Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
La meg først få lov å gi anerkjennelse til saksordføreren for måten han har ledet arbeidet med denne innstillingen på. Saksordføreren har også på en grei måte i sitt innlegg redegjort for lovens og innstillingens hovedinnhold, og jeg finner derfor ingen grunn til å gjenta det han har sagt, bare presisere at det i hovedsak er Arbeiderpartiet og regjeringspartiene som står sammen om denne innstillingen. Det vil med andre ord si at det er i skjæringspunktet mellom Arbeiderpartiet og sentrum premissene for husleieloven ligger. I Arbeiderpartiet er vi derfor fornøyd med å ha klart å riste regjeringspartiene ut av klørne på Fremskrittspartiet og Høyre i en så viktig sak som berører boforhold og bomiljø for svært mange familier. Jeg vil derfor bare berøre noen få hovedproblemstillinger i loven. Den vanskeligste politiske saken er åpenbart spørsmålet om å oppheve husleiereguleringsloven. Dette gjelder for det første den milde reguleringen, dvs. kapittel 3 i husleiereguleringsloven og omfatter utleie av private boliger i Bergen, Bodø, Drammen og Tromsø kommune samt alle private boliger i Oslo og Trondheim som ikke omfattes av den strenge reguleringen. Jeg vil også understreke at det er et enstemmig husleielovutvalg som anbefaler oppheving av den milde reguleringen. For det andre gjelder det leie av bolig i hus som er oppført før 8. april 1940 i Oslo og Trondheim, med visse unntak, dvs. den strenge reguleringen i husleiereguleringsloven kapittel 2. Fra Arbeiderpartiets side er vi enige om å oppheve husleiereguleringsloven. Det politiske spørsmålet har vært i hvor stor grad opphevingen av loven ville medføre en urimelig økning av leieprisen på disse boligene. For Arbeiderpartiet har det vært viktig på den ene siden å skjerme dem som bor i de boligene som omfattes av opphevingen av husleiereguleringsloven, for en plutselig økning i husleien, som for mange vil være uoverkommelig, og på den andre siden å bidra til at utleier i større grad gis mulighet til vedlikehold av eiendommene, som alle er oppført før annen verdenskrig. Arbeiderpartiet er enig med Regjeringen i at det skal etableres en overgangsordning på ti år. Vi er også fornøyd med at det er flertall i komiteen, og dermed i Stortinget, for at husleien maksimalt kan økes med 20 pst. pr. år i de første ni årene. Men jeg vil også presisere at når flertallet i innstillingen omtaler husleien, så mener vi og legger til grunn at det er grunnleien, dvs. husleie minus kommunale avgifter. Fra Arbeiderpartiets side er også vurderingen at leiereguleringen til en viss grad bryter med likebehandlingshensynet, fordi tilsvarende offentlig eide boliger som ikke er regulert, i økende grad leies ut til markedspris. Det kan derfor virke urettferdig at en liten gruppe private eiere rammes av reguleringen. Den andre hovedproblemstillingen jeg vil berøre, er ordningen med depositumet. Arbeiderpartiet er enig med Regjeringen i at depositumet skal være rentebærende, og at dette er penger som i utgangspunktet tilhører leieren, og som dermed bør plasseres økonomisk forsvarlig. Jeg vil likevel understreke at for mange utleiere utgjør økonomiske forpliktelser gjennom lån, kombinert med manglende innbetaling av husleie, en betydelig usikkerhetsfaktor. For å dempe denne usikkerheten mener Arbeiderpartiet at ved ubetalt husleie kan eieren uten skriftlig samtykke få utbetalt penger fra depositumet. En tredje problemstilling er beboerrepresentasjon i boligleieforhold. Husleielovutvalget har foreslått regler som sikrer beboerne en viss innflytelse på eiendommers forvaltning og drift. I svensk og dansk husleielov finnes det bestemmelser om medbestemmelsesrett for leiere i vanlige eiendommer for utleie. Et flertall i Husleielovutvalget har foreslått at utleieren etter krav fra den tillitsvalgte plikter å utlevere både regnskap for eiendommer og et driftsbudsjett som viser inntekter og utgifter i inneværende år. Regjeringen foreslår at boligleiere i hus der utleieren har utleid fem eller flere boliger, skal kunne velge en tillitsvalgt. Regjeringen foreslår imidlertid at den tillitsvalgte først og fremst skal ha en rådgivende funksjon, og at verken den tillitsvalgte eller beboerne skal ha innsynsrett i utleierens regnskap eller budsjett. Arbeiderpartiet støtter Regjeringens forslag til beboerrepresentasjon i boligleieforhold, men mener at Regjeringen må komme tilbake til Stortinget med en sak som sikrer beboerrepresentanter lovbestemt rett til innflytelse. Dette er også i tråd med hva Leieboerforeningen og Landsorganisasjonen mener. Jeg vil på den bakgrunn ta opp forslag nr. 1 i innstillingen. Den siste problemstillingen jeg vil nevne, er innføringen av et tvisteløsningsorgan. Arbeiderpartiet er fornøyd med at det gjennom komiteens arbeid med denne innstillingen er etablert et flertall for å innføre en prøveordning med husleietvistutvalg i Oslo. Jeg vil likevel understreke at det er Arbeiderpartiets forutsetning at de saker som behandles i husleietvistutvalget, skal unntas fra den lovbestemte behandlingen i forliksrådet, for å unngå dobbeltbehandling. Jeg vil anbefale innstillingen.