Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-16:
Dette er en vanskelig og krevende sak, som flere har vært inne på, og derfor vil også jeg takke saksordføreren for godt håndverk. Det er en omfattende sak å være saksordfører for. Jeg har også lyst å takke Heggelund for et glimrende innlegg, hvor essensen i saken oppsummeres på en meget god måte. Denne saken burde egentlig vært litt enklere enn det noen nå har gjort den til. Her er vi dessverre vitne til at opposisjonen spiller et politisk spill, istedenfor å bli med på fornuftige regelendringer på dette meget kompliserte og meget viktige feltet. Forrige gang Stortinget behandlet uførepensjon var det en del usikkerhet om hvordan kommende pensjonister ville forholde seg til reglene. Et flertall mente derfor at det var fornuftig å være forsiktig med endringer for de uføre. Nå skal jeg ikke rippe opp i den gamle striden, men vil heller vise til at det i dag er en tydelig uvilje i denne salen mot å forholde seg til det vi nå vet, som er langt mer enn det vi visste den gangen. Et viktig moment her er kompleksiteten i reglene. For vanskelige regler er et hinder for den enkelte, en merutgift for det offentlige og gjør det vanskeligere å se konsekvensene av ordningene. Regjeringens forslag har som mål å forenkle regelverket. Det synes jeg er meget fornuftig. Det vil jeg også tro at de fleste i denne salen faktisk synes. Følgelig kan jeg ikke med min beste vilje forstå hvorfor noen ikke vil forandre regelverket – med mindre de kun er ute etter å lage litt vanskeligheter i et politisk spill. De foreslåtte endringene vil også passe som hånd i hanske med tankegangen om at det skal lønne seg å jobbe. Alle vil jo at det skal bli enklere for uføre å utnytte en eventuell restarbeidsevne. For samfunnet og ikke minst for den enkeltes del er dette viktig. Da må det være hensiktsmessig å lage regler som gjør det enklere for uføre å kunne arbeide mer og tjene mer penger. I tillegg må man lage enklere regler for fastsettelse av pensjon for dem som har vært uføre, og det må ikke minst være rettferdighet i behandlingen av ulike grupper. Det er verd å nevne at de aller fleste forslagene ikke har nevneverdig proveny, og at de ikke nødvendigvis foreslås for å spare penger. Forskjellene for dem som omfattes av det, er ikke så store, og det at man sparer en del på administrasjon blir bare en ekstra bonus i tillegg. Hovedbudskapet i saken er nettopp å stimulere og motivere folk til å prøve å stå lenger i arbeid og bidra mer i samfunnet. Det er kun forslaget om å endre reglene for skjermingstillegget som har en vesentlig budsjettmessig besparelse. Allikevel er det ikke besparelsen som er hovedmotivasjonen for forslaget. Dette gjøres fordi man ser at kun et mindretall av de arbeidsføre står i arbeid til etter fylte 67 år, mens uføre får full opptjening til fylte 67 år og i tillegg et skjermingstillegg til alderspensjonen. Jeg kan virkelig ikke forstå hvordan et mulig flertall i denne sak kan mene at dette er forenlig med arbeidslinjen. Jeg mener i hvert fall at det ikke er forenlig med arbeidslinjen, og jeg kan ikke helt se at det er en rimelig ordning, når uføre får en relativt god pensjon sammenlignet med den alderspensjonen som de som ikke blir uføre, får. Her er det fristende å utfylle eksemplet litt, som representanten Heggelund delvis var inne på: det med Per og Pål. Begge to nærmer seg pensjonsalderen. Begge to har skrantende helse. Begge to kunne nok kanskje blitt uføre, og begge to går til lege. Per ender opp som ufør, mens Pål nekter å gi seg. Han biter tennene sammen og tar problemene i seg, får tilrettelegging og tilpasning på arbeidsplassen sånn at han klarer å stå i arbeidslivet til han er 67 år. Men hva er det som skjer da? Det som skjer, er at sliteren blir pensjonstaper sammenlignet med den andre. Er dette rettferdig? Jeg bare spør. Det er synd at grunnen til at fornuftige forenklinger kanskje ikke blir vedtatt i dag, delvis skyldes et politisk spill. Det er kanskje ikke overraskende at Arbeiderpartiet går mot saken slik det nå er, siden de tross alt sikkert har litt problemer med å innrømme at de har etterlatt seg et villnis av byråkratiske regler. Men jeg hadde virkelig håpet at både Venstre og Kristelig Folkepartiet ville forholdt seg til arbeidslinjen, og at de kunne vært med og støttet tanken om at det skal lønne seg å jobbe, også når det gjelder uføre. Hvilket incentiv har de uføre for å jobbe når de vet at de uansett vil få lik alderspensjon? Men jeg er i hvert fall optimist. Jeg er overbevist om at det neste gang denne saken kommer opp igjen vil bli flertall for det som Høyre og Fremskrittspartiet nå går inn for.