Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Først vil jeg også takke utenriksministeren for en grundig og god redegjørelse. Han setter fokus på temaer som hele Europa er opptatt av for tiden, så man kan si at redegjørelsen er svært dagsaktuell. Jeg vil ta opp tre av de temaene som utenriksministeren løfter fram, og dele mine tanker og bekymringer med Stortinget. For det første: Demokratiutviklingen i Europa er under press. Norge er et av de landene man ser til når man skal bygge opp nye demokratier rundt om i verden. Vi er en av de beste i klassen og har eksperter som har stor erfaring innenfor dette feltet. Derfor må vi også være skeptiske til – det ser jeg at utenriksministeren er – det å danne regjeringer av teknokrater og byråkrater. Både Hellas og Italia har fått regjeringer som i svært liten grad er fundert i politikken. En ting er for en økonom å se på tall, valuta, aksjer og obligasjoner, en helt annen ting er å forvente at de også skal ha det politiske aspektet med seg ved at velgere vil ha stabilitet, sosial trygghet og muligheten til å velge. Landene Hellas og Italia står begge for meg som vugge for demokrati og politikk. Nå er det disse landene som først går til et profesjonelt styre av sine land. Jeg er skeptisk til retningen som tas, men forstår selvsagt hvorfor. Jeg er slett ikke sikker på at folk vil få mer tillit til politikere når disse gir makten til teknokratene. Spør du folk i Belgia og Bosnia – som har vært uten regjering i mer enn et år – tror jeg nok at de helst ville hatt en reell, politisk regjering. Da hadde de i det minste hatt noen å legge skylden på. Det andre temaet jeg vil problematisere, er noe som også utenriksministeren nevner i redegjørelsen sin, nemlig ungdommen. På fredag skal Europarådets Standing committee ha en hastedebatt, med tittelen: «The young generation sacrificed: political, social and other consequences of the financial crisis». Debatten er initiert av lederen for den konservative gruppen og undertegnede. Grunnen til at vi ønsker denne debatten, er at det haster med å komme med tiltak for å demme opp for det gryende opprøret som vi ser i enkelte land. Men kanskje aller viktigst er det å gi ungdom over hele Europa et håp for framtiden. Med en arbeidsledighet på 12–40 pst. blant ungdom og med ungdom som utdanner seg til ledighet, må man ta dette på alvor. Ja, jeg vet at dette er et nasjonalt problem, men jeg vet også at mange unge nå ønsker å forlate landene sine og se til nye steder å etablere seg. Det betyr at kompetansen flykter fra land som i aller høyeste grad trenger å ta vare på kompetansen for å utvikle og skape en framtid for de verst økonomisk stilte landene i Europa. Utenriksministeren nevnte også minoritetene. Hvis du tilhører en minoritet, er uten jobb og uten mulighet for å skaffe deg bolig, og uten noe håp for framtiden, ja da er det vel bare snakk om tid før ulmebrannen tar skikkelig fatt. Dette kan vi ikke lukke øynene for. Opprør, hat og ekstremisme i alle retninger kommer fort i kjølvannet av håpløsheten. Det er viktig at vi ikke ofrer en hel generasjon på veien ut av finanskrisen. Europas ungdom, uavhengig av religion, rase og politisk ståsted, må få håpet om en framtid tilbake. Det er det bare et samlet Europa som kan bidra til – et samlet Europa, inkludert Norge. Det er hevet over enhver tvil at finanskrisen rammer befolkningen i en rekke land. Hellas og Italia har erkjent problemene, men like bak ligger Spania, Portugal, Irland – og nå også Ungarn. Får Spania like store problemer som Italia, vil det spøke for eurosamarbeidet. Det er vel derfor man nå har fått diskusjonen om en europeisk føderasjon. En overstyring og kontroll med landene i EU mener noen er det som skal til for å få kontroll med krisen i Europa. Jeg er ikke sikker på at det er veien å gå. Jeg tror nok at flere av medlemslandene da vil trekke seg ut, dels fordi det rokker ved grunnloven i de enkelte land, men også ved det å ha en sentral styring. Vi må huske på at en del av disse landene har vært sentralt styrt før, og har ingen ønsker om det. Men derfor – med dette bakteppet – er EØS-avtalen viktigere enn noensinne. Man kan ikke tenke seg at EØS-midlene skal forsvinne fra Romania og Bulgaria. Da ville vi umiddelbart og straks hatt to nye land i dyp krise. Jeg sier ikke at vi skal redde alle, men betydningen av EØS-midlene i et Europa i krise er enorm. En mørk høst kan man vel kalle denne høsten for Europas del. Ikke ser det ut til at det blir noen bedring med det første heller. Å snu krisen i Europa tar tid, men dette er tid Europa ikke har, ungdommen ikke har, vår felles framtid ikke har. Det haster.