Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-02-18:
Flertallet i justiskomiteen foreslår i dagens innstilling å be Regjeringen om å legge fram forslag til ulike former for regelverk som går langt i retning av en mulighet for innløsning av eksisterende festetomter. Det forundrer meg at en fra Høyres og Kristelig Folkepartis side ønsker at det legges fram for Stortinget «ulike alternativer til regelverk som innebærer mulig innløsning av festetomter. Mulighet for innløsning bør omfatte alle festere». Dette forundrer meg særlig ut fra de innlegg vi har hørt fra representantene fra Høyre og Kristelig Folkeparti i dag, som ønsker å forsvare både avtalefriheten og den private eiendomsretten. Etter Senterpartiets mening har debatten om konsekvensene av tomtefesteloven i stor grad vært basert på enkeltstående tilfeller i media. De kan være viktige, og de kan være riktige. Men det kan være vanskelig å trekke prinsipielle retningslinjer ut fra disse enkeltstående tilfellene. Senterpartiet er enig i det statsråden sier i sitt brev til komiteen, at han er av den oppfatning at vi ikke vet nok til å foreta en revisjon, forskuttere eller legge bestemte føringer på utfallet av den pågående evalueringen. Vi vet ikke om sakene er representative eller om regelanvendelsen er korrekt. Derfor vil Senterpartiet fraråde at det nå legges bestemte føringer, slik vi oppfatter at flertallet gjør når det gjelder mulighet til innløsningsrett. Senterpartiet vil ikke avvise at det kan være aktuelt å gjøre endringer i loven, men det bør skje på bakgrunn av en helhetlig evaluering der alle fakta kommer på bordet. Skal man fremme forslag som kan hjelpe folk som har kommet i et økonomisk uføre etter de nye reglene om tomtefesteloven, må prisen settes lavere enn markedspris. Hvis ikke, tror jeg innløsningsspørsmålet blir et meningsløst spørsmålet. Det er ikke retten til innløsning som egentlig er problemet i de tilfellene vi nå har sett, men den prisen som i noen tilfeller er satt. Det avhjelpes ikke ved det som i realiteten kan være et angrep, både på avtalefriheten partene imellom og på den private eiendomsretten. Jeg er enig med Storberget når han sier at Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet går langt i å gi en føring i forhold til innløsningsrett som må være problematisk i forhold til disse partienes syn på den private eiendomsretten. En innløsningsrett som heller ikke gir mulighet for grunneiere til å avgjøre om de skal akseptere den type krav, vil være en kraftig inngripen i den private eiendomsrett. Enkelte kan regelrett oppfatte det som en slags form for tvangsinnløsning. Spørsmålet er om de partiene som sier at de forsvarer den private eiendomsretten, men som nå åpner for innløsning, også vil åpne for at grunneiere som eier dårlige kontrakter, kan få mulighet til å komme seg ut og kreve innløsning av disse kontraktene. Det finnes grunneiere som i dag har kontrakter som var på 100 kr, og som bare kan få konsumprisindeksregulering. Hvorvidt disse grunneierne også skal ha mulighet til å komme seg ut av kontraktene, sier flertallets innstilling ikke noe om. En absolutt innløsningsrett vil også frata grunneierne forutsigbare inntekter som er med på å legge til rette for å skaffe inntekter til landbruket. Det er ikke minst viktig for den delen av distriktslandbruket som i dag har lave inntekter og få nye inntektsmuligheter. Det bør også Arbeiderpartiet være opptatt av – de som i alle fall tidligere var opptatt av småbrukerne og distriktslandbruket i dette landet. Det vil være uheldig dersom det Fremskrittspartiet og Høyre sier i innstillingen, skal føres videre. Jeg mener at konsekvensen av det som talerne fra de ikke-sosialistiske partiene sier i dag, burde være at de avventer hele spørsmålet om mulig innløsningsrett til vi får den helhetlige evalueringen som er varslet, og som pågår i Regjeringen. Derfor burde egentlig representantene fra de ikke-sosialistiske partiene frafalle II og heller stemme for Senterpartiets forslag i denne saken. Senterpartiet vil gå imot II og vil isteden fremme et forslag om at Regjeringen skal legge fram en helhetlig vurdering. Vi har rett og slett ikke grunnlag nok til å forutse konsekvensene av å forrykke etablerte avtaleforhold. Vi har heller ikke faktagrunnlag nok til å kunne legge føringer i forhold til en mulig innløsningsrett. Med dette vil jeg få lov til å ta opp forslaget fra Senterpartiet.