Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
La meg begynne med å oppfordre representanten Korsberg til å lese Arbeiderpartiets merknader i innstillingen. Formodentlig er han i stand til det, og da vil han få en veldig god klargjøring i forhold til hva Arbeiderpartiet står for. Hvis ikke vil ikke jeg bruke denne dyrebare tiden til å prøve å forklare ham det her, men jeg skal prøve i prosessen ute på gangen i ettertid. Jeg vil starte mitt innlegg med å si at det er grunn til å være kjempeglad for den milliardinvesteringen som på tross av Regjeringens politikk har kommet Hydro Polymers i Grenland til gode. Det viser at det fortsatt finnes noen sosialdemokratiske strukturer igjen i samfunnet. Men la meg videre være snar til å si at i dag er det også den eneste industrigleden som vi har. I vinter har strømprisene vært rekordhøye. I den tiden Bondevik II-regjeringen har hatt makten, har vi fått 75 nye arbeidsledige hver dag, og ledigheten stiger i industrien. På toppen av det har Regjeringen sammen med Fremskrittspartiet redusert ledighetstrygden, svekket arbeidsmiljøloven og kuttet i distriktsvirkemidlene for oppretting av nye arbeidsplasser. Innstillingen som vi nå behandler, er et sørgelig kapittel i norsk energi- og industrihistorie. Forlikskameratene, bestående av regjeringspartiene og SV, vil i dag fatte vedtak om at ingenting nytt skal skje i offentlig regi for at vi skal kunne ta mer av gassressursene våre i bruk i Norge. Arbeiderpartiet mener at tiden er inne for å føre en offensiv industri- og energipolitikk. Ledighetstallene og strømprisene det norske folk opplevde i vinter, taler for seg selv. Det virker som om regjeringspartiene ikke vil eller ikke evner å ta situasjonen innover seg, på tross av signalene som er i samfunnet. Regjeringen fører en la skure-politikk, der de er mer opptatt av festtaler enn av resultater. Det beste resultatet jeg kunne oppnå, sa komiteens leder fra Grenland og Kristelig Folkeparti til avisene da forliket var inngått. Det sa han på tross av at han noen uker i forveien stod på torget i Porsgrunn og lovet gass til Grenland. Jeg lurer på om industrien, fagbevegelsen og ikke minst det fakkeltoget som komiteen møtte i Porsgrunn, er fornøyd med den utsettelsen man i dag er med på? Regjeringspartiene hadde mulighet til å samarbeide med Arbeiderpartiet for å få til en mer offensiv politikk for å ta gassen i bruk, for å skape ny industri og for å skape utvikling. De hadde muligheten til å være framtidsrettede. Vi rakte ut hånden for å sikre industrien og miljøet en utvikling og en framtid i Norge. I stedet valgte regjeringspartiene SV – et parti som bare har én hensikt med det forliket de har inngått, og som har kommet fram her i dag, nemlig å hindre at man tar gassen i bruk i Norge. I løpet av våren skal olje- og energiministeren legge fram forslag om gassrør til England. Det neste vil bli at han legger fram forslag om å legge kabler til England – kabler som koster opp mot 10 milliarder kr, og som strømkundene må betale. Energinasjonen Norge skal altså først produsere gassen, så føre den til England, for så å importere strøm tilbake til Norge. At dette er god industri- og energipolitikk, får de skjønne de som kan. Forlikskameratene har valgt tafatthet, og det skjer altså i en tid da vi opplever at industriarbeidsplasser går tapt hver dag og mange bedrifter sliter. Å utvikle industri som kan videreforedle gassen, handler om verdiskaping, det handler om industriutvikling og det handler om arbeidsplasser. Til siste slutt handler det faktisk også om utvikling av velferdssamfunnet. Det er jo gjennom industriutvikling at våre forgjengere har skapt det samfunnet som vi lever i i dag. Nå var det vår tur. Jeg skjønner godt at spesielt Høyre-folk, som f.eks. de i Vest Agder, reagerer på resultatet som nå foreligger. Høyre var partiet som hevdet at de skulle få fart på verdiskapingen. Nå er det på tide med et internt oppgjør.