trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Det var den siste kommentaren i det forrige spørsmålet fra Torbjørn Hansen som var grunnlaget for at jeg svarte som jeg gjorde. Det er ikke snakk om noen innfallsmetode. Dette er grundig gjennomarbeidet både når det gjelder økonomiske verdier og strategi. Men så er det slik at jeg – jeg kan avsløre det – ikke sitter med noen handleliste for at staten skal kjøpe seg opp i store selskaper. Vi har ingen konkrete planer om det. Her var det én eierpost som var til salgs. Vi så en industriell mulighet – ikke bare til å binde Aker, som har drevet Aker Kværner veldig godt – til en framtidig industriell utvikling og samtidig å få til et samarbeid med et stort svensk industrimiljø, med de mulighetene som ligger der for å få til en industriell utvikling sammen med Sverige. Derfor er det mange eksperter som har uttrykt det stikk motsatte av det de ekspertene som representanten Hansen velger å legge vekt på, har uttrykt. Det jeg håper på, er at vi kan få en aktiv næringspolitisk debatt framover, og at Høyre snart kan komme seg ut av sitt ideologiske klister og mantraet om at staten ikke kan eie, og se hvordan vi i fellesskap kan bygge morgendagens næringsliv i et godt samarbeid mellom private norske kapitalister – for den saks skyld utenlandske kapitalister – og statlig kapital, som vi f.eks. foreslår i det nye næringsfondet, som også blir avvist av Høyre.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Jeg tror vel kanskje ikke denne delen av debatten er den mest sentrale, men allikevel for ordens skyld: Hvis vi går inn i eierskapsmeldingen og kikker, ser vi at det ikke er riktig som representanten Asmyhr sier, at en ikke vil sitte igjen med eierposter. I Baneservice, Bane Tele, Entra Eiendom, Enova, Flytoget, Kompetansesentret for IT i Helse, Mesta, NRK, NSB, Statskonsult, Statskog, UNINETT, Cermac og SAS går Fremskrittspartiet inn for å redusere eierskapsandelen nettopp til null. – Det er fakta, slik som det står i eierskapsmeldingen. Vi har nå diskutert Aker Holding. Tidligere i dag har vi diskutert et nytt statlig fond på 2,2 milliarder kr, som skal være en del av et mulig eierskap for framtidige nyvoksende, nyutviklede bedrifter. Det fondet er et veldig godt eksempel, for der har vi satt som grense at fondet ikke kan eie mer enn 49 pst. av de selskapene en går inn i. Det er en måte å tenke strategisk på utvikling av næringslivet framover på, for det forutsetter faktisk privat kapital ved siden av den statlige kapitalen. Edmund Burke laget i sin tid en politisk ideologisk plattform for høyresidens politikk. Det ligger noe tilbake i tid. Det samme gjelder Adam Smiths økonomiske modeller. Ingen av dem tar utgangspunkt i det faktum at vi lever i en stat som er rik på kapital. Jeg prøver å invitere Høyre ut av det ideologiske klisteret, til å være med og diskutere om vi kan bruke den kapitalrikdommen, sammen med privat kapital og sammen med utenlandsk kapital, til å bidra til å få til den veksten og utviklingen i et næringsliv som skal være grunnlaget for velferdssamfunnet framover, delvis i Aker Kværner, ved et kompetansemiljø som er bygd opp på grunn av at politikerne før oss gjorde noen kloke valg på 1970-tallet som gjorde at vi fikk en nasjonal utvikling rundt oljeteknologien. Burde vi ikke ta ansvar og si som så at der har vi opparbeidet kunnskap som nå er etterspurt ute i verden, f.eks. på Subsea-sida, og så gå inn på eierskapssiden i et sånt selskap? Jeg inviterer altså til en diskusjon om hvorvidt vi ikke kan gjøre som dem som valgte å industrialisere Norge lang tid tilbake, som brukte helt andre virkemidler, eller som dem som tok de politisk riktige valgene på 1970-tallet, som gjør at vi har den velstanden vi har i dag. Skylder vi ikke dem nå å diskutere hvordan vi kan bruke vårt handlingsrom til å sørge for at vi også har et verdiskapende sterkt næringsliv i framtiden – gjerne i samarbeid mellom privat og statlig kapital – og ikke bare med utgangspunkt i gamle dogmer si: Nei, nei, nei!
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Jeg noterer meg at statsråden ikke nødvendigvis er av den oppfatning at det er et mål at Norge skal være det største produsentlandet for atlantisk laks, men at vi skal ha en offensiv oppdrettspolitikk. Det holder ikke med 4 mill. mennesker å produsere fisken, vi er jo nødt til å eksportere den også. Nå er det sånn at til tross for vekst i asiatiske markeder er det EU som er det store mottaksmarkedet for norsk laks. Men noen få oppdrettere oppi Skottland sammen med noen få skotske politikere klarer å stenge hele det europeiske markedet for frie og gode rammevilkår for eksport av norsk laks, både foredlet og uforedlet. I denne settingen, hvor Norge blir hindret markedstilgang til sitt viktigste marked av noen få skotske oppdrettere, finner Regjeringen det opportunt å stenge det eneste offisielle kontaktpunktet mellom Norge og Skottland, generalkonsulatet i Edinburgh. Kan statsråden forklare meg hvorfor dette er fornuftig eksportpolitikk?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Jeg må begynne litt med oppdrett. De tingene statsråden sier helt på slutten om at man når maksimalt tillatt biomasse først i 2009 eller 2010, gjelder jo Norge som helhet. Mange enkeltoppdrettere, de mest effektive oppdretterne, oppdretterne på Nordvestlandet og i Trøndelag, stanger i dette taket allerede i dag. Det Fremskrittspartiet ønsker å gjøre, er å belønne de som er mest effektive, men det ønsker ikke Regjeringen. Jeg mistenker at Regjeringen her ønsker å øke produksjonskostnadene, slik at minsteprisproblematikken ikke kommer tilbake igjen. I lys av det synes jeg det statsråden sa om Edinburgh – at vi nå liksom har tatt knekken på dem i rettssalen, så nå har vi ikke behov for noen god dialog – ikke var vante toner å høre fra Arbeiderpartiet. Jeg er av den oppfatning at én av de dårligste utenrikspolitiske beslutningene som noensinne er tatt, var å trekke tilbake generalkonsulatet og den formelle representasjon i Skottland. Så er det sagt. Jeg er glad for de tingene statsråden sier om å styrke Mattilsynet. Vi er dønn avhengige av å ha et seriøst forhold til russiske myndigheter og få tilgang også til de russiske markedene – i tillegg til de europeiske og de asiatiske – for å få solgt fisken vår. Representanten Lundteigen snakker om treforedlingsindustrien. Han snakker også om det han nå kaller for strømforedlingskontrakter. Lundteigen burde ha fått med seg at Fremskrittspartiet har stått sammen med Senterpartiet og Arbeiderpartiet i denne sal og bedt om å få laget et grunnlag for hvordan disse kontraktene kan innføres, hvordan vi kan skaffe norsk industri billig kraft. Det er ikke sånn at Fremskrittspartiet våren, sommeren og høsten 2005 raste rundt om i Norge og sa at dette er «skitenkelt», unnskyld uttrykket, og at vi har et stort handlingsrom for å få på plass et industrikraftregime. Fremskrittspartiet har alltid sagt at det er et viktig mål å få det på plass, men vi har aldri sagt at det er enkelt. Samtlige av de partiene som i dag sitter i regjering, har sagt at det er veldig enkelt å få på plass et industrikraftregime, allikevel er det ikke kommet. Hva har representanten Lundteigen bidratt med? Vi hadde nettopp en energi- og miljødebatt i denne sal, og der var ambisjonene totalt fraværende fra Regjeringen. Det eneste lyspunktet i forhold til ny kraftproduksjon er at man nå endelig etter to år snur i forhold til grønne sertifikater – all ære til Regjeringen for det. Det er synd at det tok to og et halvt år. Grønne sertifikater vil gjøre at vi får mer kraft inn i markedet. Nok kraft i markedet er den viktigste forutsetningen for å skaffe industrien billig kraft. Jeg tror alle vet – også Per Olaf Lundteigen, og i alle fall vet Fremskrittspartiet og jeg det – hva som skal til for å redde papirindustrien i Norge og industrien i Midt-Norge. Det er kun én ting: Å få bygget et gasskraftverk, gjerne to, enten på Tjeldbergodden eller i Skogn.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Debatten drar seg mot slutten, men jeg har lyst til å si noe om det Lars Peder Brekk sa i sitt siste innlegg. Noe av det han sa, var at maksimalt tillatt biomasse er avhengig av miljøforhold, og det alene. Det er jo positivt feil. Er det slik at Lars Peder Brekk legger til grunn at miljøet i Nord-Norge er mindre viktig å ta vare på enn miljøet i Trøndelag og sørover? Maksimalt tillatt biomasse i Nord-Norge er over det vi foreslår den skal være i Sør-Norge. I Nord-Norge er den 1 050 tonn, og i Sør-Norge er den 780 tonn. At miljøet skal være en hindring for at vårt forslag skal bli vedtatt i dag, ser jeg ikke. Så sier han en ting til som er positivt feil – at vårt forslag vil hjelpe de store havbruksbedriftene. Nei, det er ikke riktig. Vårt forslag vil først og fremst hjelpe de mest effektive. De mest effektive oppdretterne er i all hovedsak de små. Nok en gang møter distriktspolitikeren Lars Peder Brekk seg selv i døra i denne debatten.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-12-11:
Når det gjelder hvilke mål vi har nådd gjennom jordbruksavtalen, tror jeg det er verdt å minne seg selv og kanskje også andre på noen fakta rundt det. Ett faktum er at vi nå produserer mer mat i Norge enn vi noen gang tidligere har gjort. Etterspørselen etter norsk mat er også høyere enn hva den har vært på noe tidspunkt. Når det gjelder kjøtt, har vi f.eks. en produksjonsøkning på 2 pst. i 2007, slik som det nå ser ut. Kyllingproduksjonen øker med hele 14 pst. i 2007. Vi ser også at vi gjennom avtalesystemet og gjennom det å ha en styring av markedet, som jo Fremskrittspartiet er sterkt imot, i år klarer å redusere omsetningsavgiftene med 300 mill. kr. Det er ganske kjærkomne reduserte kostnader for norske matprodusenter. Vi ser også at vi gjennom å ha en styring med markedet nå raskt klarer å reetablere en kontroll med melkemarkedet som gjør at vi har en produksjon som står i forhold til de målene som ligger. Jeg mener at det å ha et system med en jordbruksavtale, det å ha en styrt landbrukspolitikk, klart viser seg å ha effekt i forhold til måloppnåelse.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-12-11:
Som representanten antakeligvis er klar over, og som ikke minst parlamentarisk leder Lars Peder Brekk har sagt fra denne talerstolen ved flere anledninger, er det i finanskomiteens innstilling uttrykkelig sagt at spørsmål knyttet til disse områdene skal gjennomgås grundig og raskt. Det betyr at vi ser at det her er behov for nettopp å gjøre det. Målet med det er at vi skal sørge for at vi får på plass den fornybare krafta som trengs. Vi har gjort betydelige grep i forbindelse med den generelle virkemiddelbruken her ved å tilføre Enova mye penger i forhold til det som tidligere har vært gjort. Det betyr at vi har mer penger til rådighet til å satse på fornybar energi enn noen gang tidligere. Når vi får konkrete innspill om hva som skjer ute på bygda når det gjelder bygging av anlegg basert på fornybar energi, og det ikke skjer i et tempo som vi kunne ønske, er det naturlig å gå igjennom situasjonen grundig. Det er, som det tidligere er redegjort for her i salen, noe vi går i gang med nå.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-12-11:
Det har statsråden for lengst gjort! Når det gjelder hva som er brukt av midler over statsbudsjettene, har vi for det første fått på plass overvåkingssystemet i Storfjorden og i Stranda knyttet til Åkneset, et i omfang historisk prosjekt til – hvis jeg ikke husker feil – ca. 64 mill. kr. I tillegg har vi i år sagt at vi stiller med 10 mill. kr til et døgnkontinuerlig overvåkingssenter basert på et fellesprosjekt med lokale myndigheter. Så vidt jeg har observert, har det blitt tatt svært godt imot i lokalmiljøet i Storfjorden, og blir sett på som et bidrag fra Regjeringen for nettopp å få på plass den tryggheten som representanten Sørfonn etterspør.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-12-11:
For å ta det siste først: Det som kan defineres som den nye situasjonen, altså at vi har en situasjon internasjonalt med mer fokus på knapphet på mat enn på overflod, og at en ser at behovet for bruk av arealer verden rundt vil være større framover enn hva som har vært tilfellet de siste årene, er, som jeg har sagt i Stortinget tidligere, særdeles viktig og noe jeg akter å komme tilbake til Stortinget med en bred redegjørelse om så fort jeg mener jeg har et godt nok faktagrunnlag for det. Så må jeg si at det i forbindelse med den store klimadebatten og det som handler om landbruket, er interessant å se hvor mye som fortsatt er ugjort når det gjelder forskning og kunnskap. Nettopp derfor mener jeg også at det er viktig at det blir gjort et skikkelig arbeid på dette området, slik at vi vet hvilke tiltak vi skal sette i verk for å få til effektive tiltak som faktisk virker. Når det gjelder det representanten Kongshaug her nevner om en ny situasjon med hensyn til behovet for mat, mener jeg at f.eks. behovet for å nytte norske beitearealer blir et helt annet når en ser at bruk av arealer i andre land representerer betydelige miljøutfordringer i en del tilfeller.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-12-11:
Når det gjelder landbruksbyråkratiet, som representanten Korsberg refererer til, er det et aldri så lite paradoks her. Mattilsynet, som utgjør en ganske vesentlig del av dette byråkratiet – hvis jeg ikke husker feil, om lag 1 400 årsverk – er et tilsyn som må være der helt uavhengig av matproduksjonen i Norge. Det er et tilsyn som går langt utover bare det å produsere mat. Og så vidt jeg har registrert i debatten så langt i dag, er det eneste partiet som aktivt har gått inn for å øke aktiviteten på det området, Fremskrittspartiet. Når det gjelder hvordan vi skal sørge for at det blir en enklere hverdag for bonden og andre småbedriftseiere, mener jeg at det vi nå gjør i forbindelse med hygienepakken og det felles regelverket vi får for kontroll gjennom den, er et konkret bidrag hvor vi går bort fra en situasjon hvor kontrollørene nær sagt må stå og se på hver eneste kylling som går gjennom et slakteri, eller må inn og, som det blir sagt her, millimetersjekke enhver detalj, til at mer av kontrollen blir overført til den enkelte virksomhet, og at myndighetene i større grad er inne og har en overordnet kontroll – i tråd med det som jeg oppfattet var intensjonen bak spørsmålet.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
En veldig viktig strategi for å bekjempe overfiske er bedre regelverk og internasjonalt samarbeid. Det er ikke noe som dukker opp av seg selv. Det krever kapasitet både i Fiskeridepartementet og i Fiskeridirektoratet. Det er helt åpenbart at de kuttene som Fremskrittspartiet har foreslått i budsjettet, 23 mill. kr i kutt på departementet og 5 mill. kr på Fiskeridirektoratet, ville senke vår kapasitet til å gjøre dette viktige arbeidet. Fremskrittspartiets store mantra i mange sammenhenger er å bygge ned byråkrati, men byråkratiet og de folkene vi har som jobber med dette, er faktisk en nøkkel bl.a. for å følge opp kontrollavtalene vi har innført. Når det gjelder Kystvakten, har vi styrket Kystvakten i de to foregående budsjettene betydelig i forhold til det den forrige regjeringen og Fremskrittspartiet stod for. Vi har bedre kapasitet – de nye fartøyene vi nå setter i drift, har betydelig større rekkevidde enn det de gamle kystvaktfartøyene hadde. Så vår kapasitet bygges opp, ikke ned.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Det er helt riktig at NOx-avgiften er innført for å bekjempe NOx-utslippene, noe som også vil komme havmiljøet, som fiskerne er avhengige av, til gode. Når Regjeringen har hatt veldig dårlig tid i denne saken, henger jo det sammen med at Bondevik II-regjeringen ikke gjorde noe for å oppfylle Göteborg-forpliktelsene, som Stortinget vedtok for mange, mange år siden. Forhandlingene mellom Regjeringen og næringen finner nå sted, i en god tone, så vidt jeg her fått rapportert. Jeg er helt ukjent med at det er brudd i forhandlingene, og jeg er heller ikke kjent med at 5. desember er satt som noen sluttdato for forhandlingene. De pågår fortsatt.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Det er sikkert veldig mye som kunne vært sagt om EUs fiskeripolitikk her, både sterke sider og svake sider. Det som er viktig for Norge, er at vi har et godt samarbeid med EU om de bestandene som vi forvalter i fellesskap. Vi har fått på plass en rekke avtaler de siste årene som sikrer det, og forholdet mellom Norge og EU på det fiskeripolitiske området tror jeg aldri har vært så godt som det er nå. EU har etter påtrykk fra Norge tatt fatt i «spøkelsesfisket» og tatt et krafttak for å rydde opp i de såkalte spøkelsesgarnene. Det var en viktig sak for Norge. Vi har også tatt opp det som handler om utkast, som er ressurssløseri, som representanten Sørfonn ganske riktig påpekte. Fiskerikommisær Joe Borg har nå foreslått en ny EU-politikk på det området, og jeg ser fram til at det skal bli unionens politikk. På UUU-området har også Norge påvirket EU-kommisjonen i riktig retning. Det skjer mye positivt på det området, selv om vi ikke er i mål ennå.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Jeg er helt enig i at det er viktig å sikre god sameksistens mellom de ulike næringsaktørene som bruker det samme havområdet. Da Regjeringen la fram forvaltningsplanen for Barentshavet, gikk også Fiskarlagets leder ut og sa at Fiskarlaget hadde fått gjennomslag på alle punkter i forvaltningsplanen. Jeg vil også minne om at fiskerinæringen var meget fornøyd med den konklusjonen Regjeringen trakk om Møre-blokkene. I sommer vet vi at det har vært en del konflikter mellom de seismiske undersøkelsene og fiskerinæringen i Nordland. Det har olje- og energiministeren tatt tak i, og før neste sesong skal man sikre på en bedre måte at konflikter unngås. Det har også vært litt skriverier i mediene om seismikkskyting utenfor Nordkapp. Der har direktoratet gått i dialog med de enkelte fiskerne og avklart at undersøkelsene skal skje i forståelse med de aktørene som er der, så det regner jeg også for å være kvittert ut. Så skal vi selvfølgelig følge opp kontinuerlig når det skjer seismiske undersøkelser, og sikre at vi har den beste tilgjengelige kunnskapen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
For det første føler jeg meg veldig trygg på at Norge skal klare å holde stand i forhold til våre konkurrenter, inkludert Chile, i årene som kommer. Det handler om volum, men det handler også om kvalitet. Og det handler om å ha kontroll bl.a. med sykdomsbildet, og det er noe man sliter med i Chile nå. For Fremskrittspartiet, som ønsker å ta bort reguleringer i alle henseender, er jo det noe til ettertanke. Når det gjelder forholdet til EU, har vi hatt laksesaken i WTO-panelet. Der fikk Norge medhold på alle de viktige punktene. Og det er nok sånn i denne saken at de store slagene utkjempes i Brussel og ikke i Edinburgh.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Jeg vil gjerne kommentere det som representanten Torbjørn Hansen sa om veksten i oppdrettsnæringen. Saken er den at veksten de senere årene tilsier at vi kommer til å nå produksjonstaket for maksimalt tillatt biomasse, MTB, i 2009 eller i 2010, slik at man innenfor dagens produksjonsavgrensning fortsatt kan øke produksjonen. Regjeringen har sagt at vi skal legge til rette for vekst og nyetableringer. Derfor skal vi gjennomføre en ny runde med laksekonsesjoner i 2009. Antall tillatelser, geografisk fordeling og kriterier skal avklares i løpet av 2008. Fra 2010 tar vi sikte på årlige konsesjonstildelinger, tilpasset veksten i markedet. Men til forskjell fra Høyre er ikke Regjeringen klar i dag til å konkludere når det gjelder hvor stort volum det skal bli i 2009, og hvor mye den enkelte konsesjonen skal koste. Det skal vi bruke noe mer tid på. Der skal også næringen være med og gi sine innspill. Så ønsker jeg også å kommentere innlegget til representanten Korsberg. Nå er sikkert representanten Brekk i stand til å forsvare det han har sagt i forhold til NOx. Men Øyvind Korsberg kom med beskyldninger om dobbeltkommunikasjon, og det er et ord det er relevant å bruke også i forhold til Fremskrittspartiets merknader til budsjettforslaget. I forrige periode hadde Fremskrittspartiet som holdning at det ikke skulle være noen begrensninger i strukturpolitikken – ingen lengdebegrensninger, ingen kvotetak, ingen geografiske begrensninger. Man ønsket fullt frislepp for alle deler av kystflåten. Hadde Fremskrittspartiet da fått gjennomslag for sitt syn, ville kystflåten ha vært et vakkert minne i dag, inkludert flåten mellom 11 og 15 meter. I strukturdebatten som vi hadde i Stortinget i vår, gjorde Fremskrittspartiet det aldri helt klart om de var for eller imot en strukturordning for gruppen mellom 11 og 15 meter. De ønsket mer utredning, altså mer byråkratmat – et parti som er imot byråkrati og administrasjon. I merknadene fra Fremskrittspartiet i budsjettinnstillingen sier Fremskrittspartiet innledningsvis at liberaliseringen av fiskerinæringen går for langsomt, og man mener det er uheldig å blande fiskeripolitikk og distriktspolitiske hensyn. Men samtidig vil man altså utsette strukturordningene for gruppen mellom 11 og 15 meter, nettopp av hensyn til de fiskeriavhengige samfunnene – og dette er distriktspolitiske hensyn. Når man blar i innstillingen, sier Fremskrittspartiet i sine merknader helt forskjellige ting fra side til side, så jeg vil oppfordre representanten Korsberg til å gå i seg selv og studere begrepet «dobbeltkommunikasjon».
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Jeg synes det var en veldig nyttig avklaring vi fikk fra Fremskrittspartiet her, for det ble sagt at de faktisk hadde én strukturpolitikk i forrige stortingsperiode, og én strukturpolitikk i denne stortingsperioden, i motsetning til Arbeiderpartiet, som har ført den samme strukturpolitikken hele tiden.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-11:
Dette tar vi så absolutt på alvor. Riksrevisjonsrapporten som representanten Øyvind Korsberg viste til, var for 2006. Eg forventar sjølvsagt at riksrevisjonsrapportar i framtida vil vise ein heilt annan praksis når det gjeld å overhalde regelverket om offentlege innkjøp. 2006 var altså før vi fekk på plass det nye regelverket. Det kom på plass frå nyttår av, altså 1. januar 2007. Vi har resten av året brukt tid på å få på plass rettleiarar, både elektronisk og i skriftleg form. Eg har sendt ut brev til alle departement og underliggjande etatar med klår beskjed om å overhalde regelverket. Vi opprettar no direktoratet, som får ein eigen seksjon som skal jobbe med rettleiing og kunnskapsspreiing om offentlege innkjøp. Det gjer vi i tett samarbeid med KS, og KS har sjølvsagt eit stort ansvar for at ein i kommunesektoren overheld regelverket, som vi har det i statleg sektor. Men vi tek dette på stort alvor. Det er sløsing med offentlege midlar ikkje å bruke det regelverket og dei moglegheitene som ligg der, og denne statsråden kjem til å følgje dette tett opp.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-11:
Anten kjøpet er over eller under terskelverdien på 500 000 kr, skal reglane for offentlege innkjøp følgjast så langt det er i tråd med reglane for over eller under. Blant anna gjeld dei generelle konkurransereglane òg for innkjøp under 500 000 kr. Ein skal helst lyse ut anbod. Ein skal køyre anbodsrundane. Ikkje minst skal ein skrive protokoll over kjøpet som det skal vere innsyn i, som skal vere til offentleg innsyn både for dei som spør etter han, og ikkje minst for revisjonen, for å sørgje for at offentlege anbod går rett føre seg. Så har vi auka høvet til å klage inn til KOFA. Fleire har fått moglegheit til å klage til KOFA. KOFA har, som eg har sagt, fått høve til å påleggje gebyr på inntil 15 pst. av innkjøpsverdien. Vi har fått på plass eit nytt og strengare regelverk som begynte å gjelde 1. januar i år. Frå nyttår får vi på plass direktoratet som skal jobbe med nye verktøy som gjer det enklare og meir gjennomsiktig, men ikkje minst skal det drive med kunnskapsspreiing, slik at innkjøparane kan lova og dermed etterlever den lova som eg er oppteken av at dei faktisk skal følgje.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-11:
Eg vil fyrst tilbakevise det representanten Ingebrigt S. Sørfonn sa – eg veit ikkje om han siterte, eller kva han gjorde, frå budsjettinnstillinga. Denne regjeringa har ikkje noko fokus på å setje til sides Konkurransetilsynet sine vedtak, som representanten Sørfonn sa. Tvert imot – vi fokuserer på å redusere byråkratiet – når vi skal gjere det – og det er det det forslaget som har vore ute på høyring no, går ut på. Slik som det er i dag, grip vi fatt i alle klager inn til Regjeringa ut frå ei konkurransefagleg vurdering. På eit eller anna tidspunkt ute i saksbehandlinga ser vi kanskje at vi står overfor ei sak som er av så stor og omfattande samfunnsmessig eller politisk betydning at vi kjem til å måtte bruke § 21. Likevel må vi då fullføre saksbehandlinga av det konkurransefaglege, noko Konkurransetilsynet aldeles utmerkt har gjort allereie. I det nye forslaget seier vi at då er det betre at Konkurransetilsynets saksutgreiing og vedtak står seg som konkurransefaglege vurderingar oppi det heile, og så konsentrerer Regjeringa seg om dei politiske vedtaka, som det er politikarane som skal gjere.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-11:
Den landbrukspolitikken som denne regjeringa fører, legg òg til grunn at ein skal ha konkurranse, og stimulere til konkurranse, også innan landbruksindustrien. Eg har sjølv vore på besøk på fleire av desse industribedriftene. Der er fleire i Sogn og Fjordane som eg kjenner godt, og eg veit noko om korleis dei ser på både denne regjeringa sin politikk og førre regjeringa sin politikk i samband med det å vere innovativ, kome med nye produkt og dermed vere konkurransedyktig innanlands – ikkje minst, som representanten er oppteken av, dersom det skulle kome ei anna tid. Det veit vi ikkje heilt enno, men vi kan vel sjå for oss at det kan kome ei anna tid på landbruksområdet. Eg er ikkje spesielt oppteken av å overkøyre Konkurransetilsynet, korkje i landbrukspolitiske spørsmål eller i andre spørsmål. Det gjer vi når vi finn det naudsynt. Eg har brukt to forskjellige paragrafar i konkurranselova. Det eine, som eg reknar med er det representanten viser til, er då vi brukte § 16. Det var ut frå ei anna konkurransefagleg vurdering enn det Konkurransetilsynet gjorde. Det er sterkt godtgjort i det skriftlege materialet som ligg til grunn for det vedtaket.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-11:
No er det nok både fordelar og ulemper med kvar ein legg terskelverdien. Det erfarte ikkje minst Bondevik II, som heva terskelverdien rett før vi tok over hausten 2005. No har vi tenkt å gjere det vi har sagt vi skal gjere, nemleg å gjennomføre den evalueringa, som både ser på ein kost–nytte-analyse av det Bondevik II gjorde i 2005, og tilsvarande kost–nytte-analyse av å gå vidare oppover mot EU-terskelverdien, slik som Regjeringa har sett føre seg, og som representanten er inne på òg står i Soria Moria. Det betyr at vi må vere opne for at det kjem fram både pluss og minus med å gjere det grepet. Som representanten veit, har eg frå denne talarstol, og i andre debattar, òg nemnt at ein då sjølvsagt må ta ei ny vurdering av å påleggje utlysing i Doffin, altså å bruke ein del av dei verktøya som vi til no har valt ikkje å bruke, når vi har innført verdien på 500 000. Evalueringa kjem i juni 2008, og då vil eg på ein eigna måte kome tilbake til Stortinget med ei eventuell vidare oppfølging av terskelverdiar.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Representanten Torbjørn Hansen fra Høyre var oppe her tidligere og sa at vi nok ikke levde i den samme politiske verdenen. Nei, det er jeg særdeles fornøyd med og glad for at vi ikke gjør, for vi driver en aktiv næringspolitikk i motsetning til dem i den politiske verdenen som han befinner seg i. Jeg har lyst til å gi noen kommentarer i forhold til det som går på industrikraft. Når Per Olaf Lundteigen spurte Fremskrittspartiet om hva de ville framover, har jo det sammenheng med at man ikke trenger å spørre Høyre, Venstre eller Kristelig Folkeparti, for de partiene har sagt at å gi industrien kraft til konkurransedyktige priser er lite fleksibelt og lite målrettet. Derfor ville de ikke det. Så sa de som nå sitter i regjering at jo, vi skal gjøre så godt vi kan, for at industrien skal få kraft til konkurransedyktige priser. Spesielt representanten Ketil Solvik-Olsen overrasker og skuffer meg når han som energipolitiker går opp på talerstolen her og snakker om billig kraft – nei, det har regjeringspartiene aldri sagt, subsidiert kraft – nei, det har regjeringspartiene aldri sagt, og at det var enkelt – nei, det har regjeringspartiene aldri sagt. Det har Fremskrittspartiet, Høyre og de andre partiene påstått. Det vi har sagt, er at vi skal sørge for et industrikraftregime med konkurransedyktige priser, som kan gjøre at vi kan utvikle industri i Norge. Det er en stor forskjell på politisk retorikk og politisk handlekraft. Vi arbeider hver dag for å finne løsninger som gjør at industrien fortsatt kan være her i Norge. I en regjering der Fremskrittspartiet skal delta, er det derfor viktig for eventuelle velgere å få vite om Fremskrittspartiet står på det historiske som de har vært med på, eller om de kommer til å gå for det de andre eventuelle regjeringspartiene står for, altså at industrien ikke skal få kraft. Og så må jeg avlegge representanten Korsberg en liten visitt, for han sa at dersom saken om Snøhvit-utbyggingen hadde kommet i dag, hadde den aldri blitt vedtatt. Nei, en kan nok drømme seg bort. Dersom vi nå hadde vært i 1974, hadde vi ikke hatt noe fremskrittsparti heller, men en kan altså ikke bygge politikken på det. Vi kan historisk vise til politiske resultater på næringsområdet som har skapt det samfunnet vi har i dag. Fremskrittspartiet er stiftet for å motarbeide det.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Bare to oppklaringer. Jeg sa ikke i mitt forrige innlegg at Bondevik ikke jobbet med kraftregimet, det gjorde han jo etter at han hadde fått et stortingsvedtak fra denne sal som påla regjeringen å gjøre det. Alternativet hadde jo da vært å gå av. Men resultatet av det arbeidet var altså, noe som kan dokumenteres, at regjeringspartiene mente det var lite fleksibelt og lite målrettet, og de frarådet at vi gikk inn på en slik ordning. Så har jeg lyst til å si til Fremskrittspartiet at rekorder når det gjelder strømpriser, hadde vi da Fremskrittspartiet støttet den forrige regjeringen. Det husker jeg veldig godt, det var i 2003. Vi skal fortsette å jobbe for å nå den målsettingen vi har satt oss i forhold til industrien, og for at de skal få kraft til konkurransedyktige priser. Om Fremskrittspartiet mener det er billig, er det et alvorstegn i politikken. Vi vil ha konkurransedyktige priser.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-12-11:
Norge går godt. Det fører lett til at en blir fartsblind. Næringspolitikken i dag avgjør om det skal gå godt i framtiden. Det er næringspolitikken i går som har ført oss dit vi er i dag. Det er mye en kunne snakke om – eierskap, landbruk, konkurransepolitikk – men i dag hadde jeg tenkt å holde meg til to forhold, og det er omstilling og forskning. Omstilling bør ikke være avslutningen på noe godt, det bør være starten på noe bedre. Men det påfører definitivt enkeltsamfunn store og tøffe belastninger til tider. Da kan storsamfunnet spille en rolle. Når representanten Ryan sier noe slikt som at der det koker, kan man holde seg unna, der det er behov, skal man delta, virker det på meg som om Regjeringen nettopp har demonstrert hvor vanskelig det er i praksis. Man blankpolerer snarere noen fyrtårn, mens man glemmer mange andre. Vestlandet koker og syder over av offensive muligheter, mens innlandet sliter. I Årdal klarte man å plassere en dørfabrikk, mens man i innlandet kun viser en kald skulder når hjørnesteinsbedrifter vakler. Ringsaker er kanskje ikke like hett som Årdal, og Kährs parkett er kanskje ikke like symbolsk som Årdals smelteverk. I Årdal overkompenserte man på bekostning av småbedrifter rundt omkring i det ganske land. I Ringsaker fant man det ikke interessant å stille opp med et aldri så lite bidrag til en kompetansehevingspakke engang til dem som nå skal ut på arbeidssøk. Aktiv næringspolitikk kan, slik jeg ser det, omdøpes til blankpussing av noen rød-grønne utstillingsvinduer. Så til forskning. Mens denne debatten har pågått, kom Norsk Industris FoU- og innovasjonsrapport inn på mail. Den viser at FoU-aktiviteten nå svekkes, og at interessen for SkatteFUNN er svekket etter innskjerpingene. Fra en periode med sterk vekst i næringsrettet forskning under den forrige regjeringen har man nå gått til stillstand. Det er alvorlig. Det er i gode tider man har muskler og krefter til å posisjonere seg for framtiden, men da må man ikke bli fartsblind. Denne regjeringen er på tur bort fra de nasjonale målsettingene for forskning. 3 pst.-målet tåkelegges, og budsjettene taler sitt tydelige språk – man har ingen ambisjoner om å klare å nå målet. Når en i tillegg strammer inn på virkemidlene som skal til for å nå fram til næringslivet, ja, så blir dette dårlig. Høyre har opprettholdt målet og ambisjonen. Vi vil ha betydelig mer midler til forskning generelt og til brukerstyrt forskning spesielt, vi vil reversere innstrammingene i SkatteFUNN og samtidig styrke ordningens attraktivitet. For et land som skal være på toppen i framtidens kunnskapssamfunn, er det veien å gå.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-12-11:
Jeg måtte bare ta ordet for å svare Oppebøen Hansen. Målsettingen for forskningen er 1 pst. på det offentlige og 2 pst. på det private. Når norsk industris FoU-rapport, som akkurat er presentert, er så klinkende klar på at Regjeringen ikke bruker virkemidler som treffer næringslivet, må man kunne ta det inn over seg. Innstrammingen i SkatteFUNN-ordningen og det at man til dels overstyrer Norges forskningsråds prioriteringer, gjør at man ikke treffer næringslivet eller klarer å utløse midler i næringslivet. Det er en ganske alvorlig situasjon, all den tid vi har den målsettingen vi har. Det andre er at man fra Regjeringens side bruker en sterk BNP-vekst, at man har en større frihet enn kanskje noen regjering har hatt tidligere, til å forklare hvorfor man ikke klarer å nå målet når det gjelder forskningsinnsats. Det er en ganske spesiell situasjon at sterk vekst og økt handlefrihet gjør at man ikke klarer å nå målsettingene. En liten visitt også til landbruket, siden det diskuteres ganske mye: Verken i innstillingen eller i debatten har skognæringen vært mye berørt, bortsett fra av representanten Lundteigen nå mot slutten. Hele jordbruket er fanget i reguleringer som forsamlingen snart burde begynne å tenke over at man faktisk ikke når en eneste målsetting med. Når det gjelder skognæringen, er situasjonen enda verre. Det er en konkurranseutsatt næring som blir låst inne i noen nasjonale reguleringer som er direkte kontraproduktive i forhold til å utvikle konkurransedyktighet. Her er det noen grunnleggende forutsetninger som må gis. Dette med industrikraft var også representanten Hansen inne på – at der var det noen andre som lovte ganske mye i en valgkamp for to år siden. Det er nok en del i skognæringen nå som begynner å etterlyse om man ikke snart skal se noe til det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Det var innlegget fra representanten Lundteigen om industrikraft som gjorde dette litt interessant for min del. Det er jo litt interessant at han legger så mye ansvar over på Fremskrittspartiet, som ikke har posisjon i regjering, for at dette skal innfris. Er det dårlig samvittighet på egne vegne som gjør at han prøver å dytte ansvaret over på andre? Når man ser hva Senterpartiet har vært med på å love – ikke bare Senterpartiet, men en samlet rød-grønn regjering både i opposisjon og i posisjon – må man heller spørre om Senterpartiet ikke snart skal begynne å innfri sine egne løfter. Hvis man ser på innstillingen fra da energi- og miljøkomiteen i forrige periode behandlet industrikraftregimet, vil man se at både Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV gav et veldig tydelig løfte om at det var ingen formelle problem med EØS-avtale eller noe annet som gjorde at dette ikke ble en realitet. Det var kun manglende politisk vilje fra daværende Bondevik-regjering. Det var det eneste det stod på. Hvis man bare fikk et regjeringsskifte, ville dette bli en realitet. Daværende statsministerkandidat Jens Stoltenberg reiste sågar til Haugesund på en industri- og energikonferanse i august 2005 og lovte billig kraft til industrien, hvis det bare ble et regjeringsskifte. Så har ting skjedd siden det. Vi har hatt statsråd Enoksen, som lovte et industrikraftregime foran hver høytid. Det skulle komme på plass til jul, det skulle komme til påske, og det skulle komme til pinse. Det skulle komme til neste jul, og det skulle komme til neste påske. Sist det var lovt, skulle det kommet i revidert. Nå har vi hørt at det siste man har lovt, er at det skal komme i revidert budsjett for 2008. Jeg holder ikke pusten mens jeg venter, det kan få helsemessige konsekvenser, men det skal likevel bli ganske interessant å se om det kommer noe. Oppi dette har det vært en demonstrasjon utenfor Stortinget, der Enoksen og nåværende næringsminister Andersen lovte at dette skulle komme på plass ganske kjapt. Det eneste lille aberet, som gjør at jeg ikke ville skutt på Fremskrittspartiet hvis jeg var senterpartirepresentant, men heller kikke litt på egen regjering, er at statsminister Stoltenberg – den samme som var statsministerkandidat da han var i Haugesund – var på Stortinget 23. mai i spørretimen og sa ganske tydelig, og det finner man i referatene, at han aldri hadde lovt billig kraft til industrien. Det var ikke mulig å gi pålegg til Statkraft om å selge til noe under markedspris. Det eneste han hadde lovt, var at industrien skulle kunne kjøpe strøm til en lavere pris enn det husholdningene kunne. Men i så måte er det jo allerede et industrikraftregime, for det er jo fullt mulig med dagens regelverk. Jeg tror stort sett alle industribedrifter kjøper strømmen billigere enn det jeg gjør, og jeg kjøper den til en relativt lav pris. Jeg utfordrer Senterpartiet her til å avklare hvem som egentlig sitter med ansvaret og regjeringsmakten.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Jeg vil minne representanten Klungland om at det føres referat fra det som blir sagt også her. Det vi sier, vil faktisk kunne bli gjenhentet senere, og en vil bli holdt ansvarlig for det i framtidige debatter. La meg likevel minne om strømprisen og strømsituasjonen i 2002/2003. Det var ett parti som var det trofaste støttepartiet til regjeringen i energipolitikken, og det var Arbeiderpartiet. Da vi behandlet Ormen Lange-saken, var det to partier som påpekte kraftsituasjonen i Midt-Norge, og det var SV, som for all del ikke ville ha gasskraftverk, og Fremskrittspartiet, som ville ha gasskraftverk. Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Senterpartiet nevnte ikke kraftsituasjonen i Midt-Norge med ett ord. Det viser uansvarlighet på kraftsiden. Og når en snakker om rammevilkår for kraftkrevende industri, er det for så vidt ikke nok bare å vise til industrikraftregimet som aldri har kommet, men en må også ta med regjeringens politikk med innføring av fyringsoljeavgift, klimakvotelov og et hjemfallsregime som nekter industrien å kunne eie kraftverk i framtiden. Det viser hvem som egentlig ikke bryr seg om rammevilkårene for industrien i Norge.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-12-11:
«Ideologisk klister» er et interessant uttrykk, særlig når det kommer fra noen som må forventes å være fagfolk på området! Aktiv næringspolitikk opptrer stadig i nye forkledninger, denne gangen med oppkjøp av en minoritetspost i en stor norsk bedrift. Jeg synes statsråden svarer merkelig når representanten Torbjørn Hansen ved et par anledninger i replikkvekslingen prøver å ta opp det prinsipielle i at man nå kjøper opp poster i denne typen selskaper for fellesskapets midler. Jeg synes kanskje at statsråden burde beflitte seg på en annen type svar enn bare å henvise til vårt dårlige saklighetsnivå. Kursutviklingen de siste dagene i StatoilHydro har jo vist at investeringer i enkeltsektorer er sårbare. Fellesverdiene våre er sårbare mot konjunktursvingninger og mot enkelthendelser. Det kjøpet som nå gjennomføres, øker denne sårbarheten. Det er faktisk betenkelig at det gjennomføres uten noen prinsipielle avklaringer om hvordan man skal forholde seg i fremtiden. Jeg er enig med representanten Lundteigen, som tidligere i dag sa at vi bare vil ha denne typen virksomhet, altså olje- og gassvirksomheten, i en kort periode i norsk økonomi. Hvor kort, er vanskelig å si, men det er helt opplagt at man må være klar over risikoen her. Jeg må jo også si dette til dem som i hele dag, og også i denne saken, hyller kjøpet som nok et eksempel på aktiv næringspolitikk. For vel en uke siden ble det i denne sal vedtatt et budsjett som gav en betydelig skatteøkning for titusenvis av eiere i store og små norske bedrifter. Det samme har rituelt gjentatt seg ved hvert eneste budsjett under de rød-grønne. Jeg tror at for alle disse eiere av tusenvis av bedrifter, må det være helt uforståelig at aktiv næringspolitikk består i at de må betale en økende skatt for å eie bedriften sin, uansett avkastning, hvert eneste år, mens Regjeringen bruker nær 5 milliarder kr for å kjøpe aksjer av en enkelt av landets bedriftseiere, i en risikoutsatt bransje, bundet opp i ti år som en passiv investering. Jeg tror at representanten Hansen dessverre har rett i sin uttalelse om at aktiv næringspolitikk i denne sammenheng er næringspolitikk etter innfallsmetoden.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Jeg tror jeg vil starte med å si at jeg ikke tør tenke på hvordan det ville ha vært i Harstad hvis den forrige regjeringa hadde fått fortsette, og særlig hvis Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for den politikken de egentlig ønsket at den forrige regjeringa skulle føre. Så vil jeg si til mange kommuner at i tillegg til at vi har ambisjoner om å styrke kommuneøkonomien videre – og i tillegg til det enorme løftet vi har gjort – skal vi ha en gjennomgang av inntektssystemet for å gjøre det mer rettferdig. Det inviterer jeg også høyrepartiene til konstruktivt å bli med på. De synes sannsynligvis fra Høyres og Fremskrittspartiets side at den inntektsutjamninga vi har i dag, allerede går for langt, så jeg tror oddsen for samarbeid med oss i så måte er dårlig.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Det er alltid bra å registrere det trykket som Kristelig Folkeparti har, for å få på plass en god forvaltningsreform. Vi trenger tre sterke forvaltningsnivåer i Norge. Jeg skal si det som det er, at egentlig skulle Regjeringa ha vært ute med et høringsbrev for en god stund siden. Det har ikke kommet ennå – jeg tror jeg vil uttrykke meg slik – fordi vi jobber veldig intensivt i et forsøk på å komme litt lenger, noe Kristelig Folkeparti er opptatt av, når det gjelder oppgaveporteføljen. Det skal heller ikke stikkes under stol at det er et vanskelig arbeid, men vi har ambisjoner, og fordi vi har ambisjoner, synes vi det er viktig heller å bruke litt tid. Det viktigste er at vi får på plass en god reform. Så jeg håper at et godt høringsbrev fra Regjeringa kan gå ut om ikke så altfor lenge og skape god debatt. Vi har sagt at vi er åpne for innspill helt fram til vi skal gjøre endelig vedtak her i Stortinget.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Det er jo slik at når vi i motsetning til hva regjeringa før oss gjorde, lar kommunene få beholde ekstra skatteinntekter, betyr det at det blir vanskeligere å få til en stor vekst inn i det neste året, så lenge de har fått en forsmak på det kommende årets nivå. Men representanten Høie skal vite at vi følger utviklinga i kommunesektoren svært nøye. Vi har hatt møter med titalls ordførere som har synspunkter, spesielt på inntektssystemet, fordi det er så avgjørende for hvor mye hver enkelt kommune får. Men det skal også sies at mange mener at det trengs mer penger. Jeg sa nettopp i mitt innlegg her at vi skal erkjenne at det trengs mer penger. Sannelig har det vært et stort påfyll, men vi har ambisjoner videre, og vi ønsker fortsatt å spille på lag med kommunesektoren. Jeg vil si at bare i det første budsjettåret, altså 2006, fikk vi på plass like mye penger som den forrige regjeringa gjorde på fire år.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-11:
Representanten Hagebakken viser til at det har vært store forventinger til denne regjeringen, ikke minst i forhold til kommunene og det økonomiske opplegget for kommunene. De to siste årene har vel situasjonen kanskje vært slik at kommunene har fått en påplussing som i høyeste grad har vært nødvendig. Men med dette opplegget for neste år vil mange kommuner komme i den situasjonen at man på grunn av økte pensjonsforpliktelser, økt rente og økte kostnader må kutte dypt i budsjettene, kutte i eldreomsorg og legge ned skoler for å få økonomien til å gå rundt. I en kommune som Harstad går folk i tog og protesterer mot en elendig økonomisk situasjon hvor man skal kutte titalls millioner. Hva vil representanten Hagebakken, som leder i kommunalkomiteen, si til disse kommunene som har forventninger til opplegget fra Regjeringen? Hva vil representanten si til de personene om det økonomiske opplegget, og om situasjonen for kommunene til neste år?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-12-11:
Først må jeg få takke representanten Hagebakken for at han brukte litt av tiden sin på Kristelig Folkepartis politikk, og det kan jo bare bekrefte at det er rett at Kristelig Folkeparti er genuint opptatt av kommunenes og lokaldemokratiets ve og vel. Jeg vil i min replikk ta fatt i noe som representanten ikke snakket om. Det er nemlig slik at budsjettdebatten gir rom for å snakke om både økonomiske prioriteringer og politiske prioriteringer for det året som ligger foran oss. I fjor snakket Hagebakken en del om forvaltningsreformen. I år ble den ikke nevnt med et eneste ord. Er det fordi den er avlyst, eller er det fordi det går så lang tid? Mitt spørsmål blir: Hva skjer?
Bent Høie (Høyre), 2007-12-11:
Jeg tror ikke landets nyvalgte lokalpolitikere og ordførere lar seg trøste av at Tore Hagebakken fortsatt henger igjen i retorikken fra 2006 og ikke har tatt inn over seg verken kommuneopplegget for i år, 2007, eller kommuneopplegget for 2008. Som Bjørn Gudbjørgsrud sier i Aftenposten: «Kommuneopplegget for 2008 innebærer egentlig en lavere vekst enn budsjettene fra Erna Solberg.» Jeg lurer på om Tore Hagebakken har låst seg inne på Stortinget og sluttet å lese lokalavisene, når han ikke har fått med seg at så å si alle kommunestyrer i dette landet i disse dager driver og kutter i sine budsjetter. Jeg lurer også på hva representanten Hagebakken har glemt å fortelle finansministeren, siden finansministeren på side 75 og 76 i nasjonalbudsjettet skriver at kommunenes frie inntekter er redusert i 2007 og reduseres ytterligere i 2008.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-10-10:
Mitt spørsmål går til statsråd Magnhild Meltveit Kleppa. Det som best må kunne karakteriseres som en full og åpen krangel mellom regjeringspartiene, ser ikke ut til å ta slutt. Senest i dagens Dagbladet kan vi lese om full splid mellom Karin Andersen i SV og statsråd Bjarne Håkon Hanssen. Temaet er fattigdom. Og mens regjeringspartiene bruker energien sin på å krangle internt, gjøres det lite for å hjelpe de aller fattigste av de fattige. Det største regjeringspartiet sier at alle skal med, men det er langt fra sannheten om Regjeringens såkalte fattigdomssatsing. Regjeringen har nemlig skapt et A- og et B-lag av sosialhjelpsmottakere. De som får delta i kvalifiseringsprogrammet, tilhører selvfølgelig A-laget, mens resten tilhører B-laget. Sosialhjelpen er dessuten et sosialt lottospill hvor man er helt avhengig av hvor lite eller hvor mye man mottar. Hvor god hjelp man får, er faktisk i dag veldig avhengig av kommuneøkonomi og lokalpolitiske prioriteringer. Bjarne Håkon Hanssen uttalte i Dagbladet i går at han heller ville ha forsterket innsats på kvalifiseringsprogrammet enn å øke sosialhjelpssatsene hvis han får mer penger til å bekjempe fattigdom. Vil kommunalministeren være med på en dugnad sammen med Fremskrittspartiet for å få på plass et forutsigbart system med normerte statlige satser, slik at sosialhjelpsmottakere ikke lenger er avhengige av forholdene i den enkelte kommune med hensyn til kommuneøkonomi?