Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-17:
Først vil jeg takke statsministeren og Regjeringen for initiativet til Samarbeid for arbeid, for jeg tror det er et godt og viktig initiativ som griper fatt i mange av de utfordringene vi står overfor. Jeg vil begynne med å si at når jeg har folk fra utlandet på besøk i Norge, sier jeg alltid: Vet du hva jeg synes er det fineste, det vakreste med Norge? Det er ikke Hardangerfjorden, det er ikke Bryggen i Bergen, det er ikke den nye hoppbakken i Holmenkollen. Det er den sammenpressede lønnsstrukturen i Norge, altså det at vi har små lønnsforskjeller. Da ser de alltid litt rart på meg. Men jeg vil likevel understreke hvorfor det er sånn: Det at vi har et samarbeid mellom staten, en godt organisert fagbevegelse og en arbeidsgiverorganisasjon som skjønner at det er viktig å ha arbeidstakerne på lag, er det som er kjernen i den norske modellen, i tillegg til at vi har en skattepolitikk som fordeler – fra de rikeste til de andre – og at vi har et høyt skattenivå som sørger for gode velferdsordninger og omfordeling. La meg ta et eksempel: Det at vi bruker penger på billige barnehager og rett til barnehageplass til alle, sammen med at vi bruker penger på gode fødselspermisjonsordninger, ja, kanskje blant de aller beste i verden, er med på å sørge for at vi har flere damer og menn som er villige til å føde her i Norge – ja, det er vel damene som står for selve fødselen! – damer og menn som er villige til å få barn, og at vi har en høy fødselsrate. Dette er viktig, for det at vi har små forskjeller, gjør at vi står bedre rustet til å møte motgangstider – som den finanskrisen vi går igjennom – og det skaper trygghet for alle. I Norge og Sverige har 65 pst. tillit til at de fleste andre mennesker er gode folk, og de har tillit til dem. I Storbritannia har denne tilliten sunket fra 65 pst. på 1960-tallet til 30–35 pst. i dag. Det viser en grunnleggende ting: Det at vi har små forskjeller, er viktig for å skape et godt samfunn. Boken «The Spirit Level – Why More Equal Societies Almost Always Do Better» sier at ulikhet enten er årsaken til eller forverrer alle problemer i et samfunn. Ifølge Dagbladet skrev The Economist da boken ble utgitt: Det er vidtrekkende konklusjoner forfatterne drar, men bevisene, som er smertelig tydelige, er vanskelige å motsi. Det boken sier, helt enkelt, er at høyrepolitikk er en trussel mot gode samfunn. Kutt i velferdsytelser, skattelette til de rikeste, dårlige rettigheter for arbeidsfolk, som fører til et mer brutalt arbeidsliv, er årsaken til dårlige samfunn. Forskjeller, og store forskjeller, er et problem. Hvis man hadde tatt de syv fattigste bydelene på østkanten i Oslo og sett på barnefattigdommen der, hadde det klokkeklart vist én ting: Disse bydelene ville vært på topplisten blant kommuner med høyest antall fattige barn. Likevel svarer den nye byråden i Oslo kommune, Anniken Haugli, slik på et spørsmål fra NRK om hvorvidt det er et mål å utjevne forskjeller mellom øst og vest: Nei, det er ikke et mål for meg. Klarere kan det vel ikke sies. Det er nemlig slik at klassebakgrunnen til foreldrene er avgjørende for om man lykkes på skolen. Derfor er frafallet i videregående skole – man ser at frafallsprosenten her er på omtrent 30 – som flere har nevnt, noe av det mest avgjørende å få gjort noe med for å sørge for mindre utstøting fra arbeidslivet, utstøting til sosialhjelp og til uføretrygd. En undersøkelse om nettopp dette som kom i julen, sier at samfunnet kunne ha spart milliarder hvis vi hadde klart å få antallet elever som faller ut av videregående skole, ned bare fra 30 pst. til 20 pst., slik det er i Sør-Trøndelag. Vi vet at det som virker, er målrettet innsats i videregående skole for å sørge for at elevene får god praksis og god mulighet til å gjennomføre, gratis leksehjelp i barneskolen og tilbud om gratis barnehage. Billigere barnehageplasser er viktig. Derfor er det å jobbe med disse tingene avgjørende. Jeg vil avslutte med bare å si at i dag blir Klimakur lagt fram, oppskriften eller – skal vi si – menylisten over alle de tingene som kan gjøres i Norge for å sørge for at vi slipper ut mindre CO2, altså reduserer våre utslipp. Vi vil aldri nå målet om å få med oss Kina og Brasil på en omfattende klimaavtale hvis vi ikke viser at det er mulig å kombinere et godt og rikt velferdssamfunn med lave CO2-utslipp. Dette skal være utfordringen til næringslivet.