Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Vi er heldige i Norge. Hvert eneste år får vi mer penger å fordele. Vi produserer mer hvert eneste år og kan gjennomføre nye reformer, øke det samlede forbruket av varer og tjenester og bygge landet videre. Et av de viktigste spørsmålene vi politikere derfor hvert år må stille oss når statsbudsjettet skal utformes, er følgende: Hva er det vi trenger mer av til neste år? Hvordan skal vi bruke rikdommen vår til beste for folk flest i Norge? Regjeringen har sine flaggsaker og skryter av hvor mye de øker til bistand, rusbekjempelse, psykiatri og kreftplan, kontantstøtte og barnehager. Noen områder får flere hundre millioner kroner mer, og det presenteres som Regjeringens hovedsatsing. Men det er ikke det som er Regjeringens hovedsatsing. Det som er Regjeringens viktigste satsing, er historiens kraftigste økning i det private forbruket. Til neste år skal det private forbruket vårt øke med 23 milliarder kr. Vi skal spise, drikke, shoppe, reise, kjøre og kjøpe for 23 milliarder kr mer enn vi gjorde i 2002. De aller fleste av oss synes det er positivt å få mer penger til privat forbruk. Spørsmålet blir likevel: Er det virkelig det aller viktigste behovet vi har? Kunne det tenkes at det fantes noe som var enda viktigere, som gir enda flere nødvendige helsetjenester, som gir flere eldre omsorgstrengende ei hand å holde i, som vil gi ungene våre en enda bedre skole? Kunne det tenkes at dette var behov som var så viktige at vi kanskje klarte oss med bare 20 milliarder kr mer i privat forbruk til neste år? Det ville fortsatt ha gitt historiens største vekst, men det kunne gitt oss 3 milliarder kr mer til å satse på velferdstjenestene. Arbeiderpartiet mener det er viktigere. Arbeiderpartiet mener det er nok med 7 milliarder kr i skattelette, slik at kommunene, som har ansvar for skoler, barnehager, eldreomsorg og helsetjenester, kan få 3 milliarder kr mer. Det er vårt valg. Det sies at det økonomiske opplegget er stramt fra regjeringspartiene, men det kan jo umulig være historiens største økning i det private forbruket som gis navnet «stramt». Det som er stramt, er de offentlige budsjettene, velferdsbudsjettene. Det er Regjeringens valg. Det er ikke mer penger som gjør skolen bedre, sier statsråd Solberg. Det er jo ikke det som gjelder på de private skolenes område fra Regjeringens side, for de skal få 20 000 kr mer pr. elev pr. år. Skulle vi gitt det tilsvarende til offentlig skole, skulle vi ha økt kommunebudsjettene med 30 milliarder kr. Hva er så Fremskrittspartiets valg når de skal forhandle med Regjeringen om statsbudsjettet? Jo, krav om å svekke de offentlige inntektene enda mer for å gi enda mer i skatte- og avgiftslette, en enda sterkere omfordeling fra velferdstjenester til privat forbruk. Representanten Per Sandberg kaller vår kritikk av budsjettet for svartmaling. Men det var ikke vi som var dypt skuffet på vegne av det norske folk da budsjettet ble lagt fram. Det var Carl I. Hagen. Det var ikke vi som kalte fjerning av gravferdsstøtten smålig, umoralsk og makabert. Det var John I. Alvheim. Det var ikke vi som var hardest i fordømmelsen av at pensjonister må betale medisinene sine på blå resept. Det var Fremskrittspartiet. Men nå er det Fremskrittspartiet som sørger for at gravferdsstøtten forsvinner, at pensjonister igjen må betale for medisiner, at arbeidsløse kan miste opptil 20 0000 kr i trygd, og – ikke minst – det er Fremskrittspartiet som sammen med regjeringspartiene sørger for en kommuneøkonomi som fører til nedskjæringer i velferdstilbudet for mange barn, unge, syke og eldre over hele landet. Så sier Sandberg at kommunene kutter ekstra mye av taktiske grunner. De straffer sin egen befolkning for å protestere mot Regjeringen. Ja vel, er det derfor Fremskrittspartiet i min hjemkommune, Trondheim, kutter 5 mill. kr i skolebudsjettet? Er det derfor Fremskrittspartiet i Trondheim gjør skolefritidsordningen 200-300 kr dyrere pr. måned? Er det derfor Fremskrittspartiet i Trondheim kutter bostøtten til de aller fattigste, f.eks. minstepensjonistene? For i min hjemkommune, Trondheim, er det Fremskrittspartiet som kutter. Selvsagt kutter de ikke for å straffe Regjeringen. De kutter fordi de er tvunget til det av et fremskrittsparti som i Stortinget mener det er viktigere med skatte- og avgiftslette enn mer penger til velferdstjenester. Men i Trondheim er det ikke viktig med avgiftslettelse, for der stemmer Fremskrittspartiet for økte avgifter på vann, for økte avgifter på avløp, for økte parkeringspriser og for en kraftig økning av eiendomsskatten. En skal ha ganske mange campingvogner eller drikke ganske mange liter sprit før lettelsene i statsbudsjettet gjør at regnskapet går i pluss for folk flest.