Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg registrerer at forrige taler var opptatt av at man ikke skulle kritisere andre, men bare snakke om egen politikk. Nå er jo dette en debatt om en regjeringserklæring, og da må kanskje regjeringa tåle at opposisjonens rolle også er å kritisere. Taleren klarte heller ikke å la være å kritisere opposisjonspartiene, så man har kanskje en litt skinnhellig holdning til dette. Det er ikke så stor forskjell på det som står om utenriksfeltet i regjeringsplattformen, og regjeringens politikk de siste fire årene. Det er bred enighet om hovedlinjene i utenriks- og sikkerhetspolitikken – det er bra. Min kritikk handler om at regjeringserklæringen i stor grad beskriver verden og ikke sier så mye om hvordan regjeringa vil forandre den. Før valget fikk vi en gjennomgang av hvordan regjeringa ville prioritere sterkere i utenrikspolitikken, i den såkalte veivalgsmeldinga. Jeg kan ikke se veldig mye prioritering i erklæringen, slik den foreligger. Jeg er glad for at regjeringa har lyttet til bl.a. oss og har opprettet en egen utviklingsminister. Her er det mange viktige prioriteringer som skal gjøres i årene som kommer, og eksperimentet med en egen EU/EØS-minister fungerte ikke, slik som vi advarte mot, og jeg er glad for at regjeringa har endret på det. Det mest iøynefallende med regjeringsplattformen er de lave ambisjonene knyttet til NATOs mål om å øke forsvarsbudsjettet til 2 pst. i 2024. Her er plattformen mye svakere enn Høyres og Fremskrittspartiets program. Jeløya-erklæringen sier at NATOs mål skal nås på sikt. Men det går i feil retning. Bakke-Jensen innrømmer at BNP-prosenten til forsvar er på vei ned. Sommeren 2016 lovte forsvarsministeren i et skriftlig svar til Stortinget – på spørsmål fra oss – at uansett BNP-prognose skal BNP-andelen til forsvar øke i 2020. Hun skrev: «Avhengig av hvilke prognoser og scenarier som legges til grunn, vil forsvarsbudsjettets andel av BNP i 2020 ligge i spennet mellom 1,58 og 1,71 %. Uansett prognose vil BNP-andelen øke.» Mitt spørsmål er da: Feilinformerte regjeringa Stortinget i forbindelse med framleggelsen av langtidsplanen i juni 2016? Etter pressekonferansen i Det hvite hus sa den amerikanske presidenten at han trodde at Norge snart ville nå 2 pst. Man kan jo lure på om statsministeren informerte ham om at prosenten faktisk går ned. Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre var med på å vedta fordyrende forbedringer i landmaktsplanen, men de ville ikke endre budsjettet for 2018. Arbeiderpartiet la inn 250 mill. kr ekstra til Hæren og Heimevernet allerede i år, mens Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre kuttet i forsvarsbudsjettet i budsjettforliket – både til Hæren og til Heimevernet og i hele forsvarsbudsjettet. Jeg forventer at regjeringa fullfinansierer langtidsplanen og kommer tilbake med mer penger i revidert. En annen sak hvor det er nødvendig å reagere på vår nærmeste alliertes politikk, er Trump-administrasjonens beslutning om å nekte støtte til utviklingsrettede helseorganisasjoner som informerer om abort som en del av sitt helsetilbud. Denne administrasjonens grep er mye mer dramatisk enn liknende tiltak fra Bushs presidentperiode. Den gangen gjaldt støttenekten kun midler til familieplanlegging. Nå sperres organisasjoner ute fra amerikansk helsebistand med en pengepott som er 15 ganger større enn det som var tilfellet under Bush-administrasjonen. Her mener jeg at regjeringa i Norge har reagert for sent og altfor svakt – for sent fordi fire av våre tradisjonelt likesinnede land, Nederland, Belgia, Danmark og Sverige, sammen tok initiativ til en giverkonferanse under mottoet «She Decides», «hun bestemmer». Her kunne og burde Norge vært på ballen tidligere og vært medarrangør. De arrangørlandene som ble listet opp, og som sluttet seg til initiativet, var Canada, Kapp Verde, Estland, Finland og Luxembourg. Norge kom for sent på banen. Derfor vil vi i løpet av de neste årene følge opp og presse på for mer penger til prevensjon og abort. Det er altfor svakt, det som regjeringa har gjort på dette området: først kutte midlene til FNs befolkningsfond og så få det tilbake til 2013-nivå. Nå må vi øke støtten på disse områdene for å demme opp for kuttene som Trump-administrasjonen gjør.