Olemic Thommessen (Høyre), 2004-03-02:
Jeg er glad for at stortingsmeldingen «Ei blot til Lyst» tar opp hvordan kulturell kompetanse styrker vår evne til toleranse, nysgjerrighet, kreativitet og omstilling, som kanskje er de viktigste egenskaper i fremtidens samfunn, der skaperkraft, innovasjon og omstillingsevne ofte påpekes som de viktigste suksesskriterier. Dette morgendagens samfunn skapes gjennom fokus på kvalitet i alle ledd, med skolen som det viktigste. Dessverre har vektlegging på kvalitet ofte vært forsømt. Kunsten har vært oppfattet som noe som hører fritiden til, eller kanskje blott til lyst, om man vil. I politisk sammenheng er det også de som mener at det er umulig å bruke kvalitetskriterier i forhold til kultur. Dette er selvfølgelig galt. Som for alle andre fag må kvalitetskriteriet være i fokus også når vi snakker om disse fagene. Hvordan nærmer vi oss så spørsmålet om kvalitet i undervisningen for kunst- og kulturforståelse? Kvalitet kan eksempelvis handle om å skjelne det man ser og hører, skjelne det alminnelige, det opplagte, det billige og banale uttrykket fra det originale, det som trigger tanken, pirrer nysgjerrigheten og skaper ny appetitt. Kvalitet handler om å se det underliggende håndverk, det gjennomarbeidede, det som representerer en helhetlig kunstnerisk linje gjennom år, kanskje gjennom et langt utøvende liv, fra det tilfeldige, det overfladiske og det utilsiktet inkonsekvente. Kvalitet handler om det som overlagt og treffsikkert beveger oss, og appellerer til følelser og assosiasjoner vi ikke så ofte kjenner på til daglig. Kvalitet i undervisningssituasjonen må bl.a. bety evne til å mobilisere den kvalifiserte og problematiserende samtale og kunnskap i forhold til å sette stoffet inn i en videre sammenheng som skaper mening og perspektiv. Dette krever kunnskap om faget, og det krever kunnskap om selve det å oppleve. I all hovedsak må dette være kompetanser vi forventer av læreren. Godt kvalifiserte lærere også innenfor kunst- og kulturfagene er selvsagt derfor nødvendig. Dette er et viktig poeng som det er viktig å understreke nettopp i en tid da vi også har presserende behov for å styrke lærerkompetansen innenfor sentrale fag som norsk, fremmedspråk og realfag. I tillegg til lærerens bidrag må det være et mål at skolen styrker undervisningen ved aktivt å involvere ekstern kompetanse. Kunst og kunstforståelse er krevende fag, der selv elever med godt skolerte lærere vil ha stor glede av bidrag fra fagmiljøene. Mange kunstnergrupper i dag har betydelig kompetanse i formidling av sine fag. Dagens forfattere har eksempelvis stor trening i det å møte publikum, enten det er på festivaler eller i regi av bibliotek eller skriveverksteder. Skuespillere er jo formidlere av fag, og på billedkunstens område er workshops en etablert arbeidsform. Mange museer har kommet langt i skoleringen av sine egne ansatte, med særlig sikte på å levendegjøre stoffet for elever. Vi må altså legge til grunn at kunst- og kulturfagene må finne sin plass i skolehverdagen på et kvalitativt grunnlag. Kvalitetskriterier i undervisningen er mulig å identifisere også for disse fagene, og våre lærere må få en styrket kunnskap om hva dette innebærer. Skolene bør benytte den fleksibiliteten de nå får, til å trekke kunstfaglig kompetanse inn i undervisningen og aktivt bygge broer mellom skole og kulturinstitusjon. Kort sagt, kunst og kultur består av fag der vi skal stille kvalitative krav, på samme måte som vi skal ha kvalitet i fokus for hele skolesystemet og for alle andre fag. Kunst er ikke noe unntaksområde, snarere tvert imot. Kunst er en krevende form, som kanskje ikke er så lett å måle, men som allikevel har veldig klare og definerbare kriterier for hvordan man skal manøvrere seg frem, også i forhold til det å skape en kvalitetssikker undervisning. Så la oss da gi elevene gleden av kunst, fag til glede for den enkelte, om vi allikevel skal slutte oss til teksten, den lille påminnelsen, i prosceniet i Det Kongelige Teater, nemlig at kunst er «Ei blot til Lyst», som også er tittelen på meldingen.