Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Jeg vil aller først få takke komiteen for et godt samarbeid i behandlingen av denne saken, som omhandler en rekke ulike endringer i opplæringsloven. Proposisjonen inneholder forslag om å innføre friere skolevalg på tvers av fylkesgrensene, å innføre en ordning for praksisbrev i alle fylker og lovendringsforslag for å legge til rette for å kunne tilby mer grunnskoleopplæring til ungdom som har rett til videregående opplæring. Videre foreslår regjeringen å etablere en ordning for godkjenning av utenlandsk fagopplæring på videregående nivå, en klargjøring i loven av når opplæringsplikten bortfaller ved utenlandsopphold, og å fjerne lovens anbefaling om maksimal skolestørrelse. Om noen av endringsforslagene står komiteen samlet, i andre spørsmål er komiteen delt, så jeg legger til grunn at de ulike partienes standpunkt vil bli tydeliggjort i løpet av debatten. Jeg vil nå gjøre rede for Kristelig Folkepartis posisjon i denne saken. Når det gjelder spørsmålet om friere skolevalg, er det liten tvil om at enkelte elever kan ha behov for å gå på en skole i et annet fylke enn hjemfylket sitt. Derfor er friere skolevalg i utgangspunktet en god tanke. Men hvis vi innfører fritt skolevalg som en generell rettighet, er jeg redd for at vi kan miste muligheten til å tilby opplæring i et annet fylke til de elevene som av ulike grunner faktisk har behov for det. Da vil det bli en konkurranse, hovedsakelig basert på karakterer, og ikke en vurdering av den enkelte elevens behov. Derfor mener jeg det er en mye bedre idé å gi en rett til friere skolevalg, som vil gjelde i færre og klart definerte tilfeller, som f.eks. dersom eleven bor nærmere skolen i nabofylket sitt enn skolen i sitt eget fylke, dersom det foreligger spesielle sosiale eller pedagogiske grunner til det, eller dersom en elev ønsker en opplæring som ikke tilbys i eget fylke. En målrettet rettighet til dem som har behov for det, er en bedre idé enn en generell rett til alle. Når det gjelder praksisbrev, mener jeg at dette er et viktig alternativ å tilby til de elevene som mangler forutsetninger for eller motivasjon til å gå inn i et ordinært yrkesfaglig opplæringsløp, og jeg støtter regjeringens forslag om å gi alle fylker en plikt til å tilby dette alternativet. Samtidig må det være et mål at flest mulig fullfører ordinær opplæring, og at flest mulig elever kommer over i ordinære lærlingordninger etter to år. Når det gjelder forslaget om å gi muligheten til å tilby mer grunnskoleopplæring til ungdom med rett til videregående opplæring, vil jeg bare si at det er et forslag jeg applauderer. Elever med kort botid i Norge og kort tid i grunnskolen vil ha svært dårlige forutsetninger for å lykkes på videregående, og for at de skal få en fair sjanse til å lykkes, må vi gi dem en mulighet til å forbedre vitnemålet sitt fra grunnskolen. Ved Thor Heyerdahl videregående skole i mitt eget fylke, Vestfold, har man gjennomført et prøveprosjekt der man har prøvd ut dette gjennom en ordning som man kaller Kombinasjonsklassen. Resultatene har vært gode, ikke minst i form av lavere frafall. Jeg håper at flere kommuner og fylkeskommuner vil benytte seg av den muligheten de nå får, og at mange vil la seg inspirere av det som har blitt gjort i et samarbeid mellom Thor Heyerdahl videregående skole, Larvik kommune og Vestfold fylkeskommune. Også når det gjelder forslaget om å opprette en godkjenningsordning for utenlandsk fagutdanning, må jeg si at det er et forslag jeg synes er godt. Kristelig Folkeparti støtter også forslaget om å klargjøre reglene for når skoleplikten opphører ved utenlandsopphold. Dette er en grense det er prinsipielt viktig å avklare. Men når det gjelder forslaget om å fjerne den anbefalte maksgrensen for skolestørrelse, er jeg nok ikke like entusiastisk. Jeg mener, i likhet med Utdanningsforbundet, at regjeringen undervurderer betydningen av at denne anbefalingen står i loven. Det kan nok være god økonomi i det å opprette større og færre skoler, men det bør jo være pedagogiske og ikke kun økonomiske vurderinger som legges til grunn for skolestrukturen. Utdanningsforbundet peker på at det er grenser for hvor stor en skole kan være og samtidig drives pedagogisk forsvarlig. Hvis skolen blir for stor, er det en risiko for at rektor kun blir en administrator og mister muligheten til å utøve pedagogisk ledelses- og utviklingsarbeid. Det betyr jo ikke at det ikke skal være mulig å opprette store skoler, men i en sektor som opplever stram økonomi og stadig skjerpede krav til effektivitet, mener jeg det er fornuftig å gi dem som ønsker å vektlegge de pedagogiske vurderingene, litt drahjelp. Jeg ønsker derfor å beholde lovformuleringen som den står. Kristelig Folkeparti vil stemme imot den foreslåtte lovendringen.