Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2009-05-27:
Representantforslag nr. 63 for 2007–2008, fra Erna Solberg og Jan Tore Sanner, gikk ut på at det bør utarbeides forslag til endringer i forretningsordenen for å sikre at mindretallsrettighetene blir bedre ivaretatt i Stortinget. Presidentskapet avgav innstilling om dette, og Stortinget gjorde vedtak om å vedlegge forslaget protokollen. Presidentskapet bemerket imidlertid i innstillingen at det – uavhengig av den parlamentariske situasjon – var innstilt på å gjøre en vurdering av om mindretallsrettighetene i Stortinget burde utvikles videre. Det ble i denne forbindelse vist til at Europarådets parlamentarikerforsamling den 23. januar 2008 vedtok resolusjon nr. 1601 med anbefalte retningslinjer for opposisjonens rettigheter og ansvar i et demokratisk parlament. Jeg skal gjøre rede for de forslag til endringer i forretningsordenen som det er enighet om i Presidentskapet, eller som flertallet fremmer. Når det gjelder vedtak i komiteene om tidspunkt for å avgi innstilling, herunder om frist for avgivelse, foreslår flertallet i Presidentskapet – Arbeiderpartiet, SV og Kristelig Folkeparti – at et mindretall på en tredjedel av komitémedlemmene får rett til å bringe komiteens vedtak inn for Presidentskapet til avgjørelse. Mindretallet må i tilfelle beslutte dette i det samme komitémøte som flertallsvedtaket ble truffet. Når et vedtak blir brakt inn for Presidentskapet etter denne regelen, blir Presidentskapets avgjørelse bindende for komiteen. For komitéhøringer foreslår flertallet i Presidentskapet, de samme partiene, en lignende regel, som går ut på at et mindretall på en tredjedel av komitémedlemmene kan bringe komitéflertallets avslag på et krav om høring inn for Presidentskapet til avgjørelse. Presidentskapets avgjørelse blir i slike tilfeller bindende for komiteen med hensyn til om høring skal holdes, og innstillingen kan ikke avgis før Presidentskapet har truffet avgjørelse i saken som er innbrakt, og høringen eventuelt er holdt. Flertallet i Presidentskapet – Arbeiderpartiet og SV – foreslår også at saksordføreren gis rett til å stille skriftlige spørsmål på vegne av komiteen til statsråden om en sak som er under behandling i komiteen, selv om det ikke er flertall for det i komiteen. Det foreslås at slike spørsmål må stilles senest en uke før innstilling skal avgis, for at statsråden skal få rimelig tid til å svare, og komiteen gis rimelig tid til å vurdere svaret. Når det er kortere tid enn en uke før avgivelsesfristen, vil det kreves flertallsvedtak i komiteen for å kunne stille spørsmål til statsråden. Endelig fremmer et enstemmig presidentskap forslag om å endre reglene for replikker. Nå er det som kjent slik at det er adgang til replikkordskifte hvis tinget ikke vedtar noe annet. Et replikkordskifte kan omfatte inntil fem replikker, men tinget kan vedta å begrense det til tre replikker. Når debatten gjelder en komitéinnstilling, er vanlig praksis som kjent at komiteen foreslår et debattopplegg som også omfatter replikkadgang. Det er blitt framsatt ønske om større fleksibilitet med hensyn til antall replikker, og Presidentskapet mener at dette ønsket bør imøtekommes. Regelen om at et replikkordskifte er begrenset til fem replikker, og at det kan vedtas å begrense det til tre replikker, foreslås opphevet i forretningsordenen. I stedet overlates det til presidenten å ordne replikkordskiftet og herunder bestemme antall replikker, hvis ikke Stortinget vedtar noe annet. Også regelen om at en taler i et replikkordskifte ikke kan få ordet mer enn to ganger, bortsett fra den som forårsaker replikker, foreslås opphevet. Stortinget kan selvfølgelig fortsatt vedta at det ikke skal være adgang til replikker i en debatt, eller at replikker bare skal tillates etter visse talere. Så vil jeg rent prinsipielt si til dette med mindretallsrettigheter: Det er viktig at mindretallet – altså opposisjonen – får så gode muligheter som mulig til å arbeide for å fremme sitt syn i behandlingen av en sak, men man kan ikke institusjonalisere en praksis som innebærer at mindretallet har rett til å influere på selve sluttresultatet, eller at et flertall har plikt til å forhandle med mindretallet med sikte på at flertallets syn skal endres. Da vil man gjennom forretningsordenen i Stortinget omstøte det folket i valg har bestemt. Jeg vil mene at det som regel er klokt av flertallet å lytte til mindretallet, men det er jo noe annet enn at det gjennom forretningsordenen skal slås fast at det har plikt til å ta hensyn til mindretallet. Det er jo bare folket i valg som kan og bør bedømme om et flertall her har opptrådt klokt.