trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-12-17:
Opposisjonen har gjentekne gonger denne hausten hevda at dei har skrive seg saman, frå forslag til forslag. Dei har vorte einige om svært mange saker. Kanskje er det slik at dette Dokument nr. 8-forslaget er eit typisk eksempel på akkurat det. Opposisjonen har vorte einig seg imellom om å påleggja regjeringa eit nytt arbeid. Det er ikkje så vanskeleg i seg sjølv å bli einige om akkurat det, men det politiske innhaldet vidare veit vi ikkje så mykje om. Det var representanten Tybring-Gjedde sitt innlegg som eigentleg fekk meg til å be om ordet. Han oppfatta det som så enkelt at den som ikkje stemmer for å setja ned eit utval for å greia ut dynamiske effektar av skatte- og avgiftsreduksjonar på kort og lang sikt, eigentleg ikkje vil ha meir informasjon om dette temaet. Eg oppfatta finansministeren sitt brev slik at han uavlateleg innhentar informasjon som bakgrunn for å fremja nye forslag. Slik er det òg når det gjeld nye skatteforslag. Så det som eigentleg blir diskusjonen, er jo om det her er nødvendig med eit nytt utval, ei uavhengig vurdering – og kva informasjon ein då ville få. Er det så sikkert at f.eks. alle Venstres forslag til skatt ville bli fanga opp i ei slik ny uavhengig vurdering? Eg legg til grunn at når regjeringa fremjar nye forslag på så vel skatt som på andre område, ligg det vurderingar som grunnlag for dei forslaga. Slik sett veit eg at finansministeren òg legg til grunn eit oppdrag om ei vurdering i forkant, utan at ein nødvendigvis ser behovet for å gå vegen om eit eige utval.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-12-17:
Bare veldig kort: Hva mener finansministeren ville være de negative konsekvensene dersom Stortinget i dag skulle stemme for forslaget fra mindretallet? Vil det være noen negative konsekvenser?
Borghild Tenden (Venstre), 2012-12-17:
I brevet til finanskomiteen skriver finansministeren at et fritak for skatteplikt på arbeidsgiverbetalt månedskort vil «medføre et provenytap, som eventuelt vil måtte dekkes inn gjennom økning av andre skatter og avgifter». Det er helt rett, og det er Venstre enig i. Det har vi faktisk tatt konsekvensen av i vårt alternative budsjett, der vi øker flyavgiftene tilsvarende. Det gjør vi fordi vi vet at det er fra flytrafikken de største utslippene av klimagasser kommer. Mitt spørsmål til finansministeren er: Hvorfor ønsker ikke finansministeren å gjøre det samme?
Borghild Tenden (Venstre), 2012-12-17:
Jeg er selvsagt enig med representanten Geir-Ketil Hansen i at man må bruke mer penger på infrastruktur i og rundt de store byene. Derfor gjør også Venstre det i sitt alternative budsjett – ikke bare det grepet vi snakket om for en stund siden. Vi har satt av en egen storbypott. Vi bruker 1 mrd. kr mer til jernbane enn det regjeringspartiene gjør. Vi øker belønningsordningen mer enn det regjeringspartiene gjør. Vi vil også at staten skal bidra mer til de dyre baneløsningene i og rundt de store byene, så her gjøres en rekke ting. Men denne saken dreier seg om hvordan man får flere til å reise, og hvordan man får billigere reiser. Det kunne vi fått til med denne endringen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Det er noen overordnede prinsipper som er viktige når det gjelder skatt. Det ene er at det skal være enklest mulig, at vi skal ha et enkelt skattesystem, som er enkelt å forholde seg til både for personlig skattytere og for næringsdrivende. Når det gjelder næringsdrivende, får faktisk det norske skattesystemet gode skussmål i internasjonale sammenhenger. Det andre er at skattesystemet skal være effektivt, at en skal kunne få inn de midler som skal komme inn til fellesskapet, på en god og effektiv måte. Et annet overordnet prinsipp er gode forvaltningsregler som ivaretar den enkelte skattyters rettssikkerhet. Slike ting er helt sentrale i den gjennomgangen som vi nå skal gjøre. Så nevnte også representanten Gundersen ny teknologi og slike ting. Ja, det er en del av det. skatteetaten ligger faktisk veldig langt framme når det gjelder å ta i bruk ny teknologi, men man må også for så vidt være klar over de problemstillinger dette reiser f.eks. i forhold til taushetsplikt og overskuddsinformasjon, som ble nevnt i innlegget til representanten Gundersen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg er enig med representanten Rytman i at det at skatteetaten skal være god på veiledning og rådgivning når det gjelder skatt, er ganske fundamentalt. Der er Skattehjelpen et viktig virkemiddel i så måte. Hvis det er slik at det ikke er en egen knapp på hjemmesiden til skatteetaten, skal jeg sørge for at det kommer en egen knapp til Skattehjelpen. Jeg må selvsagt ta det forbeholdet at det kan være enkelte tekniske eller andre komplikasjoner. Men det høres fornuftig ut at det er en egen link til Skattehjelpen på hjemmesiden. Ellers er det en utfordring at det selvsagt er en del av skattyterne som ikke er på nett, og vi må også prøve å nå dem på en god måte. Men for øvrig er det jo en god regel at de av oss som er flinke, og som f.eks. har foreldre som ikke er på nett, kan bistå i forbindelse med skattespørsmål og selvangivelse. Men det er mer på frivillige basis. Vi må sørge for at skatteetaten har gode hjemmesider, f.eks., og knappen skal på plass.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Det mindretallet ber om, er jo en bred gjennomgang, og jeg mener faktisk at vi er godt i gang med den brede gjennomgangen gjennom det arbeidet som vi nå gjør med en ny skatteforvaltningslov. Jeg mener at det da å sette i gang et nytt, stort arbeid i tillegg til det, faktisk vil kunne bidra til å forsinke hele saken. Det viktige nå er at jeg gjør det jeg kan for at dette arbeidet skal gjøres både på en god måte og raskest mulig måte. Jeg håper at jeg får støtte til det også fra mindretallet i saken. Jeg mener den jobben vi nå er godt i gang med, er et svar på det spørsmålet som mindretallet har tatt opp i innstillingen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Innledningsvis vil jeg si at en generelt bør være forsiktig med å innføre nye fradragsordninger i skattesystemet, enten det er skattefritak på månedskort, skattefritak eller skattefradrag for trening eller mye annet som vi har behandlet i forbindelse med Dokument 8-forslag. Hovedregelen er at fordelen du vinner ved arbeid, er skattbar inntekt. Dette er et viktig prinsipp i skattesystemet. Det betyr – som jeg også har påpekt i mitt skriftlige svar til komiteen – at et effektivt skattesystem forutsetter at skatteplikt samsvarer med faktisk inntekt. Det innebærer at alle økonomiske fordeler fra arbeidsgiver i prinsippet bør regnes med i lønnsskatteplikten, og da til det vi kan kalle markedsverdi. Skattefritak for visse særytelser favoriserer ansatte hos arbeidsgivere som er villige til å tilby slike ytelser. Det kan – som det er påvist fra saksordføreren – ha uheldige fordelingsvirkninger. Det betyr også at skattebesparelsen vil øke i takt med skattyterens marginalskatt. Så mitt syn er at både fordi det er uheldige fordelingsvirkninger knyttet til et slikt forslag og ikke minst fordi det er med på å undergrave skattefundamentet, må unntak fra hovedregelen om skattlegging av lønnsytelser være særdeles godt begrunnet. At en ytelse fra arbeidsgiver i seg selv støtter opp under ønskelig atferd, er etter mitt syn ikke en tilstrekkelig begrunnelse. Selvsagt er det slik at å vurdere og diskutere tiltak for å fremme kollektivtrafikk er positivt, men et såkalt nøytralt inntektsskattesystem kan ikke alene bygge opp forskjellen mellom gode og mindre gode samfunnsformål. Det er også mange andre måter å stimulere kollektivtrafikk på. Jeg vil også minne om at skattereformen både i 1992 og 2006 bygger opp under et viktig prinsipp i skattesystemet: brede skattegrunnlag og relativt sett lave skattesatser. Jeg slutter meg selvsagt til det forslaget som ligger her fra flertallet i komiteen. Jeg mener det er viktig at en prøver å holde fast ved hovedprinsippet om at fordel vunnet ved arbeid skal skattlegges, og at en også tar inn i den vurderingen de fordelingseffekter et slikt forslag kan tenkes å ha. Jeg vil også rette oppmerksomheten mot det økte antall som sies å ville benytte seg av kollektivtrafikken dersom en innfører en slikt skattefradrag. I et svar som jeg har gitt til Venstres stortingsgruppe på det spørsmålet, sier jeg at vi skjønnsmessig har lagt til grunn at 10 pst. flere kan komme til å bruke kollektivtrafikk som følge av et slikt forslag. Men dette er ikke noe eksakt tall som en kan bruke og si at slik blir det, det er et skjønnsmessig anslag for å belyse hva det kan føre til. Det kan godt bli flere, men det kan også bli færre.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Det er behov for å bruke både sterke og mindre sterke virkemidler for å kutte i CO2-utslippene i storbyer. Det ene gjelder det som det er referert til når det gjelder elbiler, det andre er den omleggingen som skjer i forbindelse med kjøp av nye biler som får ned CO2-utslippene. Andre tiltak som kan diskuteres, er tiltak som lokalsamfunnet selv rår over, og som de har mulighet til å diskutere: ulike former for bompenger eller ulike andre virkemidler for å ta i bruk f.eks. kjøresoner eller kjøreforbud på dager med sterk forurensning. Poenget i denne saken er at her ønsker en å ta i bruk et skattepolitisk virkemiddel, som, både etter mitt og flertallets syn, er dekket av det som i dag gis av minstefradrag, og som også har uheldige fordelingsvirkninger. Så jeg avviser dette forslaget først og fremst ut fra skattemessige begrunnelser.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
For det første mener jeg at det ikke er behov for å sette ned en ny grønn skattekommisjon. Jeg mener vi har ganske god oversikt over de ulike tiltakene som kan virke på skatte- og avgiftssiden, f.eks. det som jeg nettopp refererte til i den forrige replikkvekslingen, og det en nå gjør med å endre engangsavgiften, der en har et veldig tydelig mål om hvor store utslipp en skal sikte seg inn mot fra nye biler. CO2-avgiften er et velbrukt og godt virkemiddel, men jeg tror det kan være behov for å legge til rette for en bredere diskusjon om dette. Det er ting som først og fremst knytter seg til bil og bilrelaterte avgifter. Det har finanskomiteen håndtert, og vi har et løp som har gode stasjoner framover for å kunne ta den debatten på en god måte.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Som det helt riktig er referert til, skriver jeg i brevet til Venstres stortingsgruppe at dersom en legger til grunn en gjennomsnittlig månedskortpris på 12 000 kr i året og ganger opp med antallet, vil dette kunne føre til et provenytap på 1,96 mrd. kr. I henhold til skatteløftet skal det dekkes inn med økning i andre skatter og avgifter. Dersom en teoretisk sett hadde gått til det skritt å si ja til dette forslaget, ville en selvsagt ha måttet fremme forslag om å øke andre skatter og avgifter. Jeg hadde ikke tenkt å antyde noen retning på det på stående fot, men teknikken er slik at reduserte skatter på et område fører til økte skatter på andre områder. Da har vi en ganske bred meny å velge mellom, bl.a. miljøavgifter.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Når det gjelder avgiftsregimet for elbiler, er det bred oppslutning om det i Stortinget. Der har finanskomiteen og et stort flertall i Stortinget sagt hvordan det skal være i tiden framover. Finansministeren forholder seg til det flertallet som har gitt elbiler disse ulike fordelene i forhold til andre biler. Det har to hensikter. Det ene er å etablere et marked for elbiler. Det andre er selvsagt å få folk som kjører mest i by, til å kjøpe elbil i stedet for en bil som slipper ut CO2. Så det har en klar miljømessig tilnærming. Så er det slik at minstefradraget er ganske stort. Jeg mener at det tar høyde for en del av de utgiftene som folk har for å skaffe seg inntekt. For øvrig er det slik i skattesystemet at utgifter til inntekts ervervelse i utgangspunktet er fradragsberettiget, eventuelt etter regnskap, men de aller fleste bruker minstefradraget, for det er mest effektivt både for skattesystemet og for skattyteren.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Gjeldende bestemmelser bygger i utgangspunktet på at skattytere som rent faktisk benytter arbeidsgivers bil privat, skal fordelsbeskattes for det. Grunnen til at vi har slike generelle regler, er at dersom en skulle behandle det enkelte tilfellet, ville det være usedvanlig ressurskrevende å gjennomføre en slik beskatning. Det er derfor det er gitt nærmere regler og retningslinjer for skattlegging av bruk av arbeidsgivers bil for det vi kan kalle to dominerende typetilfeller. Vi har reglene om firmabilbeskatning, som er forholdsvis enkle, og vi har regler som dreier seg om såkalt yrkesbil. Det kan jo være tjenstlige grunner til at ansatte bør disponere arbeidsgivers bil på en måte som normalt ville utløse firmabilbeskatning, men at det kan være f.eks. beredskapstilfeller som gjør at en betrakter dette som bruk av yrkesbil. Jeg er enig med forslagsstilleren i at her er det grensedragninger, men en har valgt å la «finmekanikken» vike til fordel for mer sjablongmessige regler. Jeg ser at det kan være behov for å se på dette, og jeg kan for så vidt stille meg villig til det, men jeg tror det er vanskelig å finne fram til regler som vil kunne oppfattes som 100 pst. millimeterrettferdig. For å unngå en uthuling av de generelle reglene om sjablongbeskatning og samtidig unngå å måtte foreta en administrativ krevende individuell verdsettelse er det viktig at særreglene som gjelder for yrkesbiler, har en tilstrekkelig klar avgrensning av det området de skal virke på. Men, som sagt, det er ikke hensiktsmessig å regulere vilkår i detalj. Det ville føre til et mye større, mer omfattende og mer uoversiktlig regelverk. Derfor må en godta at det er en viss grad av skjønn inne i dette bildet. La meg til slutt bare knytte noen kommentarer til det som er tatt opp vedrørende kjørebok. Mindretallet ønsker at en skal innføre incentiver for bruk av kjørebok. I dag er det slik at det regelverket som allerede er der, gir incentiver til det ved at en fullstendig kjørebok gjør det lettere å sannsynliggjøre hvordan bilen faktisk er blitt brukt. Men det er ikke nok at det føres kjørebok for all kjøring, denne boken må også kunne avstemmes mot en oversikt over de oppdrag som bedriften har hatt til enhver tid. Det er også viktig for å avklare hvilken del av kjøringen som faktisk er tjenstlig, og da er vi inne i det mer kompliserte rent skattemessig igjen. Spørsmålet om den ansattes personvern dersom bruk av bilen skal registreres kontinuerlig og lagres elektronisk, reiser en del problemstillinger. Jeg mener likevel at ytterligere incentiver kan vurderes dersom partene i arbeidsforholdet kan enes om en hensiktsmessig ordning med såkalt elektronisk kjørebok. De beste tilgjengelige virkemidlene for bedre forutsigbarhet er etter min mening fortsatt å satse på veiledning, og at arbeidsgivere og skattytere benytter muligheten til å avklare en eventuell usikkerhet med skattemyndighetene på dette området. Som på så mange andre områder er det viktig at skattemyndighetene er åpne når det gjelder å gi en god veiledning både til skattytere og arbeidstakere for å unngå flest mulige tvilstilfeller.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg tror ikke det er mulig verken for finansministeren eller andre å svare 100 pst. nøyaktig på hva som er «et visst omfang». Det lå for så vidt i mitt innlegg at dersom det er et ønske om det, skal jeg være villig til å se på dette på nytt. Men jeg vil nok ikke forespeile noen store, revolusjonerende nye oppdagelser, for dette dreier seg hele tiden om en vurdering av hvor langt man skal gå i retning av en detaljregulering – noe representanten Svendsen nok er mindre begeistret for – og komme fram med tilfeller som i mange sammenhenger vil bli sett på som noe «merksnodige». Det er snakk om å finne den gode balansen – å ha klare og gode regler som samtidig er tydelige for dem som skal praktisere regelverket. Det er vanskelig, særlig på dette området.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Som representanten Gundersen sier, er det ulike finansministre av ulik farge som har prøvd å klarlegge dette regelverket. Når jeg tenker meg om, hadde jeg faktisk noen saker av denne typen på bordet også på 1990-tallet. Det viser at det er vanskelig å utforme dette ned til siste detalj, så jeg håper det er forståelse for at det nesten er umulig. Hvis en har som siktemål å prøve på det, vil det oppstå en lang rekke merkverdigheter, og det vil oppstå en lang rekke tvilstilfeller. Det bør derfor være en stor grad av sjablonger, ettersom individuell behandling og en klar definisjon er vanskelig. Jeg har for så vidt ingenting imot å gå tilbake i krønikene og se om det er noe som er vurdert av ulike regjeringer underveis – om det er mulig å finstyre det noe mer. Men jeg kan ikke love noe, for jeg tror at også mine tidligere kolleger vil innrømme at det er særdeles vanskelig å trekke så klare linjer.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Da skal jeg, som vanlig, bidra til å holde den gode atmosfæren ved like her i salen! Jeg vil for så vidt bare understreke at vi er jo ikke smålige. I dag er vi – hvis jeg skal si det med et lite glimt i øyet – i ferd med å behandle seks Dokument 8-forslag, og to av dem har passert. Det er altså en uttelling på én tredjedel, og det er vel ikke så verst? Som et apropos til det, så lever jeg etter noen visdomsord fra tidligere statsminister Jan P. Syse: Han pleide å si at en skal ikke reparere det som er i orden, og at en skal være for det en er for og imot det en er imot! Det synes jeg er en god politisk leveregel. Men tilbake til saken: Det systemet vi har i dag, er jo basert på relativt sett gamle beregninger som ble gjort så langt tilbake som i 1994. Det er bakgrunnen for at vi i vinter ga Transportøkonomisk institutt i oppdrag å oppdatere beregningene, nettopp fordi de var såpass gamle. Som det også ble påpekt fra komiteen i innstillingen, så omfattet ikke oppdraget til TØI verdifallet på biler som er eldre enn 15 år. Bakgrunnen for det var at TØI kun ble gitt i oppdrag å beregne verdifallet for nyere kjøretøy, bl.a. fordi det er et dårligere datamateriale for eldre kjøretøy. Men jeg antar at en vil treffe relativt godt med fradraget om en lager en ren framskrivning av det. Så komiteen ber da om at vi endrer det generelle bruksfradraget, slik at det blir en avgiftsmessig nedtrapping også av importen av bruktbiler som er mellom 15 og 30 år gamle. Dette er helt i tråd med regjeringens intensjon om at det generelle bruksfradraget skal avspeile det virkelige verdifallet på kjøretøyene, og jeg vil følge opp dette ved revisjonen av de generelle bruksfradragene. Disse bruksfradragene er regulert i en forskrift. Den vil bli sendt på høring så raskt som mulig, slik at jeg kan oppfylle komiteens ønske om at nye regler skal komme raskt på plass. Så kan det godt hende at vi alle har en hemmelig drøm om å gjenanskaffe ungdommens gode biler. For undertegnede ville det betydd en Amazon 69-modell, men den er uansett utenfor aldersfradraget!
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Ja, begge deler – unnskyld!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Beklager at jeg brøt inn under representanten Tybring-Gjeddes replikk – det skal ikke gjenta seg, men det var fristende. Det er helt riktig, vi jobber utrettelig med å skaffe informasjon, og – ikke minst – bidra til at vi får fram gode forskningsresultater, gode forskningsrapporter innenfor det skatteøkonomiske området, nettopp fordi dette er så sentralt i utformingen av politikken. Som jeg også sa i innlegget mitt, er det fullt mulig å stille den typen resultater til rådighet for Stortinget, slik at vi har et enda bedre grunnlag for den diskusjonen en skal ha om dynamiske virkninger og andre skatteøkonomiske virkninger. Det er det fullt mulig å gjøre uten å sette i gang et stort arbeid med et nytt utvalg.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Ja, jeg tror det er viktig å være klar over to ting. Det ene er at det finnes skattekostnader ved ulike typer – det man kan kalle – skatteincentiver, en lang tabell i nasjonalbudsjettet. Ja, det finnes også kostnader ved å kreve inn skatten. Derfor er det så viktig å ha et effektivt skattesystem, et enkelt skattesystem, et skattesystem som har høy legitimitet i befolkningen. Det diskuterte vi bl.a. i den første saken i dag. Og ja, det vil bli målrettede oppdrag, som gjør at en legger et mandat på bordet til et målrettet oppdrag, og så må selvsagt vedkommende forskningsinstitusjon – de som skal gjøre dette – stå helt fritt til å finne de resultater som de skal finne. Det er en viktig del av den frie forskning, men det å skaffe fram et godt grunnlag i den skatteøkonomiske debatten er også en viktig del.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Det er faktisk om lag 500 000 som nå, i 2012, ikke betaler formuesskatt, som betalte formuesskatt i 2005. Prosentandelen er om lag halvert, fra 34 pst. til 17 pst. Noe av begrunnelsen for det er – og denne regjeringen har skrevet og har ingen problemer med å si – at det også er negative sider ved formuesskatten. Én negativ side, som en gjorde noe med i skattereformen i 2006, var å bedre fordelingseffekten av formuesskatten gjennom økte bunnfradrag, slik at mange med små formuer slapp formuesskatt, samtidig som en fjernet en del rabatter i systemet som gjorde at fordelingseffekten av formuesskatten ble bedre, etter regjeringens synspunkt. Men det er ingen grunn til å legge skjul på at formuesskatt har virkninger på sparing og atferd. Så kom det en interessant rapport i dag, som ble omtalt i Dagens Næringsliv, som for så vidt også viser en annen interessant side ved formuesskatten, som vi sikkert kommer til å diskutere framover.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Av og til hører man uttrykt en litt sånn generell skepsis til å drive politikkutforming på bakgrunn av enkeltsaker, for vi skal som politikere klare å ha en prinsipiell tilnærming til det vi driver med, og ha et overordnet perspektiv på ting. Men av og til kan enkelttilfeller, enkeltsaker, være med på å illustrere utslag av det regelverket vi har, som er åpenbart urimelige. Det Dokument 8-forslaget som vi har til behandling i dag, kommer på bakgrunn av flere sånne tilfeller. Forslagsstillerne refererer selv til tilfellet med det sterkt brannskadde barnet i Troms som har fått ubetalt en erstatning som skal muliggjøre et mest mulig normalt liv for ham. At en slik erstatning skal utløse krav om formuesskatt, tror jeg nok strider mot hva de aller, aller fleste av oss opplever som rettferdig og oppfatter som rimelig. Jeg er glad for at finansministeren var tidlig ute og forsikret om at loven skal endres, slik at dette barnet og andre barn i liknende situasjoner ikke skal avkreves formuesskatt. Det er, som saksordfører selv sa, ingen god begrunnelse for at det ikke er likebehandling mellom utbetalt erstatning etter skadeerstatningsloven, som har mer lempelige beskatningsregler, og beløp utbetalt fra forsikringsordninger. Det er bra at finansministeren forsikrer om at disse endringene skal gjøres gjeldende allerede fra inntektsåret 2012. Saksordfører refererte til forslaget som ligger i innstillingen, om at man skal redusere kravet til uføregrad fra 50 pst. til 15 pst. Det gikk, til saksordførers opplysning, ut et høringsutkast fra Finansdepartementet på fredag, altså for få dager siden, hvor det foreslås at kravet til uføregrad fjernes totalt. Det er altså et forslag som ligger i høringsutkastet som går lenger enn forslagsstillerne ønsker i sitt Dokument 8-forslag. Vi får se hva høringsinstansene uttaler om det, men jeg mener det er en fornuftig tilnærming til dette problemet. Man får et enklere regelverk hvis kravet fjernes fullstendig, og dessuten er det en regel som strengt tatt ikke er nødvendig. Har man fått utbetalt en erstatning som er så høy at det i utgangspunktet utløser krav om formuesskatt, har man per definisjon en alvorlig skade. Jeg er glad for at finansministeren her har vist vilje og evne til å rydde opp raskt når vi ser at regelverket vårt har utslag som vi ikke liker. Det er ikke alltid politikere heller trenger å sette ned utvalg eller å utrede hvis vi ser at utslagene er åpenbart urimelige. Her har vi demonstrert vilje og evne til å gjøre noe med det, og det er jeg svært glad for.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg skal gjøre dette kort. Nå er det vel ikke noe stort poeng å gjøre min fartstid i komiteen til et debattema, men når det allikevel ble nevnt, vil jeg si at det rett og slett var overraskende å komme inn i denne komiteen og oppdage hvor sentral plass – hvor overraskende stor plass – de dynamiske effektene har i enkelte av opposisjonspartienes skattepolitikk. Da jeg sa at jeg manglet informasjon, handlet ikke det om informasjon om hva dynamiske effekter er, eller hva dynamiske effekter betyr, men jeg manglet informasjon om hva opposisjonen mener med dynamiske effekter. Hva min gamle foreleser på Økonomisk institutt, Ådne Cappelen, legger i det begrepet, har jeg relativt god oversikt over, så slik sett var representanten Tybring-Gjeddes høytlesning fra talerstolen her et fint og hyggelig gjensyn med mange gode poenger, men de var ikke spesielt oppklarende. Den rapporten som representanten Tybring-Gjedde refererer til, peker nettopp på at det er arbeidstilbudet som er det sentrale når man diskuterer dette temaet. Det er marginalskatten – det man betaler av skatt på den siste kronen – som betyr noe for folks arbeidstilbud. Derfor er det merkelig å se at Fremskrittspartiet bare antar, helt flatt, at de vil ha 25 pst. – det er et høyt tall – selvfinansieringsgrad på alt de foreslår, enten det er snakk om økt bunnfradrag, fjerning av sukkeravgift, fjerning av alkoholavgifter eller andre ting. Det er liten grunn til å anta at noe slikt vil ha en stor effekt på arbeidstilbudet, i hvert fall ikke i den størrelsesorden som vi snakker om her, nesten tvert imot, fordi man kan få en negativ inntektseffekt. Når Fremskrittspartiet legger tallet 25 pst. til grunn, må det være fordi man har en antakelse om at mer penger på private hender på bekostning av offentlig forbruk på en eller annen måte vil generere mer aktivitet – ikke vet jeg. Det er det jeg har bedt om en oppklaring av. Så gir opposisjonen, både gjennom innstillingen og også her fra talerstolen, inntrykk av at det er slik at Finansdepartementet og posisjonspartiene sitter på en masse litt hemmelig informasjon og forskningsresultater som ville bekrefte opposisjonens verdensbilde, hvis det bare ble offentliggjort. Med all mulig respekt: Det er mye forskning som foregår, men dette er ikke et så hett tema internasjonalt som man skulle tro, det er mange som har dårlig erfaring med det. Men det skjer mye forskning rundt atferd og skatt generelt, og dette er jo ikke informasjon som posisjonspartiene har eksklusiv tilgang på. Det er i grunnen bare å følge med på hva som skjer internasjonalt, for den som er interessert. Det er bra for den generelle skattedebatten. Jeg stiller meg høyst tvilende til hvorvidt et eget utvalg ville tatt oss noe nærmere en fasit. Nytteverdien av det vil nok være høyst begrenset.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Dette er en litt selsom opplevelse, for etter å ha drevet med energi- og klimapolitikk i seks og et halvt år i energi- og miljøkomiteen, opplevde jeg alltid at denne regjeringen og egentlig alle på Stortinget sa at miljø- og klimautfordringene krever at en gjør hva som helst. En har satt i gang et prosjekt på Mongstad uten å vite prisen på det. Prislappen er vel nå oppe i 6 mrd. kr, fordi det er viktig å kutte i CO2-utslipp. Det er det viktigste overordnede målet på det meste. Så har vi et virkemiddel her som av dem som stemmer imot det, blir kalt for et kraftig virkemiddel. Det rette er vel å kalle det et skjønnsmessig kraftig virkemiddel, men dette er uansett et virkemiddel som kan gi store resultater. Om det blir 12 pst., 8. pst., ja, om det så bare blir 5 pst., er det en mye sterkere måloppnåelse enn det en kan få til på noe av det andre. En har latt folk få kjøpe elbiler uten avgifter fordi det er så viktig å kutte i CO2-utslippene. Mener regjeringen nå plutselig at det ikke er viktig med kraftfulle virkemidler for å kutte køer og CO2-utslipp i de store byene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Jeg må innrømme at jeg klarer ikke helt å få tak i logikken her. I alle miljø- og klimadebatter har en sagt at en er villig til å ta i bruk ganske store summer og sette i gang veldig mange tiltak for å kutte utslipp av CO2 for å redusere forurensning i byene. Et av de sterkeste virkemidlene en kunne ha valgt, er å la folk som kjører privatbil, fortsatt gjøre det, men gjøre det avgiftsfritt ved at en både slipper å betale bompenger, parkering, kjøpe bil uten avgifter til staten, og sågar få gratis drivstoff på de fleste ladestasjonene som denne regjeringen har satt opp. Men hvis folk i stedet for vil ta bussen, da skal en ikke få noen stimulans, for dette er lagt inn i minstefradraget. Det samme argumentet kunne en strengt tatt brukt på elbiler og på alt annet, at dette ligger inne i minstefradraget. Poenget er at alle får minstefradraget uansett. Du får altså ingen ekstra stimulans om du velger kollektivtrafikk. Det er det vi prøver å få fram her. Ser ikke statsråden at vi bør likebehandle kollektivtrafikk og elbiler?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Vi er begge en del av Olsen-familien, men det er nok veldig, veldig langt ute – og i alle fall politisk. Jeg blir litt opptatt av dette med fordelingsvirkninger, som man her skyver foran seg. Frykten for at rike folk skal få en tusenlapp mer i skattelette enn folk som bare har vanlig inntekt og ikke betaler toppskatt, er grunnen til at vi ikke kan være med på et sånt forslag, sier mange. Hvor er da SV når man diskuterer fordelingsvirkningene i stedet for å øke bompengesatsene rundt byene? Det vil jo faktisk ramme de fattige, ved at de får større utgifter enn det de ellers ville hatt. Om en eller annen kakse på Oslo vest benytter seg av dette, setter Jaguaren sin i garasjen og faktisk tar T-banen til jobb, er det en krise for Norge? Er dette en krise for de fattige i landet? De taper jo ikke på det. Tvert imot får vi den effekten at de rike, de med minst sensitivitet med hensyn til å bli berørt av økte bompengesatser og parkeringsavgifter, allikevel velger å reise kollektivt, og dermed gjør et grep som bidrar til at rushtidsproblemet forsvinner og CO2- utslippene blir lavere. Det trodde jeg SV var opptatt av. Hvor er frykten for fordelingsvirkningene når man heller vil innføre parkeringsavgifter på disse arbeidsplassene? Det vil jo slå akkurat like urimelig ut, ved at de fattige vil få relativt mindre å rutte med enn de rike. De rike har mer enn nok overskudd, de takler økte bompengesatser og økte parkeringsavgifter. Det er de fattige, som må prioritere tungt allerede, som vil bli mest rammet av dette. Jeg er også opptatt av fordelingsvirkninger, men det å skyve det foran seg i dette eksemplet her, mener jeg blir fullstendig mislykket. Det er altså de som har mest i lommeboken fra før, som kjører mest til jobb. De har råd til å betale det det koster, uansett om bompengesatsene rundt Oslo er på 20 kr, 30 kr eller 50 kr. Trygve Hegnar har sagt at kjører man opp bompengesatsene rundt Oslo, blir han alene på veiene til slutt. Hva om vi heller gjør det som SV frykter, slik at Trygve Hegnar synes at dette faktisk er så interessant at han vil reise kollektivt. Nei, skrekk og gru, det måtte ha vært fælt. Tenk å se Trygve Hegnar på trikken. Jeg synes det hadde vært kjempebra. Det som man ser her, er at vi skal ha mer penger for å bygge ut kollektivtransporten. Det trenger vi. Dette forslaget ville, med regjeringens skjønnsmessige vurdering, gitt 2,1 mrd. kr mer til kollektivtransporten hvert år enn det regjeringen i dag bevilger. 2,1 mrd. kr ville gitt mulighet til å bygge opp kapasitet. Fremskrittspartiet har i sitt alternative statsbudsjett sagt at man må bygge opp kapasitet før ordningen trer i kraft. Derfor foreslo vi 900 mill. kr i bevilgninger til kollektivselskapene første halvår, og så kommer denne ordningen i gang som gir dem ytterligere 1 mrd. kr i salgsinntekter på månedskortene. Man kunne oppnådd dette hvis man hadde våget å se på skattelettelser som fornuftig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Takk til saksordføreren, og takk til de rød-grønne partiene som for en gangs skyld stemmer for et fremskrittspartiforslag mens det fortsatt ligger i salen, istedenfor å komme med det som sitt eget ett, to eller fem år senere. Dette er en liten sak, men den er svært gledelig – både kan de som er glad i entusiastbiler glede seg, og det er også en forenkling av regelverket. Som det har blitt sagt av de to foregående talerne, er det i dag sånn at importerer du en bil som er mellom 15 og 30 år, skal du i utgangspunktet svare 20 pst. av engangsavgiften på den. Det er veldig få som gjør det. De venter til bilen blir 30 år og de får den avgiftsfritt – en betaler moms og vrakpant, men ikke engangsavgift. En kunne betalt inn den avgiften en skulle, og fått refundert litt av den hvis et beregningsutvalg vurderte at bilen ikke var verdt så mye som du hadde betalt i avgift. Det hadde vært tungvint, og det er derfor det nesten ikke har vært folk som har importert biler mellom 15 og 30 år. Denne saken kan også bli interessant når vi ser tilbake på den om noen år, da ser vi gjerne at det er dynamiske effekter i skattepolitikken – dette vil være et godt eksempel på det. Det som er fint for entusiastmiljøene, er at de nå også kan se på litt nyere biler, istedenfor alltid å vente til bilene blir 30 år før de tar dem hjem til Norge – eller som mange egentlig gjør: De kjøper biler selv om de er 25 år, og så står de i garasjen i fem år, til de blir registreringsklare – og så er de gjerne på prøveskilt et par ganger. Så for entusiastmiljøene er dette fint. Jeg håper det blir effektuert raskt. Jeg aksepterer selvsagt at det blir sendt på høring, men jeg ser ikke noen grunn til at regjeringen skal sitte og vurdere det noe videre utover det. Jeg tror en kan ringe til f.eks. AmCar-klubben og få et forslag til system lagt på bordet veldig kjapt. Det er også verdt å glede seg over at da vi tok opp dette i et skriftlig spørsmål i oktober for to år siden, spørsmål nr. 136 – ikke nr. 136 fra Fremskrittspartiet, men fra hele Stortinget – var dette altså noe som regjeringen ikke så noen vits i å kikke mer på. Jeg er veldig glad for at statsråd Johnsen nå har satt seg ned og sett på dette forslaget og sett at det faktisk var et godt spørsmål, et godt forslag å gjøre noe med, og at vi får støtte når vi nå fremmer dette i Stortinget. Så takk til saksordføreren nok en gang, takk til statsråden som lar det skje, og takk for at de rød-grønne partiene stemmer for.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-17:
Det var vel ikke så veldig overraskende at finansministeren ikke ga sitt bifall til dette forslaget, så jeg skal la forslaget som sådan ligge. Flere har de siste dagene tatt til orde for en ny grønn skattekommisjon fordi man mener at regjeringen ikke har et godt nok grep om de virkemidlene man trenger, bl.a. for å sørge for at det vedtatte klimaforliket vi har fra denne sal, skal kunne iverksettes, og at vi får tatt kutt innenlands. Mitt spørsmål blir da mer generelt: Mener statsråden at regjeringen har et fullstendig og godt grep på skatter og avgifter i miljøsammenheng, og som svarer til de forventningene mange har, til det forliket vi i fellesskap har inngått?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-17:
For å være litt uærbødig: Representanten Tybring-Gjedde kom med et meget langt sitat. Det var mye godt i det, men jeg skjønner at det var for langt til at man kunne presentere det på en plakat, i hvert fall. Jeg synes egentlig det er en god debatt vi har hatt. Forrige taler sa at selv om representanten Marthinsen ikke hadde vært så lenge i komiteen, var det mye godt i innlegget hennes. Nå er ikke jeg så sikker på at man trenger å sitte i finanskomiteen for ha meninger om eller for å ha forstått dynamiske effekter av skattepolitikken – innlegget fra representanten Marthinsen tyder på at hun har rimelig greie på det, uavhengig av fartstid. Men det jeg synes er interessant, er, som representanten Marthinsen sa i sitt innlegg, at dette ikke er en religiøs debatt. Men det er jo det det av og til blir. Nå har vi i akkurat i denne debatten snakket mye om hvilke tilbud av arbeidskraft man kan påregne dersom man endrer på skatten, på det ene eller det andre. En annen del, som jeg regner med det burde være større interesse for enn det har vært til nå, er å se f.eks. på hva det har av effekt hvis vi gjør noe med formuesbeskatningen. Kristelig Folkeparti har ikke noe religiøst forhold til formuesbeskatningen, selv om jeg skjønner at en del andre har det, når man ser på debattnivået. Jeg har også skjønt at LO kanskje ikke har det. Endog ser næringsministeren ut til å ha et ganske pragmatisk forhold til formuesbeskatningen. Det må jo være et poeng for oss som folkevalgte og lovgivere å sørge for at vi har en lovgivning som styrker norsk arbeidsliv og norske arbeidsplasser, ikke det motsatte. Men fordi det har en merkelapp der det står «formuesskatt», inntar man ofte de posisjoner man har hatt i lang, lang tid. Det er noe vi mener et slikt utvalg med fordel kunne se på. Jeg skjønner at regjeringen skal følge nøye med, men jeg er ikke helt sikker på om man bruker tid og krefter på å se på effektene av den type skattlegging som formuesskatten, f.eks., representerer. Vi synes faktisk at dette er et godt forslag. Vi vil få en bredere og mer innsiktsfull debatt. Vi vil få fakta på bordet – ulike miljøer som ser på skattens virkning og de dynamiske effektene av den enn vi gjør p.t. Jeg er fullt klar over at regjeringen synes at den får god nok tilgang på ulike vurderinger. Greit nok. Men jeg tror ikke det hadde skadet om vi hadde hatt et litt bredere debattgrunnlag, som dette forslaget legger opp til, og som derfor får vår anbefaling.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-17:
Jeg hadde tenkt å bruke formuesskatten som et eksempel på hva de endringer regjeringen og regjeringspartiene har gjort, er begrunnet i. I mange sammenhenger skryter regjeringspartiene av at det er flere tusen – mange tusen, jeg vet ikke hvor mange – som nå slipper å betale formuesskatt. Spørsmålene mine er: Hva er årsaken til at regjeringen har ønsket en slik endring? Er det av fordelingsmessige grunner man har foretatt de endringer man har gjort? Er det fordi man ser at det har hatt en uheldig skattedynamisk effekt ikke å gjøre noe med formuesbeskatningen, eller er det rett og slett noe så enkelt som at mange av regjeringspartienes velgere etter hvert kommer i formuesskatteposisjon?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-17:
Jeg tar ordet egentlig for å svare på representanten Borghild Tendens henvisning til at det foreligger et forslag i SVs nye program for neste stortingsperiode om at man skal gi skattefritak for dem som får betalt kollektivkort av arbeidsgiver, som det her er foreslått. Det er riktig at det foreligger et slikt forslag til behandling på SVs landsmøte til våren, men det er ikke vedtatt, og det vil nok bli diskutert. De momentene som har vært oppe i debatten her i dag, vil gjelde også for det forslaget som skal behandles i SV. Det er helt riktig, som det har vært sagt av både saksordføreren, statsråden og flere, at det har en positiv side, men det har også en bakside, og det er nemlig hvordan fordelingsvirkningene av et sånt skattefritak vil fungere. Man får dette betalt av arbeidsgiveren og får skattefritak og at det elementet som ligger i forslaget, også er fanget opp av minstefradraget. Jeg var for ikke så veldig lenge siden i en debatt hos arbeidsgiverorganisasjonen Virke. De hadde fokusert på at man burde få skattefritak for betalt treningskort på treningssenter av arbeidsgiver. Det samme argumentet og den samme problemstillingen vil gjelde for den type formål – og for alle andre gode formål, hvis man skal gå inn på prinsippet. Det har noen positive sider, men det har også en side i forhold til fordelingsvirkninger i skattepolitikken. Det er SV veldig opptatt av – kanskje ikke Venstre like mye, har jeg registrert i debattene vi har hatt i høst. Så da blir konklusjonen at hvis man skal styrke kollektivtilbudet, særlig i storbyene – i en region som Oslo-regionen – bygge det ut og få folk flest til å bruke det mer i framtiden, må man bygge ut infrastrukturen. Man må satse på å bygge ut jernbanen, satse på å bygge ut infrastrukturen rundt kollektivtransporten, og man må ha en politikk for å redusere prisen man betaler for å bruke kollektivtransporten. Det er det viktigste virkemidlet for å styrke og forbedre bruken av kollektivtilbudet. Da kan man ikke til enhver tid være på jakt etter forslag som bidrar til skattelette. For man trenger skatteinntekter for å kunne bygge ut kollektivtransporten, ikke minst i det omfanget som gjelder for hovedstadsregionen. Det handler om milliardbeløp i årene som kommer.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Det positive man kan si om innlegget til statsråden, var at han gikk lenger enn finanskomiteens egne medlemmer gjorde i komiteen, og det de gjør i Stortinget, hvor alt blir avvist og nedstemt. Det er veldig greit å ha den øverste lederen for skatteetaten til stede her. Når man leser svarbrevet fra Finansdepartementet til komiteen, er det ikke mye lystelig lesning. Her står det bl.a.: «Reglene og nivået på sjablongene bygger imidlertid på en forutsetning om en privat bruk av et visst omfang.» Jeg tror det er interessant både for oss som stortingsrepresentanter og ikke minst for skattyterne som er i denne posisjonen, at vi her i denne sal fra høyeste hold nå får definert: Hva er «et visst omfang»?
Arve Kambe (Høyre), 2012-12-17:
Dette er kanskje den minste saken finanskomiteen har behandlet i denne stortingsperioden, men det har også vært den beste prosessen. Regjeringspartiene har gått fra smålighet i veldig mange politiske saker til faktisk å være med og støtte et representantforslag med et innhold som objektivt sett er godt, selv om det på det tidspunktet det ble fremmet, ikke ble sett sånn fra regjeringens side. Som saksordfører har det dermed vært en glede å kjøre prosessen. Vi har fått en utvidet framdriftsplan fra presidentskapet og fått komme her nå istedenfor tidligere, som var planen, vi har hatt et godt samarbeid mellom partiene i komiteen, og vi har altså en enstemmig komité i en sak som er et representantforslag som ikke handler om hvorvidt saken skal vedlegges protokollen eller ei, men som faktisk har politisk substans. Dog er det, som vi skriver i saken, en relativt liten sak. Det gjelder et forslag om å innføre avgiftsmessig nedtrapping av engangsavgiften for import av bruktbiler i intervallet mellom 15 og 30 år – så det er ikke den gedigne saken, men for mange betyr det i hvert fall noe. Ved registrering av kjøretøy som importeres brukt, gis det i dag et fradrag i avgiften, basert på kjøretøyets alder. Fradraget er ment å avspeile det gjennomsnittlige verdifallet tilsvarende kjøretøyer har hatt på det norske bruktbilmarkedet. Så kommer litt mer kompliserte ting, som vanlig er i et regelverk når det gjelder biler: Reglene for fastsettelse av engangsavgift ved registrering av bruktimporterte kjøretøyer ble endret med virkning fra 1. mai 2007. Endringen besto i at systemet med prosentvise fradrag ble supplert med mulighet til å be om alternativ avgiftsberegning, basert på en individuell vurdering av verdifallet for det enkelte kjøretøy. Dette er et system som ble laget av Transportøkonomisk institutt så langt tilbake som i 1994. Etter denne modellen har noen kjøretøyer fått en høyere avgift enn det bruktverdien faktisk er. Det har mange ment noe om, og nå er finanskomiteen åpen for å se på hvordan man skal få en mer rettferdig ordning. Departementet hadde, enten underveis eller samtidig, allerede tildelt et oppdrag til Transportøkonomisk institutt om å lage nye regler, men det oppdraget regjeringen hadde gitt, omfattet ikke det som representantforslaget innbefatter, nemlig verdifallet på biler eldre enn 15 år. Statsråden skriver til komiteen, for å fortelle hvor liten saken er – men viktig for dem det gjelder – at i 2011 ble 311 biler mellom 15 og 30 år bruktimportert. Av disse fikk ca. en tredjedel fastsatt engangsavgiften etter den alternative avgiftsberegningen. Komiteen er på generelt grunnlag opptatt av forenklingstiltak for forbruker og næringsliv, og for staten selv. En avgiftsmodell som forslagsstillerne fra Fremskrittspartiet legger opp til, vil øke forutsigbarheten for alle parter og bidra til det generelle forenklingsarbeidet, uten at det vil ha merkbare provenyeffekter i den ene eller andre retningen for staten. Med dette tilrår jeg finanskomiteens enstemmige innstilling. God jul!
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Når man registrerer kjøretøy som importeres brukt, gis det et fradrag i avgiften som er basert på kjøretøyets alder. Fradraget øker ved økende alder fram til 15 år, men for biler eldre enn 15 år og yngre enn 30 år betales lik sats. Biler over 30 år regnes som veteranbiler. Forslagsstillerne ønsker en avgiftsmessig nedtrapping av engangsavgiften for import av bruktbiler som er me1lom 15 og 30 år gamle. I Arbeiderpartiet synes vi dette er et godt forslag. Fradragene skal i prinsippet gjenspeile det gjennomsnittlige verdifallet et tilsvarende kjøretøy har hatt på det norske bruktbilmarkedet. Dagens system treffer relativt godt for nyere biler, men mindre godt for eldre. Variasjonene i verdireduksjon som følge av slitasje, teknisk tilstand og andre ting er større for eldre kjøretøyer. Det er saklig grunn til å gå gjennom bruksfradragene for å få et godt samsvar med reell verdireduksjon – det kan bli en mer rettferdig måte å gjøre det på. Jeg vil takke saksordfører Arve Kambe og resten av komiteen for å ha bidratt til en enstemmig innstilling. Stortinget vil i dag be regjeringen endre det generelle bruksfradraget, slik at det blir en avgiftsmessig nedtrapping av engangsavgiften for import av bruktbiler som er mellom 15 og 30 år gamle. Nå handler det ikke om småligheter i de sakene der vi ikke er enige – det handler om å stemme for det vi er for, og mot det vi er mot. Men jeg tror uansett at dette blir et positivt vedtak – kanskje aller mest for bilentusiaster – som jeg er glad for at komiteen lyktes i å stå sammen om. Det er grunn til å tro at regjeringen vil sende et slikt forslag på høring over nyttår. Jeg ser fram til at regjeringen følger opp innstillingen og debatten på en god måte.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Det var interessant å høre på statsråden. De fleste skatter og avgifter påvirker atferd, sa han innledningsvis. Altså, dynamiske skatteeffekter finnes – det er akkurat de samme ordene. Så var det en av representantene som sa at statsråden uavlatelig henter inn informasjon – utrettelig, antar jeg.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Så sier statsråden i innlegget at mye gjenstår – mye gjenstår. Det er klart at til tross for at statsråden uavlatelig henter inn informasjon og er utrettelig i arbeidet sitt, hadde det vært interessant å dele dette arbeidet med Stortinget – ikke når statsråden ønsker det, men ved utvalg som kan legge frem resultatene i en høring for finanskomiteen, slik at vi kan utfordre på de ulike sidene. Jeg ber igjen, nesten på mine knær, om at statsråden snur og nedsetter et slikt utvalg, og at det stemmes for forslaget, slik at vi alle får den informasjonen som statsråden sier han har tilgang til.