runden, som låg an til å gje betydeleg lågare toll på sjømat, er utsett, og WTO vert i større grad supplert av bilaterale handelsavtalar mellom land. Gjennom protokoll 9-forhandlingane oppnådde Noreg tollfridom og tollreduksjonar på ein del fiskeprodukt i EU, særleg kvitfisk, men for sild, makrell, laks, reker og kamskjel vart det ikkje gjeve slik innrømming. For foredla produkt, som f.eks. røykt laks, er det høge tollsatsar, og for pelagisk fisk, som sild og makrell, er tollsatsen heilt oppe i 20 pst. Dei forhandla kvotane med fisk inn til EU, hjå EU-marknaden, er generelt sett også for små og uføreseielege til at norske verksemder vågar å satsa på å investera i foredling her i landet. Det har medført at ei rekkje land og ei rekkje selskap har valt å flytta aktiviteten ut av Noreg og inn i EU-marknaden, som følgje av at utfordringane med marknadsåtgang er store. Me vert altså ein råvareleverandør i denne marknaden også. Men eg trur me må vera villige til å gje noko for å få noko tilbake igjen i desse forhandlingane, og marknadsåtgang vil bidra til å sikra vår velferd og skapa nye arbeidsplassar i ei tid då kvar arbeidsplass tel svært mykje – også i tida som kjem.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2016-01-19:
Jeg synes vi har hatt en god debatt i denne saken. Det er stor grad av enighet, og det er også en stor grad av enighet om hvor viktig frihandel er for et lite og eksportavhengig land som Norge. Det er veldig bra. Høyre har hatt mange talere i saken, så jeg skal ikke gå inn på noe konkret i saken. Men det er slik at i innstillingen er det ingen forslag som er fremmet. Det er derimot gjort her i dag, i salen. Det krever en stemmeforklaring fra Høyre, men det krever også – om jeg må få be om det – en liten presisering fra dem som står bak disse forslagene. Hvis vi ser i stortingsmeldingen på side 105, står det: «Regjeringen vil fase ut alle eksportsubsidier senest innen utgangen av 2019.» Det vil altså si 31. desember. I det forslaget som er lagt fram i dag, står det at man forutsetter at dette skjer innen 2020. Det står også i forslag nr. 2 at «eksportvolumet fell fram mot 2020». Min forståelse av dette er at det handler om én dag. Jeg har også forstått det slik at noen av de partiene som har stilt seg bak dette forslaget, oppfatter dette som å være nettopp én dag. Det er litt viktig å få presisert om dette dreier seg om et helt år, eller om det dreier seg om én dag. Høyre synes at det som står i meldingen, er svært godt beskrevet, og at vi også gjennom det som blir varslet gjennom statsbudsjettene og den nedtrappingen som er beskrevet, vil ivareta de interessene som er avhengig av dette i dag. Som Gunnar Gundersen fra Høyre også så utmerket sa, er næringen allerede godt i gang med dette, og det vil være galt å stoppe en slik positiv innovasjonsprosess som allerede er i gang i næringen. Så ligger det et par briller her – kanskje noen savner dem.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Øyvind Halleraker (Høyre), 2016-01-19:
Jeg synes vi har hatt en god og spennende debatt i denne salen om en sak som – som flere har påpekt – ikke så ofte er debattert her. Likevel: Vår saksordfører har fått anerkjennelse for sitt arbeid. Fra min side har jeg lyst til å trekke fram Sivertsen, som også har store kunnskaper om de polare områder, og som sitter som leder av Stortingets delegasjon for arktisk parlamentarisk samarbeid. Han løfter fram en problemstilling om hvorvidt ikke Antarktis også fortjener en mer kontinuerlig parlamentarisk oppmerksomhet, som Arktis har gjennom Arktisk råd. Jeg synes dette er en interessant problemstilling og et innspill som jeg synes vi skal ta med oss videre. Det er åpenbart flere måter å gjøre dette på, så jeg synes vi skal ta denne utfordringen med oss videre. Når det gjelder forslaget fra SV, som Solhjell nettopp var oppe og fremmet, og som flere har tilkjennegitt støtte til – det er litt uklart for meg hvor mange det etter hvert er blitt – la meg bare si at intensjonene i forslaget er vi fra Høyre og regjeringspartiene også svært enig i, men vi mener at det er nokså godt omtalt i meldingen og i merknadene at vi støtter noe slikt. Det er sågar presisert at dette vil kunne skje med det nye skipet, som er klart i 2018, og som nettopp skal ha marin forskning i polarområdene som et av sine hovedområder. Bare for å gi den lille stemmeforklaringen: Vi er ikke imot intensjonene i forslaget, men vi mener det er omtalt i meldingen.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
La meg få starte med å si at jeg synes at Norge er en viktig aktør i polområdene. Det har jeg sagt gjentatte ganger i dag. Så hvor utenriksministeren har det fra at noen forsøker å snakke ned Norge som viktig aktør, skjønner ikke jeg. Mitt poeng var at jeg opplever at Norge i mindre grad enn tidligere har hatt evnen til å sette den politiske dagsordenen internasjonalt. Så skjønner også jeg at når John Kerry med personlig engasjement velger å si at havområdene er store, er det krevende for en liten nasjon som Norge å hevde seg. Men jeg etterlyser flere initiativ fra regjeringen. Jeg tok opp i mitt innlegg to ting: Satellittdekning – kunne vi ha tatt et initiativ til det, kunne vi ha satt oss i førersetet for det, så vi fikk på plass en strategisk viktig ressurs? Noe annet, som jeg mener er riktig tid å komme med nå, er det å styrke den regionale og lokale medvirkningen i utformingen av politikken for dem som bor i nordområdene, fra dem som bor i nordområdene.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Ja, man kan spørre: Vil utenriksministeren ta et initiativ til at Arktisk råd skal ta en lederrolle i å møte klimautfordringene? Jeg er utrolig glad for at vi fikk en klimaavtale i Paris. Problemet – som utenriksministeren også vet – er at den bare sier noe om hva målet er, og hva ambisjonen er. Ambisjonen betegnes av noen som urealistisk, men det er en djerv ambisjon. Utfordringen ligger i hvordan vi får det til. De arktiske landene rammes hardt i nord, men de har også – hvis vi regner med observatørene, som jeg sa i mitt innlegg – store utslippskilder. Vi kan be om at folkene som bor i nord, får større grad av medvirkning og mulighet til å påvirke sin framtid i nord. Jeg sier ikke at det har vært feil, og det har vært riktige og viktige beslutninger som er tatt i Washington, i Moskva og i Oslo og i Arktisk råd. Det har brakt nordområdene langt framover. Men vi kan ta initiativ til å styrke den direkte medvirkningen nå, etter 20 år, kanskje med mer folkelig medvirkning. Og vi kan ta initiativ til å styrke infrastrukturen i nord, for dét må bygges på hvis vi skal realisere mulighetene. Det er ikke noe annet jeg ber om.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Statsråden er statsråd for EØS-saker og har ansvar for Nordisk råd, som er en spennende kombinasjon. Derfor vil jeg gripe fatt i noe av det siste som hun sa, nemlig at hun vil jobbe for mer synergi mellom det nordiske samarbeidet og arbeidet overfor EU. Det er et faktum i dag i økende grad at arbeidet med å fjerne grensehindre må ses i en EU-sammenheng, og jeg vil stille to spørsmål. Det ene er: Hvordan vil statsråden, når vi holder på med grensehinderarbeidet, jobbe for at implementeringen av EU-direktiv i de ulike nordiske land ikke fører til nye grensehindre – dette fordi implementeringen kan skje på forskjellig måte i de nordiske land? Og: Hvordan vil hun involvere Nordisk råd og også parlamentarikerforsamlingen i denne saken?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Jeg er veldig glad for at utenriksministeren brukte så vidt mye tid på det forsvarspolitiske samarbeidet mellom de nordiske land – NORDEFCO-samarbeidet – eller kanskje mer enn NORDEFCO også samarbeid om utenrikspolitikk, om sikkerhetspolitikk, samarbeid og vurderinger rundt den sikkerhetspolitiske situasjonen, samarbeid om det som skjer i våre nærområder, osv. Det har i debatten vært om ikke akkurat skepsis til dette, så iallfall understrekninger av at det er NATO-medlemskapet vårt som er den sikkerhetspolitiske forankringen. Kan utenriksministeren bekrefte at det nordiske forsvarssamarbeidet skjer med basis i de enkelte lands sikkerhetspolitiske orienteringer, tilknytninger og alliansetilknytning, altså det enkelte lands ståsted sikkerhetspolitisk?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Jeg takker for det svaret. Betyr det at utenriksministeren i samarbeid med forsvarsministeren vil videreutvikle også det som han nå kaller for det komplementære samarbeidet, til NATO-medlemskapet og arbeidet i NATO? Det er jo interessant det som utenriksministeren sier om at Sverige og Finland i økende grad samarbeider med NATO-land, og at de to landene også gjennom det nordiske forsvarssamarbeidet faktisk kan trekkes nærmere mot vår allianse, altså mot NATO og NATOs arbeid og operasjoner.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-01-19:
Nordisk samarbeid er viktig for Noreg, har vore det i mange år og vil vere viktig i framtida. Me har mange felles verdiar, felles styresett og ei felles historie i stor grad som gjer at me kan snakke lett i lag og forstå kvarandre, sjølv om språket kan vere litt ulikt, men ikkje verre enn at me kan snakke godt i lag. Arbeidet med å byggje ned grensehinder mellom dei nordiske landa har vore ein viktig del av samarbeidet lenge før Schengen var påtenkt. Den siste tida har debatten om Schengen-avtalen auka. Senterpartiet har heile tida vore skeptisk til Schengen. Me meiner det finst betre alternativ. Schengen-avtalen er no under sterkt press. Representantar som tidlegare meinte at ei drøfting om Schengen-avtalen sine fordelar og ulemper var uaktuelt, opnar no for at Schengen-avtalen kanskje ikkje er ei ideell løysing. Ei rekkje land, inkludert Noreg, har det siste året innført ulike former for grensekontroll. For kort tid sidan uttala den nederlandske migrasjonsministeren, Klaas Dijkhoff, at ei løysing med eit mini-Schengen, altså eit regionalt samarbeid som sikrar passfrie reiser mellom eit mindre utval land, kunne verte implementert som ei siste løysing dersom dagens Schengen-avtale skulle bryte saman. Me kan ikkje forvente at alle EU sine leiarar ynskjer å leggje til rette for større grad av mindre regionale grensesamarbeid. EU-kommisjonen sin president, Jean-Claude Juncker, har uttala at ein felles valuta ikkje gir meining dersom Schengen-avtalen feilar. Etter Juncker sitt syn er Schengen-avtalen ein av grunnpilarane i konstruksjonen av Europa. I iveren etter å redde Schengen-avtalen har EU-kommisjonen no føreslått å opprette ein kyst- og grensestyrke som kan ta kontroll over Schengen-landa sine ytre grenser trass i landa sine eigne ynske. Ein kyst- og grensestyrke vil bryte grunnleggjande med nasjonalstatane sin suverenitet. Noreg hadde i nær 50 år vore ein del av ein nordisk passunion, før me slutta oss til Schengen-avtalen. Senterpartiet har peika på at ein revitalisert nordisk passunion ville kunne vere ei betre løysing for Noreg enn dagens Schengen-avtale. Innetter i Norden har me ein meir naturleg felles arbeidsmarknad, med løns- og arbeidsvilkår på eit relativt jambyrdig nivå. Det er òg ein fordel at alle dei nordiske landa er i stand til å kontrollere sine ytre grenser. Når Stortinget i dag drøftar nordisk samarbeid, ynskjer me å utfordre fleire parti til å sjå nærare på denne moglegheita. Eit nordisk grensesamarbeid, som alternativ til dagens Schengen-avtale, meiner me er verdt å sjå nærare på for fleire parti. Me har òg eit godt utvikla nordisk samarbeid på mange andre område. Det er gledeleg at Nordisk råd er revitalisert etter at det ei stund kunne tyde på at diskusjonane var ganske tamme. Det er bra, nettopp fordi me har, som eg sa innleiingsvis, mange felles utfordringar, mange felles verdiar, felles kultur, eit tilnærma likt språk, og me ynskjer å vareta den fellesskapen òg inn i ei ny tid. Det er interessant lesnad å følgje med på kva som skjer i Nordisk råd, og frå Senterpartiet si side støttar me opp om eit aktivt nordisk samarbeid òg i framtida.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-01-19:
Som eg sa i innlegget mitt, har debatten om Schengen-avtalen auka, og òg framtredande personar som representerer EU, har stilt spørsmål om framtida for Schengen. Det er jo interessant i den konteksten me diskuterer i dag, òg å drøfte om det kan finnast eit nordisk alternativ. Noreg har vore del av ein nordisk passunion i mange, mange år, det har fungert veldig godt, sjølv om det – som representanten Nybakk sa i ei tidlegare sak – sjølvsagt har vore utfordringar på vegen òg om det grensesamarbeidet. Korleis ser statsråden på moglegheita for at eit nordisk grensesamarbeid kan fungere som alternativ til Schengen?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-01-19:
Det er òg slik at EU-kommisjonen har føreslått å opprette ein kyst- og grensestyrke som kan ta kontroll over Schengen-yttergrensa, og som òg kan gjere det uavhengig av om det enkelte landet ønskjer ein slik styrke på plass. Korleis ser statsråden på dette, og er det eit tema som vert drøfta mellom dei nordiske landa for å ha ei felles haldning til denne saka?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-01-19:
Senterpartiet sluttar seg, som mange andre parti, til innstrammingane som vart lagde fram i Prop. 16 L for 2015–2016, og som er følgde opp gjennom Justisdepartementet sine endringar i utlendingsforskrifta. Endringane er gjorde for å kunne møte den ekstraordinære situasjonen med ei massiv tilstrøyming av asylsøkjarar over Storskog, der det viste seg at svært mange hadde opphaldsløyve i Russland og derfor ikkje fyller kravet til vern etter utlendingslova og internasjonale avtalar Noreg er forplikta av. Senterpartiet støttar innstrammingane i utlendingslova, fordi det var heilt naudsynt å få kontroll over situasjonen over Storskog. Me veit at asylstraumen denne vegen har stansa opp. Senterpartiet har gjennom vedtaka som er gjorde, ikkje godteke å avvise asylsøkjarar med reell trong for vern. Det ligg heller ikkje til grunn for vedtaka Stortinget har gjort. Det er regjeringa som har ansvaret for at praktiseringa av lovverket Stortinget har vedteke, er i samsvar med føresetnadene og dei forpliktingane Noreg har i høve til folkeretten og internasjonale konvensjonar. Dette er ein klar føresetnad for Senterpartiet si støtte til framlegget. Hastehandsaminga av Prop. 16 L vart følgd opp av vedtak om at lovendringane som vart gjorde, skal evaluerast. Dette er naudsynt for å sikre at vårt lovverk står seg i høve til å overhalde våre forpliktingar knytte til asylretten. Senterpartiet meiner at innstrammingane var naudsynte. Det er regjeringa som har ansvaret for å sikre at praktiseringa av lovverket og utforminga av det er i samsvar med dei forpliktingane Noreg har. Me tek for gitt at regjeringa tek det ansvaret, og at dei føresetnadene er varetekne av statsråden og regjeringa.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-01-19:
Spørsmålet representanten Marit Nybakk stiller, er høyst relevant. Det er ingen tvil om at det er en utfordring at ulik takt i gjennomføringen av EU-direktiver kan bidra til at man bygger opp nye grensehindre i en tid da det er utrolig viktig at man faktisk bygger dem ned. Det er viktig med tidlig intervensjon, dvs. at vi er tidlig inne, slik at vi er klar over når disse direktivene kommer, men det er også viktig at det er en god dialog mellom de nordiske land for å forsikre seg om at vi implementerer dem på en mest mulig lik måte. Så spør representanten om hvordan vi kan involvere også Nordisk råd i dette arbeidet. Det må jeg få lov til å komme tilbake til, men jeg ser jo at det er svært viktig at vi også involverer Ministerrådet og Nordisk råd – og at det er en god dialog dem imellom – på dette området.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-01-19:
Jeg tror det er viktig nå at vi konsentrerer oss om å prøve å finne en løsning på den Schengen-utfordringen som vi faktisk i dag har. EU-kommisjonen har lagt fram en grensekontrollpakke, som er til vurdering, Norge er medlem av Schengen, vi sitter ved bordet, vi er med på å diskutere hvordan vi kan finne gode løsninger her. Dersom Schengen skulle falle, er det klart at det vil reise store spørsmål og store utfordringer knyttet til å få til det konkurransekraftige Europa som vi trenger, den viktige og – holdt jeg på å si – den mest mulige uhindrede tilgangen til det markedet som er så viktig for norsk næringsliv og norsk industri. På den andre sida er det klart at det er et tilbakeslag og et tilbakeskritt for det nordiske samarbeidet at vi har endt opp i den situasjonen som vi er i i dag, der man har kontroll på grensen også mellom de nordiske land. Men jeg håper jo at det er en midlertidighet, og at det er en situasjon som vi skal komme ut av om ikke så altfor lenge.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-01-19:
Statsministeren har i spontanspørretimen svart på det spørsmålet som nå stilles av representanten Navarsete til undertegnede. Norge har – i likhet med andre, også EU-land – sagt at akkurat det forslaget er problematisk, men på den andre sida er det viktig å se på hva slags andre alternativer vi da har, for å prøve å gjenreise Schengen og få kontroll på yttergrensen inn til Europa. Så vi har utvilsomt utfordringer foran oss på dette området, men vi kan ikke gi opp. Ideen om det grenseløse Europa og det at vi kan få til et godt samarbeid og kan legge best mulig til rette for næringsutvikling, ny konkurransekraft, osv., har høy prioritet, og det er det som må være målet med det arbeidet som nå foregår.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2016-01-19:
Jeg vil også takke interpellanten, Lise Christoffersen, for å ha tatt opp en veldig viktig sak. Som interpellanten sa, er de funksjonshemmede flyktningene og asylsøkerne de mest sårbare av de sårbare. Og som hun også sa, de står bakerst i køen og blir kanskje ikke registrert og får opphold. Det gjelder også kvoteflyktninger. Det er viktig, tenker jeg, at Norge tar sin del av ansvaret her og at vi gjør hva vi kan for å hjelpe dem som kommer til landet vårt og at vi får til en god integrering. Jeg opplevde ikke at statsrådens svar var så lite imøtekommende og negativt som Christoffersen gjorde. Jeg opplevde at statsråden nettopp sa at de som kommer til landet har like rettigheter som alle andre som kommer og søker asyl og skal ha opphold her, og at det på mottakene legges til rette for helsetilbud. Vi har registreringssystemer som fanger opp dem som trenger noe ekstra, både av tilrettelegging og helsehjelp. Jeg har selv i mitt tidligere liv som ansatt i en kommune vært med og hatt ansvaret for helsetilbud på mottak, hvor vi også hadde funksjonshemmede. Det er klart at vi i dag har en helt ekstraordinær situasjon på mottakene våre. De er overfylte, vi har ikke alle ting på plass. Men når man avdekker behov, er jeg ganske sikker på at man gjør det man kan for å imøtekomme denne gruppen som trenger støtte, tilrettelegging og også helsehjelp for å kunne fungere best mulig, lære seg språk, komme inn i det norske samfunnet og fungere på en så god måte som mulig, akkurat sånn som alle andre i det norske samfunnet som strever med sine funksjonsnedsettelser. Jeg synes også det er en god idé at man tar kontakt med de funksjonshemmedes organisasjoner og får både tips, drahjelp og støtte til hvordan vi kan gjøre dette arbeidet enda bedre.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2016-01-19:
I årsrapporten for Stortingets delegasjon for arktisk parlamentarisk samarbeid viser vi til stor aktivitet. Vi kan vel trygt si at «barnet» er begynt å bli voksent og selvstendig. Nordområdene er vårt viktigste utenrikspolitiske interesseområde, og det innebærer et stort ansvar for arktisnasjonen Norge å lede an med kunnskap og ansvarlighet i nord. Jeg er fornøyd med å kunne vise til at dette følges opp av regjeringen gjennom satsinger både i budsjett og i planer videre. Gjennom arktisk delegasjon samarbeider vi godt med våre nordiske naboland, men vi samarbeider også godt med mektige land som Russland, Canada og USA. I nord er utenrikspolitikk og innenrikspolitikk tett sammenvevd. Med den nye internasjonale situasjonen, preget av store endringer og usikkerhet, er det å opprettholde Arktis som en fredelig og stabil region et viktig mål i seg selv. Den nye sikkerhetspolitiske situasjonen i Europa har på ny vist betydningen av respekt for folkeretten og internasjonalt samarbeid også i nordområdene. Det er tydelig at Arktis har blitt en arena for samarbeid mellom Europa, Nord-Amerika og Asia. Dette er en ny og interessant utvikling, som jeg fikk et godt innblikk i i august i fjor da jeg deltok på Studietur Nords program rundt Svalbard. I Ny-Ålesund samles forskere fra alle land, som arbeider side om side. Dette gir oss nye muligheter. I desember kom klimaavtalen i Paris på plass. Vi vet at temperaturen i Arktis stiger dobbelt så raskt som ellers i verden, og derfor er det naturlig nok i Arktis vi tidligst ser konsekvensene av den globale oppvarmingen. Det er imidlertid viktig at vi sørger for bevissthet rundt at det både bor og virker mennesker i Arktis. Det er vår oppgave å sørge for at denne kunnskapen finnes hos alle som skal diskutere Arktis og klimautfordringer i fortsettelsen. Arktisk delegasjon har hatt stor aktivitet i året som er gått, ved å delta på møter og konferanser, men også, som lederen nevnte, ved å arrangere egne seminarer, sist seminaret om Antarktis. Nå i februar står møte med våre arktiske parlamentarikere fra de nordiske parlamentene for tur. Arbeidet i arktisk delegasjon har gitt oss en god kompetanse, og når vi nå i dag også har diskutert strategisk politisk arbeid rundt Antarktis, kan det være en interessant tanke at dette området også blir et område som følges opp av arktisk parlamentarikerdelegasjon. Jeg ønsker til slutt å gi vår delegasjonsleder Eirik Sivertsen honnør for hans innsats i delegasjonen og for hans engasjement.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Det er interessant å høre hvordan regjeringen ser på at man nå opphever de regionale styrene. Er det sånn at det er en reell frihet til å kunne ha de regionale styrene framover? Hvordan ser man eventuelt på hvilke oppgaver de skal ha? Jeg opplever også at regjeringen har argumentert for at hovedstyret er best egnet til å håndtere de ulike sakene som skal til behandling. Hvordan ser man da på en eventuell opprettholdelse av regionale styrer rundt omkring og hvilke typer oppgaver man kan ha? Bør man se på om de skal ha nye oppgaver, se på strategiske løsninger, framfor at de skal være et behandlende organ økonomisk sett, eller hvordan ser man på mulighetene her?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Det blir spennende å se hvordan dette blir i praksis, men jeg takker for svaret. Jeg har ett konkret spørsmål til – om det at fylkeskommunen er en regional utviklingsaktør, spesielt innenfor næringsfeltet. Koblingen til Innovasjon Norge er et av de feltene som er utrolig viktig – med næringsfond, omstillingsmidler osv. Den regionale kompetansen her har vært viktig. Så ser man at regjeringen, samtidig som man har ønske om å fjerne fylket som eier, også har foreslått å kutte 500 mill. kr i de regionale utviklingsmidlene. Hvordan mener regjeringen at den lokale kompetansen blir ivaretatt når man hele tiden ønsker å ha et sentraliseringsperspektiv framfor et regionalt perspektiv?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
I det klargjørende momentet her ønsker jeg å stille statsråden et spørsmål. Det står i saken at det i dag er 20 eiere, 16 styrer og 130 styremedlemmer. Kan statsråden være tydelig på hvis det er slik at 16 styrer fortsatt ønskes opprettholdt lokalt og det er et lokalt ønske om det, at de automatisk blir det. Eller er det en sak de må ta opp med hovedstyret eller eventuelt andre? Hvordan er det man skal forholde seg til det framover?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Da forstår jeg det sånn at det er hovedstyret som i utgangspunktet skal kunne avgjøre om det skal være regionale styrer rundt omkring framover. Men litt tilbake til spørsmålene mine i stad: Er det sånn at innholdet i oppgavene til de regionale styrene rundt omkring framover skal vedtas av regjeringen i den saken regjeringen legger fram for Stortinget? Eller mener regjeringen at det er hovedstyret som også skal bestemme hva slags typer oppgaver de regionale styrene skal ha?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Det er en viktig sak for hele landet vi snakker om i dag. Jeg synes ikke vi må snakke ned Innovasjon Norge og de regionale styrene slik det er i dag, for det er utrolig mye spesialkompetanse rundt omkring i landet, og det er nettopp den vi ønsker å bevare. Hvis man flytter all den kompetansen og sier at det er hovedstyret i Oslo som skal sitte og bestemme alt, og som vet alt best, er heller ikke det et bilde som jeg kan dele med Gunnar Gundersen, selv om det er veldig mange som er flinke i det styret, det er jeg helt sikker på. Slik saken står, og som flertallet mener, er det viktig nå å få en fordeling i hovedstyret som bidrar til at fylkeskommunene kjenner seg igjen, og at man bevarer en lokalkompetanse også i hovedstyret. For det er nettopp det som må være viktig for oss, med tanke på å bevare de regionale styrene, at det sitter lokal kompetanse der. Jeg synes kanskje styret har blitt brukt for lite i forhold til den lokale kompetansen man faktisk sitter på – ikke bare at man skal ha kredittvurdering eller behandle saker på det området, men man burde ivaretatt den kompetansen som styrene har på strategiske vurderinger og på hvordan Innovasjon Norge skal hjelpe næringslivet som er rundt omkring i fylkene.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-01-19:
Jeg vil slutte meg til det innlegget som saksordføreren holdt i saken. Det er to ting det har vært særlig fokusert på i behandlingen av saken. Det ene er overføringen av eierskapet til staten, det andre er synet på de regionale styrene. Jeg må si at det jeg egentlig undrer meg mest over i denne saken, er regjeringens prosess fram til den proposisjonen som ble lagt fram. Det virker som om en ikke i stor nok grad har tatt på alvor at det finnes to eiere av Innovasjon Norge, og at fylkene i for liten grad har blitt involvert i prosessen. Det kan vi også se av de høringssvarene som kom om dette. Jeg vil også knytte noen kommentarer til det faktum at vi har fått en sak som omhandler et ganske enkelt spørsmål: Skal staten overta eierskapet til Innovasjon Norge? Vi vet at vi har fire partier som svært ofte, iallfall tidligere, har skrytt veldig av den nye samarbeidsavtalen som de har. Burde det ikke vært klarlagt fra regjeringens side – ved å ha en liten føler ute – om en har flertall i Stortinget, før en legger fram denne type saker? Vi har hatt en prosess med 53 høringssvar – egentlig har en ikke kommet særlig mye lenger. Videre til saken: Når det gjelder spørsmålet om regionale styrer, er det fra Senterpartiets ståsted viktig å understreke at selv om et flertall i komiteen ønsker å opprettholde lovfestingen, er ikke det til hinder for at Innovasjon Norge selv kommer til at det er tjenlig å beholde de regionale styrene. Sannsynligheten for at Innovasjon Norge trekker en slik konklusjon, er også større når en ikke får et statlig heleid selskap her. Jeg mener komiteen har levert en ganske presis bestilling på hvor politikken skal ligge, og forventer at regjeringen svarer på den og kommer tilbake til saken. I en tid med stigende ledighet er et velfungerende Innovasjon Norge viktig. Det pågår mange omstillingsprosesser i Innovasjon Norge. Jeg mener regjeringen også må ta det i betraktning – finne balansen mellom omstilling og ro i organisasjonen Innovasjon Norge for å komme fram til det resultatet som best tjener norske distrikter, norske gründere og norske næringsdrivende.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-01-19:
Det er ingen tvil om at regionale utviklingsmidler er viktig for å sikre verdiskaping. Det er viktig at den vedtatte nasjonale transportplanen blir fulgt opp, og det er viktig at vi har et velfungerende Innovasjon Norge, som kan bistå næringslivet. Vi er i en situasjon i Norge der det går godt i flere bransjer – stort sett. Én hovedforklaring er en veldig svak krone. Når regjeringen ser på det samlede utviklingsarbeidet og verdiskapingen, er det fare for at en med en – jeg vil si – kunstig lav norsk krone for raskt bygger opp bransjer som vil kunne gå på en smell hvis kronekursen mer normaliserer seg igjen. Det kunne være interessant å høre om statsrådens tanker rundt akkurat denne problemstillingen i et verdiskapingsperspektiv.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-01-19:
Jeg forstår statsrådens og regjeringens behov for å peke på de faktorene de selv rår over, som forklaring på at det går godt, men det er ingen tvil om at kronekursen også påvirker. En annen ting som påvirker, er at det er ro og stabilitet rundt Innovasjon Norge. Det har det ikke vært den senere tiden. Også spørsmålet om eierskap har skapt usikkerhet rundt Innovasjon Norge. Da er mitt spørsmål om statsråden kan si noe om regjeringens arbeidsform og forholdet til flertallet og samarbeidsavtalen på Stortinget. For det er ingen tvil om at her har vi brukt lang tid på å diskutere en sak som ender med at regjeringen ikke får flertall, noe som en nok ganske enkelt kunne ha sjekket ut med sitt parlamentariske grunnlag på forhånd. Er dette en tjenlig måte å drive politisk styring av Innovasjon Norge på?
Pål Farstad (Venstre), 2016-01-19:
Innledningsvis i komiteens fellesmerknader blir noe viktig framhevet, nemlig nødvendigheten av å organisere Innovasjon Norge slik at fylkeskommunale og regionale behov blir godt ivaretatt. Nettopp dette er en viktig grunn til at Venstre vil ha et delt eierskap mellom staten og landets fylkeskommuner. Venstre mener, i likhet med flertallet i komiteen, at regjeringens forslag om å fjerne fylkeskommunens eierskap til Innovasjon Norge innebærer en svekkelse av fylkeskommunens mulighet til å være en aktør for regional utvikling og regional forankring. Vi er derfor glade for at en samlet komité står bak forslaget om at det fortsatt skal være delt eierskap, slik det er i dag. Jeg vil også takke sakens ordfører for det arbeidet som er gjort i så måte. Når det kommer til spørsmålet om lovfesting av lokale styrer, støtter Venstre forslaget om at lovfestingen opphører, samtidig som regionale styrer kan videreføres der det er hensiktsmessig. Jeg har tiltro til at hovedstyret eller styret er seg sitt ansvar bevisst og organiserer virksomheten på den måten som tjener kundene rundt omkring i landet best, at vi får mest mulig kundekontakt og effekt ut av de pengene og menneskelige ressursene som Innovasjon Norge rår over, både internasjonalt og nasjonalt – utover hele landet, at det gjør regionkontorene og de som jobber der, best mulig i stand til å «serve» sitt område, og at det blir rom for enda mer spesialisering, spissing, av kompetanse i de ulike delene av landet alt etter hvilken næringsstruktur som gjelder. Samtidig må en sikre at dette ikke går ut over at kunden må ha tilgang til minst like god rådgivning og oppfølging på ethvert område, uansett hvor vedkommende befinner seg i landet, uansett adresse. Flertallet i komiteen legger til grunn at den regionale tilknytningen ikke reduseres ved opphevelse av lovfesting av regionale styrer. Dette er viktig. De ressursene en sparer på regionalt styrearbeid, må brukes på aktivitet til beste for kundene i hele landet, til beste for de grupper mennesker, bedrifter og selvstendig næringsdrivende som Innovasjon Norge er satt til å betjene og utvikle.