Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-05-23:
Forventningene var store til den stortingsmeldingen som vi behandlet i forkant av denne proposisjonen. Det skulle være denne regjeringens store prestisjemelding. Her skulle Regjeringens nye kurs bli lagt fram. I stedet ble det ganske mange fagre ord, men få konkrete tiltak, og dessverre følger en opp med noe av det samme i denne proposisjonen, med enkelte forslag som er gode og viktige, men som ikke går langt nok. Det hele blir nesten og halvveis. Jeg tviler vel på at noen fra regjeringspartiene tør å snakke om ny kurs i skolepolitikken etter dette, og jeg registrerer at det, når man snakker om en ny politikk, nå henvises til en ny melding som skal komme om kvalitet i skolen. Det er et skritt i riktig retning når departementet nå foreslår å oppheve regelen om at bare voksne som er født før 1978, har rett til videregående opplæring, og i stedet innfører en 25-årsregel. Det er bra, men etter Kristelig Folkepartis mening går vi ikke langt nok. Det er en del grupper i samfunnet som vi virkelig ønsker å få så raskt som mulig inn i et utdanningsløp igjen. Det gjelder f.eks. voksne med rusproblemer i ungdomsårene, som kan ha brukt opp retten i tidlig alder, men som vi håper er kommet på rett kjøl før de er fylt 25 år, og da ville det vært utrolig viktig å ha et tilbud til denne gruppen. Det hadde vært mye mer hensiktsmessig å ta skrittet helt ut, og vi foreslår derfor å endre opplæringsloven slik at de som ønsker å fullføre videregående opplæring, får en rett til slik utdanning uavhengig av alder. Jeg er også i utgangspunktet positiv til forslaget om å utvide FUGs mandat til også å gjelde videregående skole. Jeg mener imidlertid at lovverket i sterkere grad må forplikte den enkelte videregående skole til samarbeid mellom hjem og skole, samtidig som den enkelte skole/lærebedrift får frihet til å organisere og strukturere samarbeidet etter lokale forhold. Jeg er derfor glad for at en samlet komite går inn for å be Regjeringen snarest mulig å utarbeide forslag til bestemmelser som forplikter dette foreldresamarbeidet. Men jeg må si at jeg undrer meg over hvordan departementet kan mene at utvidelsen av FUGs mandat ikke får økonomiske eller administrative konsekvenser. Hvis en går inn for en utvidelse, må en da også ønske at FUG skal spille en best mulig rolle i videregående. En utvidelse av FUGs mandat vil innebære at det må etableres god kontakt med fylkeskommunene. Det vil kreve både tid og kompetanse. Den videregående skolen blir et helt nytt saksområde for FUG, og det vil være av helt avgjørende betydning at sekretariatet får en vesentlig styrking som en forutsetning for å kunne delta og bidra i denne store utvidelsen av mandatet. Jeg synes også, med respekt å melde, at det er pinlig at vi i Norge kun klarer å ha en FUG-leder i halv stilling. Jeg støtter også forslaget om å utvide retten til opplæring i og på tegnspråk. Jeg er også glad for at regjeringspartiene er med på å understreke viktigheten av at det utarbeides nasjonale retningslinjer og standarder for undervisningsopplegg for barn som er CI-opererte, og at retningslinjene og standardene må sikre CI-opererte barn som skal lære tale, et tilbud på samme nivå som døve barn som skal lære tegn. Men igjen er regjeringspartiene med på et godt forslag som dessverre kanskje ikke går langt nok. De barn som har behov for en talespråklig utvikling etter en CI-operasjon, vil ikke få styrket sine rettigheter etter § 2-6. Disse barna er i en ganske annen situasjon enn barn med lese- og skrivevansker. For disse handler det om grunnleggende kommunikasjon, og derfor er det ikke godt nok med regjeringspartienes henvisning til spesialundervisning for denne gruppen. Målet er at barna skal bli talespråklige, og utvikling av talespråk er også det foreldre til CI-opererte barn ønsker. CI-opererte barn vil ofte fungere som lett til moderat tunghørte, med de utfordringer et slikt kommunikasjonshandikap medfører i en opplæringssituasjon. Rikshospitalet, som foretar de fleste av disse operasjonene i Norge samt følger opp disse barna etter operasjon, anbefaler at det skal fokuseres på den talespråklige utviklingen. Utviklingen av talespråket vil være sentralt for å sikre god språklig kompetanse, og disse barna vil derfor ha behov for et pedagogisk tilbud hvor man utvikler hørsel og talespråk. For at gruppen skal få en fullgod oppfølging i skoleverket i tråd med sitt behov, er det avgjørende at retten til oppfølging sikres gjennom et lovverk. Kristelig Folkeparti har derfor foreslått at opplæringsloven endres, slik at de som velger en talespråklig utvikling, sikres rettigheter også gjennom lovgivningen.