Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-11-17:
Jeg må innrømme at jeg egentlig ikke hadde tenkt å ta ordet i denne debatten, men etter å ha hørt på forskjellige talere savner jeg med noen få unntak at man sammenligner Norge med andre land i verden. Noe som er vanlig, hvis vi skal inn i en konkurranse, er at vi må se på konkurrentene, og hva vi kan gjøre for å bli bedre. Heldigvis var det noen som viste til Verdensbankens årlig kåring «Doing Business», som bl.a. ser på konkurransekraft. Blant landene i verden kommer Norge på sjetteplass. Man slår seg på brystet og synes det er veldig bra. Men hvorfor ikke se på hva vi kan gjøre for å bli nr. 1? Vi er sannsynligvis det landet i verden med de beste forutsetninger for å bli nr. 1 i og med de finansielle musklene Norge har. Finanskomiteen hadde i forrige uke – var det vel – møte med Verdensbanken. Hvis man går litt dypere inn i listene til Verdensbanken, ser man at det ikke er så veldig bra på alle områder, noe som bl.a. beskriver hvorfor vi ikke er på femte plass, hvorfor vi ikke er på fjerde plass osv. Som man ser – og som jeg regner med at flere vet – er disse delt inn i flere kapitler. Det viser bl.a. at vi er på 60. plass på Verdensbankens liste, fordi vi har veldig rigide regler når det gjelder plan- og bygningsloven, at det er lang behandlingstid osv. Der er vi blant de dårligste, i hvert fall blant land vi bør sammenligne oss med. Videre er vi på 41. plass når det gjelder «Starting a Business», og 48. plass på «Getting Credit». Man burde kanskje se på de momentene som faktisk gjør at vi ikke er på første, andre eller tredje plass. Nå skal finanskomiteen forhåpentligvis til Singapore i mars, som faktisk er nr. 1 verden. Kanskje kan vi notere oss hva de gjør så bra. Men jeg håper at finansministeren og Finansdepartementet ser nærmere på dette og kanskje forteller litt om hvordan man skal nå målet om å bli best i verden – hvis regjeringspartiene ønsker det, da. Man får noen ganger inntrykk av at det ikke er så viktig. Det er det ene. Det andre er at det er flere rangeringer som viser hvor Norge står i forhold til andre land. Vi har jo The Heritage Foundation i USA, som i samarbeid med The Wall Street Journal har en årlig indeks som går på økonomisk frihet. Her når ikke Norge lenger opp enn til 30. plass. Hva har man tenkt å gjøre med det? Ønsker man ikke å være nr. 1 eller blant de ti beste når det gjelder økonomisk frihet? Det kunne vært interessant å vite. Her er jo sammenlignbare land som Danmark på åttende plass, Canada på sjette plass og selvfølgelig Hong Kong og Singapore på henholdsvis første og andre plass. Hva ønsker regjeringen å gjøre med det? Så har vi World Economic Forum, som også har målinger av global konkurransekraft. Her innehar Norge en 16. plass, mens våre naboland er mye bedre. Sverige er på tredje plass, Finland på fjerde plass og Danmark på åttende plass. Fremskrittspartiets løsninger for hvordan man skal klatre oppover på listene er selvfølgelig våre skatte- og avgiftslettelser, forenklingstiltak og satsing på forskning og skole. Men det kunne være interessant å høre hva regjeringen ønsker å gjøre for å klatre oppover på listene – hvis man ønsker det, da. Videre hadde Aftenposten i forrige uke – var det vel – en oversikt som viste at Norge er dårligst når det gjelder handel med u-land. Det er jo en annen debatt, men vi burde kanskje ikke slå oss på brystet over at vi er dårligst til å handle med de fattigste landene i verden. Videre er det andre rangeringer som gjelder frafall i den videregående skolen, der vi gjør det veldig dårlig. Vi er på 26. plass av 33 land i Europa. Det er også en skattekonkurranse i verden og i Europa. For to år siden kunne vi jo si at det ikke bare var private bedrifter som flagget utenlands for å spare skatt. Statkraft flyttet til Brussel for å spare skatt. Det må jo være litt pinlig at en statlig bedrift gjør det. Det kunne vært interessant å høre hva man ønsker å gjøre for å forhindre utflagging av bedrifter, slik at vi blir nr. 1 i verden på dette.