trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-23:
Grunnen til denne debatten – og det er underlig at ingen andre har tegnet seg, det må jeg bare si – er at det er den største industriskandalen vi har hatt i nyere tid. Men la gå. Jeg vil bare touche inn på to elementer til sist. Jeg hadde ønsket at regjeringen var veldig tydelig på å bestemme seg for å gi innspill til myndighetene i EU om at vi ønsker oss de testene, for det er ulike testregimer som ligger i potten når det gjelder måling. Jeg håper at statsråden kan gi meg tilbakemelding på at vårt utgangspunkt og våre innspill er å ha de testregimene som er så tett opp til virkelig kjøring som mulig. Andre land, amerikanerne eksempelvis, tillater ikke at bilfabrikantene selv lager testene, men sørger for å gjennomføre testene selv, slik at man får likebehandling, mindre mulighet for juks og tall som ligger tettere opp til virkeligheten. Hvorfor det? En av metodene som nå ligger som alternativ, anslår at det vil komme til å være et gap – ikke på 50 pst. i 2020, men på 23 pst. i 2020 – med andre ord et drivstofforbruk 23 pst. høyere enn oppgitt. Det er to grunner til at dette er viktig utover det rent åpenbare med at det ikke kan være sånn at staten aksepterer juks. Hvis vi ikke får virkelige målinger, blir det vanskeligere å nå klimamålene, for det er klart at avgiftssystemet vårt er innrettet for å sørge for å presse fram mest mulig drivstoffeffektive biler. Hvis produsentenes svar på kravet, altså avgiftskomponentene vi har, er mer juks, eller mer tilpasning til systemet og mer triksing for å få lavest mulig målinger, ja da oppnår vi ikke de målsettingene vi har om et mer effektivt, lavere, klimautslipp fra biler. Det andre er at folk blir lurt. Ifølge ICCT øker utgiftene til britiske forbrukere med i gjennomsnitt 450 euro per år som følge av at det reelle drivstofforbruket er høyere enn oppgitt. Med andre ord: Er man opptatt av klima, er man opptatt av å ta store konsern som driver med juks og fanteri, og er man opptatt av å sørge for at forbrukerne ikke blir lurt, er det viktig at staten følger nøye med, med argusøyne, og benytter enhver mulighet til å gå på bilprodusentene – både for å sikre reelle kjøretøysykler og også for å fremme offensive erstatningskrav. Jeg minner igjen om at USA allerede har gjort det. Flere andre europeiske land vurderer det. Oljefondet har gått til sak mot selskapet. Og jeg vil se på det som helt naturlig at norske myndigheter kommer tilbake når de har fått alle fakta på bordet, og gjør akkurat det samme, for dette kan vi ikke finne oss i.
Eirik Milde (Høyre), 2016-05-23:
Da ble skogvern et ikke helt overraskende tema både fra Senterpartiet og fra SV. Det kunne da kanskje være greit å se på merknadene om skogvern som en samlet komité stiller seg bak. Når det gjelder vurderingen av at uproduktiv skog kan inngå som en del av rapporteringen, er faktisk hele komiteen enig i at det kan den, og at det ikke er noe som tyder på at det totalt sett har vært en forverring i situasjonen for truede arter, har også hele komiteen stilt seg bak. Når det gjelder å sikre forsvarlig forvaltning av skogen, slik at ressursene kan hentes ut på en måte som ivaretar både næringen og naturen, er også det noe en samlet komité står bak. Ordningen med frivillig skogvern, som har fungert godt, og at det frivillige skogvernet skal økes, har også hele komiteen stilt seg bak. Komiteen er også enig i at frivillig skogvern er en tillitsbasert ordning som er avhengig av opprettholdelse på samme nivå som tidligere for å sikre forutsigbarhet for grunneiere. Egentlig er dette snakk om hvorvidt frivillig vern, når man har et prosentmål, ikke er faglig fundert. Der er jeg litt enig med representanten Elvestuen i at det frivillige skogvernet både er faglig fundert, og at det er etter faglige vurderinger den skogen er vernet. Og det vil vi også fortsette med i framtiden. Jeg ser for så vidt ingen konflikt i de to tingene. Når Høyre har gått med på et langsiktig mål om 10 pst.-vern, betyr ikke det at vi har gitt på båten forsvarligheten i forhold til de faglige vurderingene som ligger til grunn.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2016-05-23:
Dette er blitt en politisk debatt om vi skal ha olje- og gassnæringen, vår viktigste næring, med oss inn i en framtid. SV har aldri ønsket en olje- og gassnæring velkommen i Norge. De har alltid vært imot det, og det har også Miljøpartiet De Grønne vært. Men når representanten Eidsvoll Holmås står og prater om prisen på olje, at den vet vi ingen ting om, at den vil bli så og så lav i en framtid, så tror jeg vi skal ta med oss å huske tilbake. Jeg var offshore i 1992–1993, da var oljeprisen 14 dollar fatet. Jeg var der også i 2003, da var den 14 dollar fatet. Begge gangene gikk den dramatisk opp. Vi har sett en oljepris på 32 dollar fatet, og nå ser vi at den er oppe i 50 dollar fatet. Jeg kan ikke spå hvor den kommer til å havne i en framtid. Det tror jeg heller ikke noen andre kan gjøre. De konjunkturene som påvirker dette, er nok større enn det de fleste av oss klarer å ta inn over oss. Men jeg ser også at i Meld. St. 13 for 2014–2015 får regjeringen full støtte av LO, NHO, Norsk Industri, Energi Norge, Norsk olje og gass, Virke, Norsk Rederiforbund og Industri Energi for at klimautfordringene er globale – og vi krever globale løsninger. Det er ingen tvil om at Norge i 25–30 år har vært EUs alibi for å fremme klima og miljø i Europa, hvor man har erstattet bruken av kull med norsk olje og gass. Jeg må bare si at den dagen da konsesjonsrundene ble gitt ut, var det en gledens dag i Nord-Norge. Folk var lykkelige, man så at dette kunne bety vekst, inntekter, næring, og derfor synes jeg det er skremmende å se at Kristelig Folkeparti, Venstre, SV og Miljøpartiet De Grønne ikke ønsker å tildele konsesjonsrunden. På sett og vis ønsker man da en nedtrapping av hele olje- og gassektoren, med andre ord vår viktigste næring, vår viktigste økonomi. Dette ville vært en tragedie for Nord-Norge. Det ville vært en tragedie for næringen, og det ville vært en tragedie for vår økonomi hvis dette hadde blitt vedtatt.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
Det stemmer.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
Da har jeg tid til å takke saksordføreren for en god jobb. Det har vært veldig kjekt å jobbe med denne saken i komiteen, og det har vært en lærerik sak for meg personlig. Jeg avsluttet hovedinnlegget mitt med å si noe om hvorfor Kristelig Folkeparti går imot planretningslinje og egen rettslig instans. Det er fordi vi mener det må forankres lokalt. Når det er sagt, la meg også legge til at styrking av kommunenes miljøkompetanse og kapasitet må være et hovedsiktemål med den forestående kommunereformen. Vi vil også framheve at det er behov for en supplerende nasjonalparkplan som sørger for at det som gjenstår for at et representativt utvalg av norsk natur blir vernet, ivaretas på en skikkelig måte. Her har vi gjort en stor jobb, og det gjenstår en siste og kvalitetssikrende runde. Til slutt vil jeg påpeke viktigheten av helhetlige og oppdaterte forvaltningsplaner for havområdene. Skal vi sikre forsvarlig forvaltning, må disse oppdateres jevnlig. Jeg vil særlig framheve områdene rundt Svalbard – områder som tidligere har vært dekket av is. Før det gis tillatelser til aktivitet i disse områdene, må det sikres tilstrekkelig kunnskap. Inntil slik kunnskap er innhentet, må man være særdeles restriktive også med å tillate fiske, og særlig trålfiske, i disse områdene. Med denne stortingsmeldinga har vi forhåpentligvis fått på plass viktige grep for ansvarlig naturforvaltning i mange år framover.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
Da jeg var ung jente, og det begynner å bli noen tiår siden, la jeg merke til at det sto på tannkremtuben at tannkremen jeg brukte, inneholdt små runde kuler av plast – jeg skal prøve meg på ordet – polymetylmetakrylatpartikler, tror jeg endatil det heter. Jeg stusset over dette, men vi så dem ikke, så jeg tenkte i likhet med de aller fleste ikke mer over det. Nå vet vi mer om langtidseffekten av mikroplast, og Venstre skal ha all honnør for å ha satt denne saken på dagsordenen. Det er en omfattende og kompleks problemstilling, som krever tiltak på mange plan, både nasjonalt og internasjonalt. Vi er glade for at komiteen har samlet seg om å ville redusere mengden plast som ender opp i naturen – både den vi ser, og – ikke minst – den vi ikke ser. Miljømyndighetene er allerede godt i gang med å gjennomføre en tiltaksanalyse for mest mulig effektivt og kunnskapsbasert å sette i verk tiltak. Det er vesentlig at nasjonale tiltak iverksettes, samtidig som Norge er en aktiv deltaker i det som gjøres internasjonalt på denne fronten. Dette er et globalt problem. Det er bra at flere aktører innen kosmetikk og kroppspleie på eget initiativ har grepet fatt i sin del av problemkomplekset. USA vil forby mikroplast i «rinse off»-produkter fra 2017. Det er logisk at Norge gjør det samme, og komiteen har samlet seg om å be regjeringa fremme forslag med sikte på å forby mikroplast i kroppspleieprodukter. Samtidig ser vi fram til å se en konkret handlingsplan mot mikroplast etter at tiltaksanalysen er gjennomført. Rasjonelt nok behandler vi to plastsaker samtidig i dag, og jeg vil bruke resten av mitt innlegg på den andre, nemlig forslaget fra Miljøpartiet De Grønne om en internasjonal konvensjon som regulerer produksjon, bruk og håndtering av plast for å begrense utslipp, ressursbruk, forsøpling og miljøskade på globale økosystem. Også dette er et svært viktig anliggende. Norge fremmet allerede i 2014 en resolusjon om marint plastsøppel og mikroplast på FNs første miljøforsamling i Nairobi. Vi stiller oss bak det flertallet i komiteen som mener at studiene som nå utarbeides som følge av den norske FN-resolusjonen, vil være et viktig bidrag til å vurdere behovet for en konvensjon. Med det har jeg forklart Kristelig Folkepartis stemmegiving i denne saken.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
På bakgrunn av den historiske klimaavtalen i Paris har vi denne våren hatt en rekke representantforslag i tillegg til klima- og miljøministerens redegjørelse. Vi har forsøkt å ha handlekraft på vegne av framtidige generasjoner som ledesnor i arbeidet med disse og balanserer mot en helhetlig framdrift og fornuftige enkeltforslag. Paris-avtalen gir en klar retning for framtidig klimaarbeid og inneholder bestemmelser om at innsatsen skal styrkes over tid. Det faktum at det nå forhandles med EU, noe vi har stilt oss bak, må ikke føre til at vi må vente på EU med all omlegging og klimatilpassing. Tiltak som reduserer klimautslipp, må være i fokus i alle løpende saker og på alle relevante politikkområder. Klimagassutslippene er et globalt problem, men de fleste utslipp finnes også lokalt. Det er svært positivt at et bredt politisk flertall i Oslo har som mål å få i drift et fullskala-demonstrasjonsanlegg for fangst av CO2 ved Klemetsrud-anlegget innen 2020. Et avgjørende tiltak for at hovedstaden skal nå sine klimamål, krever statlig medvirkning for å nå det målet. Hydrogen er en vesentlig del av det grønne skiftet, men igjen må nasjonale myndigheter stimulere til at industrien i større grad benytter den best tilgjengelige klimaløsningen. Det samme gjelder trekull i ferrolegeringsindustrien. Elektrifisering av olje- og gassinstallasjoner er viktig. Konkret vil et statlig pålegg om å benytte kraft fra nettet ved Hammerfest LNG på Melkøya, eller kraft fra gasskraftverk kombinert med karbonfangst og -lagring, være et viktig bidrag til at Norge når sine klimamål for 2020. Jeg fremmer det forslaget Kristelig Folkeparti er en del av, og oppsummerer med at i klimasaken gjelder ikke et enten–eller, men flere gode tiltak, som må treffes raskt.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
Som vi har sagt mange ganger fra denne talerstolen denne våren, er klimautfordringen den største utfordringen vår generasjon står overfor. Samtidig er vi den generasjonen mennesker som har mulighet til å finne en løsning. Det betyr at mange ting må endres, og at mange ting vi har tatt for gitt, ikke er selvsagt lenger. Vi vet at vi må bort fra fossil energi, samtidig vet vi at fossile brensler vil være en viktig del av vår virkelighet i flere tiår ennå. Akkurat så vanskelig er det. Representantforslaget peker på en rekke viktige problemstillinger. Hovedgrepet for kvotepliktig sektor er knyttet opp mot en felles løsning med EU, der Norges målsetting er å kutte utslippene med minst 40 pst. i 2030 sammenlignet med 1990. Det står fast. Vi har likevel valgt å støtte to av forslagene fra SV. Det ene er å stanse den pågående tildelingen av TFO-områder i påvente av en nærmere analyse. Kristelig Folkepartis vurdering er at TFO nå blir brukt langt videre enn ordningen opprinnelig var tenkt. Vi vil dermed innskrenke og helst avskaffe hele ordningen. Videre stiller vi oss bak forslaget om at Stortinget ber regjeringa om ikke å tildele blokker i 23. konsesjonsrunde, som Miljødirektoratet og Polarinstituttet har frarådet i sin høring. Dette gjelder blokker som ligger i det uavklarte og omstridte området opp mot iskanten. I tiden mellom komiteens avgivelse og denne debatten har jo regjeringa nettopp tildelt flere av disse blokkene. Det er vi, som kjent, sterkt kritiske til. Vi mener dette er lite i tråd med og må komme i konflikt med regjeringas egen formulering i tiltredelsen at forvalteransvaret og føre-var-prinsippet skal ligge til grunn for alle politikkområder. Jeg fremmer med dette de forslag Kristelig Folkeparti er en del av.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-23:
Polarinstituttet og Miljødirektoratet fraråder leting i de nordligste områdene, de sårbare områdene av iskanten. Hvordan vurderer statsråden blokkene i disse sårbare områdene som er tildelt, i lys av et aktivt forvalteransvar og et føre var-prinsipp, som ligger til grunn for regjeringas politikk?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-05-23:
Det er mange ting jeg kunne tatt opp, bl.a. at eiendomsrettighetspartiene Høyre og Fremskrittspartiet går inn for vern av 10 pst. av skogen. Jeg skal ta opp en helt konkret problemstilling med statsråden i stedet, og det er det jeg var opptatt av i mitt innlegg, nemlig etableringen av Jomfruland nasjonalpark, som nå kommer til å bli avgjort av regjeringen. Kommunestyret i Kragerø behandlet det i februar i år og kom fram til et enstemmig vedtak med et par viktige moment. Det ene handler om at lokalsamfunnet må være representert i de ulike organene knyttet til nasjonalparkstyret, og at en eventuelt får en grunneierstyrt forvaltning av verneområdet. Det andre er det faktum at kulturlandskapet Jomfruland også må ivaretas, altså at det tradisjonelle jordbruket – slått, beiting og skog må få lov til å kunne ivaretas også innenfor nasjonalparken. Hvordan vil statsråden følge opp dette enstemmige vedtaket fra Kragerø kommunestyre?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-05-23:
I løpet av dette arbeidet har jeg ofte lurt på hva det egentlig er som gjør at Høyre og Fremskrittspartiet kan være med på et forslag om vern av 10 pst. av skogen. Jeg ser også at det ikke er så veldig mange fra de partiene her i dag som stiller opp og forsvarer det. Men sånn som jeg tolker statsråden i replikkordskiftet nå nettopp, sier han at 10 pst. er beregnet ut fra evighetens perspektiv. Det er altså ikke satt noen tidsgrense – det kan være 10 år, 50 år eller 100 år. Da må man spørre seg: Hvis det er sånn at man har trikset det litt til og lagt et sånt evighetens perspektiv på det, hadde det ikke vært ryddigere og mer renhårig ikke å gå inn på den typen 10 pst.-mål? Antagelig er det fornuftig å legge evighetens perspektiv på det, for konsekvensen av dette i et kort perspektiv kan ikke Høyre og Fremskrittspartiet være bekjent av. Det må bety enten at man utraderer Statskog som virksomhet, eller det må bety at man bidrar til sterke angrep på private skogeieres eiendomsrett, og det er neppe god Høyre- og Fremskrittsparti-politikk. Det er et faktum at gammelskogen i Norge har økt – jeg må få lov til å gjenta det. Den har økt fra 950 000 dekar på 1990-tallet til 2,4 millioner dekar i dag. Så den er ikke riktig, beskrivelsen av at tilstanden der har blitt dårligere i løpet av de siste tiårene. Sjølsagt må vi ta vare på de sjeldne artene, sjølsagt er naturmangfold viktig. Men når det gjelder skog, må det faktisk veies opp mot både klimapolitikken og bioøkonomien. Det er også et faktum at det nettopp kom en rapport som sa at bruk av skogen er viktigere i klimasammenheng enn vern av skogen. Det er heller ikke så rart at en del i skogindustrien, som har store forhåpninger til bioøkonomi som en av framtidas miljønæringer, nå sier at dette ikke bidrar til noe annet enn å sette hele ønsket om en satsing på bioøkonomi i revers. Stor usikkerhet har blitt skapt av noe som man i dag sier skal være i evighetens perspektiv – merkverdig.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-05-23:
Av og til er det slik at en sak blir moden nok til at også et bredt flertall i Stortinget kan stille seg bak mange felles tiltak knyttet til spørsmålet. Jeg opplever disse to Dokument 8-forslagene som to saker som er eksempler på det – og all fortjeneste til dem som valgte å foreslå dem, fra både Venstre og Miljøpartiet De Grønne. For sjøl om problemstillingene kanskje har vært drøftet lenge, har de antagelig ikke fått den oppmerksomheten som de fortjener, og heller ikke den politiske interessen som de fortjener. Men med en del av det vi ser av bevegelse internasjonalt, bl.a. i Sverige, som vurderer et forbud mot mikroplast, det vi ser også i USA, som har vært nevnt av flere representanter her, og også det som er gjort av utredninger i flere av landene rundt Nordsjøbassenget, altså både Danmark, Tyskland og Nederland, er det helt naturlig at også vi i Norge kommer et steg videre i arbeidet med spørsmål som angår mikroplast, og også at en internasjonalt har fått en større oppmerksomhet knyttet til spørsmålet om en konvensjon knyttet til plastavfall og håndtering av plastavfall som sådant. Jeg synes det er positivt at komiteen har samlet seg så bredt om forslag på det ene området, som angår mikroplast, og også, vil jeg si, har en meget positiv velvilje knyttet til spørsmålet om en konvensjon og det arbeidet som gjøres, ikke minst i Nairobi, i tida framover. Derfor er Senterpartiet godt fornøyd med å kunne være med på de forslagene som går på å forby mikroplast i kroppspleieprodukter, og også på å fremme en handlingsplan mot mikroplast. Vi avventer også med spenning de samtalene som føres internasjonalt når det gjelder spørsmålet om en plastkonvensjon.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-05-23:
Jeg skal bare knytte noen korte kommentarer til saken. Jeg skal slett ikke gå inn på den typen skylddeling og historieskriving som enkelte foregående talere har vært inne på. Senterpartiet oppfatter egentlig dette Dokument 8-forslaget som et forsøk på å starte en avvikling av norsk olje- og gassektor. Det er «fair enough», men Senterpartiet vedkjenner seg at Norge er en olje- og gassnasjon. Vi har ingen problemer med å være med på å støtte den næringen som er svært viktig, både når det gjelder arbeidsplasser og – ikke minst – når det gjelder inntekter til den norske stat. Det er bred enighet om rammevilkårene på norsk sokkel. Den enigheten om rammevilkårene ligger fast. Det viser også dagens innstilling, der det er et stort antall av representantene her i salen som kommer til å stemme imot disse forslagene som er framlagt i innstillingen. Det er slik at norsk sokkel og norsk olje- og gassindustri har sjølsagt en rolle å spille også for å prøve å redusere CO2-utslipp. Det vil være min påstand at det har den i større grad enn mange andre deler av norsk industri bidratt til gjennom bl.a. å ha hatt en CO2-avgift mye lenger enn det mange andre deler av norsk industri har hatt. Det har ført til en teknologiutvikling som også har gitt resultat knyttet til CO2-utslipp. Vi får også en elektrifisering av Johan Sverdrup-plattformen, som også er et viktig bidrag, og ‒ som representanten Bru tidligere var inne på ‒ vi har i seg sjøl fått en redusert produksjon, nærmest en halvering siden årtusenskiftet. Jeg tror det er mulig å gjøre mer innenfor olje- og gassektoren for å redusere utslipp. Det må skje med positive virkemidler, fordi olje- og gassektoren er en kvotepliktig sektor, akkurat som andre deler av norsk industri. Det er da først og fremst kvotemarkedet og positive virkemidler som skal legge grunnlaget for å oppnå utslippsreduksjon. I likhet med flere andre partier mener Senterpartiet det kan være fornuftig å etablere et program for lavutslippsteknologi i samarbeid med partene i næringen, der en kunne ha gått gjennom mulighetene for videre utslippsreduksjon. En stor del av forslagene ‒ og jeg regner med at det blir behørig nevnt i de kommende innlegg ‒ er spørsmål om 23. runde skal gjennomføres eller ikke. 23. runde ble initiert under den rød-grønne regjeringen. Det var et bredt flertall i Stortinget som stilte seg bak utlysningen av den, og det er regjeringens ansvar å tildele. Det å tildele i samsvar med Stortinget er også regjeringens ansvar. Senterpartiet ser ingen grunn til at Stortinget skal ta noen videre stilling til 23. konsesjonsrunde. Om det er slik at samarbeidspartiene og regjeringspartiene skulle være uenige om enkelte forhold med 23. konsesjonsrunde, er det et forhold dem imellom, som i og for seg er Stortinget uvedkommende. Senterpartiet kan ut ifra vår holdning til olje- og gassektoren ikke stemme for forslagene i dag. Vi tror det er mange muligheter knyttet til reduksjoner av utslipp i olje- og gassektoren framover, men det skjer ikke gjennom at en starter en avvikling av sektoren, som jeg oppfatter disse forslagene som et forsøk på.
Knut Falk Qvigstad (Miljøpartiet De Grønne), 2016-05-23:
Panama-papirene har eksponert for en hel verden hvordan multinasjonale selskaper som ikke ønsker å betale skatt, kan organisere seg gjennom skatteparadiser og sluse ubeskattede inntekter ut av land der inntektene er generert, og over til land hvor de ilegges mindre eller ingen skatt. Mottiltaket mot dette er mer finansiell åpenhet. Det er vanskelig å opprettholde en praksis som ikke tåler dagens lys når praksisen faktisk må rapporteres. Dagens land-for-land-forskrift fungerer ikke etter hensikten og kan ikke synliggjøre uønsket skattetilpasning, siden det ikke er innsyn i skatteparadiser eller kostnader, og det ikke er selskapenes reviderte regnskapstall som brukes. Utvidet land-for-land-rapportering er en forutsetning for korrekt og gjennomsiktig beskatning av selskaper. Grunnlaget for all beskatning er informasjon. En utvidet land-for-land-rapportering er basert på reelle regnskapstall, den omfatter alle land, den synliggjør kostnader, gir tidsriktig informasjon og kan kvalitetssjekkes på tvers av land eller konsern, den kan enkelt settes opp i noter til årsregnskapet, den kan synliggjøre uønsket skattetilpasning, og det eksisterer ikke unntaks- og manipulasjonsmuligheter. Det er dette tiltaket Norge bør arbeide for. Det vil innebære en endring av regnskapsloven § 3-3d, Rapportering om betalinger til myndigheter m.v., slik at vi får på plass kravene i utvidet land-for-land-rapportering. I tillegg til at rapporteringen må gjelde for alle land, må det også være krav til at det kun er regnskapstall som skal rapporteres, og ikke noe annet. OECDs foreslåtte tiltak BEPS for at multinasjonale selskaper ikke skal flytte overskudd bort fra beskatning i landene de opererer i, er ikke godt nok til å synliggjøre uønsket skattetilpasning. Svakheter ved ordningen er bl.a. at den ikke er basert på reelle regnskapstall at den ikke omfatter alle land at den ikke synliggjør alle kostnader at den ikke gir tidsriktig informasjon at den ikke kan kvalitetssjekkes på tvers av land eller konsern at den ikke enkelt settes opp i noter i årsregnskapet at den ikke er offentlig, og at det eksisterer betydelige unntaks- og manipulasjonsmuligheter. Kort oppsummert er vi bekymret for at BEPS-rapporteringen ikke inneholder de kravene som kan gi nødvendig klarhet og innsyn for å synliggjøre uønsket skattetilpasning, i stor nok grad. Denne typen svakheter og omgåelsesmuligheter finnes ikke i utvidet land-for-land-rapportering. Ved å innføre utvidet land-for-land-rapportering vil Norge kunne være et foregangsland for åpenhet og for en bærekraftig utvikling. Det oppfatter jeg at alle her i denne sal er enige om at Norge bør være. Min utfordring til finansministeren er derfor at regjeringen må følge opp Stortingets målsetting om utvidet land-for-land-rapportering og synliggjøre uønsket skattetilpasning ved å foreslå endringer i regnskapsloven som følger opp dette.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Vi legger til grunn at opprettelse av nasjonalparker forutsetter og oppnår bedre resultater hvis man har lokal enighet. Det skal dog ikke gå på bekostning av de kravene som må stilles til kvaliteten i nasjonalparkene. Forslagene om opprettelse av nasjonalparkene i Jomfruland og Raet er i god prosess. Vi følger der den fremdriftsplanen som ble laget i 2012. Det innebærer at det vil bli fattet vernevedtak for disse nasjonalparkene høsten 2016. Forslaget til Jomfruland nasjonalpark klargjøres nå i Miljødirektoratet og vil bli oversendt departementet for sluttbehandling – sannsynligvis før sommeren. Vi kommer naturlig nok til å vurdere de klare lokale innspillene som har kommet i denne sammenheng.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
La meg si at jeg er meget godt fornøyd med det vedtaket som er fattet om skogvern, og jeg må også bare få understreke at frivillig skogvern er en metodikk som har vært vellykket, og som respekterer grunneiernes interesser – og eiendomsretten, for å gi et svar til en annen enn replikanten. Det er helt åpenbart at skal man lykkes med frivillig skogvern, må virkemiddelet være penger til dette. Der har vi fra regjeringens side, sammen med samarbeidspartiene, økt tempoet i skogvernet markert. Det er viktig å konkretisere et mål, gjennomføringen i praksis beror naturlig nok på midlene. I de tre budsjettene under denne regjeringen – i samspill med samarbeidspartiene – er det satset totalt 1 046 mill. kr på skogvern. Det er mer enn dobbelt så mye som under den foregående regjeringen, så vi er godt i gang.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Jeg understreket at det er regjeringen sammen med samarbeidspartiene som har stått for økningen i tempoet i skogvernet, og det er en linje som dette 10 pst.-målet vil kreve at vi viderefører. Hva som så skjer i budsjettene fra år til annet, beror på konkrete prioriteringer i Stortinget fra år til annet og hva regjeringen finner rom til gitt rammene i budsjettet. Men det er helt klart at det 10 pst.-målet som nå har en bred tilslutning i Stortinget, er en viktig konkretisering. Det er en ytterligere forbedring av naturmangfoldmeldingen, og den vil stille naturlige forventninger til at den økte satsingen på skogvern videreføres i de kommende årene. Når man vil nå 10 pst.-målet, synes jeg ikke det er grunn til å spekulere om. Det er også slik at stortingsflertallet ikke har satt noe tidspunkt for oppnåelse av dette målet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Det er et veldig klart vedtak og en tydelig beskjed Stortinget gir i denne innstillingen, med et mål om vern av 10 pst. av skogarealet. Gitt at det er, som representanten Elvestuen sier, frivillig vern av privat eid skog og vern av skogområder eid av Statskog som er hovedvirkemidlene, vil dette også måtte tas videre av Statskog, hvor vurderingen av hvilke statlige skogområder som er naturlige for vern, må ta opp i seg dette 10 pst.-målet. Igjen: Hvilke konsekvenser det vil få år om annet, er for tidlig å si, men dette målet er en veldig tydelig marsjordre.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Når det gjelder Aichi-mål 11 om skog, er det formulert slik at det inkluderer all skog, også uproduktiv skog. Det er derfor vi fra norsk side i rapporteringen på dette målet oppgir tall både for samlet skogareal og for produktiv skog, og det er det vi har lagt opp til i meldingen. Men så må vi skille mellom hva vi rapporterer internasjonalt, og hva som vektlegges i praktisk norsk skogvern. Det er ikke noen tvil om at den produktive skogen er klart viktigst for naturmangfoldet. Det er heller ingen tvil om at den produktive skogen er klart underrepresentert i skogvernet hittil. Så fra et faglig perspektiv er det viktig at vi i det nasjonale skogvernarbeidet har en sterk oppmerksomhet på den produktive skogen. Det gjelder selv om det målet som nå settes, er et mål for vern av totalt skogareal.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Med et prosentmål for skogvern kommer vi til å forholde oss til et prosentmål. Men det er også klart at når man skal velge ut skog for vern, må man legge stor vekt på kunnskapsgrunnlaget og på at man velger områder som er viktig for naturmangfoldet. Norge ligger etter internasjonalt. Vi har vernet 2,9 pst. av den produktive skogen. Det er relativt lavt sammenlignet med mange andre. Det er derfor det arbeides mye både med frivillig vern og med vern av skogområder eid av Statskog. Det gjøres på et faglig grunnlag, og det er en tilnærming vi vil videreføre – også med et prosentmål i ryggen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Jeg vil få lov til å takke for en veldig god debatt, som følger det gode arbeidet gjort i komiteen. Til representanten Heikki Eidsvoll Holmås’ siste referanse til ulike arters utbredelse kan det jo være fristende også i diskusjonen rundt arters innvirkning på liv og død å konstatere at den som er den viktigste forårsaker av død blant alle våre arter, er myggen. Jeg har lyst til å nevne, når det gjelder representanten Eidsvoll Holmås’ spørsmål om prioritert art og utvalgt naturtype, at jeg er veldig glad for at et flertall i komiteen mener det er riktig å starte med å forbedre tilstanden til de sterkt eller kritisk truede artene, rett og slett fordi det er der tilstanden er mest kritisk. Men det betyr ikke at man ikke kan gjøre andre ting. Miljødirektoratet sendte nylig ut på høring f.eks. et forslag om å forby vinterjakt på rype, fordi man der ser en utvikling som ikke er gunstig. Men når det gjelder virkemidlene prioriterte arter og utvalgte naturtyper, er det riktig å starte med de sterkt eller kritisk truede artene. Så til spørsmålet om skogvern. Det må en usedvanlig lite velvillig tolkning av meg til for å komme til noe annet enn at det selvsagt er produktiv skog som skal prioriteres når vi skal bruke skattebetalernes penger til å drive skogvern. Men jeg skylder også å gjøre oppmerksom på at Aichi-mål 11 dreier seg om all skog, og at målet om 10 pst. satt her, er et totalt vernemål. Men produktiv skog er klart viktigst. Når vi skal rette budsjettmidler inn mot vern, er det helt åpenbart at det er produktiv skog som er viktigst, og som vi må bruke midler på, og det er også produktiv skog som er underrepresentert i vernet. At det skulle være noen motsetning, som representanten Lundteigen er inne på, mellom å sette et prosentmål og å holde en kvalitet og en faglighet i det vernet, kan jeg virkelig ikke være med på. Vi konstaterer at vern av naturmangfold er viktig, og å sette en prosentambisjon og et prosentmål på det står overhodet ikke i veien for å gjøre de faglige vurderinger som våre ulike etater gjør når det gjelder hva som skal vernes først, og hvilke kriterier som ligger til grunn for det vernet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Jeg er glad for påpekningen av at vi er enige om mye. Det er derfor vi har en politikk som baserer seg på et klimaforlik, det er derfor det var bred tilslutning til samspillet med EU om 2030-målene, og det er derfor vi er veldig enige om behovet for teknologiutvikling, både fordi det kan få ned utslippene i Norge, og fordi en del av det vi gjør her, kan ha betydning for globale utslippsreduksjoner når god teknologi tas i bruk flere steder. Jeg tror ikke man skal se på regjeringspartienes posisjon i denne saken og til disse forslagene som noe annet enn en fortsatt tilslutning til dette synet på teknologiutvikling, men det skal ses som en måteholden tilnærming til å peke på spesielle løsninger, spesielle selskaper og spesielle teknologier, når vi har et virkemiddelapparat som er generelt.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Jeg kan i hvert fall si at Paris-avtalen gjør det ikke mindre aktuelt og ikke mindre viktig med karbonfangst. Derfor er vi, både i Norge og internasjonalt, opptatt av å få en fremdrift i dette. Vi har ambisjonen om minst ett fullskala demonstrasjonsanlegg innen 2020. Vi utreder nå aktuelle prosjekter i Norge, og vi arbeider med fullskala CO2-håndtering i utlandet. Den strategien for CO2-håndtering som vi la frem i forbindelse med 2015-budsjettet, legger til grunn at utredninger av prosjekter i Norge skal følge et industrielt prosjektmodningsløp. Nå er vi i gang med mulighetsstudier av aktuelle prosjekter. De er ferdige til sommeren, og vi kommer tilbake til hvordan vi tar arbeidet videre i forbindelse med budsjettet for 2017. Det er ingen tvil om at CO2-håndtering er svært viktig for å nå de langsiktige klimamålene. Det må riktignok sies at det nok i liten grad kommer til å bidra til oppfyllelsen av målet for 2020, men viktigere er det at vi frem mot 2030 og 2050 kommer til å trenge CCS.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Hadde jeg visst det, ville jeg kanskje ha drevet med andre ting. Det er altså slik at vi har utredninger av prosjekter som gjøres av eksperter, som utredes og som skal følge et prosjektmodningsløp. Det er for tidlig i dag å si eksakt hvordan og hvor raskt arbeidet kan tas videre, men mulighetsstudiene av både fangst-, transport- og lagringsprosjekter kommer altså til å være ferdige til sommeren. Da kommer vi til å ta det videre og anvise en vei videre i forbindelse med budsjettet for 2017.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Det at Miljødirektoratet har gjort en god jobb med å synliggjøre hva som kan bidra til utslippskutt, er et veldig viktig grunnlag for mitt arbeid, og det var et viktig grunnlag for min forgjengers arbeid og for regjeringens arbeid. Det betyr jo ikke at vi skal gå inn og detaljstyre og peke ut de individuelle prosjektene som Miljødirektoratet har brukt for å illustrere sine poenger, men vi styrker altså det virkemiddelapparatet som skal muliggjøre de investeringene og forsøksprosjektene som skal bidra til nødvendig teknologiutvikling for lavutslippsløsninger.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Vi har styrket innsatsen til Enova, som sagt. Vi har nesten tredoblet miljøteknologiordningen i Innovasjon Norge. På ett år har andelen grønne prosjekter i porteføljen til Innovasjon Norge økt fra 28 til 38 pst. Det er betydelige skritt fremover. Det er ikke alltid slik at teknologiutvikling gir utslippskuttresultater fra år til annet. Men skal vi komme oss til lavutslippssamfunnet, er det den typen tiltak vi trenger, og det er den typen tiltak som muliggjør realisering av forslagene Miljødirektoratet peker på. Når det så gjelder utviklingen for utslipp nå, har Miljødirektoratet i sine fremskrivninger sagt at det er sannsynlig at utslippene fra olje- og gassektoren kommer til å øke frem mot 2020 før de begynner å gå ned. Det er på grunn av beslutninger tatt før denne regjeringens levetid, men det er beslutninger som disse regjeringspartiene og alle andre regjeringspartier i Norge de siste 20–30 år har vært med på.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-05-23:
Det at det er bred enighet, betyr ofte at saker er viktige. Det er tilfellet i dag også. Ødeleggelsen av kulturarv i konfliktområder har vært økende de senere årene. Det har eskalert ytterligere i den nåværende situasjonen i Midtøsten, hvor en rekke uerstattelige verdier har blitt plyndret og ødelagt, i nasjonale konflikter og i krigføring mellom parter som ikke nødvendigvis representerer anerkjente stater og lovlig valgte regjeringer. Til dels har dette også sterkt gått ut over kulturarv oppført på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarv. UNESCOs innsats i væpnet konflikt er viktig, men den er fundert i medlemsstatenes oppslutning om de ulike konvensjonene. Haag-konvensjonen er en av de store konvensjonene i UNESCO-systemet, og derfor et av de viktige virkemidlene. Særlig annen protokoll er et viktig verktøy når det gjelder ødeleggelse av verdensarv, men også andre viktige kulturverdier. Protokollen tydeliggjør plikter og ansvar i væpnede konflikter, herunder i nasjonale konflikter, og setter krav til beskyttelse av disse kulturverdiene. Systemet som protokollen etablerer, med forsterket beskyttelse for kulturverdier som er av største betydning for menneskeheten, forventes å gi forbedret vern til denne typen kulturverdier. Likeledes er det viktig med de forsterkede sanksjonene mot alvorlige brudd rettet mot kulturverdier. Det er derfor et viktig internasjonalt signal vi gir ved tiltredelse av protokollen. Det vil bli lagt merke til at Norge – etter noen tid – slutter opp om dette viktige og aktuelle arbeidet, og jeg er derfor meget glad for Stortingets samtykke til denne proposisjonen.
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2016-05-23:
Naturmangfoldmeldingen er stor og omfattende og griper inn i mange ulike sektorer og næringer. Derfor er det også veldig bra at det er en stor, tverrpolitisk enighet om de store linjene i meldingen. Men det er heller ikke uventet at det er politiske skillelinjer hva gjelder hvordan vi ønsker å nå ulike mål. Vår oppgave er å forvalte naturen slik at naturmangfoldet bevares og økosystemet overleveres neste generasjon i minst like god stand som da vi overtok. Ofte kan rett bruk være den beste form for vern. Flere har trukket fram økt skogvern som et av de viktigste tiltakene i meldingen. Det er viktig at det settes langsiktige mål for å skape forutsigbarhet for både næring og forvaltere. Ordningen med frivillig vern av skog har vært svært vellykket, og det er den ordningen vi nå bygger videre på. Samtidig vil det være viktig at vi prioriterer de områder som gir det beste vernet av biotoper og økosystem. Vi må ha en klar målsetting om kvalitet og innhold når vi velger ut områder for vern. Den store utfordringen i dag er at altfor mye produktiv skog ikke blir avvirket og brukt til det beste for økosystem, klima og samfunnsøkonomi. Jeg er også svært glad for at flertallet i Stortinget har valgt å se på forvaltning av villaksen i et bredere perspektiv enn bare å øke konflikten med oppdrettsnæringen. Vår målsetting må være å arbeide for at vi fortsatt skal ha vekst og en bærekraftig utvikling innenfor oppdrettsnæringen, samtidig med at vi legger til rette for bedre vilkår for villaksen. Stortinget har tidligere vedtatt strenge krav til oppdrettsnæringen i havbruksmeldingen, og det jobbes iherdig på mange områder for å øke bærekraften innenfor næringen. Samtidig må vi finne tiltak som gjør at vi kan få bedre vilkår for villaksen i de mange lakseelvene våre. Stiftinga Norsk Villaksforvaltning har gjennomført et svært vellykket prosjekt bl.a. i Naustdal i Sogn og Fjordane. Et godt samarbeid mellom grunneiere, laksefiskere, oppdrettsnæringen og fylkesmannen har bidratt til at det har blitt mer og større fisk i elvene. Laksefiske er en svært viktig tilleggsnæring for mange og ikke minst en svært viktig fritidsaktivitet for enda flere. En bærekraftig bruk at naturen er kanskje det viktigste tiltaket vi gjør for at vi skal ta vare på mangfold og verdier, til glede og nytte både i dag og for framtiden. Jeg sier meg enig med Adresseavisens kommentator i at forrige torsdag var en brukbar dag for naturen. Og da må dagen i dag være enda bedre siden vi i dag faktisk vedtar ny melding for naturmangfoldet for lang tid framover.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-05-23:
På vegne av Venstre vil jeg også takke for Stortingets brede tilslutning til vårt forslag. Som flere har vært inne på, er det en stor utfordring vi står overfor. Nettopp derfor er det viktig at et nasjonalt parlament stopper opp og ser på bruken av fossile ressurser, som jo er bakgrunnen for den store mengden avfall som møter oss, enten vi rydder stranda eller sorterer søpla hjemme på kjøkkenet. Det er store mengder plast basert på olje. Det vil kreve stor innsats og mange tiltak å redusere mengden tilført avfall til marine ressurser og til vann. Vi vet fortsatt lite om hvordan dette påvirker grunnvannet, og det er den aller mest alvorlige utfordringen vi kan utsette oss for dersom det påvirker drikkevannet på sikt. For Venstre er dette også en viktig del av det grønne skiftet. Det er enorme muligheter også i de tiltakene vi kan legge opp til her. Én diskusjon er lovforbud, en annen diskusjon er de økonomiske virkemidlene for å fase ut bruken av plast, som kan skape en eventyrlig innovasjon knyttet til biologisk råstoff som vi kan utvikle som alternativer til mye av den plasten som i dag særlig blir brukt til emballasje og andre forbruksvarer. Hvis vi greier å innrette dette også med tanke på innovasjon og produktutvikling basert på trevirke og andre biologiske materialer, har vi en vinn-vinn-situasjon, som behørig bør bli en del av det videre arbeidet med dette forslaget.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2016-05-23:
Helt avslutningsvis har jeg lyst til å kommentere et par ting. Først til representanten Terje Aasland, som nok en gang er her oppe, med stadig høyere stemme, men argumentene mangler fremdeles. Representanten Aasland viser til at denne regjeringen har lengre fartstid fra klimaforliket enn den forrige regjeringen har. La meg bare si det sånn: I 1997 ble jeg valgt inn på Stortinget. Den første debatten jeg deltok i, dreide seg om klima. Og det var ikke en ny debatt for Stortinget – den hadde vart lenge. Det er altså slik at klima har vært debattert i denne salen med jevne mellomrom de siste 25–30 årene. Det er aldri pent å se noen flykte fra det ansvaret man har hatt. De rød-grønne har hatt åtte år på seg med flertall i denne salen til å fremme den klimapolitikken man måtte ønske. Det skjedde bare ikke. Og da kan man jo stille seg spørsmålet: Hvorfor skjedde det ikke? Jo, jeg tror det grunnleggende var at regjeringen tok hensyn til industri, til verdiskaping og til arbeidsplasser. Det var en ferd SV var med på, som SV selvfølgelig ikke likte å være med på, og det er vel derfor de nå produserer representantforslag på løpende bånd – for å bøte på den dårlige samvittigheten man har opparbeidet seg over åtte år. Det siste som nå skjer, er at Arbeiderpartiet også ønsker seg bort fra den enigheten man hadde under Meld. St. 13 for 2014–2015. Det er det bare å registrere. Jeg synes det er trist at man ikke kan stå for de standpunktene man har hatt, men Aasland skal i alle fall ha ros for at han er ærlig fra denne talerstolen og sier at man i realiteten angrer på det. Så har det vært en liten diskusjon om teknologi. La meg si det sånn: Man skal være veldig varsom med fra denne talerstolen å trekke fram både enkeltbedrifter og enkeltteknologier, og spesielt dem som er politisk korrekte. Jeg tror virkemidlene må være generelle. Det er da de også blir oppfattet som nøytrale og utformet på en sånn måte at alle kan være med og dra nytte av dem. Begynner man å definere hva som er politisk korrekt, og løfte det fram, er man på ville veier, etter mitt syn.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2016-05-23:
Denne saken har en del likhetstrekk med sak nr. 6, som vi behandlet for noen minutter siden i denne salen, så jeg skal ikke bruke tid på innledningen, som er lik i de sakene der komiteen er rimelig enig. La meg heller bare slå fast én gang for alle at denne regjeringen kom ikke til dekket bord i klimapolitikken. Fasiten etter åtte år med rød-grønn regjering var et gap opp til klimamålene på 8 millioner tonn, og det er et gap regjeringen jobber med å tette. Jeg er fullstendig klar over at ikke alle i salen liker å bli minnet om dette, men jeg antar at representanten Aasland nok en gang kommer til å gå opp på denne talerstolen og skru opp stemmen til nye høyder og dementere. Det får nå så være. Det var interessant å merke seg slutten på den debatten vi hadde i sak nr. 6, om hva som var årsakene til klimagassutslippene vi nå ser – at det var vedtak gjort under den forrige regjeringen. Her ønsket SV å løpe fra ansvaret, og det er jo interessant å merke seg. Det normale er at man tar ansvar for det man har vært med på. Så til selve forslaget: Slik det ser ut per nå, ligger olje- og gasspolitikken i Norge fast og har et rimelig bredt flertall på Stortinget. Det er bare å fastslå at norsk olje og gass er en del av løsningen på de globale utfordringene. Verden vil trenge mer og renere energi, og norsk olje- og gassproduksjon er altså i verdenstoppen når det gjelder å produsere energi i så måte. Det er et viktig bidrag for å få ned bruk av kull i Europa, og flere EU-land har en strategi nettopp for å fase ut sin kullbruk i kullkraftverk og gå over til andre energiformer, og der er norsk gass et viktig bidrag. Og da kan man egentlig bare slå fast at norsk gass er en viktig del av klimaløsningen for EU. At dette ser litt annerledes ut i det norske klimaregnskapet, får vi bare registrere, men jeg tror man må ha et større blikk enn bare på Norge når man snakker om klimagasser og klimapåvirkning. Dette er altså et globalt spørsmål, og det burde kanskje litt flere tenke litt på. Mange er opptatt av den olje- og energipolitikken man fører, og den forutsigbarheten man har. Meld. St. 13 for 2014–2015, som vi behandlet for et år siden, var et viktig dokument i så måte. Så langt ser det ut til at det er et visst flertall for det man mente for et år siden, og kanskje noen partier ønsker å gå bort fra det. Men jeg har bare lyst til å vise til at bl.a. LO og NHO altså ga regjeringen honnør for den retningen som pekes ut i Meld. St. 13, og støtter at Norge går i dialog og forhandlinger med EU om å inngå en avtale om felles oppfyllelse av klimaforpliktelsene mot 2030. En rekke andre organisasjoner sa akkurat det samme. Så drar dette litt ut i tid. Det får vi bare registrere, men det betyr jo ikke at denne regjeringen sitter passiv. Den gjør en rekke tiltak på klimasiden, og det synes jeg regjeringen skal få honnør for. Jeg forventer at olje- og gasspolitikken ligger fast, også etter denne debatten, men jeg er spent på Terje Aaslands innlegg.