Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-05-31:
Ordningen med produksjonstilskudd har vært en stor suksess. Hvis en sammenlikner det norske mediemangfoldet med de fleste andre land, ser vi hva den har betydd. Til påstanden om at den har virket konserverende, kan jeg bare vise til at siden 1990 har det blitt startet opp 110 nye lokalaviser, delvis som følge av at vi har hatt en god ordning. Formålet med produksjonstilskuddet er at man skal bidra til å opprettholde et mediemangfold med høy kvalitet og uavhengig journalistikk. Det er samtidig slik at de nye utfordringene som mediebransjen opplever – herunder også alle mottakerne av produksjonstilskudd – er svært krevende, som også saksordføreren var inne på. Man opplever svært tøffe tider i kampen om lesere og annonsekroner, og mange av de minste avisene har dessuten kommet kort i den digitale overgangen. Vi tror – i likhet med innspillet vi har fått fra Landslaget for lokalaviser – at et høyere produksjonstilskudd til nettopp lokalavisene ville hjelpe flere til å kunne lykkes i den digitale overgangen og ikke minst bidra til at flere kunne hatt et sterkere redaksjonelt miljø. Begge deler er viktig og ville ha oppfylt mye av formålet med produksjonstilskuddet. Jeg tror også at hvis flere lokalaviser kunne ha lyktes mer med den digitale overgangen, ville det på sikt gjøre dem mindre avhengige av produksjonstilskudd i framtiden. Det vi ser i dag, er dessverre at så lave tilskudd som enkelte lokalaviser mottar, ikke er et tilstrekkelig bidrag til at man kan lykkes verken med sine redaksjonelle ambisjoner eller med den digitale overgangen. Det vi ber om i dette forslaget, er en vurdering av hvordan dette eventuelt kan gjennomføres. Vi foreslår ingen konkret modell. Vi foreslår ingen «quick fix». Vi foreslår rett og slett at dette skal vurderes og gjennomgås. Og vi er noe skuffet over at regjeringspartiene ikke viser interesse for at lokalavisene skal kunne få et økonomisk løft. Tvert imot er det jo slik at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen alle ganger de har hatt muligheten, har foreslått å redusere produksjonstilskuddet for alle produksjonstilskuddsmottakerne. Denne kombinasjonen av både å foreslå å redusere nivået på produksjonstilskuddet og den motviljen vi ser mot å foreta justeringer eller i hvert fall vurderinger av justeringer, viser at regjeringen ikke har tatt inn over seg den krevende situasjonen som mange lokalaviser gjennomlever. Vi erkjenner at hvis dette skulle blitt gjennomført, ville det nok være behov for et påfyll i produksjonstilskuddet for å unngå at noen av dem som i dag er store mottakere av produksjonstilskudd, må ta store kutt. I den sammenhengen viser vi til våre alternative statsbudsjett hvor vi år etter år har foreslått å øke produksjonstilskuddet vesentlig i forhold til regjeringens forslag. Det er åpenbart at Høyre og Fremskrittspartiet ikke helt vet hva de vil i denne saken, og da kan det kanskje være fornuftig å vise til et mediemangfoldsutvalg, men her er det i hvert fall tydelig at man snakker mot seg selv i retorikken og i merknadene. For det første er partiene enige med oss i at lokalavisene er spesielt sårbare, og skriver det i en merknad. Men samtidig skriver de altså at utviklingen ikke kan isoleres til en bestemt gruppe. De skriver også at mange av de andre mediene i produksjonstilskuddsordningen har like stort behov for støtte. De erkjenner med andre ord behovet for produksjonstilskudd. Samtidig gjør de altså hver eneste gang i sammenheng med statsbudsjettet forsøk på å kutte i hele ordningen. Det er kanskje her hele motstanden mot vårt forslag ligger. Men så kommer det mest komiske: «Det er dette flertallets oppfatning at konserverende politikk, tuftet på tenkning om at dagens mediebilde skal danne mal for fremtiden, ikke er det bransjen trenger.» Samtidig avviser altså regjeringspartiene å utrede en justering av tilskuddet. De skriver heller at dagens ordning er «treffsikker og fleksibel», til tross for at regjeringspartiene tidligere har ment at ordningen er konserverende. Så der de tidligere mente at ordningen var konserverende, har de i dag blitt den største tilhengeren – altså selv blitt konserverende.