trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Jeg synes det er fint at statsråden har tatt initiativ til et møte for å se på hva de kan gjøre med innholdet i maritim utdanning. Det skal hun ha ros for. Men – som jeg har sagt – på videregående skole trinn 2 finnes det knapt egne lærebøker i maritime fag. Fagstoffet som blir benyttet, er kopier av bøker som er skrevet på 1970-tallet. Det er Utdanningsdirektoratet som utarbeider fagplanene, men forlagene har alltid hatt ansvaret for utarbeidelse av læremateriell. Det kan være økonomiske årsaker som gjør at forlagene velger å lage lærebøker og annet materiell for større fag som har stor tyngde i nasjonal skala. Maritime fag er forholdsvis små, og det kan være grunnen til at det ikke er blitt utarbeidet oppdaterte læremidler der. Vil statsråden sørge for at det blir tatt et større nasjonalt ansvar for å få tilgjengelig undervisningsmateriell til maritime fag?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Egentlig er det Tord Lien som er saksordfører, president.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Først må jeg få lov til å rette opp noe som statsråden sa. Hun sa at det er Fremskrittspartiet og Høyre som går inn for å øke kravet for å komme inn på studiet. Det er helt feil. Det er nemlig Høyre og Venstre.
Henning Warloe (Høyre), 2013-01-22:
Det er påfallende at Stortingets største parti, Arbeiderpartiet, velger ikke å delta i denne debatten. I Høyre er vi iallfall opptatt av å gjøre noe for yrkesfagene. Dessverre går det for lang tid mellom hver gang noe skjer. Den rød-grønne regjeringen har som kjent styrt i snart åtte år. Representantforslaget vi nå debatterer, inneholder ni konkrete forslag for å styrke yrkesfagene. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiets innfallsvinkel er å avvente en stortingsmelding. En stortingsmelding er bra når den kommer på dette feltet, men yrkesfagene trenger først og fremst handling. Det er på det rene at vi kommer til å trenge faglært arbeidskraft i større grad i fremtidens arbeidsliv, og grunnlaget for å ha nok kompetent arbeidskraft i fremtiden legges nå. Dette har vi i Høyre tatt inn over oss, og det er derfor vi nok engang fremmer et forslag som vi kaller yrkesfagløftet. Jeg skulle ønske at vi, når vi fremmer et slikt forslag for Stortinget, hadde blitt møtt med noe annet enn en arrogant holdning – vil jeg kalle det – fra statsrådens side. Fra denne talerstolen har jeg selv en rekke ganger tatt opp spørsmålet knyttet til gutters situasjon i skolen i dag. Vi vet at gutter er overrepresentert i en rekke negative statistikker, bl.a. i frafallsstatistikken. Det er også relevant for denne debatten. Vi vet at mange gutter søker seg til yrkesfag. Ofte er dette i håp om å møte en annen skolehverdag enn den de hadde på ungdomsskolen. Så er det etter all sannsynlighet det motsatte som skjer. De møter mer av den skolehverdagen de hadde problemer med på ungdomsskolen, med andre ord mer teori. Dette er lite egnet til å løfte motivasjonen deres for å utdanne seg videre. Det er derfor Høyres forslag om å sørge for at forskriftsendringene om yrkesretting av fellesfagene på yrkesfaglige utdanningsprogrammer følges opp, er viktig. Vi må sørge for at undervisningen yrkesrettes i langt større grad enn det som skjer i dag, slik at elevene får bedre innsikt i hvordan fagene de lærer seg, utøves i praksis, og dermed får mer motivasjon for å fullføre utdanningen. Vi kommer heller ikke utenom det faktum at for å gi yrkesfagene et løft, må vi sørge for at flere får lærlingplass. Her synes jeg regjeringens innsats er for svak. Statsråden har vist til samfunnskontrakten som ble undertegnet med partene i arbeidslivet våren 2012, men jeg mener kontraktens mål for statlige virksomheters inntak av lærlinger ikke er ambisiøst nok. Helt til slutt noe av det jeg begynte med: Denne debatten viser en manglende interesse for yrkesfag. Vi må løfte yrkesfagenes status og gjenreise det vi tidligere kalte yrkesstolthet.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-01-22:
Jeg takker for det, president. Det er ikke tvil om at maritim utdanning er ettertraktet, den er viktig, og den behøves. Vi i Kristelig Folkeparti er utålmodige etter å få fortgang i den kvalitetsforbedringen som vi mener denne utdanningen trenger, og vi er også utålmodige etter å få en gjennomgang av feltet. Jeg synes det er litt passivt når regjeringen ikke engang ønsker å legge fram en stortingsmelding om hvordan det går an å få dette feltet til å bli løftet og se helheten. Det er så mange aktører som er med og bidrar på hvert sitt felt, men det blir litt stykkevis og delt. Vi har også merket oss det som er satt i gang etter Aasen-utvalgets framlegging, og at det er gjort mye for å koordinere noe, men jeg tror det hadde vært en styrke for hele feltet om Stortinget hadde fått lov til å få en sånn melding og diskutere dette totalt sett. Det er klart at vi trenger gode undervisningstilbud. Vi er veldig bekymret for det som Aasen-utvalget kom fram til, og det som i senere tid har kommet fram om mangelen innenfor utdanningen. Vi er også bekymret for finansieringen, spesielt av fagskoler, og hvordan vi skal klare å legge til rette for langsiktighet innenfor området. La meg også få lov til å sette fokus på to av de seilende skolene som vi har på videregående nivå, nemlig «Gann» og «Sjøkurs», som også er med og bidrar til den maritime utdanningen her i landet. Begge er skoler som jobber godt, de har null drop-out, de har høy faglighet. De som har fått sin utdanning på disse to skolene, er ettertraktet i resten av miljøet. Men skolene sliter økonomisk. Det er klart at å drive private skoler uten kapitalfinansiering, er tøft nok for dem som har skolene sine på land, men for dem som har skolene sine seilende til sjøs, som trenger sjøfolk til stede når de skal ut og seile, er det utrolig tøft å klare å drive. Men det er så sterkt ønske fra kreftene bak disse skolene at de klarer det. Nå er det imidlertid snart på tide at staten er med og tar sitt ansvar for økonomien. Vi støtter selvfølgelig, som innstillingen viser, forslaget om at det i hvert fall burde komme en stortingsmelding på dette feltet som kunne sett alle disse bitene i sammenheng, og som kunne ha løftet feltet, slik at vi hadde fått til en bedre kvalitet på undervisningen, at læremateriellet var på plass, og at vi så helheten, så man kanskje ikke gjorde dobbeltarbeid.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-01-22:
Jeg elsker statsråder som er utålmodige og ikke ønsker å vente på stortingsmeldinger – selv om jeg må si at jeg ikke er så begeistret at jeg leser biografien til Halvorsen – jeg har nok andre bøker på mitt nattbord! Jeg elsker også statsråder som har en forståelse for hvor viktig det er å involvere dette huset. Jeg er enig i at det kan godt være at det går an å gjøre det på andre måter enn gjennom stortingsmeldinger, men jeg blir litt skuffet når jeg leser regjeringspartienes holdning i innstillingen i dag, hvor det egentlig handler mest om å forklare hvorfor vi ikke kan ha en stortingsmelding, og man ellers viser til brevet fra statsråden. La meg da spørre statsråden: Mener statsråden at det brevet som ligger som vedlegg i saken, er den måten hun ønsker å informere og involvere Stortinget på, eller kan vi forvente at vi får litt større mulighet til inngripen med hensyn til hvordan dette feltet skal bygges videre?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Vi har en ordning i dag med direkte tilskudd til fag som er små, og som det ikke er kommersielt interessant for forlagene å satse på, sammenliknet med brede, store fag. Jeg vil tro at de utfordringene som representanten her er opptatt av, treffes av den ordningen. Men la meg nå høre på hva næringen har å si når jeg treffer dem om ikke så fryktelig lenge. Der vil også representanter fra fylkeskommunene være for å se om det materiellet som er tilgjengelig for å ha et godt innhold i disse utdanningene, overholder de faglige kravene og er lett tilgjengelig. Jeg får forfølge den problemstillingen litt nærmere.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Nå ble jeg nesten fristet til å gi ut et bind to som utelukkende vier seg til maritim utdanning, for dette er et veldig spennende felt, og det kunne i hvert fall blitt en passe fyldig bok. Jeg beklager at jeg ikke har vært innom alle sider av det norske utdanningssystemet på dette området, men jeg har lyst til å takke representanten Kambe for å ha tatt opp disse spørsmålene med jevne mellomrom. Han er ikke medlem av den komiteen på Stortinget som har ansvaret for utdanningen, og det er veldig viktig at alle som jobber på andre områder, også er opptatt av kompetansen og strukturen i utdanningene på de feltene de er interessert i. Det er en målsetting for meg også at vi skal spre det kompetanseønsket videre utover. Jeg mener at vi har et ganske bra utgangspunkt, og at det er viktig at fagskolenes tilbud på dette området er utviklet og skal utvikle seg videre, og at vi har flere innganger til de maritime opplæringene. Det er helt sikkert ting som kan forbedres på dette området som på andre områder, men jeg mener at vi har et godt utgangspunkt, som også får mer oppmerksomhet og blir mer populært.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Dette er egentlig et rent budsjettspørsmål, og vi har en ganske lang kø av utdanninger som synes at de fortjener å høre hjemme i andre kategorier når det gjelder tilskudd. Jeg avviser ikke at det kan være en problemstilling, for det er helt riktig at vi har en gruppe utdanninger som krever ganske betydelige investeringer. Det som er veldig viktig her, er at man klarer å få til gode samarbeidsforhold med næringen, fordi ekte arbeidsplasser er også veldig gode læringsutgangspunkt, og der har man oppdatert utstyr. Det er én av tingene vi kommer inn på i meldingen vi skal legge fram for Stortinget. Jeg har lyst til å si én ting: Alle spørsmålene som har kommet så langt i replikkordskiftet, krever ikke noen stortingsmelding. De kan følges opp på andre vis, enten det dreier seg om budsjett eller andre typer innrettinger når vi diskuterer utdanning. Den veien er faktisk kjappere.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Det brevet viser jo at vi tar offensive grep på mange områder som gjelder maritim sektor, men det er en krevende og sammensatt sektor å se i sammenheng, så jeg setter pris på at det er engasjement i Stortinget også når det gjelder hvordan dette skal utvikles videre, og at det er utålmodighet fra alle som er opptatt av at maritim sektor skal ha et høyt faglig nivå og utvikle seg videre. Det vil både i budsjettsammenheng og i andre sammenhenger være mulig for Stortinget å komme tilbake igjen og spørre om dette. I tillegg diskuterer nå regjeringen en helhetlig maritim strategi og fornyelsen av den, som det også står om i brevet, og det er klart at utdanning og kompetanse vil være en viktig del av den diskusjonen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Det er opposisjonens privilegium å legge fram forslag i Stortinget om stortingsmeldinger som de vet regjeringen holder på å ferdigstille for framlegging, og dette er nettopp et sånt eksempel. Jeg kritiserer ikke Høyre for det – jeg har selv gjort det mange ganger da jeg var i opposisjon. Jeg skal gå igjennom disse forslagene veldig fort: Punkt 1 er gjennomført mye mer ambisiøst enn det Høyre holder på med. Punkt 2 er gjennomført mye mer ambisiøst enn det Høyre holder på med. Punkt 3 er gjennomført langt mer ambisiøst enn noensinne. Punkt 4: Forsøk pågår i samarbeid med Troms fylkeskommune. Punkt 5 er et strukturspørsmål, som vi kommer tilbake til i vår stortingsmelding. Punkt 6 er også et strukturspørsmål, som hele Stortinget nå vet at er til behandling. Punkt 7: Dette er det fullt mulig å gjøre i dag – gå i gang, bare hold på! Punkt 8 er også en sak som vi har vært innom tidligere. Punkt 9 om verktøy tror jeg kanskje(presidenten klubber) kan ordnes lokalt …(Presidenten klubber.) (presidenten klubber) (Presidenten klubber.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Jeg gleder meg til å bringe mer klarhet for Høyre og representanten Aspaker i situasjonen rundt videregående opplæring. Det jeg tror at representanten Aspaker og Høyre hadde stått seg på, er å være litt mer oppdatert på hva som faktisk foregår rundt omkring i Skole-Norge når det gjelder innsats og yrkesretting av yrkesopplæringen. Det er nemlig et meget omfattende arbeid. Jeg er glad for å være med på det, men den jobben gjøres først og fremst av dem som jobber i videregående opplæring. Det er et omfattende samarbeid, med utgangspunkt i Ny GIV, i fylkenes eget engasjement og i samarbeid med arbeidslivet. Vi har inngått en avtale med arbeidslivets parter. Det er veldig interessant, for vi har ny, oppdatert kunnskap også fra Fafo om forskjellen mellom private bedrifter som tar inn lærlinger, og dem som ikke gjør det. Det er mange av dem som ikke tar inn lærlinger i dag, som til forveksling er lik dem som faktisk tar inn lærlinger, så vi har et mye større potensial.(Presidenten klubber.) Og den offentlige andelen(presidenten klubber) må selvfølgelig også opprettholdes. (Presidenten klubber.) (presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Når det gjelder lærlingplasser i statlig sektor, skal min kollega Rigmor Aasrud og jeg opprette et eget opplæringskontor – dvs. det er gjort – for nettopp å følge opp arbeidet med lærlinger i staten. Jeg har lyst til å gjøre oppmerksom på en annen ting, og det er at man ved offentlige innkjøp kan stille krav om at man handler med lærlingbedrifter, og det er også en viktig del av statens mulighet til å påvirke lærlingplasser. Så her har vi fullt trykk hele veien. Når det gjelder yrkesretting, har det altså nå de siste par årene vært gjennomført et systematisk arbeid i alle fylker – sponset av staten, av den rød-grønne regjeringen – for å yrkesrette fellesfagene og ellers bidra til at man klarer å få til en opplæring som ikke bare er sånn at elevene på yrkesfag blir motivert, men at de også får med seg den kunnskapen de trenger, som er på mer generell basis. Så her foregår det utrolig mye(presidenten klubber) som Høyre ikke vet om. (presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Punkt 8 i forslaget er en helt klar del av strukturen. Punkt 7: Dette foregår mellom fylker, og jeg håper at alle kan bruke de kontaktene de har med sine fylkespolitikere, nettopp til å få til et bedre samarbeid på dette området. Når det gjelder punkt 9, dreide vel det seg om noen elever som ikke fikk lov til å bruke spikerpistol, og ikke det andre poenget som Hanekamhaug tok opp, nemlig at det er noen utfordringer når det gjelder videregående skolers utstyrspark. Men når det gjelder bruken av akkurat spikerpistol, tror jeg faktisk det er viktig at fagfolk som er i nærkontakt med lærlinger og elever, bruker vett og forstand. Stortingets kompetanse når det gjelder spikerpistoler, er kanskje litt begrenset.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
De forslagene som har vært til behandling her i dag, har ikke regjeringspartiene «kastet seg rundt halsen på». Det skyldes ikke at de er for offensive eller ambisiøse, det skyldes det motsatte. Det skyldes at regjeringen sammen med fylkene allerede i flere år har jobbet for å yrkesrette yrkesopplæringen, har jobbet for å få opp antall lærlingplasser. Fra 2010 til 2011 økte antall lærlingplasser med 20 pst. Nå er vi i gang med ny opptrapping fram til 2015. Det har ikke på mange år vært jobbet så systematisk med å øke innsatsen for og oppmerksomheten rundt yrkesfagene. Det er hovedproblemet med de forslagene som Høyre har kommet med. Det er forholdsvis sjelden man opplever i Stortinget at opposisjonen fremmer innenfor et område forslag som er mindre ambisiøse enn dem regjeringen selv gjennomfører. Det er tilfellet for de første forslagene her. Når det gjelder struktur, må jeg si jeg gleder meg til å legge fram meldingen som gir oss ny, oppdatert og systematisert kunnskap om gjennomføringen av videregående opplæring. Nesten en fjerdedel av dem som går ut av videregående skole, har valgt påbygging. Halvparten av disse elevene stryker. Det vi ser veldig tydelig, er at elever på videregående skole har prøvd å lage seg en slags tredje vei, der de ønsker både å få studiekompetanse og å få en mer praktisk tilnærmet opplæring. Da nytter det ikke bare å flikke lite grann her og der i det som er strukturen – vi må gå igjennom og se veldig tydelig på hvordan vi kan klare å få et bedre løp mellom yrkesfag/praktisk opplæring og det å få studiekompetanse. Dette er en av de veldig spennende problemstillingene som vi kommer tilbake til i meldingen. Hele Stortinget vet at vi har jobbet veldig lenge med dette – som også saksordføreren var inne på. Men det er ikke noe vi gjør i et vakuum, vi gjør det i nær dialog og diskusjon med de ulike bransjene og næringene. Noe av det som har vært utfordringen her, er at fagbrev og svennebrev jo er ganske forskjellige, og at vi må tenke litt mer skreddersøm også rundt dem. Jeg gleder meg til å komme tilbake og oppdatere Stortinget når det gjelder det kunnskapsgrunnlaget som er nødvendig for å ta diskusjonen om hva som er en fornuftig vei videre for bl.a. videregående opplæring og for yrkesfagene. Det er interessant forskning som bør ligge i bunnen når vi diskuterer ny struktur.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Jeg synes representanten Harberg på en veldig god måte egentlig beskriver den balansegangen som skal være i høyere utdanningsinstitusjoner. Det må hele tiden være en «drive» for å sørge for så høy kompetanse og kvalitet som mulig i utdanningen – man må hele tiden ha den oppdriften og ønsket om å forbedre seg. Samtidig skal man i nær dialog med – i dette tilfellet – sykehus og ikke minst kommunene sørge for at man har relevans i utdanningene og hele veien kan diskutere hva som er relevans. Samtidig skal man også klare å få en god praksis, som jo er en veldig stor del av disse utdanningene, og sikre seg at man også har oppfatninger om kvalitet ved utdanningene på ulike institusjoner, og at de alle holder faglige mål. Hvis man da ser for seg en felles eksamen som skal dekke alle områder innenfor sykepleierutdanningen, er dilemmaet at vi ikke oppnår den balansen. Hvis vi ser for oss at vi har en spesiell bekymring rundt medikamentregning, og at det er en prøve der vi forventer at sykepleiere har 100 pst. riktig – og det gjør man på alle utdanningsinstitusjoner – så er kanskje det et utgangspunkt for å få litt bedre oversikt over hvordan kvaliteten i utdanningene fra den ene institusjonen til den andre matcher hverandre. Jeg tror også at mye av det arbeidet som en del institusjoner nå gjør ved å ha kontakt med utdanningsinstitusjoner i andre land, også bidrar til diskusjonen om kvalitet ved hvert enkelt utdanningssted, og at det er interessant. Jeg tror vi nå må prøve å heise debatten om kvalitet innenfor høyere utdanning på mange ulike områder. Jeg er helt sikker på at representanten Harberg også ser dilemmaet ved å innføre karakterkrav ved opptak, nemlig at vi – i hvert fall i første omgang – vil miste mange søkere som vi i dag trenger. Og når man er igjennom et flerårig utdanningsløp, må man også se på hva man kan oppnå gjennom utdanningsløpet for at utbyttet av utdanningen forsterker seg, selv om det kanskje kan være noen som har med seg noen kunnskapshull inn når det gjelder matematikk og realfag som er en viktig utfordring. Så jeg er absolutt opptatt av at vi fortsetter å ha dialog med Stortinget og ellers om hvordan vi skal få hevet kvaliteten – ikke bare i sykepleierutdanningen, men i alle utdanninger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Beklager!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Jeg har lyst til å takke for en interessant interpellasjon og en nyansert og viktig diskusjon. For det er ingen av disse problemstillingene som er tatt opp her, som det går an å vedta en gang for alle, og så kan Stortinget bare reise hjem. Det handler om nettopp den balansen som flere av oss har vært inne på nå. Vi er tjent med å ha autonome institusjoner som stiller krav til seg selv, og som legger sin ære i å utvikle seg til å være av veldig god kvalitet. Vi er også tjent med at de spesialiserer seg og spisser seg på ulike områder. Samtidig ønsker vi en forsikring om at det er god kvalitet på alle de som utdanner seg – på sykepleien, men også på lærerutdanningene, ingeniørutdanningene og de andre profesjonsutdanningene, og på ulike studier innenfor universitetssektoren. I dette farvannet må vi klare å gå klokt fram. Jeg vil særlig si at hvis det går rykter om enkelte institusjoner og kandidater fra enkelte institusjoner, som de institusjonene egentlig ikke har noen mulighet til å forsvare seg mot, er man i et system som er for lite oversiktlig, og der det er for lite uttrykt hva slags kvalitet man har på ulike områder. Jeg tror det bare er én ting å gjøre med det: å ta med seg de ulike hensynene og de dilemmaene vi har her. Vi må se på om det kan være behov for sentrale prøver på noen områder, eller sørge for at vi har noen definisjoner av kvalitet og noen undersøkelser av kvalitet der vi sammenligner institusjoner. Det kan gi oss en pekepinn. Jeg er opptatt av at ledelsen ved de ulike institusjonene for høyere utdanning som har ambisjoner om å være framifrå utdanningsinstitusjoner, i dag egentlig har for lite verktøy til å vurdere kvaliteten på det tilbudet de selv gir til studentene opp mot andre nasjonale og internasjonale utdanninger. Så dette er en veldig spennende debatt. Så vil jeg gjerne gi en uforbeholden unnskyldning til Fremskrittspartiet for at jeg sa feil. Det var ikke meningen – beklager så mye. For jeg deler Fremskrittspartiets utgangspunkt, og jeg skjønner at Fremskrittspartiet deler vårt, nemlig at vi må ha den største oppmerksomheten rundt hva som er læringsutbyttet til de studentene som er ferdig uteksaminert, og som har bestått. Her kommer det unge mennesker inn – de er 20, 21, 22 år – og mange kan ha komplekser innenfor noen fag, som det faktisk går an å fikse i løpet av den perioden man er student, eller ved hjelp av forkurs. Det er det som er så fantastisk med læring – det går faktisk an å lære hele livet.
Arve Kambe (Høyre), 2013-01-22:
Hver kveld, før jeg legger meg, leser jeg biografien om Kristin Halvorsen. Det er en veldig kjekk bok å lese. Hun har et godt og varmt hjerte for utdanning, men jeg har fortsatt til gode å lese om maritim utdanning i biografien. Det tror jeg ikke er tilfeldig, og jeg tror heller ikke det kommer på slutten av boken. De siste to årene har jeg løftet maritim utdanning i Stortinget. Jeg oppdaget at det var en relativt liten interesse for emnet maritim utdanning, både på regjeringsnivå og stortingsnivå. Det ser ut som om dette har endret seg med statsrådens svar til komiteen, og jeg er glad for signalene statsråden kommer med, om ikke minst møter. Men dette har noe med gjennomføringsevne og styringsevne å gjøre, og en samlet opposisjon har i hvert fall vist at vi har kraftige ambisjoner for maritim utdanning. Mitt spørsmål til statsråden er: Mener statsråden at strukturen på fagskole- og videregående skolenivå i dag er et problem for kvaliteten til maritim utdanning?
Arve Kambe (Høyre), 2013-01-22:
Maritim utdanning er kostnadskrevende, både fordi vi har en uhensiktsmessig struktur og på grunn av lærekreftene. Mange av lærerne er eldre. Mange av lærerne som skal jobbe der, konkurrerer gjerne om jobber i Sjøfartsdirektoratet, Kystverket, rederier, losyrket og andre typer stillinger, og undervisningsstillinger har gjerne for lav lønn – det er det ene. Det andre er at utstyret er veldig krevende. I mange regioner, særlig der hvor høgskolene er, har gjerne de maritime næringene vært med på å finansiere utstyr på høgskoler, fagskoler og videregående skoler. Det er helt åpenbart at de maritime skolene ligger i en for svak finansieringskategori. I og med at Halvorsen varsler en ny maritim strategi fra regjeringen, kan jeg i hvert fall hinte litt om hva Høyre tenker om sin maritime strategi, som også er på vei. Den går bl.a. ut på at nettopp denne typen skoler må flyttes over i en annen finansieringskategori, slik at de får mer penger per klasse, slik at de har utstyr, lærebøker og lønn å betale til lærekreftene.
Arve Kambe (Høyre), 2013-01-22:
Som tidligere nevnt i dag, har Stortinget gjennom to år etterlyst en framdrift på maritim utdanning, og etter å ha lest departementets brev til komiteen vil jeg gi honnør til statsråden og hennes departement, for vi ser at de i alle fall har begynt å ta dette på alvor på en helt annen måte enn tidligere. Det viser at Stortinget kan styre politikken, ikke nødvendigvis gjennom vedtak i Stortinget, men gjennom påvirkning. For jeg tror jeg nesten aldri har hørt Arbeiderpartiet, SV eller Senterpartiet snakke om maritim utdanning i Stortinget, verken før jeg havnet på Stortinget eller – ikke minst – etterpå. Det er stort sett opposisjonen som i denne perioden har kommet med initiativene, og så har regjeringspartiene kommet halsende etter. Det er «fair enough» så lenge situasjonen er som den er parlamentarisk. Maritim næring er svært viktig for Norge. Det er kanskje den nest største næringsklyngen vi har, med mange høykompetente på arbeidsplassene, både i leverandørindustrien og på skipene. Det er høyere utdanning. De vanlige fagbrevene har også høy utdanning og behov for en ganske intens videreutdanning gjennom livsløpet. I dag er det fire høyskoler som jobber med dette. Det er ikke den strukturbiten vi tar opp i representantforslaget. Det vi fokuserer på i forslaget, er strukturen rundt de videregående skolene og fagskolene. Vi har rundt 20 videregående skoler og 14–15 fagskoler. Det er relativt få elever til så mange studieplasser. Og når vi vet at alle som har lyst til å bli sjøfolk, har en rimelig grad av fleksibilitet med hensyn til hvor de skal jobbe, regner jeg med at de har en lav terskel for å flytte på seg under utdanningen. Dermed ligger det meste egentlig an til en strukturendring. Noe av det vi har tatt opp med Aasen-utvalgets leder, er om en stortingsmelding er for mye i forhold til det vi ber om. Ja, det kan godt hende. Vi er med på alle konkrete forslag, både små og større, som kan tas underveis, men vi har oppfattet at regjeringen ikke har hatt interesse for det, inntil nå, og dermed har Aasen-utvalget også sagt at en stortingsmelding ville avdekket og fått løst en del av de strukturelle problemene, fått vekket opp Kunnskapsdepartementet, fått vekket opp fylkeskommunene og ikke minst fått vekket opp høyskolene for å få et bedre samarbeid. Dermed har vi stått fast på at en stortingsmelding ville løst det, men hvis statsråden nå signaliserer at finansieringsordningen for fagskolene kan endres på en måte som gjør at det blir interessant for fylkeskommunene å sentralisere et tilbud, og at man kan få backing fra regjeringen på det, uten at det blir distriktspolitikk, men at det blir maritim politikk, så er det interessante signaler. Men det tror jeg når jeg ser det. Det har vært for mye møter. Nå er det på tide med handling. Fra regjeringsskiftet i 2013 er vi klare for endring i den maritime politikken.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2013-01-22:
Den maritime sektoren står overfor store utfordringer med tanke på rekruttering av relevant arbeidskraft med spesialisert kompetanse for å dekke fremtidige behov i næringen. Det synes klart at dagens finansieringssystem for fagskolene ikke er tilpasset behovet for å styrke den maritime utdanningen, noe også representanten Arve Kambe fra Høyre nettopp beskrev. Dette er alvorlig med tanke på at den maritime næringen er en av Norges største næringsklynger og utgjør en viktig del av næringslivet vårt. Maritim kompetanse er helt essensielt om vi skal hevde oss i den globale konkurransen om kunnskapsarbeidsplasser. Dette er en av grunnene til at Høyre for andre gang ber regjeringen legge fram en egen stortingsmelding om en styrket maritim utdanning. Vi deler Sjøfartsdirektoratets bekymring for kvaliteten på den maritime utdanningen, og vi stiller oss bak sjøfartsdirektør Olav Akselsen når han sier at dårlig kvalitet på norsk maritim utdanning vil svekke omdømmet til Norge som en kvalitetsnasjon innen shipping. Det er viktig å ta vare på den gode kvaliteten vi har hatt der. Maritim profesjonsutdanning er ressurskrevende – faglig krevende for elever og undervisningspersonell og økonomisk krevende for skoleeier, som kontinuerlig bør ha oppdatert og relevant utstyr. Knapt noe utstyr i norsk skole er så kostbart som i den maritime utdanningen. Med mange og små involverte utdanningsinstitusjoner er det en stor utfordring å innfri de kostbare utstyrskravene til den maritime utdanningen. Dette må vi politisk ta på alvor. Skal vi investere i kunnskap for maritim næring, må vi også investere i utstyr for maritim utdanning. Det er klart behov for et løft på feltet, og en arbeidsgruppe nedsatt av MARUT har fremmet innstilling med forslag til ny nasjonal struktur for maritim offisersutdanning. Utvalget anbefaler konsentrasjon av utdanningstilbudet, differensiert utdanningsløp, rekrutteringsarbeid, en nasjonal rammeplan, samarbeid og arbeidsdeling og kompetanseutvikling. Videre anbefales investeringer i infrastruktur og økt forsknings- og utdanningsvirksomhet. Høyre mener det er viktig at regjeringen følger disse anbefalingene fra utvalget. Vi mener det haster med å sikre kontinuitet og politisk trykk på de prosesser som er igangsatt innen den maritime utdanningssektoren. Vi er derfor svært skuffet over at regjeringspartiene nok en gang velger å avvise forslaget fra Høyre om å komme med en stortingsmelding på feltet.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2013-01-22:
Yrkesopplæringen er en svært viktig del av en helhetlig utdanningspolitikk. God kompetanse fra videregående opplæring øker sterkt sannsynligheten for deltakelse i videre utdanning eller yrkesliv. Etterspørselen etter godt kvalifiserte fagarbeidere er økende i de fleste bransjer. Næringslivet har i dag, og vil også i fremtiden, ha et stort behov for kompetente medarbeidere. Det store frafallet i dagens skole er derfor et stort problem for den enkelte elev og for samfunnet som helhet. Den største utfordringen er det høye frafallet på yrkesfag og i overgangen fra skole til læreplass. Her mener Høyre at det kreves en mer målrettet innsats for at langt flere elever enn i dag kan fullføre utdanningsløpet. God tilgang på læreplasser er avgjørende i kampen mot frafall. Høyre har derfor foreslått å øke lærlingtilskuddet til bedrifter som tar inn nye lærlinger. Vi ønsker mer yrkesretting av fellesfagene på yrkesfaglige studieprogram, og vi mener det er viktig at elever som ikke får læreplass, kan gis et godt alternativt tilbud, slik at de har gode forutsetninger for å avlegge fagprøven. Kompetente lærere er en svært viktig del av arbeidet med å løfte yrkesfagene, og mange ulike yrkesutøvere besitter verdifull kompetanse som de ønsker å dele med elevene i skolen. For å gjøre elevene bedre forberedt til det arbeidslivet som venter dem, er det viktig å bygge ned barrierene mellom arbeidsliv og skole. En måte å gjøre dette på er å rekruttere lærere fra næringslivet. Skolen må være mer bevisst det å knytte til seg kompetansearbeidskraft og personer med et godt nettverk til bedrifter og næringsliv. Skal en lykkes med å rekruttere dyktige fagpersoner fra bedrifter i nærmiljøet, må det også legges til rette for gode desentraliserte utdanningstilbud. Beskjeden er klar: En må knytte undervisningen i skolen nærmere næringslivet. Det må legges bedre til rette for at erfarne fagfolk gis tilgang til pedagogisk tilleggskompetanse for å kunne bli lærere i yrkesfag. Dette var faktisk den beskjeden vi fikk da Høyre og Fremskrittspartiet, ved undertegnede og Mette Hanekamhaug, besøkte Stranda vidaregåande skule, der Ole Bjørn Hjellegjerde, en gründer med breddeerfaring fra næringslivet, underviste i entreprenørskap. Han fortalte at han stortrives i jobben, men at det må legges langt bedre til rette for at de som jobber i næringslivet, får mulighet til å komme ut og også være i skolen.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2013-01-22:
Saksordføraren har gått gjennom saka på ein god måte. Eg trur alle partia i denne salen har stor merksemd mot arbeidet med å heva kvaliteten i undervisninga. Det er mange måtar å gjera det på, m.a. å etablera senter for framifrå utdanning. Det var òg grunnen til etableringa av det første senteret for knappe to år sidan. Når regjeringa no i budsjettet for inneverande år tildeler 10 mill. kr til ytterlegare tre senter, er det fordi det er store forventingar til denne måten å heva kvaliteten på utdanningane på. Dette blir òg understreka av statsråden i hennar brev til komiteen. Som saksordførar for Meld. St. 13 for 2011–2012 Utdanning for velferd er eg naturlegvis tilfreds med at statsråden peikar på at eitt av dei tre nye sentra bør innrettast mot nettopp helse- og sosialutdanningane. Det er slik sett i tråd med stortingsmeldinga. Dette er ein hensiktsmessig måte å arbeida politisk på. Ein utformar politikken og retninga i ei stortingsmelding. Gjennomføringa tek ein så i dei årlege budsjetta, slik vår tilråding til vedtak er prega av. Men retninga og forventingane deler me altså. Arbeidarpartiet meiner at desse sentra vil utfylla og i stor grad bidra til å likestilla forskinga og god utdanning i sektoren. I tillegg er intensjonen at senter for framifrå utdanning skal stimulera til utvikling og innovasjon i læringsmåtar og pedagogisk tilrettelegging i utdanninga. Eg synest det er tillitsvekkjande at statsråden har signalisert at denne ordninga skal vera prega av høg kvalitet. Det er difor bra at NOKUT er ansvarleg for heile utlysingsprosessen fram til realiseringa ein gong til hausten. Om det eksakt skal vera 20 senter og like mange som det er senter for framifrå forsking, er ikkje det viktigaste. Men retninga og forventingane deler nok, som sagt, alle i denne salen med forslagsstillaren. Difor er òg tilrådinga til vedtak at saka blir lagd ved protokollen. Så får me ta realiseringa der ho høyrer heime, nemleg i dei årlege budsjettprosessane.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2013-01-22:
Komiteen er svært samd med forslagsstillarane i at så mange som mogleg av dei som ynskjer ei høgare utdanning, får høve til det. Likevel er det etter komiteen sitt syn ikkje naudsynt med nokon alternativ opptaksprøve som grunnlag for inntak til høgare utdanning. Dagens ordning med realkompetansevurdering og Y-veg som supplement til generell studiekompetanse som opptaksgrunnlag til høgare utdanning synest tilstrekkeleg. Ein einstemmig komité er samd i det som kunnskapsministeren skriv i sitt svar til komiteen om at det er viktig med enkle og føreseielege krav for opptak til høgare utdanning og for rangering av kvalifiserte søkarar. Dette er ein føresetnad for at elevane i vidaregåande opplæring skal kunna gjera gode vurderingar og rett val av høgare utdanning. Fleirtalet i komiteen – medlemene frå Arbeidarpartiet, Framstegspartiet, Høgre, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet – sitt syn er vidare at dei fleste søkarane til høgare utdanning i Noreg, er nøgde med felles opptaksreglar basert på felles opptakskrav og rangering av kvalifiserte søkarar. Det synest heller ikkje å vera noko stort ynske frå institusjonane når det gjeld opptaksprøvar som generell ordning. Fleirtalet ser difor ikkje noko stort behov for å endra gjeldande regelverk. Det er slik at generell studiekompetanse gir grunnlag for opptak til høgare utdanning. Me kjenner godt til den ordinære vegen gjennom studieførebuande utdanningsprogram i den vidaregåande skulen, men også vaksne søkarar som kan dokumentera fem års yrkeserfaring, kan søka etter den såkalla 23/5-regelen. Vidare er det mogleg for alle utan generell studiekompetanse å få vurdert sin realkompetanse som grunnlag for opptak til eit bestemt studium. Desse må nødvendigvis bli rangert i forhold til ordinære søkarar. Dette er det institusjonane som har ansvaret for å gjennomføra, eventuelt gjennom eit intervju eller ein test. Vidare har regjeringa innført ei ordning med Y-veg for dei med fagbrev og yrkeserfaring, men som manglar den generelle studiekompetansen. Dette kan gi grunnlag for opptak til ulike utdanningar, t.d. vil eg nemna ei spesielt vellukka ingeniørutdanning. Eg har no kort nemnt nokre alternative løp. Forslagsstillarane har i tillegg eit ønske om meir bruk av opptaksprøvar. Det går det naturlegvis an å innføre, men eg fryktar at resultatet blir eit meir komplisert system som blir mindre oversiktleg og mindre føreseieleg for studentane. I tillegg vil dette kunna bety ei svekking av Samordna opptak. Det er i alle fall ikkje ønskjeleg. Eg fremjar hermed komiten si tilråding, slik ho kjem fram i saka. Når det gjeld mindretalet, vil dei sjølve sjølvsagt gjera greie for sitt syn og eventuelt fremja sine forslag.
Svein Harberg (Høyre), 2013-01-22:
Jeg må først få lov til å kommentere at det var spennende å høre representanten Tor Bremer anbefale stortingsmelding som en god måte å ta de overordnede retningslinjene på, for så å ta det i budsjettet. Det gjaldt åpenbart ikke i forrige sak om maritim utdanning. Men det får vi ta med oss videre. Vi i Høyre setter stor pris på alle som kommer med gode og konstruktive forslag i den hensikt å øke kvaliteten i norsk utdanning. Jeg vil derfor starte med å berømme Venstre for gjennom dette forslaget å ha satt kvaliteten i høyere utdanning på dagsordenen. Sentre for fremragende utdanning er et godt tiltak som vi i Høyre har stor tro på, og det er bra med de sentrene som nå har fått sine bevilgninger i statsbudsjettet. Vi støtter også Venstres initiativ for å få flere slike sentre på plass og mener regjeringen må fortsette opptrappingen av denne satsingen. Høyre har gjentatte ganger oppfordret regjeringen til å utarbeide en strategisk plan for høyere utdanning. Hvilke mål skal vi ha for høyskolene våre, for universitetene våre og for forskningsmiljøene våre? Hvordan skal vi greie å utdanne riktig mengde kandidater til de forskjellige yrkene, og hvordan skal vi greie å utløse engasjement, kreativitet og fri utfoldelse på institusjonene, samtidig som samfunnets behov blir dekket? En slik strategisk plan ville også kunne legge grunnlaget for videre etablering av sentre for fremragende utdanning. Det er ikke lett for oss å si hvor mange slike sentre som skal etableres for å gi det riktige løft på de forskjellige fagområdene. Dette er bakgrunnen for at vi i Høyre ikke støtter det konkrete forslaget fra Venstre om å etablere 20 slike sentre, men jeg er glad for at opposisjonen har samlet seg om forslaget om at det må lages en opptrappingsplan. Det har for øvrig vært spennende å merke seg at også statsråden nå har begynt å lufte behovet for en langsiktig plan og strategi, konkret lansert på Forskerforbundets konferanse, og som en idé for struktur og bygninger innenfor forskningen. Jeg regner med at når statsråden nå har sett behovet for en slik plan, og – ifølge henne selv – lufter dette som en idé, er det fordi hun har tanker om å gjøre noe med det. Det setter vi pris på og håper og tror at en slik plan også omfatter høyere utdanning og danner grunnlaget for en opptrappingsplan for sentre for fremragende utdanning. Jeg er glad for at det virker som om Stortinget er samlet om intensjonen om – akkurat som forrige taler sa – å få etablert enda flere slike sentre. De tre som kom i årets budsjett, er som sagt bra. Jeg registrerer at regjeringspartiene presiserer at dette også i fortsettelsen er en budsjettsak. Det har vi da heller aldri vært i tvil om. Da passer det godt å sette i gang arbeidet med en konkret plan nå. Det inviteres Stortinget til å vedta i dag. Det er det ikke flertall for, men jeg er i hvert fall glad for at regjeringspartiene ikke avviser forslaget, men foreslår å legge det ved protokollen.
Svein Harberg (Høyre), 2013-01-22:
Takk til statsråden for svaret. Det er åpenbart at vi har noen felles bekymringer. Det er jo slik, som statsråden sa, at det er ikke alt rapporten gir klare svar på – det er riktig. Men det er grunn til bekymring når Sykepleierforbundet helt klart sier at det er en utfordring. Det er flere parametre som viser at det er for store forskjeller mellom utdanningsstedene, sier nemlig Sykepleierforbundets leder Eli Gunhild By. Det er en konkret tilbakemelding fra dem som jobber med det, og det skal vi ta på alvor. Som jeg nevnte, det skumleste av alt er kanskje når sykepleierlederen på Glittreklinikken sier helt klart at det er studenter fra enkelte institusjoner som ikke vurderes når de skal ansette folk. Da har vi bommet på et eller annet vis. Så synes jeg det er veldig fint at statsråden tar opp dette med dialog mellom brukerne av kompetansen, i dette tilfellet helsevesenet og utdanningsinstitusjonene, for utvikling av tilbudet, og at det må gjelde både videreutvikling av lærerne som skal undervise i dette, og det tilbudet som gis til studentene. For Høyre er det viktig at denne debatten dreier seg om å sikre et minimum. Jeg ble litt usikker på om vi hadde samme tanke om det, fordi en slik felles prøve må brukes kun til å stadfeste et minimum. Det må ikke begrense den enkelte institusjons mulighet til mangfold og dens frihet til gladelig å øke kompetansen utover dette minimum. Men tryggheten både i forhold til ansettelser og for brukerne av helsetilbudet må kunne dokumenteres på en god måte. Så er jeg helt enig i – vi har for så vidt også så vidt vært innom det i tidligere diskusjoner i dag – at dette godt kan være en prinsipiell debatt som gjelder flere utdanningstilbud. Denne balansegangen mellom å sørge for at en kompetanse er på plass samtidig som en skaper mangfold, og at en tilpasser seg næringslivets behov samtidig som en utdanner for fremtiden, er en balanse som vil være en utfordring hele tiden. Men, som sagt, minimumskompetansen må vi på en eller annen måte sikre, og jeg oppfatter at statsråden var villig til å se videre på det.
Svein Harberg (Høyre), 2013-01-22:
Takk for debatten og til dem som deltok. Jeg må nok innrømme at jeg skulle ønske det hadde vært en lengre debatt – ikke fordi den skulle være lang, men fordi jeg hadde forventet et større engasjement. Jeg synes det er merkelig at det største partiet på Stortinget er fraværende i en slik debatt, men slik er det nå. Så ble jeg litt forundret over siste innlegg, fra Mari Lund Arnem, som mente at jeg tvilte på kvaliteten hos dem som tar studier, eller dem som er ute i arbeid. Hele mitt innlegg gikk på det motsatte, og jeg viser til at det er en rapport, et sykepleierforbund og de som ansetter ved institusjonene, som tar opp dette problemet. Derfor bringer jeg det inn i stortingssalen. Jeg har ingen personlig grunn til å betvile kvalitetene, og jeg har ingen dårlige opplevelser. Men de signalene må vi ta på alvor, det er vår jobb som stortingspolitikere å følge det opp. Da er det i hvert fall totalt misforstått når det sies at det er jeg som tviler. Ellers synes jeg det var hyggelig å få så stor støtte fra SV til det mangfoldet som vi ønsker. Det var jo nettopp det som jeg oppfattet at både statsråden og jeg var inne på – at vi ikke må lage ordninger som hindrer spissing, sterkere kompetansebygging og litt forskjellige retninger på de forskjellige utdannelsesinstitusjonene. Jeg er representant for Agder. Der har vi et universitet som har satset veldig på eHelse. Det er klart at de fortsatt skal være god på eHelse, og alle som tar en eller annen helseutdanning der, bør være god på eHelse. Det skal fortsatt være sånn. Men det er altså minimumskunnskapen for å utføre viktige, sentrale oppgaver vi snakker om. Så en liten kommentar til karakterkrav. Ja, mange deler bekymringen over hva en gjør hvis en plutselig innfører karakterkrav til et studium, for en kan tenke seg at det da blir et opphold, eller et gap i rekrutteringen. Høyre mener at kvalitet uansett må gå først. Det andre vi tror, er at ved å øke karakterkravet, hever en statusen til yrket, og en rekrutterer fra nye grupper. Jeg skal være med på at det kan være et eksperiment i en overgang, og det kan være spennende å se hvordan en løser det. Men vi må gjøre noe for å heve kvaliteten i sykepleierutdanningen. Ufaglærte er i hvert fall et ufattelig dårlig alternativ. Engasjementet i denne saken var å sikre vår trygghet og tryggheten til de som skal ansette nyutdannede. Det føler jeg vi har fått fokus på. Det andre som var viktig, var studentenes – jeg hadde nær sagt – rett til å bli betraktet som gode kandidater når de skal søke arbeid etter utdannelse. Det er et viktig element. Takk for debatten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-01-22:
En gammel Venstre-dame lærte meg en gang lenge før ordet «fokus» hadde tatt over i norsk politikk, at det man sentrerer, gir man kraft. Det er veldig mange gode intensjoner, det er veldig stor enighet om retning, det er veldig lave forventninger, og det er veldig mye snakk om fokus. Men av og til føler man at man i politikken i dag er veldig ute av fokus når man begynner å snakke om fokus. Det å sette seg klare mål og også vise dem fram gjennom budsjetter, så klart, er det vi gjør som politikere. Den barmhjertige samaritan hadde, som kjent, ikke bare gode intensjoner, men hadde faktisk penger til å betale for seg også. Det å gjøre formidling av kunnskap til noe med høyere status er en viktig oppgave for oss som politikere. Vi bør ha høye ambisjoner om at det å formidle kunnskap er like viktig som å finne kunnskap, og vi må gi status til det å formidle kunnskap. Det gjør vi gjennom det vi skal gjøre med læreryrket framover, men også med tanke på hvordan vi skal formidle kunnskap på høyere nivå. Derfor mener jeg at man burde ha satt seg større ambisjoner om utbygginga av slike sentre, på likt nivå med det man har hatt når det gjelder sentre for fremragende forskning, nettopp for å kunne si at forskning og formidling begge er to veldig høyverdige deler av vår universitets- og høyskoleavdeling. Venstre støtter også forslaget om en opptrappingsplan. Vi ser ikke at det er noen konflikt mellom det å ha en opptrappingsplan og det å ha et mål for en opptrappingsplan, men vi vil gjerne stå for målet for en opptrappingsplan samtidig som vi står for opptrappingsplanen. Vi kommer til å vise fram alternativer i våre budsjetter, og vi kommer til å vise i hvilken retning dette skal gå. Så her trenger man hele den barmhjertige samaritans innstilling, både det å være villig til å betale penger og det å ha gode intensjoner.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-01-22:
Ja takk, det vil jeg. Jeg tar hermed opp forslaget fra Venstre.
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Jeg tar opp de forslagene der Fremskrittspartiet er medforslagsstiller.
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Statsråden peker på den kommende meldingen for yrkesfagene. Vi er utrolig glad for at denne meldingen kommer, nettopp fordi vi mener det er viktig å ha hovedfokus på yrkesfagene framover. Men samtidig er det, som jeg også nevnte i mitt innlegg, veldig skuffende at regjeringspartiene ikke velger å ta opp til drøftelse eller bidra i debatten og diskusjonen rundt noen av de forslagene som blir fremmet i representantforslaget. Uansett om det skal komme en stortingsmelding senere eller ikke, mener vi i Fremskrittspartiet at det er viktig å ha en konstruktiv debatt og meningsutveksling mellom partiene, nettopp for å komme fram til best mulig løsninger. Mitt spørsmål til statsråden er simpelthen: Hvorfor ønsker ikke regjeringspartiene å bidra i denne debatten? Er det simpelthen fordi man mener at ingen av opposisjonspartiene har noe konstruktivt å bidra med i denne debatten framover?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Jeg vil gå inn på litt av det statsråden svarte på forrige replikk, bl.a. gjelder det punkt 7 i forslaget, at man ønsker at regjeringa tar initiativ til mer effektiv formidling, og der svaret var: Ja, det er mulig – sett i gang! Problemet er at dette ikke gjøres i dag. Det er jo nettopp det man ønsker, at det skal tas initiativ til at det blir gjort. Når det gjelder punkt 8, TAF-ordningen, har det forekommet diskusjon om regelendringer som gjør at TAF-ordningen kan svekkes og i verste fall vil bortfalle, slik det faktisk er i dag. Statsråden kunne heller gått mer inn på hva man ønsker for TAF-ordningen framover, da vi vet at den er truet nå. Når det gjelder punkt 9, var statsråden inne på at dette er kommunenes ansvar. Nei, for det første er det fylkeskommunenes ansvar. For det andre ser vi at fylkeskommunenes økonomi i stor grad ikke er god nok, og at utstyrsparken, som det her vises til, ikke er god nok. Da blir spørsmålet til statsråden: Hvordan skal man ivareta disse forslagene som hun så nonsjalant avviser?