Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-05:
Det kommer fortsatt få asylsøkere til Norge. I de første ti månedene i 2019 har det kommet færre enn 2 000 asylsøkere. I løpet av de siste fire årene har det kommet om lag 12 000 asylsøkere, og av dem er 1 500 relokalisert fra EU, og 400 er enslige mindreårige som har fått ny behandling. Færre asylsøkere over en fireårsperiode har vi ikke hatt siden 1990-tallet, og færre personer som kommer enn i 2019, har vi sannsynligvis ikke hatt siden tidlig 1980-tall. Det er bra at det kommer færre, for det gir oss rom til å prioritere andre typer oppgaver, som vi også skal komme litt tilbake til. Men det er ikke riktig slik som Arbeiderpartiet sier, at det er bare på grunn av europeisk politikk, for Europa har ikke hatt en like stor nedgang i antall asylsøkere som det Norge har hatt – på langt nær. Få asylsøkere bidrar også til å redusere behovet for asylmottak, og fra starten av 2019 og fram til utløpet av oktober har antall beboere i asylmottak blitt redusert fra 3 700 til 2 800. Eller for å sette det i et litt videre perspektiv: Fra 2016 har det blitt redusert fra 30 000 til 2 800 nå. Ved utløpet av 2020 er det anslått at det vil være om lag 2 000 beboere på mottak. Reduksjonene i mottaksbefolkningen vil isolert sett føre til reduserte utgifter til innkvartering av asylsøkere, men er også en utfordring opp mot at vi er nødt til å gå ned på antall mottak. Dette blir godt gjenspeilet i dette budsjettforslaget. Det er også viktig i framtiden å føre en asylpolitikk som vil holde antallet asylsøkere uten beskyttelsesbehov lavest mulig. Det gjør at ressursene kan brukes på personer med et reelt beskyttelsesbehov. Sett i lys av det lave antallet asylsøkere og den forventede nedgangen i familieinnvandringen foreslår regjeringen å ta imot 3 000 overføringsflyktninger for 2020, i tråd med Granavolden-erklæringen. Det er viktig å understreke at regjeringen har et humanitært svar på at det kommer færre asylsøkere til Norge. Ved å ta imot flere overføringsflyktninger er Norge nå helt i toppen av de landene som tar imot flest overføringsflyktninger per capita. Vi har sett store utfordringer i Libya, Noen mener at det beste er å kunne ta imot en og annen båt med personer som kommer seg over fra Libya, mens det vi ønsker å støtte opp om, er et FN-program der man evakuerer dem som virkelig har behov for beskyttelse, til Rwanda. I Libya er det rundt 700 000 migranter, men det er bare, ifølge IOM, mellom 10 000 og 20 000 av dem som er det vi kaller konvensjonsflyktninger, og da er det viktig at vi skal stille opp. I det neste uttaket i 2020 kommer vi derfor til å prioritere uttak fra Libya gjennom Rwanda og Romania med ca. 800 kvoteflyktninger. Det er videre mange andre ting som skjer innenfor dette feltet. Det skal bl.a. implementeres nye systemer for grensekontroll i Schengen. De nye systemene vil bidra til mer effektiv yttergrensekontroll og gi en bedre oversikt over hvem som til enhver tid oppholder seg i Norge og Schengen. Norge er gjennom sitt Schengen-medlemskap forpliktet til å implementere disse nye systemene, og regjeringen foreslår derfor å bevilge samlet 22,6 mill. kr, herunder 13 mill. kr til UDIs budsjett og 9,6 mill. kr til Politidirektoratets budsjett. Videre har regjeringen i tråd med Granavolden foreslått å redusere gebyret med 25 pst. for familiegjenforening for personer med fluktbakgrunn fram til de har fått innvilget permanent opphold. Dette innebærer at gebyret settes ned fra dagens sats på 10 500 kr til 7 800 kr, og det vil tre i kraft i løpet av våren 2020. Et av målene til regjeringen er å ha raske returer av personer som ikke har oppholdstillatelse. Dette er en forutsetning for at vi skal lykkes med å få få personer til Norge som ikke vil ha krav på asyl. Norge har vært ganske ledende på returarbeidet. Andre land ser ofte nå til Norge, på hvordan vi har klart returarbeidet. Vi har en kombinasjon av at vi har en raus ordning for dem som ønsker å dra tilbake frivillig gjennom assistert retur, og at vi er konsekvente mot dem som ikke drar tilbake frivillig.