trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
I ein merknad i Budsjett-innst. S. nr. 12 for 1998-99 bad eit fleirtal i kyrkje-, utdannings- og forskingskomiteen – representantane for Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og SV – departementet ta ansvaret for fylgjande i forhold til situasjonen ved Bredtvet kompetansesenter: ein gjennomgang av ressurssituasjonen ved senteret, i regi av det nye styret samlokalisering av avdelinga Søndre Land med hovudverksemda i Oslo og geografisk flytting av fagstillingane til Bredtvet I budsjettdebatten i Stortinget gav eg uttrykk for forståing for ynsket om å be styret gå gjennom ressurssituasjonen ved Bredtvet. Eg bad om støtte til at ein slik gjennomgang kan femne om heile verksemda ved institusjonen, òg medrekna fagstillingane på området taleflyt/stamming, som i dag er lokalisert i Søndre Land. Berre representanten Anneliese Dørum frå Arbeidarpartiet tok klart avstand frå å leggje dette til grunn for styret sin gjennomgang. I debatten sa Ursula Evje m.a. at det for Framstegspartiet var mest om å gjere «å bevare så mye av den eksisterende spisskompetansen som mulig». Eg er samd i det. Dette er òg grunnen til at eg ynskjer ein samla gjennomgang av heile ressurssituasjonen ved Bredtvet før eg er innstilt på å fylgje opp merknaden om å flytte fagstillingar frå Oppland til Oslo. Det bør vere i alle si interesse at styret gjer ei skikkeleg fagleg vurdering av situasjonen, inklusiv ei vurdering av eit alternativ med å knyte dei nemnde fagstillingane ved Søndre Land opp mot liknande fagmiljø på Øverby kompetansesenter. Departementet fekk dessverre aldri høve til å be det gamle styret sjå nærare på dette alternativet, men det vart kommentert som fagleg interessant av dåverande styreleiar. Med dette som bakgrunn har eg i brev av 12.januar i år bede det nye styret om å gjere ei heilskapleg vurdering av ressurssituasjonen ved Bredtvet kompetansesenter. På grunnlag av ein slik gjennomgang vil styret gje si faglege tilråding innan 25.februar. Eg vil ikkje fylgje opp fleirtalsmerknaden om å flytte dei nemnde fagstillingane før resultatet av denne faglege gjennomgangen ligg føre. Som statsråd er eg oppteken av å finne dei beste faglege løysingane i saker som denne. Eg tek gjerne opp att det eg sa om dette i budsjettdebatten i Stortinget: «Nokre har prøvd å gjere dette til distrikspolitikk. Det er det ikkje. Det er eit fagleg spørsmål, og dersom det fagleg sett er likeverdig eller betre, gjorde det vel heller ikkje noko om Oppland, som er så hardt råka, fekk ein del av denne kompetansen i staden for ei ytterlegare sentralisering i Oslo.» Eg kjem sjølvsagt ikkje til å gå på tvers av stortingsfleirtalet sin vilje i dette spørsmålet. Dersom styret på fagleg grunnlag skulle kome til at fagstillingane i taleflyt/stamming i Søndre Land bør knytast nærare opp mot Øverby kompetansesenter i staden for å verte flytta til hovudinstitusjonen i Oslo, vil eg derfor på det grunnlaget kome tilbake til Stortinget med saka.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Det er ikkje rett at det gamle styret vurderte den løysinga som det nye styret vurderer. Det som vart vurdert, var ei lokalisering av noverande institusjon i Søndre Land og på Bredtvet. Vurderinga av dette i forhold til Øverby kom frå nokre av dei tilsette sine organisasjonar i den førre fasen, og då det vart teke opp med styreleiaren, meinte ho at det var interessant å få vurdert. Ursula Evje frå Framstegspartiet sa at det var om å gjere å ta vare på så mykje som mogleg av den eksisterande spisskompetansen. Det er grunn til å tru at ei slik flytting vil kunne føre til at ein mister ein del av den spisskompetansen som i dag er opparbeidd. Men det er snakk om at vi forskyv dette med halvannan månad. Det kostar ikkje 1 mill. kr!
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Det ligg føre ein merknad, og den merknaden er eg fullt på det reine med. Eg har sagt at skal det skje noko anna enn det som står i den merknaden, må denne saka heilt klart tilbake til Stortinget. Men ut frå det som skjedde i debatten, meiner eg at eg har grunnlag for den utgreiinga eg har sett i gang. Representanten Dørum seier at det ligg føre ein risiko for å miste spisskompetanse, men om det strir dei lærde. Dersom representanten Dørum har rett, vil jo denne vurderinga frambringe akkurat dei resultata. I så fall er det heilt opplagt at då går vi vidare allereie ganske raskt etter den 25. februar. Skulle derimot dei faglege vurderingane seie at det alternativet som ikkje har vore vurdert tidlegare, er bra, så vil Stortinget få høve til å sjå på det. Sjølvsagt vil ikkje eg gjere noko på tvers av det som Stortinget har sagt.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Forskrifta om miljøretta helsevern i barnehagar og skular, der godkjenningskravet vart sett i kraft 1. januar 1999, er retta mot elevane sitt arbeidsmiljø. Eg vil i samarbeid med helseministeren, som har ansvaret for forskrifta, fylgje med på korleis denne forskrifta etter kvart får verknad i skulane. Det er viktig å peike på at det er skuleeigarane som har ansvaret for å sikre skuleanlegga. Kommunen har det overordna ansvaret for dei grunnskulane han driv, og fylkeskommunen for dei vidaregåande skulane. Når det gjeld andre tiltak som kan vere med på å betre skulemiljøet, vil eg peike på fylgjande: I 1998 vart den fyrste Skulebyggprisen delt ut. Formålet med denne prisen er å stimulere kommunar og fylkeskommunar til å byggje gode skuleanlegg. Kvart år vil det verte laga ein publikasjon som beskriv det skuleanlegget som fekk prisen. I samarbeid med SINTEF i Trondheim vert det gitt ut eit hefte i løpet av vårhalvåret som tar føre seg måtar å byggje gode skular på. Heftet er mynta på kommunane, og er meint som ei hjelp og støtte i arbeidet med å planleggje skulebygg. Det vil her verte vist eksempel på gode løysingar. Departementet har gitt ut ei rettleiing om inneklima: «Hvordan lage et sunt innemiljø i skolebygg?», som vart presentert den 14. desember i fjor. Målgruppene for dette heftet er i fyrste rekkje skulepolitikarar, medlemer av plan- og byggjekomitear, skuleleiarar, lærarar og foreldretillitsvalde. Målsetjinga er å medverke til større kunnskap om kva inneklimaet har å seie for helsa, trivselen og læringsvilkåra for elevane, og om kva faktorar ein må ta omsyn til når ein vil skape eit godt og sunt innemiljø i skulebygga. Som det er gjort greie for i budsjettproposisjonen for 1999, er det sett ned ei interdepartemental arbeidsgruppe som greier ut rettshøve omkring arbeidsmiljøet for elevane, og vurderer behovet for lov- og forskriftsendringar. Arbeidsgruppa er i sluttfasen av arbeidet, og eit fullstendig utkast til rapport er på høyring i dei medverkande departementa. Til slutt vil eg vise til at det er investert store summar i skulebygg i samband med grunnskulereforma. Staten gir kompensasjon til kommunane for utgifter til nye lokale som fylgjer av at seksåringane er tekne inn i grunnskulen. Den statlege kompensasjonen svarar til ei investeringsramme på 5,2 milliardar kr.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Fyrst litt om historia. Det er heilt rett at Kristeleg Folkeparti var imot 6-åringsreforma, men samstundes pådrivar for at det skulle verte ein skikkeleg kompensasjon i høve til utbygging av areal t.d., noko som ikkje låg i det fyrste forslaget frå den dåverande arbeidarpartiregjeringa. Elles har eg òg prøvd på ein konstruktiv måte å medverke til at grunnskulereforma som Stortingets fleirtal har vedteke, blir gjennomført på ein god måte. Og det er mange positive ting ved den, som vi kan bruke meir tid på ein annan gong. Eg har ikkje endra ambisjonane. Om det lyder slik, er eg feilsitert, for det eg sa i det intervjuet var at vi i dag ikkje har ei arbeidsmiljølov. Det vi no må vurdere, og som må vurderast òg på grunnlag av den arbeidsgruppa sitt arbeid, er om den forskrifta som tredde i kraft den 1. januar 1999, er så sterk at ho i realiteten dekkjer same området på ein god måte. Vi må ikkje lage forvirrande lover, så vi må sjå på: Skal vi fyrst og fremst no finne gode metodar for å få forskrifta til å verke, eller skal vi ha endå ei lov? Det må vi vurdere ut frå den arbeidsgruppa sine konklusjonar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Det er heilt opplagt at representanten Konglevoll her peiker på heilt sentrale sider. Det er ein del av den ordinære arbeidsmiljølova som heilt opplagt ikkje kan gjelde for elevar og studentar. Det som derimot har med eigen medverknad å gjere, er heilt sentralt, likeins ein del av dei andre tinga som representanten Konglevoll tok opp no. Vi er i gang med ei ny forskrift som skal gje elevar rett til elevsamtale, gje dei rett til medverknad, vi har vedteke nye forskrifter når det gjeld elevrådsarbeid osb. Spørsmålet er om dei tilhøva som representanten Konglevoll no tok opp, like godt kan kome inn der og supplere den helse- og miljøforskrifta som vi fekk frå 1. januar. Eg har altså ikkje konkludert her, for eg synest vi får sjå dette i ein samanheng, slik som dette utvalet gjer, og så får vi ta ei drøfting av det på eit seinare tidspunkt.
Petter Løvik (Høyre), 1999-01-20:
Eg vil stille eit spørsmål til kyrkje-, utdannings- og forskingsministeren. Det skjer veldig mykje bra i norsk skule, men av og til får vi rapportar som viser at der også er alvorlege manglar. Statsråden sitt eige departement har nettopp hatt ei stor undersøking om leseevne, og den viser bl.a. at 6 000 eller 7 000 elevar årleg går ut med så dårleg leseevne at dei vil få problem med å klare seg vidare. Den same undersøkinga viser også at 30 pst. av elevane i 9. klasse seier at dei trivst dårleg eller svært dårleg i ungdomsskulen. Frå Høgre si side ser vi svært alvorleg på dette. Eg håper at statsråden også ser alvorleg på det, og eg vil gjerne ha det stadfesta. Dersom svaret er ja, kva vil statsråden gjere for å løyse desse problema?
Petter Løvik (Høyre), 1999-01-20:
Eg takkar for svaret. Eg begynte spørsmålet mitt med å streke under at det er veldig mykje bra, men det betyr ikkje at vi ikkje skal sjå alvorleg på problema. Når det gjeld trivselselementet, er det korrekt at 70 pst. trivst bra i ungdomsskulen. Men dersom ein går litt lenger ned i skulen, vil ein finne at i andre klasse trivst 40 pst. av elevane svært godt. Dette talet er nede i 8 pst. i ungdomsskulen. Ser ein på dei som direkte mistrivst, aukar dette talet frå 18 pst. i andre klasse til 30 pst. i ungdomsskulen. Då er det grunn til å spørje: Er det ikkje eit eller anna med sjølve skulen som kan vere skuld i dette? Er det ikkje no på tide at vi gjer noko med ungdomsskulen, at vi gjer han litt meir spennande, litt meir tilpassa, ved t.d. å få ein kombinasjon der ein i tillegg til ein del obligatoriske fag har større mulegheiter til å velje ein del fordjupingsfag og valfag, for å gjere det meir tilpassa den enkelte?
Petter Løvik (Høyre), 1999-01-20:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til helseministeren: «Dei enkelte regionsjukehusa har dei siste åra betalt for den kostbare cellegiftbehandlinga med Taxol ved andre sjukehus i regionen for å auke kapasiteten og avlaste regionsjukehusa. Frå 1. januar 1999 vil Regionsykehuset i Trondheim ikkje lenger betale for dette til dei samarbeidande sjukehusa. Meiner statsråden at det er fornuftig at desse sjukehusa av økonomiske grunnar kan bli tvinga til å sende pasientar til Regionsykehuset i Trondheim eller til Radiumhospitalet som dei elles ville kunne behandle sjølve?»
Petter Løvik (Høyre), 1999-01-20:
Eg takkar statsråden for svaret, og vil understreke det han seier, at det er «viktig at nye behandlingsmuligheter gjøres tilgjengelige for den aktuelle pasientgruppen». I eit brev av 7. desember 1998 frå Det kgl. sosial- og helsedepartement til Fylkessjukehuset i Volda seier departementet at utover regionsjukehusa sine basistilskott «har departementet pr i dag ingen egen finansiering for kostbare medikamenter». I dag seier statsråden følgjande: «Fra 1. januar 1999 finansieres cellegiftbehandling imidlertid via innsatsstyrt finansiering – ISF – og da er det fylkeskommunene og ikke sykehusene som mottar refusjonen.» Vil det seie at den enkelte fylkeskommunen mottar refusjon som ein del av innsatsstyrt finansiering? Og kva for ein fylkeskommune er det eventuelt som får dette når vi snakkar om forholdet mellom Regionsykehuset i Trondheim og sjukehusa i Møre og Romsdal, som dette kostar 1,2 mill. kr ekstra i året?
Petter Løvik (Høyre), 1999-01-20:
Eg vil igjen takke for svaret. Det er ganske interessant det som blir sagt frå helseministeren, at det er Møre og Romsdal fylkeskommune som, slik eg oppfattar ministeren, skal få refusjon for Taxol som blir brukt ved dei fire sjukehusa i Møre og Romsdal. I brev frå Regionsykehuset i Trondheim til Fylkessjukehuset i Volda er det argumentasjonen om den fylkeskommunale økonomien og Regionsykehuset i Trondheim som er den viktigaste argumentasjonen. Eg synest det er ei rettferdssak, same korleis vi klarer å utforme desse refusjonsordningane, at vi har mulegheit til å ha dette tilbodet desentralisert, både for å spare ressursar og for å kunne gi eit nærare og betre tilbod. Eg ber helseministeren om å stadfeste at desse refusjonane blir gitt til Møre og Romsdal, og eg vil også vite litt meir om den framtidige forbetringa av refusjonsordningane, som han nemnde i slutten av svaret.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg vil stille et spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren. Ved behandlingen av statsbudsjettet den 30. november 1998 vedtok Stortinget: «Regjeringen bes snarest ta nødvendige skritt for å oppfylle Stortingets forutsetninger om at Statens lånekasse for utdanning skal tilby fastrentelån.» Den 1. januar 1999 steg renta fra 5,1 pst. til 7,2 pst. Den 1. mars 1999 vil renta stige ytterligere til 8,6 pst. For unge i etableringsfasen betyr dette økte utgifter som kan være vanskelige å håndtere når samtidig også renta på andre lån stiger. I stortingsdebatten om utdanningskomiteens budsjett den 10. desember 1998 fortalte statsråden at departementet jobber på spreng med denne saken. Og mitt spørsmål til statsråden er: Når har statsråden tenkt at kundene i Lånekassen skal få et synlig bevis på denne sprengjobbinga? Altså: Når kommer tilbudet om fastrente?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg vil minne statsråden om at han har sittet nesten et og et halvt år i statsrådstolen, så han skulle hatt god tid til å jobbe med saken. Jeg vil understreke at det fortsatt er behov for en rask avklaring. På vegne av kundene i Lånekassen beklager jeg at det har tatt så lang tid, og det virker umiddelbart ganske lenge til 1. juli 1999. Statsråden har også tidligere, bl. a. ifølge Aftenposten og også her i dag, prøvd seg på at Stortinget ikke hadde analysert godt nok om Lånekassen var beredt til dette. Men det er jo statsrådens oppgave å følge opp Stortingets vedtak, og dersom statsråden har ment at dagens ordning med markedsstyrt rente og tilbud om fastrente ikke kan gjennomføres, burde statsråden i alle fall tidligere skissert et alternativ til problemet, istedenfor å utsette det og la unge i etableringsfasen ta belastninga.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg vil stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Innen 1. januar 1999 skulle alle skoler og barnehager ha ny godkjenning etter forskrift for miljørettet helsevern. Imidlertid viser det seg at mange kommuner har gitt seg selv utsatt frist eller dispensasjon fra forskriften. Til Aftenposten har statsråden uttalt at departementet nå vil skaffe en oversikt over situasjonen i kommunene og etter dette vurdere en statlig hjemmel til å håndheve loven. Hvilke andre tiltak vil statsråden gjennomføre for å sikre barn og unge et godt arbeidsmiljø?»
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er gledelig at han også trekker fram positive sider ved grunnskolereformen, som jo Kristelig Folkeparti har hatt kritiske merknader til og var mot i sin tid. Statsråden nevnte den arbeidsgruppa som vurderer lovverket. Statsråden har også tidligere sagt at departementet jobber med en gjennomgang av lovverket for å vurdere om elever kan få en lovfestet rett til et godt arbeidsmiljø. Ifølge oppslag i Bergens Tidende den 4. desember 1998 sa imidlertid Lilletun: «Vi har ingen egen arbeidsmiljølov for barn. Denne nye forskriften er sterk nok.» Derfor lurer jeg på om det vil si at statsråden har lagt ambisjonene om en arbeidsmiljølov for elevene på hylla.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg vil igjen takke for svaret. Det kan godt hende at forskriften er god nok når det gjelder inneklima. Men arbeidsmiljøet er jo mer enn inneklima. Det er også alt det vi legger i begrepet psykososialt arbeidsmiljø. Det er i tillegg helt sentralt i dagens arbeidsmiljølov at arbeidstakerne både skal ha et ansvar for det fysiske arbeidsmiljøet og f.eks. delta i konfliktløsninger. Når vi vet at vold og mobbing er et stort problem i skolen, håper jeg statsråden også vil ta dette med seg i det videre arbeidet i departementet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Det er ikke Stortinget som først og fremst er utålmodig i denne saken, men hundretusenvis av folk som rammes av en kraftig økning i studielånsrenten sin på grunn av at undervisningsministeren ikke har fått på plass den fastrenten som Stortinget så sent som i desember fant det nødvendig å si til statsråden at han måtte få på plass. I Dagsavisen den 7. januar 1999 sier ekspedisjonssjef Petter Skarheim i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet at den ordningen antakelig ikke er på plass før ved slutten av dette året. Grunnen til det er et dataproblem, at man ikke kan få de praktiske dataordningene på plass. Da er mitt spørsmål til statsråden: Kan ikke statsråden og Lånekassen gi folk som har studielån, anledning til å tegne en kontrakt om at man ønsker en fastrente, slik at den kontrakten kan komme på plass? Så får man heller ordne opp i alt det praktiske, eventuelt etterbetaling osv., etterpå. Det kan ikke være kundene i Lånekassen og de som nå må betale skyhøye renter, som skal rammes av at Lånekassen ikke får ordnet opp i sitt datasystem.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg har et spørsmål til statsråd Løwer, og det dreier seg om usikkerheten på arbeidsmarkedet. Det var mange, inkludert Arbeiderpartiet, som advarte mot den utviklinga vi nå ser. Vi hører daglig om konkurser, permitteringer, oppsigelser og innskrenkninger i næringslivet. Blant annet skjer dette i stort monn nå i bygge- og anleggssektoren. I går kunne vi lese i Aftenposten at sysselsettingen i verfts- og offshoreindustrien kan bli kraftig rammet allerede første halvår i år. Det fryktes at 7 000 av i alt 21 000 arbeidsplasser forsvinner. Hvilken strategi har Regjeringa for å møte denne utviklingen?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er glad for at Regjeringa har begynt å tenke og også forhåpentligvis begynt å gjøre noe i forhold til denne saken. Saken er at det hver dag nå blir flere arbeidsledige. Jeg mener fortsatt det var svært uklokt av Regjeringa, med støtte fra Høyre og Fremskrittspartiet, å mer enn halvere antall arbeidsmarkedstiltak fra i fjor til i år. Mitt spørsmål blir egentlig: Har Regjeringa tenkt å gjøre noe før revidert nasjonalbudsjett, når vi nå ser at ledigheta faktisk øker så mye i enkelte deler av landet som den gjør, og hvor mange flere må bli ledige før Regjeringa setter inn tiltak og ikke bare prater om at en følger utviklinga nøye?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Mener statsråden at DNs(Direktoratet for naturforvaltning) forslag om såkalte ulvesoner som forvaltningsprinsipp, i blant annet Hedmark, er i tråd med rovviltmeldinga?» (Direktoratet for naturforvaltning)
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er ikke fornøyd med det. Jeg fikk ikke svar på det jeg spurte om, og jeg må be om at statsråden utdyper noen av synspunktene. Jeg forstod statsråden slik at hun faktisk støtter det Direktoratet for naturforvaltning har tatt til orde for, nemlig ulvesoner. Jeg må bare få avklart det. Jeg mener det ikke er i tråd med den rovviltmeldinga som Stortinget har behandlet, for Stortinget har ikke sagt at en enten skal ha rovdyr eller landbruk, f.eks. sau, slik direktoratet nå foreslår. Statsråden understreket at forebyggende tiltak er viktig. Det er jeg enig i, og vi må ta mange virkemidler i bruk, spesielt overfor bjørn, gaupe og jerv. Men det kunne vært interessant å høre hvilke forebyggende tiltak statsråden mener en kan bruke overfor ulv.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Da Stortinget behandlet rovviltmeldinga, var det et bevisst valg at en opprettet kjerneområder for bl.a. bjørn og jerv, men det var også et like bevisst valg at en ikke opprettet kjerneområder for ulv. Når statsråden sier at denne arten – altså ulven – «i likhet med de andre rovdyrartene bør forvaltes gjennom arealsonering», så oppfatter jeg det slik at det betyr at statsråden er enig med DN i at det skal være soner for ulv. Det mener jeg ikke er i tråd med det Stortinget har vedtatt. Jeg må da spørre om statsråden og Regjeringa har til hensikt, dersom en skulle gå inn for det jeg skjønner at Regjeringa er enig med DN i, å komme tilbake med en sak til Stortinget slik at vi får anledning til å diskutere den. For jeg mener, som sagt, at dette ikke er i tråd med det Stortinget har sagt, og da må Regjeringa komme tilbake med en sak til Stortinget hvis den har til hensikt å gjøre noe annet enn det Stortinget faktisk har vedtatt.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg har stilt følgende spørsmål til justisministeren som jeg har forstått vil bli besvart av samferdselsministeren: «IFALPA(International Federation of Airline Pilots Association) har i lengre tid rettet søkelyset mot det økende problemet med passasjerer påvirket av alkohol og/eller medikamenter som er til sjenanse for andre ombordværende, og i enkelte tilfeller utgjør en fare for flysikkerheten. (International Federation of Airline Pilots Association) Vil statsråden fremme forslag som kan redusere problemet, for eksempel gjennom nye og strengere straffereaksjoner, og vil statsråden ta opp dette spørsmålet internasjonalt for å få et felles regelverk?»
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Norsk Flygerforbund har forståelig nok vært svært opptatt av denne problemstillingen i lang tid, ettersom dette problemet har økt med oppimot 400 pst. i enkelte flyselskap siden 1995. Man har etterlyst en lovhjemmel i luftfartsloven som gir adgang til straffeforfølgelse av slike passasjerer, på linje med den lovgivningen som er innført f.eks. i Storbritannia og i USA. Det er positivt at samferdselsministeren vil se på denne saken i forbindelse med revidering av luftfartsloven. Jeg vil bare håpe at det skjer fort, og at det ikke tar ett, to eller tre år før dette kommer fram til politisk beslutning. I så fall vil jeg håpe at saken isolert sett kan tas ut, og at det kan bli gjort noe før det. Jeg er for øvrig godt fornøyd med at norske myndigheter har tatt initiativ til et internasjonalt seminarer om denne problemstillingen. Jeg vil også be om at det blir gitt en hjemmel for straffeforfølging, som blir omfattende og tilfredsstillende.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
Jeg er kjent med at det er et økende problem både nasjonalt og internasjonalt at passasjerer opptrer klanderverdig om bord i fly som følge av alkoholpåvirkning mv. Flyselskap m.fl. ser på ulike tiltak for å forhindre hendelser av nevnte karakter. Spørsmålet om tiltak mot denne passasjergruppen, omtalt som «unruly passenger», er allerede tatt opp til behandling i internasjonale fora, f.eks. i luftfartsorganisasjonene ICAO, International Civil Aviation Organization, og ECAC, European Civil Aviation Conference, og Norge deltar i disse fora. På norsk initiativ vil ECAC i mars i år avholde et seminar relatert til dette saksfelt. Departementet gjennomgår nå deler av luftfartsloven og i den forbindelse vil en vurdere å foreslå innført sanksjoner mot de passasjerer som opptrer slik at deres atferd innebærer en åpenbar sikkerhetsrisiko, som kan sette fartøy, besetning og passasjerer i fare.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
Jeg er ikke fagmann verken på jussen eller noe annet her, men som lekmann og som statsråd og ansvarlig vil jeg si at passasjerer som opptrer slik som representanten spør om, i praksis begår en form for mytteri. Men i dagens situasjon kan strafferettslige reaksjoner, altså reaksjoner som fører til fengsel eller bøter, kun gå mot besetningsmedlemmer. Det som da er aktuelt, er nettopp å se på om straffebestemmelsene skal endres slik at de også skal omfatte passasjerer som har en opptreden som er slik at den innbefatter en åpenbar sikkerhetsrisiko, og representanten kan regne med at jeg vil følge denne saken med stort trykk. Jeg er – som en ville si på trøndersk – ikke oppmuntret av den type atferd, og jeg syns at med de strenge krav vi i Norge stiller til flysikkerhet, er det all mulig grunn til også å sette gode eksempler på dette feltet. Jeg kan også forsikre om at det vil bli tatt opp med fullt trykk i alle internasjonale sammenhenger. Representanten og jeg har samme oppfatning når det gjelder behovet for lov og orden på dette felt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
NSB BA økte togtilbudet på flere strekninger fra 10. januar i år. Satsingen gjelder spesielt togene i østlandsområdet. Eksempelvis får intercitystrekningen Skien – Lillehammer en økning på 16 pst. i antall tog som skal trafikkere strekningen. Tilbudet styrkes både gjennom økt frekvens og ved at de togreisende får flere muligheter til å reise direkte til og fra Oslo og eventuelt videre til hovedflyplassen uten å måtte bytte tog. På Vestfoldbanen innebærer ruteendringen at det innføres faste timetall gjennom driftsdøgnet, med unntak av inn til Oslo om morgenen. I tillegg blir det timefrekvens Sandefjord – Oslo – Sandefjord og en reisetid som i gjennomsnitt reduseres med 3 – 4 minutter. Over halvparten av avgangene på Vestfoldbanen får gjennomkjøring til og fra Oslo Lufthavn og videre til Lillehammer. Endringene i bruk av togmateriellet er gjort for at de beste togene skal kunne tilbys flest mulig kunder. ICE-avgangene i dagens form er fjernet for å kunne få plass til flere avganger med forbedret reisetid og likt stoppmønster. En del togpassasjerer som har kunnet benytte disse togene tidligere, vil som følge av dette få lengre reisetid på strekningen. De fire avgangene er imidlertid erstattet av tog som gir flere tilgjengelige seteplasser for pendlere fra Tønsberg i morgenrush, ca. 200, og fra Oslo i ettermiddagsrush, ca. 600. Fra 10. januar bruker dessuten så godt som samtlige tog 1 time og 30 minutter på strekningen Tønsberg – Oslo, mot tidligere om lag 1 time og 40 minutter. Her bør det også tilføyes at togstopp på Skoppum og i Holmestrand gjør at passasjerene herfra får avganger med kortere reisetid til og fra Oslo enn tidligere. I sum vil de fleste reisende på Vestfoldbanen få kortere reisetid, og dette gjelder også flertallet av pendlerne. Ut fra det samlede bildet er det vanskelig å være enig i at ruteendringen representerer et dårligere tilbud for pendlerne i Vestfold.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
I mitt hovedsvar avviste jeg en forverring for pendlerne generelt. Jeg sa at det var blitt en forbedring, men jeg kan si at for enkelte pendlergrupper og på enkelte avganger kunne situasjonen vært bedre. Det ser jeg klart, og jeg er kjent med at det i forhold til enkelte avganger om morgenen og på ettermiddagen er en frustrasjon. Generelt er det slik at i det system som representanten sikkert er vel kjent med, sitter ikke statsråder og dirigerer og instruerer NSB BA om rutemønsteret. Men jeg forutsetter at NSB BA alltid lytter til kundene og forbrukerne med sikte på å gjøre det best mulig, og jeg vet at i det øyeblikk Romeriksporten åpner – og det vil skje snarere enn det vi fryktet før jul – vil det være en mulighet generelt til å øke togtilbudet også på Vestfoldbanen. Jeg forutsetter at NSB BA i en slik sammenheng i hvert fall ser på noen av de – skal vi si – ankepunktene som er tatt opp av enkelte pendlergrupper på enkelte avganger, og som jeg antar er det som ligger til grunn for representantens spørsmål til meg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
Først generelt til styringen av statsselskaper. Jeg er forundret over at enkelte representanter i denne salen oppfører seg som om det er fem-ti år siden, da statsråder detaljinstruerte på stasjoner og enkelte stopp. Det er ikke det som er styringssystemet, og det burde være vel kjent i Stortinget. Men det er ikke slik at en statsråd ikke kan påvirke, selvfølgelig ikke. Statsråden kan påvirke ved å holde oppe et speil foran NSB BA om forbrukerhensyn og kvalitet på tjenestene, og det gjør jeg. I den sammenheng gjentar jeg: Jeg forutsetter at selskapet tar kundenes klagemål på alvor, men jeg måtte i mitt generelle svar avvise en – skal vi si – svartmaling av situasjonen generelt, for det er ikke riktig. Jeg hører hva som ble sagt, og jeg går ut fra at NSB BA systematisk lytter til sine kunder, til sine brukere, for de bør være tilfreds med tjenestene. Det er det som må være målet for en transportbedrift, for det er jo kundene den er til for, den er ikke til for seg selv, for å si det på den måten. Når jeg sier at den viktigste muligheten til å gjøre noe ligger i åpningen av Romeriksporten, er det fordi den gir mulighet til en økt frekvens på alle tog på Østlandet, spesielt intercity- og lokaltog.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
I forbindelse med behandlingen av St.prp. nr. 39 for 1997-98 bevilget Stortinget 750 mill. kr i lån til NSB Gardermobanen AS for å dekke kostnadene i forbindelse med ettertettingen av Romeriksporten. Etter at konsernstyret i NSB BA 10. juni 1998 vedtok at tettearbeidet skulle fortsette, ble det sommeren 1998 utarbeidet et program for den videre ettertettingen av tunnelen under Østmarka. NSB Gardermobanen AS anslo kostnadene i forbindelse med å fullføre dette programmet til 550 mill. kr. På dette grunnlag bevilget Stortinget i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 1999 ytterligere 550 mill. kr i lån til selskapet. Tettetiltakene i tunnelen, inklusive administrasjon og merverdiavgiftsandelen til NSB Gardermobanen AS, er budsjettert til 870 mill. kr. Tettetiltakene har i tillegg medført merkostnader på installasjonskontraktene, fordi disse har blitt forskjøvet i tid. Videre er det budsjettert med utgifter til overvåkning av Østmarka og utbedring av skader på boliger og erstatninger for øvrig. Disse budsjetterte følgekostnadene utgjør 430 mill. kr. NSB Gardermobanen AS har således et budsjett for de ekstraordinære kostnadene som har oppstått som følge av lekkasjeproblemene på 1,3 milliarder kr. Jeg må tilføye at disse spørsmålene ble tatt opp og belyst i forbindelse med spørsmål fra komiteen til Samferdselsdepartementet i forbindelse med St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 8 for 1999. Jeg vil i nær framtid og så snart som praktisk mulig komme tilbake til Stortinget med informasjon i egnet form og på egnet tidspunkt om de ulike sider av det som nå er situasjonen, både når det gjelder Romeriksporten, Gardermobanen og de berørte bydeler og Østmarka.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
Det er både bra og fint at representanten og jeg er enige om at det alltid er viktig å få ting fram. Jeg vil bare presisere på nytt at på spørsmål fra komiteen til Samferdselsdepartementet gjorde vi rede for tall tidligere. Men jeg har registrert at det i den offentlige debatten i Oslo har versert ulike synspunkter på dette, og for å sørge for at Stortinget er oppdatert 100 pst., kommer jeg altså tilbake med en bred og detaljert informasjon i egnet form så snart som mulig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
Telenor opplyser at NMT 450 på yttersiden av Lofoten er bygd ut med til dels store basestasjoner for å gi maksimal rekkevidde. Nettet er bygd ut permanent til det som anses forsvarlig med hensyn til dekning og kapasitet. I tillegg settes det opp ekstra NMT 450-stasjoner som gir en betydelig økning av kapasiteten foran hver sesong av lofotfisket. Det kan imidlertid by på problemer å få tilfredsstillende radioforhold til enhver tid i hele dekningsområdet når det opereres med sterke og mindre sterke stasjoner. Det kan være vanskelig å beregne tidspunktet for innsiget av skrei. I fjor var dette tidligere enn beregnet, og Telenor kom noe sent i gang med å få de ekstra NMT 450-stasjonene i drift. I år har Telenor derfor satt i verk tiltak for å være tidlig ute, slik at dette ikke skal gjenta seg. I tillegg opplyser Telenor at det i 1998 er gjort tekniske endringer i GSM-nettet mellom Stamsund og Bodø for å få GSM-dekning langs hurtigruteleden. For øvrig mener Telenor at det er tilstrekkelig kapasitet i det maritime VHF-nettet over Bodø radio. Trafikkprisene på VHF ble også satt sterkt ned i 1998. Jeg håper at dette vil gi fiskerne tilfredsstillende forhold for bruk av mobiltelefon under årets lofotfiske.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-01-20:
Takk for det! Det er bra at representanten og jeg er enige om at man nå i hvert fall gjør en innsats for å dekke situasjonen under lofotfisket. Når det gjelder TV-dekningen, skal jeg bare kvittere ut for representanten at jeg har hørt spørsmålet og skal ta det med meg. Jeg oppfatter det som stilt til meg, og han skal få svar i egnet form. Jeg er dessverre ikke i stand til å gi det her. Slik detaljinnsikt har jeg ikke.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Ifølge opplysninger fra bydel Hellerud(som henviser til tall innhentet fra NSB Gardermobanen AS) (som henviser til tall innhentet fra NSB Gardermobanen AS) Kan statsråden redegjøre for de reelle tetningskostnadene under Østmarka?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg skal ikke være den som nødvendigvis hevder at matematikk i seg selv er enkelt, men jeg er av den oppfatning at det blir enda vanskeligere når man behandler politiske tall. Det jeg syns var interessant i statsrådens svar, var at han bl.a. inkluderte skader på boliger. Jeg takker for svaret, fordi jeg har fått det jeg var ute etter.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Den senere tids opplysninger i pressen tyder på at den opprinnelige pilegrimsleden gikk gjennom Groruddalen, og ikke via Ringerike, der den nasjonale pilegrimsleden er blitt lagt. Hva vil statsråden foreta seg for å markere at den opprinnelige leden gikk gjennom Groruddalen, slik at man får en mest mulig korrekt historisk fremstilling, samt at dette kan bidra til å være et kulturhistorisk løft for Groruddalen?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Som tidligere spørrere har vært inne på her i dag, er Groruddalen et av de hardt belastede områdene i Oslo. De historiske kildene er ganske entydige med hensyn til at det er her den opprinnelige leden har gått. Olavstilknytningen er like sterk når det gjelder denne leden, så jeg ble litt skuffet over ministerens svar. Jeg hadde håpet at hun kunne ha vært litt mer forpliktende. Derfor gjentar jeg spørsmålet: Vil statsråden foreta konkrete tiltak for å bidra til at man også får markert denne leden gjennom Groruddalen? Tidligere miljøvernminister Thorbjørn Berntsen og tidligere riksantikvar Lunde bl.a. har uttalt seg positivt i så måte og sagt at de vil bidra. Så håper jeg at departementet også gjør sitt.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Den reelle dekningen av NRK2 i Nordland er ca. 55 pst., og ikke 12, slik representanten Bastesen gir uttrykk for i spørsmålet. Jeg minner dessuten om at utbyggingen av NRK2 har skjedd i samsvar med Stortingets forutsetninger om at NRK2 primært skal være en satellittkanal og med en viss tilleggsdekning fra bakkesendere. Da Stortinget behandlet saken, ble det lagt til grunn at en full utbygging av bakkesendere ikke var forsvarlig av økonomiske og frekvensmessige grunner. En full utbygging av bakkesendere ville dessuten langt på vei umuliggjøre utbygging av et digitalt sendernett. Stortinget forutsatte en dekningsgrad på nær opp til 80 pst. av seerne på landsbasis. Om lag 80 pst. av befolkningen har i dag muligheter for å ta inn NRK2. Dette er således i samsvar med Stortingets forutsetninger. Jeg har likevel i samsvar med vanlig praksis bedt NRK om å redegjøre for hvilke planer NRK har for videre utbygging av bakkesendere for NRK2, og da særskilt i forhold til situasjonen i Nordland fylke. NRK opplyser at det ikke er aktuelt å etablere flere analoge bakkesendere for NRK2. Det er to grunner til dette. For det første består sendernettet for NRK1 av i alt 2 670 sendere. Det ville bli urimelig dyrt å bygge ut et tilsvarende bakkenett for formidling av NRK2. Det andre er at dersom Stortinget vedtar en utbygging av et bakkenett for digitale fjernsynssendinger, ville en utbygging av analoge NRK2-sendere utelukkende fylle et behov for noen år framover. Ved digital formidling via bakkenett vil hele landet kunne ta imot NRK2. NRK vil prioritere områder med dårlig NRK2-dekning dersom det bygges et slikt bakkenett for digitale fjernsynssendinger. Dersom det nå bygges ut til full analog dekning, vil dette legge beslag på nødvendig formidlingskapasitet til slik digital formidling. Ifølge NRK vokser likevel antallet som kan ta imot kanalen. Dette har sammenheng med at kabelfjernsynsnettene bygges ut, og at flere skaffer seg satellittmottakere. Ifølge de siste tallene har 21 pst. av husstandene i Nordland satellittmottakere samt 20 pst. kabeltilknytning. Gjennom bakkenettet er ca. 15 pst. dekket. Opplysninger om eventuell dobbeltdekning foreligger ikke. Jeg konstaterer derfor at NRK2s dekning er i samsvar med Stortingets forutsetning. En videre utbygging av det analoge sendernettet vil bli urimelig dyrt. Samtidig ville en slik videre utbygging skape problemer i forhold til mulighetene for å bygge ut et digitalt sendernett for fjernsyn. Jeg tar sikte på å legge fram en stortingsmelding om utbygging av digitalfjernsyn i løpet av vårsesjonen.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Til representanten Bastesen vil jeg si når det gjelder spørsmålet om dekning, at den er i mitt anslag på ca. 55 pst. eller 56 pst. Hvis jeg legger sammen dette, er det inne at 21 pst. av husstandene har satellittmottaker, 20 pst. har kabeltilknytning, og dekningen gjennom bakkenettet er på ca. 15 pst. Derfor er det ikke riktig når Bastesen hevder i sitt spørsmål at for NRK2 er det i Nordland fylke 88 pst. av seerne som ikke får inn kanalen. Det er altså ikke riktig, for de andre ca. 55-56 pst. får også inn kanalen, som jeg nevnte. Når det gjelder spørsmålet om kringkastingsavgift, er det et spørsmål jeg har svart på gjentatte ganger. Det er slik at lisensavgiften er knyttet til fjernsynsapparatet og ikke til hvor mange kanaler man får inn. Jeg forstår at spørsmålet reises, men vi må holde fast ved at Stortingets forutsetning var at 80 pst. skulle dekkes av NRK2, og at dette må ses i sammenheng med utbyggingen av digital-TV.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Jeg tror talldebatten mellom Bastesen og meg gir liten mening. Hvis man studerer svaret, er det nok dekning for det. Det jeg imidlertid ser som et viktig anliggende for Bastesen og meg, er selvfølgelig at NRK2 ikke når langt nok ut, men jeg vil da presisere at dette er i tråd med Stortingets forutsetning om ca. 80 pst. på landsbasis. Begrunnelsen for at man ikke velger å bygge videre ut bakkesendere til NRK2, har sammenheng med at kostnadene for det blir urimelig store i forhold til hva man dekker opp, i tillegg til at vi i vårsesjonen regner med å legge fram en melding om digitalfjernsyn. NRK har i den sammenheng sagt at man ønsker å begynne der hvor dekningen er dårligst ved en eventuell stortingstilslutning til et forslag, et eventuelt forslag vil jeg si, om å bygge ut digital-TV via bakkesending.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Kulturhusene er arenaer for formidling av kunst og kultur og som ramme for aktivt kulturliv i lokalsamfunnet. Ungdom er blant de viktigste brukerne av husene. Kulturhusene bidrar til å styrke sosiale og kulturelle nettverk, lokal identitet og tilhørighet. I 1998 ble det tildelt i alt 35 mill. kr til lokale og regionale kulturhus, fordelt med 11 mill. kr til regionale bygg og 24 mill. kr til lokale kulturbygg. Samlet forelå det i 1998 154 mill. kr i søknader som ikke kunne innvilges. Dette er noe mindre enn året før. Ventetiden for godkjenning til første delutbetaling har i de siste årene vanligvis ligget på fra to til fire år for lokale kulturbygg, men enkelte søknader har ventet mer enn fire år. For de regionale kulturbyggene er ventetiden vanligvis tre år før første tildeling. Regjeringen ser det som et mål å få ned ventetiden, og økte derfor bevilgningen med 10 mill. kr til 35 mill. kr i 1998 i Regjeringens St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 3, som ble fremmet høsten 1997. I 1999 er det bevilget 36,3 mill. kr. Formålet med økningen var å sikre at flere kulturbyggprosjekter skulle kunne gjennomføres i kommunene. De statlige tilskuddene utløser langt større lokale tilskudd. I tillegg er det vedtatt endringer i stønadsordningen med det formål å oppnå en bedre balanse mellom søknadsmengde og bevilget beløp. Drift av husene er et lokalt ansvar. Regjeringens opplegg for 1999, med klare begrensninger i budsjettets utgiftsside, som representanten kjenner godt til, fikk også konsekvenser for kulturbudsjettet. For å kunne opprettholde og i en del tilfeller styrke driftsgrunnlaget for kulturinstitusjonene valgte Regjeringen å holde en del igjen på investeringsutgiftene. Regjeringen valgte imidlertid å skjerme tilskudd til lokale og regionale kulturbygg, slik at realverdien av denne bevilgningen ble fullt opprettholdt i forhold til 1998. Spørsmålet om ytterligere økninger i bevilgningen til lokale og regionale kulturhus må ses i sammenheng med den samlede behandlingen av statsbudsjettet i årene fremover, og det er derfor ikke mulig for meg å gi noen signaler nå om fremtidige bevilgninger til formålet.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Jeg deler fullt ut representantens understrekning av betydningen av lokale kulturbygg. Det var også derfor vi i Tillegg nr. 3 til budsjettet for 1998 økte bevilgningen fra 25 mill. kr til 35 mill. kr. Men sett i forhold til behovet er det også et lavt beløp. Representanten tolket meg dit at det var en positiv grunntone i svaret, og det er det. Det vi gjorde i Tillegg nr. 3, var nettopp et uttrykk for at vi ønsker å heve denne posten. Møteplasser lokalt er svært viktig, fordi dette har en forebyggende effekt, som representanten peker på, og fordi det også vanligvis utløser stor dugnadsinnsats lokalt. Når det gjelder framtidige budsjetter, har jeg ikke noen mulighet for å gå inn på det her. Men jeg tar med meg at representanten ønsker at det skal satses på dette, og det er i tråd med de prioriteringer som også jeg legger til grunn, fordi jeg synes at lokale møteplasser er svært viktig å få til.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Innledningsvis vil jeg vise til mitt svar i spørretimen 21. januar 1998 på spørsmål fra representanten Gjedrem og mitt svar 18. februar 1998 til representanten Grethe G. Fossum om teksting for hørselshemmede. Jeg viser også til departementets svar av 26. oktober 1998 på skriftlig spørsmål fra representanten Jon Olav Alstad om samme sak. Jeg har forelagt saken for NRK. NRK opplyser at man er i sluttfasen med å fremstille en prototyp av dataprogrammet som er nødvendig for å konvertere tale til direkte tekst. NRK har allerede bidratt med 2 mill. kr til prosjektet. For inneværende år er prosjektet tilført 2 mill. kr over Handlingsplanen for funksjonshemmede. I St.meld. nr. 8 for 1998-99 har Regjeringen lagt til grunn at et nytt tekstesystem vil være klart innen utgangen av neste år. Når det gjelder prosjektet med valgbar simultan tegnspråktolking, opplyser NRK at prøvesendinger har vært i gang i flere måneder, med positive reaksjoner fra de 16 testgruppene som har utplasserte mottakere. En del tekniske justeringer er allerede foretatt, og en fullstendig evaluering vil bli foretatt når prøvesendingene er over i slutten av mars i år. I prøvetiden er det gjort forsøk med tolking av forskjellige programtyper, også barneprogrammer. Det gjenstår å avgjøre hvilke tekniske løsninger man skal satse på for å sikre at flest mulig skal kunne ta imot tolkesignalene med dagens fjernsynsmottakere. Jeg vil understreke at selskaper med allmennkringkastingsforpliktelser har et særskilt ansvar for å tilby teksting av programmer for hørselshemmede. Målsettingen er at allennnkringkastere skal kunne ta den nye teknologien i bruk så snart den er tilgjengelig, slik at sendingene i størst mulig grad kan tilrettelegges for døve og hørselshemmede. Direkte teksting og direkte døvetolking vil bli et verdifullt hjelpemiddel for døve og hørselshemmede, slik at de lettere kan følge med i aktuelle begivenheter.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Spørsmål knyttet til tilbudet til hørselshemmede og døve har jeg svart på en rekke ganger. Jeg mener at det svaret jeg gav i dag, gir positive signaler i den forstand at man ser at her satses det midler både fra NRK og fra Handlingsplanen for funksjonshemmede for å få fortgang i arbeidet. Jeg kan ikke svare konkret på de detaljerte spørsmålene som representanten Gjedrem nå stilte, men jeg skal love å følge opp dette etter beste evne, slik at tilbudet til de 400 000 hørselshemmede og døve kan bedres i tråd med det som er vår felles målsetting.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-01-20:
Jeg vil si til representanten Gjedrem at jeg skal følge opp dette også i forhold til TV2 og NRK. Allmennkringkasterne har et spesielt ansvar. Det er naturlig at det også tas opp i forbindelse med konsesjonsbehandlingen, og NRK har – som jeg pekte på – fulgt opp dette ved å bruke en del penger på det. Jeg vil også vise til det svaret jeg skrev på spørsmål fra representanten Alstad av 26. oktober 1998, hvor jeg også åpner for å vurdere andre løsninger. Dersom det skulle vise seg at prosjektet for direkteteksting ikke lar seg realisere innen år 2000, eller at det blir vesentlig forsinket, har jeg her også antydet at man kan vurdere å gjøre teksting til en lovpålagt oppgave for norske allmennkringkastere.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
«På bakgrunn av lang ventetid for støtte til kulturbygg og det store behovet av førebyggjande ungdomstiltak, vil statsråden vurdere å auka støtta til bygging av kulturbygg?»
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Eg takkar kulturministeren for svaret, som i grunntonen absolutt var positivt. Eg håpar òg det vil gje resultat med tanke på storleiken på løyvingane, for statsråden og eg deler oppfatninga av at investeringar i desse kulturinstitusjonane har stor førebyggjande effekt. Me veit at mange kulturtiltak er drivne fram av såkalla eldsjeler, personar som ser den store verknaden av å få reist slike bygg, og at det er førebyggjande og verkar rettleiande ikkje minst for barn og ungdom. Eg vil streka under at det beste løyvingane som vert gjevne gjennom det offentlege kan gå til, er slike føremål. Sidan det utløysar så stor eigeninnsats og lokal mobilisering, vil eg gjerne spørja kulturministeren om ho kan tenkja seg å vurdera ein auke av beløpet i tida som kjem, m.a. ved tippemidlar.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
«For eit år sidan varsla kulturministeren at teksting for døve og hørselshemma i NRK ville verta betre på grunn av ein ny tekstingsmetode og å kunna velja tolketeneste. Korleis vurderer statsråden situasjonen i dag og utsiktene for framtida?»
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Eg takkar kulturministeren for svaret. NRK og TV2 er allmennkringkastarar og har ei sjølvstendig plkt til å vera tilgjengelege. Taleregistratoren som ministeren omtalar, som skulle vera ferdig sommaren 1998, er utsett nå i fleire år. I Sverige og England har dei alt ein velotype til teksting av direktesende program. Vil denne tekstingsmetoden verta teken i bruk til glede for dei 400 000 hørselshemma i Noreg, og når? Nå er det hjå døve i landet utplassert 16 dekodarar som formidlar tolketeneste i eit forsøksprosjekt som går ut i mars 1999. Kva skjer så? Vil kulturministeren medverka til at prosjektet vert forlenga, slik at dekodarane vert eit teknisk hjelpemiddel for dei 4 000 døve?