Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
: I Dokument nr. 8:91 foreslår medlemmer fra Fremskrittspartiet å innlemme Capio Anoreksi Senter AS i ordningen med fritt sykehusvalg. Når det gjelder temaet spiseforstyrrelser, er det tverrpolitisk enighet om at det er viktig å få til gode tilbud. Alle er enig i beskrivelsen som gis i forslaget, at tilbudet på Capio er godt, og at vi må ha et bredt spekter av behandlingstilbud når det gjelder spiseforstyrrelser. Det finnes flere behandlingsformer når en sliter med spiseforstyrrelser, og vi har under behandlingen av saken fått mange innspill, og mange har delt sine erfaringer og bekymringer med oss. Vi blir alle rørt av det, og vi ser problemene som finnes. Jeg tror jeg har hele komiteen med meg når jeg sier at tilbudet som gis rundt om, ikke er godt nok, ikke treffer alle som trenger det, og at det må følges nøye opp av oss som helsepolitikere. Capio Anoreksi Senter i Fredrikstad tilbyr god behandling, og mange ønsker tilbudet. Problemet, slik det er skissert i forslaget, er at Capio ikke kommer inn under ordningen med fritt sykehusvalg, og dermed ikke kan velges av dem som ønsker det. Capio søkte om godkjenning både i 2006 og i 2008 for å få status som sykehus, men fikk avslag i tråd med spesialisthelsetjenesteloven § 4-1. En av begrunnelsene for avslaget er at fritt sykehusvalg er en rettighet for pasienten, og ikke en ordning som den enkelte institusjon kan søke om deltakelse i. Capio er ikke godkjent som sykehus, dermed faller de utenfor. Capio søkte om sykehusgodkjenning, noe de ikke har fått, med bakgrunn i at kravene for hva et sykehus skal inneholde, ikke er oppfylt. Komiteens flertall, bestående av Arbeiderpartiet, Høyre, SV, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre, viser til at det er etablert et nasjonalt klinisk nettverk for behandling av spiseforstyrrelser, og at alle poliklinikker faglig skal være i stand til å behandle og følge opp personer med denne diagnosen. Behandlingsansvaret skal være i helseforetakene, og siden tilbudet nå bygges opp der, blir konsekvensen at det kjøpes færre plasser av Capio enn før. Det er hovedsakelig Helse Nord som har kjøpt plasser i den senere tid, men også her vil det etableres et regionalt senter, og dermed vil også disse plassene falle bort. Capio faller, som flere andre gode helseinstitusjoner, ikke inn under ordningen med fritt sykehusvalg fordi det ikke er et sykehus. Dette kommer godt fram i forslaget, som presiserer at en slik tilknytning vil kreve lovendring. Det er imidlertid mulig å avtale kjøp av tjenester, noe som forslagsstillerne fra Fremskrittspartiet mener ikke er nok. Et annet flertall, fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, påpeker at ventetiden er for lang og problematisk for dem som sliter. Disse ønsker derfor en lovendring. Det blir presisert av flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, Høyre, SV, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, at nå må statsråden ta ansvaret sitt og gi klar beskjed i oppdragsdokumentet om at tilbudet ved Capio skal brukes mer. Det er viktig for oss at mangfoldet i tilbudet benyttes for å nå flest mulig, og at tilbud som virker, skal få leve. Dette forventer vi følges opp. Fremskrittspartiet, som er forslagsstiller sammen med Høyre, viser til hva som skjer på Capio, og foreslår denne lovendringen, og jeg regner med at de vil argumentere for og underbygge sine egne forslag. Capio gir helsetjenester som jeg tror alle komitémedlemmene ser vi trenger. Spørsmålet er da: Hva er et sykehus, og når kan institusjoner komme inn under fritt sykehusvalg? Det er flere institusjoner som ønsker seg inn under ordningen, og det betyr kanskje et nytt syn på hva et sykehus skal være, om det fortsatt skal være kriterier for at en skal få godkjenning. Jeg tar opp mindretallets forslag og kommer heller tilbake med vår egen argumentasjon etterpå.