trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-05:
Jeg har lyst til bare å knytte et par kommentarer til noe av det som er blitt sagt. Men først har jeg lyst til å omtale et forslag som Fremskrittspartiet har liggende inne om krigspensjon, og som også har vært fremme i mediene. Bare så det er sagt: Selv om Høyre ikke har knyttet noen konkrete kommentarer til det i budsjettet, er det helt åpenbart at dette er et forslag som vi er positive til, men vi mener at man må se nærmere på det, også fordi det knytter seg en stor kostnad til det. De som er ansvarlige for veteransaker og for å lage gode ordninger for dem som har vært ute i tjeneste for Norge, har også god kontakt med veteranorganisasjonene om dette. Så synes jeg det er et par ting i debatten som er slående. Det første er at representanten Gullvåg gjentar en påstand om at Høyre har vært imot alle tiltak for å motvirke sosial dumping. Det er veldig slående at man gjennom to måneders budsjettbehandling fortsatt ikke har klart å bla opp eksempler på det. Vi skriver i innstillingen det som vår klare gjennomgang viser, nemlig at 19 av 24 tiltak som denne regjeringen har lagt fram mot sosial dumping, har Høyre stemt for. Vi har bl.a. stemt for at man skal ha et klart ansvar for ikke å svekke ansattes rettigheter eller lønnsvilkår når man er offentlig innkjøper. Vi har stemt for – og til og med tatt til orde for – en strengere ordning enn regjeringen når det gjelder ID-kort og en godkjenningsordning for renholdsbransjen. Lenge før denne regjeringen bestemte seg for å styrke Arbeidstilsynet, la Høyre konsekvent inn ekstra midler til Arbeidstilsynet nettopp for å rydde opp der det er useriøsitet. Vi har også en veldig klar formulering i årets budsjettinnstilling. Vi sier at det ikke er noe mål, snarere tvert imot, at man skal skape et tosidig arbeidsmarked i Norge, hvor noen går inn og jobber for langt lavere lønn enn andre norske arbeidstakere. Så synes jeg det også er slående at representanten Gullvåg er så høy og mørk når det gjelder de såkalt normerte sykmeldingene. Jeg viser til Dagsavisen 20. november 2009. Der står det under overskriften «Svenske-kuren» at et av statsminister Jens Stoltenbergs forslag for å få ned det høye sykefraværet er «normert sykmelding». Jeg understreker at det ikke er representanten Torbjørn Røe Isaksens forslag, men at et av statsminister Jens Stoltenbergs forslag for å få ned det høye sykefraværet er normert sykmelding. Det viser den dobbeltkommunikasjonen som Arbeiderpartiet til stadighet har, nemlig at når de selv kommer med et forslag, er det for å styrke den norske modellen, mens når Høyre senere foreslår noe som ligner, eller er akkurat likt, er det på en eller annen måte et angrep på den norske modellen. Så det er altså Dagsavisen den 20. november 2009, og vi kan takke Jens Stoltenberg, statsministeren fra Arbeiderpartiet, for at dette forslaget er kommet inn i norsk debatt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-05:
Jeg er helt enig i at man skal sitere korrekt. Derfor vil jeg påpeke til representanten Gullvåg, som sa at Høyre skrev at velferdsstaten skal ikke være for alle, at vi har skrevet at den skal ikke være «alt for alle». Da kan vi kanskje begge to love at vi til neste år skal være enda mer nøyaktige når vi siterer hverandre – og så går vi videre ut fra det. Jeg stusser litt over at man er så skeptisk til bruken av ordet «utenforskap». Jeg har flere ganger nevnt fra denne talerstolen og kan sitere fra Arbeiderpartiets hjemmeside 25. februar 2010, hvor representanten Trettebergstuen skriver: Og «vi reduserer sjansen for permanent utenforskap». Det er rart – igjen – at når Høyre bruker ordet, er det slemt, mens når Arbeiderpartiet gjør det, er det et uttrykk for bekymring for den norske modellen. Høyre putter inn 400 mill. ferske kroner til arbeidstrening, 250 mill. kr mer enn regjeringen til fattigdomstiltak. Altså: Vi øker med mer enn det omleggingen av overgangsstønaden er. Til slutt vil jeg bare bemerke at jeg synes det er en uting at man snakker om «forakt» og den type ting fra Stortingets talerstol. Jeg synes vi kan nøye oss med å si at vi er uenige politisk – uten at det sier noe om den enkeltes sinnelag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
Kristelig Folkeparti deler representanten Trettebergstuens syn på at vi må få flere i arbeid, og at vi må hjelpe flere i arbeid. Derfor vil jeg også ved dette budsjettet minne representanten Trettebergstuen på at det fremdeles er veldig mange som står utenfor arbeidslivet, og som trenger vår hjelp for å komme tilbake. Derfor gikk jeg inn på Nav i dag og printet ut de siste tallene fra de ti første månedene i 2011, og det viser seg at det er 217 000 mennesker med nedsatt arbeidsevne. Det er i gjennomsnitt i år gjennomført 57 700 tiltaksplasser for mennesker med nedsatt arbeidsevne. Det er for så vidt bra. Men i budsjettet for 2012 er det lagt opp til 54 200 – altså ca. 3 500 færre tiltaksplasser. Hvordan kan representanten Trettebergstuen si at dette budsjettet for 2012 vil inkludere og kunne hjelpe flere mennesker tilbake i arbeid, når tallene viser at det blir en betydelig nedgang i 2012, og at det fremdeles er 160 000 uten tiltaksplass?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
Jeg må si at det undrer meg litt at man kan slå seg så mye på brystet når det gjelder den gode fordelingspolitikken, den gode kampen mot fattigdom. Det er ikke noe nytt at Kristelig Folkeparti og SV er enige om mange forslag når det gjelder fattigdomsbekjempelse. Men det jeg er litt skuffet over, gjelder det å gjøre noe med situasjonen, og da må man være enig om virkelighetsbeskrivelsen, og sånn jeg ser det, har ting gått i feil retning. Når man ser på treårsperioden 2004–2006 og til i dag, har det blitt 6 500 flere fattige barn. Det er over 70 000 fattige barn i Norge. Jeg kan ikke unngå å peke på lederkampen i SV, der Heikki Holmås er tydelig på at SV ikke har gjort nok, og at det må bli gjort mer. Kristelig Folkeparti har tatt initiativ til en nasjonal dugnad, for vi tror vi kunne gjort mye mer hvis vi hadde jobbet sammen. Er det noe håp om at man snart kan begynne å ta et initiativ, at man i fellesskap kan komme med flere målrettede tiltak for å kunne gjøre enda mer for de fattigste i Norge?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
Her ble det mange spørsmål, og jeg må innrømme at det var ikke alt jeg heller skjønte, særlig når det gjaldt sykepenger, men det kan vi sikkert komme tilbake til senere. Men når det gjelder generelt politikken på familieområdet, som jeg iallfall registrerer at representanten Henriksen er opptatt av, er Kristelig Folkeparti tydelig: Vi vil prioritere familiene først, og det betyr at f.eks. når det gjelder overgangsstønaden, går vi imot endringer om aktivitetskrav allerede når barnet er ett år, for det betyr i realiteten at hvis du er enslig, har du ikke noe annet å gjøre enn å sende ungen din i barnehagen når den er ett år. Jeg tror ikke det er riktig at alle barn er like, slik at en kan sitte her og beordre noen inn i barnehagen. Men jeg er opptatt av at foreldre skal komme seg i arbeid, og derfor er grensen i dag tre år. Når det gjelder kontantstøtte i Kristiansand, er jeg stolt av at Kristelig Folkeparti i Kristiansand har klart å få gjennom lokal kontantstøtte. Det tror jeg bidrar til økt valgfrihet og trygge familier, og stabile familier og en trygg oppvekst er noe av det aller viktigste grunnlaget når en snakker om sosialpolitikk.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
Jeg kunne absolutt vært med og skrevet merknader som er kritiske mot dem som ønsker å kutte i overgangsstønaden, for jeg tror, i likhet med representanten Karin Andersen, at den er viktig. Men det som dette bunner i, er det samme når det gjelder overgangsstønad som når det gjelder kontantstøtte. SV mener at ungene skal være i barnehagen når de er ett år. Jeg ønsker at det er familiene selv som skal bestemme det. Å stille aktivitetskrav allerede når barna er ett år, betyr at du i realiteten ikke har noen valgfrihet til å være hjemme med barnet dersom du ønsker det. Det som jeg synes er interessant, er at når en også fjerner kontantstøtten for toåringene, er det vel ca. 14 000 som mister den, samtidig som det legges opp til å bygge bare 10–20 pst. av det antallet i barnehageplasser, og det betyr i realiteten at det er enda flere mennesker som mister de 40 000 i året som kontantstøtten gir dem. Jeg tror at forslaget til SV med hensyn til å fjerne kontantstøtten bare vil føre til enda flere fattige.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
Det er ingen hemmelighet at Kristelig Folkeparti er uenig med Fremskrittspartiet når det gjelder pensjon, og dermed kan jeg trygt si at jeg synes det er en uansvarlig tilnærming til pensjonen. For skal du ha et bærekraftig system som også sikrer framtidens generasjoner pensjon, måtte vi gjøre endringer. Vi har gjort gode endringer, som jeg tror vil føre til en mer bærekraftig pensjonsreform, eller pensjonssystem, samtidig som det også gir hver enkelt arbeidstaker gode incentiver til å kunne stå lenger i arbeid. Når det gjelder Fremskrittspartiets politikk generelt, er det ting som Kristelig Folkeparti er uenig i, akkurat som det er med de rød-grønne. Derfor kommer Kristelig Folkeparti til å ha en god prosess i eget parti, der medlemmer, lokallag, fylkeslag og alle skal bli hørt, og vi skal ha en grundig runde. Jeg vil ikke gå inn i diskusjonen nå, men det jeg legger merke til også i budsjettet, er at Fremskrittspartiet og Høyre er med på viktige fattigdomssatsinger også, og jeg ser at Fremskrittspartiet løfter opp f.eks. bilstønaden og ikke minst også er de som er klarest når det gjelder servicehundene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
En registrerte jo at statsminister Stoltenberg og daværende LO-leder Gerd-Liv Valla gikk turer rundt Sognsvann, og på den måten fikk de gjennomslag for en god del viktige tiltak for LO. I den siste tiden har jeg registrert at Nav – som jo på en måte er om ikke LO for arbeidsministeren, så iallfall en god venn for henne, regner jeg med, Nav er veldig viktig for arbeidsministeren – har kommet med en del råd. Det ene er f.eks. at hvis en ikke øker tiltaksnivået, vil det bli flere uføretrygdede. Det regner jeg med er et ganske relevant råd. Det andre er at for å få flere mennesker ut av fattigdom, må en øke sosialhjelpssatsene. For hvis de fremdeles er så lite sjenerøse som de er i dag, er det fattigdommen generelt – det at noen er i en så vanskelig situasjon – som gjør at en holdes utenfor arbeid, og ikke sosialhjelpssatsene i seg selv. Så mitt spørsmål er egentlig: Kunne ikke arbeidsministeren ha tenkt seg å begynne å gå turer med Nav-lederen, eller iallfall begynne å lytte til rådene fra Nav?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-05:
Jeg vil tilbake til det som statsråden avsluttet sitt innlegg med, nemlig ratifiseringen av FN-konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Som saksordfører på det kapitlet kan jeg avsløre at den teksten som står der, ikke er funnet opp i år; den har nemlig stått der i flere år. Hvis jeg skal være ærlig, så er det litt frustrerende at det har tatt veldig lang tid. Den ble undertegnet for fire og et halvt år siden, og over hundre land har ratifisert den. Jeg skjønner – og har hørt i gjentatte debatter – at vi må vente på vergemålsloven. Men samtidig: De menneskene som har nedsatt funksjonsevne, mister den rettssikkerheten som konvensjonen gir i dag, og – kanskje ikke minst – signalet det gir om at Norge ikke går foran og ratifiserer og kan bidra. Så ser en samtidig at andre land, som f.eks. Sverige og Danmark, allerede har ratifisert den før alt er på plass nasjonalt. Hvorfor er det nødvendig – hvis jeg har hørt riktig – å vente helt til 1. juli 2013 før vi kan ratifisere den?
Monica Carmen Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-12-05:
Regjeringspartiene skriver i sine merknader at regjeringen fortsetter den brede innsatsen for bedre fordeling og mot fattigdom. Den særskilte innsatsen gjennom handlingsplanen mot fattigdom videreføres i 2012. Med det faktum at 6 500 flere barn lever i fattigdom, at vi har fått 10 144 flere sosialhjelpsmottakere på to år og med flere unge på uføretrygd, mener SV at regjeringens fattigdomspolitikk har vært vellykket? Og: Er man fornøyd med denne utviklingen?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Jeg registrerer at samarbeidet mellom Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti i Kristiansand spriker i alle retninger, og Kristelig Folkeparti har store utfordringer i Agder, der de bytter solidarisk skjenkepolitikk med økt kontantstøtte og straffesystem for de syke, som skal trekkes i lønn ved fravær. Vi trenger ikke mindre, men mer arbeidskraft for å opprettholde velferden på dagens nivå. Kristelig Folkeparti kutter i sykepenger og har incentiver som fører til at flere blir stående lenger utenfor arbeidslivet. Denne politikken rammer tradisjonelt kvinner, syke og innvandrere hardt i form av dårligere karrieremuligheter, lavere lønn og at flere blir stående lenger utenfor arbeidslivet. Mener representanten Ropstad at trekk i lønn ved sykefravær er solidarisk og inkluderende, og hvordan vil det føre til at kronisk syke kommer inn på arbeidsmarkedet? Og hvem mener Ropstad skal bære framtidas velferd, spesielt for de svake gruppene, når flere skal være hjemme over lengre tid i en tid der privat og offentlig velferd skriker etter folk?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Jeg kan trøste representanten Høie med å si at han trenger ikke reise til Sverige for å se resultatet av høyresidens politikk. Han kan reise til Kristiansand, der er det nemlig gode eksempler på hvordan Høyre og Fremskrittspartiet styrer. De vil ha økt kontantstøtte, det har Kristelig Folkeparti fått inn, de vil øke straffen for å være syk, de vil redusere samarbeidet med de ansattes organisasjoner, og de vil redusere makten til de ansatte når det gjelder å drøfte hvilke tiltak som skal settes i verk. Representanten Høie var også inne på problemene knyttet til det å være rusavhengig eller psykisk syk. Det er riktig, det er viktig å ha god tilgang på behandling. Nå er det sånn at det er denne regjeringen, som med gode løft fra den forrige regjeringen har satset på disse gruppene av mennesker. Vi har fått mye bedre kvalitet i behandlingen innen både rus og psykisk helse, men vi har fortsatt en vei å gå. Det aller viktigste arbeidet for å få disse inkludert i samfunnet er at de blir kvalifisert til å få en jobb, at de får tilbud om kvalifiseringsprogram, og at de blir flyttet fra sosialhjelp og over til varig inntektssikring, sånn at de kan bidra med det de har av ressurser og evner, på lik linje med alle andre. Erfaringen med høyrepolitikk ser vi i enkelte byer nå. Det er et ramaskrik f.eks. i Kristiansand. Hele fagbevegelsen og alle de ansatte står fram og sier at dette er veldig dårlig. Det er et eksempel på at en nettopp setter det framforhandlede avtaleverk til side, kjører sitt eget løp og velger ikke å lytte til de ansatte og dem som faktisk er syke. Hvis noen tror at det å straffe folk som er syke, med å trekke dem i bonusordninger, skal føre til mer inkludering av dem som har problemer med å komme inn på arbeidsmarkedet, bør de tenke seg om to ganger.
Ola Elvestuen (Venstre), 2011-12-05:
Det er en tiltro til at Venstres alternative budsjett ville ført til flere arbeidsplasser. Det er et budsjett som er mer orientert mot det private næringsliv og små og mellomstore bedrifter. Vi har også punkter i vårt alternative budsjett hvor vi legger inn mer penger til flere lærere, bl.a. har vi lagt opp til 2 000 flere studieplasser. Så dette er en vurdering vi gjør, og en konsekvens av eget budsjettforslag.
Ola Elvestuen (Venstre), 2011-12-05:
Det som er vårt forslag, er at vi skal ha den svenske modellen med normerte sykmeldingsperioder, altså mer standardiserte regler for type sykdom – sånn sett en hjelp inn mot legene. Så er det riktig at vi også har et forslag om at man kutter sykelønnsperioden fra tolv til elleve måneder. Det treffer bare omtrent 3 pst. av dem som er sykmeldt. Og når du har vært sykmeldt i elleve måneder, handler det om at du må over på andre ordninger og ikke forbli i den sykmeldingssituasjonen. Så er det riktig at vi trenger å gjøre noe med utgiftene til sykelønn. Det tror jeg er en felles oppfatning alle partier har. Dette er små tiltak, som vil føre til noe innstramming.
Ola Elvestuen (Venstre), 2011-12-05:
Vi trenger å få ned utgiftene til sykelønnsordningen. Det å innføre en ordning med normerte sykmeldingsperioder er jo også sånn sett en støtte til legene når det gjelder hvordan de skal vurdere hvor lang sykmeldingsperiode den enkelte arbeidstaker skal ha i en situasjon der man er syk. Jeg mener dette er et målrettet tiltak som kan være en støtte til legene i deres arbeid. Det kan føre til at man får et enklere system; et system hvor man riktignok også kan få ned noe av utgiftene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2011-12-05:
Regjeringen har en sterk omsorg for landets arbeidstakeres sosiale rettigheter. Men det fremstår ikke som om det er like sterk omsorg for selvstendige næringsdrivendes sosiale rettigheter. Venstre har etterspurt det mange ganger, også hos statsministeren. Vi har bl.a. et sitat fra statsministeren her, hvor han svarer: «Vel, vi har gjort noen forbedringer, vi ser på om vi skal gjøre ytterligere forbedringer.» Venstre er bekymret for at når man sier man skal «se på» noe, forsvinner det fort i en skuff, men det kan jo hende at vi tar feil. Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Hvordan går det med denne vurderingen? Når kan vi eventuelt forvente oss forbedringer? Og må de selvstendig næringsdrivende også denne gang finansiere dette selv?
Ola Elvestuen (Venstre), 2011-12-05:
SV har tidligere gitt uttrykk for at vikarbyrådirektivet vil undergrave kampen mot midlertidige ansettelser. I lys av at SVs regjeringspartner, Arbeiderpartiet, stiller seg positiv til vikarbyrådirektivet, til at det også kan være med på å styrke rettighetene til midlertidig ansatte, er mitt spørsmål: Hva mener egentlig statsråden om vikarbyrådirektivet? Er dette en styrking av midlertidig ansattes rettigheter, eller er det et onde som man motvillig vil kunne være med på?
Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Det er stort sett bred enighet på Stortinget om at vi må ha orden i økonomien og orden i eget hus for å holde arbeidsledigheten lav. Usikkerheten i Europa er betydelig. Det er åpenbart ulike måter for partiene å få sine budsjetter til å gå i hop på. Hvis man ser på Venstres alternative budsjett, ligger det der an til at man får en redusert dagpengeutbetaling på ca. 540 mill. kr. Er det sånn at representanten Elvestuen og partiet Venstre har en annen innsikt i utviklingen av europeisk og amerikansk økonomi, eller er det en generell tillitserklæring til den rød-grønne regjeringens evne til å skape jobber og holde arbeidsledigheten lav som ligger til grunn for det?
Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Et av de store stridsspørsmålene mellom de rød-grønne og opposisjonen handler om det såkalt fleksible arbeidsliv. Til og med representanten Reiertsen var inne på her i sted at man burde prøve å få til ønsketurnuser for enhver livssituasjon. Da er det kanskje på sin plass å se til de over 40 modige renholderne som jobber i ISS, som i dag valgte å gå ut i Dagbladet, og som sier: Ingen hører på oss. De beskriver en virkelighet ute i arbeidslivet der man før kunne få bonus hvis man klarte mer enn 15–16 rom, og der man nå, etter å ha blitt outsourcet til ISS, er nødt til å klare 24 rom og opptil 32 rom. Den fleksibiliteten disse ansatte ikke merker, går på helsa løs. Det er av de tyngste jobbene som tenkes kan. Det er et paradoks at det finnes dem som mener at noen av de viktigste ansatte på et hotell er rene skjære utgifter når det kommer til renholderne, mens andre er nøkkelmedarbeidere og fortjener automatisk mer i lønn. ISS er organisert i NHO Service. For dem av oss som fikk med oss budskapet til NHO tidligere i år, da man var bekymret for velferdsfellen, og for at det skulle være altfor mange på sykepenger og trygd, må det være interessant at når noen blir sykmeldt 50 pst. i deres egne bedrifter, får man beskjed av sin nærmeste sjef om at hvis man ikke klarer mer enn 12 rom, har man egentlig ikke noe på arbeidsplassen å gjøre. Man snakker med to tunger. I samfunnsdebatten snakker man om at det er altfor store utgifter til dem som ikke lenger klarer arbeidsoppgavene og må bli sykmeldt, men i deres egne bedrifter er det ikke lenger rom for dem som bare kan jobbe gradert. Dette handler om det organiserte arbeidslivet. Det handler om bedriftsdemokrati, og det handler om å bygge tillitsvalgte og ha muligheten til å bli hørt og respektert på sin egen arbeidsplass. Derfor tar regjeringen et utrolig viktig grep for å sikre maktbalansen også i denne bransjen gjennom bransjeprogrammet for renhold. Konkurranseutsetting, outsourcing, er ofte bruk og kast-mentalitet og bruk av ulovlige midlertidige ansettelser. Det er lett å snakke om fleksibilitet for dem som måtte oppleve den, men altfor mange, og særlig de som kanskje er mest utsatt i arbeidslivet, opplever ingen fleksibilitet. Jobb nr. én er å sørge for at folk har en jobb å gå til, men det holder ikke bare med det – vi må også slåss for at folk har en jobb å leve av og med.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Det er altså slik at de siste tallene vi har fått fra Nav, viser at ledigheten i Norge fortsatt går ned, men den går mindre ned nå enn tidligere i år. Det er utgangspunktet. Så har vi hatt tiltak som ble iverksatt i en periode hvor vi hadde stor ledighet i Norge. Det vi er opptatt av, er at vi skal ha et godt handlingsrom for å iverksette de riktige tiltakene på det riktige tidspunktet, og når det er nødvendig. Det viste denne regjeringen at den gjorde veldig godt ved forrige finanskrise. Derfor mener vi at de tiltakene som man særlig satte inn i en periode med veldig høy ledighet, er det riktig å ta ned nå. Men vi er helt tydelige på at hvis denne positive utviklingen som vi nå har, snur – og det er mange faresignaler; jeg er helt enig med representanten Eriksson i det – skal vi gjøre en totalvurdering og komme tilbake til behovet for igjen å ha disse tiltakene på bordet.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Det er riktig som representanten Eriksson sier, at ting går faktisk langt bedre i Nav. Det går ikke så godt som vi skulle ønske – de har fortsatt en vei å gå – men det går, som representanten sier, bedre. Så har vi i Soria Moria-erklæringen, som også representanten viser til, sagt at vi skal vurdere et velferdsombud. Jeg har brukt tid på denne saken, for jeg er opptatt av å se rettssikkerheten til Nav-brukerne helhetlig, ikke bare knyttet til spørsmålet om ombud eller ikke. Dette er faktisk en ganske stor og sammensatt sak, bl.a. fordi en av de utfordringene vi har knyttet til Nav i årene framover, er å ha høy og god kompetanse og å ha de riktige ressursene på de riktige stedene. Så en av de vurderingene jeg må gjøre i forbindelse med dette, er om det å ha f.eks. flere typer ombud rundt omkring i Norge vil være god bruk av ressursene, eller om vi skal ha et system hvor Nav i større grad selv kan gjøre deler av den jobben, slik at de får god læring av de feilene de gjør. Jeg vil snarlig komme tilbake – det har jeg sagt – også til Stortinget.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Regjeringen har vært tydelig på at vi ønsker et sosialhjelpssystem slik vi har det nå. Det som er viktig for meg, er at dette er veiledende satser, og det åpner altså for individuelle tilpasninger hos kommunene. Det er veldig viktig. Vi vet at i snitt ligger også utbetalingene noe over de veiledende satsene. Men nettopp fordi vi er opptatt av at sosialhjelp ikke skal bli en langtidsytelse – sosialhjelp er noe man skal ha en kort periode – skal det være veiledende satser. Så kan vi alltid diskutere hvorvidt de satsene er sjenerøse eller ikke, og jeg registrerer at medlemmer av regjeringspartiene mener at de burde være mer sjenerøse. Mye kan også tyde på at en del kommuner burde være mer sjenerøse. Vi har sett eksempler på kommuner som har ligget langt under det de burde. Derfor har også regjeringen innført en tilsynsordning. Den har nå fungert i to år, og det er viktig at vi følger den opp, for den viser nettopp at noen kommuner trenger den type tilsyn. Der er jeg helt enig med representanten Andersen i at vi må passe på at kommunene faktisk oppfyller det kravet som er i loven når det gjelder sosialhjelp.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Jeg kan forsikre om at jeg har tett og nær kontakt med Nav og ledelsen i Nav – det er en del av min jobb – men vi er ikke nødvendigvis alltid enige av den grunn. Vi jobber i fellesskap for å gjøre Nav bedre. Så mener jeg at regjeringen har et godt tiltaksnivå. Jeg har lyst til å sitere Torbjørn Røe Isaksen når det gjelder bistandsdebatten – han har i dag et veldig godt innlegg i Dagsavisen: «Den gjøres om til en debatt om hvor mye vi legger inn, ikke om hva vi får ut.» Det kunne også vært brukt på tiltaksdebatten og ikke bare på bistandsdebatten. Som representanten skjønner, hadde jeg regnet med at han skulle stille meg det spørsmålet. Poenget er i hvert fall at vi har et høyt nivå, mener jeg, og så er jeg veldig opptatt av at vi også må gjøre andre ting enn bare generelt å øke det nivået. En av de tingene vi gjør i budsjettet nå, er f.eks. å legge inn 40 mill. kr for at man kan prøve ut at Nav i større grad selv driver med den type jobbformidling. Også i jobbstrategien ligger det inne som et viktig prinsipp. Det tror jeg er viktig, det er det som er veien å gå i tillegg til å ha et høyt tiltaksnivå.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
For det første vil jeg bare understreke at det ikke er noen motsetning mellom å være opptatt av velferdsgodene for arbeidstakerne og å være opptatt av næringsdrivendes interesser. Som man for så vidt ser i budsjettet, ligger det ikke noen nye løft i det. Så jeg kan bare si det samme som statsministeren så riktig sa, at dette skal vi se på. Men som representanten selv sier, ligger det i det at vi ikke har tatt noen nye grep i dette budsjettet. Så representanten får vente og se hva som kommer i løpet av året og i neste års budsjett.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Det er ikke riktig at antallet uførepensjonister har økt vesentlig i Norge de senere årene. Poenget er at Norge har veldig høy sysselsetting. Det som skiller oss ut, er sysselsettingen blant kvinner og sysselsettingen i gruppen 55–64 år. Mange land, bl.a. Østerrike og Holland, som Erna Solberg i det siste har trukket fram som gode eksempler, har en svært lav sysselsetting i nettopp disse gruppene. Vi har mange eldre i arbeid i Norge – det er bra. Men det er også en gruppe som får økte helseplager. Det at vi har hatt store etterkrigskull i Norge, altså mange nå i den aldersgruppen, kan man ikke bebreide regjeringen for. Det gode er at vi har mange i arbeid. Men vi har også en gruppe som har opparbeidet seg rettigheter til trygdeordninger, og som i de fleste andre land er på alderspensjon eller i privat omsorg. Det samme gjelder for gruppen kvinner, som i veldig mange av de samme landene ikke er i arbeid, og derfor heller ikke har de samme rettighetene. Jeg synes det er veldig viktig at vi er litt grundig og nøye i den debatten. Så til jobbstrategien: Jeg er veldig glad for den støtten jeg får fra Høyre og fra andre deler av Stortinget for den strategien. Jeg synes vi skal være så redelig og ordentlig at vi ikke overbyr hverandre med hensyn til hvor mye penger vi putter inn i den strategien. Dette var én av de tingene jeg tok opp i innlegget mitt, hvor jeg sa at her er man mer opptatt av å begeistre enn av å være realistisk i sin budsjettføring. Jeg mener at regjeringen har puttet et veldig passe og godt volum inn i tiltakene. Vi kan godt putte inn mer penger, men jeg tror ikke vi klarer å få brukt de pengene på en god måte i dette året. Dette har vi gjort i samarbeid med brukergruppene, som er veldig opptatt av at vi nå skal ha en seriøs tilnærming til dette, og at vi skal lykkes. Da må vi ha målrettet innsats. Det å putte mange penger inn her, vil ikke være det som løser problemet i første budsjettår, i 2012, for denne strategien. Et av de siste innleggene jeg skal ta tak i, gjelder brudd på arbeidsmiljøloven, og hvor det er vist til de bruddene man har hatt innen helsesektoren. Det er interessant at den gjennomgangen jeg har hatt med Arbeidstilsynet, viser at i all hovedsak ville de bruddene man så bl.a. i Trondheim, vært unngått hvis Trondheim hadde brukt de virkemidlene, de mulighetene og den fleksibiliteten som ligger i dagens arbeidsmiljølov. Det er realiteten. De bruddene som faller utenfor det, er av så stor og graverende karakter at jeg tror vi alle sammen her ville vært enige om at de skulle vi uansett ikke ha hatt, og en endring i loven ville ikke endret på det. Det synes jeg også det er veldig viktig at vi er enige om. Så registrerer jeg at Høyre snakker med flere tunger – eller hva man nå sier. Den gang problemstillingen i Trondheim var oppe, var det et intervju på tv med ordførerkandidaten fra Høyre, som sa at det som skjedde på sykehusene i Trondheim, var grov utnyttelse av de ansatte som måtte jobbe så lenge. Det er det samme som Høyre i andre sammenhenger sier burde vært gjort gjeldende – langt på vei – i den eksisterende arbeidsmiljøloven.
Sylvi Graham (Høyre), 2011-12-05:
Man kan jo alltids håpe på å få to replikker. Statsråden, og Høyre, mener at arbeidslinjen er viktig. Å falle utenfor arbeidslivet er først og fremst et problem for den enkelte. Vi vet at arbeid og livskvalitet henger nært sammen, og vi vet også at arbeid bidrar til fellesskap og aktiv deltagelse. Manglende tilknytning til arbeidslivet er den viktigste årsaken til den nyfattigdommen som vi ser i Norge i dag, og til manglende inkludering av innvandrere. Dessuten: Dersom vi skal kunne forsvare dagens velferdssamfunn, er det helt sentralt at alle som kan, er med og bidrar. Jeg er glad for at Høyre og Arbeiderpartiet står sammen gjennom arbeidslinjen, selv om vi av og til lurer litt. Men Arbeiderpartiet er én ting, og regjeringen er kanskje noe annet. Vi fikk med oss i NRK den 28. november at representanten Andersen fra regjeringspartner SV sa at regjeringen var «gjerrig» fordi man ikke ville øke sosialhjelpssatsene. Hva synes statsråden om at politikerne som representerer arbeidslinjen, karakteriseres som gjerrige?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-05:
Jeg er enig i at brukerstyrt personlig assistent er en god ordning. Det er en ordning som har gitt mange mer frihet over eget liv, egen hverdag, som er med på å hindre og bygge ned nettopp noen av disse barrierene som vi snakker om, og som gjør det lettere å fungere i hverdagen og delta i samfunnslivet. Som representanten er kjent med, er dette en diskusjon som har vært oppe flere ganger i løpet av den siste perioden. Helse- og omsorgsministeren har ansvaret for den prosessen, og hun vil helt sikkert komme tilbake til Stortinget med sine synspunkter på dette og sitt utgangspunkt for videre arbeid med den saken. Men det er ingen uenighet mellom noen partier i denne sal, tror jeg, om at brukerstyrt personlig assistent er en god ordning, og at vi ønsker at så mange som mulig skal ha tilgang til den type løsning.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-05:
Jeg kjenner også til den enkeltsaken fra mediene, men ikke noe utover det, så det er vanskelig å gå inn i akkurat det eksemplet. Men vi har en rekke eksempler på at det er behov for forenkling av Navs regelverk og praksis når det gjelder foreldrepermisjon. Derfor har jeg satt i gang en gjennomgang av regelverket for å se hva vi kan gjøre for å forenkle prosedyrene rundt dette. Det krever mye ressurser hos Nav. Vi ser også eksempler på at det bl.a. har vært fedre som har mistet permisjon på grunn av at de har søkt for sent; det har vært uklarheter rundt informasjonsbiten. Alt dette er jeg i tett dialog med Nav om for å få til bedre løsninger, i tillegg til at vi ser vi på selve regelverket. Det er også viktig, mener jeg, å peke på at ordningen er fleksibel; det er mulig å ta ut permisjon over lang tid – opptil tre år. Så det er også mulig for en del foreldre å løse noen av de problemene som kommer opp i mediene.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-05:
Norge var en av pådriverne for å få på plass denne konvensjonen. Det er derfor viktig å understreke at når vi ennå ikke har ratifisert den, er det ikke fordi regjeringen ikke har tenkt å etterleve den til punkt og prikke, men nettopp fordi vi har tenkt å etterleve den til punkt og prikke. Det har vært norsk praksis å ratifisere konvensjoner når vi ser at vi kan etterleve dem. I den forbindelse er det vergemålsloven som har vært det som har gjenstått for oss. Jeg synes det er viktig å ta vare på den rollen som Norge skal ha som en pådriver for å etterleve FN-konvensjoner. Mange land har nå ratifisert dette – men med et lovverk som ligger langt tilbake for vårt. Derfor er dette i utgangspunktet et godt prinsipp. Jeg har også et ønske om at vi får ratifisert dette så fort som mulig. Det er Utenriksdepartementet og utenriksministeren som må vurdere når det er mulig, og de vil helt sikkert svare Stortinget på det.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-05:
Mitt personlige syn på vikarbyrådirektivet er ingen hemmelighet, det går bl.a. fram av flere aviser i dag. På denne talerstolen er det ikke personlige synspunkter jeg representerer, men en regjering som ikke er ferdig med behandlingen av det ennå. Det er ikke uvanlig at regjeringspartiene kan ha ulike syn på disse sakene. SV argumenterer for sitt syn, Arbeiderpartiet har gjort sitt gruppevedtak, og regjeringen vil behandle saken. Når det er sagt: Jeg mener dette berører et av de viktigste spørsmål i norsk politikk, nemlig hvordan vi skal unngå en todeling av arbeidslivet, med mer midlertidighet. Det vil bety en sterk økning i forskjellsutviklingen i Norge. Jeg registrerer at Venstre nå er det partiet som går lengst i å angripe fagbevegelsen og å ta til orde for mer midlertidighet og dermed større forskjeller og mer fattigdom i det norske samfunnet. At Venstre velger å plassere seg så langt ute på høyresiden i så viktige spørsmål, er en utvikling i norsk politikk som jeg synes er både interessant og trist.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-05:
Brudd på arbeidsmiljøloven er helt uakseptabelt, uansett hvor det skjer. Det ville vært interessant å høre representanten Forsberg svinge sin sosialdemokratiske slegge over Trondheim kommunes 40 000 brudd på arbeidsmiljøloven, over Ahus, som regjeringen sitter med et direkte ansvar for, med dets 20 000 brudd på arbeidsmiljøloven, eller universitets- og høgskolesektoren og sykehussektoren, som er de to sektorene i Norge som har flest midlertidig ansatte. Men det var ikke det som var temaet for mitt innlegg. Det jeg ønsket å snakke om, var utfordringene knyttet til den norske modellen og det norske arbeidsmarkedet. Den budsjettdebatten en har i dag, er på mange måter et uttrykk for at den norske modellen, som alle partier på Stortinget støtter, nemlig at de som er i arbeid, skal betale for dem som ikke kan være i arbeid, både fungerer og ikke fungerer. Den fungerer fordi en ser at mennesker som har behov for støtte fra fellesskapet, får støtte, men den fungerer ikke når en ser at det er en kraftig vekst, og har vært en kraftig vekst, i antall mennesker som støtes ut av arbeidslivet eller ikke kommer inn i arbeidslivet, til tross for at Norge har hatt en historisk høy sysselsetting over mange år og en kraftig vekst i sysselsettingen. En snakker om at Norge har lav ledighet, men vi har også en situasjon der vi aldri før har hentet flere arbeidstakere fra EØS-området. Det betyr at mange av dem har fått arbeid i en situasjon der ungdom som har gått i den norske skolen, har fått sin utdannelse her og skulle ha fått arbeid i Norge, ikke kommer inn i arbeidslivet. Det er ikke fordi de er late eller ikke vil jobbe, men fordi det er en del i vårt system som støter folk ut av eller hindrer folk i å komme inn i arbeidslivet. Derfor er det viktig ikke bare å se på symptomene på fattigdom, men også på årsakene til fattigdom. Den vanligste årsaken til fattigdom er at en er permanent utenfor arbeidslivet. De vanligste årsakene til at en er permanent utenfor arbeidslivet, er knyttet til sykdom, spesielt rus og psykiatri. Ventetiden på rusbehandling har økt siden 2006, og flere står i kø. Det er 2 900 rusavhengige i dag som står i kø og ønsker å få hjelp til å bli rusfrie – uten å få den hjelpen de ber om. Under denne regjeringen har helsekøene økt hvert år, slik at det nå er 270 000 som venter på helsehjelp. Jo lenger du venter, dess vanskeligere er det å bli frisk og dess lengre avstand får en til arbeidslivet. Det er absolutt grunn til å gripe fatt i årsakene til fattigdom og hjelpe flere tilbake til arbeidslivet.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-05:
Jeg forstår at representanten Gullvåg og en del av de andre representantene fra de rød-grønne partiene er nødt til å dra ut i fantasiens verden og til Sverige, Nederland og andre land for å prøve å finne det Høyre de ønsker å ha som motstander. Det må tyde på at det Høyre de ønsker å ha som motstander, klarer de ikke å finne i denne budsjettinnstillingen eller i den norske politiske debatten. Men det burde ikke være behov for å drive med denne type retorikk, man kunne heller diskutere de tingene man er uenig om. Et annet eksempel på dette er når statsråden selv snakker som om Høyre har brukt bruddene på arbeidsmiljøloven som har vært i offentlig regi, både i virksomheter som regjeringen og statsråden selv har ansvar for, og i rød-grønt-styrte Trondheim, som argumenter for å endre arbeidsmiljøloven. Det har ikke Høyre gjort. Tvert imot: De stedene der Høyre har hatt ansvar, har man tatt ansvar og sagt opp avtalen med de private som har brutt arbeidsmiljøloven, noe som står i kontrast til den grelle måten Arbeiderpartiets ordfører i Moss håndterte tilsvarende sak på. Det er også ganske spesielt at man kaller det for forakt for fagforeninger når Høyre ønsker et noe lavere skattefradrag for fagforeningskontingenten enn det regjeringen gjør, med tanke på at det nivået som Høyre foreslår i dette statsbudsjettet, er på samme nivå som det var under Stoltenberg I-regjeringen. Da var det neppe forakt for fagforeningene. Det at Høyre prioriterer andre former for skattelette enn skattelette til dem som er medlem av en fagforening, men f.eks. gir våre største skattelettelser til de menneskene som har den laveste inntekten, innebærer at Høyre ønsker at det skal lønne seg mer å jobbe. Det er en politisk uenighet, en politisk prioritering, der man ikke burde hatt behov for å bruke begreper som «forakt for». Blant annet prioriterer Høyre å bruke noen av disse pengene til å gi skattelette til mennesker som ønsker å støtte opp om annen type virksomhet, f.eks. å gi gaver til ideelle organisasjoner, som også driver et viktig sosialt arbeid i Norge. Jeg ville ikke kalt det for forakt for fagforeninger, men det er en annen form for prioritering. Så sier representanten Karin Andersen at 30 000 flere vil gå på sosialhjelp med Høyres forslag. Høyres forslag når det gjelder overgangsstønaden, er et bidrag til å styrke arbeidslinjen, for vi ser at når mennesker holdes permanent utenfor arbeidslivet, blir det vanskeligere å komme tilbake i arbeid. Er det noe som gjør at barn i Norge vokser opp i fattige familier, så er det det at de vokser opp med foreldre som ikke har en sterk tilknytning til arbeidslivet.
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Vi er i en unik situasjon her i landet nå, og vi har heldigvis svært lav arbeidsledighet og svært høy sysselsetting. Denne kombinasjonen er unik. I lys av situasjonen ellers i Europa, der man sliter med høy arbeidsledighet og store, alvorlige kutt i offentlige budsjetter, ser vi hvor utrolig viktig det er å holde orden i økonomien, slik at velferdstiltak og velferdsordninger tåler de svingninger som er i økonomien. Vi vet at svingningene kommer, men vi vet ikke i hvor stor grad de kommer. Tryggheten for at sikkerhetsnettet – som er bygd opp for å fange opp noen av ulike grunner, det være seg helsegrunner, svingninger i arbeidsmarkedet eller andre grunner – tåler de stormkast som kommer, er viktig for at vi skal klare å få flere i arbeid og sikre at de som ikke kan være i ordinært arbeid, likevel kan få et tilrettelagt tilbud om arbeid eller aktivitet. Jeg velger å tro at de mennesker som er trygge på at velferdsstaten stiller opp når behovene er der, også er de menneskene som tør å satse mer. Det er de som kan skape nye arbeidsplasser, både til seg selv og til andre. Ved behandlingen av budsjettet i dag har det skapt et visst engasjement at regjeringen foreslår å endre betalingspraksis for arbeidsmarkedstiltakene arbeidspraksis, avklaring og varig tilrettelagt arbeid. Det er forståelig. Å endre en innarbeidet ordning skaper selvsagt usikkerhet. Noen mente at forslaget var å rette baker for smed, i den forstand at problemet ligger hos Nav, og at det dermed blir feil å skape usikkerhet hos tiltaksarrangørene. Samtidig kommer det klart fram fra de aller fleste, både fra tiltaksbedriftene selv og fra de fleste politiske partier, at det ikke er riktig at Nav skal betale for ubrukte plasser. Regjeringspartiene ønsker på ingen måte å skape usikkerhet i disse viktige bedriftene. For å rydde opp i denne usikkerheten er det nå utarbeidet en god og omfattende merknad. Den holder fast ved at betalingsordningen skal endres fra neste sommer, men at det skal være en prosess før den tid. Merknaden skisserer også at både departementet, Nav og tiltaksbedriftene sammen gjennomfører dette på en måte som ivaretar behovet for forutsigbarhet. Dermed ligger ansvaret hos flere parter, ikke minst hos Nav. Nav, som bestiller og kjøper tjenester av tiltaksbedriftene, har utviklet et godt og nært samarbeid flere steder i landet, og på disse stedene er avvikene mellom bestilte tjenester og utførte tjenester minimale. Skal vi få kvalitativt gode tjenester fra bedriftene, må kvaliteten også gjenspeiles i Nav og i departementet. Gjennom en prosess som må gå fram til sommeren, skal dette synliggjøres gjennom en orientering i revidert nasjonalbudsjett. Tiltaksbedriftene er en krumtapp i tiltaksapparatet, og dette skal vi ta vare på.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-12-05:
Det har vært litt underlig å sitte og lytte til denne debatten. Man skulle ikke tro at vi var i det fredfylte Norge når man hører på de voldsomme angrepene fra Arbeiderpartiet og SV mot Høyre. Jeg har lyst til først å si til det aller siste representanten Gullvåg sa, at jeg langt på vei er enig, nemlig at fagbevegelsen spiller en veldig viktig rolle i kampen mot sosial dumping. Representanten Henriksen snakket om erfaringene med Høyre-politikk. Ja, det er faktisk slik at fire av ti nordmenn hadde så god erfaring med å bo i en Høyre-styrt kommune at det i dag er over 50 pst. av Norges befolkning som har valgt en Høyre-ordfører, og som bor i en Høyre-styrt kommune. Det er stadig flere, på samme måte som det er flere også av LOs medlemmer som nå sier at de vil stemme Høyre – ikke fordi Høyre viser, som representanten Trettebergstuen sier, forakt for fagbevegelsen, men fordi Høyre har en næringspolitikk som trygger jobber, fordi Høyre har en velferdspolitikk som virker, og fordi Høyre anerkjenner at fagbevegelsen har spilt og spiller en viktig rolle i det norske samfunn. Den nordiske modellen og verdien av relativt små forskjeller er ikke noe Arbeiderpartiet eier, det er verdier som er felles i de nordiske samfunn. Høyre har vært med og regjert Norge gjennom lange perioder i etterkrigstiden, og vi er stolt av det samfunnet vi har vært med og bygget opp. Men det betyr ikke at man er enig om alt. Jeg må si at det er ganske spesielt å sitte i salen og bli belært om fattigdomsbekjempelse av SV, SV som har sittet i regjering i seks år, og i den tiden har antallet barn som lever i økonomisk ressurssvake hjem, økt, det er flere som er bostedsløse, og ventetiden på rusbehandling har økt. Den dagen SV tar ansvar og viser til resultater på disse områdene, kan vi diskutere. Men så langt er det veldig spesielt å bli belært om fattigdomsbekjempelse av Sosialistisk Venstreparti.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Nå hadde jeg egentlig tenkt å ta for meg Prop. 141 L, men det aller viktigste i den proposisjonen er nettopp det som flere har vært inne på, at den styrker barns rettigheter. Det ble godt kommentert av representanten Karin Andersen, og partiene er også enige om det, så jeg tror jeg dropper det jeg egentlig hadde tenkt å si. En rask kommentar til forslaget fra representanten Raja: Nå har jo statsråden orientert om at det faktisk er vurdert i forbindelse med proposisjonen, og en valgte å utsette det. Det var bl.a. fordi det var et kostnadsmessig spørsmål som ikke var utredet, hvor Politidirektoratet har gjort oppmerksom på at det må gis rett til advokatbistand på et litt tidligere tidspunkt i prosessen med det forslaget, men det var kanskje det som var litt forlokkende for representanten Raja. Men vi kommer altså tilbake til det spørsmålet. Så var det Høyres etterlysning av returavtaler. Statsråden var jo også inne på dette. Det er jo fem–seks ganger så mange returavtaler nå som det det var i 2005. Den gangen var det fem. Så Høyres utålmodighet er bra, men denne regjeringen er jo den som har levert på det området. Så har jeg lyst til å bruke litt tid på Kristelig Folkepartis innlegg og merknader, for jeg synes det kommer noen litt oppsiktsvekkende påstander i mindretallsmerknadene til Kristelig Folkeparti i denne saken, som bør kommenteres. Kristelig Folkeparti hevder for det første at utlendingers rettssikkerhet er svekket, og det synes jeg er en påstand som bør belegges med fakta. Mener virkelig Kristelig Folkeparti at det er en svekkelse av rettssikkerheten å få en hjemmel til å fengsle utlendinger som begår kriminelle handlinger? For det andre mener Kristelig Folkeparti at det i denne saken legges opp til brudd på Den europeiske menneskerettighetskonvensjonens forbud mot dobbelt straff, til tross for at dette punktet er grundig utredet i proposisjonen. Hva er det da Kristelig Folkeparti bygger sin motsatte konklusjon på? Det synes jeg også det bør kunne gis et konkret svar på. For det tredje hevder Kristelig Folkeparti at regjeringen bevisst legger opp til å bryte Barnekonvensjonen ved nærmest på generelt grunnlag å legge opp til fengsling av barn, slik merknaden er formulert. Det er altså redegjort for i proposisjonen at samme regler for fengsling av barn gjelder i utlendingsloven som i straffeprosessloven, og representanten Bekkevold var jo selv inne på at vi i morgen skal behandle en sak der det kravet skjerpes fra «særlig påkrevd» til «tvingende nødvendig». Det vil også gjelde i utlendingssaker. For det fjerde tar altså Kristelig Folkeparti FNs høykommissær til inntekt for påstanden om at Norge i utstrakt grad bryter internasjonale konvensjoner. Hvordan kan det da ha seg at representanter for Høykommissæren uttaler at flyktningbestemmelsene i den nye, norske loven er et eksempel for Europa og for verden? Det kunne gis flere eksempler på det. Jeg synes det er en ganske drøy påstand at flere får avslag i Norge som ifølge FNs høykommissær har krav på internasjonal beskyttelse – det synes jeg også bør belegges.