Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-04-08:
Da vi fremmet dette forslaget i fjor vår, for omtrent elleve måneder siden, var det ingen støtte til assistert befruktning, og det var en støtte til adopsjon fra utlandet om lag på det nivået vi har i dag. I forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett i fjor vår ble det lagt inn en ordning for dem som ønsker å prøve assistert befruktning. Vi er godt fornøyd med ordningen, særlig fordi den også ble gitt tilbakevirkende kraft, noe vi påpekte ved budsjettbehandlingen et halvår før dette – at man ikke burde stille folk i en slik situasjon at de også følte seg direkte lurt, ved siden av at de ikke hadde noen hjelp til å få prøvd assistert befruktning. Det er om lag 80 000 par som er ufrivillig barnløse i Norge. For disse betyr det en del at det finnes noe incitament og noen støtteordninger, slik at det kan være noe enklere å stifte en familie med barn. Vi mener som forslagsstillere at det er flere grunner til at man bør støtte opp om adopsjon fra utlandet. Det er gledelig å registrere at barne- og familieministeren også sier at adopsjon er en god og riktig måte å kunne stifte familie på. Samtidig har vi en del internasjonale konvensjoner som sier at det å ta hånd om og hjelpe barn som ikke kan få hjelp fra egen familie og i eget land, er viktig. Disse to tingene synes vi bør samordnes, slik at man kan følge opp dette i praksis, noe også Sem-erklæringen gir uttrykk for, men som jeg synes at regjeringspartiene tar sørgelig lite hensyn til, ved at det mangler en oppfølging her i dag. Vi har hatt et ønske om å sette begge disse støtteordningene til 1 G, men det var et utgangspunkt som tilsa at det til assistert befruktning ikke var noen støtte. Den støtten er i dag en engangs egenandel på 18 000 kr, og slik sett kommer den mer gunstig ut. Ved å sette støtten til adopsjon fra utlandet til 1 G, som i dag tilsvarer drøyt 54 000 kr, er det klart at man ikke dekker opp på langt nær så stor andel av utenlandsadopsjonen. Vi mener likevel at dette er et steg i riktig retning. Vi mener at det bør lages en støtte som settes til en forutsigbar og regulerbar sum, og at 1 G er et riktig mål for denne støtten. Derfor har vi også sagt at dette bør innfases fra og med 1. januar 2004, og være vedtatt og lagt inn i statsbudsjettet for 2004. Dessverre er det dårlig med støtte til dette. Det er bare Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet som foreslår det. Jeg minner om at i budsjettinnstillingen i fjor høst sa også Arbeiderpartiet at man burde ha en opptrapping av adopsjonsstøtten til 1 G, og nå hadde vi hatt en anledning til å gjøre det fra neste års budsjett. Samtidig synes jeg at det er veldig liten oppfølging av Sem-erklæringen fra regjeringspartiene, og at Fremskrittspartiet nærmest er fraværende i å antyde hva slags nivå støtten til adopsjon fra utlandet skal ligge på. Jeg synes det er gledelig med den verbale og generelle støtte forslaget om å heve støtten for adopsjon fra utlandet får, men det er synd at man ikke følger opp noe mer, slik at vi hadde hatt et konkret flertallsforslag her. Da ville de som nå er i ferd med å adoptere, hatt litt mer forutsigbare og overkommelige vilkår for adopsjonen. Sakens ordfører, Magnar Aarøen fra Kristelig Folkeparti, sa at saken er så pass viktig at den fortjener å bli behandlet av Regjeringen før en gjør endelig vedtak. Jeg synes at denne saken, som har ligget i Stortinget i snart ett år, har også regjeringspartiene kunnet se på. Saken er ikke bare «så pass viktig», men den er svært viktig for mange av de 80 000 ufrivillig barnløse parene som vi har i Norge. Jeg håper at Regjeringen i hvert fall følger opp og kommer med klare og gode ordninger i statsbudsjettet til høsten, slik at man i hvert fall da kan komme veldig nær 1 G. Helst bør forslaget fra Regjeringen være på 1 G fra 1. januar 2004.