Harald Victor Hove (Høyre), 1999-04-27:
Jeg får jo registrere at en relativt nylig avgått partileder i alle fall er i stand til å problematisere en del omkring partienes rolle og forholdet mellom velgere og de representative system – slik Erik Solheim nettopp gjorde. Og det kunne vært interessant å gå inn i en debatt noe etter de linjer som han trakk opp, men i likhet med representanten Solheim får jeg vel si at det får vi komme tilbake til i en større og bredere sammenheng, selv om det naturlig nok er riktig også å se på de mindre spørsmål ut fra et større perspektiv. Det er to spørsmål vi har til behandling i sak nr. 1, det er spørsmålet om å redusere grensen for å oppnå utjamningsmandat fra 4 til 3 pst., og det andre er spørsmålet om antall utjamningsmandater og da for så vidt også et spørsmål som går på fordelingen av utjamningsmandatene. Det som er felles for begge disse hovedspørsmålene, er ønsket om å gi velgerne større innflytelse på sammensetningen av Stortinget i den forstand at både spørsmålet om å redusere grensen for utjamningsmandat og spørsmålet om å øke antallet utjamningsrepresentanter vil kunne lede til et storting som har en bedre representativitet i forhold til velgerne. Og jeg tror ikke, i de perspektivene som også representanten Erik Solheim trakk opp, det i og for seg er noe som taler for at det er et ønske om en mindre representativitet, det kan eventuelt være et spørsmål om en større representativitet, f.eks. ved innflytelse på personvalg. Venstre vil støtte forslaget om å redusere grensen for å oppnå utjamningsmandat fra 4 til 3 pst. og slik sett stemme for forslag nr. 1 i innstillingen i sak nr. 1. Jeg vil ikke gå i dybden når det gjelder argumentasjonen for dette forslaget, men bare si at den argumentasjonen som ofte fremføres, at en høy grense her skulle gi større styringsdyktighet, er en argumentasjon som vi vel etter hvert må si tiden har løpt fra. I den grad man ønsker å øke mulighetene for flertallsregjeringer o.l., vil det ikke være gjennom denne grensen man eventuelt vil kunne se for seg at det vil skje. Det ville være med andre typer tiltak i så fall. Det er åpenbart at antallet utjevningsmandater i norsk valgsystem, på 8, er altfor lite til å sikre en rimelig representativitet mellom de partiene som blir representert på Stortinget. Ut fra det man har av forskning på dette feltet, er det svært mye som tyder på at man i alle fall må ha et antall utjevningsmandater som utgjør mellom 20 og 30 pst. av representanttallet, for å få til en rimelig proporsjonalitet mellom de partiene som blir representert i nasjonalforsamlingen. Men det forslaget som går ut på å øke antall utjevningsmandater fra 8 til 14, er i alle fall et skritt i riktig retning, og Venstre vil derfor gå inn for forslag nr. 2 i innstillingen. I og for seg kunne man ut fra denne argumentasjonen på mange måter si at man også burde gå inn for forslagene i sak nr. 2, men det representerer mer gjennomgripende endringer i systemet, og vi vil derfor vente til etter at Valglovutvalget har avgitt sin innstilling, med å gå inn for forslag i den retning. Og når vi kommer så langt at Valglovutvalget har avgitt sin innstilling og vi får muligheten for en bredere debatt om disse spørsmålene, kunne det jo være et lite håp om at også Høyre kunne være villig til å se på noe av sin grunnlovskonservatisme.