Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-14:
SV var opptatt av å få helse- og omsorgsministeren til å komme til Stortinget for å gi en redegjørelse om situasjonen i det psykiske helsevernet i Norge. Bakgrunnen var de svært mange tilbakemeldinger, rapporter og bekymringer vi som politikere har fått, enten direkte eller gjennom media, fra pasienter, pårørende, fagfolk og organisasjoner. Disse rapportene og bekymringsmeldingene har gitt oss et bilde av til dels alvorlig svikt og mangler i tjenestetilbudet til personer med psykiske lidelser. Det som har bekymret oss i SV kanskje aller mest, er særlig to forhold. Det første er at svært mange barn og ungdommer med til dels svært alvorlige psykiske lidelser står og har stått uten noe behandlingstilbud, og at oppbygging av behandlingskapasitet og kompetanse synes å ha gått betydelig tregere når det gjelder barn og unge enn når det gjelder voksne pasienter. Tall har også vist at ventetida på behandling for barn og unge til dels har vært lengre enn for voksne, og nedgangen i ventetid har vært mer beskjeden for denne gruppen enn for andre. Det andre som har gitt oss ekstra grunn til bekymring, er et bilde av at de som blir hardest rammet av manglende kapasitet, ved siden av barn og unge, er de alvorligst syke pasientene. Helse- og omsorgsministeren la i sin redegjørelse bl.a. vekt på at gode akuttpsykiatriske tjenester er viktig. Det er ikke vanskelig å være enig i det. Men det er mye som tyder på at det er et like stort problem at det er svært mangelfulle tilbud når det gjelder videre behandling og oppfølging av personer som skal videre fra den akuttpsykiatriske tjenesten. Altfor ofte har vi derfor opplevd at alvorlig syke mennesker etter et kort opphold i akuttpsykiatrien blir skrevet ut til absolutt ingen ting. Dette avdekker mangler både i spesialistpsykiatrien og i det langvarige og sammensatte tjenestetilbudet mange alvorlig psykisk syke trenger, og som kommunene skal gi. Det blir den store utfordringen framover, både for Stortinget og for helse- og omsorgsministeren. Opptrappingsplanen for psykisk helse dreier seg mye om ressurser. Det vil ofte si penger. Så blir det noen ganger sagt at mer penger ikke kan løse alle problemer, heller ikke i psykiatrien. Det er jeg enig i. Men vi kommer heller ikke bort fra at det også dreier seg om det. Da er det grunn til å understreke at det først er i år – i 2005 – at ressurstilgangen til psykiatrien over statsbudsjettet er noenlunde i samsvar med det som var forutsatt i opptrappingsplanen. I alle de foregående år har planen vært underfinansiert i større eller mindre grad. Det er kanskje en av årsakene til at den omleggingen av tjenestetilbudet som lå i opptrappingsplanen, har kommet i utakt. Nedbyggingen av større institusjoner og langtidsplasser har gått langt raskere enn oppbyggingen av DPS-er, kommunale tilbud og annet som skulle komme i stedet. Jeg er derfor glad for de sterke signalene helse- og omsorgsministeren gir når det gjelder prioriteringen av psykiatrien framover. Ikke minst har vi i SV med glede merket oss at statsråd Gabrielsen erkjenner at prioriteringen av psykiatrien i de regionale helseforetakene ikke er og ikke har vært tilstrekkelig. Statsråden var også forbilledlig klar i sin forsikring om at psykisk helsevern og rusbehandling hver for seg skal ha sterkere vekst i 2005 enn somatikken. Dette temaet har vært gjenstand for mange politiske debatter her i salen i denne perioden. SV registrerer nå at statsråd Gabrielsen er enig i at når Stortinget har sagt at psykiatri og rusområdet skal prioriteres, betyr det at den årlige ressursveksten på disse to områdene må være større enn på andre områder. Dermed bør denne politiske diskusjonen være lagt død én gang for alle. Da har vi i alle fall en felles forståelse av utgangspunktet for den videre utviklingen av det psykiske helsevernet. Men det dreier seg også om mer enn bare penger, som flere har vært inne på. Det dreier seg om å ta den enkelte pasient på alvor, finne de individuelt best tilpassede behandlingstilbudene og gjennomføre disse, og ofte er det behov for langvarige sammensatte tjenester. Og så må det stilles klare krav til kvaliteten på disse tjenestene. Så har representanten Alvheim fremmet et forslag på vegne av Fremskrittspartiet om en type behandlingsgaranti for barn og unge under 18 år. Dette er et forslag som SV i ulike sammenhenger har fremmet flere ganger, og så langt – så vidt jeg husker – har vi bare fått tilslutning til det fra Senterpartiet. Vi er derfor veldig glad for at også Fremskrittspartiet nå ser behovet for dette. Og det Dokument nr. 8-forslaget som representanten Bjarne Håkon Hanssen fremmet ved åpningen av dette møtet, går jo i noenlunde samme retning, så her kan det tyde på at vi kan komme til å få flertall. Men det er selvfølgelig slik at et forslag som vi er enig i, som forslaget fra John I. Alvheim, som er i tråd med det vi har sagt før, vil vi stemme for.