Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-30:
I antall læreplasser og fagbrev er dette en liten sak. Den er likevel viktig fordi det for flere av fagene er snakk om å forvalte sentrale deler av kulturarven. Dette er fag som er truet fordi de mangler tilgang på unge kandidater, og ikke minst fordi det ikke fins organiserte opplæringstilbud som stimulerer unge til å velge disse fagene. Hvis det ikke gjøres noe, vil helt sikkert mange av disse fagene dø ut. Noen vil si at det vil skje uansett. Men det er likevel viktig at vi klarer å ta vare på fag og teknikker som er nødvendige for at viktige kulturminner ikke blir ødelagt. Som saksordføreren sa, er dette fag som utøves i små bedrifter. Ofte er det kun én ansatt, og det er denne håndverkeren som kan faget, men han har ikke muligheter til å ta imot lærlinger – mange har heller ikke et bevisst forhold til sitt eget fag så de kan være med på å ta imot lærlinger – slik at fag og tradisjon kan bæres videre. For å få nok lærlinger innen disse fagområdene må det derfor til et samarbeid mellom de ulike virksomhetene, slik at de sammen kan ta ansvar for å ta inn en lærling. Så kan man si at dette initiativet bør komme fra den enkelte bedrift, fra de ulike bedriftene. Erfaringsmessig vet vi at dette vil ikke fungere, og derfor må et slikt samarbeid initieres av myndighetene. Det er først og fremst fylkeskommunens ansvar, men også staten bør ha et ansvar for å dra i gang dette samarbeidet for å få opprettet opplæringskontorer. Dette er gjort en del steder. Vi har i dag kontorer i Oslo og Trondheim og dessuten et kontor i Finnmark som har et spesielt ansvar for de fagene som er knyttet opp til samisk kulturtradisjon. Og så har vi da i tillegg et eget kontor i Akershus som Akershus fylkeskommune selv har opprettet, en egen kulturring som tar ansvar for de spesielle fagene som er knyttet opp til museene i fylket. Det vi vet, er at i de deler av landet hvor det ikke er opplæringskontorer, og hvor det ikke er etablert et samarbeid, er det vanskeligere å få unge til å velge en læretid i disse fagene. Derfor tror jeg at den modellen med opplæringskontor som er etablert i noen fylker, er en god modell, fordi den kan stimulere unge til å velge disse fagene, og det kan også stimulere bedriftene til å samarbeide om å ta inn en eller flere lærlinger. Derfor er dette en god modell som – som også saksordføreren var inne på – komiteens flertall er innstilt på, og vi peker på at denne modellen må vi greie å spre utover hele landet. Vi ser ikke for oss – jeg oppfatter iallfall flertallet i komiteen slik – at det er vår oppgave å lage en bestemt organisasjonsmodell. Men det som er statens og statsrådens ansvar, er å ta et initiativ overfor fylkeskommunene slik at en kan få til et samarbeid mellom dem og de bedriftene som finnes innenfor de ulike fylkeskommunene, slik at det kan etableres flere kontorer. Vi har pekt på at med et par kontorer til kan landet bli dekket på en god måte. Vi peker også på at det sekretariatet som ble etablert for noen år siden, ikke vil ha en spesiell rolle hvis vi får til en landsdekkende kontorordning. Vi ber departementet vurdere fremtiden for sekretariatet. Jeg vil bare gi statsråden det råd at han bør se på om dette sekretariatet kan utvikles til et eget kontor, eksempelvis for innlandsfylkene – i dette tilfellet Hedmark og Oppland spesielt – slik at det kan utvikle seg til et eget kontor for disse fylkene som tar ansvaret for å få flere lærlinger og få bedriftene til å samarbeide om å ta inn lærlinger. Dette er ikke, som Fremskrittspartiet hevder, en form for byråkrati. Disse kontorene er aktive i forhold til bedriftene. De er aktive i forhold til skolene, og dermed gjør de en jobb for at vi skal få flere lærlinger inn i disse små og truede fagene. Hele den argumentasjonen som Fremskrittspartiet har bygd opp, har jeg derfor vanskelig for å forstå. Flertallet peker jo på en avbyråkratisering. Der kan vi gjøre noe ved å omorganisere sekretariatet slik at det blir et aktivt kontor som tegner kontrakter med bedriftene og får unge ut i lære. Mitt råd til statsråden er derfor: Ta et initiativ overfor fylkeskommunene, få til en dialog, få til et samarbeid, slik at fylkeskommunene kan ta et ansvar i forhold til de små bedriftene som har den type fag innenfor sitt område, og få etablert en landsdekkende ordning med kontorer, slik at vi på den måten kan få inn flere lærlinger. Det er mitt råd til statsråden. Statsråden har sikkert mange muligheter til å møte fylkespolitikere og byråkrater fra fylkene, så denne beskjeden bør han greie å få ut til dem. Det regner jeg med. Og jeg tror at flertallet i komiteen er enig i at dette er en god måte å organisere dette på. Det fremkommer jo i innstillingen fra flertallet.