Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-05-05:
Først av alt vil jeg si at jeg er helt enig med representanten Benestad i at kompetente og faglig motiverte lærere er avgjørende for at vi skal lykkes i skolen. Det gjelder også innenfor IKT. Lærernes kompetanse er avgjørende for elevenes læring, enten det gjelder et undervisningsfag eller grunnleggende ferdigheter som de digitale. I Lærerløftet fremheves dette i flere sammenhenger. Lærere med god digital kompetanse har f.eks. et større repertoar av undervisningsformer og læremidler å velge i. Den digitalt kompetente læreren vet også når han eller hun skal la være å bruke IKT i undervisningen, og hvordan man skal sette grenser for bruken av IKT i undervisningen. Planverket for grunnskolelærerutdanningene består av en overordnet rammeplan og nasjonale retningslinjer. Rammeplanen slår fast at lærerutdanningene også skal forholde seg til gjeldende læreplan for skolen. Dermed er skolens læreplan også styrende og retningsgivende for lærerutdanningene. Kunnskapsdepartementet er ansvarlig for rammeplanen. Lærerutdanningene selv, gjennom Nasjonalt råd for lærerutdanning, har ansvar for retningslinjene. Rammeplanen for grunnskolelærerutdanningene krever bl.a. at kandidatene har kunnskap om arbeid med elevenes grunnleggende ferdigheter i å uttrykke seg muntlig, lese, uttrykke seg skriftlig, regne og bruke digitale verktøy i og på tvers av fag. Kandidatene skal forstå de samfunnsmessige perspektivene knyttet til teknologi- og medieutviklingen. Det betyr bl.a. trygg bruk av teknologien og kunnskap om personvern og ytringsfrihet. Lærerne må kunne bidra til at barn og unge utvikler et reflektert forhold til digitale arenaer. Det er altså et tydelig krav i dagens rammeplan at arbeidet med IKT og digitale ferdigheter skal inngå i utdanningene. Men representanten Benestad er jo interessert i de nye utdanningene og vektleggingen av IKT i disse. I mandatet til rammeplanutvalget slår jeg fast at de nye utdanningsprogrammene skal bygge på eksisterende grunnskolelærerutdanninger i den grad det er formålstjenlig. Videre har jeg lagt føringer på at det ikke er ønskelig at de nye rammeplanene har et høyere detaljeringsnivå enn dagens rammeplan. Detaljstyring kan virke hemmende på faglig utvikling i lærerutdanningene. Det viser bl.a. evalueringer av de gamle allmennlærerutdanningene. Og nettopp det er en dårlig utvikling for den faglige utviklingen som vi ønsker å oppnå. I mandatet til Rammeplanutvalget har jeg fremhevet at arbeid med de grunnleggende ferdighetene og bruk av IKT i fag må forankres godt i utdanningene. Jeg har derfor også presisert at rammeplanen skal gi føringer i henhold til Kunnskapsløftets grunnleggende ferdigheter og bruk av IKT i arbeid med fag. Jeg har altså adressert utfordringene. Jeg har tillit til at rammeplanen vil gi en god ramme for utdanningene. Men jobben er ikke gjort selv om rammeplanen blir god. Regjeringen har som ambisjon å løfte kvaliteten i både skolen og lærerutdanningen, og for at elevene skal lære mer i skolen, må lærerne stille krav og ha forventninger til elevenes prestasjoner. På samme måte vil vi at lærerutdanningene skal stille høyere krav og forvente mer av lærerstudentene i de nye utdanningene. Ja, rapporten om IKT i lærerutdanningen som Benestad viser til, hadde relativt nedslående, om enn ikke så overraskende, funn. Også tidligere forskning på norsk lærerutdanning har dokumentert treg utvikling når det gjelder pedagogisk bruk av IKT. Det er ikke uvanlig at utviklingen i arbeidslivet går raskere enn utviklingen i utdanningssystemet. Men det betyr ikke at vi skal akseptere det. Rapporten er fra 2013 og var bestilt av Senter for IKT i utdanningen. Senteret er ett virkemiddel regjeringen har for å nå de politiske målene på dette området. Senteret arbeider for god digital kompetanse i lærerutdanningene og hos ansatte i barnehage og skole. Senteret har ifølge årsrapporten lyktes med å etablere et godt og omfattende samarbeid med lærerutdanningsinstitusjonene. Senteret opplever at deres dialog og institusjonsbesøk har fungert som en katalysator for institusjonenes arbeid: Mange av lærerutdanningene benytter seg nå av senterets mange tilbud – også de læremidler, pedagogiske opplegg m.m. som er utviklet for skolen. Nasjonalt råd for lærerutdanning – som består av alle dekanene i lærerutdanningene – arrangerte tidligere i vår en stor høringskonferanse i forbindelse med sitt arbeid med de nasjonale retningslinjene. Her var Senter for IKT i utdanningen inne som én av to samarbeidspartnere. Et av temaene var nettopp digital kompetanse. Ledere i lærerutdanningene har altså også tatt fatt i problemstillingene, og det er bra. Ledelsens engasjement er en forutsetning for en god utvikling: utvikling mot en skole og en lærerutdanning for fremtiden. IKT-begrepet rommer mangt og meget. Jeg er opptatt av at verken elever, lærerstudenter eller lærerutdannere skal lære IKT for IKTs egen skyld. Det er ikke noe mål i seg selv at man skal beherske flest mulige dingser, programmer eller plattformer. Jeg vil at elevene og studentene skal lære å bruke IKT riktig. Det er det avgjørende. Med det mener jeg at de skal kunne bruke IKT i læringsarbeidet i skolen og i utdanningene og være forberedt på arbeidslivet og livet etterpå. IKT er i dag et nødvendig verktøy i alle fag. Digital kompetanse er også viktig for å bli gode medborgere i et demokratisk samfunn. Lærerne må ha kompetanse til å vurdere både hva slags IKT som er formålstjenlig i undervisningen i et fag, når og hvordan det skal tas i bruk, og ikke minst når IKT ikke skal brukes, når man – for å si det billedlig – ber elevene om å legge vekk laptopen. Ja, regjeringen prioriterer basisfagene matematikk, engelsk og norsk / samisk / norsk tegnspråk, men det er ingen motsetning mellom denne prioriteringen og arbeid med digital kompetanse. Digital kompetanse skal nettopp være en integrert del av fagene, ifølge Kunnskapsløftet. Det finnes virkemidler og verktøy som ikke styrer, men som kan stimulere en ønsket utvikling for bedre kvalitet i lærerutdanning. Jeg har allerede nevnt IKT-senteret. Senter for IKT i utdanningen er for øvrig deltaker i referansegruppen til Rammeplanutvalget for de nye femårige utdanningene. Jeg har også sett at lærerutdanningene selv beveger seg i riktig retning, så det er grunn til å håpe at lærerutdanningene blir bedre. Men jobben er ikke gjort om lærerutdanningene blir aldri så gode. «Alt» læres ikke, og kan ikke læres, gjennom grunnutdanningen som lærer. Også de lærerne vi utdanner i dag, må være forberedt på livslang læring. IKT er kanskje det området der det er aller mest innlysende at læring må skje hele livet. Lærerne med nyvunnen kompetanse må møte skoler som er utviklingsorienterte, som setter seg klare faglige mål, som deler kunnskap, og hvor man innenfor profesjonsfellesskapet gir ros og ris. Skoler som har sterke faglige fellesskap, vil mangedoble effekten av en bedre lærerutdanning, faglig utvikling av lærere, lederutvikling og karriereveier. Det er altså et lagarbeid å bygge en bedre skole. Skoleeiere og skoleledere må kjenne og ta sin del av ansvaret. Vi må styrke skolen som lærende organisasjon. Gode, faglig sterke og motiverte lærere i skoler som har sterke profesjonelle fellesskap, med klar ledelse, og en engasjert og lyttende skoleeier – det er hva vi trenger, både generelt og for å øke den digitale kompetansen i samfunnet.