Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-11-10:
La meg få lov til å starte med å beklage at jeg kom for sent inn i salen. La meg så innledningsvis si at jeg deler synspunktene til forslagsstillerne om behovet for en vekstfremmende arbeidsinnvandring. Arbeidsinnvandringen de siste årene har vært positiv for Norge. Arbeidsinnvandrerne bidrar til å dekke etterspørselen etter arbeidskraft, de bidrar til at viktige oppgaver blir utført, og de tilfører nyttig kompetanse. Grunnlaget for dagens arbeidsinnvandringspolitikk ble lagt i arbeidsinnvandringsmeldingen som regjeringen la fram i 2008. Målet for politikken er å legge til rette for at bedrifter og virksomheter kan rekruttere kvalifisert arbeidskraft fra utlandet på en enkel og effektiv måte, når de måtte ha behov for det. Samtidig skal hver enkelt arbeidstaker sikres gode forhold i arbeidslivet. Derfor er kampen mot sosial dumping en viktig del av regjeringens arbeidsinnvandringspolitikk. Politikken må også utformes slik at arbeidsinnvandring bidrar til bærekraftig utvikling av velferdssamfunnet. Framtidig etterspørsel etter arbeidskraft skal hovedsakelig dekkes ved å mobilisere innenlandske arbeidskraftressurser. Arbeidsinnvandring skal supplere innenlandsk arbeidskraft, ikke erstatte den. Jeg oppfatter det slik at Høyre står bak hovedlinjene i dagens arbeidsinnvandringspolitikk. Så kan vi selvsagt diskutere om enkeltordninger er gode nok. Vi har imidlertid ganske nylig hatt en bred gjennomgang av arbeidsinnvandringspolitikken, og vi har nylig innført nye ordninger, mange i tråd med det Høyre nå foreslår. Jeg synes derfor at vi skal la ordningene virke noe lenger før vi tar nye grep. Samtidig vil jeg be OECD om å vurdere Norges arbeidsinnvandringspolitikk, som et ledd i deres gjennomgang av denne politikken, i de landene som ønsker å være med på dette. Når arbeidsinnvandringspolitikken diskuteres, fokuseres det ofte på regelverket for borgere fra land utenfor EØS-området, men diskusjonen må ta utgangspunkt i at Norge er med i et felles europeisk arbeidsmarked. Det meste av arbeidsinnvandringen kommer da også fra andre europeiske land. Mange av disse arbeidsinnvandrerne har relativt god utdanning. Forslagsstillerne foreslår å la arbeidsgiverne i større grad bestemme kompetansen til de kvalifiserte arbeidsinnvandrerne fra tredjeland. Det var det vi gjorde i forbindelse med ny utlendingslovgivning i fjor. Den gamle faglærtbestemmelsen ble forenklet, og de nye ordningene med spesialistbestemmelsen og «tidlig arbeidsstart» ga arbeidsgiverne en større adgang til å vurdere arbeidsinnvandrernes kompetanse selv. Forslagsstillerne foreslår videre å innføre en ordning med forhåndsgodkjenning av bedrifter. Det er langt på vei det vi har gjort, men på enklest måte, ved at alle bedrifter som tilfredsstiller noen få krav, nemlig at det framlegges skatteattest og HMS-egenerklæring, kan la arbeidsinnvandreren begynne å arbeide mens myndighetene behandler søknaden, eller de kan ansette hvem de vil så lenge arbeidsinnvandreren mottar en lønn over 500 000 kr. Jeg mener det er betimelig å stille spørsmål ved tilbudet om språkopplæring til EØS-innvandrere. Regjeringen har fått råd fra to forskjellige offentlige utvalg om dette spørsmålet. Kaldheim-utvalget anbefaler gratis språkopplæring, mens flertallet i Brochmann-utvalget ikke gjør det. De forskjellige vurderingene viser at det er behov for grundig vurdering før en konkluderer. Spørsmål om norskopplæring for arbeidsinnvandrere vil bli behandlet i forbindelse med stortingsmeldingen om integrering, som regjeringen etter planen vil legge fram for Stortinget i løpet av 2012. La meg til slutt understreke at det viktigste nå er å få ned saksbehandlingstiden, slik at vi kan oppnå målet om fire ukers saksbehandlingstid for alle fullstendige søknader. Jeg legger stor vekt på å nå dette målet, nå som elektronisk saksbehandling snart er på plass.