trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Representanten Halleland fra Fremskrittspartiet var opptatt av skipsfart, og det er jeg veldig glad for. Han sa at det var bred interesse for dette i Stortinget. Det er riktig, men hva er interessen? Er den fra hele verdikjeden? Er den fra sjømann til reder? Og har den med klimagassutslipp å gjøre? Fremskrittspartiets politikk er interessant å se på i den sammenhengen. Finansministeren, som kommer fra Fremskrittspartiet, fjernet fritaket for CO 2 -avgiften, som bidrar til at flere kjører på LNG. Det er en viktig start for et bedre klima, og det er viktig at vi har et næringsliv som kan bygge opp et hjemmemarked for så å kunne lykkes internasjonalt på det området. Samferdselsministeren, fra Fremskrittspartiet, har klimamål i sin NTP-satsing, der man skal ha 50 pst. reduksjon av klimagassutslippene innen 2030. Men når han har muligheten til å gjøre noe, er han for slapp. Når det gjelder kystruteanbudet, er det kun satt klimamål om at det ikke skal gå på tungolje og diesel, at det skal være 25 pst. utslippskutt, og at det skal brukes landstrøm der det er mulig. Det er slike ting man kan få gjort når anbudet starter, og som man burde hatt mye større ambisjoner om fram til 2030. Samme statsråd har sagt at vi må fornye nærskipsflåten og komme med incentiver for en vrakpantordning. Dessverre har ikke denne truffet næringen – det har ikke gitt noe resultat, og det er få søkere til den. Det samme gjelder næringsministeren, fra Høyre, som fører en politikk der man ønsker – og legger opp til – å flagge ut norske sjøfolk, bl.a. fra Color Line, og utfordrer et system, noe jeg synes man burde holde seg for god til. Når det gjelder oljeprisfallet, som gjorde det vanskelig for olje- og energiarbeidsfolkene våre, var det vanskelig å få regjeringen til å sette inn tiltak og ta grep. Det gikk lang tid. LO og NHO omtrent tvang regjeringen til å gjøre endringer i permitteringsregelverket, og så skulle man komme med en tiltakspakke for Sør- og Vestlandet. Det tok lang tid. Det kom en pakke på 6 mrd. kr, men 3 mrd. kr var det eneste som kom fram til Sør- og Vestlandet. Hvor de andre 3 mrd. kr ble av, er ikke godt å si. Når det gjelder landstrømsatsing, har vi utfordret samferdselsministeren på hva som er planen der. Han viser til at det er Enova som har det ansvaret. Det er veldig lite politiske føringer og vanskelig å finne ut hva slags framdriftsplan man har for det. Når det gjelder å bygge elektriske ferjer, har fylkeskommunene vært mye mer offensive når det gjelder utslipp, enn statsråden når han har muligheter til å gjøre noe.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Tina Bru er så opphengt i Arbeiderpartiets politikk at hun kan den på rams. Det synes jeg er festlig, og det er også veldig bra at representanten er opptatt av miljøteknologiordningen som ble innført da vi satt i regjering – de åtte fine årene. Vi har mer å by på fra de åtte årene som er viktig å ta med seg inn i framtida. Så over til Halleland, som var opptatt av skipsfarten: Jeg tror vi er enige på mange områder, men poenget er at da må jo også statsrådene, regjeringen, føre en politikk som faktisk fokuserer på klimaet og på å redusere utslippene. Til slutt har jeg bare lyst til å si at Heggelund i sin oppsummering i stad virket som en kommentator som kom inn fra sidelinja og skulle forklare hva alle de andre har sagt i debatten, mens han selv egentlig framsto mer som en skygge av seg selv da han begynte å snakke om at klimautslippene har gått så mye ned med denne regjeringen. Det er faktisk feil. De gikk mye mer ned i de åtte rød-grønne årene.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2017-12-13:
Det har vært bred enighet om å realisere karbonfangst og -lagring i industrien så raskt som mulig for å nå de nasjonale klimamålene. Arbeidet med å realisere fullskala karbonfangst og -lagring er avgjørende ikke bare for at Norge, men også verden når sine klimamål i 2030 og 2050. Norge har vært et foregangsland når det gjelder innsats på dette området, og innsatsen vår har skapt en enorm internasjonal interesse. Da Venstre la fram sitt alternative budsjett tidlig i november, var Venstre sterkt kritisk til regjeringens foreslåtte kutt i satsingen på karbonfangst og -lagring, og foreslo selv å legge inn 310 mill. kr. Mener Venstre at budsjettforliket som nå fører til kutt, sender riktige signal til industrien med tanke på de prosjektene som er igangsatt på Norcem, Yara og Klemetsrud?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2017-12-13:
Senterpartiet og Arbeiderpartiet har vært, og er, enige om det meste i energi- og klimapolitikken. Arbeiderpartiet har også vært med på rovdyrforliket i godt samarbeid med Senterpartiet de siste årene. Nå viser det seg at bestandsmålet for ulv er langt over det det skal være. Hva mener Arbeiderpartiet om vedtaket fra Vidar Helgesen om å ta ut færre ulv enn det Stortinget har vedtatt? Hva vil Arbeiderpartiet stemme når det kommer til Senterpartiets forslag i dag angående å ta ut Slettås-flokken, som har vært den mest omstridte ulveflokken, og som nå ser ut til å bli et ulvereservat for klima- og miljøministeren fra Høyre?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2017-12-13:
Senterpartiet er særlig opptatt av at det skal være midler tilgjengelig til konkrete tiltak som fungerer i områder med rovdyr, beitedyr og befolkning som lever i konflikt. Igjen ser vi at den omstridte Slettås-flokken er fredet av regjeringen. Slettås-flokken har vært spesielt nærgående og har skapt stor frykt for lokalbefolkningen. Jeg merket meg at representanten fra det andre regjeringspartiet prøvde å latterliggjøre vårt forslag om å ta ut Slettås-flokken, men vi skal være klar over at det er mange som følger denne debatten i dag, for dette betyr noe for folk. Senterpartiet og Fremskrittspartiet har vært enig i rovdyrpolitikken. Hvordan ser Fremskrittspartiet på at Venstre nå muligens skal inn i regjering og få en hånd med i styringen av rovviltpolitikken, og vil Fremskrittspartiet i dag stemme for forslaget om å ta ut Slettås-flokken?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2017-12-13:
Slapp av, det kommer ingenting om ulv nå.(Munterhet i salen.) Til tross for at en stor del av verdiskapingen knyttet til vannkraftressursene skjer i distriktene, er nettleien ofte dyrere der enn i byene. En statlig tilskuddsordning har tidligere bidratt til å jevne ut de samme forskjellene. I forslaget til statsbudsjett for 2018 har regjeringen lagt ned hele ordningen. Et tilskudd som i utgangspunktet har vært på over 100 mill. kr i 2013, er med andre ord redusert til null i løpet av fire budsjetter. (Munterhet i salen.) Jeg har merket meg Kristelig Folkepartis offensiv når det gjelder utjevning av nettariffer, og deres representantforslag, men jeg savner tydelig handling i de budsjettforhandlingene de har hatt med regjeringen. Så mitt spørsmål til Kristelig Folkeparti er om de vil fortsette å være like offensive som i det representantforslaget de har fremmet. I så fall ønsker Senterpartiet å invitere til et godt samarbeid.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2017-12-13:
Klima- og miljøminister Vidar Helgesen har sagt ja til å felle 42 ulv i vinter, men sier blankt nei til felling av den omstridte Slettås-flokken i Trysil – nok en gang. Senterpartiet synes det er helt uforståelig at det ikke blir jakt på Slettås-flokken. Det er den flokken som har skapt mest trøbbel. Det virker som om Slettås-flokken har blitt miljøforvaltningens kjæledegger. Men det er her konflikten er størst. Derfor er argumentasjonen fra departementet mangelfull. Vedtaket burde etter Senterpartiets syn vært som i de lokale rovviltnemndene. Det er et paradoks at Slettås-flokken blir vernet i Norge. Da ulver fra samme flokk var i Stockholm i sommer, ble de skutt fordi de var nærgående og tok flere hunder. Når mener statsråden frykten er stor nok til at han vil iverksette tiltak for å ta ut Slettås-flokken?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2017-12-13:
Senterpartiet satser på klima, og vi satser på klimatiltak som gir effekt. Jeg vet ikke hvor Høyre-representantene har vært i denne debatten, men det har vært mange gode innlegg fra Senterpartiet som har omhandlet klima – og ja, også rovdyr, for det er faktisk en del av dette budsjettet. Senterpartiet satser på CO 2 -fond. Vi satser på CO 2 -fangst og -lagring og etablering av et grønt investeringsselskap. Vi legger altså, i motsetning til regjeringen og støttepartiene, inn friske midler i større miljøtiltak som gir effekt, i stedet for å øke avgifter som ikke gir klimaeffekt, og som rammer dem som bor i distriktene. Så til representantene Heggelund og Westgaard-Halle, som poengterte at både de unge og de gamle i Senterpartiet er opptatt av rovviltforvaltningen. Ja, og bra er det. Det er bra å ha et parti som følger opp rovviltforvaltningen i dette stortinget, for det er faktisk en del av oppgavene våre. Jeg skulle ønske Høyre også ble litt mer opptatt av den problemstillingen, for det handler om å prioritere beitedyr i et område som er under kraftig press, et område hvor lokalbefolkningen hver dag lever i frykt for den nærgående Slettås-ulven. Det er det nå på tide å ta på alvor. Jeg har også merket meg at flere Høyre-politikere, også på Stortinget, er helt enige med Senterpartiet i denne saken. Så over til naturvern: Det klassiske naturvernet har fra regjeringens side vært å verne Trillemarka. Men de følger det ikke opp. Høyre og Fremskrittspartiet lovte i valgkampen at man skulle støtte et naturinformasjonssenter knyttet til Trillemarka. Senterpartiet har fremmet forslag om dette, men det er noe Høyre og Fremskrittspartiet ikke kunne være med på. Kan vi forvente at Høyre og Fremskrittspartiet står for valgkampløftene i revidert nasjonalbudsjett? Det gjelder Trillemarka, og det gjelder ikke minst store klimaprosjekter, slik CCS-prosjektet er.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Representanten Ola Elvestuen var inne på dette med transport og at man fra 2025 har en ambisjon om at det kun skal selges elbiler i Norge. Jeg regner med at det er utslippsfrie biler Elvestuen er ute etter. Senterpartiet mener at en viktig del av den sektoren handler om næringstransport, og vi har lagt inn et forslag om et CO 2 -fond for næringstransport på 1 mrd. kr, som en oppstart for å få en god incentivordning for å vri transporten fra fossiltransport til fossilfri transport. Dette har jeg tidligere oppfattet Venstre som enig med oss i. Hvordan vil Venstre nå jobbe for å få fart i en slik type næringsfond?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Det er vel sånn at alt som kan komme fra et fat olje i dag, kan vi også utvinne fra trestokken i framtiden, men da må vi sikre trenæringen i Norge rammebetingelser. I dag ser vi at den største treforedlingsvirksomheten i Norge, Norske Skog, sliter voldsomt i motbakke og nå står overfor oppkjøp. Det ser ut som om man redder industridelen, men vi må sikre rammebetingelser som f.eks. CO 2 -kompensasjon og redusert elavgift, og vi må legge til rette for framføring av tømmeret på veiene våre. Det handler om å gi rammebetingelser.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Jeg er ganske sikker på at vi kan nå det målet ved å fortsette å bruke gulrot i avgiftspolitikken framfor å bruke pisk og legge en betydelig byrde på enkeltmennesker. Det er helt riktig at de som bor grisgrendt, også er villig til å ta sitt klimaansvar ved å bruke solceller, vindkraft osv. Det ser vi, og Senterpartiet vil ha incentiver for å styrke det.Vi vil også legge til rette for valg av fossilfritt drivstoff og klimavennlige transportmidler.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Vi tar industriens klare signaler på alvor, at et hvileskjær nå vil medføre at vi taper tid, men ikke minst taper vi kompetanse. Dette er dyr kompetanse, et apparat som er rigget opp, og som er i gang. Den kompetansen risikerer vi forsvinner til andre typer prosjekter dersom vi ikke holder dette gående. Derfor ønsker Senterpartiet fortsatt å satse, slik at vi får full utnyttelse av den kompetansen som er der, og får realisert disse prosjektene.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Senterpartiet er glad for et godt samarbeid med SV gjennom tid på miljøsiden, men Senterpartiet og SV har et forskjellig utgangspunkt når det gjelder naturvern. Som jeg sa i min innledning, er Senterpartiet opptatt av forvaltning, men også av bruk av naturen på en forvaltningsmessig god måte. Der SV sier vern, sier vi bærekraftig forvaltning gjennom bruk. Det er den store forskjellen på Senterpartiet og SV.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Marin forsøpling har fått stor oppmerksomhet. Nylig kunne vi lese i avisen Daily Mail om en forskningsrapport som viser at 95 pst. av plast og plastrester i verdenshavene kommer fra ti av verdens elver – åtte i Asia og to i Afrika. Det er nå tatt et internasjonalt initiativ, som vi støtter opp om, men hvordan vil statsråden ta grep for å gå fra strandrydding i Norge til opprydding i ti av disse verdens største elver, som står for 95 pst. av plastutslippene?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
I trontaledebatten utfordret jeg statsråden på behovet for mer satsing på skred- og flomsikring, da vi nylig hadde vært gjennom ekstremvær på Sørlandet og NVE hadde lagt fram en oversikt over tiltak de var klare til å sette i verk. Statsråden sa da at det var tidenes satsing. Overraskelsen var derfor stor da vi to dager senere, da statsbudsjettet ble lagt fram, så et kutt på 43 pst. Én ting er sonekartlegging, men folk bor faktisk der de bor, folk har virksomhet der de driver virksomhet, og kommunene og tettstedene ligger der de ligger. Det betyr at vi også må iverksette rent materielle tiltak. Hvordan vil regjeringen sørge for å sette offentlige myndigheter og private i stand til å forebygge for den typen ekstremvær i framtiden?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Jeg vil snakke litt om et område som jeg ikke var så mye inne på i mitt hovedinnlegg, nemlig vann – vann både som energikilde og som kilde til liv. Vann er en av Norges viktigste naturressurser og er også et viktig levested for mange nøkkelarter. Så mange som 260 vannlevende arter er utrydningstruet i Norge. Da trenger vi en politikk for bedre å ta vare på og ikke minst restaurere disse områdene. Norge har klare forpliktelser etter felleseuropeiske vannmiljømål, og neste år blir et viktig år, siden de regionale forvaltningsplanene da skal igangsettes og rapporteres til ESA. Samtidig opplever vi at regjeringen har sendt på høring et forslag der man flytter myndighet fra de lokale og regionale vannmyndighetene til statlig nivå, det til tross for at forskning utført av Norsk institutt for by- og regionforskning viser at vannforvaltningen i Norge er vellykket, med kommunene og fylkeskommunene som sentrale aktører og med plan- og bygningsloven som et sentralt lovverk. En løsrivelse fra plan- og bygningsloven og endring fra regional til statlig styring vil redusere samarbeids- og kunnskapsoverføringen, redusere påvirkningsmulighetene og antagelig være i strid med målet om økt regional styringsevne, som regjeringen ellers prediker om i store ordelag, både i og utenfor denne salen. Riksrevisjonens gjennomgang har også påpekt at kritikkverdige forhold som gjelder vannforvaltningen, ikke ligger hos de lokale og regionale myndighetene, men hos nasjonale myndigheter. Poenget er at et bedre vannmiljø skapes lokalt, og det er i stor grad lokale avløpsanlegg som må ta en stor del av tiltaksbyrden. Jeg er derfor glad for at et flertall i komiteen ber regjeringen legge fram incentivordninger for avløpsområdet. Vi vet at byer og tettsteder har store utfordringer når det gjelder avløp, og det blir et meget stort løft om hele den utgiftssiden skal veltes over på abonnentene. Så her trenger vi faktisk statlig drahjelp. Det andre jeg vil si noe om, handler også om vann. Det handler om vannkraft. Det har vært et viktig prinsipp i Norge at verdiene skal fordeles, og at de som har byrdene, også skal beholde en del av disse verdiene. Med forslaget om kapitaliseringsrente går man bort fra den gode tradisjonen. Senterpartiet foreslår derfor å nedjustere kapitaliseringsrenten fra 4,5 pst. til 3 pst. for å gi forutsigbarhet for de kommunene som huser ressursen. Dessuten har det seg ved en inkurie slik at Senterpartiet ikke har blitt med på merknaden på side 20 i innstillingen, fra Kristelig Folkeparti, SV og Miljøpartiet De Grønne, om et nasjonalt kunnskapssenter i Sogn og Fjordane. Så jeg ber Stortinget om også å merke seg det.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-12-13:
Representanten Stefan Heggelund gjorde seg svært høy og mørk på talerstolen og snakket mest om de andre partiene framfor å snakke om egen politikk. Meg bekjent finnes det ingen klimafornektere i Senterpartiets stortingsgruppe. Det gjør det i representanten Heggelunds regjering så vidt jeg vet, og det var kanskje det man burde fokusert på. Hvis representanten Heggelund hadde hørt etter, hadde han også hørt i mitt hovedinnlegg at Senterpartiet støtter målsettingen om 40 pst. reduksjon, tilbake til 1989-nivå. Vi er teknologioptimister, men vi legger også en føre-var-holdning til grunn og ønsker kraftfulle virkemidler i klimapolitikken. Så retorikken her er malplassert. Så ble det snakket om naturvern. Når det gjelder Trillemarka, som Høyre har vært med på å verne, stiller ikke Høyre seg bak merknaden om å opprette et nasjonalt senter for barskogvern.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Ja.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Vårt forslag helt riktig referert, og jeg er glad for at vi får oppmerksomhet rundt det, fordi vårt poeng her er at vi stiller oss fullt og helt bak at vi skal samarbeide med EU, og at EU nå med ETS og andre tiltak er det sentrale forum for å få til raske og tydelige grep. Men det må ikke bli en sovepute for å finne våre egne grep i tillegg. Risikoen er at hvis man lykkes med det, gjør man ikke det man selv kan for å akselerere arbeidet mot et klimavennlig samfunn. Poenget er rett og slett å ha to tanker i hodet samtidig, å samarbeide innen rammen med EU, men ikke gjøre det til en sovepute når det gjelder egne grep, og det kommer vi til å ha mange anledninger til å følge opp etter hvert som vi beveger oss videre.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Ja, i den forstand at vi, som representanten sa, og som jeg også sa i mitt innlegg, på en meget god måte gjennom sterke, tydelige politiske føringer og samarbeid med industri og arbeidstakere har arbeidet oss inn i en olje- og gassalder, hvor vi fortsatt er og fortsatt kommer til å være i mange år framover. Men vi vet at den en dag tar slutt. Det vet vi, det vet industrien selv, det vet investorer. Det kom veldig tydelig fram i et møte i går i Paris, hvor noen av verdens største investorer har blitt mer oppmerksom på klimarisiko. I den diskusjonen kan vi ikke lukke døren for at både skatteregimer og refusjonsordninger vil endre seg i framtiden. Jeg vil bruke anledningen til å gjøre klart at det er ingen slike forslag nå – verken på bordet eller nær forestående – men vi må ha en pågående diskusjon om hvordan dette landet tilpasser seg en framtid som vi vet vil komme, og det skal vi gjøre snarere før enn senere, fordi da får man mest politisk kontroll på den utviklingen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Det er et ulveforlik i Stortinget, og det søker på best mulig måte å forene og leve opp til både internasjonale og nasjonale ønsker om å ha en ansvarlig rovdyrpolitikk og samtidig minimere skadene for dem som driver med husdyrhold. Det er en vanskelig balansegang, og den balansegangen går man opp underveis. Men jeg mener i utgangspunktet at vi skal være lojale til at vi har et prinsipp om en ulvesone, og at vi har en bestand utenfor ulvesonen. Jeg kommer ikke til å forskuttere en votering over det spørsmålet, men vi kommer fortsatt til å ønske å maksimere effekten av det forliket som ligger der, og fortsatt støtte opp om det.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Nettopp i lys av at vi vet at denne historien har en begynnelse og en slutt – uten at vi kan plassere årstall på det – og nettopp fordi vi vet det er ny tenkning når det gjelder både klimahensyn og langsiktige finansielle bærekrafthensyn, blir det viktig at Norge blir mer bevisst på den økonomiske risikoen som er knyttet til olje- og gassutvinningene. Jeg mener vi har et veldig bra regime. Det har vært veldig fornuftig å ha både det skatteregimet vi har hatt, og den refusjonsordningen vi har hatt de siste årene, siden midt på 2000-tallet, for å skape rom for flere aktører. I et av mine forrige svar sa jeg at vi har ingen planer om å endre på det nå, men jeg mener at vi i det lange løp skal ha en diskusjon om det, og at forventningene om og klarhet i hva som er lønnsomt for staten Norge, blir stadig viktigere. I den forstand er jeg enig i intensjonen i spørsmålet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Norge har lenge hatt en lederrolle i å utvikle teknologi for CCS, altså karbonfangst og -lagring, og vi har tidligere diskutert dette kuttet som nå kom, i forhold til de tre pågående prosjektene. Jeg vil gjerne ha representanten Haltbrekkens kommentar til det, men også stille spørsmålet: Er det tenkelig i det hele tatt at man kan oppnå Paris-målene hvis vi ikke går veien om karbonfangst og -lagring?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Jeg opplever at argumentene om naturens tåleevne og at vi må ta inn over oss at dette er alvor, og at dette er nå, er veldig sterke og veldig gode. Skal vi ha folk med oss på denne veien, må vi overbevise dem om hva de skal gjøre i framtiden. Hva skal folk leve av? Hvor skal arbeidsplassene skapes? Hvor skal verdiskapingen finnes etter at veldig mye av den har funnes i olje- og gassektoren? Dette er et rimelig krav, og det er jeg sikker på at representanten Stoknes har tenkt en del på. Men jeg tror det kan være interessant om vi også deler noen av de tankene med Stortinget.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Først vil jeg igjen få anerkjenne at statsråd Helgesen har gjort mye viktig arbeid med å sette tematikken klimarisiko på den norske dagsordenen. Det er veldig verdifullt. Siden både komiteens og statsråd Helgesens ansvarsområde er sektorovergripende, vil jeg stille statsråden et spørsmål knyttet til framtidig organisering av olje- og gassektoren. Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og flere partier er helt enige om at det eksisterende skatteregimet har vært godt, og at det er det i dag. Der er det ingen forskjell. Derimot virker det på representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet som om de nå vil avkreve en slags evig lojalitet til nåværende regimer. Det virker egentlig som at regjeringens to partier har opphøyet lojalitet til oljeskatteregimet til en del av trosbekjennelsen, og at det er viktig å love at man heller ikke i framtiden vil endre på det. Er dette noe statsråd Helgesen er komfortabel med, eller ser han for seg at man i framtiden også må tilpasse hvordan vi organiserer oss i den sektoren?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
La meg først si at jeg ser fram til gode og viktige diskusjoner til neste år om de store valgene innen CCS, men jeg skal ikke spørre om det nå. Jeg hadde snarere lyst til å utfordre statsråden på hvilken rolle han ser at Norge og norsk industri kan ha når det gjelder helt fornybart, i det europeiske og globale bildet, ikke minst nå som vi skal inn i en diskusjon om vår tilknytning til EUs felles energipakke – energimarked – og hvilken rolle statsråden anser at vi kan ta på det feltet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Debatten går mot slutten, og det har i all hovedsak vært en god debatt om viktige spørsmål. Som seg hør og bør, har vi understreket ting vi er enige om, og det er jo heldigvis sånn i dette landet at vi er enige om mange viktige ting. Vi bruker ikke hele dagen på å snakke om enigheten, men det er greit å konstatere det. Så er det noen skillelinjer. Jeg er opptatt av å understreke at jeg blir litt overrasket spesielt når representanten Heggelund gjør så mye ut av å harselere med de partiene som tillater seg å si at verden kommer til å endre seg i årene som kommer. Vi i mitt parti står bunnsolid fast på at den politikken vi fører og har ført når det gjelder oljeutvinning, gassutvinning og langsiktige, klare og forutsigbare rammevilkår, har vært bra, er bra og kommer til å forbli bra. Men vi sier samtidig at når alle andre forstår – investorer verden rundt, oljeselskapene selv – at vi ikke kommer til å drive med dette i all evighet, må det være lov å begynne å stille spørsmål om også Norge skal forholde seg til en virkelighet som forhåpentligvis kommer til å bli mindre olje- og gassavhengig enn den har vært de siste 30–50 årene, rett og slett fordi sånn må det være. Jeg vil anbefale at også Høyre og Fremskrittspartiet tar inn over seg at svaret på det ikke alltid kan være at vi garanterer ingen endringer i de rammevilkårene vi nå har. Men når Arbeiderpartiet sier det, er det ikke fordi vi har en plan om å endre dem nå. Derfor har jeg lyst til igjen å anerkjenne statsråd Helgesens gode svar i replikkordskiftet, at når vi har et klimarisikoutvalg og har en slik diskusjon, så vil det kunne komme endringer framover, og dem får vi ta når de kommer. Jeg må si igjen at vi diskuterer et budsjett hvor opposisjonen ønsker å øke satsingen på karbonfangst og -lagring, mens regjeringen har kuttet kraftig. Opposisjonen ønsker å øke satsingen på naturvern der det har vært kraftige kutt, og vi ønsker å øke satsingen på forebygging av flom og skred. Det er altså klare skillelinjer i denne diskusjonen. Det at vi er enige om noen store mål, må ikke legge lokk på at det faktisk er noen skikkelige skillelinjer også. Det viktigste spørsmålet for meg når vi går ut av denne debatten, er at vi som lever akkurat nå, har et ansvar større enn noen noen gang har hatt for å begynne å tenke på hvordan vi skal forholde oss til noen spørsmål som er så store at hvis vi ikke tenker på dem, blir det umulig å ha debatter om noen spørsmål om en del år.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Dette er en kommentar til representanten Brus siste innlegg, og det blir vel forhåpentligvis også dagens siste innlegg om CCS. Det er ingen uenighet om at vi neste år skal ha en veldig viktig og stor debatt her i Stortinget, initiert av regjeringen, om de virkelig store valgene. Den kritikken en samlet opposisjon og – i hvert fall inntil nylig – mange av dem som nå tenker på å gå inn i regjeringen, framførte, er at disse tre prosjektene, altså Norcem, Yara og Klemetsrud, hadde en verdi på to plan: for det første fordi de bisto oss i å klargjøre hva som er det mest realistiske fullskalaanlegget, for det andre fordi de drev en teknologiutvikling som er viktig i seg selv. Derfor mener vi at det var helt feil tidspunkt å gjøre et radikalt brudd i bevilgningene til disse på – før vi har den store diskusjonen. Der er det en uenighet. Da synes jeg ikke vi skal late som om vi alle sammen er enige. Vi mener at dette fortsatt krever mer penger, og så får vi se hvor stor den enigheten blir, når vi kommer til debatten. Jeg oppfattet ikke at statsministeren var veldig entusiastisk, men det gjenstår å se.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
Jeg vil starte med å benytte anledningen til å ønske representanten Barth Eide velkommen til energi- og miljøkomiteen. Jeg ser frem til gode debatter. Men jeg har lyst til å benytte anledningen til å stille et spørsmål om Arbeiderpartiets alternative budsjett. I det budsjettet kan vi lese at da Arbeiderpartiet støttet forslaget om en klimaavtale med EU, var det for å styrke, ikke svekke, norsk klimapolitikk. Avtalen med EU måtte ikke stoppe Norge fra å få på plass konkrete klimatiltak. Mitt spørsmål er: Hvordan skal vi tolke dette utsagnet? Er det slik at Arbeiderpartiet med dette sår tvil om støtten til en felles utslippsforpliktelse med EU? Hvis ikke – hvilke nye tiltak vil Arbeiderpartiet foreslå som ikke er å finne i regjeringens forslag til budsjett? Så vidt jeg kan se, er det jevnt over mer penger til flere ting, men mange av de samme virkemidlene. Jeg klarer ikke å spore noen helt nye tanker.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
Det stemmer ikke at det er kutt til de frivillige organisasjonene innenfor naturvern og andre ting på Klima- og miljødepartementets budsjett. Tvert om har de fått opprettholdt sin støtte over flere år. Vi mener den jobben de gjør, er viktig, og derfor mener vi det er riktig å bevilge penger for at de skal kunne ha aktivitet. Jeg er heller ikke enig i at det bare er organisasjonene som gir folk i Norge en grunn, eller argumenter, for å bruke naturen. Jeg tror veldig mange i Norge har et fint forhold til å være ute i naturen, gå i fjellet, gå på tur, bruke naturen. Det er det viktigste, og da er det viktig at vi har en tilgjengelig natur, at vi legger til rette for hverdagsaktiviteter, at man kan gjøre slike ting. Jeg er ikke enig i det bildet som tegnes av at dette er noe som ikke også vi er opptatt av, for det er vi absolutt.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
Jeg kan starte med å svare på spørsmålet om jeg mener at det skal være et ulvereservat. Nei, det mener jeg ikke. Så er det slik at vi har et forlik i Stortinget, som Senterpartiet dessverre ikke er en del av. Senterpartiet har valgt å sette seg helt på sidelinjen i forvaltningen av den norske ulvestammen i stedet for å være med og ta ansvar gjennom ansvarlige forlik i Stortinget, og det synes jeg er synd. Og med de vedtakene som er fattet om felling i departementet nå, begynner man å nærme seg det bestandsmålet som Stortinget slo fast gjennom dette forliket. Jeg registrerer at dette er den ene saken som Senterpartiet er opptatt av i klima- og miljødebatten. Dette er det andre spørsmålet så langt bare i dag om dette temaet. Kanskje er det slik at når man står helt på utsiden, må man bare snakke om det samme hele veien. Jeg skulle ønske at Senterpartiet kunne være med i stedet for å føre en politikk og ønske en utvikling hvor vi ikke skal ha en eneste ulv i Norge. Det er heldigvis ikke noe flertallet i Stortinget er enig i.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
Her var det mye å ta tak i, men jeg må starte litt på toppen. For det første mener jeg det er de fire foregående årene med borgerlig flertall i Stortinget som faktisk har flyttet klimapolitikken flere hakk, med nye tiltak og nye tanker: Vi har fått en klimalov, vi fikk offensive vedtak i energimeldingen, vi har vedtatt Parisavtalen, og vi er på vei til å inngå en avtale med EU om klimapolitikken fremover. Så det er her det skjer. Så til klimarisiko: Ja, dette er noe som vi også tar på alvor. Derfor har regjeringen nå satt ned et utvalg nettopp for å se på klimarisiko, fordi det blir veldig viktig å diskutere og følge med på fremover. Når det gjelder spørsmålet om lønnsomhetsvurderinger og Miljødirektoratets rolle: Jeg mener ikke at det er Miljødirektoratet som sitter på fagkompetansen til å foreta samfunnsøkonomiske lønnsomhetsanalyser av oljeprosjekter, det er det helt andre som gjør. Miljødirektoratet skal selvfølgelig komme med sine faglige innspill på miljøsiden, men når det gjelder lønnsomhetsberegninger, mener jeg ikke at de er riktig instans for det. Jeg er sikker på at vi også i fremtiden kommer til å se flere prosjekter med olje og gass i Norge som vil ha god lønnsomhet.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
For det første tok jeg ikke æren for klimaloven alene. Jeg sa at det er det borgerlige flertallet som har dyttet disse tingene igjennom i Stortinget, som er noe mer enn det den rød-grønne regjeringen klarte da de satt ved makten og hadde rent flertall i Stortinget. Så igjen til klimarisiko: Det er jo ikke slik når et oljeselskap i dag jobber frem en PUD – plan for utbygging og drift – og den leveres i Stortinget, at de ikke tar høyde for klimarisiko i sine beregninger. Dette gjøres av alle selskapene som ønsker å bygge ut noe på norsk sokkel. Selvfølgelig legger de inn forventet pris, forventet utvikling, forventninger til hvordan klimaregimet kommer til å være i fremtiden, og det ligger i beregningene. Så det er ikke slik at man aldri har tenkt på dette før, eller at dette er noe som ikke vurderes i det hele tatt. Selvfølgelig gjør det det. Men jeg er helt enig med representanten i at dette er et tema som vi kommer til å måtte snakke mye mer om fremover. Det gjelder ikke bare olje- og gassutbygginger, det gjelder på mange områder i det norske samfunnet. For klimarisiko og klimatilpasning er noe vi er nødt til å forholde oss til, all den tid vi vet det kommer til å bli svært vanskelig å unngå å få noe temperaturstigning. Det vet vi at vi kommer til å få uansett, og da må vi tilpasse oss.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
Det har som ventet kommet mye gjenkjennelig kritikk av regjeringen og samarbeidspartienes budsjett fra opposisjonen her i dag, og til og med representanten Aasland har engasjert seg i debatten. Kanskje han savner tiden i energi- og miljøkomiteen? Vi setter i så fall pris på det – det får opp temperaturen. Men jeg har tenkt mye på kritikken fra særlig Arbeiderpartiet. Det høres ut som om vi ikke gjør noen ting, at de har kjempestore planer, og at hvis de hadde kunnet føre sin klimapolitikk, ville alt ha vært så meget bedre. Jeg gikk inn og leste i Arbeiderpartiets alternative budsjett for å se hva det er de trekker frem som skal være den store forskjellen på om man satser i klimapolitikken, eller ikke. Det de trekker frem, er at man skal bygge ladestasjoner over hele landet, man skal satse på bærekraftig biodrivstoff, bygge elektriske ferjer, legge til rette for landstrøm i havner, styrke satsingen på jernbane, innføre karbonbudsjettering, satse på CCS, styrke havvindsatsingen, styrke Enova, etablere CO 2 -fond og få en bedre miljøteknologiordning. Dette er nesten som å lese vårt eget budsjettforslag. Alle disse tiltakene er ting som vi enten er i gang med, eller har startet opp for lenge siden og begynner å komme i mål med. Jeg vil minne om at det er den borgerlige klimapolitikken som har ført til at vi har overoppfylt klimaforlikets ambisjoner om finansiering av Enova med nesten 18 mrd. kr. Det er det som gjør at det f.eks. blir satset på og bygget ladestasjoner rundt om i landet. Det betyr at det har vært en stor satsing på landstrøm – siden 2016 er det tildelt over 340 mill. kr for å bygge ut landstrøm, for å nevne noe helt konkret. Det kunne vært gøy å gå inn i mange av disse tingene, men også satsingen på CCS er noe vi alle er enige om. Så sa representanten Else-May Botten tidligere i dag at hun tenkte på hvordan julefeiringen i 2030 kom til å bli. Jeg håper at de ikke kommer til å sitte der og diskutere CCS-satsingen til denne regjeringen i den julemiddagen, og jeg tror nok at hun skal slippe å gjøre det, når vi kommer dit. Arbeiderpartiet øker skattene og avgiftene med 8 mrd. kr i sitt alternativ. Likevel: Det Arbeiderpartiet evner å prioritere innen klima og miljø som skal være den store, avgjørende forskjellen på oss og dem, er noen hundre millioner kroner ekstra til miljøteknologiordningen, Enova, CCS og bl.a. elferjer. Det er vel og bra, men at det skal være forskjellen på en totalt innholdsløs klimapolitikk og det perfekte, er litt vanskelig å ta på alvor. Så må jeg bare helt til slutt referere til en rettelse i innstillingen til vedtak her i dag. Det gjelder kapittel 2490. Der skal det altså stå «6 Reguleringsfond», ikke «5 Reguleringsfond». Bevilgningen er for øvrig riktig.
Tina Bru (Høyre), 2017-12-13:
Det er ganske enkelt å ramse opp politikk når det egentlig er vår egen, så det var ikke så komplisert å nevne alle de tiltakene fra Arbeiderpartiet. Nettopp det er kritikken min, for den kritikken som kom mot regjeringens politikk, kunne vel så godt ha handlet om Arbeiderpartiets egen politikk. Representanten Aukrust etterlyser nye tiltak, men hvor er de nye tiltakene i deres budsjett? Det er ingen nye tiltak, bare mer penger. I mitt første innlegg i salen i dag trakk jeg frem at det tross alt er bra at det er rimelig bred enighet om de lange linjene i klima- og miljøpolitikken. Det er veldig fint at representanten Barth Eide også påpeker det nå i sitt siste innlegg, og litt rart at ikke hele fraksjonen til Arbeiderpartiet mener det samme. Til slutt kort om CCS: Det er ingen uenighet om at dette er viktig. Debatten har handlet om hvorvidt man bør ha en runde i Stortinget før man går til beslutning om forprosjektering. Jeg synes det er ganske utrolig at Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som satt i regjeringen som hadde ansvaret for Mongstad, ikke ser verdien i det. Det ligger penger til å føre prosjektene frem til en beslutning også i overføringene fra mindreforbruk i fjor.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Arbeiderpartiet har gjennom sin politikk vært med på å sikre en forutsigbar og stabil petroleumspolitikk. Dette har vært avgjørende for den suksesshistorien næringen har blitt for landet vårt. Den siste tiden har det vært vanskelig å få tak i hva Arbeiderpartiet egentlig mener om framtiden for olje- og energipolitikken, og jeg registrerer stadig utspill som gjerne skaper usikkerhet rundt både refusjonsordningen og friinntekten. Er det slik å forstå at det pågår en debatt i Arbeiderpartiet hvor rammevilkår for petroleumsnæringen diskuteres? Og om det gjør det, mener representanten at dette er det rette tidspunktet for å ta en slik debatt?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Det må være litt skuffende for opposisjonen å sitte og se på den gode politikken – både på miljøsiden og på klimasiden – som blir gjennomført fra regjeringens side, der Fremskrittspartiet sitter og er med. Det som gjerne har skilt Fremskrittspartiet fra de andre partiene, er at vi har vært veldig opptatt av resultatet av den politikken som blir ført, og ikke kun av symbolene som en slik politikk fører med seg. Derfor har Fremskrittspartiet vært med på mange vedtak som har gitt gode resultater. Derfor tok jeg også med i mitt innlegg betydningen av norsk gass. Vi kan se på utslipp som skjer i Europa. Der Norge virkelig kan være med og bidra, er innen teknologiutvikling. Fremskrittspartiet har vært en pådriver for å fremme og bevilge midler til teknologiutvikling, som er løsningen på framtidens miljøproblemer.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Det er veldig skuffende hvis representanten mener at tilskudd til teknologiutvikling ikke bidrar til å bedre miljøet. Jeg tror at det å gi rammevilkår som gjør at både næringen og forskningsinstitusjoner kan være med på en teknologiutvikling som gjør at vi får ned utslippene, vil være veldig avgjørende. Fremskrittspartiet har vært en pådriver der. Og vi ser at den teknologien som Norge tar i bruk, blir eksportert og brukt i utlandet.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Jeg forstår at ulv er viktig for Senterpartiet, og jeg slutter meg til det. Ulv er veldig viktig og en utfordring for beitenæringene i Norge. Vi har et stort ansvar når vi har en fordeling i arealpolitikken vår der vi setter av deler av arealet til beitenæringen, og vi har andre arealer som vi setter av til rovdyr. Da har vi et stort ansvar for at dette blir forvaltet på en ansvarlig måte, og vi kan ofte se at vi ikke har klart det på en sånn måte som hadde vært ønskelig. Vi bor i en rettsstat, og da er det sånn at ikke alt rettsvesenet vedtar, er det vi vil, men vi må følge det og tilpasse oss. Det vil vi også gjøre i framtiden.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Nei er et godt svar på spørsmålet. Å hente ut olje og gass i Norge er forbundet med risiko. Vi er nødt til å ha et skattesystem som bidrar til at en fordeler risikoen mellom både staten og selskapene som er med og leter. Refusjonsordningen har vist at vi har truffet rimelig blink med måten å forvalte dette på. Vi har vært med og tatt risiko, det har også selskapene vært med på – og er med på. Så må vi refundere en del av deres utgifter, men det bekymrer meg veldig lite når jeg ser hvilke inntekter staten får tilbake igjen, nettopp på grunn av at vi har en sånn refusjonsordning.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Regjeringen har igangsatt og gjennomført studier innenfor karbonfangst- og lagring. Regjeringen ønsker nå å forankre prosjektet i Stortinget. I den forbindelse registrerer jeg at Senterpartiet ønsker å gå videre uten den kvalitetssikringen – verken av lønnsomhet eller nytte. Er det sånn, spesielt i lys av tidligere vedtak fra Senterpartiets tid i regjeringen, at Senterpartiet mener at dette er en god prosess for den videre framdriften?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Jeg ønsker kun å ta opp litt av innlegget til Else-May Botten, som gikk på å stille spørsmål om Fremskrittspartiets forhold til skipsfarten. Det skal ikke være noen tvil om hva slags forhold Fremskrittspartiet har til sin støtte til skipsfarten, og det gjennom hele verdikjeden. Men det er nå engang sånn at skal en ha sjøfolk, er en nødt til å ha båter, og den maritime strategien er et veldig godt utgangspunkt for vår satsing. Nå ser vi at dette har fungert, og rederiene flagger båtene hjem igjen til Norge. Vi har forsterket nettolønnsordningen, vi har lovfestet den, vi har prioritert maritim utdanning, og vi har stilt krav til lærlinger, så det er en rekke tiltak Fremskrittspartiet og regjeringen har vært med på for å støtte opp under den maritime næringen. Så deler jeg Bottens oppfatning når det gjelder bekymringen over bortfall av fritak for CO 2 -avgift. Jeg tok også opp i mitt innlegg at det bekymrer meg. Det er en situasjon og en utvikling som vi må følge opp. Vi må forsikre oss om at en ikke havner i en situasjon der det beste blir det godes fiende og vi ser at vi taper det forspranget som vi har rundt LNG-satsingen.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Jeg vil sitere Dagsavisen 4. september 2015, der tidligere Fremskrittsparti-talsmann for energi- og miljø uttaler følgende: «Miljøbevegelsen har hatt for enkel tilgang på penger igjennom den statlige tilskuddsordningen.» Og vi leser i regjeringens, Høyre og Fremskrittspartiets, forslag til statsbudsjett for 2018 om kraftige kutt i tilskudd til de frivillige organisasjonene. De frivillige natur- og friluftsorganisasjonene er avgjørende og selve navet i det å formidle kunnskap om natur og miljø, legge til rette for friluftsaktiviteter for barn og ungdom og mye mer. Hva mener regjeringspartiet Høyre de frivillige natur- og friluftsorganisasjonene, som stort sett baserer seg på frivillige – barn, ungdom, voksne, som ikke lønnes for sin innsats – skal kutte av aktivitet?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Det fineste ordet jeg vet om, er ikke «olja», selv om jeg både er glad i OL og er et utpreget ja-menneske. Det fineste ordet jeg vet om, er «friluftsliv». Det er sammensatt av «fri», «luft» og «liv» – de viktigste indikatorene for å leve et godt liv. Å gå fra hytte til hytte på Hardangervidda er kanskje den beste avkoblingen en kan få. Selv har jeg vokst opp i en bæremeis og ligget i lyngheia og spist meg mett på blåbær. Det håper jeg flere skal få anledning til. Arbeiderpartiet mener at friluftsliv gir gode opplevelser, økt trivsel, fysisk aktivitet og god folkehelse. Derfor er det viktig at vi slår fast at friluftsområdene tilrettelegges og forvaltes sånn at de gjøres tilgjengelig for alle. Arbeiderpartiet mener at både leirskoler og Den naturlige skolesekken er viktige tiltak for at barn og unge skal få økt kunnskap om miljø, friluftsliv og bærekraftig utvikling. De frivillige organisasjonene er i så måte en viktig tilrettelegger for nettopp dette. Derfor blir det underlig når representanten Tina Bru i et tidligere replikkordskifte hevder at nettopp disse organisasjonene ikke har fått kutt i sine bevilgninger. Det har de. De har i forslag til statsbudsjett for 2018 ikke fått kompensert for lønns- og prisjustering. Regjeringen, med Høyre og Fremskrittspartiet i spissen, legger opp til nettopp dette. Det kan ikke kalles noe annet enn kutt. Det hadde vært fint om statsråden kunne redegjort for om organisasjonene skal kutte enten i aktivitet eller i lønnskostnader. Også i Nordisk ministerråd er man opptatt av frivillige organisasjoner, og da statsministeren vår og de andre statsministrene i Nordisk ministerråd behandlet rapporten «Tillit – det nordiske gullet» i høst, fikk de råd om å støtte opp om de frivillige. Ikke minst ble det sterkt understreket i rapporten at man skulle stille opp økonomisk. Da er det minste Stortinget kan forvente at regjeringen legger opp til en ordinær pris- og lønnsjustering. Det er ikke en økning. Det er ingen satsing. Men det er i det minste å holde det på dagens nivå. Det sier seg selv at kutt til frivillige organisasjoner som Natur og Ungdom og Naturvernforbundet må tas inn et eller annet sted, og det er de som lider under regjeringens politikk.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-13:
Like sikkert som at det blir jul, er det at statsråd Vidar Helgesen stopper ulvejakten før jul. Slik ble det også i år, da han kom med nyheten 1. desember om at Slettås-flokken ikke skal tas ut – det til tross for at det er langt flere ulv nå enn det som er Stortingets fastsatte bestandsmål, og til tross for at Stortinget har gitt en helt klar beskjed om at ulvesonen ikke skal være et ulvereservat. Men da kan vi ikke fraskrive oss muligheten til å forvalte ulven innenfor sonen, slik statsråden nå har gjort. Folk er fortvilet. Dette er en kjempeviktig sak for dem det gjelder, og for det prinsipielle rundt hvordan vi skal forvalte ulven vår. Mener representanten Bru at ulvesonen skal være et reservat for ulv, og vil Høyre stemme for Senterpartiets forslag om å ta ut hele Slettås-flokken, eller får folk i ulvesonen mer ulv i julegave fra Høyre i år også?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-13:
Over lang tid har det vært langt flere ulv i Norge enn det Stortingets fastsatte bestandsmål tilsier. Det har ført til veldig store problemer i store områder på Østlandet. Ulven har gjort stor skade innenfor ulvesonen, men også utenfor ulvesonen når den har beveget seg utenfor ulvesonens grenser, åpenbart fordi det er så mange ulv at det ikke er plass innenfor ulvesonen. Vi vet også at Miljøpartiet De Grønne ønsker seg ca. tre ganger så mange ulv i Norge som det vi har på nåværende tidspunkt. Det har vært uttalt at de ønsker ca. 300 ulver i Norge. Da er mitt spørsmål til Miljøpartiet De Grønne: Hvor er det de ulvene egentlig skal være? Ønsker Miljøpartiet De Grønne å utvide ulvesonen?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-13:
Dette innlegget er dedikert representanten Heggelund, representanten Bru og statsråd Vidar Helgesen. Helt siden starten av debatten i dag, helt siden det tredje innlegget i denne salen, der Senterpartiet hadde to replikker om ulv, har vi fått kjeft for å ta opp saken om ulv i denne debatten, en sak som er så viktig for så mange, og som virkelig trenger de talspersonene saken har, for det er åpenbart ikke mye støtte å hente i Høyre. Jeg synes det er skremmende hvilke signaler Høyre sender når de opptrer på denne måten, når de rett og slett overkjører folk, når de ikke tar folk på alvor og latterliggjør at vi tar opp denne saken i Stortinget. Ulveforvaltningen er en sak som ligger til Stortinget og regjeringen, og de som lever med ulven tett på seg, er helt prisgitt vedtakene vi gjør her i Stortinget. Er det noe sted vi må kunne ta opp saken, er det vel her. Jeg merker meg at Høyre ikke er særlig villig til å kommentere ulvepolitikken. De har ikke svart på alle spørsmålene vi har stilt. De har ikke svart på om de vil ta ut Slettås-flokken. Jeg lurer på om Høyre mener at folk i ulvesonen og folk i Trysil bør være fornøyd med situasjonen sånn som den er. Tidligere lurte jeg på om Høyre mente at saken ikke var viktig nok til å bli tatt opp i denne debatten, men det har jo Høyre svart greit på selv i løpet av debatten. Det er åpenbart en sak de ikke synes er viktig nok. Vi snakker altså her om ulv som er nærgående, som skaper utrygghet i lokalsamfunn, som har ført til at utmarksnæringene nesten ikke har grunnlag i ulveberørte områder, som har ført til at det knapt er en sau igjen i ulvesonen, fordi det ikke går an å ha sau når ulven tar sauen hele tiden, som har ført til at folk må slutte med jakt fordi det ikke er noe å jakte på i skogen, for ulven tar mye vilt også. Det går ut over folks rettigheter, og det går ut over folks hverdag. Det burde Høyre ta på alvor og ha respekt for. Hvem er egentlig fornekterne her? Det blir hele tiden referert til ulven som den norske ulven, som den skandinaviske ulven, som biologisk mangfold, som genetisk verdifull ulv. Men vi snakker her om at ulven var utryddet på den skandinaviske halvøya på 1960-tallet. Den ulven vi snakker om, kom til Norge og reetablerte seg etter år 2000. Vi snakker om en stamme som kommer fra finsk-russisk ulv, som ikke er genetisk unik for Norge. Det er det ingen i Miljøpartiet De Grønne eller i Høyre som vil anerkjenne ordentlig her på Stortinget, men det er viktig å ha med seg i debatten.