Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2007-06-01:
Jeg vil først av alt berømme interpellanten, som har tatt opp denne svært viktige problemstillingen. Jeg er også langt på vei tilfreds med tilbakemeldingen fra utenriksministeren, der han lovte fokus på saken, og der han også gjorde rede for hva som er gjort fra norsk side så langt. Som nevnt ser det nå dessverre ut som menneskerettighetssituasjonen igjen er forverret i Vietnam. Det er mye som tyder på at makthaverne drev en kortvarig sjarmoffensiv bl.a. i forkant av APEC-møtet i fjor høst, og for å gjøre seg mer kvalifisert til medlemskap i WTO. Menneskerettigheter og ytrings- og pressefrihet er noe vi som bor i et demokrati, tar som en selvfølge. Vietnam er imidlertid ikke noe demokrati, men en kommunistisk ettpartistat der befolkningen har liten eller ingen innflytelse på samfunnsutviklingen. Landet har imidlertid hatt en veldig positiv økonomisk utvikling de senere år, noe utenrikskomiteen fikk se da vi besøkte landet i september i fjor. I likhet med sin store nabo i nord, Kina, har landet utviklet seg industrielt og har i dag en stor og voksende eksport til Vesten. Denne økonomiske utviklingen for landet har hatt mange positive og omfattende ringvirkninger og fått mange mennesker ut av fattigdommen, slik også representanten Nybakk var inne på i stad. Den har imidlertid ikke bidratt positivt verken til demokratiutvikling eller til synet på menneskerettigheter i Vietnam. Mange mener sågar at den økonomiske utviklingen faktisk har lagt en demper på kravet om mer innflytelse og demokrati. I så henseende kan vi også her se klare paralleller til Kina, der det også blir påstått at den økonomiske utviklingen legger en demper på kravet om mer innflytelse for befolkningen. Økningen i levestandarden for stadig flere i befolkningen, det at folk flest får det bedre, gjør at krav om endringer og medbestemmelse ikke lenger er så framtredende. Nå skal vi heller ikke se bort fra at både tradisjon og mangel på kontakt med omverdenen for folk flest også er medvirkende til at demokratiutviklingen har vært og er mangelfull. Jeg skal ikke ta stilling til om alle disse spekulasjoner er riktige, men konstaterer at situasjonen for demokratiutvikling og menneskerettigheter i Vietnam er urovekkende og krever handling fra verdenssamfunnet. En av dem som har fått føle makthavernes misbruk av makt, er Dr. Pham Hong Son. I mars 2002 ble han arrestert for å ha skrevet og publisert artikler om demokrati og menneskerettigheter på Internett. 15 måneder senere ble han anklaget for spionasje og dømt til 13 års fengsel og 3 års husarrest. De verste forbrytelsene han hadde begått, var å oversette og publisere artikkelen «Hva er demokrati», som han hadde funnet på hjemmesiden til den amerikanske ambassaden i Vietnam, og i tillegg sendt ut sin egen artikkel «Håpefulle tegn på demokrati i Vietnam». Rettssaken mot ham ble unnagjort på rekordtid, der han også ble beskyldt og dømt for å ha kontakt med andre systemkritikere i og utenfor Vietnam, i tillegg til å distribuere informasjon som «feilaktig anklaget staten for brudd på menneskerettighetene», som det het i tiltalen. Dr. Pham Hong Son var imidlertid en av de heldigste, og i fjor høst, under sjarmoffensiven, ble han løslatt fra fengselet, også etter press fra internasjonale organisasjoner, så da gjenstod «kun» tre års husarrest av dommen. Dette er bare et av mange eksempler på menneskerettighetsbrudd i Vietnam – som nå øker i omfang. Utviklingen som i fjor høst så ut til å gå i positiv retning, ser dessverre nå ut til å ha snudd. Det er derfor all grunn til å rope et varsku og fokusere på situasjonen i landet enda sterkere enn før. Jeg forutsetter derfor at utenriksministeren og andre representanter for Regjeringen har en klar og utvetydig tale i menneskerettighetsspørsmål i samtaler med vietnamesiske myndigheter.