Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
For å følge opp innlegget fra Kristelig Folkeparti vil jeg si: eller man kan velge å pågripe ulovlige innvandrere og uttransportere dem til sitt opprinnelsesland. Det er den åpenbare løsningen, men det vil man tydeligvis ikke gå inn på. Jeg må si at det er forfriskende å høre representanten Sivertsen fremføre gamle fremskrittspartiargumenter, og påpeke den selvfølgelighet at det er en sammenheng mellom hva slags asylpolitikk man fører på den ene siden, og tilstrømmingen av asylsøkere på den andre siden. Fremskrittspartiet har inntil relativt nylig vært alene om å forfekte, og påvise, den sammenhengen. Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg har deltatt i debatter med representanter fra Arbeiderpartiet – også tidligere statsråder med ansvaret på dette feltet – som har benektet denne sammenhengen. Det er flott at man har kommet så langt i Arbeiderpartiet. SV er fremdeles ikke der, de benekter fremdeles denne åpenbare sammenhengen som samtlige land i Europa faktisk har fått med seg. Men det får være en intern uenighet mellom regjeringspartiene. Jeg må si at jeg blir litt matt når jeg ser disse forslagene som er blitt lagt på bordet i dag. Bare så det er klart: Fremskrittspartiet stemmer imot samtlige. Jeg må si jeg reagerer særlig på forslag 1, som i realiteten er en oppskrift på generelt amnesti for mennesker som har misbrukt asylinstituttet og oppholdt seg over lengre tid som ulovlige innvandrere i Norge – man belønner lovbrudd. Jeg synes det er svært spesielt at man i det hele tatt får seg til å fremme den type forslag ut fra prinsippet om å ha respekt for loven og at loven skal være lik for alle. Jeg synes også – igjen – at det var en befriende argumentasjon som ble fremført av representanten Sivertsen, om at man ikke skal kunne bytte kø, altså fra asylsøker til arbeidsinnvandrer. Problemet til regjeringspartiet Arbeiderpartiet og regjeringen er jo at man i prinsippet allerede har foreslått en liknende ordning, riktignok mer begrenset i forhold til hvor mange personer det vil få virkning for. Men med den nye instruksen, som vi ble gjort kjent med på den passende datoen 1. april i forrige uke, legger man i realiteten opp til det samme – prinsipielt sett – selv om man begrenser personkretsen, og med referanse til den såkalte Maria Amelie-saken: Hun bytter jo spor. Hun bytter spor fra å være asylsøker og få avvist asylsøknaden sin til å søke arbeidsinnvandring. Den eneste forskjellen er at hun må søke fra et annet land. Hun kommer da inn under reglene for arbeidsinnvandring, sier man. Det gjenstår å se om hun faktisk oppfyller vilkårene med den nye instruksen når UDI skal behandle den saken. Men la det ligge. Prinsippet er at regjeringen har svelget den samme måten å tenke på, og man belønner i realiteten en person som har oppholdt seg ulovlig på norsk territorium over lengre tid, og som endog har tatt utdannelse uten å ha krav på det. Grunnen til at hun da eventuelt får komme tilbake til Norge, er jo nettopp den utdannelsen hun har tatt ulovlig i Norge. Det er en veldig interessant problemstilling og et moralsk dilemma regjeringen har plassert seg selv i. Da fremstår det ikke som noe annet enn svært hult når Arbeiderpartiets representant står her og snakker om likhet for loven, og at man ikke kan tillate dobbeltspor og den typen ting. Her mangler regjeringen ganske stor troverdighet, etter mitt skjønn. Det som i alle fall ikke bør skje, og det synes jeg er bra at et klart flertall i komiteen er samlet om, er at man kommer med noen nye regler som i praksis åpner for amnestiordninger. Det oppfatter jeg at man nå gjør fra Venstre og Kristelig Folkepartis side. Det er veldig skuffende at Kristelig Folkeparti er villig til å gå inn på den typen politikk, men jeg registrerer at det er det man gjør med forslag nr. 1. Vi løser ingen problemer med amnesti, la oss være klar over det. Det må være likhet for loven, husker jeg en statssekretær sa for et par måneder siden på inn- og utpust.