Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2014-05-13:
Dette er en spennende dag. Jeg må innrømme at jeg etter mer enn syv måneder i vervet fortsatt synes det er stort å få ta plass i denne sal, helt uavhengig av sak, men det er selvfølgelig et særlig privilegium å få lov til å være med på endringer av Norges grunnlov. Jeg tror nemlig at det arbeidet vi alle gjør her i vårt daglige virke, er basert på et genuint ønske om det beste for enkeltindividet og fellesskapet Norge. Derfor blir det litt trist når enkelte stortingskolleger mener at Høyres representanter står opp om morgenen med ønske om å svikte framtiden. Jeg har som forutsetning at uansett hvor uenig jeg er med mine kolleger, uavhengig av parti, har alle forslag – og det tror jeg virkelig på – sitt utspring i et ønske om å gjøre godt. Jeg har hittil faktisk ment at en av styrkene i det norske demokratiet nettopp er den gjensidige respekten partiene imellom. En grunnlov skal være et ideal vi strekker oss etter når det gjelder grunnleggende menneskerettigheter som stemmerett, ytringsfrihet, organisasjonsfrihet og likestilling. Likevel er det vi kaller grunnleggende demokratiske rettigheter, ofte i endring. Med jevne mellomrom diskuteres f.eks. retten til å ytre seg, som f.eks. i forbindelse med karikaturtegningene i 2006 eller Snowden-avsløringene i fjor. Land vi i hvert fall av og til liker å sammenligne oss med, som Storbritannia og USA, har brukt terroraksjoner som grunnlag for en nasjonal kriseforståelse for å sette rettigheter rundt personvern og ytringsfrihet til side. Derfor er jeg bl.a. glad for at derogasjonsparagrafen ikke ser ut til å ha nødvendig flertall. Poenget mitt er at vi ser at mange dagsaktuelle debatter føres med til dels høyt støynivå og lavt presisjonsnivå. Derfor er det viktig at Grunnloven ikke bare er et ideal vi strekker oss etter, men et robust og solid fundament for beslutninger som skal stå seg over tid. Det gjelder også debatten om sosiale, kulturelle og økonomiske rettigheter. Jeg er overrasket over viljen til å overføre makt fra denne sal til tolkning i domstolene. For det er et skille mellom politiske ambisjoner og det som er grunnleggende rettigheter og kjøreregler for demokratiet. Til og med Klassekampen har sett dette og skriver i dag: «Grunnloven regulerer hvordan dette fellesskapet skal fungere, men hvilke sosiale mål det er mulig å oppfylle til enhver tid, avgjøres av samfunnsutviklingen.» Den så jeg ikke komme. Hvorfor skulle en tilfredsstillende levestandard være en viktigere forutsetning for å ta andre friheter i bruk enn f.eks. å grunnlovfeste retten til tilgang til Internett? Noen refererer hele tiden til tenåringers grunnlovsforståelse som begrunnelse for å skrive om Grunnloven, men jeg ville tro at for noen tenåringer vil det også være uforståelig at ikke tilgang til Facebook er en menneskerettighet, så jeg synes ikke det er en spesielt god begrunnelse. Uansett gleder jeg meg til kveldens avstemning. Den grunnloven vi har hatt fram til i dag, har ført oss til topps på listen over verdens mest demokratiske land. Jeg synes litt synd på dem som mener at dagens vedtak eventuelt er et svik mot framtiden. Det utsagnet tror jeg neppe vil stå seg over tid. Det tror jeg dagens vedtak vil gjøre.