Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-21:
Jeg skal starte med å gi salen en hilsen fra SVs næringspolitiske talsperson, som har pådratt seg en utfordring med ryggen. Derfor har jeg fått gleden av å være hans stand-in i denne viktige saken. Det er en viktig melding, men man kan jo lure på hvorfor regjeringen trengte å utarbeide en ny stortingsmelding om eierskap når de hadde svaret klart på forhånd: Staten skal eie minst mulig. Meldingen hviler på en helt ideologisk bestemt ambisjon om minst mulig statlig eierskap, der selskapene kategoriseres etter hvor salgbare de er, og formålet er først og fremst høyest mulig avkastning over tid. Det er altså et mål i seg selv for denne regjeringen å selge unna mest mulig av vår felles eiendom. Men det statlige eierskapet handler om mye, mye mer enn bare avkastning. Dette er selskaper som vi i Norge eier i fellesskap. Det er fellesskapets mål også å håndtere klimakrisen, å bidra til et rettferdig samfunn og å sørge for at vi har industri i Norge i framtiden, eller at vi har beredskap – de siste tider har vist hvor viktig det er. Så eierskapsmeldingen burde jo gitt instrukser til de statlige selskapene som sammenfalt med eiernes, altså det norske folks, interesser. Men det gjør den ikke. Da kan man ikke bare svare at staten skal eie minst mulig. Den bør heller eie mer. Staten bør kjøpe seg opp i strategiske bedrifter, som f.eks. vil være viktige i den grønne omstillingen. Staten må tenke mer langsiktig enn markedet, som for ofte tenker på kortsiktig profitt. Staten må gå foran, så kan markedet følge etter. Vi kan ikke bare forvente at selskapene vil opptre bærekraftig og ansvarlig, slik som det står gjentatte ganger i meldingen og i innstillingen. Vi må også kunne kreve det. Vi trenger krav og indikatorer til bærekraftsrapportering, aktsomhetsvurderinger, skattepolicy, for å nevne noe. Det bør være et overordnet mål at de statlige selskapene bidrar aktivt til å nå målene i Parisavtalen. Det må jo i det minste være noe vi kan kunne samle oss om som et viktig mål for fellesskapet. Eierskapsmeldingen er i stedet nok et eksempel på regjeringens handlingslammelse i klimakrisen. Mens verden beveger seg, sitter regjeringen fast i markedsliberalismen fra i går. Tiden for floskler om bærekraft og om markedet er over. Nå må vi tenke pragmatisk og framtidsrettet, og bruke de verktøyene vi har for å løse samfunnets utfordringer. Det statlige eierskapet er et av våre viktigste verktøy, og da må det også brukes. Så behandler vi samtidig et representantforslag om en statlig lederlønnskuttreform, som er et godt forslag og et tema i meldingen. Det er uholdbart at utviklingen i lederlønninger i statlig virksomhet bidrar til å øke forskjellene i Norge. For SVs del vil vi gå lenger enn det representanten Moxnes gjør i sitt forslag, og foreslår at ingen ledere i statlige selskaper skal tjene mer enn statsministeren. Det er et rett og rimelig krav. I tillegg må bruken av bonus og sluttvederlag reduseres. Styrehonorarene må reduseres, og den årlige veksten i godtgjørelse skal ikke overgå den generelle lønnsveksten målt i kroneverdi. Der mener vi at staten må bruke sin eierposisjon i selskaper til å sørge for at selskapene følger opp retningslinjene for lederlønn fra staten. Rettferdig fordeling krever en aktiv omfordelingspolitikk, og da skulle det bare mangle om ikke staten går foran i arbeidet med å redusere forskjellene i Norge, og det gjelder også de selskapene vi har eierandel i. Så vil jeg ta opp SVs forslag til saken.