Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2019-04-11:
Europa er av stor betydning for Norge. EØS-avtalen og NATO-alliansen binder oss til resten av kontinentet. NATO er avgjørende for Norges forsvar. Norges markedsadgang til kontinentet gjennom EØS er av vital betydning for norsk næringsliv og norsk økonomi. Sånn det ser ut i dag, har vi ingen tydelige alternativer til EØS-avtalen, som sikrer oss full adgang til EUs indre marked på en halv milliard mennesker. Men når vi om litt forhåpentligvis ser virkningen av brexit, kan det være fornuftig å evaluere Storbritannias tilknytningsform til EU opp mot vår egen EØS-avtale. Det fremstår derfor som rasjonelt å avvente situasjonen. På nåværende tidspunkt kan vi imidlertid ikke støtte SVs forslag, først og fremst fordi Fremskrittspartiet er bundet av Granavolden-plattformen i Stortinget. Vi må uansett arbeide for å få et så godt forhold til Storbritannia som mulig og søke å bevare vårt gode forhold til EU, og her gjør regjeringen en god jobb. Det er likevel viktig ikke å hylle EØS-avtalen ukritisk eller å glorifisere EU. Vi kan ikke underslå verken de interne utfordringene i Europa eller de aspektene av EØS-avtalen som ikke fungerer tilfredsstillende. Derfor sier også Granavolden-plattformen at regjeringen skal arbeide for forbedringer innenfor EØS-avtalens rammeverk. I Fremskrittspartiet har vi særlig pekt på tilgangen til velferdsytelser, der vi har et klart stortingsflertall som er med oss på at ytelser som barnetrygd og kontantstøtte skal kjøpekraftsjusteres. Flere EU-land deler vår oppfatning, deriblant Danmark og Østerrike. I Østerrike har regjeringen gått til det steget å innføre kjøpekraftsjustering på egen hånd. EU-kommisjonen har innledet traktatbruddsprosedyre mot landet for innføring av diskriminerende praksis. I sitt tilsvar argumenterer Østerrike for at deres praksis er i tråd med EUs lovgivning på området. Dette tegner til å bli en lengre disputt og kan havne i EUs domstol. Det er viktig at regjeringen følger utviklingen i denne saken og fremmer norske interesser på en best mulig måte. Norge bør ta en mer offensiv rolle overfor EU for å fremme norske interesser, både gjennom formelle og uformelle kanaler. Dette kan også inkludere bruk av reservasjonsretten dersom det er saker som er av kritisk betydning. Det er ikke vår oppgave å være den flinkeste gutten i klassen. Norske interesser skal stå først. Internt i EU er det heller ingen idyll. Det fremste symptomet på misnøye med unionens utvikling er selvsagt brexit. Støtten til brexit er fremdeles stor blant britene, til tross for uklarhet og usikkerhet rundt prosessen. Bakgrunnen for misnøyen med EU er utgiftene forbundet med medlemskapet, at EU ble ansett for å være i utakt med folkemeningen, og at unionen bidro til ukontrollert immigrasjon. Folket ønsker å ta makten tilbake fra Brussel. Det burde ikke være et sjokk. Det burde heller anses som en naturlig reaksjon på et demokratisk underskudd – der eliten mener at de vet bedre enn folket. Det er tross alt vanlige folk som kjenner på de negative konsekvensene av et EU som tar til seg stadig mer makt. Skepsisen mot EU vokser også i andre land. Partier som er EU-motstandere og EU-kritikere, har gjort gode valg i en rekke europeiske land, og valget i Europaparlamentet senere i vår kan føre til at rekordmange EU-skeptikere får plass i dette sentrale EU-organet. Denne uroen bør EU ta inn over seg. Medisinen er neppe den som foreskrives av Frankrikes president Macron, nemlig økt makt til EU gjennom flere felleseuropeiske institusjoner. De massive demonstrasjonene mot Macrons lederskap og de usedvanlig lave popularitetsmålingene viser at han ikke engang forstår sitt eget folk. EU må gi makten tilbake til folket og de nasjonale demokratiske institusjonene, ikke samle mer makt i Brussel.