Søren Fredrik Voie (Høyre), 2001-12-11:
Høyre fører en utdanningspolitikk der kvalitet og kunnskapsformidling er sentrale målsettinger. Kunnskap, kompetanse og kreativitet gir trygghet og evne til å mestre utfordringer og omstillinger i et samfunn i stadig raskere endring. Denne grunnleggende forutsetningen i Høyres skolepolitikk er også en felles målsetting for regjeringspartiene, nedfelt i Sem-erklæringen og videreført gjennom Regjeringens praktiske politikk. Den gode skole skal formidle kulturarv, verdier og kunnskaper, men også gi hjelp til mestring, utfoldelse og sosial utvikling. Et høyt utdannings- og kompetansenivå er viktig for å opprettholde velferdsnivået og øke verdiskapingen i Norge. Svært mange av de bedriftene og virksomhetene som blir etablert i årene som kommer, vil være kunnskapsbaserte og kunnskapsintensive. De vil i enda større grad enn i dag være avhengige av mennesker med god utdanning og høy kompetanse. Som nasjon må vi være i stand til å utvikle og opprettholde forsknings- og teknologimiljøer blant de beste i verden. Derfor vil Høyre øke satsingen på bedre utdannelse og bedre kompetanse. Med dette som bakgrunn er Høyre dypt uenig i Utdanningsforbundets leder Helga Hjetlands utsagn om at norske elever er flinke nok. Jeg synes det er en direkte fornærmelse mot norske skoleelever, deres foreldre og skolesamfunnene som helhet nærmest å postulere at det er naturlig for norske skoleelever å være middelmådige. La meg få lov å understreke at det er svært mye bra i norsk skole. Vi har både elever og lærere som gjør en utmerket jobb, med innsatsvilje, kreativitet og humør. Men når vi får en undersøkelse hvor det fremkommer at vi til tross for å ligge høyest i forhold til ressursinnsats, bare skårer middelmådig med hensyn til resultater, må det stilles kritiske spørsmål ved hvordan vi organiserer og driver vår undervisning og vår skole. Det er vel ingen ting som skulle tilsi at vi nordmenn generelt er dummere enn våre naboer i de andre nordiske landene eller i Europa for øvrig. På dette området tillater jeg meg å være litt egoist og tro at vi kan hevde oss blant hvem som helst. Da må vi også ta konsekvensen av slike nedslående undersøkelser – finne ut hva vi gjør feil og hvordan vi kan bli best, også i utdanning og skole. Dette dreier seg i sin ytterste konsekvens om hvordan vi i fremtiden skal makte å opprettholde vårt velferdssamfunn. Da nytter det ikke å gå i skyttergraven og akseptere at det er typisk norsk å være middelmådig. Fra Høyres side tar vi sterk avstand fra en slik påstand og griper fatt i utfordringen. Derfor har statsråden oppnevnt et eget utvalg som nettopp skal vurdere og komme med forslag om hvordan vi raskest kan komme ut av denne situasjonen. For oss er det ikke tilstrekkelig å være best i å bevilge penger til skolen. Vi må også sørge for at elevene får den undervisningen de har krav på og behov for, og oppnår de beste resultater. Et viktig element vil være en bedre lærerutdannelse, økt mulighet for etterutdannelse av lærerne og høyere status og anseelse for læreryrket. Høyre er svært glad for at Regjeringen i sitt forslag til statsbudsjett legger vekt på å øke kvaliteten i skolen, spesielt når dette er rettet inn mot helt fundamentale og viktige områder, som sterkere satsing på lese- og skriveopplæring. Uten å få med seg denne basale ferdigheten fra barnetrinnet i grunnskolen vil enhver elev stille med et alvorlig handikap senere i livet, både i forhold til arbeidsliv og privatliv. Høyre er også tilfreds med den klare markeringen som lå i Regjeringens oppretting av Arbeiderpartiets forslag om å svekke eksamensordningen i grunnskolen. Eksamen virker motiverende for de aller fleste elevene. Etter ti års skolegang har elevene etter vårt syn krav på en skikkelig eksamen og en uhildet vurdering av sine resultater. Regjeringspartiene går derfor inn for å opprettholde Regjeringens bevilgningsforslag. Obligatorisk eksamen etter grunnskolen er et viktig tiltak i læringsprosessen, og vi vil ikke svekke denne delen av det samlede evalueringssystemet. I det budsjettforliket som er inngått mellom Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet blir eksamensordningen i grunnskolen svekket, på samme måte som i premissene fra arbeiderpartiregjeringen. Det er ikke overraskende at Arbeiderpartiet og SV benytter anledningen til å svekke eksamensordningen. Det er jo på mange måter helt i tråd med deres ideologi. Det er betydelig mer overraskende at Fremskrittspartiet, som jeg hadde trodd stod mye nærmere regjeringspartiene i utdanningspolitikken, gir seg inn på den samme galeien. Jeg håper derfor at Fremskrittspartiets samrøre med sosialistene i denne budsjettbehandlingen kun er uttrykk for et øyeblikks ubetenksomhet, og ikke noe varig sidesprang. Undringen omkring profil og prioriteringer blir enda større når en ser at både Fremskrittspartiet og Senterpartiet er med på en alvorlig nedbygging av landslinjene i videregående skole, og at de samme partier er med på å gi Den norske kirke og frikirkene vanskeligere arbeidsforhold. Dette er stikk i strid med Høyres prioriteringer. Høyre vil opprettholde landslinjene som i dag, uten innlemming av bevilgningene i fylkeskommunens rammetilskudd. I parentes vil jeg bemerke at jeg synes det tjener vår komiteleder til lite ære å påstå i sitt hovedinnlegg at regjeringspartiene var mot å bevilge tilskudd til landslinjene, når det tvert imot var regjeringspartiene som fikk finanskomiteen til å legge inn et øremerket tilskudd til landslinjene i finanskomiteens innstilling – som SV nå beklageligvis er med på å redusere. Jeg beklager også sterkt at flertallet vanskeliggjør arbeidsforholdene i Kirken ytterligere, både ved å fjerne bevilgninger til dåpsopplæring og ved å svekke Opplysningsvesenets fond. Etter vår vurdering er dette en utidig overkjøring av Kirkens selvstyre og Kirkens frihet til på fritt grunnlag å disponere og råde over sine ressurser. Høyre går inn for å styrke de private skolene innenfor hele utdanningssystemet. Disse skolene er et viktig supplement og korrektiv til det offentlige skoleverket. Økonomisk må disse skolene i størst mulig grad få de samme rammevilkår som de offentlige skoler. I regjeringspartienes forslag til vedtak er dette prioritert. Det store temaet i komiteens behandling av statsbudsjettet for neste år har vært studiefinansieringen. Regjeringen har i sitt forslag til statsbudsjett fulgt opp Høyres løfter fra valgkampen om ikke å innføre noen konverteringsordning i studiefinansieringen før kvalitetsreformen i høyere utdannelse er innført. Videre har Regjeringen fulgt opp valgløftene om å øke kostnadsnormen for studiefinansieringen og beholde minimum 30 pst. stipendandel. Arbeiderpartiet og SV, med støtte fra Fremskrittspartiet, prioriterer innføring av økt stipend, med konverteringsordning og iverksetting helt på slutten av kommende år. Dette finansieres ved å inndra rentegevinsten fra samtlige studenter ved overgang til månedlige utbetalinger, og forverrer samtidig vilkårene for utenlandsstudenter og studenter ved private høyskoler. Dette synes å være en forunderlig form for hjemmesnekret finansakrobatikk og prioritering. Jeg kan i denne sammenheng ikke unnlate å nevne at SV tidligere har vært en sterk motstander av enhver form for konvertering, med klar prinsipiell begrunnelse. Ved denne budsjettbehandlingen har åpenbart flere SV-prinsipper forsvunnet samtidig. Ikke bare går man til sengs med sin erklærte og utskjelte erkefiende Fremskrittspartiet, nei, SV er også med på å innføre konverteringsordning i studiefinansieringen, samtidig som man er med på å kutte bevilgninger til bygging av flere studentboliger. At Arbeiderpartiet bryter sine løfter, tar sikkert Fremskrittspartiet hele æren av – jeg håper da det. Jeg finner også grunn til å minne om at stortingsflertallet – med støtte fra både SV og Senterpartiet – blankt avviste Arbeiderpartiets forrige forsøk på å innføre månedlige innbetalinger av studielån. Prinsippene i SV ser ikke ut til å vare særlig lenge. Betydningen av fremragende forskning for å opprettholde og videreutvikle vårt velferdssamfunn kan ikke overvurderes. Forskningen er viktig både for næringslivet og for offentlig sektor, samtidig som forskningen har en viktig kulturbærende funksjon. Kunnskap og kompetanse er avgjørende for samfunnets evne til å øke verdiskaping. Derfor går Høyre inn for en sterk vekst i norsk forskning, bl.a. gjennom tilførsel av økonomiske virkemidler, som skatteincentiver og kraftig vekst i Forskningsfondet. Innenfor deler av marin og maritim sektor er Norge allerede i dag verdens ledende. For å opprettholde og helst øke vår aktivitet på disse områdene og for å kunne utnytte noen av våre enorme vekstmuligheter innen maritim sektor vil Høyre styrke forskningen ytterligere i årene som kommer. Over tid er det veksten i fastlandsøkonomien som bestemmer velstandsutviklingen i Norge. I dette perspektivet er en god skole, med kvalitet og kreativitet som grunnleggende holdninger basert på noe av verdens fremste forskning og forskningsresultater, den beste forutsetning for å lykkes. Statsrådens fokusering på kvalitet i hele utdanningssystemet er derfor en viktig og god oppfølging av Høyres skolepolitikk. Årets statsbudsjett er i så måte et skritt i riktig retning og markerer begynnelsen på en kontinuerlig kvalitetsheving av det norske utdanningssystem. Representanten Karita Bekkemellem Orheim gjør det til et poeng at også regjeringspartiene har gjort noen marginale endringer i Regjeringens forslag til statsbudsjett. Det er selvsagt et forsøk på – og ikke bare et forsøk på, men det er – en videreføring av Regjeringens oppretting av tidligere statsminister Stoltenbergs fremlagte budsjett, som Regjeringen hadde meget kort tid på å rette opp. Og de forslag som regjeringspartiene har fremmet, går enda lenger i oppretting av de skjevheter som Stoltenberg-budsjettet inneholdt. Avslutningsvis tar jeg opp og fremmer fellesforslaget.