Erna Solberg (Høyre), 2009-04-02:
I kjølvannet av Islands dype økonomiske krise har det oppstått en debatt om islandsk EU-medlemskap. Jeg mener det er forståelig at islendingene ser et behov for både å styrke sin økonomi og på sikt bytte ut sin sterkt svekkede valuta med euro. Vårt poeng som forslagsstillere er at det kanskje kan få dramatiske konsekvenser for Norge. EØS-eksperter som professor Per Christiansen ved Universitetet i Tromsø og seniorforsker Ulf Sverdrup ved ARENA har påpekt at EØS-avtalen neppe kan overleve i sin nåværende form hvis Island skulle gå inn i EU. Begrunnelsen er at institusjonene rett og slett ikke lenger har den nødvendige troverdigheten som overvåkingsorganer hvis det bare er Norge og Liechtenstein igjen å overvåke. Man kan tenke seg at man da må gjøre endringer for å opprettholde EØS-strukturen for øvrig, f.eks. å overføre overvåkingsansvaret til EUs organer. Men det ble avvist da EØS-avtalen ble inngått, fordi det kunne stride imot den norske grunnloven. Dette er av de områdene vi mener et medlemskap kan få konsekvenser for, og som det hadde vært viktig for norsk opinion, norsk politisk liv, å ta inn over seg og debattere. Også fiskerisektoren kan påvirkes av et eventuelt islandsk EU-medlemskap, fordi dynamikken i kvoteforhandlingene forandres, styrkeforholdene for Island blir betydelig større, og koblingsmulighetene vil bli større. Tanken på å møte en islandsk fiskerikommissær eller islandske forhandlere – med hele EU i ryggen – er ikke lystelig for mange norske fiskere og fiskeriorganisasjoner, som har vært i den type forhandlinger, og som vet hvilken betydning dette kan få. Et helt annet problem er at konkurransesituasjonen for norske fiskeriprodukter vil bli forverret. I dag betales det toll på varierende nivå, på både norske og islandske produkter, til EU. Som EU-medlem vil Island ha tollfri adgang også for fisk til EU-markedet. Sentrale organisasjoner, som Fiskarlaget og Fiskebåtredernes Forbund, har uttrykt bekymring over de konsekvenser et islandsk EU-medlemskap kan få for norsk fiskerisektor. Jeg mener dette er alvorlige problemer som vi bør være forberedt på – uansett hva vi måtte mene om EU-saken. Jeg mener at når stortingsflertallet i dag ikke vil sette i gang en utredning, unnlater man å forberede Norge på hvilke tilpasninger og hvilket handlingsrom vi har, gitt en mulig fremtidige situasjon – ikke først og fremst når det gjelder EU-spørsmålet, men når det gjelder spørsmålet om fiskeriene våre, handelsforholdene, tilknytningen til EU. Jeg mener at Stortinget i dag begår en unnlatelsessynd som vi kan komme til å betale dyrt for senere. Vi må ta inn over oss hvilke konsekvenser en islandsk EU-søknad kan få. Jeg synes både Stortinget og det norske folk skal få mulighet til å debattere dette grundig og avbalansert, med den informasjonen som bare Regjeringen kan fremskaffe som grunnlag for diskusjonen, i stedet for en «synse»-diskusjon, hvor vi alle «popper» opp med ulike meninger, som altså ikke er vurdert, og som ikke nødvendigvis bygger på den fremste ekspertisen folkerettsmessig. Derfor har vi fremmet forslag om at Regjeringen legger frem en hasteutredning for Stortinget – rett og slett fordi det Stortinget gjør i dag, er å stikke hodet i sanden. Det man burde gjort, var å få disse spørsmålene og problemstillingene opp på bordet, diskutere dem og ikke la EU-angsten som rir denne regjeringen, være det som faktisk hindrer oss i ta reelle, kloke beslutninger og gode diskusjoner rundt forholdene. I helgen avholdt Sosialdemokratene og Selvstendighetspartiet på Island sine landsmøter i forkant av valget 25. april. Sosialdemokratenes leder, Johanna Sigurdardottir, varslet at hun ønsker å søke om medlemskap i EU så fort som mulig etter alltingsvalget. Venstre-Grønne og Selvstendighetspartiet har også åpnet for å sende en EU-søknad. Med andre ord: Et islandsk EU-medlemskap kan komme raskt. Alt tyder også på at islendingene ønsker raske forhandlinger om medlemskap. Det gjør det ekstra viktig at vi her i Norge følger med på utviklingen og gjør oss noen tanker om hva dette vil bety for oss. Jeg har ingen overdreven tro på at det blir noe islandsk sug som gjør at Norge blir EU-medlem, men jeg synes vi har et ansvar for å diskutere det hvis den viktigste tilknytningsformen vår til EU, nemlig EØS-avtalen, står i en vanskelig situasjon og kan komme under press. Jeg er ikke den fremste EØS-tilhenger i denne salen. Jeg er egentlig imot EØS-avtalen, på den måten at jeg heller ville hatt et EU-medlemskap. Men det burde bekymre alle dem som har ment at den fremtidige oppbindingen til EU skal være EØS, at EØS nå er på vei til å forvitre. Derfor burde man ha gjort noe annet enn det man gjør i dag, nemlig at man av bekvemmelighetshensyn til Regjeringen legger vårt forslag i skuffen. Jeg mener utviklingen gjør at det er viktig at vi har en rasjonell situasjon. Norsk fiskerinæring burde også fått et godt grunnlag for en opplyst og god debatt, basert på hvordan man mener at de strategiske forholdene rundt norske fiskerier vil utvikle seg gitt et islandsk EU-medlemskap. Jeg har bare lyst til å si at jeg er ganske skuffet over de andre partienes holdning til vårt forslag. Det er et forslag om å utrede noe, skaffe seg kunnskap for å ha en åpen, ærlig og redelig debatt, og bruke det organet som i dette landet faktisk har utredningsplikten på vegne av samfunnet, nemlig den norske regjering og embetsverket. Det er ikke slik at vi har andre store utredningsorganer i Norge. Det er Regjeringens ansvar å sørge for at det norske folk er opplyst om de tingene som skjer rundt omkring, om hvilke konsekvenser ulike endringer rundt oss kan få, og å sørge for at vi har en god, balansert bakgrunn for å ta disse beslutningene. Jeg er overrasket over at det bare er Høyre som kommer til å stemme for dette forslaget i dag. Jeg hadde trodd at det var et ønske om informasjon, kunnskap og en åpen og ærlig diskusjon om hva konsekvensene av et islandsk EU-medlemskap kan bli – også i flere partier enn i Høyre. Partier som ser EØS som beste EU-tilknytning for Norge, burde være særlig opptatt av å sikre avtalens overlevelse, og det vil være akkurat de partiene som er opptatt av hvordan vi best kan sikre hvilke strategier vi skal ha. I spørretimen den 19. november 2008 sa statsministeren at EØS-avtalen er «en god avtale for det politiske Norge», og at «vi skal ta godt vare på den». Alle som har vært involvert i en norsk EU-kamp, kan jo forstå ønsket om å unngå politisk uro rundt EØS-avtalen. Men når dette ønsket fører til at man ikke har evne eller vilje til å ta inn over seg de utviklingstrekk som kan svekke EØS-avtalen, mener jeg faktisk at det er fare på ferde, og det er farlig. Ved ikke å ha beredskap for et islandsk medlemskap risikerer man å svekke norsk handlingsrom, man svekker den norske debatten om EU-spørsmål, man svekker grunnlaget for norske fiskerier, og man bidrar altså til at vi står dårligere rustet til en debatt som kan komme med lyntog til Norge. Dette gjør man av bekvemmelighetshensyn. Det synes jeg egentlig folk i denne salen i dag burde vært flaue over. Vi ønsker å ta den debatten. Vi ser at den debatten ikke nødvendigvis leder til et EU-medlemskap for Norge – jeg har få ambisjoner om at det islandske suget kommer til å få det som konsekvens – men jeg mener ærlig og oppriktig at Stortinget i dag burde ha mannet seg opp til å si at vi er kommet så langt i dette landet at vi tør se på hva som er utfordringene i vår tilknytning til EU, uten å være redde for at det kommer en debatt enten om EU-medlemskap eller om EØS-avtalen. Opplyst kunnskap og kompetanse burde ingen i Det norske storting og i norske partier være redde for, men det er de åpenbart i dag. Jeg tar opp Høyres forslag i innstillingen.