Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-03-01:
Statsråd Kosmos redegjørelse om Nordisk Ministerråds strategi for en bærekraftig utvikling i Norden var god. Den var grundig, men samtidig også tankevekkende. Den illustrerer at det er et stykke igjen til vi har en fullt ut bærekraftig utvikling i Norden. Men redegjørelsen viser at det er mange positive tiltak på gang. Nordisk Ministerråds strategi er konkret. Den er detaljert, hvilket er meget bra. Gjennom denne strategien har Norden fått et politisk bindende dokument som omfatter mange sektorer, og som innebærer omfattende forpliktelser for de nordiske landene innen det nordiske samarbeidet. Nå må alle krefter settes inn på å realisere strategien. Dette er et ansvar som påligger mange, både de offentlige myndigheter, næringsliv og ikke minst alle innbyggerne i Norden. Vi i Norden må snu både produksjonen og forbruket i miljøvennlig og bærekraftig retning. Alle globale miljøproblemer er i bunn og grunn summen av lokale handlinger. Det rare været vi har opplevd i det siste, både her i Norge og i andre land, viser at det haster med å sette i verk tiltak som bremser klimaendringene og hindrer miljøødeleggelser. Statsministerdeklarasjonen av november 1998 angir elleve målsettinger for en bærekraftig utvikling i Norden. Disse målsettingene er sammensatte og omfattende. Målsettingene vil aldri bli nådd én gang for alle. Det må kontinuerlig jobbes med f.eks. bevaring av biologisk mangfold reduksjon av forurensning og utslipp en bærekraftig forvaltning og bruk av fornybare og ikke-fornybare naturressurser Globale miljøproblemer er også summen av nasjonale handlinger. Derfor må vi feie for egen dør. Men flere land må feie sammen hvis vi skal komme lenger på dette området. Derfor er det nordiske samarbeidet og Ministerrådets strategi «Bærekraftig utvikling – en ny kurs for Norden» viktig og riktig. Vi må se den nordiske strategien i forhold til utarbeidelsen av tilsvarende strategier i EU, hvor tre av de nordiske landene kan være pådrivere. EU er nå i ferd med å utarbeide en strategi for en bærekraftig utvikling som vil være EUs bidrag til verdenstoppmøtet Rio+10 i Sør-Afrika i 2002. Problemet for Norge er jo at vi er utenfor EU, og således har vanskeligheter med å komme i inngrep med utformingen av EUs miljøpolitikk. Det er også slik at EUs regelverk på en del miljøområder presser norske standarder i positiv retning, eksempelvis i forhold til drikkevannskvalitet og avgasser fra biler. Et viktig område for det nordiske samarbeidet er energi- og kraftforsyning. I et år med gjennomsnittlig nedbør er Norge helt avhengig av import av kraft. Derfor er det viktig at vi har gode systemer for kraftutveksling med andre nordiske og europeiske land. Samtidig er det en meget stor utfordring i framtiden å kunne løse kraftbehovet på andre måter enn ved å importere sterkt forurensende kullkraft og atomkraft fra andre land. La meg så framheve enkelte tiltak som er omtalt i denne strategien: Innen energi- og klimaområdet foreslås det å utvikle Østersjø-regionen som et forsøksområde for de såkalte Kyoto-mekanismene. Et investeringsfond for klimarelaterte prosjekter under det nordiske miljøfinansieringsselskapet NEFCO kan understøtte dette arbeidet. Dette er viktig. Lokal Agenda 21 skal videreutvikles og styrkes, og dette skal bl.a. skje gjennom etableringen av et felles nordisk nettverk for erfaringsutveksling. Dette er også bra. Jeg må til slutt også framheve det positive i at det legges opp til å styrke det nordiske miljømerket «Svanen», som er et godt eksempel på praktisk miljøarbeid. «Svanen» er med på å øke miljøbevisstheten blant nordiske forbrukere og produsenter. Jeg ser fram til å fortsette denne debatten under Nordisk Råds temamøte «Et bærekraftig Norden» den 2. og 3. april d.å. her i Stortinget.