trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-13:
Innledningsvis vil jeg slutte meg til de betraktninger som Anita Apelthun Sæle fremførte i sitt innlegg. Også vi fra Høyres side vil støtte det forslaget fra et mindretall i salen som i dag oversendes Stortinget. Kritikken fra Arbeiderpartiets Sigvald Oppebøen Hansen skal jeg avholde meg fra å kommentere. Jeg tror sikkert at statsråden selv finner grunn til å trekke fram noen momenter. Jeg vil i dette innlegget konsentrere meg om hviletid for sjøfolk. Forslaget legger opp til at hviletiden for sjømenn reguleres istedenfor arbeidstiden. Begrunnelsen for at hviletiden lovreguleres, er for det første ønsket om at det norske lovverket på dette punkt er i overensstemmelse med lovverket i land det er naturlig å sammenligne seg med. Rederinæringen er en internasjonal og sterkt konkurranseutsatt næring, og vi ser det som viktig at det lovverket som regulerer arbeidsforholdene, er i overensstemmelse med andre lands. Særlig gjelder dette når det valg som er tatt for lovverket, samsvarer med retningslinjer i EF-retten. Vi har også lagt vekt på at man gjennom regulering av hviletiden på en indirekte måte setter rammer for tillatt arbeidstid. Vi vil imidlertid presisere at det er fordelaktig om partene gjennom avtaler direkte regulerer arbeidstid og avlønning. Videre har vi også lagt vekt på at behovet for unntak fra arbeidstidsbestemmelsene som i dag er lovfestet, vil bli redusert ved gjennomføring av de foreslåtte endringer. Videre har vi vektlagt at alle ansatte om bord på norske skip nå får lovfestet hviletid. Vi er kjent med at arbeids- og hviletid til sjøs er noe helt annet enn på land, fordi arbeidstakere naturlig nok er på båten så å si hele tiden. En sjømann kan ikke benytte fritiden i samme grad som en som arbeider på land. Dette kompenseres det imidlertid for ved at sjømenn får lengre perioder med fri. Til gjengjeld arbeides det relativt mer i perioden man er om bord. Vi har merket oss at lovendringene som foreslås, medfører at det settes krav om minimum hviletid ut fra hva som er forsvarlig ved drift av skip, mens arbeidstiden og lønnsvilkårene for arbeidet blir å avtale mellom partene.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-13:
Det blir ikke så mye å tilføye i debatten, for Fremskrittspartiet slutter seg til det som saksordfører framla, og i den sammenheng blir det på en måte litt gjentakelse. Men Fremskrittspartiet støtter forslaget som legger opp til at hviletiden for sjømenn reguleres istedenfor arbeidstiden. Vi mener at dette vil sørge for at lovverket i større grad blir i overensstemmelse med lovverket i land det er naturlig å sammenligne seg med. Vi vet at næringen, som det er sagt av tidligere talere, er en internasjonal og sterkt konkurranseutsatt næring. Derfor er det viktig at lovverket som regulerer arbeidsforholdene, er i overensstemmelse med lovverket i andre land. Det er også sagt tidligere at det legges vekt på at en gjennom regulering av hviletiden på en indirekte måte setter rammer for tillatt arbeidstid. Sånn sett kan en jo si at de reaksjonene som er kommet, kanskje særlig fra Arbeiderpartiet, kan være litt som storm i et vannglass. Men det er klart at Fremskrittspartiet også reagerte litt på de endringene som kom underveis her. Derfor ble også fremdriften av behandlingen av dette forslaget forskjøvet vesentlig i komiteen, slik at sjømannsorganisasjonene da i hvert fall fikk anledning til å vurdere de endringene som kom, og fikk gitt innspill til komiteen på det. Så sånn sett skal ikke jeg bruke mye tid på å kritisere det framlegget. Det som var viktig for oss, var at partene i hvert fall her ble hørt. Man kan jo spørre seg hvis Stortinget nå skulle ha sendt denne saken tilbake, hvorvidt det hadde blitt noen endring når den hadde kommet tilbake igjen. Da ble det på en måte stående i lys av at vi bare hadde brukt veldig mye tid uten å ha fått noen endring på det. Jeg ville selvfølgelig gjerne ha stilt Arbeiderpartiet det spørsmålet hvorvidt de hadde endret holdning hvis de bare hadde fått sendt saken tilbake til Regjeringen for å få den tilbake på et senere tidspunkt – i hvert fall da jeg hørte at Oppebøen Hansen sa at de støttet direktivet fullt ut slik det forelå. Det som var viktig for Fremskrittspartiet, var forholdet til fiskerne. Vi er derfor glad for at Stortinget får en egen sak om det nå, slik at vi får vurdert det. For det er viktig for Fremskrittspartiet å se på forholdene for sjømenn, som representerer en veldig viktig næring. Derfor har også Fremskrittspartiet tidligere lagt veldig stor vekt på at rammevilkårene for denne næringen skal være spesielt bra. Jeg vil i likhet med saksordfører signalisere at Fremskrittspartiet vil støtte innstillingens C.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-13:
Jeg gav en del begrunnelser for hvorfor jeg var en smule uenig med statsråden i denne saken. Derfor tenkte jeg at jeg skulle begrense meg til å stille noen helt konkrete spørsmål. Det første er: Er statsråden enig med representanten for regjeringspartiene, Apelthun Sæle, i at dagens lovverk kan fungere konkurransevridende i forhold til dem vi konkurrer mot? Det er jo det som er å være konkurransevridende. Det andre er: Opplever statsråden at arbeidstakerorganisasjonene har rett eller at de har feil, når de mener at lovendringene innebærer en svekkelse av faglige rettigheter? Det tredje spørsmålet er: Jeg registrerte at det ble sagt av statsråden at han syntes det hadde vært bra om tariffavtale egentlig var en hovedregel overalt. Føler statsråden seg sikker på at rettighetene til dem som ikke er organisert i tariffavtale, kommer til å være like sterke eller bedre med den nye lovteksten i forhold til den gamle? Det nest siste spørsmålet er: Opplever statsråden at han har klart å holde god kontakt med arbeidstakerorganisasjonene i denne saken? Det siste spørsmålet er: EØS-direktivet inneholdt en del minimumskrav i forlengelsen av ILO-konvensjonen. Mener statsråden at det i saker der det kommer minimumskrav gjennom EØS-regelverket, er nødvendig å bevege seg vekk fra norsk lovverk og ned mot minimumskrav?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-13:
Lat meg seia om punkt C, som får fleirtal no i kveld: Når det gjeld det utgreiingsarbeidet som statsråden vert pålagd, er det kjent at det er usemje mellom sjømannsorganisasjonane om tilhøyrsle – òg blant dei sjøfolka som er i innanriksfart. Eg vil be statsråden stadfesta at han i dette arbeidet kjem til å ha god kontakt med organisasjonane det gjeld. Så vil eg seia at det er bra at statsråden erkjenner at førebuinga hans av denne saka overfor Stortinget ikkje er eit glansnummer. Eg er overraska over dei som står på denne talarstolen i dag og seier at det å skapa uro i høve til svekte faglege rettar er storm i eit vassglas. Eg tek avstand frå bruken av eit slikt uttrykk i denne samanhengen. Eg tek òg avstand frå at det vert peikt på – i alle fall frå Framstegspartiet – at fleirtalet har lagt opp til ein for tidkrevjande prosess. Eg vil påstå at hadde vi hatt eit grundigare saksframlegg, hadde det òg vore mykje enklare for komiteen å handsama dette fort. Eg registrerte det statsråden no sa om det som vil verta vedteke her i dag, at dei som står bak innstillinga, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet, kan rekna seg å vera på rimeleg sikker grunn. Eg synest ikkje det er godt nok. Eg vil be statsråden stadfesta at han skal leggja ein grundigare prosess til grunn neste gong han legg fram eit lovforslag for Stortinget.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-13:
Stortinget behandler på nytt lov om endringer i petroleumsskatteloven. Sist Stortinget behandlet denne saken, ble det gjort uttrykkelig oppmerksom på to forhold. Det første var at denne saken under ingen omstendighet handlet om Snøhvit-utbyggingen. Det andre var at det på ingen måte var snakk om subsidier eller statsstøtte. Nå har Stortinget likevel fått Snøhvit-saken tilbake, fordi departementet må endre innretningen på skattesubsidiene for å få dem godtatt av ESA. Vi vil gjerne påpeke at vi allerede ved forrige behandling mente at denne skattesubsidien ikke var i tråd med EØS-avtalen, og sånn sett ser vi i dag at vi har fått rett. Sist vi behandlet dette, skulle denne subsidien tilfalle alle LNG-anlegg lokalisert utenfor eksisterende infrastruktur for gass i Norge. Da kunne vi se for oss nye store LNG-anlegg – ved Skagerrak, i Lofoten og i Vesterålen, ja endog på Svalbard. Nå har vi fått en ny begrunnelse. Statsstøtten har blitt distriktspolitikk, og den skal nå kun tilfalle dem som hører til tiltakssone A for distriktspolitiske virkemidler – dog med det unntak at det ikke skal gjelde for Svalbard. Nå kan vi altså se for oss nye store LNG-anlegg i Finnmark, Kåfjord, Skjervøy, Nordreisa og Kvænangen. Jeg synes det er grunn til å gjøre oppmerksom på at når dette nå har blitt et distriktspolitisk virkemiddel, må vi også påregne at ESA og andre som skal vurdere den totale mengden av regionalpolitiske virkemidler til regionen, må regne inn dette når de skal vurdere hva som er rimelig. På den måte mener jeg det er all grunn til å frykte at denne subsidien i fremtiden kan gå på bekostning av andre og helt sikkert –– etter SVs syn – viktigere distriktspolitiske virkemidler. SV har gått imot denne endringen i petroleumsskatteloven, også helt uavhengig av hvilken begrunnelse Regjeringen finner på for å gjøre den, fordi vi hele tiden har ment at det ikke har vært en generell endring, men en spesiell endring for å få til utbygging av et bestemt anlegg. Det er å åpne Barentshavet for petroleumsvirksomhet, og det har miljøkonsekvenser i forhold til fiskeriene som ikke er utredet. Det er også noe spesielt å skulle behandle denne saken dagen etter at Stortingets energi- og miljøkomite har avgitt innstillingen til en klimamelding. Dette anlegget vil slippe ut 900 000 tonn CO2. Det er litt mindre enn et ganske alminnelig gasskraftverk av naturgass-typen. Det er også litt rart at et flertall på Stortinget, som har slitt seg gjennom et arbeid for å finne virkemidler for å redusere klimautslipp, i denne saken skal gå inn for å subsidiere de samme klimautslippene. Det er sånn sett å beklage at Stortinget velger å behandle dette som en hastesak. Vi vil varsle at SV går mot de foreslåtte endringer i petroleumsskattesaken. Jeg er også sikker på at siste ord neppe er sagt, og at det neppe er siste gangen vi skal behandle Snøhvit-saken i Stortinget.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2002-06-13:
Kan presidenten gjenta det?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-05-28:
Jeg foreslår Finn Martin Vallersnes og Elisabeth Røbekk Nørve.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-05-28:
Eg vil gjera statsråden merksam på at det frå eit betydeleg mindretal er kritikk av manglande vurderingar, og at ein gjev støtte på visse vilkår, både i saka om Comlab – overdraging frå Post- og teletilsynet til eit nytt AS, om anbodsutsetjing av tungtransporten i Posten og sal av Posten Servicepartner AS. Eg ber om statsråden sin kommentar til dette. Så til Vegvesenet: Her er det diskusjon om to ting. Det eine er kostnadene ved omstillinga i heile Vegvesenet, ikkje berre produksjonsavdelinga, og det andre er dei tilsettes vilkår, både no og i det neste selskapet. Statsråden seier at ho har hatt samtalar med dei tilsette. Ja, det veit me. Men statsråden seier aldri når det vert brot i desse samtalane, og brot i kontakten, som det har vore, både med Vegdirektoratet, med statsråden sjølv og Samferdselsdepartementet. Eg tykkjer statsråden bagatelliserer at dei tilsette er så frustrerte i denne prosessen, for eg trudde faktisk det var slik at dei var den viktigaste ressursen i dette. Det kan godt vera at statsråden meiner at det er bare å få dei vekk, for så får me ein billigare veg, at det er ei lur løysing. Eg vil òg stilla spørsmålet om ikkje statsråden ser at Vegvesenet i Noreg har ein stor kompetanse, som ein bør ta vare på så godt som mogleg, til beste for oss som bur i dette landet. Men det viktigaste spørsmålet for meg er: Kvifor søren – unnskyld uttrykket, president – har det teke eit halvt år å koma med den fyrste saka til Stortinget? Tykkjer statsråden at denne måten å behandla denne saka på er rett? Eit halvt år etter at det er bestemt og eit halvt år før det skal effektuerast, tek ein ein liten bit, og så tek ein nokre til, og det viktigaste skal skje til hausten. Tykkjer statsråden det er å visa respekt for Stortinget? Og tykkjer statsråden at det er å visa respekt for dei tilsette?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-05-28:
Eg skal vera ganske kort, for òg i denne saka er Arbeidarpartiet einig med Senterpartiet. Det tykkjest å skje gong på gong. Eg kan stilla meg bak alt som saksordføraren sa. Eg vil berre spørja Framstegspartiet ein gong til om ikkje det er betre å støtta vår merknad. Me har to mindretal i saka. Altså: Me har eit forslag frå Framstegspartiet som vert nedstemt, fordi me ikkje liker måten ein skal dekkja det inn på, og så har me ikkje eit forslag, men ein merknad – me har det ikkje så veldig med å fremma forslag – der me ber om at dette vert ordna opp i i departementet eller mellom departementa, slik at desse organisasjonane slepp å betala denne avgifta. Er ikkje det betre? Eg vil berre oppmoda dykk om å signalisera om de støttar det subsidiært, for det kan vera greitt for statsråden å vita i det vidare arbeidet.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-05-28:
St.prp. nr. 50 inneholder en del forskjellige saker på Samferdselsdepartementets område. Jeg skal kort nevne noen av dem. Det første gjelder omorganisering av Vegvesenet. Jeg skal ikke si så veldig mye om det i dag, bare at vi er enig i at det skal bli et aksjeselskap, og vi støtter at det skal gjøres på denne måten. Så har det også i denne blekka sneket seg inn, som vanlig, en hel del nye bompengeprosjekter. Og de begynner å komme tett som hagl. Her har vi faktisk fått hele tre saker om tre nye bompengeinnkrevingsstasjoner. To av dem går vi imot. Den eneste vi kan være med på, er Rv. 661 ny bru over Straumen i Skodje kommune. Begrunnelsen er at her er det mulighet for en omkjøring. Bilistene har et valg i forhold til hva de kan gjøre, om de vil kjøre på ei ny bru og vei og betale, eller om de vil kjøre på en gammel omvei og ikke betale. De to andre bompengeprosjektene går vi imot. Vi har hatt den samme begrunnelsen i så mange saker at det er nesten trettende å gjenta den, nemlig at i dag tar staten inn praktisk talt nesten 45 milliarder kr fra bilistene, og vi vet alle hvor lite som går ut igjen – dessverre. I dag har bompengeinnkrevingen kommet opp i hele 2,5 milliarder kr, noe som vi synes er ganske uhørt i et land som er blant verdens rikeste. Dessuten er bompengeinnkrevingen en altfor dyr måte å bygge veier på i Norge. Vi har ikke noen sans for at man her legger fram hele tre bompengeprosjekter i en samleblekke, som dette er. Til slutt vil jeg ta opp et forslag, som er inntatt på side 8 i innstillingen: «Stortinget ber Regjeringen i forbindelse med framlegging av statsbudsjettet for 2003 sørge for at refusjon av autodieselavgiften for ekspressbusser etableres slik at det dekker det reelle behovet.» Det begrunner vi med at de eneste innen samferdselsområdet som i dag ikke får noen subsidier – eller statsstøtte, som man sier – er ekspressbussene. Derfor synes vi det er reellt at de skal ha tilbakebetalt avgiften, på lik linje med de andre busselskapene.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-28:
Det er spørsmål om dette med omorganisering av Vegvesenet. Det er vel så at ingen har vært uenig i at det har vært riktig å gjennomføre en prosess for å effektivisere Vegvesenet. Det har vært en prosess som ledelsen og de ansattes organisasjoner har gjennomført over lengre tid, og man var kommet fram til en anbefalt løsning som Regjeringen og stortingsflertallet ikke ville gå inn på. Det er stor tvil om og direkte uenighet om omorganisering til AS vil være riktig, og om det vil medføre besparelser. Det er stor tvil om anbud vil gjøre det rimeligere, og det er stor usikkerhet om konsekvensene, spesielt i forhold til Distrikts-Norge og veivedlikeholdet i fremtiden, av denne måten å omorganisere på. Så omorganiseringen kunne ha vært gjort på en annen måte, i samarbeid med de ansattes organisasjoner. Det jeg vil spørre ministeren helt konkret om, er: Hva vil samferdselsministeren gjøre for på en måte å gjennomføre omorganiseringen videre fremover i tråd med den erklæringen som statsråd Victor D. Norman la opp til her i Stortinget i begynnelsen av dette året, nemlig å motivere de ansatte til å være med, motivere de ansatte til samarbeid? Hva vil konkret bli gjort nå fremover for å komme i dialog og for å kunne gjennomføre omorganiseringen slik som Regjeringen tidligere har erklært?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-28:
Dette er et samledokument med mange til dels ulike saksfelt, herunder tre ulike bomprosjekt, hvor flertallet ønsker å videreføre eksisterende prosedyre fra tidligere godkjente anlegg. Vi følger altså anbefalingene fra kommunene og fylkene i deres ønske om en nødvendig satsing på disse prosjektene. Dette gjelder ny bru over Straumen i Skodje kommune, og Rv 9 i Bygland og Hornnes, hvor flertallet støtter prosjektenes gjennomføring ut fra fremlegget fra departementet. Hva angår ny innfartsveg til Kristiansund, er flertallet i Stortinget, inklusiv Høyre, SV, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, positiv til søknaden om å bygge dette anlegget ved å ta i bruk bl.a. bompengefinansiering. Dog må flertallet i komiteen nå konstatere at det er oppstått en ny situasjon i bystyret i Kristiansund, senest den 7. mai i år. Vi må ut fra dette erkjenne at et knapt flertall i Kristiansund bystyre ønsker å utsette prosjektet. Personlig, og på vegne av Kristelig Folkeparti, beklager jeg dette, fordi Kristiansund har behov for dette prosjektet for å bedre fremkommeligheten inn til byen. Stortingsflertallet vil, som det fremgår av dokumentene, derfor anbefale at en på denne bakgrunn avventer en ny vurdering av dette prosjektet fra Regjeringens side. Jeg håper imidlertid at det vil lykkes for Kristiansund å få til et så godt anlegg som det er påkrevd å få til. Hva angår kompensasjon for autodieselavgift for bussdrift, så støtter Høyre og Kristelig Folkeparti forslaget fra Regjeringen på dette punktet, og likeså omdanning av post- og teletilsyn til nytt aksjeselskap. Vår mening er at Posten Norge BA må ha frihet til å organisere sin drift på en mest mulig kostnadseffektiv måte. Dette vil Posten tjene på. Dog vil Posten Servicepartner AS ikke gå inn i kjernevirksomheten til Posten Norge BA. Det er et viktig punkt å være oppmerksom på. Kristelig Folkeparti forutsetter videre at den omdanning som nå finner sted innenfor Postens tjenester, må skje innenfor rammene av arbeidsmiljølovens bestemmelser. Dette ser vi på som en selvfølge.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-05-28:
Eg vil knyte berre nokre få korte merknader til nokre av enkeltsakene i Innst. S. nr. 180. Eg er heilt samd med saksordførar i at den samleproposisjonen som ligg til grunn for innstillinga, inneheld fleire saker som med fordel kunne vore lagde fram som eigne saker, ja, den eine burde ha vore lagd fram som eiga sak. Det skal eg kome tilbake til. Tre av enkeltsakene er bompengeprosjekt. Senterpartiet har hatt ei positiv haldning til å støtte delvis bompengefinansiering av vegprosjekt. Men vi meiner at det kan vere grunn til – etter å ha brukt bompengefinansiering i mange år – å få ein gjennomgang av bompengeprosjekt med sikte på å kome fram til klarare rammer og retningsliner for slike prosjekt. Difor er vi saman med Arbeidarpartiet og SV om å be om ein slik gjennomgang. Den eine av bompengesakene er delvis bompengefinansiering av Rv 9 gjennom Setesdal. Det er ei omfattande sak om utbygging av mange parsellar, og det må difor nødvendigvis bli mange detaljar i saksframstillinga. Men dette er ei utbygging som er viktig å få gjennomført. Og med dei lokale løysingane og den lokale tilslutninga er Senterpartiet positiv til det bompengeprosjektet. Vi sluttar oss òg til bompengeprosjektet for ny bru over Straumen i Skodje kommune. Der er det òg lokal og fylkeskommunal tilslutning. Det tredje bompengeprosjektet som er omtala, er ny innfartsveg til Kristiansund. Det er eit prosjekt der det har vore lokal strid, men det har vore fleirtalsvedtak for prosjektet, både lokalt og i fylket. Og det var situasjonen då komiteen starta arbeidet med saka. Då vi etter kvart vart kjende med at bystyret i Kristiansund har gjort nytt vedtak, der fleirtalet går mot prosjektet, vart Senterpartiet med i komitefleirtalet, som vil vente på ei vurdering av prosjektet frå Regjeringa si side. Den siste saka eg vil kommentere, er omorganiseringa av produksjonsverksemda i Statens vegvesen til aksjeselskap. Den saka meiner eg heilt klart burde ha vore handsama på ein annan måte. No får vi ei sak, som vi har kjent til skal kome, oppdelt og putta inn i ulike samleproposisjonar, sjølv om statsråden i eit svar til komiteen har sagt at saka vil bli framstilt heilskapleg og samla. Men her får vi den stykkevis og delt – i ulike samleproposisjonar. I tillegg kjem saka veldig seint i sesjonen. Saka har vi visst om skulle kome, alt frå stortingsfleirtalet under budsjetthandsaminga sist haust gjorde vedtak om den organiseringa som vi no handsamar. Eg meiner at saka er for stor og for viktig for samfunnet, og òg for alvorleg for dei tilsette, til at den handsaminga som det er lagt opp til no, kan forsvarast. For Stortinget er det slett ikkje tilfredsstillande å få ei slik sak seint på året – og oppdelt på den måten som vi no ser. Men i Senterpartiet er vi innstilte på at vi saman med fleirtalet i Stortinget skal gjere vårt beste til at saka iallfall ikkje blir meir forseinka enn det Regjeringa har lagt opp til.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-05-28:
Eg vil òg stille spørsmål om gjennomføringa av omorganiseringa av Statens vegvesen. Det er ei omfattande omstilling som skal gjennomførast. Det gjeld veldig mange, og frustrasjonen er stor. Vi har visst om omdanninga i over eit halvt år, og lite har blitt gjort før no i mai. Og no får vi omdanningsprosessen som små element i ulike samleproposisjonar. I dei andre omdanningssakene har det i alle fall kome som eigne saker. Eg tenkjer på Posten og NSB, der ein får ein samla proposisjon som går på omdanninga, i tillegg til odelstingsproposisjonen, som gjeld lovendringar. Oddbjørg Ausdal Starrfelt var inne på litt av det same i sin fyrste replikk. Mitt spørsmål er kort og greitt: Synest statsråden det er forsvarleg å gjennomføre ein så omfattande prosess og ei omorganisering som det som skjer no seint i vårsesjonen, og utan at dei tillitsvalde føler at dei er med? Eg høyrer òg at statsråden seier at ho er open for dialog, men her er det snakk om å få til ein dialog. Det er den prosessen som er den viktige, ikkje berre å seie at ein er open for det. Dei tillitsvalde har gitt klart uttrykk for at dei føler at ein ikkje har fått til den nødvendige dialogen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-28:
Når det gjelder de sakene som representanten Starrfelt viste til, har jeg merket meg synspunktene fra de øvrige i komiteen. Men jeg har også merket meg støtten fra flertallet til Regjeringens forslag. Jeg er villig til å gå i dialog med de ansatte i Statens vegvesen. Og la det være helt klart: Jeg ser på de ansatte som en ressurs. Det er min intensjon at vi skal ha en sterk Statens vegvesens produksjonsvirksomhet AS – forhåpentligvis med et helt annet navn, for det er helt håpløst å si. Jeg er innstilt på en dialog. Jeg har ikke brutt noen dialog med de ansatte. De har fått et løfte om videreføring av en del rettigheter, som jeg var inne på i sted. Jeg har heller ikke som mål å redusere antallet ansatte. Jeg vil minne om at også regjeringen Stoltenberg la fram et forslag om omstillinger i Statens vegvesen. Også der var det understreket at det er behov for omstillinger, og ganske dramatiske omstillinger. Det er midt i den prosessen vi står nå, og dette bør ikke komme overraskende på noen. Det som det er grunn til å bekymre seg over, er at det etter hvert har dukket opp en diskusjon om hvorvidt disse omstillingskostnadene som vi nå etter hvert skal kvalitetssikre og legge fram for Stortinget på en ordentlig måte, er negative eller positive for omdanningen. Jeg vil si at jo større omstillingskostnadene er, jo sterkere signal er det om at her har man forsømt seg tidligere når det gjelder omstilling. En omstilling blir som kjent dyrere og dyrere jo lenger man venter.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-28:
Når det gjelder ekspressbusser, ser denne regjeringen på det som positivt at det er mulig å kjøre ekspressbusser her i landet, og at de også kan drives kommersielt. Det er selvfølgelig et viktig aspekt og et mål at flere velger å reise med ekspressbuss framfor å kjøre egne biler. På den måten vil vi få en bedre transportstandard, og vi kan bedre miljøet. Forholdet mellom ekspressbusser og jernbane er slik at på jernbanesiden kjøper vi tjenester fordi vi av ulike årsaker ønsker at dette tilbudet skal finnes – både av transportstandardmessige årsaker og ikke minst av miljømessige årsaker. Mitt mål er at ekspressbusser fortsatt skal kunne drives kommersielt, og at det ikke skal være nødvendig å gi tilskudd til denne type drift. Når det gjelder jernbanen, vil det fortsatt være et mål at folk skal velge å reise med jernbanen av ulike årsaker – ikke minst på grunn av de miljømessige aspektene. Hvis vi tar eksempel fra den byen vi holder til i, vil det ikke være rom for å erstatte all jernbanetrafikk med ekspressbusser – av arealmessige årsaker vil det ikke være ønskelig. Det vil være ønskelig at vi har en infrastruktur og et transportsystem som fungerer på jernbanen også.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-28:
La det være helt klart at jeg ser ikke at tiden er riktig for en omkamp i spørsmålet om omorganisering av funksjonsvirksomheten i Statens vegvesen til AS. Den beslutningen er tatt, og det finnes mange gode grunner til det. Vi skal nå gjennomføre denne omleggingen på den best mulige måten. Jeg ønsker å motivere de ansatte til å være med på den omorganiseringen, men jeg vil understreke at det ikke er riktig slik det fremstilles i media, at det ikke er gitt svar på spørsmål som er kommet. Jeg har nå her redegjort for en del områder hvor det er gitt svar til de ansatte om rettigheter i forhold til omorganiseringen. Jeg ønsker selvfølgelig at de ansatte skal være med, og at det skal være en slagkraftig produksjonsvirksomhet som kan konkurrere med andre, slik at vi får mest mulig vei igjen for pengene som vi bruker på veisektoren. Det er mange utfordringer, og det er mange nye utfordringer, og det er måter vi legger til rette for konkurransen på, som gjør at de kan styrke sin posisjon. Produksjonsvirksomheten i Statens vegvesen får nå anledning til å delta i andre markeder og kunne styrke både kompetanse og omsetning innenfor virksomheten, en mulighet som de ville manglet ved en divisjonsmodell, som den forrige regjeringen gikk inn for. Så jeg mener at her ligger det mange muligheter. Jeg er gjerne med på dialog for å motivere de ansatte videre, samtidig som jeg vil understreke at Regjeringen har imøtekommet de ansatte på en rekke felt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-28:
Jeg vil gjerne få lov til å gjøre oppmerksom på at det har vært en kontinuerlig prosess både i Samferdselsdepartementet og i Statens vegvesen etter at vedtaket ble gjort om at produksjonsvirksomheten skulle omdannes til AS. Det er ikke riktig at det ikke har skjedd noe i den tiden. Det har skjedd mange ting. Det har vært en omfattende prosess, og prosessen går videre. Når det gjelder spørsmålet om det er forsvarlig at det skjer så fort, tyder mye av det som har kommet fram i den senere tid, på at dette burde ha skjedd for lenge siden. Dette er en omorganisering og en aktivitet som etter alt å dømme burde ha skjedd for flere år siden. Det er for meg ganske viktige signaler i forhold til hvordan dette bør skje, og når det bør skje. Min invitasjon til de ansatte om dialog står ved lag. Men jeg stusser litt når vi har hatt møte og så kan lese i avisen – og når man til og med velger å gå til avisen og til media ellers først – at det ikke har funnet sted noe møte. Da må jeg si at viljen til dialog må komme fra begge hold. Jeg er veldig interessert i at vi skal ha en slagkraftig Statens vegvesens produksjonsvirksomhet, jeg er veldig interessert i å ha en dialog for å motivere de ansatte, og jeg er veldig motivert for at norske skattebetalere skal få mye igjen for de pengene vi legger inn på veisatsingen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-28:
Nå oppfattet jeg for så vidt ikke dette som noe konkret spørsmål til meg, men som en oppfordring til handling. Og det er akkurat det vi gjør. Det som skjer nå, er – og det er helt riktig – en stor omstilling. Det er en veldig stor omstilling, og man skal ha en ydmykhet for at de ansatte opplever en uro i forhold til en så dramatisk omstilling. Men omstillingen er nødvendig. Vi har gitt de ansatte klare signaler om hva Regjeringen mener om rettigheter som de fortsatt skal ha. Og jeg er gjerne med videre i prosessen med hensyn til å motivere de ansatte for at dette skal bli en slagkraftig produksjonsvirksomhet. Vi har hele veien åpnet for dialog, og jeg kommer fortsatt til å være åpen for dialog. Regjeringen er handlekraftig i denne saken.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-28:
Omorganiseringen av Vegvesenet skal jeg ikke si noe om, for det kommer vi tilbake til i høringen i komiteen senere i dag. Jeg vil bare si at jeg fullt ut støtter statsrådens konklusjon om at jo større omstillingskostnadene er, jo mer viser det at omstillingen har vært nødvendig. Vi har tapt mange veipenger på det gjennom årene. Det jeg vil spørre om, går på ekspressbusser. Vi har et forslag i forbindelse med det i innstillingen, der vi ønsker å øke tilskuddet til ekspressbusser. Jeg var på Notodden i går. Der er det slik at på dagtid går det en ekspressbuss hver halvtime inn til byen, og på kveldstid går den hver time. Det er faktisk en overskuddsbedrift, og det uten at staten betaler fem flate øre i tilskudd. Ekspressbussene bidrar faktisk til statskassen både i form av dieselavgift og avgifter ellers på kjøp og drift på busser. Drar vi f.eks. til Gjøvik, der toget går, er det to–tre timer mellom hver togavgang på dagtid. Der er tilbudet langt dårligere enn der det går ekspressbusser, og staten bidrar betydelig til driften av den formen for persontransport. Her har vi altså to alternativer satt opp mot hverandre. Det ene er lønnsomt, og det bidrar til statskassen. Det andre er meget ulønnsomt, det får tilskudd fra statskassen, og i tillegg gir det et dårligere tilbud til befolkningen i området. Fremskrittspartiet var i statsbudsjettet med på å sørge for at det ble bevilget 29 mill. kr til ekspressbussene i form av tilbakeføring av deler av de avgifter som de betaler i dieselavgift. Men selv om vi var med på det, førte dette til økte priser på ekspressbussene. Vil statsråden ta opp dette i forbindelse med statsbudsjettet og øke tilbakebetalingen av dieselavgift?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-28:
Bakgrunnen for forslaget er den urimeligheten at ideelle organisasjoner, som gjør en stor og nødvendig innsats på en rekke områder, skal betale store summer i avgift til staten. Bare Norges Røde Kors Hjelpekorps har ca. 225 hjelpekorps bestående av 12 000 autoriserte medlemmer og utførte i 2001 ca. 450 redningsaksjoner. For å utføre slike redningsaksjoner er de ideelle organisasjonene avhengig av sambandsutstyr. I tillegg til kostnadene som påløper ved innkjøp av slikt sambandsutstyr, må den enkelte ideelle organisasjon også betale årlig konsesjonsavgift til staten. Røde Kors Hjelpekorps betaler ca. 500 000 kr pr. år i konsesjonsavgift. Organisasjonene som tilhører Frivillige organisasjoners redningsfaglige forum, betaler ca. 2 mill. kr i konsesjonsavgift pr. år. Konsesjonsavgiften blir betalt inn til Post- og teletilsynet. Post- og teletilsynet har opplyst at den type samband som bl.a. Norges Røde Kors benytter, er et såkalt lukket nett som krever tillatelse etter teleloven kapittel 5 med tilhørende forskrift. For den type utstyr er det forskjellige former for årsgebyr. Det forhold at avgifter innbetalt av ideelle organisasjoner bare utgjør i overkant av 1 pst. av de totale inntektene til Post- og teletilsynet, gjør at disse innbetalingene bør kunne fjernes uten at Post- og teletilsynet trenger kompensasjon for dette. Men forutsetningen er da at Post- og teletilsynet må kunne effektivisere det tilsvarende inntektsbortfallet på ca. 2 mill. kr. Ideelle organisasjoner som er avhengig av sambandsutstyr for å kunne gjennomføre redningsaksjoner med sikte på å redde liv og helse, bør få fritak fra å betale konsesjonsavgift etter teleloven. Post- og teletilsynet bør derfor kunne pålegges å effektivisere tilsvarende dette inntektsbortfallet på ca. 2 mill. kr. Dette er en billig og effektiv måte å styrke det uvurderlige arbeidet som de ideelle organisasjonene utfører. Det er også nevnt at Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet har en merknad der de ber departementet finne løsninger slik at man slipper å bruke av statlig tildelte midler til å dekke konsesjonsavgift for bruk av sambandsutstyr. Bakgrunnen for at vi ikke har vært med på denne merknaden ved behandlingen i komiteen, er selvfølgelig at vi har et alternativt forslag til løsning. Det forslaget tar jeg herved opp. Men hvis vårt forslag mot all formodning skulle falle, vil vi selvfølgelig støtte den merknaden som står der, fullt ut. Det betyr at det er et flertall i denne salen for intensjonen i merknaden.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-05-28:
Jeg tror det fortsatt er nødvendig å snakke om hvordan samarbeid og kontakt med de ansatte i Statens vegvesen fungerer, for det er åpenbart ingen vilje til en erkjennelse av hvordan forholdene er. Den 22. mai stod ansatte i Statens vegvesen utenfor Stortinget og sa ifra hvordan de oppfattet virkeligheten. Deres virkelighet nå er preget av utrygghet fordi de ikke vet hva som kommer til å skje framover. De er ikke trygge på at deres pensjoner er på plass, de er ikke trygge på at det finansielle grunnlaget for det nye selskapet er ordentlig på plass, de er ikke trygge for at de kan se en framtid i møte hvor de kan være operative innenfor det nye selskapet i Statens vegvesens produksjonsvirksomhet. Og det er jo det det dreier seg om. Det dreier seg om å skape trygghet. Det dreier seg ikke om å skape muligheter for en omkamp. Statsråden må høre forskjell på det. Og når vi argumenterer ut fra det som er de ansattes virkelighetsoppfatning, så er det altså ikke fordi vi ønsker at situasjonen skal være slik. Men vi er nødt til å fortelle at slik blir det opplevd, og noen bør også reagere på hvordan situasjonen er. Da kan ikke statsråden ha dialog som mål. Statsråden kan ikke snakke om vilje til dialog – verbalt. Statsråden må handle for å vise at hun vil dialog, slik at de ansatte kan føle det. De ansatte er ikke inkompetente tillitsvalgte, de ansatte er særdeles faglig – og som tillitsvalgte – kompetente. De kjenner markedet, de kjenner forutsetningene for det nye selskapet for at det skal kunne fungere, de er en ressurs. Og statsråden må ta innover seg at for å få disse tingene på plass innenfor den tidsrammen som er lagt, er man helt avhengig av at de ansatte er med. Statsråden må altså handle.
Sverre J. Hoddevik (Høyre), 2002-05-28:
Forslaget i Dokument nr. 8:104 er vinklet mot avgift på livsviktig frivillig arbeid. Derfor er komiteen også langt på veg enig i at slik innsats tydelig bør verdsettes. Det støtter vi. Men som det kom fram, har det under behandlingen i komiteen blitt klargjort at forslaget om avgiftsfritak for enkelte organisasjoner i et selvfinansieringssystem lett leder til kryssubsidiering. Dette faktum er naturligvis det som har gjort det vanskelig å slutte seg til forslaget umiddelbart. Her er et stort mindretall, bestående av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, som i en litt kryptisk fellesmerknad bruker en påleggsformulering til departementet om å finne løsninger i retning av imøtekommelse av forslaget. Men det er altså en mindretallsmerknad. Her finnes altså ikke noe avklarende flertall slik som innstillingen er skrevet, og Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet blir å vedlegge protokollen med vår støtte.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2002-05-28:
I Kristelig Folkeparti er vi svært opptatt av å legge forholdene best mulig til rette for de frivillige organisasjonene. De frivillige organisasjonene representerer på mange måter «limet» i samfunnet. De skaper engasjement, og de virker forebyggende i dobbelt forstand. Vi er selvfølgelig kjent med den viktige innsatsen organisasjoner som tilhører Frivillige organisasjoners redningsfaglige forum, står for, både ved forebyggende arbeid og deltaking i redningsaksjoner. Det er derfor helt på sin plass at den økonomiske situasjonen for disse organisasjonene settes på dagsordenen, slik som det er gjort i Dokument nr. 8:104. Det fokuseres i dokumentet på fritak for konsesjonsavgift for bruk av sambandsutstyr som er nødvendig for å kunne gjennomføre redningsaksjoner med sikte på å redde liv og helse. I dag betaler disse organisasjonene til sammen ca. 2 mill. kr i konsesjonsavgift til Post- og teletilsynet, som på sin side er pålagt selvfinansiering av sine utgifter. Det kan høres rimelig ut å fjerne denne konsesjonsavgiften, men Kristelig Folkeparti kan ikke være med på et slikt gebyrfritak. Det innebærer at andre brukere må betale høyere gebyr for å kryssubsidiere de nevnte brukerne. Vi vil heller se på den årlige støtten disse organisasjonene får fra Justisdepartementet og eventuelt forhøye den tilsvarende. Det er bedre at staten gir høyere tilskudd og at Post- og teletilsynet får sin konsesjonsavgift, enn at de øvrige brukerne får høyere konsesjonsavgift. Til slutt: Kristelig Folkeparti er generelt opptatt av å høyne tilskuddet fra staten til frivillige organisasjoner, og jeg minner også om vårt engasjement for å høyne skattefritaket på frivillige gaver til de samme organisasjonene.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-05-28:
Stortinget vil i dag fatte et vedtak som betyr et godt steg framover for Helse-Norge, ikke minst for befolkningen i Møre og Romsdal, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag, men også for landet ellers, som i framtiden vil nyte godt av et bedre universitetssykehus enn det vi har i dag. Nå vil Helse Midt-Norge RHF få et samlet ansvar for prosjektet, dvs. styringsansvar og fullmakt til inngåelse av kontrakter innenfor de rammer vi nå fastsetter. Helsedepartementet og Utdannings- og forskningsdepartementet får fullmakt til å sette i gang fase 1 i prosjektet. Denne fasen har en kostnadsramme på 4,538 milliarder kr regnet i 2000-kroner. I tillegg til denne kostnadsrammen til fase 1 kommer byggingen av et pasienthotell og teknisk forsyningssenter, til anslått kostnad på 179,1 mill. kr. Komiteen har vært tydelig på at disse to prosjektene skal inngå i fase 1 i utbyggingen, noe jeg finner grunn til å understreke. Denne nye universitetsklinikken skal avløse en bygningsmasse som har vokst helt siden 1902 uten noen helhetlig plan og utbyggingsstrategi for det som nå er universitetsklinikkens oppgaver. Det er åpenbart at denne bygningsmassen ikke er egnet for dagens diagnostiserings- og behandlingsmetoder, og heller ikke til å møte de utfordringer som ligger i framtiden. Naturlig nok er vedlikeholdskostnader og fornyelser holdt på et minimumsnivå i flere år i forventning om nye bygg. Nå kommer det, og det har av hensyn til både pasienter og personale vært åpenbare grunner til å komme i gang med bygging nå. Øya er også i denne sammenheng et meget godt alternativ for plassering av sykehuset. Jeg mener også at den gode utviklingen det eksisterende universitetssykehuset har hatt, også skyldes det nære samarbeidet sykehuset har hatt med Det medisinske fakultet og teknologimiljøet på Gløshaugen. I dette samarbeidet har geografisk nærhet hatt stor betydning. Dette legges det nå til rette for å videreføre ved plassering på Øya. Når Stortinget i dag behandler bygging av ny universitetsklinikk igjen, henger dette sammen med behovet for vurdering av alternativ plassering på Dragvoll-området ut fra flere forhold. Nå er dette utredningsarbeidet gjort. Selv om plassering på Dragvoll ville ha vært et fullgodt alternativ både økonomisk og faglig sett, kan et enstemmig storting i dag velge den opprinnelige plassering i trygg forvissning om at vi gjør et riktig og godt valg. Jeg vil avslutningsvis understreke psykiatriens plass i den nye universitetsklinikken. Derfor er det viktig at vi i dag gir et entydig signal i forbindelse med videre utredning av fase 2, der et psykiatrisenter må innpasses og inkluderes. Det er god grunn – slik også saksordføreren var inne på – til å bygge ned eksisterende skiller mellom psykiatri og somatikk. Jeg antar at dette blir ivaretatt i den videre planlegging og prosjektering.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2002-05-28:
Det er et etterlengtet vedtak som blir fattet i Stortinget i dag, når Stortinget gir sin endelige tilslutning til bygging av ny universitetsklinikk på Øya i Trondheim. De nåværende bygningene er nedslitte, tungdrevne og under all kritikk når det gjelder arbeidsmiljø. Slike sykehus er ikke et rikt land verdig. Slike sykehus er ikke egnet til pasientbehandling. Slike sykehus er ikke egnet til å skape gode vilkår for rekruttering av nøkkelpersonell. Slike sykehus er ikke egnet til god, faglig utvikling. Det er derfor et løft for pasientene i Midt-Norge og for det medisinske miljø i regionen når spaden endelig kan settes i jorda, slik at en moderne og tidsmessig universitetsklinikk kan realiseres. Jeg vil gi ros til de lokale politikerne og særlig til våre fremste fylkespolitikere som har kjempet en lang og utrettelig kamp for et godt, spesialisert helsetilbud for mennesker i regionen og for et velfungerende lokalsykehus for pasienter i Trondheim. Jeg vil også gi ros til helseminister Høybråten som har bekreftet Tore Tønnes vedtak om at lokalisering skulle skje på Øya etter en utredning av et Dragvoll-alternativ. Det er bra at Regjeringen ikke lot seg friste til en ny ørkenvandring ved å satse på et usikkert alternativ, til stor skade for det medisinske miljø og for pasientene i Midt-Norge. Det er svært bra at nesten enstemmige uttalelser fra ansvarlige myndigheter lokalt, ansattes organisasjoner og pasientorganisasjoner om en lokalisering på Øya nå blir lagt til grunn. Etter mitt syn ville det vært direkte oppsiktsvekkende om sentrale myndigheter skulle overkjøre Trondheim kommune som reguleringsmyndighet i en så stor lokaliseringssak. Det ville også vært direkte oppsiktsvekkende hvis en skulle se bort fra alle tunge høringsuttalelser lokalt. Sosialkomiteen har også gjort en god jobb med saken. Det er svært bra at det blir slått fast at det i tilknytning til fase 1 blir realisert et pasienthotell og et teknisk forsyningssenter. Dette er fremkommet etter sterke ønsker fra lokalt hold. Jeg vil også understreke, i likhet med komiteen, at et psykiatrisenter må inkluderes i fase 2 i prosjektet. Det er også positivt at Høgskolen i Sør-Trøndelag sine behov for arealer blir vurdert, ikke minst av hensyn til sambruk av kostbart utstyr og faglig utveksling. Lokalisering til Øya sikrer også en fortsatt sterk faglig utveksling mellom det medisinske og det teknologiske miljø i Trondheim, slik Stortinget også tidligere har understreket.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2002-05-28:
Kristelig Folkeparti vil gratulere det regionale Helseforetak Midt-Norge – og ikke minst Trondheim kommune – med startskuddet for en ny universitetsklinikk. Prosessen for å få dette til har vært lang. Jeg legger ikke skjul på at Kristelig Folkeparti har vært skeptisk til de økonomiske prognosene som tidligere ble lagt fram. Vi fryktet et byggeprosjekt med store økonomiske overskridelser. At fase 1 av Øya-prosjektet nå er kvalitetssikret med et sannsynlighetsnivå på 85 pst., finner vi betryggende. Da utredningen av en utbygging på Dragvoll ble lagt fram, så det ut til at en kunne spare nærmere 1 milliard kr. Det som ikke kom tydelig fram med en gang, var at en flytting av universitetsaktivitetene fra Dragvoll til Øya ville gi et investeringsbehov på nesten 1 milliard kr i nye bygninger. Så en kan vel si at vinninga går opp i spinninga. I tillegg til at en ikke ville spare penger på Dragvoll-alternativet, var det flere usikkerhetsmomenter, som f.eks. tidspunkt for byggestart og ferdigstillelse. I likhet med de andre partiene som støtter utbyggingen av ny universitetsklinikk på Øya, har det betydd mye for Kristelig Folkeparti at alle brukerorganisasjoner har ønsket dette alternativet. For brukerne er det viktig at en kan ta i bruk deler av utbyggingen som inngår i fase 1, før hele prosjektet er ferdig utbygd. Jeg tenker bl.a. på Kvinne-Barnsenteret. En slik mulighet er det bare en utbygging på Øya som gir. Kristelig Folkeparti støtter at en også inkluderer et pasienthotell og teknisk forsyningssenter i fase 1. Et pasienthotell kan bidra til at en slipper å ha pasienter i korridorene. Dragvoll-utredningen har ikke vært bortkastet. Nye ideer har framkommet, og en vil nå ha forbedringer av den sentermodellen som lå til grunn for utbyggingen på Øya. Reduserte driftskostnader på grunn av dette bør legges fram for Stortinget. Det er viktig å merke seg at en enstemmig sosialkomite minner om at psykiatrien ikke må nedprioriteres og må inkluderes i fase 2. En tett samlokalisering og et bredt samarbeid med Det medisinske fakultet, Høgskolen i Sør-Trøndelag og teknologimiljøet på Gløshaugen vil gjøre det spennende og attraktivt å utdanne helsepersonell i en ny universitetsklinikk i Trondheim.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-05-28:
Planene for hundreårsjubileet til St. Olavs Hospital legges fram i dag. Det er flott at jubileet kan skje i trygg forvissning om at byggingen nå kan starte på Øya. Det hadde vært bedre om prosessen hadde kommet et og et halv år lenger, for så lang har forsinkelsen blitt. Den siste omkampen synes jeg var unyttig og unødvendig. Jeg mener at det er det verste eksempel som jeg kjenner til, på at sentralmakten har brøytet seg fram i forhold til lokale vedtak, lokale interesser og vedtak som Stortinget har fattet. Når konklusjonene blir som de blir, unngår vi at våre demokratiske beslutningsprosesser settes i et så uheldig lys som vi kunne ha opplevd om stedsvalget var blitt omgjort gjennom den spontanutredningen som statsråd Tønne foreslo, og som stortingsflertallet sluttet seg til. Ekstrarunden viser at det er meget bred enighet om stedsvalget. Den viser at planene som forelå, var meget nøkterne. De mange ønskene om økt areal og bedre standard som nå har kommet fram i denne runden, tolker i hvert fall jeg som et uttrykk for at Sør-Trøndelag fylkeskommune har kjørt en stram planprosess, der tanken på pasientene og driftskostnadene har vært de førende. Jeg er glad for at det er en enstemmig komite som har åpnet for at det kan foretas nødvendige forbedringer underveis. Og jeg tror det må være slik i et kjempeprosjekt der planlegging og utbygging må gå over mange år. Samtidig vil jeg uttrykket et håp om at denne åpenheten i forhold til å vurdere forbedringer ikke oppfattes som invitasjon til nye omkamper. Jeg tror den ekstrarunden som nå er gjennomført, ikke minst har synliggjort behovet for fasthet i ledelse og gjennomføring. En utsettelse på minst et og et halvt år er meget kostbar, ikke bare for byggherren. Det er svært mange ansatte og pasienter som er berørt. Også i næringslivet har virkningene vært store – og de vil bli store. Usikkerheten har vært stor, og verdifulle ressurser er brukt på å argumentere for de hovedsyn som man følte har vært trukket i tvil av de øverste myndighetene i landet. Denne omkampen har altså skapt en bredere enighet om plassering og framdrift enn det som det har vært skapt inntrykk av gjennom media tidligere. Det er noe som også statsråden var inne på i sitt innlegg.