Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Med utgangspunkt i kanskje å kunne komme til å si noe som kan virke litt urimelig på enkelte i salen, tror jeg – i hvert fall er det min observasjon – at når det gjelder temaet karbonfangst og -lagring, inntok det en ny fase etter høsten 2013. Etter min mening er det opplagt sånn at en nå er kommet inn i en mer passiv fase. En er veldig redd for å vise en tydelig, klar vei, og en er også veldig redd for å innta en ambisiøs holdning. Det kan hende forhistorien er noe av årsaken til det, men jeg mener at det er usedvanlig viktig at de mulighetene Norge har som nasjon til å bringe fram en ny teknologi på et så viktig område, vil være helt avgjørende. I år feirer Gassnova sitt tiårsjubileum. Jeg hørte et intervju med administrerende direktør der for litt siden, hvor han skrøt av den kompetansen som Norge har tilegnet seg gjennom de ti årene, og at en langt på vei er ledende i et internasjonalt bilde nettopp på karbonfangst og -lagring i de norske miljøene. Det er jo utrolig viktig, for det er helt utenkelig – i hvert fall ut fra mitt ståsted – å tro at vi skal klare å nærme oss lavutslippssamfunnet uten at en finner en løsning på karbonfangst og -lagring. Da synes jeg denne interpellasjonen er høyst betimelig, for vi vet ikke helt konkret hva regjeringen vil gjøre. Vi vet ikke hvordan en vil være med og stimulere norsk kunnskap, stimulere norske industribedrifter osv. i fortsettelsen for å tilegne seg en framtid hvor en også kan få bukt med de utslippene som representerer en fare og en utfordring for klimaet. Så er det bra, det som Hydro nå har gjort på Karmøy. Den piloten som de nå har utviklet, sier de nå selv er prosessuell, med så lave utslipp at de prosessuelt ikke kan komme lenger ned. Skal de ha ytterligere utslippskutt, må det være sånn at en huker på en eller annen form for karbonfangst og -lagring. Det er jo en veldig tydelig beskrivelse av hvor langt teknologien på enkelte områder er kommet – og den er brakt fram av norske industrimiljøer og av norsk kunnskap. Det er den motivasjonen også norsk industri, norsk kunnskap, må få i fortsettelsen. De må understøttes av det også regjeringen velger å gjøre på dette feltet. Så er det prisverdig nok nå sånn at en kan skyve problemstillingen bort fra seg og si at vi har ikke store nok punktutslipp i Norge til å håndtere den type oppgaver. Men det er jo sånn at industrien, f.eks. en samlet sementindustri, har valgt å bruke Norcem i Brevik som en mulighetsstudie for å fange karbon og eventuelt håndtere CO2-utslipp. Det i seg selv er en betydelig oppmuntring med hensyn til hva industrien kan vise fram av resultater i Norge, og viser at den norske industrikompetansen og forståelsen er ganske vesentlig. Så istedenfor å bekymre oss for at en ikke har store nok punktutslipp i Norge, kan vi kanskje bekymre oss for den industrien som velger å gå noen modige skritt, som tør å ta litt risiko. Så kan vi stille oss spørsmålet: Vil regjeringen gå sammen med den type industri og avlaste risiko for å få til CCS-prosjekter og karbonfangst og -lagringsprosjekter i Norge? Er olje- og energiministeren – og regjeringen – interessert i å bruke de erfaringene som er gjort på norsk jord, innenfor denne teknologien? Da burde det være et enkelt svar – å få rede på i denne interpellasjonsdebatten hvorvidt regjeringen vil bidra til å avlaste risiko og stimulere norske industrimiljøer som på egen hånd tar et ansvar for å prøve å håndtere klimagassutslippene i egen regi.