Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-16:
Når vi skal diskutere landbruket, kan det vere eit poeng å lyfte blikket litt. Vi veit at i 2050 vil befolkninga i verda vere på 8 milliardar menneske. FN sin organisasjon for landbruk og mat har rekna ut at i perioden fram til 2050 må matvareproduksjonen i verda auke med 70 pst. Samtidig veit vi at klimaendringar og ekstremvêr gjer matproduksjonen vanskelegare i store delar av verda. I 2008 hadde vi ei matvarekrise som førte til sterk prisauke på matvarer, og det gjekk ekstremt hardt ut over dei fattigaste i verda. Desse eksempla viser at det å satse på matproduksjon, oppretthalde ein matproduksjon og auke matproduksjonen i Noreg både er global solidaritet med dei svakaste i verda og ein tryggleik for vår eiga befolkning. Det andre perspektivet som eg har lyst til å ta opp, er dei fellesgoda som landbruket produserer. Landbruket er veldig ofte ryggraden i busetnaden rundt om i Distrikts-Noreg. Samtidig som dei er ryggraden i busetnaden rundt om i Distrikts-Noreg, er dei òg fundamentet for andre næringar, som f.eks. næringsmiddelindustrien og reiselivet. Ein reduksjon eller ei sentralisering av landbruket sin aktivitet vil føre til avfolking av bygder og nedgroing av landskapet. Det tredje perspektivet er at Noreg er eit krevjande land å drive landbruk i. Når vi ser på topografien og klimaet i Noreg, ser vi at vi ikkje kan konkurrere på like vilkår med andre land. Når vi ser på den innbyrdes forskjellen i topografi og klima, ser vi også at vi ikkje kan konkurrere på like vilkår eingong internt i Noreg. Difor er det veldig viktig at vi har ein differensiert landbrukspolitikk. Vi har ein differensiert stønadsordning som varierer sterkt frå distrikt til distrikt. Det er eit fundament i den norske landbrukspolitikken, og det er det som gjer at vi kan klare å ha landbruk og busetnad over heile landet, og det er det som gjer at vi kan oppretthalde ein matproduksjon som vi kan stå for i den internasjonale solidariteten. Ein viktig del for å oppretthalde landbruket i heile landet er å styrkje økonomien i mjølkeproduksjonen. Grunnen til at mjølkeproduksjonen er så viktig, er for det første at mjølkeproduksjon er det som opprettheld landbruket i veldig mange utsette delar av landet. I dei delane av landet som eg kjenner godt, som Vestlandet og Sørlandet, er mjølkeproduksjon veldig viktig. I tillegg er det sånn at mjølkeproduksjonen er ei form for produksjon som tek godt vare på den målsetjinga som seier at vi skal produsere mest mogleg mat på nasjonale ressursar. Mjølkeproduksjonen baserer seg på grovfôr og til dels beite, og då bruker vi nasjonale ressursar til å produsere mat. Landbruket er også ein viktig del i ei større verdikjede, og vi har faktisk 100 000 tilsette i landbruket og den landbruksbaserte næringsmiddelindustrien. Difor er, som fleire har vore inne på før i dag, det å redusere matproduksjonsavgifta ein veldig viktig del av den heilskapen som skal til for å få eit sunt landbruk i Noreg. Så til slutt vil eg seie litt om den norske modellen for landbrukspolitikk. Eg har tidlegare vore inne på at vi har spesielle utfordringar i norsk landbruk. Vi har eit mål om å produsere mat og utnytte nasjonale ressursar. Vi har eit distriktspolitisk mål, og vi har eit mål om å produsere samfunnsgode, og i tillegg veit vi, som sagt, at vi har store variasjonar i moglegheita for å drive landbruk. Det fører til at vi har eit land der vi ikkje kan stole på marknadskreftene åleine dersom vi skal oppnå dei målsetjingane vi vil. Det er heilt nødvendig å ha ei blanding av støtteordningar, av reguleringar og av marknaden der marknaden fungerer, dersom vi i det heile skal vere i nærleiken av å oppnå dei måla som vi har vore inne på her, som går på matproduksjon, som går på distriktspolitikk, og som går på andre velferdsgode. Då er det kanskje greitt å peike på at det faktisk er andre land i Europa som begynner å sjå til den norske modellen, fordi dei ser at deira modell ikkje fungerer. Så har eg lyst til å avslutte med ein kommentar til Framstegspartiet, for Framstegspartiet er så veldig oppteke av å snakke om at dei skal setje bonden fri. Men når Framstegspartiet snakkar om å setje bonden fri, får eg tankar om Janis Joplin som song: «Freedom's just another word for nothing left to lose.» Presidenten: Det blir replikkordskifte.