Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-03-04:
La meg bare få lov til å starte med å si at det inngåtte forliket forplikter oss. Det forplikter alle partiene, herunder regjeringspartiene, som har vært med på å skrive under klimaforliket. Jeg tror ikke det må herske noen oppfatning om at Høyre er blitt noe slags offer i disse forhandlingene. Tvert imot føler vi at vi har vært en pådriver, som er svært fornøyd med at vi har klart å flytte regjeringspartiene i en mer offensiv og mer forpliktende retning. At ikke Fremskrittspartiet ble invitert til å delta i disse forhandlingene, kan ikke vi ta et ansvar for. Det vil være - tror jeg - rett å si at det ville vært uhørt hvis vi skulle ha blandet oss opp i den gjestelisten som Regjeringen hadde da den inviterte til å delta i disse forhandlingene. Samtidig med dagens debatt tror jeg det må slås fast at de angrepene som har kommet i dag på norsk oljeindustri, herunder hva slags standpunkt man skal ta til fremtidig olje- og gassaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen, ikke er noen del av klimaforliket. Så blir det gitt uttrykk for: Hva skjer hvis vitenskapsmennene tar feil, som bl.a. hovedtalsmannen for Fremskrittspartiet stiller spørsmål om, når de peker på at global oppvarming er et resultat av menneskelig aktivitet? Ja, la oss håpe at vitenskapsmennene tar feil! Inntil det måtte skje, hvilket jeg ikke tror kommer til å skje, ville det være litt av en unnlatelsessynd hvis vi ikke skulle agere ut fra de symptomene på klimaendringer som finner sted som vi kan se rundt oss overalt i hele verden. Meteorologisk institutt slo i går fast at gjennomsnittstemperaturen i februar i 2008 er 4,8 grader over normalen. Vi bør tenke gjennom hva det egentlig medfører. Hvis jordas gjennomsnittstemperatur i år 2050 ikke bare skulle ligge 2 grader over temperaturen i førindustriell tid, men nærme seg en stigning på 5 grader, står verdenssamfunnet foran en kollaps. Det betyr at når vi får denne typen dokumentasjon lagt frem, er vi nødt til å handle. Det kan godt hende at vi ikke vil merke de store forskjellene nasjonalt i løpet av denne stortingsperioden eller neste stortingsperiode. Det er våre barn og barnebarn som vil bli satt til å revidere de vedtak vi fatter i Stortinget i dag. Jeg synes dokumentasjonen og bevisene er så overveldende. Vi kjenner jo konsekvensene. Jeg tror ikke noen vitenskapsmann i verden vil være i tvil om hva som blir konsekvensene hvis temperaturen ved år 2050 har steget med nær 5 grader i forhold til temperaturen i førindustriell tid. Da kjenner vi konsekvensene, og derfor er vi nødt til å handle i dag. Når det samtidig blir slått fast at det ikke er rom for store nasjonale kutt, tror jeg det er grunn til også å stoppe opp og se på dette standspunktet. Det er veldig mange som hevder dette. De tror at dette er tjenlig for nasjonen Norge, for norsk industri, for norsk politikk. Et forhold er at vi har en moralsk forpliktelse til å handle. Det andre er: Hva slags tjenester gjør vi norsk industri hvis vi kommer i en situasjon, hvilket jeg håper på fra 2013 av og fremover, der karbon får en prislapp, og at det ikke er gratiskvoter som dominerer i verden. Hva slags tjenester er det vi i dag gjør norsk industri, herunder norsk oljeindustri, prosessindustri og annen, hvis vi sier at vi deltar i kutt, men de kuttene skal vi ta utenfor landets grenser? Jeg tror vi er nødt til å ta hensyn til også den innenlandske aktiviteten når vi gjennom klimaforliket har forpliktet oss til at vi skal ta fatt på oppgaven med å ta inntil to tredjedeler av våre Kyoto-krav innenlands. Det skal ikke forhindre oss i også å gjennomføre aktivitet utenfor landets grenser. Noen har den oppfatning at vi gjerne kan delta gjennom den grønne utviklingsmekanismen og bidra til teknologiutvikling i den underutviklede delen av verden, men samtidig skal vi ha den holdning at den underutviklede delen av verden skal få lov til å forurense fordi vi har gjort det tidligere i alle år. Det tror jeg er et galt standpunkt. Det er en gal tilnærming. Det er en passiv tilnærming å ha. Når vi ser den utvikling som finner sted i India, Kina, Brasil og en del andre land, er vi nødt til å ha en svært så offensiv tilnærming til at teknologioverføring også må være et aktivt grep i den internasjonale klimapolitikken. Norge har tjent seg søkkrik på eksport av fossilt brensel. Vi eksporterer årlig CO2-utslipp for anslagsvis 700 millioner tonn. Det er ganske mye. Det er svært mye. Det gjør at vi har en moralsk forpliktelse til å være i tet i utmeisling av internasjonal politikk på dette området. Jeg tror ikke vi vil stå oss på å gå til bedriftsøkonomiske betraktninger om at investeringer på Kårstø og Mongstad osv. har en lavere rentabilitet enn om vi skulle ha gjennomført investeringer i utlandet. Vi er nødt til å gjøre begge deler. Når kjente tall viser at verdens energietterspørsel innen år 2030 vil øke med 55-60 pst. i forhold til i dag, og at fossilt brensel vil stå for mer enn 80 pst. av økningen, ser vi at vi er nødt til å løse spørsmålet om fangst og lagring av CO2. Alt tyder på at når det gjelder den økte etterspørselen etter energi i verden, er vi nødt til å lykkes i å bygge bro mellom det fossile og det fornybare samfunnet. Det betyr at fangst og lagring av CO2 er et nøkkelspørsmål. Dersom vi kan gjøre jobben i Norge innenfor gasskraftverkteknologi, har vi gjort verden en svært så stor tjeneste. Når det så gjelder spørsmålet om å handle nå eller vente og se, tror jeg at vi også der har fått noen økonomiske betraktninger og dokumentasjon på at den beste løsningen, den billigste løsningen og den mest tjenlige løsningen av hensyn til miljøsituasjonen er å handle i dag. Nicolas Stern har helt klart anskueliggjort hvilke kostnader det vil medføre hvis man skal utsette handling og bare vente og se til bevisene er enda tyngre i våre bøker enn de er i dag. Jeg er glad for at EU er blitt en politisk pådriver i å utmeisle politikk på dette området, noe som også kommer til å influere på norsk politikk på dette området. Samtidig som vi skal få ned klimautslippene i Norge i en situasjon hvor energietterspørselen øker, er vi nødt til å få fortgang i utviklingen av mer fornybar energi i Norge. Det er få nasjoner i denne verden som er bedre rustet fra naturens side til å klare nettopp denne oppgaven. Jeg håper at vi i tidsfasen nærmere revidert nasjonalbudsjett kan få se forslagene fra Regjeringen om hvordan vi kan bidra til å stimulere utviklingen av mer fornybar energi i Norge, og at vi kan få rammevilkår i Norge på dette området som er minst like gode som dem man har i utlandet. For å gå inn for landing her må jeg si at det er Høyres klare konklusjon at vi er nødt til å handle i dag. Dokumentasjonen, bevisførselen, på hva som vil være resultatet hvis vi avventer, er så overveldende at vi ikke kan gjøre annet enn å ta ansvar. Det betyr at vi er nødt til å la tvilen komme de fremtidige generasjoner til gode, og det betyr at vi er nødt til å la tvilen komme miljøet til gode.