Trine Skei Grande (Venstre), 2011-02-15:
Det å ha en bred utenrikspolitisk redegjørelse for Venstres synspunkt er vanskelig på fem minutter. Jeg må i og for seg si at utenriksministerens analyse var god, og at han tar opp mye som vi også er enige om. Men i de fem minuttene man har, må man fokusere på mye av det man også er uenig om. Jeg vil si at utenriksministerens analyse er en god analyse, og det er godt diplomatisk håndverk. Men jeg synes av og til at utenriksministeren opptrer noe holdningsløst. Jeg skal komme tilbake til det. Jeg har lyst til å begynne med det alle har begynt med – det fantastiske som faktisk har skjedd i Egypt – fra redegjørelsen ble holdt til nå, har vi opplevd at en diktator har gått. Jeg synes det er viktig at vi, ikke bare som stat, men også vi som har søsterpartier i Egypt, bør bistå i demokratibyggingen og den jobben de nå har foran seg. Fredag 11. februar kommer til å bli en viktig dag i Egypts historie – en viktig dag for alle arabiske land. Det er fantastisk at dette skjedde så fredelig som det gjorde. Det viser at nå beveger arabiske land seg et skritt mot demokrati. Det viser også at de som trodde at brorskapet skulle vinne den første kampen, og at man hadde Iran som ideal, kan se på demokratikampen som nå begynner i Iran som følge av dette, som et tegn på at det hadde de ikke. Jeg har lyst til å snakke om det samme som Bård Vegar Solhjell tok opp, nemlig at vi ofte har opptrådt med doble standarder overfor disse landene. Vi har snakket pent om demokrati, men akseptert diktatorenes makt. Jeg synes det er viktig at Norge ut fra vår posisjon kan ha en utenrikspolitikk som sterkt formidler verdier både knyttet til menneskerettigheter og til demokrati, og at de grunnleggende menneskerettighetene faktisk gjelder overalt. Da synes jeg det er rart å ha en utenriksminister som berømmer en militærdiktator, som kaller ham en myndig leder, berømmer hans fredsinnsats og bemerker at han vant en overbevisende valgseier sist. Jeg mener at vi skal stå opp for demokratiske menneskerettigheter – det samme demokratiet og de samme menneskerettighetene, samme hvor det trengs. Jeg mener at mye av den konflikten som har oppstått mellom arabiske land og Vesten, faktisk har sin base i at vi har opptrådt med doble standarder: Demokratiet er mye verdt ett sted, men ikke så mye verdt så lenge vi trodde vi hadde diktatorene på vår side. Det samme mener jeg gjelder vår store nabo i øst, nemlig Russland. Et medlem i mitt søsterparti i Russland sa at «demokrati» er et så edelt ord at det bør aldri ha noe ord foran seg. Det å kalle noe for et «russisk» demokrati er det samme som å sette «elektrisk» foran «stol». «Demokrati» er et ord som skal stå for seg selv. Demokratiet skal ha noen universelle verdier, og vi bør kjempe for at de som står for de verdiene, får all vår støtte. Derfor er jeg glad for at utenriksministeren løftet Hviterussland, Europas siste diktatur, i sin redegjørelse, men de uttalelsene utenriksministeren hadde, må også forplikte og bidra til handling. Vi bør bidra med studentasyl til de studentene som nå blir kastet ut på grunn av sin kamp for demokrati, og vi bør presse Russland til å stå på for dette landet. Så vidt jeg vet – utenriksministeren må gjerne avkrefte det; det blir jeg glad for – har Norge så sent som i januar vært i forhandlinger om bedre handelsavtaler mellom Hviterussland og Norge, noe som EU har sagt et klart nei til. Det er faktisk sånn at verden er i bevegelse i en mer liberal retning. Det er stadig flere som kan stemme ved frie valg, det er stadig flere som vokser opp under en fri markedsøkonomi, og vi er på riktig vei i en historisk utvikling. Om det er sosialistiske diktaturer eller militære diktaturer som faller, som vi opplevde både i 1989 og nå, i 2011, er det likevel totalitære regimer. Og da skal vi være på den riktige siden. Vi skal være de som formidler verdier knyttet til menneskerettigheter og demokrati. Vi skal ikke være de som analyserer, men vi skal faktisk være de som står for noe.