Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-10-10:
I trontalen var regjeringen opptatt av et bærekraftig velferdssamfunn. Kommuner og fylkeskommuner har ansvar for noen av våre viktigste velferdsoppgaver: grunnskole og videregående opplæring, barnehager og helsetjenester, eldreomsorg og barnevern. Kommunene er bærebjelkene i det fellesskapet vårt velferdssamfunn representerer. Barn, foreldre, pårørende og pasienter er i daglig kontakt med de kommunale velferdstjenestene, tjenester som koster penger. Derfor prioriterte Arbeiderpartiet mer penger til kommunesektoren enn flertallet i hele forrige stortingsperiode. Her vil Arbeiderpartiet være svært gjenkjennelig i den stortingsperioden som kommer. Vi er fortsatt opptatt av å ha store ambisjoner på vegne av tjenestetilbudet til innbyggerne i norske kommuner. Vi kommer til å prioritere skole, eldreomsorg, helse og barnehager og å sette kommuner i stand til å møte det ansvaret som klimaendringene gir. Kommuner må jobbe smartere, ta i bruk ny teknologi og digitalisere. Teknologi og digitalisering vil bli sentralt på arbeidsplasser i alle sektorer, på alle nivåer. Det ligger store muligheter i teknologiutviklingen. Derfor mener Arbeiderpartiet at vi trenger et taktskifte i digitalisering av offentlig sektor. Vi vil intensivere satsingen på digitalisering av offentlige tjenester. Et taktskifte i digitaliseringen av offentlig sektor er avgjørende for en mer effektiv offentlig sektor. Slike endringer krever, i tråd med det beste fra den norske modellen, et godt samarbeid med de ansatte. Vi trenger derfor en tillitsreform i offentlig sektor. Og vi trenger en regjering som forstår innbyggernes behov, en regjering som aksepterer at ikke alle er digitale, sånn som pensjonistene i dag opplever. Arbeiderpartiet er for reformer i offentlig sektor som gir bedre tjenester til innbyggerne, og som sikrer en effektiv og funksjonell forvaltning. Men reformer må fylles med innhold. Det å flytte grenser på et kart og kalle det en reform er misbruk av reformbegrepet. I sitt innlegg i dag sa Høyres parlamentariske leder at vi sikkert har sagt ting til hverandre i valgkampen som er litt spissere enn det vi normalt er komfortable med. Jeg synes det høres lovende ut. Mye har vært sagt om retorikken i innvandringsdebatten. Og la meg understreke så sterkt jeg bare kan: Vi må ikke gå i fella og si at retorikk ikke er politikk. Det er det i høyeste grad. Hvordan man snakker om saker, har mye å si for folks holdning til spørsmålene. Derfor påligger det oss politikere et tungt ansvar. Dersom man gjennom sin politikk og retorikk skaper et negativt bilde av hele befolkningsgrupper, har man åpenbart bidratt til mer splittelse og polarisering i samfunnet. Da får vi et kaldere samfunn. Det handler like mye om hva som sies, og hva som ikke sies. Når regjeringen ikke evner å kommunisere stort mer enn uro og skepsis, vil vi ta ansvar for at debatten blir mindre svart-hvit og mindre hard. Det er derfor jeg synes Høyres fremste politiker her på Stortinget tar opp et viktig tema, som jeg regner med også gjelder for den retorikken som regjeringen bruker i innvandringsdebatter. Fra Arbeiderpartiets side vil vi slå ring om grunnleggende verdier i det norske samfunnet – om menneskerettigheter, om likestilling, om friheten til å kunne ta egne valg, sånn som man ønsker seg. Og det må gjelde for alle. Vi må stille opp for dem som opplever det motsatte.