trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Det kan være opp til 80 pst. av de ansatte ved VTA-bedrifter som føler seg berørt av denne problemstillingen. Det vil etter min oppfatning være et godt bidrag til økt selvbilde for mange av disse å få utbetalt pensjon sammen med lønn fra bedriften. Et annet forhold som også har vært tema ved VTA-bedrifter, er hvorfor man ikke får utbetalt sykepenger av lønnsdelen ved sykdom. Det betales, som vi vet, trygdeavgift av lønnsdelen på vanlig måte.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
Jeg takker for det svaret også. Ut fra dette antar jeg at det vil være mulig for disse VTA-bedriftene å søke bl.a. Rikstrygdeverket om en prøveordning, eller eventuelt en ordning hvor man vil kunne få overført pensjonsdelen til sine arbeidstakere, og at dette er en ordning som man kan løse lokalt og på frivillig grunnlag.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-14:
Arbeidstakere i såkalte VTA-bedrifter, bedrifter med varig tilrettelagt arbeid, har i de aller fleste tilfeller uførepensjon som hovedinntektskilde til livsopphold. I tillegg betaler ofte bedriftene en økonomisk godtgjøring eller bonus til tiltaksdeltakerne. Spørsmålet om å utbetale uførepensjon som lønn eller sammen med lønn har vært diskutert ved flere anledninger. En ordning der brutto uførepensjon overføres til arbeidsgiver, er blitt avvist. Begrunnelsen har vært at uførepensjon da vil fremstå som pensjonsgivende inntekt. Dette vil ikke være i samsvar med intensjonene i uførepensjonsordningen om at uførepensjonen skal kompensere for inntektstap på grunn av sykdom. Etter gjeldende regler skal uførepensjonen revurderes når pensjonisten har arbeidsinntekt. I den grad det er behov for lønnssubsidiering, har oppfatningen vært at dette bør skje på annen måte enn gjennom uførepensjonsordningen. Et kompliserende element er også at uførepensjonen skattlegges etter andre regler enn arbeidsinntekten. En løsning som ikke reiser samme prinsipielle motforestillinger, vil være at trygdeetaten etter fullmakt overfører netto uførepensjon til arbeidsgiver, som foretar utbetaling. En slik ordning har vært drøftet med brukerorganisasjonene som stort sett er positive til at dette blir forsøkt, men som presiserer at dette må være en valgfri ordning. Rikstrygdeverket arbeider med å tilrettelegge for at den enkelte arbeidstaker i VTA-bedrifter skal kunne velge en slik løsning dersom det er ønskelig. Dette vil eventuelt kunne skje i løpet av kort tid.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-14:
For å ha rett til sykepenger må man ha hatt en årlig inntekt på minst G, altså ca. 28 000 kr. I dette tilfellet har arbeidstakeren som regel 100 pst. uførepensjon i bunnen, pluss en mindre arbeidsinntekt innenfor det som går på friinntektssystemet på l G, altså 57 000–58 000 kr. De som har 100 pst. uførepensjon, har ikke rett til sykepenger. Dersom arbeidsinntekten overstiger friinntektsgrensen slik at uføregraden blir redusert, vil det foreligge rett til sykepenger så lenge inntekten er over G. Når man er 100 pst. uføretrygdet, er man ivaretatt nettopp ved at man får 100 pst. uføretrygd uansett om man er borte fra arbeid eller ikke. Dersom man både skal kunne motta 100 pst. uførestønad og sykelønn tilsvarende en prosentsats, vil man på den måten i realiteten få en overkompensasjon eller en dobbeltkompensasjon.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-14:
Rikstrygdeverket har allerede fått i oppdrag å tilrettelegge for at det skal være mulig å overføre det som er uførepensjon, til VTA-bedriftene, slik at utbetalingen kan skje fra bedriften i stedet for fra trygden. Dette vil kunne være på plass i løpet av to–tre måneder, så det er ikke noen langvarig sak å vente på.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-01-14:
«Ifølgje Sunnmørsposten av 18. november 2003 er 4 av totalt 11 konkurranseutsette ferjesamband frå Møre og Romsdal. Kan statsråden gjere greie for kva grunnlag som vert lagt til grunn for utveljing av ferjesamband som skal konkurranseutsetjast?»
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-01-14:
Eg takkar statsråden for svaret. Når det gjeld behovet for ny kapasitet, skulle ein gjennomsnittsalder på nesten 30 år på ferjeflåten i Møre og Romsdal tilseie at behovet er til stades. Det leier meg naturleg inn på vedtaket om bygging av gassferjer. Sidan dette er eit FoU-prosjekt, reknar eg med at det ikkje skal lysast ut i utlandet, men gå til norske bedrifter. Eg håpar at statsråden kan bekrefte det. Spørsmålet mitt er: Legg statsråden opp til full konkurranseutsetjing når dei nye gassferjeprosjekta skal introduserast, slik at heile verftsnæringa langs kysten får ta del i konkurransen?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-01-14:
Eg takkar for svaret. Det kunne sikkert vore behov for å gå litt meir omfattande inn i eit så stort spørsmål. Ifølgje media i Møre og Romsdal den 13. januar, altså i går, har departementet lova fortgang i arbeidet med å klargjere bygging av dei nye gassferjene. Det synest eg er prisverdig. Det hastar, og det er svært viktig for verftsindustrien langs kysten. Vi har erfaring, den første gassferja, «Glutra», vart bygd i Møre og Romsdal. Departementet har lova å prøve å få kontraktane lyste ut innan utgangen av januar. Mitt siste oppfølgingsspørsmål til statsråden er då: Kor lang tid vil det ta frå utlysinga til bygginga er i full gang ved dei norske verfta våre?
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Ved behandlingen av budsjettet for 2002 gjorde Stortinget vedtak om å be Regjeringen legge til rette for konkurranseutsetting av riksvegferjedriften. Konkurranseutsetting av riksvegferjedriften var inntil 1. januar 2003 regulert av samferdselsloven. Denne loven åpnet kun for en prøveordning av anbud på ferjer i riksvegnettet. Prøveordningen omfattet totalt seks samband, hvorav to i Møre og Romsdal. For bl.a. å kunne åpne for en generell bruk av konkurranse i riksvegferjedriften utarbeidet Samferdselsdepartementet forslag til ny yrkestransportlov som erstattet den tidligere samferdselsloven. Loven trådte i kraft 1. januar 2003. Hensikten med konkurranseutsetting av riksvegferjedriften er å få mer ut av de samlede ressursene som benyttes i ferjedriften. Statens vegvesen som er delegert løyvemyndigheten for ferjer i riksvegnettet, har igangsatt prosessen med konkurranseutsetting av ferjedriften i riksvegnettet. Målsettingen til Vegdirektoratet er tilnærmet full konkurranse i løpet av sju til ti år. Tempoet i anbudsutsettingen vil bli vurdert nærmere også av departementet, basert på de erfaringene man vinner. Vegdirektoratet besluttet i november 2003 å konkurranseutsette fem riksvegferjesamband. To av de fem sambandene representerte en utlysning på nytt av eksisterende anbudssamband. Vegdirektoratet har prioritert konkurranseutsettingen på samband med behov for ny kapasitet. Dernest er det fokusert på at ferjesamband med ferjer som er anskaffet gjennom rammetilskuddsordningen i løpet av de siste årene, konkurranseutsettes. De to nye sambandene som skal konkurranseutsettes i Møre og Romsdal, faller begge inn under disse kategoriene. Ferjene er til for trafikantene, og trafikantene i landets største ferjefylke, Møre og Romsdal, er mer avhengig enn de fleste av et tilfredsstillende rutetilbud. Erfaringene med prøveanbudene i fylket viser at trafikantene har fått et forbedret ferjemateriell og et godt rutetilbud.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Det er riktig at vi ut fra hensynet bl.a. til miljø og utslipp fra ferjesektoren har jobbet for å få inn gassferjer i ferjesamband i Norge. I den prosessen vil det være to ledd hvor man kan se på konkurranse. Det første leddet går på hvilken operatør som skal ha ansvaret for å betjene det aktuelle ferjesambandet. Det andre leddet går på anskaffelsen til det enkelte rederi, hvem som eventuelt skal bygge nye ferjer, og da gassferjer. Når det gjelder om det skal være et FoU-prosjekt, vil det være en beslutning som det rederi som får oppdraget, vil være avgjørende myndighet i forhold til.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Hvor lang tid det vil ta, vil vi få vite når vi ser hvilke aktører som kommer på banen og er interessert i dette oppdraget, og hvor raskt disse aktørene eventuelt klarer å få kontrakter med dem som skal bygge ferjene. Så det spørsmålet kan vi ikke svare på før vi har satt i gang selve utlysingen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Riksveg 25 var tidligere knyttet til det svenske riksvegnettet via såkalte länsväger. For noen år siden ble imidlertid Rv 71 på svensk side forlenget til riksgrensen, slik at den sammen med Rv 25 nå danner en mellomriksveg. Ved endringen til riksveg ble en del vegvisningsskilt på den tidligere länsvägen skiftet ut, og på de nye skiltene ble de tidligere lokale mål Østby og Trysil erstattet med Hamar. På norsk side skiltes det fra riksgrensen fremdeles mot Østby og Trysil. Det er derfor i dag ikke konsekvent skilting for trafikken fra Sverige til Norge. Statens vegvesen, Hedmark vegkontor, tok i desember 2002 opp dette spørsmålet med det svenske Vägverket, og anmodet om at vegvisningen fra Sälen til riksgrensen ble supplert med skilting til Trysil. Vegkontoret har så langt ikke mottatt skriftlig svar fra Vägverket, men ved muntlig kontakt forrige uke ble det lovet et snarlig svar. Jeg vil sørge for at saken blir fulgt opp overfor svenske vegmyndigheter med tanke på å få en tilfredsstillende samordning av vegvisningen på strekningen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Jeg er fornøyd med mottagelsen av svaret.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Jeg har som samferdselsminister engasjert meg sterkt i å sikre raskere utbygging av nettopp E6 gjennom Østfold. Det er nødvendig spesielt ut fra trafikksikkerhetshensyn, men også ut fra den store betydningen vegen har for næringslivet over hele landet. Derfor la Regjeringen våren 2002 i St.prp. nr. 68 for 2001-2002 fram planer for forsert framdrift av utbyggingen av E6 gjennom Østfold, noe Stortinget sluttet seg til. Dermed kan det tas sikte på at E6 gjennom Østfold og videre fram til Oslo skal stå ferdig som sammenhengende motorveg i løpet av 2009. Vesentlige deler av strekningen, dvs. fra riksgrensen til Svingenskogen og fra Åsgård til Akershus–Østfold grense, vil stå ferdig allerede i 2005, og Regjeringen har i statsbudsjettet for 2004 avsatt nok midler til å sikre en slik framdrift. Jeg er i utgangspunktet også positiv til at det arbeides lokalt med muligheten for tidligere ferdigstillelse av E6 gjennom Østfold enn 2009, og har bedt Vegdirektoratet vurdere disse planene nærmere. Det må imidlertid tas hensyn til at forsert utbygging av E6 ikke går på bekostning av utbyggingen av E18 gjennom Østfold. Regjeringen vil komme tilbake til opplegget for videre framdrift av E6-utbyggingen gjennom Østfold i stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan 2006-2015, som legges fram i vårsesjonen 2004. I mellomtiden gjennomføres det tiltak på eksisterende E6 i Østfold. Blant annet er vinterdriften gitt høy prioritet. Det er satt opp vegbelysning langs E6 fra Akershus grense til Sarpsborg, fartsgrensene er nedsatt, og det gjennomføres økt trafikkovervåkning og fartskontroll. Politiet og Statens vegvesen Østfold distrikt la i november 2003 fram en rapport som beskriver forslag til ytterligere trafikksikkerhetstiltak på eksisterende E6. Som viktigste fysiske tiltak er det i rapporten foreslått midlertidige midtdelere på strekningen Åsgård–Lekevold, ca. 11 km, og Ingedal–Svingenskogen, ca. 6,5 km. Kostnadene er foreløpig anslått til om lag 60 mill. kr. Departementet vil komme tilbake til saken etter at Nasjonal transportplan 2006-2015 er behandlet i Stortinget, og etter at Vegdirektoratet har kartlagt effekten av allerede igangsatte tiltak. Eventuell bygging av midtdelere på E6 i Østfold vil bli behandlet i statsbudsjettet for 2005. Dette tiltaket vil uansett bare være en mulig midlertidig løsning i påvente av utbygging av firefeltsveg på hele strekningen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Jeg er veldig enig i at det er behov for at vi gjennomfører tiltak for å få antallet skadde og drepte ned. Det totale antallet drepte i Norge ligger på rundt 300 i året, og det er altfor høyt, det kan vi ikke leve med, og disse vegene i Østfold er av de vegene som er belastet i så måte. Det er nettopp det som er bakgrunnen for at vi har forsert utbyggingen av E6 spesielt, og at vi også har et høyt tempo når det gjelder E18. Vi har nå satt i gang tiltak nettopp for å få ned antall ulykker på disse vegene. Det har jeg tro på vil kunne hjelpe. Vi vet også at midtdelere har en positiv effekt, men jeg er også opptatt av at vi skal kunne finne de mest effektive tiltakene for å redusere antall ulykker. Vi har dessverre også flere veger i landet som har en liknende ulykkesfrekvens.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
På den vegen vi snakker om nå, foregår det stor aktivitet. Bit for bit blir ferdig som firefeltsmotorveg. Det skjer forbedringer hele tiden. Vi har dessverre andre veger hvor vi ikke har satt i gang tilsvarende utbedringsarbeider. Rett før jul hadde vi f.eks. tragiske hendelser på E6 sør for Lillehammer, med en dramatisk økning i antallet drepte, og det var et altfor høyt tall på én måned. De konkrete utfordringene vi står overfor, kan variere fra sted til sted, fra måned til måned, fra år til år. Vi må sørge for at vi har en høy trafikksikkerhet overalt, vi kan ikke bygge midtdelere etter hvert som trafikkulykkesbildet endrer seg. Vi må hele tiden prøve å finne de mest effektive tiltakene for å løse denne utfordringen. E6 i Østfold står også høyt på listen for tiltak her nå.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Ved etableringen av Mesta AS ble Statens vegvesens produksjonsvirksomhets eiendeler og forpliktelser i hovedsak overført til det nye selskapet. Disse verdiene er reflektert i selskapets åpningsbalanse. Eiendelenes verdi er medregnet i egenkapitalen som staten som eier stiller et avkastningskrav til. Mesta er et eget rettssubjekt og er ikke underlagt Instruks om avhending av fast eiendom som tilhører staten og overføring av fast eiendom mellom statsinstitusjoner. Mesta er et aksjeselskap med samme krav til forretningsmessig drift som andre aktører i markedet. Det vil være opp til selskapet hvordan de avhender sine vegstasjoner og sitt utstyr. Samferdselsdepartementet vil imidlertid som eier følge med på selskapets disponeringer, og selskapets samlede resultater vil selvsagt være viktig i grunnlaget for eierskapspolitikken, herunder spørsmål om utbytte fra selskapet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Det spørsmålet som reises her, gjelder et ansvarsområde som ligger under ledelsen i Mesta, og som styret har et ansvar for å påse blir fulgt opp på en riktig måte. Jeg ser det som en forutsetning at styret følger opp denne typen problemstillinger.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Spørsmålet som er stilt av representanten Svendsen, reiser så vel forbrukerpolitiske og menneskerettspolitiske som samferdselspolitiske problemstillinger. Etter forbrukerlovgivningen er det lovlig å gi rabatter til visse persongrupper, studenter, honnørkunder o.l. Men hvis de kriteriene som legges til grunn, må anses som støtende eller krenkende ut fra alminnelig anerkjente og utbredte normer i samfunnet, vil de kunne være i strid med markedsføringsloven. Dersom forskjellsbehandlingen utelukkende skjer ut fra kjøpers etniske bakgrunn, er det grunn til å regne med at praksisen er rettsstridig. Personer som mener de er utsatt for slik praksis, har mulighet til å henvende seg til Forbrukerombudet. Menneskerettsloven av 1999 gjennomfører internasjonale konvensjoner som bl.a. forbyr diskriminering i norsk rett. Videre er det forbudt etter straffelovens § 349a å nekte noen tjenester på de vilkår som gjelder for andre, dersom begrunnelsen for nektelsen er personens trosbekjennelse, rase, hudfarge eller nasjonale eller etniske opprinnelse. Siden jeg ikke har detaljert kunnskap om de tilfellene som det vises til i spørsmålet, har jeg ikke grunnlag for å ta stilling til om disse reglene rammer den formen for forskjellsbehandling det her er snakk om. Jeg vil også nevne at det finnes et eget Senter mot etnisk diskriminering, som bistår i enkeltsaker, og som arbeider for å forebygge ulovlig diskriminering. For å styrke det rettslige vernet mot etnisk diskriminering avgav et lovutvalg i juni 2002 sin innstilling NOU 2002:12, Rettslig vern mot etnisk diskriminering. Utvalget foreslår en særskilt lov med forbud mot etnisk diskriminering og et eget apparat for å håndheve loven. Kommunal- og regionaldepartementet arbeider med en proposisjon på bakgrunn av innstillingen, og tar sikte på å fremme lovforslaget for Stortinget høsten 2004. Det tas sikte på at lovforslaget skal forby diskriminering på grunnlag av bl.a. etnisitet, hudfarge, språk, nasjonal opprinnelse, religion eller livssyn.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Jeg har den artikkelen i VG. Men det er ikke alltid slik at en artikkel i VG, eller i en annen avis for den saks skyld, gir en fullgod informasjon til oss politikere i forhold til hvordan vi skal utforme politikken. Men problemstillingen er høyst viktig. Som jeg har vært inne på, finnes det ulikt regelverk på dette området, og det er mulighet for å henvende seg bl.a. til Forbrukerombudet, i tillegg til at slike spørsmål kan prøves ut rettslig. Jeg ser det som svært vanskelig å skulle nekte flyselskap å lande på norske lufthavner fordi det er mulig at de gjennom prisene driver diskriminering på sine fly. Jeg vil ikke tro at det er den mest effektive måten å angripe denne problemstillingen på. Dette kan være en problemstilling det er verdt å gå videre med, men jeg synes det er vanskelig gjennom lufthavnpolitikken i Norge å angripe dette.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-01-14:
Jeg er helt enig i at det ikke er akseptabelt med en slik diskriminering som det vi nå har snakket om. Jeg har beskrevet det regelverk som er der i dag, og det er et regelverk under utarbeidig, så det burde være mulighet for å ta hånd om dette uten at jeg gjennom samferdselspolitikken og lufthavnspolitikken skal ta hånd om det. Dette er, som jeg sa innledningsvis, vel så mye et menneskerettighetsspørsmål og et forbrukerspørsmål som et samferdselspolitisk spørsmål.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «En riksvei, to land og ulik skilting. Langs riksvei 25 eller riksvei 71 – «sjuttioettan» – på svensk side har det i lang tid vært ulik praksis på skilting fra Sverige mot Norge. Norske myndigheter ønsker også at det skal skiltes mot Trysil og Elverum, mens svenskene kun skilter mot Hamar. Kan statsråden bidra til at et egentlig lite problem, dog stort for Trysil, blir løst til alles beste?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret, som var positivt, og for at hun vil følge opp spørsmålet til Trysils beste. For et sted som Trysil, som er sterkt avhengig av at turister finner fram, er det av største betydning at skiltingen er grei. Det er også viktig at naboland har et tett, bredt og konstruktivt samarbeid om skilting. Ut over det har jeg ikke noe tilleggsspørsmål, men vil nok en gang takke for svaret og ønske statsråden lykke til videre med saken.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Dødsveien E6 gjennom Østfold krevde mange menneskeliv i 2003. Tidlig i november la Statens vegvesen og politiet frem en tiltaksplan for å gjøre E6 sikrere med forslag om å sette opp midtdelere fra Åsgård til Lekevold og fra Ingedal til Svingenskogen. Strakstiltakene er ennå ikke gjennomført. Kan statsråden gi signaler om når de nye sikkerhetstiltakene blir realisert?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Ut av det er å lese at det vil ta tid før vi eventuelt får midtdelere på de aktuelle strekningene gjennom Østfold, fordi statsråden skisserte at det var statsbudsjettet for neste år som ville klargjøre dette. Vi har jo alt positive erfaringer når det gjelder konsekvenser og virkninger av midtdelere, og vi vet at antallet dødsulykker blir sterkt redusert. Statsråden nevnte at firefeltsmotorvei gjennom Østfold ville være klar sannsynligvis i 2009, og da har vi statistikk som sier at 48 nye mennesker vil bli drept i trafikken på dødsveien E6 gjennom Østfold før dette er klart. Mener ikke statsråden at det haster å få disse midlertidige midtdelerne, slik at tapet av menneskeliv blir langt mindre enn det vi opplever på dødsveien i dag?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Før vi kommer til 2009, har det gått seks år, og vi vet at veldig mange mennesker vil være drept på E6. Det er såpass alvorlig at denne veien er kommet i vanry blant bilister. Til og med politifolk som må trafikkere veien i tjenestetid, benytter seg av andre samferdselsårer i fritiden fordi det er så farlig å bruke E6. Vi har en parallell riksvei til E6, der frekvensen når det gjelder alvorlige ulykker, er 4,5 ganger lavere enn på E6. Hva er statsrådens kommentarer til dette, når vi vet at midtdelere har en veldig positiv effekt når det gjelder å unngå trafikkulykker?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Ved utskillelsen av Vegvesenets utbyggingsavdeling til Mesta AS ble store verdier i form av vegstasjoner og utstyr overført til det nye selskapet. Hvorledes avhender Mesta AS materiell som er til overs ved nedleggelse av stasjoner/innskrenkninger?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg er klar over at Mesta har blitt AS og er et eget selskap, og at det er opp til selskapet å avgjøre dette. Men tross alt er dette et ganske nytt selskap, og det er på en måte underlagt departementet når det gjelder oppfølging. Jeg hadde tidligere et spørsmål til statsråden om sluttlønn i Mesta. Det viste seg da at de ansatte gikk inn i nye jobber og fikk beholde den gamle lønnen fra Mesta. Så det må vel være en slags form for ukultur i Mesta. Det er også kommet en del meldinger til meg om at materiell som er fullt brukbart, blir skrotet, og at en del også blir solgt til ansatte. Vil statsråden – på akkurat samme måte som med sluttvederlagene når det gjaldt lønn – ta en kontrollrunde og se etter om virksomheten i Mesta foregår på en ordentlig og rettferdig måte?
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til forsvarsministeren: «I Aftenposten 2. januar står en artikkel om Haakonsvern. Artikkelen forteller at Forsvaret vil overlate driften av basen til private. Direktør Erik Hernes i Forsvarets logistikkorganisasjon uttaler at dette er et prøveprosjekt, og at han ikke vet hvor mye driften koster. Driften skal altså privatiseres, uten at man kjenner kostnadene, eller vet om det vil lønne seg. Hvilke konkrete arbeidsoppgaver skal private overta, og hvorfor er dette bestemt før regnestykkene foreligger?»
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er i hvert fall glad for at dette som det stod om i Aftenposten, skal være et pilotprosjekt, som Hernes viste til. Jeg var faktisk litt bekymret for privatiseringen. Som statsråden også viste til, har vi en samarbeidsavtale med Regjeringen om forsvarspolitikken i denne fireårsperioden, hvor vi er blitt enige om en ramme på 118 milliarder kr, og det er jeg veldig glad for. Det viser seg at den virker, for det som har skjedd fram til nå, har vært forutsigbart. Derfor er jeg litt overrasket over at dette med privatisering kom opp. Jeg har registrert at det har vært en del reaksjoner på de militærfaglige utredningene. Men jeg er glad for at statsråden sier at beslutning først vil tas etter at dette har vært til politisk behandling i Stortinget. Jeg håper at vi fortsatt kan gjøre en avtale etter 2004, at ikke Høyre finner nye samarbeidspartnere når det gjelder privatisering.
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg ser fram til dette prøveprosjektet, pilotprosjektet, som kommer til å bli lagt fram fra Regjeringen. Jeg håper at vi i Arbeiderpartiet kan være med på det, men vi får jo se hvordan det ser ut når det kommer.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-01-14:
Bortsetting av virksomhet skal bidra betydelig i omleggingen av Forsvaret for å omprioritere ressurser fra støttefunksjoner til høyere prioritert virksomhet. Hovedhensikten er å oppnå en mer effektiv drift av støttevirksomheten gjennom samarbeid og partnerskap med private aktører og dermed øke fokuseringen på Forsvarets kjernevirksomhet. Konkurranseutsetting og bortsetting av virksomhet har vært systematisk benyttet i Forsvaret siden 2001, da daværende arbeiderpartistatsråd Godal iverksatte slike tiltak. Stortinget ble orientert om dette i St.prp. nr. 45 for 2000-2001, og i Innst. S. nr. 342 for 2000-2001 sluttet komiteen seg til hovedtrekkene i proposisjonens beskrivelse av aktuelle virksomhetsområder for konkurranseutsetting og bortsetting. Det gjennomføres for tiden flere prosjekter med konkurranseutsetting/bortsetting innenfor relativt begrensede funksjonsområder av støttevirksomheten. I forsvarssjefens militærfaglige utredning av 8. desember ble det foreslått å vurdere bortsetting av samtlige administrative støttetjenester og stasjonære logistikktjenester ved våre baser, flystasjoner og garnisoner dersom dette er hensiktsmessig i et totaløkonomisk perspektiv. Dette omfatter bl.a. forvaltning av eiendom, bygg og anlegg, skyte- og øvingsfelt, boliger, alle typer administrative oppgaver som arkiv og post, logistikkstøtte, forpleining, depot/lagervirksomhet, vedlikehold samt helsetjenester. Jeg vil understreke at vedlikeholdsfunksjoner som skal være forberedt for deployering til internasjonale operasjoner, er holdt utenfor slike bortsettingsvurderinger. Støtteleveransene til Forsvarets baser krever en betydelig intern organisasjon og fokus mot denne virksomheten. Samlede leveranser av hele den stasjonære basestøtten vurderes derfor å kunne ha et betydelig gevinstpotensial. For å vurdere realismen i forsvarssjefens forslag vil det imidlertid bli gjennomført et pilotprosjekt, og det er her basen på Haakonsvern er valgt som pilot. Jeg vil likevel presisere overfor spørsmålsstilleren at det ikke er tatt beslutning om bortsetting. En slik beslutning vil eventuelt bli fattet etter en vurderingsfase, der det gjennomføres en sammenligning av egen virksomhet og kostnader og det eksterne markedets mulige leveranser. Dette betyr at både direkte kostnader som kan leses av regnskaper, og indirekte kostnader som ikke kan leses av regnskaper, må kartlegges først. Vurderingsfasen for dette pilotprosjektet vil være første halvår av 2004, og det vil si at beslutning først vil bli tatt etter at Stortinget har behandlet Forsvarets langtidsplan for 2005-2008 før sommerferien.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-01-14:
Jeg vil takke spørsmålsstilleren for det jeg oppfatter som en tilslutning til den framdriftsplanen som vi skisserer, nemlig at man tester ut dette som et pilotprosjekt, men at vedtaket kommer etter grundig analyse og etter at Stortinget har hatt en anledning til å si sitt ved behandlingen av fireårsproposisjonen. Jeg vil også benytte anledningen til å takke for det gode samarbeidet som har vært mellom Regjeringen og Arbeiderpartiet nettopp om moderniseringen av Forsvaret. De formuleringer denne Regjeringen bruker om bortsetting, er mer eller mindre identiske med de formuleringer den forrige regjeringen ved Bjørn Tore Godal brukte i St.prp. nr. 45 for 2000-2001 om nettopp bortsetting. Jeg registrerer også at det har vært flere uttalelser fra arbeiderpartipolitikere som er positive til Offentlig Privat Samarbeid, uten at man derved legger det samme i det som i det gamle begrepet privatisering.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-01-14:
Nei, jeg tror at her er enigheten bred.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
«Igjennom mediene er det blitt kjent at flyselskaper gjennom pris driver etnisk diskriminering, det vil si at nordmenn må betale høyere pris for en flybillett enn f.eks. en person fra Pakistan eller Vietnam. Det er kjente flyselskaper som også flyr på norske flyhavner som deltar i denne diskrimineringen. Aksepterer statsråden at slik diskriminering fra flyselskapene mot nordmenn får fortsette, eller vil statsråden sørge for likebehandling basert på rase, religion og etnisk opphav?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg takker for svaret. Det er tydelig at statsråden ikke er helt oppdatert på det jeg tar opp i spørsmålet. Det baserer seg på en stor artikkel mandag den 29. desember i VG. Den artikkelen kan statsråden få i etterkant, slik at hun kan sette seg bedre inn i dette. Slik som jeg leser artikkelen og også tolker svaret fra statsråden, er det helt åpenbart at dette er et brudd på flere av de reglene og lovene vi har i Norge. Jeg går også ut fra at dette kommer i konflikt med Grunnloven. Jeg håper at statsråden tar tak i dette. For selv om den enkelte passasjer har plikt og rett til å kontakte Forbrukerrådet eller andre instanser, må det også være en plikt for det offentlige, og kanskje spesielt ministeren, å gripe inn hvis det foregår åpenbare brudd på lovverket. Mitt spørsmål er om statsråden etter å ha lest denne artikkelen, vil sette seg videre inn i dette og gripe inn hvis det er i strid med loven.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg synes det er beklagelig hvis det er slik at statsråden har artikkelen og allikevel ikke har ønsket å gripe inn. Hvis man drar dette lenger, kan vi faktisk ha flyselskaper som starter flyging i Norge der man tillater bare hvite eller bare sorte om bord. Det vil være klare brudd. Om det ikke ligger under Samferdselsdepartementet å gripe inn mot dette, bør i hvert fall Regjeringen gripe inn via en statsråd som har ansvaret for dette. Jeg vil be statsråden om å ta initiativ overfor de berørte statsrådene og få dem til å gripe inn og stoppe den diskrimineringen som skjer i dette landet basert på rase, religion eller etnisk opprinnelse. Det er like galt uansett hvem det er som diskrimineres.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
«Når myndighetene fatter avgjørelser som berører barn, skal det tas hensyn til barnets beste, jf. Barnekonvensjonen. Barn bor opptil 4 1/2 år i asylmottak. Noen venter på bosetting, mens andre frykter utsendelse. Alle barn i Norge er omfattet av barnevernsloven. Det er viktig at barnevernet gir barn i mottak den beskyttelse som følger av loven. Mener statsråden at barnevernet på en god måte følger opp barn i mottak, og vil statsråden styrke forvaltningssamarbeidet slik at barn i mottak kan ivaretas på en bedre måte?»
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er enig i at det er viktig at man ikke skyver barna foran seg for å støtte foreldrenes sak, men det er også viktig at man ikke skyver foreldrene foran og svekker barnas sak. Det er det som er mitt hovedanliggende i denne saken. Jeg tillater meg å sitere fra avsluttende merknader fra FNs komite for barnets rettigheter punkt 48, hvor man i forhold til Norge sier: «Komiteen er bekymret over at bestemmelsene og prinsippene i barnekonvensjonen ikke fullt ut respekteres med hensyn til asylsøkende barn. I særdeleshet er komiteen betenkt over at asylsøkende barn ikke gis tilstrekkelig mulighet til å delta i behandlingen av asylsøknaden, og at deres synspunkter ikke vektlegges i tilstrekkelig grad» ... «Videre er komiteen betenkt over at behandlingen av asylsøknader tar lang tid». Barneombudet sier: «Uvisshet og venting er de verste fiendene et barn kan ha i saker de frykter utfallet av.» I UNEs årbok står det at det at man har innført Barnekonvensjonen, ikke nødvendigvis betyr at resultatene er særlig annerledes resultater enn tidligere. Mener statsråden at Barnekonvensjonen faktisk følges opp?
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
I justiskomiteen mottok vi en kopi av et brev som noen barn skrev til statsministeren før jul. De representerer en gruppe som de kaller for SoHo, som står for «Se oss og Hør oss». I dette brevet skriver disse bl.a.: «Kjære statsminister, vi ber deg om to ting. Lov oss at vi kan være trygge i julen.» Det sørget kommunalministeren for at disse barna kunne være, ut fra det juleamnestiet som ble gitt. Det synes jeg var kjempeflott. Det neste de skriver, er: «Også ber vi deg som er sjefen for regjeringen å lage en regel om at de som er barn og har vært her i over tre år får bli i landet sitt. Hører du oss?» Jeg kunne tenke meg å spørre om statsråden har vurdert disse utsagnene, som altså er barnas utsagn, og som de gjerne vil ha formidlet til ledelsen i dette landet?
Erna Solberg (Høyre), 2004-01-14:
Hensynet til barnets beste tillegges alltid vekt i utlendingssaker som involverer barn. Det er nedfelt i utlendingsloven § 4 at loven skal anvendes i samsvar med internasjonale regler Norge er bundet av, når disse har som formål å styrke utlendingens stilling. Utlendingsmyndighetene vurderer alltid forholdet til FNs barnekonvensjon ved behandlingen av saker der barn er involvert, og flere innvilgelser av oppholds- og arbeidstillatelser på grunnlag av «sterke menneskelige hensyn» er begrunnet i hensynet til nettopp barnet. Det er likevel ikke slik at hensynet til barnet alltid er avgjørende, eller at det er entydig hva som er barnets beste. Bakgrunnen for lang oppholdstid i mottak er på den ene siden knyttet til at saksbehandlingstiden for mange blir lang, særlig når saken vurderes både av Utlendingsdirektoratet, Utlendingsnemnda og i noen tilfeller også av domstolene, og fordi det kan ta tid å få verifisert opplysninger som søkerne gir. På den annen side er lang oppholdstid i mottak knyttet til at foreldrene nekter å etterkomme myndighetenes pålegg om å forlate riket etter endelig avslag, eller fordi de har søkt asyl i et annet europeisk land og avventer uttransportering dit i henhold til Dublin-forordningene, som Norge har tiltrådt. Jeg er selvsagt enig i at det er uheldig at barn oppholder seg i asylmottak over flere år, men mener det er foreldrene som må bære ansvaret for den situasjonen de setter sine barn i. Jeg mener det ikke kan være slik at lang oppholdstid i mottak for barn i seg selv skal være et kriterium for oppholdstillatelse, bl.a. fordi vi ikke ønsker en situasjon der foreldre skyver barna foran seg for å oppnå nettopp dette, og fordi det vil kunne svekke asylinstituttet som skal verne om mennesker med et beskyttelsesbehov. I henhold til barnevernsloven §§ 4-2 og 4-3 har barnevernet plikt til henholdsvis å gjennomgå alle bekymringsmeldinger de mottar, inkludert om barn i mottak, og eventuelt foreta en undersøkelse i saken og iverksette tiltak når det anses nødvendig. Mottak og andre berørte parter skal sende bekymringsmelding ved mistanke om at barn utsettes for alvorlig omsorgssvikt, misbruk eller lignende. Flere mottak har et utmerket samarbeid med barnevernstjenesten, men det kan se ut til at både mottakene og barnevernskontorene har ulike terskler for henholdsvis når man vurderer at en bekymringsmelding bør sendes, og når tiltak bør iverksettes. Jeg mener det kan være behov for å vurdere om det er nødvendig med klarere presiseringer til mottak og til barnevernskontor om denne type saker. I samarbeid med helseministeren nedsatte jeg i fjor en arbeidsgruppe som ser på den psykiske helsen i mottak. Et av oppfølgingspunktene vil være å initiere et samarbeid med Barne- og familiedepartementet der bl.a. denne problemstillingen vil bli drøftet.
Erna Solberg (Høyre), 2004-01-14:
Ja, vi mener Barnekonvensjonen følges opp. Vi mener også at i de sakene som har vært mediebelyst, har Barnekonvensjonen også vært vurdert. Enkelte har også vært vurdert ut fra om Barnekonvensjonen har vært fulgt opp i forhold til norsk rett. Så det er klart at det er en oppfølging av Barnekonvensjonen i forbindelse med norsk utlendingslovgivning. Det er altså slik at det er en grensegang av og til når det gjelder hvor langt man skal gå i forhold til enkelte belastende situasjoner som det å være asylsøker medfører også for barn. For eksempel kan man si at man kan legge større vekt på at barn i en intervjusituasjon skal intervjues alene for å ta hensyn til deres versjon av saken. Men ofte kan det også medføre en større grad av frykt, en vanskeligere situasjon og faktisk et økt press for barna. Det er derfor mange dilemmaer i forhold til hvordan man skal behandle dette også med hensyn til hva som er barns beste. Når jeg er opptatt av at man ikke må skyve barn foran seg, er det fordi det i alle de sakene som dreier seg om langtidsventende barn i mottak, dreier seg om personer som har brukt utallige ankemuligheter – flere enn det som egentlig loven foreskriver – for å bli lenger i Norge, og som har nektet å reise ut. Hvis vi ikke har en prinsipiell holdning til dette, vil vi få flere barn som lider større overlast i mottak fordi vi gir et håp til foreldrene som ikke er realistisk.
Erna Solberg (Høyre), 2004-01-14:
Ja, jeg har både hørt, lest og svart på brevet. Det å gi et generelt amnesti eller en regel om at folk får bli her etter et gitt antall år, er sannsynligvis det dummeste – unnskyld at jeg bruker det ordet i stortingssalen – man kan gjøre hvis man ønsker å forhindre at flere barn skal lide overlast i årene fremover. Det fins en rekke land som ikke tar imot personer som ikke reiser frivillig hjem, fordi de har en interesse av å få valutainntekter til sitt eget land av foreldre og barn som bor i andre deler av verden. De samarbeider altså ikke med andre lands regjeringer om å motta dem. Det gjør at det er veldig vanskelig å få returnert personer som ikke har behov for beskyttelse, til disse landene, hvis man ikke har sterke incentiver til at de selv frivillig samarbeider om det. Hadde vi hatt en regel som generelt gav alle opphold etter tre år, f.eks. hvis det var barn, ville vi altså fått en stor tilstrømming av personer som ikke har behov for beskyttelse, men som ville utsatt barna sine for den belastningen det er å være i mottak i en usikker situasjon i tre år i påvente av at de skulle få lov til å bli. Det er et problem vi ser i mange av de landene som har benyttet amnesti med ujevne mellomrom – det skaper økt tilstrømming.
Erna Solberg (Høyre), 2004-01-14:
Statistisk sentralbyrå lager hvert tredje år befolkningsfremskrivninger hvor det legges inn ulike forutsetninger om innvandring. Den siste befolkningsfremskrivningen er fra 2002 og finnes tilgjengelig for alle på Statistisk sentralbyrås nettsider. Forutsetningene i denne fremskrivningen er netto innvandring pr. år på 6 000, 13 000 og 20 000 samt et alternativ uten innvandring. Fremskrivningene lages for hvert år for alle kommuner til 2020, og for hele landet til 2050. I beregningsmodellen til Statistisk sentralbyrå er det som nevnt lagt inn forutsetninger om nettoinnvandringen fremover, men innvandrere er ikke behandlet som en egen kategori. Det vil si at innvandrere har samme fruktbarhet, dødelighet og flytteatferd som hele den norske befolkningen. I november i fjor gav jeg et prosjektoppdrag til SSB. Hensikten er å få vurdert om det er mulig å lage en egen fremskrivning av innvandrerbefolkningen. Det er stor interesse for slik informasjon i Norge. Samtidig må vi erkjenne at det er komplisert å fremskrive befolkningen, og spesielt innvandrerbefolkningen, fordi usikkerheten er stor. Jeg er opptatt av at fremskrivninger som gjøres, bygger på et så realistisk og faglig godt grunnlag som mulig. Spørsmål som skal belyses i det prosjektet som vi nå har bedt SSB om å utarbeide, er bl.a.: Hvordan skal man definere en innvandrer? Hvor lenge skal en innvandrer regnes som innvandrer i en fremskrivning – er det en, to eller flere generasjoner? For eksempel er også spørsmålet: Er kronprinsen og kongen innvandrere eller ikke etter denne definisjonen? Det er et spørsmål som må avgjøres i forhold til hvor langt man definerer innvandrerbefolkningen. Hvilke forutsetninger om utviklingen av innvandring, tilbakevending, fruktbarhet, dødelighet og innenlandsk flytting blant innvandrere bør gjøres? Om fremskrivningene skal gjøres både på nasjonalt, regionalt og kommunalt nivå, skal også vurderes. Jeg har ikke tenkt å ta stilling til om vi kan lage fremskrivninger for innvandringsbefolkningen nå. Med utgangspunkt i anbefalinger som kommer fra dette prosjektet, vil vi vurdere om det er grunnlag for å lage fremskrivninger av innvandrerbefolkningen på nasjonalt og kommunalt nivå som er mer realistiske og av tilfredsstillende kvalitet. Det er en viktig forutsetning på et område som er så ømtålig og som skaper mange forskjellige assosiasjoner, at forutsetningene for fremskrivning og de kategoriene som brukes, faktisk er realistiske og gode.
Erna Solberg (Høyre), 2004-01-14:
SSB utarbeider hvert tredje år fremskrivninger for befolkningsutviklingen i den enkelte kommune der man har med forutsetninger om innvandring. Vi kan pr. dags dato ikke si noe systematisk om hvor innvandrerne vil bosette seg. Det vil f.eks. være avhengig av hvem som kommer til landet, og hvilke grupper de tilhører. Det kan være avhengig av hvor det er jobb å få. Det er f.eks. slik at en stor andel av Vardøs befolkning på ett tidspunkt var tamiler. Da fiskeindustrien gikk for fullt på 1990-tallet, ble den i Vardø kommune i stor grad drevet av en minoritetsbefolkning på over 10 pst. som var tamiler. Pr. dags dato er dette en betydelig liten gruppe i Vardø, fordi man ikke har næringsgrunnlag lenger. Slike forutsetninger er det svært vanskelig å gjøre noe med på det enkelte området. Så har vi andre forutsetninger som kan være lettere å se. For eksempel er det slik at man i Finnmark har langt større grad av giftermål over grensen. I forhold til innvandring er det altså en større andel av Finnmarks befolkning som har russisk bakgrunn, enn det er i noen annen del av landet. Slike ting kan vi kanskje se nettopp på grunn av nærhet. Men vi er altså nødt til å ha et forarbeid før vi kan si noe om hvor langt man kan gå, i forhold til å ha et realistisk nivå på dette. Jeg synes ikke det er noe lurt å lage statistikk som bare er «tenk på et tall».
Erna Solberg (Høyre), 2004-01-14:
Det er på grunn av behovet for saklighet at jeg har gitt SSB i oppdrag å lage et forprosjekt som kan danne grunnlag for om vi kan få realistiske undersøkelser eller ikke. Hvis vi skal ha befolkningsfremskrivelser som bare går på innvandringsbefolkningen, er jeg opptatt av at de skal være realistiske, og at det skal være skikkelige forutsetninger for et slikt arbeid, slik at man ikke ender opp i ren synsing. Det er veldig viktig å si at det er vanskelig å spå om fremtiden, særlig når det gjelder befolkningsendringer, og hvem som skal inn eller ut av dette landet, for noe av det vil være veldig avhengig av hvor attraktivt det norske samfunnet vil være bl.a. for arbeidsinnvandrere i årene som kommer, og om vi klarer å virke attraktive, slik at vi kan opprettholde de velferdsordningene vi har, ved å skape en større befolkning. I disse pensjonsutgifts- og pensjonsreformtider tror jeg det er viktig å minne om at vi kommer til å trenge å være flere mennesker i dette landet i arbeidsfør alder.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-15:
Eg har stor forståing for Høgre og regjeringspartia sine bekymringar for provenyverknaden ved dei ulike ordningane. Men eg vil likevel be regjeringspartia vera litt forsiktige med sin eigen retorikk, med tanke på forhistoria til denne saka, ikkje minst i førre perioden, der det ikkje var grenser for kor mykje regjeringspartia skulle gjera når det gjaldt å skaffa denne bransjen rammevilkår på linje med det som er i EU. Det som har vore Arbeidarpartiet sitt ønskemål i denne saka, og som har vore linja heilt tilbake frå me fremma forslag om nettolønn for ferjene, er å få ei gradvis utviding av desse ordningane, slik at me skulle ha nokolunde like ordningar i Noreg som i EU. Derfor har dette likevilkårsprinsippet vore avgjerande for oss. Og så er det sjølvsagt slik at eit ansvarleg parti som Arbeidarpartiet må ta omsyn til kostnadene ved dei ulike høva, og det er det som har gjort at me har måtta gå stegvis fram. Me har gjort det på den måten at me har løfta inn dei ulike fartøygruppene etter kvart som me har meint at behovet for det har vore akutt, ved først å ta ferjene, så offshoreflåten, og no ønskjer me altså å utvida dette til resten av NOR. Det er forsvarleg, og det burde ha vore samlande.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-15:
Eg har tidlegare samanlikna denne bransjen med oljebransjen, som er Noregs viktigaste næring, der Noreg har svært gode resultat å visa til. Eg meiner at ein av grunnane til det er at me har fått til breie oljepolitiske kompromiss, som har vore uavhengige av regjeringsalternativ, og som har stått over tid. Det har vore min ambisjon at det også skulle gjelda Noregs nest viktigaste næring, den maritime næringa. Eg trudde at me no i dag, eller i samband med behandlinga av denne meldinga, ville hatt eit moglegheitsvindauge, slik at me kunne få dette til. No blir dessverre situasjonen for den maritime næringa etter behandlinga av denne meldinga faktisk meir uavklart enn før. Ulempa med dette er sjølvsagt at det blir ny uvisse. Fordelen er at Stortinget vil måtta komma tilbake og behandla desse ulike sakene, og så vil resultatet av det faktisk vera det som avgjer framtida for denne næringa. Eg skjønnar veldig godt den frustrasjonen som i desse dagar breier seg i næringa.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-15:
Representanten May-Helen Molvær Grimstad og alle andre som måtte høyra på dette her, kan vera 100 pst. sikre på at eg i dag svært mykje heller ville stått her og presentert eit opplegg som eg hadde tru på ville vera til gagn for denne bransjen. Eg meiner at når me har hamna i den motsette situasjonen, er det Regjeringa som må ta ansvaret for det. Det har vore total mangel på vilje til å få til eit opplegg. Det som er heilt korrekt, er at Arbeidarpartiet aller audmjukast har fått tilbod om å stemma for Regjeringa sitt opplegg - og så nokre vage formuleringar om at ein kanskje ein gong i framtida skulle få til noko anna. Etter mitt syn har det aldri vore reelle forhandlingar, heller ikkje innanfor det som har vore dagens ramme, rett og slett fordi regjeringspartia trudde at det var fleirtal for dette i utgangspunktet, og dermed har rekna med at denne saka skulle komma i hamn. Når det gjeld skatt og alt det, meiner eg at det er vanskeleg å trekkja det fram som eit eksempel på stabilitet, for heller ikkje i den saka har Regjeringa fått vedteke nokon ting i vår.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-15:
Framstegspartiet er eit veldig lite føreseieleg parti, så òg i denne saka. Hedstrøm har tidlegare markert seg i andre spørsmål enn det som går på rein næringspolitikk, og han har vore ein aktiv debattant i spørsmålet om flyktningar, asylsøkjarar, innvandrarar og utlendingar generelt. Me må vel kunna seia at han har uttalt seg på ein måte som gjer at han knapt kan bli kalla utlendingane sin beste venn. Regjeringa jobbar no med å endra utlendingsforskrifta, slik at det skal bli fritt fram for utlendingar på norskekysten. Dersom dette opplegget går igjennom, vil det etter mitt syn vera sjøfolk frå Russland, Ukraina og andre lågkostland som kjem til å bemanna skipa i kystfartsnæringa vår. Uansett nettolønnsordninga vil dei ha så låge hyrer at dei vil utkonkurrera nordmennene. Mitt spørsmål til Hedstrøm er: Kvifor er han, som elles er så skeptisk til denne typen arbeidskraft, så avslappa i dette tilfellet at han berre blir ein passiv tilskodar til opplegget frå Regjeringa?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-15:
Først så er det vel slik at når Ekornes har kunna overleva i Noreg med produksjonen sin, er det fordi han har bytt arbeidsfolk ut med robotar. Det blir interessant dersom SV sitt svar her er at norske skip skal bli bemanna med robotar i ti år framover. Eg meiner òg at SV tar heilt feil i sin retorikk når dei hevdar at dette er støtte til dei rikaste i Noreg. Dette er snakk om å gje støtteordningar til norske sjøfolk på lik linje med det som dei har i Danmark og Sverige. Med SV sitt opplegg er det vanlege arbeidarar, som SV elles er oppteke av, som no vil få sparken. Eg må innrømma at eg håpte lenge at SV skulle vera med og støtta opp om desse ordningane, ikkje minst på bakgrunn av SVs innsats i samband med offshorereiarlaga i fjor. Likevel ser eg at SV er konsekvent på dette området. Inge Ryan er elles veldig oppteken av distriktsarbeidsplassar. Kvifor er han ikkje meir oppteken av dei arbeidsplassane som finst i denne bransjen?