trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Vi beveger oss ganske langt bort fra hovedspørsmålet. Det er kanskje min feil, siden jeg ble litt engasjert da vi snakket om kommunereform.(Munterhet i salen.) Jeg mener at en kommunereform er helt nødvendig og riktig, og grunnen til det er at det handler om de tjenestene som innbyggerne skal få. Ser vi på utviklingen fremover, er det enkelte kommuner hvor det vil være én i yrkesaktiv alder for hver pensjonist. Det mener jeg er en utfordring, for vi sitter også med et ansvar for at folk får gode tjenester, innenfor eldreomsorgen, barn som trenger barnevernet – de mest sårbare blant oss. Da trenger man sterke fagmiljøer i kommunene. Og når det henvises til at det er brukt tvang: Vel, det er Stortinget som har fattet beslutningen. Det er Stortinget som har fattet beslutningen både når det gjelder regionreform og når det gjelder kommunereform, og Stortinget er folkevalgt, valgt av folket, det høyeste demokratiske organet vi har. Jeg er helt overbevist om at kommunereformen kommer til å fortsette, rett og slett fordi det er nødvendig for å sikre gode tjenester til innbyggerne nær folk. (Munterhet i salen.)
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Jeg mener at det er viktig at vi sikrer og bevarer at det er små forskjeller i landet. Jeg mener at det er viktig, og jeg mener det er viktig at vi sprer makt – jeg er tilhenger av maktfordeling. Men så er jo spørsmålet: Hvilke virkemidler er det som bidrar til at man sprer makt? Jeg mener at det betyr noe at man har lokale eiere langs kysten, private eiere som investerer i arbeidsplasser. Hvis SV skulle nå frem med sin politikk, nemlig at man hele tiden skulle øke skatten på norsk eierskap, ville det – mener jeg – bidra til mindre maktfordeling. For det betyr noe at man også har spredt makt over hele landet. Så er jeg av den oppfatning at det som over tid vil bidra til et samfunn med både små forskjeller og maktspredning, er satsing på skole og utdanning, og at vi sikrer at ungdom fullfører og består videregående skole. Jeg er bekymret for en utvikling hvor det fortsatt er en av fire som ikke fullfører videregående skole etter fem år. Det at ungdom har en utdanning og kan komme ut i jobb, er viktig for å sikre høy sysselsetting, men også for å sikre maktfordeling. Så her er det mange ulike virkemidler. Jeg mener at SV stirrer seg for blind på skattepolitikken. Jeg mener også at skatt og skattepolitikk har en betydning, det har det, men det er ikke det eneste verktøyet for å sikre små forskjeller i et land og sikre maktspredning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Dette er et av de områdene hvor SV og Høyre åpenbart er uenige. Jeg mener at vi må skape verdiene før vi kan bruke dem. Skal vi legge til rette for verdiskaping over hele landet, og skal vi legge til rette for flere arbeidsplasser, må vi også ha et lavt skatte- og avgiftsnivå. Vi har redusert skatter og avgifter med om lag 25 mrd. kr på drøye seks år. Det har kommet alle til gode, gjennom redusert inntektsskatt og ved at vi har redusert skatten på norsk eierskap og også selskapsskatten. Hvis vi ser på rapporten fra SSB som stilte spørsmålet om skattesystemet har blitt mindre omfordelende, så sier den at det har blitt moderat mindre omfordelende, men den sier også at formuesskatten har liten effekt på omfordeling. Det viser SSBs rapport, at reduksjonen i formuesskatten har hatt liten effekt. Det som har hatt utslag, er redusert selskapsskatt, og redusert selskapsskatt har vært nødvendig for å legge til rette for nye arbeidsplasser.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Vi har utfordringer i Velferds-Norge, og de eksemplene som representanten trekker frem, er alvorlige. Jeg er enig i at vi må bli enda bedre til å løse utfordringene for folk, både i skolen, i kommunene, med eldreomsorgen – der har vi fortsatt en jobb å gjøre. Men grunnleggende sett er det slik at skal vi ha mer penger å bruke på velferd, må vi også legge til rette for at det skapes verdier. Det er der – åpenbart – SV og Høyre er uenige. Vi må legge til rette for at vi også har et stort norsk eierskap. Vi har et stort utenlandsk eierskap i Norge, og det er flott at utlendinger ønsker å investere sine penger i Norge, men vi må også legge til rette for det norske eierskapet. Det er faktisk denne regjeringen som har bidratt til at lavinntektsfamilier har fått gratis kjernetid i barnehagene, og at vi også har satt et tak på hvor mye som skal betales av egen inntekt. Det er denne regjeringen som nå gjennomfører det samme for SFO. Det betyr mye for lavinntektsfamiliene i Norge.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Jeg tror det er ganske mange vanlige folk som også er glad for at regjeringen fjernet arveavgiften. Arveavgiften var en betydelig utfordring, først og fremst for vanlige folk, men også for mange som overtar familieeide bedrifter. Jeg tror mange nå er bekymret for at SV skal få innflytelse i norsk politikk og gjeninnføre arveavgiften. Jeg vil også anbefale representanten å ta en reise langs kysten og besøke en del av de mindre familieeide bedriftene. Det er ikke slik at alle disse har masse penger på bok som kan brukes til å betale en arveavgift. Realiteten er at ved generasjonsskifte er det mange som må ta ut utbytte av bedriften for å betale arveavgift til staten. Styrker eller svekker det arbeidsplassene langs kysten vår? Jeg mener det svekker arbeidsplassene når man i et arveoppgjør, for at neste generasjon skal overta bedriften, er nødt til å ta ut utbytte for å betale arveavgiften. Vi må sørge for at vi også sprer makt, og det gjør vi ved å la penger bli igjen lokalt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Jeg er opptatt av å bevare et samfunn med små forskjeller. Jeg mener det er en viktig verdi i Norge. Det er en verdi som ikke tilhører venstresiden eller høyresiden, men en verdi som tilhører Norge. Vi er opptatt av at det ikke skal være for store forskjeller. Så er spørsmålet hvilke verktøy man bruker. Jeg fikk inntrykk av at representanten sa at veksten i Norge ville vært betydelig høyere hvis forskjellene hadde vært mindre. Er det slik at hvis man øker formuesskatten, så øker veksten i Norge? Nei, jeg tror ikke det. Derimot mener jeg vi har noen langsiktige utfordringer som vi er nødt til å ta tak i. Vi må sikre at flere ungdommer fullfører videregående skole. Det er ikke mulig i dag – i hvert fall ikke for veldig mange – å droppe ut av videregående skole og komme ut i og stå i jobb. Skal vi sikre at forskjellene ikke blir for store, må vi også sørge for at flere fullfører videregående skole. Vi må ha en integreringspolitikk som bidrar til at flere av våre nye nordmenn kommer i jobb, at de får kvalifikasjoner og kan stå i jobb. Det er mange av de tiltakene som over tid vil ha størst betydning for å bevare de verdiene vi faktisk står sammen om.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Stortingsrepresentanter fra SV fremmet i Dokument 8:192 S for 2017–2018 forslag om å be regjeringen utrede og legge frem forslag om en produksjonsavgift. Ved behandling i Stortinget ble det flertall for å be regjeringen nedsette et partssammensatt utvalg som skulle utrede ulike former for beskatning av havbruksnæringen. Fra vedtaket fremgår det også at saken sluttføres i Stortinget våren 2020, med sikte på mulig ikrafttredelse medio 2020. I tråd med Stortingets vedtak nedsatte regjeringen Havbruksskatteutvalget 7. september 2018. Havbruksskatteutvalget leverte sin utredning 4. november 2019, og rapporten ble sendt på høring samme dag. Høringsfristen gikk ut 4. februar 2020, altså i går, og det har kommet mange innspill. Finansdepartementet vil nå vurdere høringssvarene og komme tilbake til Stortinget på egnet måte, i tråd med anmodningsvedtaket.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Jeg sitter med ansvaret for denne saken, og høringen ble avsluttet i går. Da vil det ikke være riktig av meg å gi noen signaler om hva regjeringen kommer til å foreslå. Dette er en sak som berører en svært viktig næring for Norge. Det berører mange lokalmiljøer i Norge, og det handler også om skatteinntektene til fellesskapet. Da mener jeg at det er riktig å ha en grundig vurdering av både høringssvarene og totaliteten i det, og så vil vi komme tilbake til Stortinget, i tråd med de signaler som er gitt tidligere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Hvis jeg hadde svart på det, ville jeg gått inn i saken. For her er det både spørsmålet om man skal gjøre noe, og så har man diskusjonen om produksjonsavgift eller grunnrentebeskatning, og så er det fordelingen mellom kommune og stat. Så mitt svar er det samme: Vi vil komme tilbake til Stortinget i tråd med anmodningsvedtaket, og så takker jeg for innsikt i hva Arbeiderpartiet mener om saken.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Jeg setter pris på representantens engasjement for at kommunene fortsatt skal kunne drive effektiv innkreving. Kommunene har en rekke krav mot innbyggerne, hjemlet i lov eller avtale. Kommunene kan selv velge om de vil kreve inn kommunale krav eller kjøpe tjenesten fra private tilbydere. En rekke kommuner kjøper tjenesten i dag i stedet for å kreve inn selv. I de tilfeller et krav går til tvangsinnkreving, kan dette kun skje gjennom ordinær namsmann eller skatteoppkreveren som særnamsmyndighet. Kommunen, ved skatteoppkreveren, har i dag særnamsmyndighet for noen få kravtyper, bl.a. eiendomsskatt og parkerings- og piggdekkgebyr. Når skatteoppkrevingen fra 2020 innlemmes i skatteetaten, overføres særnamsmyndigheten for de aktuelle kravtypene til kommunene. Det er opp til kommunene hvordan de organiserer og løser oppgaven med kommunal innkreving, herunder tvangsinnkreving. Etter overføringen kan kommunen velge å benytte særnamskompetansen, bruke ordinær namsmann eller bruke skatteetaten som særnamsmyndighet. Skatteetaten har opprettet et prosjekt som ivaretar overføringen av oppgaver og ansatte til skatteetaten. KS har opprettet et eget prosjekt som skal ivareta kommunenes interesser i forbindelse med overføringen. Det er jevnlige møter mellom skatteetaten, Finansdepartementet og KS om ulike sider ved oppgaveoverføringen. Spørsmålet ble utredet av skatteetaten i 2014, og forslaget var gjennom en ordinær høringsprosess i 2015. Nødvendige regelverksendringer ble vedtatt av Stortinget i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2020.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Svaret på det er nei. Jeg ser ingen grunn til å bruke mer tid. Når det gjelder overføring til skatteetaten, så er det godt planlagt gjennom svært mange år. Det er godt utredet, og det er et viktig tiltak også for å bekjempe svart arbeid. Vi får nå sterkere fagmiljøer 56 ulike steder i landet, noe som kan bidra til en mer effektiv bekjempelse av økonomisk kriminalitet og svart arbeid, og det vil også bidra til likebehandling av innbyggerne. Så det er en nødvendig og riktig reform. Det er god dialog mellom skatteetaten, Finansdepartementet og KS, og de tilbakemeldingene jeg får, er at dialogen er god, og at vi skal få til dette på en god måte.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-05:
Jeg har svart på spørsmålet. Det er ikke aktuelt å utsette det. Det blir gjennomført som planlagt. Jeg vet ikke hvilke informasjonskilder representanten har. Mitt inntrykk er at dialogen er god mellom skatteetaten, KS og departementet. Og så vil det alltid være utfordringer ved en slik gjennomføring, men det å bare skulle utsette har jeg liten tro på i denne saken.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-02-05:
Her står jeg med et åtte sider langt svarbrev fra Siv Jensen der hun redegjør for alle avgiftsøkningene hun gjennomførte som finansminister. Oppsummert står det at hun samlet har økt særavgiftene og avgiftene i Norge med 6,3 mill. kr fra hun overtok som finansminister, til nå. Det er ingen finansminister noensinne som har hatt høyere avgiftsnivå enn det finansminister Siv Jensen har hatt. Senterpartiet er grunnleggende uenig i den politikken. Den rammer hardest dem som har lavest inntekter, den rammer hardest dem som er bekymret for strømregningen – når dagens regjering har økt strømavgiften med 36 pst. Den vil ramme mye hardere en person som tjener 300 000 kr, enn en som tjener 2 mill. kr. Vil finansminister Jan Tore Sanner følge i finansminister Siv Jensens spor og øke avgiftene ytterligere, eller vil Siv Jensen være den som troner øverst med det høyeste avgiftsnivået i Norge noensinne?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-02-05:
Avgiftsnivået i Norge da Senterpartiet samarbeidet med Arbeiderpartiet sist, var 6,3 mrd. kr lavere, ifølge Siv Jensen og den regjeringen Jan Tore Sanner er en del av. Det var lavere avgiftsnivå da enn det er nå. Senterpartiet var det eneste partiet som i sitt alternative budsjett før jul satte avgiftene ned. Vi satte avgiftene ned med 3,8 mrd. kr nettopp fordi vi så hvordan det var fordelingsmessig. Av en eller annen merkverdig grunn vil regjeringen heller ikke ha en egen avgiftsmelding og se hvordan det slår ut fordelingsmessig. Det er helt opplagt sånn at hvis man øker avgiftene, rammer det mye hardere dem som har lavere og middels inntekt, enn dem som har høy inntekt. Jeg vil utfordre direkte på strømavgiftene. Strømavgiftene har økt med 36 pst. mens Jan Tore Sanner har sittet i regjering. Mener Sanner at de bør økes videre, eller bør de settes ned? Senterpartiets klare oppfatning er at de bør settes ned, for det er en stor inngripen i folks hverdag når strømprisene går opp – og ikke minst når avgiftene til staten går opp når det ikke er nødvendig.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-02-05:
Det er et ferjeopprør langsetter kysten, og det skjønner jeg godt, for lokalsamfunnene er fullstendig avhengig av ferjene. Høye ferjepriser gjør at hverdagen til folk blir vanskeligere og mer krevende. En av hovedårsakene til økte priser er at regjeringen og Stortinget har satt som mål at man skal ha mer miljøvennlige ferjer. Kostnadsanslaget for det etter at staten har bidratt, er 468 mill. kr årlig i økte kostnader. Det som er litt interessant, er at vi har stilt et spørsmål til Monica Mæland tidligere: Hvor mye penger bruker staten på konsulenttjenester? Da fikk vi et omfattende svar, og på den ene linjen sto det at i de første elleve månedene i fjor brukte staten Norge og regjeringen Solberg 687 mill. kr på PR- og rådgivningstjenester og organisasjonsrådgivning. Over 700 mill. kr årlig på PR-byrå, PR-konsulenter og organisasjonsrådgivere – det er et enormt beløp. I går kunne vi se at statsråd Hareide reiste til Møre og Romsdal. Han sa at han var der for å lytte – han hadde ikke så mange tiltak, men han skulle lytte og høre. Da har jeg et gratis råd – jeg skal ikke ta sånne Listhaug-priser som da hun var i First House og tok flere tusen kroner per råd, jeg skal gi et gratis råd: Fatt et vedtak i regjeringen der dere sier at nei, vi skal ikke bruke mer av den typen konsulenttjenester, bruke PR-byråer mer, bruke millionbeløp på det, men heller spare de pengene. Hvis tallet til Mæland var riktig, kan man spare ca. 700 mill. kr og heller bruke de pengene på å få ned ferjeprisene og ta hele kostnaden med å gjøre landets ferjer miljøvennlige. Rådet er gratis. Vil Sanner ta det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-02-05:
Jeg merker at statsråden blir veldig engasjert når han skal forsvare regjeringens bruk av konsulenttjenester. Jeg pekte spesielt på én type konsulenttjenester i det spørsmålet som statsråd Monica Mæland svarte på her i Stortinget. Hun svarte at i løpet av de første elleve månedene i fjor hadde staten, Norge og regjeringen brukt 687 mill. kr på konsulenttjenester som handler om kommunikasjonsrådgivning og organisasjonsutvikling. Det går altså ikke til veiutbygging eller juridiske tjenester; det går til kommunikasjon, PR-byråer, alt det spinnet og spillet som er rundt PR-bransjen. Hvis en ser på helårseffekten, blir det over 700 mill. kr. Det er enorme beløp. Bare for å illustrere hvor stort beløp det er: De samlede billettinntektene for alle båtene langs kysten vår var ifølge SSB 606 mill. kr. Den norske stat, altså regjeringen, bruker altså mer på PR-tjenester og organisasjonsutvikling enn hva de samlede billettinntektene for hurtigbåter og liknende langs kysten vår utgjør. Mener statsråd Sanner oppriktig talt at det er en god prioritering, eller vil han gjøre noe med det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2020-02-05:
Senterpartiet mener det er en veldig negativ utvikling at PR-byråene blir mer og mer omfangsrike – de får et større og større kundegrunnlag – og at statsråder og statssekretærer går mellom PR-byråer og regjeringsapparatet. Det er negativt fordi politikken da blir mer pengedrevet. Politikken skal være folkestyredrevet; det er folket som er våre oppdragsgivere. Når det nå er et stort ferjeopprør langs kysten på grunn av høyere priser, handler statsråd Sanners jobb og min jobb om å gjøre prioriteringer. Vi kuttet ca. 10 pst. i den statlige konsulentbruken i vårt alternative statsbudsjett. Det ville utgjort ca. 1 mrd. kr, som vi kunne brukt på å få ned ferjekostnadene, og det ville gjort at staten hadde kunnet ta hele regningen med å få miljøvennlige ferjer langs kysten. Er ikke det en god prioritering? Min siste oppfordring til statsråd Sanner er: Tør å ta tak i dette, tør å kutte i konsulentbruken, tør å kutte i bruken av PR-byråer – bruk pengene på å få ned ferjeprisene.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2020-02-05:
Felles for røde og blå partier er at de hittil ikke har klart å ta grepene som trengs for å redde klimaet og våre barns framtid, og at de ikke har tillit til at folk faktisk ønsker en ambisiøs politikk som prioriterer vår felles framtid. Vi i Miljøpartiet De Grønne vil skape et samfunn som både fordeler godene rettferdig og tar vare på livsgrunnlaget vårt. Dette er fullt mulig, men det krever nye tiltak. Hva tenker statsråden om å innføre en form for klimabelønning til folket, også kalt karbonavgift til fordeling, som kan ivareta både miljø og fordeling samtidig, der avgiftene på bensin, diesel, flyreiser o.l. økes vesentlig, samtidig som pengene deles ut igjen til folk på en geografisk og sosialt rettferdig måte, for å stimulere til klimavennlige valg i hverdagen?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren, og det gjelder den operasjonen regjeringen iverksatte uten Fremskrittspartiets samtykke, om å hente en familie fra Syria til Norge, hvorav moren var medlem av IS. Dette er jo en operasjon som har skapt mye debatt, og Fremskrittspartiet mener det er helt naturlig at det stilles mange spørsmål i etterkant av en sånn type operasjon. Vi snakker ikke om en hvilken som helst operasjon. Utenriksministeren har selv sagt at dette var en operasjon som pågikk i et høyrisikoområde, og at den har vært svært krevende å gjennomføre. Det kan man enkelt forstå. Hele denne beslutningen er basert på én enkelt opplysning, som regjeringen har omtalt som en antatt alvorlig syk femåring. Når regjeringen gjennomfører operasjoner som er så kontroversielle, og som fører til at et parti forlater regjeringen, er det naturlig at også offentligheten får vite om regjeringen fattet den beslutningen på rett eller galt grunnlag. Det har noe å gjøre med at folk skal gjøre seg opp en vurdering av om de har tillit til hva regjeringen beslutter. Mitt spørsmål er om utenriksministeren vil kategorisere denne operasjonen som en farlig operasjon, og hvilke kriterier regjeringen legger til grunn for å iverksette en operasjon som kan sette norsk personell i fare.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
Takk for svaret. Fremskrittspartiet har jo forsøkt å stille spørsmål fordi vi mener det er betimelig å få vite om denne beslutningen ble tatt på rett eller feil grunnlag – om det viser seg at opplysningene man baserte seg på, var rette eller gale. Men vi registrerer at regjeringen ikke ønsker å opplyse om noen ting, verken bekrefte eller avkrefte på overordnet nivå noe som helst om helseopplysninger, selv om det er helt vanlig i andre og langt mindre alvorlige saker. Da må vi bare jobbe videre ut fra at regjeringen tok en så alvorlig beslutning basert på en antagelse. Jeg vil spørre utenriksministeren om hun har forståelse for at det skaper spekulasjoner, og at det kommer spørsmål og debatt, dersom regjeringen tar en så alvorlig beslutning basert på en antagelse.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
I det første svaret, og for så vidt også i det andre, bekrefter utenriksministeren at det var ingens ønske å hente moren, altså IS-medlemmet, tilbake til Norge, og det er også kjent fra før at det har vært et felles ønske hos alle å hjelpe barnet. Så Fremskrittspartiet er også glad for at barna kan få hjelp. Men det er alvorlig å hente en antatt terrorist tilbake til Norge. Derfor er det viktig å få disse svarene. En annen ting jeg lurer på da, er: Ble det gitt konkrete tilbud til familien der barnet kunne få nødvendig helsehjelp i området eller i Norge uten at mor kom til Norge? Er det sånn at det er moren som har satt premissene og presset fram den løsningen som hun ønsket?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-02-05:
Dette er en sak som var et vanskelig dilemma for regjeringa. Det er en sak der ingen av partiene hadde et ønske om å bidra til at mor kom tilbake, men mor var også siktet for deltakelse i to terrororganisasjoner og ble pågrepet da hun kom på norsk jord. Det følger nå det vanlige strafferettssporet. Da vi vurderte alle disse sidene, var det mange dilemmaer som reiste seg. Det ene var selvsagt det å bruke norsk personell til å gjennomføre denne type aksjoner. Vi hadde jo på det tidspunktet erfaring fra å hente hjem de fem foreldreløse barna, og det var en erfaring som gjorde at vi så at det var mye risiko. Det var også en av årsakene til at vi nå ikke kunne sende vårt eget personell inn i leiren, men var avhengige av samarbeid med dem som styrte leiren. Samtidig kom, som representanten er godt kjent med, den tyrkiske intervensjonen i Syria, som også gjorde forholdene på bakken ytterligere uoversiktlige, og det var også noe av årsaken til at dette tok lengre tid enn forutsatt, rett og slett fordi mange av dem som var våre partnere, da var opptatt på annet hold og ikke kunne bistå på samme måte som de hadde gjort da vi hentet hjem de fem foreldreløse. Sikkerheten til vårt personell, enten det er personell i UD eller personell i samarbeidende tjenester, vil alltid stå i høysetet, og det er vurderinger som gjøres både av dem på bakken og selvfølgelig også av de overordnede her hjemme. Det vil alltid være styrende for våre vurderinger. Vi har ikke tatt risiko som vi mente var uforsvarlig, da ville vi ikke gjennomført det, men vi har selvsagt gjort vurderinger underveis av når det var mulig å kunne gjennomføre dette, og under hvilke forutsetninger. Det legger vi alltid til grunn, på samme måte som andre land, også ved denne typen vanskelige konsulære saker.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-02-05:
Som representanten er godt kjent med, og som jeg også har redegjort for i Stortingets organer og i svar på spørsmål både fra representanten og fra andre, står vi veldig ofte i de situasjonene når vi håndterer vanskelige konsulære saker – og for så vidt også mange andre saker – at vi aldri har det fullstendige bildet med informasjon, eller at vi føler at vi alltid har tilstrekkelig informasjon. Det som er utfordringen, er at vi likevel må ta en beslutning. Vi som sitter og styrer, må gjøre vurderingene basert på at vi aldri har det helt perfekte grunnlaget, og vurdere hvilken risiko vi er villige til å ta med tanke på hvordan situasjonen faktisk er. Det har vært vanskelige diskusjoner og avveininger, men til syvende og sist falt vi ned på, uten Fremskrittspartiets støtte, at risikoen ved sykdomsbildet hos barnet veide tyngre enn ønsket om ikke å bistå med å få mor tilbake. Vi følger selvsagt de vanlige reglene som gjelder om taushetsplikt. Vi har ingen opplysninger i dag om barnets helsetilstand, det skal vi heller ikke ha, og det har vi heller ikke i tilsvarende saker.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-02-05:
Jeg registrerer at representanten Engen-Helgheim sier veldig tydelig at han er glad for at barna har fått hjelp. Jeg tror vi kan være enige om at de vurderingstemaene som var veldig vanskelige, til syvende og sist handler om hvorvidt det var viktigst ikke å bidra til at mor kom hjem, eller viktigst å få hentet barna. Der delte våre synspunkter seg, og det er en helt legitim diskusjon. For oss var det viktigst at vi kunne hjelpe barna. Mor var allerede siktet for mulig tilknytning til to terrororganisasjoner og følger nå rettssporet på den vanlige måten. Det har vært kjent fra media at mor ikke har ønsket å sende barna fra seg, og det har også vært kjent at vi har tilbudt helsehjelp i leir. Det har jeg også redegjort grundig for til Stortingets organer.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-05:
Denne regjeringen har jo gjort begge deler: En har sørget for å ansette flere folk i staten – på noen få år ble det 2 000 flere ansatte i direktoratene – samtidig som en bruker konsulenttjenester og PR-rådgivning over en lav sko. Det er helt riktig at en bruker konsulenttjenester til å planlegge prosjekter. Veldig mange av de prosjektene – som kommunereformen, som statsråd Sanner kjenner veldig godt til – er planlagt mot folks vilje. Politireformen fjernet politiet fra folk. På toppen av det har en PR-rådgivere som skal bortforklare hvorfor tjenestene til folk i Norge ikke har blitt bedre. Samferdsel ble nevnt: Når det gjelder samferdsel, bruker Bane NOR – på toppen av sine 50 kommunikasjonsansatte, bl.a. 12 med sjefsstillinger – også Creuna til merkevarebygging og designarbeid. Synes virkelig statsråd Sanner at det er en fornuftig bruk av penger?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-05:
En rekke kommuner rundt omkring i Norge er slått sammen med tvang, mot viljen til folk og folkevalgte lokalt. En har gjennomført en regionreform der en hadde en folkeavstemning i Finnmark der 87 pst. svarte nei. Allikevel kjører en på. I Viken var folk og folkevalgte i alle tre fylker imot. Likevel presser regjeringen det igjennom og legger til rette for at en skal bygge et nytt fylkeshus i Sanners eget nærområde, i Sandvika, til 1 mrd. kr. Det er ikke å bruke offentlige midler på en god måte, og det er heller ikke å lytte til folk. Hvorfor mener statsråden at dette er en fornuftig pengebruk?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-05:
«I dag er særnamsmannskompetansen knyttet direkte til skatteoppkreveren. Finansdepartementet foreslo i statsbudsjettet for 2020 at kommunene skal få beholde særnamsmannskompetansen. Hvordan skal dette løses når den kommunale skatteoppkreveren etter planen overføres til Skatteetaten 1. juni 2020, hvordan er spørsmålet utredet, og hvilken dialog har det vært med de berørte partene?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-05:
Jeg takker for svaret. Det som er bekymringsfullt, er at en her viser til at det er en rekke prosesser som pågår nå – etter at Stortinget har gjort vedtak om en massiv sentralisering gjennom å overføre den kommunale skatteoppkrevingen til skatteetaten. En går fra 227 kontor til 56 kontor. Men konkret til hvordan dette skal løses: Det er riktig at det ble utredet i 2014 og 2015, men det endte med at en i 2016 bestemte seg for ikke å gå videre med det. Så dukket forslaget opp igjen i statsbudsjettet for 2020, uten noen nye utredninger, uten noen dialog med de berørte. Og det Norges kemner- og kommuneøkonomers forbund sier, senest for noen dager siden, er at det er fullstendig uavklart hvordan den særnamsmannfunksjonen skal være. Ser statsråden behov for å bruke mer tid på denne saken og utsette innføringen av denne overføringen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-05:
En vil jo ikke styrke arbeidet mot arbeidslivskriminalitet når en sentraliserer og gjør det vanskeligere å drive oppsøkende virksomhet, som også gjør at publikumstilgangen blir mer krevende. Det som hadde vært fornuftig dersom en skulle styrket arbeidet mot arbeidslivskriminalitet, var å gi de kommunale skatteoppkreverne videre fullmakter, mer innsynsmulighet – slik de har bedt om over tid, men som Finansdepartementet dessverre har avslått. Tilbake til spørsmålet: Det er jo helt avgjørende hvordan særnamsmannfunksjonen skal løses, for dette er inngripende, omfattende saker. Det ligger til og med muligheter for at en kan bryte seg inn hos folk for å avdekke om de sitter på verdier som de forsøker å unndra. Derfor er det helt avgjørende hvordan dette skal organiseres. De som sitter nært på det, sier at de ikke vet hvordan dette er tenkt organisert. Vil det ikke da være fornuftig å bevilge seg mer tid og i det minste utsette gjennomføringen av denne reformen?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-05:
Vi liker å tenke på Norge som et «likt land», et land hvor det er kort vei mellom sjefen og arbeideren. Men Norge er jo ikke så likt som det en gang var. Ulikheten i makt og rikdom i Norge øker, og det er særlig de med høyest inntekt som har stukket fra resten av samfunnet. Samtidig har de med lavest inntekt fått en mindre andel av kaka. Når vi ser på formue, er tallenes tale enda tydeligere. Ulikhetene i formue i Norge er nå på høyde med Storbritannia og høyere enn i land som Frankrike, Italia og Spania. I dag kontrollerer den rikeste tiendedelen i Norge over halvparten av all formue i Norge, og den rikeste tusendelen eier 10 pst. av formuen. Jeg mener at disse tallene er veldig alvorlige. Ikke bare er det negativt for hele samfunnet når ulikheter vokser, men når rikdommen og formuen i Norge samles på stadig færre hender, samles også makta på færre hender. En milliardær kan påvirke politikken som føres i Norge, på helt andre måter enn det en hjelpepleier kan. Vi i SV har nå i to stortingsperioder tatt opp den økte ulikheten med statsrådens forgjenger, Siv Jensen. Gang på gang fikk vi bare ull når vi forsøkte å spørre Siv Jensen om forskjellene øker. Til slutt fikk vi en erkjennelse av det, men først da stortingsflertallet vedtok at regjeringen måtte lage en hel stortingsmelding om temaet. Så jeg begynner enkelt: Er finansministeren enig i at forskjellene i makt og rikdom øker?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-05:
Jeg tror faktisk ikke jeg fikk et svar på spørsmålet om forskjellene i makt og rikdom i Norge øker. Da vil jeg anbefale statsråden å lese stortingsmeldingen som ble lagt fram fra regjeringen om det temaet. Også SV er opptatt av maktspredning, og det er derfor vi er så opptatt av nettopp at de rikeste trekker fra, at formuen i Norge samles på færre hender. For som Stein Rokkan sa: «Stemmer teller, men ressurser avgjør». Det har vi sett utallige eksempler på. De rikeste skaffer seg mer makt over oss. Det skjer direkte, gjennom eierskap i næringslivet, men også politisk, gjennom f.eks. finansiering av lobbygrupper og tenketanker. Sånn skapes det en fortelling av at vi skatter i hjel de stakkars superrike her i Norge, selv om det snarere er sånn at folk flest gjennomgående har et høyere skattenivå på sin inntekt enn de superrike. Likevel vil altså Høyre prioritere ytterligere skattekutt. Mener finansministeren at det er riktig å prioritere store skattekutt, som vil føre til at noen av de rikeste i Norge ikke betaler noe skatt i det hele tatt, i stedet for å styrke f.eks. sykehusøkonomien?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-05:
Det vi får se her, er nettopp et eksempel på at det alltid finnes argumenter fra høyresiden for å fortsette å redusere skattene for dem som har mest fra før. Så får andre problemer, som fattigdom blant barnefamiliene, pent vente i kø. Det er høyreregjeringens prioritering. Vi ser altså en velferd ute i Norge som skriker etter mer penger. Vi har sett eksempler på at nyopererte sendes i taxi på en av de mest vinterutsatte veiene i Finnmark. Vi har sett at flere kvinner nå føder i en veilomme på vei til sykehus, at politiet ikke rykker ut til en 89-åring som ringer fordi en ukjent mann knuser ruta i huset hennes. Kommunene kutter i velferden, og regjeringen kutter i brillestøtten til unger med synsforstyrrelser. Alle disse eksemplene kunne trengt en milliard. Likevel er det altså finansministeren og regjeringens prioritering å gi 1 mrd. kr i skattekutt til landets tusen rikeste personer. Hvordan hjelper det 89-åringen som venter på politiet, eller den gravide kvinnen som vil ha et godt nok fødetilbud?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-05:
I statsrådens svar til representanten Tajik tidligere sa han at formålet med denne regjeringens skattepolitikk er at det skal lønne seg å jobbe. Men det lønner seg enda mer å arve her i landet. Denne regjeringen er den første vestlige regjeringen som har avskaffet arveavgiften siden Mussolinis Italia. I USA, Storbritannia, Frankrike og Tyskland har de selvsagt skatt på arv. Jeg tror det er mange her i Norge som føler det er dypt urettferdig at unge folk i 20-årene arver hundre millioner, en millard uten å måtte betale skatt, mens folk flest jobber og sliter og betaler skatt av lønnen. To av tre av landets hundre rikeste er arvinger, og vi har flere dollarmilliardærer enn USA i forhold til befolkningsstørrelsen. Formuer samles på færre og færre hender. Høyresiden burde vært opptatt av like muligheter. Kan finansministeren forklare oss hvorfor det er rettferdig å kunne arve 100 mill. kr uten å betale skatt?
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Selv om den nye finansministeren ikke vil svare på Kaskis spørsmål, er det liten tvil når man leser de økonomiske rapportene, om at det er økende ulikhet i formue i Norge. Over halvparten av totalformuen vår disponeres av de 10 pst. rikeste. Finansministeren svarte at han er opptatt av å skape arbeidsplasser i Norge. Ja, vi vet at den økonomiske veksten i Norge ville vært betydelig høyere om vi hadde hatt et lavere nivå på de økonomiske forskjellene. Det er interessant å se, siden det er et nytt parti i Finansdepartementet, hva man sier om de økonomiske ulikhetene i Norge. Ifølge Granavolden-plattformen skal man bevare et samfunn preget av små forskjeller. Erna Solberg sa til høyre.no at man skal bekjempe et samfunn med for store forskjeller. I Arbeiderpartiet har vi større ambisjoner enn dette. Vi ønsker å redusere de økonomiske forskjellene i Norge. Derfor har jeg lyst til å stille den nye finansministeren spørsmål om han deler Arbeiderpartiets mål om å redusere de økonomiske forskjellene i Norge, eller om han kun ønsker å bevare de økonomiske forskjellene på det nivået de er i dag.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. Det er hyggelig å møte den nye kunnskapsministeren i Stortinget, men det politiske bakteppet synes jeg er alvorlig. Norsk skole står overfor en alvorlig lærermangel, og konsekvensene merkes allerede i norske klasserom. Andelen ukvalifiserte er den høyeste på 15 år, en økning på nesten 50 pst. siden høyreregjeringen overtok. Halvparten av timene med spesialundervisning utføres av ukvalifiserte assistenter, og kommuner, spesielt i distriktene, melder om store vanskeligheter med å rekruttere lærere. Ser vi framover, vil det sannsynligvis bare bli verre. Vi ligger an til å mangle 5 800 kvalifiserte lærere i 2040 ifølge SSB. Det er en økning i lærermangelen på 1 800 lærere siden den forrige beregningen til SSB. Det er mange som nå er spente på hva som blir annerledes når Venstre har arvet Kunnskapsdepartementet fra Høyres grep. Så langt er det ingenting som vitner om at det blir noen særlig endring i den politiske kursen. Sånn sett vil jeg minne statsråden på et sitat fra 2013, da hun satt i opposisjon. Da sa partileder Skei Grande: «Ut fra vår analyse om hovedutfordringa i norsk skole, er lærermangelen og den store bruken av ufaglærte en av de største utfordringene vi kan definere.» Dette tenker jeg er en uttalelse som nå bør forplikte når en har ansvar i det aktuelle departementet. Vil statsråden fortsette Høyres politiske linje og fortsatt styre blindt mot en økende lærermangel og flere ukvalifiserte, eller kan vi nå forvente nye, konkrete grep for å snu denne trenden?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Takk for historietimen om alt det som er gjort i skolepolitikken. Jeg må si jeg er litt skuffet over at statsråden ikke flagger noen nye grep, noen nye ambisjoner, nå som Venstre har overtatt Kunnskapsdepartementet – grep som kan være med og snu denne trenden. Min kritikk av regjeringa handler ikke bare om mangelen på grep, den handler også om at denne regjeringa bevisst har innført politikk som målrettet øker lærermangelen. Ferske tall viser nå at hver tredje engelsklærer og hver fjerde mattelærer mangler den kompetansen høyreregjeringa har pålagt dem, og står i fare for å bli avskiltet i 2025. Det er 22 000 lærere som må på skolebenken de neste årene. Det kommer til å føre til at det blir flere ukvalifiserte som skal være i norske klasserom framover, og det er ikke bra for elevene. Kan statsråden forsikre foreldre, lærere og elever rundt om i Norge om at færre ukvalifiserte skal undervise i klasserom de neste årene?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Det er jo ikke en dugnad som regjeringa har innkalt til som lærerne er så interessert i å være med på. Nå har jeg utfordret statsråden både til å snu grep som regjeringa har gjort, som bevisst øker lærermangelen, og spurt om den nye statsråden kan flagge noen nye grep for å snu denne trenden. Dersom analysen av sitatet fra 2013 fortsatt står seg, og statsråden fortsatt mener at dette er det viktigste, må det vel kunne være noen nye grep denne statsråden kan vise til for at en skal klare å snu trenden. Det er ingenting jeg har hørt i de svarene som har kommet til nå, som viser at en kommer til å endre den utviklingen som ifølge SSB sist økte ganske dramatisk da de gjorde sine nye estimater. Og som jeg viste til: Den avskiltingen med tilbakevirkende kraft kommer til å føre til flere ukvalifiserte i klasserommet. Er det da slik at med Venstre ved roret i Kunnskapsdepartementet blir bare alt som før, akkurat som da Høyre styrte?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Jeg tror jeg må minne statsråden på at det er enighet i Stortinget om etter- og videreutdanning. Det er ingen i Stortinget som ønsker å ta ned den andelen. Det Arbeiderpartiet og opposisjonen har vært imot, er avskiltingen av lærere med tilbakevirkende kraft, og jeg henviser til at Utdanningsforbundet, lærerorganisasjonene, har vært veldig kritiske til det. Hvis statsråden ikke har hørt det ennå, regner jeg med at hun kommer til å høre det de neste dagene. Det er dette med tilbakevirkende kraft som jeg mener er feil. Jeg mener at det er det motsatte av å heie på lærerne å si at det gode svaret er at de tusenvis av erfarne lærere som har undervist i norske klasserom lenge, nå må sendes tilbake til skolebenken og erstattes med ufaglærte. Men jeg vil gjenta spørsmålet, for det oppfatter jeg ikke at statsråden svarte på: Er det nå slik at alt bare blir som før, da Høyre styrte dette departementet, eller kan Venstre-statsråden flagge noen nye grep som vil snu trenden og gjøre at vi ikke får den store lærermangelen som vi nå har?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Vi er veldig spent på arbeidet med den nye loven. Arbeiderpartiet har vært spesielt opptatt av de små ideelle aktørene, som statsråden var vært litt inne på. Realiteten der er at det var vært enormt mange oppkjøp av små ideelle barnehager av de store kommersielle barnehagekonsernene, som jeg mener har skapt en ubalanse, og som på ingen som helst måte legger til rette for den variasjonen som også Venstre har vært opptatt av. I 2018 sa et flertall i Stortinget at regjeringa måtte utrede et lovmessig skille mellom ideelle og kommersielle barnehager, slik at en kunne prioritere de ideelle, nettopp for å sikre denne balansen. Det er et vedtak som Høyre-statsråden ikke har levert på. Vi kan håpe at statsråd Skei Grande har større omtanke for de ideelle og sikrer variasjonen som en er så opptatt av, og får på plass en utredning av et lovmessig skille mellom nettopp ideelle og kommersielle barnehager.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Jeg kan forstå at det er vanskelig, derfor er det så viktig at en gjør denne grundige utredningen. Jeg er uenig i at de store konsernene på en måte hjelper de små barnehagene når de kjøper dem opp. Vi har mange eksempler og historier om små barnehager som motvillig har måttet selge, og det har vært et enormt skifte mellom nå færre ideelle barnehager og flere som blir kjøpt opp av de store konsernene. Jeg oppfattet at en er kritisk til å utrede et sånt lovmessig skille, men hvordan vil statsråden da konkret i den nye loven sikre at en i hvert fall tar grep som gjør at denne ubalansen som nå skjer, blir snudd?
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Tusen takk for at jeg også fikk et spørsmål, og et veldig viktig spørsmål, som jeg mener er et av de viktigste spørsmålene for å få en skole i Norge som er med på å utjevne forskjeller, er med på å gi alle barn den friheten de fortjener til å forme sine egne liv gjennom kunnskap og god oppbakking. Da vet vi at den viktigste innsatsfaktoren i skolen – og det har Venstre alltid ment – for å klare å gi barna den ballasten, er kloke, gode lærere, lærere som kan fagene sine, som er trygge voksne, og som er trygge ledere i klasserommet. Derfor har vi vært forkjempere. Vi var de første sammen med Fremskrittspartiet som foreslo femårig lærerutdanning, det holder vi nå på å rulle ut. Vi var de første som foreslo at vi skulle ha et etter- og videreutdanningsløft for lærere. Nå bruker vi 1,5 mrd. kr i året på å løfte lærerkompetansen. Vi ser at det har blitt et taktskifte innenfor lærerutdanningen. Arbeiderpartiet var veldig kritisk til å innføre femårig lærerutdanning, og Senterpartiet kalte det «akademisk jåleri». Det vi nå holder på å rulle ut, kommer til å føre til at vi også får flere lærere, for det som har skjedd, er at statusen til læreryrket har økt. Søknaden til lærerutdanningen øker. Det å snu denne skuta er krevende. Men det er også viktig at vi nå satser på mer fagkompetanse for lærere, og da kommer det til å være en krevende periode når vi nå har mange ute i videreutdanning og har et helt kull som skal gjennom en femårig lærerutdanning. Men resultatet i enden vet vi kommer til å føre til en bedre skole.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Jeg skal forsikre representanten Tvedt Solberg om at det viktigste vi jobber med, er å øke kompetansen. Vi har også gått inn med både lærernormer og store kompetanseprogram. Det er det virkelig store løftet vi nå gjør på skolesida. Men medisinen med å senke kravet til fagkompetanse, senke kravet til å kunne fagene man underviser i, senke kravet til inntak i lærerutdanningen, senke kravet til hvor mange lærere det skal være i klasserommet, senke ambisjonene i skolen – kommer ikke til å være Venstres medisin. Vi kommer hele tida til å ønske å strekke oss, ønske at vi skal utvikle en skole med godt kompetente lærere som i løpet av hele sin lærerkarriere ønsker å strekke seg etter den videre kompetansen. Det jeg syns er rart, når lærere faktisk sier at de ønsker å være med på den dugnaden, er at man snakker den dugnaden ned. Man kaller det avskilting når det er så mange lærere som har lyst til å være med på det laget.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Jeg er ganske forundret over at man sier at lærere ikke er interessert i å ta videreutdanning. Hvor har man det fra? Vi ser at vi har videreutdanning til rekordmange – det er det vi bruker de store pengene på innenfor skolen akkurat nå. Vi opplever at det er flere lærere som søker, enn det vi faktisk har plass til. Det er et stort sug der ute for å være med på denne dugnaden for å løfte norsk skole, og jeg er veldig forundret over at man snakker om det som om dette er noe de ikke er interessert i. Det syns jeg ikke er å snakke om norske lærere på en god måte. Hvis man skal bekjempe lærermangelen, gjør man ikke det ved å senke kravene, ved å ha lavere forventninger og ved å ønske å ha færre inn på disse studiene. Jeg tror at læreryrket må være et viktig yrke som forvalter autoritet i et samfunn fordi en forvalter kunnskap. Da må vi sørge for å bakke dem opp, vi må sørge for å heie på dem, og vi må også sørge for å gi dem oppbakking for at de skal kunne ha faglig autoritet i klasserommet. Jeg har knapt snakket med noen som ikke har vært kjempeglade for den opplæringen de har vært med på og syns det er morsommere å være lærer etterpå.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Ja, det er alle de tiltakene som vi faktisk gjør for å hindre at den lærermangelen oppstår. Og jeg ser ingen andre gode virkemidler som kan hjelpe når vi innfører etter- og videreutdanningsløft, femårig lærerutdanning, karakterkrav for å komme inn på utdanningene, som har vært med på å løfte utdanningenes søkermasse, og vært med på å løfte autoriteten til læreryrket. Jeg tror ikke at det å senke kravene er riktig løsning for å få bedre lærere; jeg tror at vi skal høyne kravene. Da kommer flere til å komme tilbake igjen til læreryrket, og vi kommer til å få flere som ønsker å stå i det. Dette forundrer meg litt, for det fins en rekke yrker som en må ha faglig påfyll for å kunne ha. Hvis en blir stortingsrepresentant og må sitte her i fire år og er T-banesjåfør i Oslo, må en faktisk ut med jevne mellomrom og kjøre T-bane, sørge for at en holder seg faglig oppdatert, for å få lov til å beholde muligheten til å kjøre T-bane. Hvis en er lege og er her i fire år, må en sørge for etter- og videreutdanning for å få lov til å beholde legetittelen. Er en advokat(presidenten klubber) og jobber som advokat en periode, må en fylle på for å få lov til å gjøre det.(Presidenten klubber igjen.) Hvorfor en tror at lærere ikke trenger kunnskapspåfyll – og det forundrer meg – tror jeg det bare er opposisjonen som… (presidenten klubber) (Presidenten klubber igjen.)
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Når det gjelder femårig lærerutdanning, må dessverre statsråd Asheim svare på det, for det er hans ansvarsområde, men jeg merker meg at det partiet som har vært mest imot femårig lærerutdanning, nå plutselig er opptatt av finansieringen av det. Representanten Trygve Slagsvold Vedum definerte femårig lærerutdanning som «akademisk jåleri» i forrige valgkamp, men det er veldig bra hvis Senterpartiet nå klarer å snu og støtter at det er et viktig løft for norsk skole. Alle de tiltakene vi setter inn nå, er for å sørge for å få flere godt utdannede lærere som er trygge i lærerrollen sin, og som er trygge voksne, inn i skolen. Jeg tror at god faglig trygghet er med på å lage bedre lærere som også er trygge ledere i klasserommet. Jeg tror ikke at tankegangen om at man ikke trenger så mye utdanning for å stå i klasserommet, som Senterpartiet har forfektet her, er riktig vei å gå for å rekruttere flere lærere. Det er veldig mange lærere der ute som jobber i andre yrker, og dem må vi få tilbake til læreryrket.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Vi har økt tilskuddet til etter- og videreutdanning dramatisk de siste årene. Dette er noe som i hvert fall ikke eksisterte før vi begynte med Kunnskapsløftet i norsk skole. Inntil da var det en ren kommunal oppgave tatt innenfor den kommunale rammen. Nå går vi inn med utallige hundre millioner for å løfte nettopp dette. Det jeg tror vi er fundamentalt uenige om, er at kampen mot at vi skal ha for mange ikke utdannede lærere inn i lærerjobber, tas ved å senke kravet. Vi tar den ikke ved å minske statusen til læreryrket, vi tar den ikke ved å gjøre det lettere å komme inn, og vi tar den ikke ved å senke kravene til lærerutdanningen. Vi tar den ved å gjøre det mer attraktivt å ha den typen jobber, og det er nettopp den svære dugnaden vi er med på nå, og som veldig mange lærere er med på for å løfte kreden til sitt eget yrke. Det er også slik vi klarer å nå bemanningsnormene over tid.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Beklager, men nå tror jeg kanskje jeg står i fare for å gjenta meg selv, for dette har jeg svart på veldig mange ganger før: Da må vi øke statusen til læreryrket. Statusen til læreryrket økes ikke ved å senke kravene, senke inntakstaket, senke antallet år på lærerutdanningen. Det gjør vi ved å innføre femårig lærerutdanning, innføre et lærerløft, sørge for videreutdanning for alle sammen, øke lærernormene og sørge for at vi øker statusen til læreryrket generelt. Jeg vet ikke om man har merket seg søkertallene til lærerutdanningen. Søkertallene gjenspeiler hvilken status læreryrket har. Jeg ønsker at det tallet skal bli mye, mye høyere. Jeg ønsker at det er de aller, aller beste som skal ønske å være med og gi kunnskap til morgendagens generasjoner. Og da trenger vi å løfte statusen til dette yrket. Jeg er veldig åpen for nye tiltak for å gjøre det, men jeg tror ikke at det å senke fagkrav, senke utdanningen og ha mindre etter- og videreutdanning gjør det lettere å få bedre lærere inn i skolen.