Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-30:
Forslagsstillerne er opptatt av rettssikkerheten til norske fiskere. Det er selvsagt jeg også. Rettssikkerheten er et tema som Regjeringen tar på alvor. Regjeringen er – som komiteen – opptatt av rettssikkerheten til alle som bor eller driver næringsvirksomhet i Norge. Det gjelder selvsagt også fiskerne. Forslagsstillerne har i dokumentet tatt opp enkeltsaker. Jeg ber om forståelse for at jeg verken vil eller kan kommentere slike enkeltsaker fra talerstolen. Men jeg vil likevel benytte anledningen til å dele enkelte generelle refleksjoner i anledning saken. Som flere av representantene har sagt her: Den norske sjømatnæringen er en suksesshistorie i norsk næringsliv. Men suksessen har ikke kommet av seg selv. Næringen består av dyktige og framtidsrettede utøvere som arbeider innenfor rammer som skal sikre en tydelig forvaltning, med fokus på miljømessig bærekraft. Jeg kan bare si meg helt ut enig med representanten Andersen Eide, at de aller fleste fiskerne er ærlige, hardtarbeidende mennesker. Men vi forvalter store og verdifulle ressurser som skal gi sysselsetting og verdiskaping i dag, i morgen og i all framtid. Vi registrerer også at forbrukerne er opptatt av miljømessig bærekraft når de gjør sine valg. Vi har alle, også næringen selv, et ansvar for å tilby produkter som oppfyller forbrukernes krav, også i så måte. En bærekraftig forvaltning kommer ikke av seg selv. Den krever ikke bare at vi setter rette kvoter, regler om maskevidde og minstemål, fangstdagbok og en rekke andre ting, den krever faktisk også at disse reglene blir overholdt. Og det krever at overtredelser blir slått ned på. Forutsetningen for at vi i dag, uten blygsel, kan hevde at vi har en ansvarlig og god ressursforvaltning, er at vi fører kontroll med at fiskeriregelverket blir fulgt. Fiskerne utøver sitt yrke ved å høste vederlagsfritt av ressurser som ligger til fellesskapet i Norge. Det kan være stor fortjeneste å hente dersom høstingen skjer i strid med regelverket. Det er derfor viktig at reaksjonene ved lovbrudd har en form og et nivå som har en preventiv effekt – det skal ikke lønne seg å bryte reglene. Så er jeg opptatt av å legge til rette for et system for overtredelser av regelverket som er både effektivt og rettferdig, og som bidrar til at reaksjonen kan tilpasses overtredelsens alvorlighetsgrad. Det innebærer at myndighetene kan benytte flere reaksjonstyper enn kun straff. I denne forbindelse kan jeg nevne ordningen med administrativ inndragning. Forslagsstillerne tar opp spørsmålet om en skal ta hensyn til skyld ved fastsettelsen av inndragningsbeløpet. Det spørsmålet ble vurdert i forbindelse med vedtakelsen av havressursloven, og jeg mener at svaret på det spørsmålet fortsatt skal være nei. Administrativ inndragning er ikke straff. Formålet er ikke å påføre noen et onde, men at den som har tatt eller ervervet ulovlig fangst, må gi fra seg fordelene denne fangsten ville gitt. Det ville være urimelig dersom enkeltutøvere skal sitte igjen med inntekten fra ulovlig fangst – dette uavhengig av om vedkommende har skyld i overtredelsen eller det handler om et hendelig uhell. Jeg tror også en slik ordning kunne sende gale signaler til alle de næringsutøvere som hver dag holder seg innenfor regelverket. Det må være lov å si at det er litt vanskelig å få tak på hva forslagsstillerne sikter til når de ber om en gjennomgang av rettssikkerheten til norske fiskere. Som jeg påpekte i mitt brev til komiteen, er det ikke slik at uenighet om en regel nødvendigvis er et spørsmål om rettssikkerhet. Jeg har vel også lest de fleste sakene både i Fiskeribladet Fiskaren og andre steder om det. Men mitt fokus er å arbeide med de materielle spørsmålene, og det gjør vi. Som jeg redegjorde for i mitt brev til næringskomiteen 12. april i år, arbeider nå departementet med etterkontroll av og endringer i de viktigste lovene som regulerer fiskerinæringen: havressursloven, deltakerloven og råfiskloven. Stortinget vil selvsagt bli forelagt alle lovendringsforslag.