Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-05-14:
Jeg kan starte med å svare et enkelt «ja» på interpellantens spørsmål. Regjeringen vil bruke statens eierskap aktivt for å hindre slavehandel og fremme menneskerettigheter. Men dette er så viktige og vanskelige forhold at de må gripes an langt bredere enn bare via statens eierskap. Regjeringen har som målsetting å bekjempe alle former for menneskehandel både nasjonalt og internasjonalt. Vi understreket dette målet i Soria Moria-erklæringen, og vi har nå lagt fram en ny handlingsplan for å sikre et felles krafttak for å bekjempe menneskehandel. Bruk av kvinner og barn for seksuell utnyttelse danner grunnlaget for menneskehandel og opprettholder det kriminelle sexmarkedet. Kjøp av sex kan dermed bidra til å understøtte organisert slavehandel. Menneskehandel er en alvorlig form for kriminalitet som innebærer grove krenkelser av ofrenes menneskerettigheter. Kriminelle nettverk med forgreininger i en rekke land står gjerne bak, og det foregår ofte også annen alvorlig kriminalitet i forbindelse med den virksomheten. Det er en samfunnsplikt gjennom forebyggende, håndhevende og hjelpende virksomhet å forhindre at menneskehandel finner sted. Siden menneskehandel er et globalt og grenseoverskridende problem, har Norge forpliktet seg internasjonalt til å forebygge og bekjempe handel med mennesker. Regjeringen lanserte i juni 2006 en treårig informasjonskampanje hvor målgruppene er allmennheten og sexkjøpere og potensielle kjøpere. Gjennom denne bredt anlagte informasjonskampanjen vil Regjeringen søke å bidra til økt kunnskap om hva menneskehandel innebærer for enkeltindivider og for samfunnet, og vi vil øke kunnskapen om sammenhengen mellom prostitusjon og menneskehandel. Regjeringen la videre i desember 2006 fram Regjeringens handlingsplan mot menneskehandel for perioden 2006–2009, «Stopp menneskehandelen». Handlingsplanen er utarbeidet av en rekke departementer, og Justisdepartementet har et hovedansvar for å koordinere Regjeringens innsats. Gjennom handlingsplanen legger Regjeringen til rette for en koordinert og samordnet innsats for å stoppe handel med mennesker. Handlingsplanens hovedmål er å forebygge menneskehandel gjennom tiltak som kan begrense rekruttering og etterspørselå intensivere innsatsen for å avdekke og straffeforfølge menneskehandlereå ivareta ofrene ved å gi dem et helhetlig og tilpasset tilbud om bistand og beskyttelse. Barn skal vies spesiell oppmerksomhet Staten har også et særskilt ansvar som arbeidsgiver. Derfor er det utarbeidet etiske retningslinjer i staten som innebærer forbud mot kjøp av seksuelle tjenester. I de retningslinjene er det understreket at en ansatt ikke skal oppføre seg på en måte som kan krenke menneskeverd, eller som er egnet til å bringe virksomheten eller Norge i miskreditt. Det innebærer at en ansatt som er på oppdrag for statens regning i Norge eller i utlandet, skal avstå fra kjøp av seksuelle tjenester. Da disse retningslinjene ble innført, ble de også formidlet av Nærings- og handelsdepartementet til heleide selskaper hvor departementet forvaltet statens aksjer. Det er gledelig at næringslivet selv også har begynt å ta disse problemstillingene på alvor. NHOs utvalg for etikk og samfunnsansvar har anbefalt at norske selskaper åpent og tydelig tar avstand fra ansattes kjøp av seksuelle tjenester når bedriften og dens ansatte er involvert. Utvalget foreslår at bedriftene bør ha ansvar for å finne egnede virkemidler for å markere den holdning og de krav til atferd som dette innebærer. Det oppfatter jeg som positivt. Regjeringens holdning til kjøp av seksuelle tjenester og menneskehandel er altså krystallklar, og Regjeringen har allerede satt i verk en rekke tiltak for å komme dette ondet til livs. Statens eierskap gir én påvirkningsmulighet som vi også vil benytte. Og dette har vi allerede begynt på. I eierskapsmeldingen sier Regjeringen tydelig at den forventer at alle selskaper med statlig eierandel utformer et sett med etiske retningslinjer. Vi sier også at disse retningslinjene bør, som Pensjonsfondets retningslinjer, være i tråd med FNs Global Compact og OECDs retningslinjer for multinasjonale selskaper. FNs Global Compacts prinsipper oppfordrer selskapene til å utvikle en høy bevissthet knyttet til menneskerettigheter og til å arbeide for å fremme disse, ut fra den grunnleggende holdning at vi alle har et ansvar. Det forventer vi derfor at selskaper med statlig eierandel skal arbeide med. Gjennom de forventninger Regjeringen har tilkjennegitt, både gjennom Regjeringens handlingsplan og gjennom de krav som nå stilles i eierskapsmeldingen, har Regjeringen altså allerede begynt å bruke det virke-midlet som ligger i det statlige eierskapet. Noen av statens selskaper har alt innført bestemmelser om nulltoleranse for ansattes sexkjøp, det gjelder bl.a. Statoil og Innovasjon Norge – de viser vei og demonstrerer at dette kan gjøres. Selvsagt må statens aktive eierskapsutøvelse skje innenfor de rammer som settes av norsk selskapslovgivning. Det innebærer at det er styrene som er ansvarlige for å vurdere og beslutte de konkrete tiltak som skal gjennomføres i selskapene. Men det er ikke til hinder for at staten, som dominerende eier i mange av disse selskapene, med all tydelighet kan formidle til styrene hva som forventes av dem når det gjelder slike forhold. Jeg har all grunn til å tro at de selskapene det her er snakk om, tar disse spørsmålene på alvor, og at det arbeides med å utvikle både interne retningslinjer, god praksis og gode holdninger. Men for å forsikre meg om at alt som med rimelighet bør gjøres, blir gjort, vil jeg i tilknytning til en oppfølging av eierskapsmeldingen gjøre en henvendelse til alle berørte selskaper om disse problemstillingene. Der vil jeg gjøre det klart at også i de vurderinger vi gjør som eier, vil staten legge vekt på selskapenes evne og vilje til å ivareta slike grunnleggende etiske forhold som det vi her snakker om.