trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Boligen er noe av det viktigste vi har. Derfor er regjeringen opptatt av at boligmarkedet skal være velfungerende og effektivt over hele landet. I enkelte deler av landet er det press på boligmarkedet med en boligprisvekst de senere år som gir grunn til bekymring. Særlig gjelder dette Oslo, hvor det nå, under det rød-grønne byrådet, i gjennomsnitt tar fem år å få frem en reguleringsplan. Det bygges for lite; etterspørselen er høyere enn tilbudet. I andre deler av landet er bildet et annet. Enkelte kommuner har små, usikre eller stagnerende boligmarkeder. Dette er i stor grad distriktskommuner med lave boligpriser og svak prisvekst. Lav boligbygging i distriktene gir lite fornyelse av den eksisterende boligmassen. Tilgangen på egnede boliger kan være avgjørende for om folk etablerer seg eller blir boende på et sted. Et lite og ensidig boligtilbud kan være til hinder for rekruttering av arbeidskraft i distriktene. Jeg er enig med forslagsstillerne i at Husbanken har en viktig rolle i å bidra til velfungerende boligmarkeder i hele landet. Et av formålene med Husbankens låneordninger er å støtte opp under boligbygging i distriktene. Husbanken kan lempe på krav om belåningsgrad i områder der private banker i liten grad finansierer nybygging. Dette er fordi markedsprisene på brukte boliger i distriktsområder ofte er lavere enn byggekostnadene. Kommunene kan også fravike krav om at mottakere av startlån må ha langvarige finansieringsproblemer dersom boligsituasjonen hindrer utvikling av det lokale næringslivet. Jeg har bedt Husbanken sørge for at adgangen til å ta distriktspolitiske hensyn i långivningen blir bedre kjent. Jeg har også bedt Husbanken skaffe mer kunnskap om hvordan ordningene praktiseres. Private banker finansierer i ulik grad nye boliger i distriktene. Det er viktig at lån fra Husbanken skjer i et samspill med private banker. Lån fra Husbanken skal supplere markedet, ikke konkurrere med private banker. Kommunene har et særskilt ansvar for boligsosiale tiltak, men de er også en boligpolitisk aktør i videre forstand. Kommunene må kunne se sammenhengen mellom boligsosiale tiltak og ordinær boligforsyning. Det vil bidra til et mer fleksibelt og variert boligtilbud i distriktene.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Dette er dessverre en problemstilling mange steder, og jeg tenker at det er viktig med dialog mellom kommunen og virksomhetene for å legge til rette for boligbygging. Da er det viktig at kommunen kjenner til og tar i bruk de mulighetene som ligger i Husbanken, og den ordningen som ligger der for å kunne finansiere boliger i områder av landet hvor prisen for å bygge boliger er høyere enn markedsverdien når boligen står ferdig. Vi har virkemidler på plass, de må tas i bruk, og kommunene har et betydelig ansvar for å sørge for at det utvikles nok tomter til boligbygging i sine områder. Og så vet vi jo at det er en del som flytter fra sitt hjemsted, men beholder boligen der som fritidsbolig. Dette er det mange kommuner som har pekt på som en utfordring, fordi det binder opp boliger som ellers kunne vært brukt til folk som ønsker å være fastboende. Så reguleringsplanen i kommunene har mye å si for hvordan boligutviklingen blir.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg er veldig glad for å høre representanten beskrive et arbeidsmarked som under denne regjeringen blomstrer i Distrikts-Norge. Det er ikke ofte vi hører det fra representantens parti, men det er godt å få det bekreftet i dag, selv om det er en litt annen sammenheng enn det vanligvis sies i. Så er jeg helt enig i at vi må legge til rette for at det bygges nok boliger, og at det er attraktivt for flere å bygge nye boliger også i distriktene. Særlig i områder hvor næringslivet etterspør arbeidskraft, er dette enormt viktig. Som sagt mener jeg at ordningene som Husbanken har, må bli bedre kjent. Regjeringen legger frem tre nye distriktspolitiske strategier om kort tid, og der vil vi gå nærmere inn i disse problemstillingene – fordi det er viktig. Vi opplever at mange kommuner – med rette – er opptatt av dette. Vi ønsker å legge til rette som best vi kan fra regjeringens side, og så er samspillet mellom kommunene, boligkjøpere og næringsliv utrolig viktig i dette.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg er helt enig i at vi må ha effektive virkemidler, og vi må ha mer enn bare boligpolitikk, selv om boligpolitikk selvfølgelig også er viktig. Derfor legger regjeringen frem tre nye distriktspolitiske strategier før sommeren, hvor vi går gjennom bredden, kan du si, i de virkemidlene som vil være nødvendige for å gjøre lokalsamfunn landet rundt attraktive for unge spesielt, både de som ønsker å bli værende, de som ønsker å flytte tilbake, og også nye som ønsker å flytte dit. Jeg tror det er fullt mulig å få det til, men det krever altså ikke ett virkemiddel eller to virkemidler. Det krever at vi tenker helhetlig og bredt på disse utfordringene, og at kommunene, næringsliv, frivillighet og det nasjonale nivået jobber sammen for å utløse det fantastiske potensialet vi har i distriktene. Vi ønsker et samfunn der det å bo, leve og jobbe i distriktene er sett på som noe positivt, at vi klarer å tiltrekke oss flere til å gjøre det. Jeg tenker at vi må bidra til det som best vi kan fra nasjonale myndigheter, men det er altså ikke bare boligpolitikk som da er viktig – men også boligpolitikk.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Senterpartiet foreslår to ting i denne saken. Det ene er at Husbanken skal tilby lån også i områder i landet hvor det ikke er lønnsomt å bygge. Det kan Husbanken allerede gjøre, og jeg har gitt Husbanken beskjed om at den muligheten må bli bedre kjent. Her slår Senterpartiet inn åpne dører. Det andre forslaget er at vi skal satse på leie-til-eie. Ja, det gjør vi. Vi har allerede, for lenge siden, satt ned et erfaringsnettverk med boligutviklerne for å se på hvordan vi kan skalere opp den ordningen, slik at den får en reell betydning for unge som ønsker seg inn på boligmarkedet. Jeg forstår ikke helt representantens kritikk. Han har fremmet to forslag, hvorav regjeringen innfrir på begge.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Senterpartiet foreslår ikke en ny ordning, Senterpartiet foreslår en ordning som allerede finnes. Og så kritiserer Senterpartiet regjeringen for ikke å følge opp et forslag som egentlig handler om noe vi allerede gjør. Jeg er helt enig i at den ordningen må bli bedre kjent. Kommunene har et betydelig ansvar. Heldigvis er det slik at representanten og jeg deler en tillit til kommunene, tillit til at de faktisk klarer å navigere seg rundt i det statlige systemet og ta disse ordningene i bruk. Vi skal bidra til at ordningen blir bedre kjent, og kommunene må faktisk bidra til at ordningene tas i bruk i større grad enn i dag. Så er vi enige om at det kreves mer enn bare boligpolitikk for å få løst utfordringene i Distrikts-Norge, men boligpolitikk er også viktig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Hvis leie-til-eie skal bli et reelt alternativ som virkelig får betydning for unge menneskers mulighet til å komme inn på boligmarkedet – de trenger ikke være unge heller, for den saks skyld – kreves det mer enn statlige ordninger gjennom Husbanken. Da kreves det også at vi har med oss private boligutviklere, at de også bygger leie-til-eie-boliger i stor skala, slik at det får en reell betydning. Vi skal fortsette med å støtte opp om leie-til-eie-initiativ gjennom statlige støtteordninger, men vi må altså ha med oss de store utviklerne. Og nå ser vi at det skjer enormt mye på dette området. Det vi nå gjør, er å kartlegge om det finnes noen regelverkshindringer som står i veien for denne typen prosjekter, at man kan gjøre dette i stor skala – boliger som er organisert på ulikt vis, borettslagsmodell, sameiemodell. Hva er det dette innebærer for nettopp den typen konsept? Vi ønsker å rydde hindringer av veien og bidra til at det kan bygges mye mer også blant de private, slik at det får en reell betydning.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Representanten Greni ba regjeringen og regjeringspartiene være med på virkemidler for å gjøre noe med boligsituasjonen i distriktene. Selv har de foreslått ett, og det virkemidlet finnes allerede. Jeg må si jeg er litt overrasket over anslaget fra talerstolen fra representantene fra Senterpartiet. Vi er enige om hva problemet er, og vi er enige om at vi må gjøre noe med det, og vi er i og for seg enige om at Husbanken skal ha en rolle å spille i det. Så er det ingen forvirring i dette. Hovedregelen når det gjelder startlån, er at det skal gå til personer som har langvarige betalingsproblemer, men man kan også gi startlån i distriktene, særlig der det er behov for det ut fra næringspolitiske hensyn, altså at det er jobber, men det finnes ikke boliger for dem som jobber der, å bo i. Representanten Andersen trekker opp behovet for en nasjonal plan for boligbygging, der Husbanken skal spille en sentral rolle. La meg bare si at i deler av landet der det er press, er utfordringen at det ikke reguleres nok boligtomter. Det tar altfor lang tid. SV har sittet i byrådet i seks år og må snart feie for egen dør. Det hjelper altså ikke med en nasjonal plan fra statens side for hvor mange boliger som skal bygges i Oslo, hvis ikke byrådet klarer å regulere nok tomter til at det blir bygget. Svaret fra SV er å tilføre mer kapital gjennom billige lån til unge mennesker fra Husbanken. Og hva skjer da når det ikke bygges flere boliger, men tilføres mer kapital? Jo, da går prisene ytterligere opp, alt annet like – enda sterkere boligprisvekst. Vi må ikke bare snakke om etterspørselssiden. Vi må også snakke om tilbudssiden, og det gjelder enten vi snakker om distriktene eller pressområdene. Så her er tilbudssiden helt sentralt. Det er ikke enkle svar på de sammensatte utfordringene vi har diskutert med utgangspunkt i dagens forslag. Jeg tror ikke det er ett virkemiddel som skal til. Jeg tror det er mange, og ikke alt handler om bolig heller. Men nå er det disse to forslagene vi har til behandling i dag, og det er to forslag som dels er innfridd, og dels som det jobbes med, og jeg er glad for at Stortinget sånn sett gir sin tilslutning til det arbeidet som regjeringen allerede gjør på dette området.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Når det gjelder den siste problemstillingen, om livsløpsstandard, henviste representantene fra Senterpartiet til Norman-utvalget. Jeg tenker at det er spesielt viktig at det er livsløpsstandard når det bygges nye boliger i distriktene. Men så er det også sånn at det å bygge nytt med livsløpsstandard koster ikke noe mer hvis man planlegger det fra start. Men det Husbanken også gir lån til, er utbedring av eksisterende boliger, for å sørge for at de som ikke har mulighet og anledning til å flytte fra sin bolig, kan få den tilpasset med rimelige lån og tilskudd. Det tenker jeg også er en stor fordel. Så til representanten Andersen, som presiserer at startlån skal gis innenfor rammen av hva hver enkelt kan betjene, og at det ikke skal være billigere enn andre lån, hvis jeg forsto representanten rett. Det er jo startlån i dag. Det er billigere enn banklån. Det er også grunnen til at vi har startlån. Men spørsmålet som melder seg, er egentlig hva partiet SV tenker om boliglånsforskriften. Dette er jo det samme som å skrote boliglånsforskriften. Det kan godt hende at det kan være behov for å gjøre justeringer i boliglånsforskriften, men å skrote den tror jeg vil være uheldig. Det er jo en grunn til at vi har den. Det SV også foreslår, er å fjerne rentefradraget. Gjør man det, rammer man jo dem som har kommet sist inn i boligmarkedet, og som har de høyeste lånene relativt sett. De er gjerne unge, sårbare mennesker. Så vi snakker i praksis om å sette unge mennesker i en gjeldsfelle, og det tror jeg er svært uheldig. Vi må huske på at selv om det er lenge siden nå, har vi hatt perioder i det norske boligmarkedet med store boligprisfall. Hvis man gir inntil 100 pst. belåning, slik man gjorde før, og boligprisene faller – som gjerne sammenfaller med at unge mennesker mister jobben, som mange har gjort under pandemien – vel, så har man ikke anledning til å beholde boligen. Man er nødt til å selge den, og da til en lavere pris enn det lånet man har, tilsier. Det er en gjeldsfelle. Så SVs svar på unge menneskers boligutfordringer i storbyen er først en skattebombe og så en gjeldsfelle. Jeg tror det er en veldig dårlig kombinasjon, rett og slett. Derimot tror jeg på at vi bruker startlånet nettopp til å hjelpe dem som har vedvarende utfordringer med å komme seg inn på boligmarkedet, slik at de får trygge rammer rundt livet sitt. Vi har styrket startlånsordningen ikke minst for barnefamilier, for å sørge for at de får mulighet til en trygg start på livet.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
La meg først få lov til å takke komiteen og ikke minst komitélederen for et veldig godt samarbeid om denne saken. Regjeringen mener at elsparkesykler er et innovativt og positivt tilskudd til mobilitet i byene, og at de er kommet for å bli. Samtidig viser erfaringer at elsparkesykler også fører med seg en del utfordringer når det gjelder både sikkerhet og fremkommelighet for andre trafikantgrupper. Vi har f.eks. sett et stort antall personskader – en del av dem alvorlige – og vi ser at det er flere ulemper for bl.a. blinde og rullestolbrukere. Flere kommuner har også etterlyst strengere regulering av elsparkesykler. Jeg er derfor glad for at et bredt politisk flertall nå går sammen om å gi kommunene en klar lovhjemmel for å regulere utleie av små, elektriske kjøretøy på offentlig grunn. Regjeringen har hele tiden ment at det ligger innenfor kommunenes eierrådighet å regulere utleie av elsparkesykler på kommunal grunn. Det er imidlertid sådd tvil om dette er tilfellet, bl.a. i en avgjørelse i Frostating lagmannsrett – dommen er ikke rettskraftig. Vi ser derfor at det er behov for å presisere og tydeliggjøre kommunenes adgang til å regulere utleie av elsparkesykler. Lovforslaget som behandles i dag, er ikke lagt frem i en proposisjon fra regjeringen, men regjeringen har gitt lovteknisk bistand og svart på spørsmål om innspillene fra komitéhøringen. Brevene er vedlagt komitéinnstillingen. Elsparkesykler i bybildet fører med seg både fordeler og ulemper. For regjeringen har det hele tiden vært viktig å veie de ulike hensynene mot hverandre. Vi må finne fornuftige løsninger som ivaretar alle som blir berørt. Jeg mener at Stortinget og regjeringen nå har funnet en god balanse. Loven vil gi kommunene et godt rettslig grunnlag for å regulere utleievirksomheten på offentlig grunn og vil være et godt supplement til trafikkreglene.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg oppfatter i hvert fall at det gir en mulighet til å innføre bruksforbud i enkeltområder, men jeg vil ikke nå på stående fot gå inn på hvor stort et sånt geografisk område eventuelt må være. Men hvis representanten ønsker det, kan jeg gjerne komme tilbake med en vurdering av det konkrete spørsmålet som her stilles.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Nå skal jo samferdselsministeren holde innlegg etter meg, men jeg oppfatter at konflikten med gående på fortau også er noe som Samferdselsdepartementet har vært veldig opptatt av gjennom å innføre nye trafikkregler i forskrift som gir kommunene anledning til å skilte og regulere dette på en annen måte enn før. Men det er jeg helt sikker på at samferdselsministeren vil komme nærmere inn på. Jeg oppfatter at denne lovteksten, slik den nå foreligger, vil åpne for at man i bestemte områder kan si at her er det ikke lov å kjøre elsparkesykkel. Representanten spurte om hele området innenfor Ring 2 i Oslo, og det er jo en litt annen problemstilling enn f.eks. nedre del av Karl Johan, hvor det er veldig mange gående, så jeg tror jeg må komme tilbake til representanten om akkurat det spørsmålet. Men jeg ville nok ikke, hvis jeg satt i bystyret, være innstilt på å regulere hele området innenfor Ring 2 som ett område.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Representanten glemte å ta med at det fortsatt er lov å tygge på lakrispipa når man kjører på sparkesykkelen, så alt er ikke forbudt – selv om statsråden er noe mer glad i forbud enn representanten er, det tror jeg vi kan fastslå. Når det er sagt, har representanten helt rett. For veldig mange kommuner vil dette være smør på flesk. Veldig mange kommuner har ikke behov for å regulere denne virksomheten, veldig mange kommuner har ikke et problem med det. Jeg er opptatt av det lokale selvstyret, og vår innstilling til dette har vært at kommunene har hatt mulighet til å regulere dette på offentlig grunn. Så har altså Frostating sådd tvil om det er tilfellet. Da er det bra at Stortinget har tatt initiativ til denne lovhjemmelen, som gir de kommunene som har behov for det, muligheten til å regulere dette på en hensiktsmessig måte, ut fra lokale forhold. Jeg er opptatt av lokalt selvstyre, og det håper jeg at representanten også er.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg har som sagt tillit til at det lokale selvstyret fungerer som det skal. Det betyr at man lokalt bør ha muligheten til å regulere dette på en måte som er hensiktsmessig ut fra de forholdene som er i den enkelte kommune. Jeg har oppfattet tidligere at representanten har vært veldig opptatt av det lokale selvstyret. Særlig i byggesaker og innsigelsessaker har det vært en gjennomgangsmelodi fra representanten og hans parti. Jeg tenker at vi også skal ha tillit til at kommunene kan klare å finne gode måter å forvalte elsparkesyklene på der hvor det er behov for det. Det er ikke alle kommuner som har utfordringer med dette. Jeg er tydelig på at jeg er positiv til elsparkesykler, men jeg mener det er bra at det kommer inn i ordnede former, for det er reelle utfordringer, ikke minst for svaksynte og andre grupper som påvirkes negativt av at disse sparkesyklene ligger henslengt nær sagt overalt, er trafikkfarlige og utgjør en fare for personskade for gående og andre trafikanter.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg er helt enig i at det kan være behov for å evaluere loven relativt raskt. Samtidig, for å kunne evaluere den, må den virke litt, hvis ikke har en evaluering ingen hensikt. Jeg tenker at vi i hvert fall bør få mulighet til å se hvordan denne loven virker i praksis i løpet av en sparkesykkelsesong. Nå får vi se hvor raskt kommunene klarer å regulere dette i kommunal forskrift. Jeg ser at f.eks. Oslo kommune allerede har sendt ut på høring utkast til forskrift, og det betyr at det kan komme på plass relativt raskt. Da vil vi vinne erfaring med hvordan dette fungerer. Jeg er helt enig med representanten i at det kan være behov for å justere på loven når vi har fått litt erfaring med den. Jeg tror vi alle er opptatt av at dette skal være velfungerende både for brukerne, for kommunen og for tilbyderne, og da kan det absolutt være behov for å justere loven.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Det kan godt hende at det med tiden kan være fornuftig å gi kommunene anledning til å kreve gategrunnsleie. Mitt utgangspunkt har vært at jeg tror det er klokt at spørsmålet gis en nærmere vurdering når loven har fått virke litt og vi ser effekten av de endringene vi nå gjør. Det avhenger av hvordan gategrunnsleie innrettes. Det kan ha ganske store konsekvenser for tilbudet til brukerne og hva slags type tilbydere vi får i markedet. Det viktigste nå har vært å løse de trafikale utfordringene, utfordringene i bybildet med at mange sparkesykler ligger henslengt og er til sjenanse og direkte volder skade for andre – noe vi nylig så da en 83-åring brakk nakken etter å ha snublet i en elsparkesykkel. Dette har vært det viktigste, og så får vi komme tilbake til spørsmålet om gategrunnsleie etter hvert.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
De statlige planretningslinjene for samordnet bolig-, areal- og transportplanlegging skal bidra til å sikre effektiv arealbruk og tilstrekkelig boligbygging i områder med press på boligmarkedet. For å få en bærekraftig og fremtidsrettet arealutvikling er det viktig at utbyggingsmønster og transportsystem samordnes. Det reduserer behovet for å bygge ned jordbruksarealer og arealer med høy grad av karbonbinding. Jeg er enig med forslagsstillerne i at jordvern er et sentralt og viktig hensyn i arealpolitikken. Jeg mener samtidig at hensynet til jordvern er godt ivaretatt i de statlige planretningslinjene for samordnet bolig-, areal- og transportplanlegging. Jeg ønsker særlig å vise til retningslinjenes punkt 5.3, som sier at fortettingspotensialet bør kartlegges når det vurderes å omdisponere verdifull dyrket eller dyrkbar jord. Planpraksis viser også at planretningslinjene i dag gir en god ramme for nødvendige avveininger, herunder avveiningene mellom jordvern, effektivt utbyggingsmønster og kommunenes utviklingsbehov, som representantene tar opp i forslaget. Kommunene har stor frihet og et betydelig ansvar for å legge til rette for tilstrekkelig boligbygging gjennom god samfunns- og arealplanlegging. De statlige planretningslinjene skal bidra til et godt og produktivt samspill mellom kommuner, stat og utbyggere i det arbeidet, slik at vi kan oppnå vekst og utvikling på en bærekraftig måte i kommuner over hele landet. For områder med lite utbyggingspress viser punkt 4.3 i retningslinjene til at lokale myndigheter kan vurdere et mer differensiert bosettingsmønster der det er nødvendig for å øke attraktiviteten for bosetting. I omtalen av planretningslinjenes virkeområde er dette særlig tydelig. Praktisering av retningslinjene skal differensieres og tilpasses regionale og lokale forhold. Jeg mener derfor at komiteens tilråding til Stortinget om å be regjeringen påse at planretningslinjene praktiseres slik at de er tilpasset regionale og lokale forhold, er godt ivaretatt. Jeg kan også forsikre om at dette er noe Kommunal- og moderniseringsdepartementet vektlegger i styringsdialogen med statsforvalteren. Alt i alt mener jeg at de statlige planretningslinjene i dag ivaretar de hensynene som forslagsstillerne tar opp, på en god og balansert måte, og jeg ser derfor ikke noe behov for å foreta endringer i de statlige planretningslinjene.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg deler ikke representantens beskrivelse av at retningslinjene tvinger spredtbygde kommuner til å sentralisere bosettingen. I henhold til plan- og bygningsloven er det kommunene som sitter i førersetet og har ansvar for samfunns- og arealplanleggingen i sine respektive kommuner. Kommunene har stor frihet og et betydelig ansvar for å legge til rette for tilstrekkelig boligbygging i sine kommuner. Hensynet til effektiv arealpolitikk gjelder også i spredtbygde kommuner. Det reduserer behovet for å bygge ned jordbruksareal og areal med høy grad av karbonbinding. Jeg mener at innenfor de retningslinjene vi har i dag, er det ikke grunnlag for den beskrivelsen som representanten gir, at kommunene er tvunget til å sentralisere bosettingen.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg mener både mindre byer og større byer bør utvikles innenfra og ut. Det mener jeg er en forutsetning for å utvikle levende byer og tettsteder. Det er ikke dermed sagt at planretningslinjene legger føringer for at det ikke er mulig å ha bosetting også andre steder i kommunen. Det hender at jeg får disse sakene til avgjørelse hos meg. Da er det noen hensyn som alltid veier tungt, f.eks. jordvern. Men vi gir stort sett kommunene medhold i disse sakene – i langt større grad enn da Senterpartiet styrte. Det gjør vi fordi det er kommunene som har skoen på, det er de som vet hvor den trykker, og som er best egnet til å ta disse avgjørelsene innenfor de nasjonale rammene vi har lagt.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Det er ingenting som tilsier at det er flere konflikter rundt disse sakene nå enn det det var da Senterpartiet satt ved makten. Det er jo toppen av isfjellet av disse sakene som kommer til meg, for de aller fleste sakene blir løst lokalt på en god måte og med sterk medvirkning fra kommunene, som seg hør og bør. Så har jeg vært veldig tydelig på at i de kommunene som er grisgrendte i utgangspunktet, skal man praktisere disse planretningslinjene ut fra lokale forhold. Så kan det være enkelttilfeller der man f.eks. ønsker å bygge på dyrket mark, der Statsforvalteren er tydelig på at det ønsker vi ikke. Her er det ofte ulike meninger lokalt og sentralt, hvor man lokalt kanskje kan være mer tilbøyelig til å bygge ned dyrket mark enn det vi sentralt er villig til å akseptere, fordi vi må ta vare på matjorden som en nasjonal ressurs, både nå og i fremtiden.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg tror representanten forstår at det er helt umulig for meg å kommentere den typen enkeltsaker, der den eneste beskrivelsen jeg har, er den som representanten nå gir meg. Hvis representanten ønsker å ta opp en konkret sak, kan hun gjerne gjøre det, men da er kanskje ikke denne replikkvekslingen det som vil gi det mest opplysende svaret for representanten.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Jeg må si jeg ikke kjenner helt igjen de tallene som representanten refererer. Det statlige målet er at man skal være under 4 000 dekar i omdisponering av matjord. Det er akkurat skjerpet inn til 3 000 dekar. Men det omfatter ikke jord som landbruket selv omdisponerer. Så det tallet som representanten refererer, må jo da være inklusiv jord som landbruket selv har omdisponert. Når det gjelder statens mål, er vi i rute i tråd med de målene vi har satt i Stortinget, og har altså skjerpet inn det målet. Jeg vektla i mitt svar til tidligere representanter nettopp hensynet til matjord som en viktig årsak til at vi må ha disse planretningslinjene. For vi skal ivareta matjord, og vi må passe på at det ikke bygges ned for mye matjord i Norge, for det er viktig for fremtiden at den ivaretas.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
I samarbeid med landbruket er det helt åpenbart at vi må begrense omdisponeringen av matjord så mye som mulig. Så vil det likevel være slik at det av og til er nødvendig å ta noe matjord til store nasjonale prosjekter, f.eks. Det kan være at det ikke er til å komme utenom i forbindelse med jernbaneutbygginger eller andre nasjonalt viktige prosjekter. Men vi er helt enige om at det må begrenses til et minimum. Derfor har vi også strammet inn målet for hvor mye jord som skal tillates omdisponert hvert år. Det er ikke et mål vi skal tilstrebe å holde oss så tett som mulig opptil, det er en maksimalgrense for hva vi skal tillate omdisponert hvert år. Jeg oppfatter her at på den ene siden er det en del representanter som mener at staten er altfor streng og gir for mange føringer, og på den andre siden mener man at staten gjør for lite. Jeg tror nok disse planretningslinjene i realiteten er ganske godt avstemt med de utfordringene vi som samfunn forsøker å løse.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-06-10:
Til representanten Gjelsvik: Så vidt jeg husker fra Aurskog-Høland og den saken jeg hadde på mitt bord, er det slik at føringen om at 80 pst. av veksten skal komme i Bjørkelangen, kommer fra den regionale planen, ikke fra Statsforvalteren. Det er en regional plan som Aurskog-Høland selv har vært med på å lage. Jeg sa ja til en mer spredt boligutvikling i Aurskog-Høland enn det Senterparti-ordføreren i Aurskog-Høland selv gikk inn for, men jeg sa nei til å bygge ned matjord i Bjørkelangen, til tross for at Senterpartiet hadde gått inn for det. Jeg mener det var en riktig prioritering, for vi må se disse statlige planretningslinjene i lys av nettopp lokale forhold. Det er helt riktig at det er fornuftig da å kunne bygge opp flere mindre tettsteder i Aurskog-Høland, som allerede har flere sentra. Jeg mener også det er riktig å si nei til å bygge ned matjord selv om det ligger i Bjørkelangen, som er definert som et vekstområde. Jeg mener Senterpartiet bommer fundamentalt når de går mot kompakte småbyer og tettsteder. Er det noe unge mennesker etterspør, er det nettopp urbane kvaliteter også på små steder. Skal vi klare å få de unge til å bli, til å komme tilbake og tiltrekke oss flere, må vi kunne tilby urbane kvaliteter også på små steder, og det må få en konsekvens for hvordan vi planlegger og utvikler små lokalsamfunn. Hvis man ikke legger til rette for et urbant sentrum også på små steder, får man ikke det omfanget av tjenestetilbud som unge mennesker vil ha, og da trekker de til et annet sted. Alt henger sammen med alt, som en annen en gang sa, og jeg tror det er verdt å se litt helhetlig på nettopp hvordan vi skal tiltrekke oss flere mennesker i spredtbygde strøk. Dette er kanskje et godt tidspunkt, i kjølvannet av en pandemi, hvor mange ønsker seg nettopp mer plass, men kanskje ikke vil gi avkall på de urbane kvalitetene de har i dag. Så overlater jeg til Senterpartiet å bli enig med sin potensielle regjeringspartner Arbeiderpartiet, som jeg nå legger merke til går inn for arealnøytralitet. Det skal bli interessant å se hvordan de to partiene skal enes om en fornuftig arealpolitikk både lokalt og nasjonalt med det som utgangspunkt.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Jeg kan opplyse om at jeg har født et barn på sykehuset i Bærum, da det ikke var plass i Oslo. Men det skal vi ikke snakke om nå. I denne saken behandler vi to Dokument 8-forslag under ett, et fra Senterpartiet og et fra Fremskrittspartiet. Vi er godt kjent med at boligmarkedet ikke er velfungerende, verken i pressområder eller i alle distriktskommuner. Senest i dag lanserte NBBL tall som viser at det er flere som leier enn eier enn for bare ti år siden. Sånn kan vi ikke ha det. Er vi kommet dit at det skal være mer lønnsomt å investere i bolig enn å jobbe? En bekjent oppsummerte det treffende med at han hadde tjent mer per time på å sove i en leilighet på Grünerløkka enn hva han tjente per time på jobb. Det går flere boligdebatter i salen i dag og også i morgen. Vi i Arbeiderpartiet har fremmet en offensiv, ny boligpolitikk, med 30 konkrete forslag, i arbeidet med alternativt budsjett for dette året. Der fremmet vi forslag om å styrke kommuneøkonomien, noe som kunne gitt kommunene større muskler til å realisere egne boliger for flere og til å prøve ut ulike prosjekter som kunne gitt nye veier inn i boligmarkedet. Vi fremmer i dag sammen med Senterpartiet og SV forslag i tilrådningen om å styrke leie-til-eie-ordningen. Dette må vi få til hvis vi skal få ned ulikhetene som nå eskalerer i boligmarkedet. I vinter foreslo vi en rekke tiltak for å gi nye veier inn i boligmarkedet og også for å bygge flere boliger. Vi ønsket å styrke Husbankens utlånsramme, øke bostøtten, etablere prøveordninger for å hjelpe folk inn i boligmarkedet og prioritere penger til utarbeidelse av metodikk for leie-til-eie. Vi foreslo også å innføre en statlig rentekompensasjonsordning for kommunale tomtekjøp til 20 mill. kr. Ikke minst har vi foreslått to ganger i Stortinget å utrede endringer i plan- og bygningsloven sånn at kommunene kan få mulighet til å fastsette disposisjonsform i boligprosjektene. Vi foreslår også å reetablere prosjektet Boligetablering i distriktene. Det forslaget bygger på en tilsynsordning som het nettopp Boligetablering i distriktene, og som denne regjeringen avsluttet kort tid etter at den kom i regjering. Den ordningen bidro til å bygge ny kunnskap om boligmarkedet i distriktene, og det er kunnskap som brukes lokalt av kommuner nå for å utvikle kommunenes boligmarked. Det er behov for mer kunnskap om hvordan utfordringene ved boligmarkedene i distriktene kan adresseres.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
I henhold til plan- og bygningsloven er det kommunene som sitter i førersetet, og som har ansvaret for samfunns- og arealplanleggingen i sine respektive kommuner. Kommunene har stor frihet og et betydelig ansvar for å legge til rette for å sikre tilstrekkelig boligbygging i sine kommuner. For å sikre en bærekraftig og framtidsrettet arealutvikling er det viktig at utbyggingsmønsteret og transportsystemene samordnes, sånn at transportbehovet kan begrenses, og at det legges til rette for klima- og miljøvennlige transportformer. I et overordnet klimahensyn er det viktig å sikre en effektiv arealbruk i hele landet, og for å nå klimamålene er det nødvendig at nye boområder bringer innbyggerne effektivt og klimavennlig til og fra jobb. Nye boligområder må ivareta klima- og naturhensyn når det gjelder utbygging, transportløsninger, materialbruk og gjenbruksløsninger. I store byer hvor det bor mange mennesker, bygges mye og transporteres mye, har retningslinjene stor betydning for klimaet. I spredtbygde kommuner med få innbyggere, negativ befolkningsutvikling og et boligmarked i stagnasjon er det fare for at de statlige planretningslinjene er til hinder for befolkningsvekst. Demografiutvalget peker bl.a. på at det må settes inn statlige tiltak for å bedre boligmarkedene i distriktene. Det kan ikke være sånn at statlige planretningslinjer er så strenge at kommuner med befolkningsnedgang eller et boligmarked i stagnasjon ikke får bygget attraktive boliger. Derfor er det viktig at planretningslinjene er godt tilpasset regionale og lokale forhold, slik det åpnes for i dagens regelverk. Samtidig er det videre viktig å vite hvilken effekt disse planretningslinjene har for vekst i hele landet. Disse retningslinjene har jo virket en stund, og det er tid for å innhente kunnskap. Derfor fremmer vi forslag i salen i dag der vi ber regjeringen evaluere de statlige planretningslinjene og hvilken effekt de har hatt for utviklingen for vekst i hele landet. Med dette tar jeg opp Arbeiderpartiets forslag.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-06-10:
Boligmarkedet er en propp i systemet. Jeg opplever at statsråden tar innover seg det i sitt innlegg, men så var det tiltak og vilje til å gjøre noe. For eksempel skrev avisa Valdres 14. mai at attraktiviteten i Valdres går ned på grunn av mangel på boliger. Avtroppende «innovangsjonsminister» Hallgrim Rogn sa at «tilflyttingsmessig handler det faktisk mindre om arbeidsplasser enn boliger akkurat nå». Kulant, med administrerende direktør Saglien, er en nyetablert bedrift som har opplevd 150 pst. vekst, men sliter med bolig til sine ansatte og mulige nye til bedriften. Hva vil statsråden si til disse bedriftene som nå vil vokse, vil bruke mulighetene i markedet og tilby tjenester som folk vil ha, men ikke kan rekruttere kompetansen de trenger, fordi de mangler boliger?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-06-10:
Jeg kan ta noen flere eksempler. Vestre Slidre kommune har også prøvd å gi bort boligtomter. Kommunen i Valdres har definitivt regulert, bygd ut veier og stått på for å kunne tilby attraktive tomter med strålende utsikt over Jotunheimen og hva det måtte være som burde være attraktivt og fristende for folk som vil etablere seg. Og som sagt, arbeidsmarkedet er der, jobbene er der, men folk får kanskje ikke lån i banken til å finansiere – kanskje det er større krav om egenkapital enn det det er andre steder i landet. Derfor lurer jeg på om boligmarkedet skal være for dem som har formue eller egenkapital og muligheter, eller om man faktisk også vil tilrettelegge for dem som vil etablere seg og ta jobb, enten man er ung eller eldre. Derfor opplever jeg ikke at vi kan vise til dagens ordninger, for de fungerer åpenbart ikke. Hva slags nye initiativ og nye ordninger er det statsråden vil komme på banen med for å sørge for at boligmarkedet ikke er en propp i systemet?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-06-10:
Er det bare folk som pusher 50, med formue, som skal ha mulighet til å bygge bolig? Er det sånn at muligheten for å bygge seg en enebolig er forbeholdt områder med vekst og et stort marked for omsetning av boliger? Jeg stiller retoriske spørsmål for å sette på spissen situasjonen vi er i. Folk over hele landet får ikke innpass på boligmarkedet. At en stor andel av befolkningen eier sin egen bolig, har vært en del av suksessen i Norge. Det er et gode og en trygghet for livet folk lever, forutsigbarheten i hverdagen og en økonomisk sikkerhet om noe annet skulle skjære seg. Nå er vi der at folk som vil flytte og etablere seg i distriktene rundt omkring i landet, ikke får muligheten til det. Bankene vil kanskje ikke gi lån. Man har kanskje ikke mer enn 15 pst. egenkapital, og det holder kanskje ikke om markedsverdien på boligen er lavere etter at den er bygd, enn det byggekostnaden er. Skal man bygge på bygda, må man bygge for å bo livet ut. Legger vi til grunn, som både distriktsnæringsutvalget og demografiutvalget gjør, at sentralitetsklasse 4, 5 og 6 er distrikt, utgjør det 79 pst. av landets kommuner og 30 pst. av landets befolkning – med 1,6 millioner folk. Dette gjelder altså veldig mange. Senterpartiet vil ta tak i dette. Historisk vet vi at man etter krigen hadde en enorm etterspørsel etter bolig. Da satte man pristak og ga sterke insentiver til boligbygging. I dag foreslår Senterpartiet to konkrete tiltak og får gjennomslag for ett av dem. At leie-til-eie-ordningen utvides i omfang, er en god start. Inn i den utvidelsen må man ha med seg at også her er en del av premisset at det er prisstigning og et marked for omsetning av boligen. Det vil si at leie-til-eie ikke lar seg gjøre i mange kommuner med mindre man endrer premisset her. Jeg ser også at bekymringen rundt prisstigning er omtalt i innstillingen. Senterpartiets andre forslag om en ny boliglånsordning i Husbanken for å finansiere lån til boligbygging i områder der anslått markedsverdi er lavere enn byggekostnaden, ville tatt tak i problemet med avstand mellom kostnad for å bygge og sluttverdi i markedet. Den siste tida har vi dessuten fått høre om en prisvekst på 40 pst. for enkelte byggevarer. Dette gjør det enda tøffere å realisere boligdrømmen gjennom nybygg. Statsråden er uhyre opptatt av dagens ordninger i Husbanken. Jeg vil anbefale statsråden å sjekke vilkår og rente, for det må gjøres grep her hvis de skal treffe den gruppen vi er bekymret for gjennom representantforslaget. Dette er i tillegg hodebry for både unge og eldre som vil etablere seg i Bygde-Norge, og kommuner som vil rekruttere til seg nye innbyggere. Dette er et reelt problem, og problemet krever tiltak.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-10:
Jeg registrerer at statsråden sier han ikke bare må tenke på ett virkemiddel. Men problemet er at statsråden, til tross for en stor utfordring som har vedvart over tid, ikke er villig til å vurdere et eneste nytt virkemiddel og bare sier at det man har per i dag, er godt nok. Eksempelvis: I flere kommuner i Nord-Norge er under 1 pst. av boligene bygd etter år 2000. Jeg var selv på Værøy i fjor – der er riktignok 2,8 pst. av boligene bygd etter år 2000 – og besøkte en fiskeforedlingsbedrift, som viste til en stor utfordring med å tiltrekke seg arbeidskraft, og at boligsituasjonen er den store utfordringen. De forsøker selv å legge til rette, men savner sterkere virkemidler fra staten. Hvorfor er ikke regjeringen, ut ifra den alvorlige situasjonen som en ser, villig til å vurdere nye tiltak, slik Senterpartiet foreslår i denne saken?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-10:
Problemet er nettopp at det ikke blir gitt tilstrekkelig med lån til distriktene for å sikre boliger der. Hvis man ser på den rapporten som eksempelvis Samfunnsøkonomisk analyse kom med, viser den at ca. to tredjedeler av bedriftene i distriktene har problem med rekruttering av arbeidskraft. En fjerdedel av bedriftene sier at boligmangel er en utfordring når det gjelder arbeidskraft. Så den situasjonen som statsråden beskriver, er ikke riktig, utfordringen er der per i dag. Vi foreslår en konkret ordning som skal forsterke Husbankens virkemidler for å legge til rette for boligbygging i distriktene. Hvorfor stemmer regjeringspartiene det ned dersom statsråden mener at det er helt i tråd med regjeringens politikk?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-10:
Senterpartiet er opptatt av at det skal være mulig å bo, arbeide og leve et godt liv i hele Norge. Skal vi klare det, må en sørge for et godt tilbud av varierte arbeidsplasser. En må sørge for gode tjenester nær folk. En må sørge for å ta et oppgjør med den politisk styrte sentraliseringen av Norge som dagens regjering og støttepartiet Fremskrittspartiet står for. Og så må vi sørge for et velfungerende boligmarked i bygd og by – enten det nå er i Berlevåg eller i Bærum, i Aremark eller i Asker. Den 16. april i år intervjuet NRK Arne Mathisen fra fiskeforedlingsbedriften Lofoten Viking på Værøy, som jeg også var og besøkte i fjor vår. Og til NRK sier Mathisen: «Du får ikke tak i arbeidsfolk uten at det er boliger tilgjengelig. Nesten tre av fire ansatte hos oss er ikke fra Værøy i utgangspunktet, så det er klart at det er ei stor utfordring vi må løse.» Bedriften forsøker selv å legge til rette med ulike løsninger for å tilby folk bolig. Men dette er en stor utfordring i mange kommuner i Norge. På Værøy er ca. 2,8 pst. av boligene bygd etter år 2000, i Vardø er det 0,9 pst., i Gamvik 1 pst. og i Loppa 1,4 pst., mens i nabokommunen min, Ullensaker, er ca. 50 pst. av boligene bygd etter år 2000. Det er klart vi må sørge for mer boligbygging og legge til rette for mer varierte boliger for å møte behovet, ikke minst for folk som ønsker å bosette seg i en kommune, og for at bedrifter som har behov for arbeidskraft, skal få den arbeidskraften de har behov for. Det er jo en negativ spiral for en kommune som allerede har utfordringer med å opprettholde bosetting, arbeidsplasser og tjenestetilbud, når boligbyggingen blir redusert og i noen tilfeller knapt nok eksisterer fordi den forventede markedsverdien av boligen er lavere enn byggekostnaden. Da er selvsagt det reelle egenkapitalkravet som blir i slike situasjoner, viktig, men også det at en blir stående igjen med en bolig som en eventuelt skal selge på et senere tidspunkt, til en lavere verdi enn en bygde den for. Jeg må si jeg er overrasket over at flertallet ikke er villig til å gå inn for vårt forslag. Statsråden mener at det er å slå inn åpne dører, mens flertallet i sine merknader sier at de er for å vurdere kost-nytte-verdien av vårt forslag, og så argumenterer de mot vårt forslag i merknadene.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-10:
Det er utrolig viktig at vi legger til rette for at folk skal kunne bo, arbeide og leve gode liv i hele Norge. Da må en, for at en skal ha vekst og utvikling i hele Norge, legge forholdene til rette gjennom planpolitikken. Jeg registrerer at representanter fra regjeringspartiene, representanter fra Arbeiderpartiet og statsråden sier at en er opptatt av at det skal være mulig. Men når vi fra Senterpartiets side foreslår at en skal skrive det inn nettopp som et klart og overordnet mål i de statlige planretningslinjene – at en skal bidra til vekst og utvikling i hele Norge, at en skal ha en balansert utvikling mellom bygd og by, og at en ikke minst må legge til rette for utvikling i områder som har svak befolkningsutvikling i dag – så stemmer regjeringspartiene det ned. Dessverre stemmer også Arbeiderpartiet og SV det ned. Jeg er svært overrasket og svært skuffet over det. En lar det da – tvert imot – stå igjen i de statlige planretningslinjene at en skal bidra til kompakte byer og tettsteder. De statlige planretningslinjene er i dag blitt en brekkstang for kraftfull sentralisering. De skaper store utfordringer på de mest sentrale områdene knyttet til knutepunktene, med press på nedbygging av matjord og friområder, og samtidig skaper de ikke tilstrekkelig rom for vekst og utvikling i veldig mange samfunn rundt om i Norge. En kan bare gå til kommuner eksempelvis i det fylket jeg representerer, Akershus. La oss se på Aurskog-Høland: Der er Bjørkelangen definert som knutepunkt, der da 80 pst. av veksten skal være. Samtidig er Aurskog-Høland sammensatt av fem tidligere kommuner med en rekke tettsteder rundt i kommunen, Setskog, Rømskog, Aursmoen, Momoen og Hemnes, som alle har behov for rom for utvikling. Der er nettopp de statlige planretningslinjene og slik de blir praktisert, en stor hemsko for å bidra til det. Dette kan bidra til at en ikke klarer å opprettholde velfungerende infrastruktur. Det blir nedlegging av skoler og barnehager som resultat. Tilsvarende ser en i en rekke kommuner rundt om i Akershus. I Enebakk får ikke administrasjonssenteret Kirkebygda rom for utvikling fordi det ikke er definert som et knutepunkt – eller Fagerstrand i Nesodden kommune. Kommune etter kommune gir den samme tilbakemeldingen. Det hjelper ikke om statsrådene står i Stortinget med ferdigskrevne talepunkter som sier at alt er såre vel rundt om i Norge, når kommunene som lever i den praktiske virkeligheten, ser hva slags tvangstrøye disse planretningslinjene er, og at det er behov for endring. Jeg synes det er skuffende at stortingsflertallet ikke stemmer for vårt forslag.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-10:
Først til representanten Andersen. SV og Senterpartiet er i denne saken enige om at hensynet til å ta vare på matjorda må vektes tyngre. Vi står sammen i forslag om at det må tas inn som et overordnet mål, ikke bare i de statlige planretningslinjene, men også i andre statlige føringer, sånn at vi sørger for at vi tar vare på matjorda og hindrer den omfattende nedbyggingen av matjord som dessverre fortsatt skjer. Men samtidig som en gjør det, må en også sikre at en har statlige planretningslinjer der en skriver inn et overordnet mål om at en skal bidra til vekst og utvikling i hele Norge, der en skal sørge for en balansert utvikling mellom bygd og by, og der en ikke minst legger til rette for mer utvikling i områder som har en negativ befolkningsutvikling i dag. Det er nettopp sånne overordnede statlige føringer som det er viktig å legge til grunn, istedenfor de føringene som statsråden nå nok en gang viste til, om at en skal ha kompakte byer og tettsteder. Jeg bor på et av de stedene i Akershus som er definert som knutepunkt – Sørumsand. Når det gjelder ungdom og urbane kvaliteter: Det er ikke så forferdelig attraktivt for ungdom at en skal klumpe sammen leiligheter til en pris på 8–10 mill. kr, som de ikke har sjans i havet til å få kjøpt seg uansett, fordi en skal ha såkalte kompakte byer og tettsteder. Det er mye viktigere at en kan ha en balansert utvikling som legger til rette for at ungdom kan skaffe seg et godt sted å bo og god bokvalitet, innenfor gode friområder, og samtidig sørger for en god utvikling av lokalsamfunnet. Det gjelder Oslo også, for den saks skyld, eksempelvis i Nydalen, der min bestefar jobbet hele sitt yrkesaktive liv, og der niesen min nå skal vokse opp. Der er det en stor kamp om å ta vare på friområder når en skal bygge i det området, fordi en har en så kraftig sentralisering rundt noen vekstområder, rundt noen knutepunkt, istedenfor å se på hvordan en kan utnytte bedre andre områder i Oslo, som Gjersrud-Stensrud-området eller andre områder i kommunene og fylket rundt, som i Akershus. Vi må tenke helhetlig om hvordan vi utvikler samfunn, sånn at det blir gode samfunn med god luft og gode friområder i de mest sentrale områdene, og at det samtidig blir rom for utvikling i hele landet. Det er det vårt forslag legger til rette for.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Arbeiderpartiet er selvsagt ikke imot elsparkesykler. Det kan man jo ha fått inntrykk av i deler av debatten, men slik er det absolutt ikke. Elsparkesyklene kan være et fornuftig framkomstmiddel i nær sagt både by og bygd. Men denne loven var etterlyst og er nok også påkrevet og nødvendig. En skal jo ikke ha gått mange skrittene, i hvert fall ikke gjennom Oslos gater, de siste månedene eller det siste halvannet året for å se at det til tider flyter av jernskrot, for å bruke det uttrykket, over hele fortauet, det er vanskelig å passere med barnevogn og ikke minst for dem som kanskje har en synshemming, som gjør det vanskelig å oppdage det som ligger og flyter rundt omkring. At kommunene nå får en mulighet til å ta noen grep, få ryddet opp og stilt noen helt rimelige krav til hvordan disse utleiesakene skal fungere, er nok helt riktig. Jeg hadde håpet at vi kunne fått et flertall også for forslaget om gategrunnleie allerede nå i dag, men det ser det altså ikke ut til å bli. Det får vi da komme tilbake til.