Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-05-14:
Spørsmålet om å skille stat og kirke i Norge har vært et av de hyppigst diskuterte tema de siste hundre årene. Hvor lenge det vil fortsette å være det, er jo kanskje avhengig av oss som sitter i denne sal. Det kunne være interessant å foreta et tankeeksperiment: Sett at vi skulle starte fra scratch, legge dagens kirkeordning til side og lage en helt ny ordning – hva ville vi da gjort? Ville vi da sette i gang med å utforme en ny statskirke? Jeg er helt sikker på at det ville vi ikke. Ville vi tegne en helt fristilt kirke på linje med alle andre trossamfunn? Ja, det er langt mer sannsynlig at vi ville gjort det. § 2 i Grunnloven ville ikke sett ut som den gjør i dag, med oppdragerplikt ikke bare i en bestemt religion, men også i en bestemt konfesjon. Vi ville først og fremst tenkt prinsipielt. Problemet med vårt tankeeksperiment er at vi jo ikke starter fra scratch. Vi har en historie, og vi har overtatt en arv å forvalte – en 1000-årig kristen tradisjon som til de grader har formet vår kultur, vår historie og vår tenkemåte. Statskirkesystemet i dets klassiske utforming hadde vi først og fremst under det kongelige eneveldet på 1600-tallet. Da var stat og kirke ett. I dag hviler statskirken i hovedsak på enkelte paragrafer i Grunnloven som til sammen danner grunnlaget for vår statskirke. Jeg mener derfor at representanten Lønning har rett i at Grunnloven § 2 formelt sett ikke er å forstå som en allmenn verdiparagraf for kongeriket. Grunnlovens bestemmelser utgjør et hele, der § 2 gir hjemmel for den konkrete utforming av det statlige kirkestyret. Men når det er sagt, må det også understrekes at det formelle her er én ting, men hvordan det derimot oppfattes, kan være noe annet. Det er nok liten tvil om at særlig § 2 oppfattes som et verdigrunnlag for Norge. Nettopp derfor er mange redd for å fjerne denne paragrafen fra Grunnloven. Et av de sterkeste uttrykkene for dette så vi i resultatet fra den omfattende høringsprosessen som Regjeringen hadde lagt opp til. Der svarte et overveldende flertall på 81 pst. at en ønsker en ny verdiparagraf i Grunnloven dersom en fjerner § 2. De fleste partier har nå hatt sine landsmøter og debattert forholdet mellom stat og kirke. Resultatene har vært ulike, men det synes likevel å være en viss oppslutning om at dagens § 2 står for fall. Dersom vi i Stortinget går til det skritt å oppheve § 2 sammen med de andre statskirkeparagrafene, er det viktig at vi er klar over hva vi gjør. Da vil ikke den norske konstitusjonen ha en henvisning til den kristne religion overhodet. Jeg tror at det er det 81 pst. av høringsinstansene har oppfattet. Den kristne etikk og kulturarv er en viktig historisk arv og representerer en fellesverdi for det norske samfunnet. Som jeg nevnte tidligere, preger kristendommen vårt menneskesyn, våre verdier, våre lover, vår historie og vår kultur. Dette bør fremdeles være en viktig del av grunnmuren for det norske samfunnet. En nyordning av forholdet mellom kirke og stat må ikke innebære at disse verdiene blir borte fra Grunnloven. Derfor vil Kristelig Folkeparti fortsatt arbeide i Stortinget for en nyordning, hvor Den norske kirke kan få herredømme i eget hus, dvs. bli et eget rettssubjekt og få rett til selv å bestemme hvem som skal kunne bekle kirkelige embeter som prost og biskop i tillegg til å ha kontroll i lære- og ordningsspørsmål. Kristelig Folkeparti mener at en ny verdiparagraf som særlig henviser til de kristne og humanistiske verdier, bør erstatte dagens § 2 i Grunnloven. For Kristelig Folkeparti er det en avgjørende forutsetning at dette forholdet avklares før alt annet. Vi vil ha en bindende avtale i Stortinget om at intet oppheves uten at noe som er like akseptabelt, sikres. Vi må få en verdiparagraf i stedet som sier noe om at staten fortsatt skal bygge på det kristne verdigrunnlag. Til dagens § 2 og diskusjonen om den hjemler retten til å styre, har jeg lyst til å si at det kan godt være at det teknisk er slik at den ikke hjemler retten til å styre, men innholdet i § 2, om at dette er statens religion, er det som etter Kristelig Folkepartis mening gir staten retten til å styre, i menneskerettighetens og trosfrihetens navn. Derfor er endringen av den viktig. Kristelig Folkeparti har på Stortinget tatt initiativ til en dialog og oppfordret til at alle partiene nå setter seg ned og drøfter den videre gangen i saken. Dette initiativet vil vi følge videre opp, fordi det er så viktig å finne fram til en slitesterk og god nyordning for forholdet mellom staten og Den norske kirke som samler, ikke splitter.