Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-06-04:
Det skjer så mye innenfor medieverdenen at en halvtimes redegjørelse åpenbart er altfor knapt til å kunne spenne ut alle de interessante temaer som en kunne tenke seg å få presentert innen mediepolitikken. Likevel har statsråden klart å få med seg viktige mediepolitiske utfordringer, både innenfor tekniske, kommersielle og samfunnsmessige områder, der digitalisering, internasjonalisering og kommersialisering er viktige stikkord. Gjennom disse ulike aspektene slår statsråden fast at de grunnleggende, overordnede mål for mediepolitikken skal ligge fast. Dette er et positivt signal som har et viktig realpolitisk innhold. Påstandene som vi har fått høre i dag, om at dette skulle være en dårlig eller en uinteressant redegjørelse, kan statsråden etter min mening ta med knusende ro. Det har dessverre etter hvert blitt en tilnærmet forutsigbar reaksjon fra opposisjonspartiene etter enhver redegjørelse i dette huset, kanskje med unntak av utenriksministerens redegjørelse. Jeg synes statsråden på en god måte peker på et av de viktigste overordnede målene med mediepolitikken, nemlig å sikre ytringsfrihet og et levende folkestyre. En kan lett anta at dette vil komme av seg selv som følge av den tekniske utviklingen, som gir større muligheter til å slippe flere til, men så enkelt er det dessverre ikke. Det har statsråden på en god måte satt ord på. Økt kommersialisering og tendenser til større eierkonsentrasjoner er bekymringsfulle tendenser som kan true viktige kulturimpulser og samfunnsytringer i å komme til orde. Samtidig sier interessen om media ikke så lite om medienes gjennomslagskraft og samfunnsmakt. Kristelig Folkeparti har vært og er opptatt av at vi skal ha et differensiert medietilbud, både geografisk, ideologisk og politisk. Men det byr på spesielle utfordringer. Uten tvil vil det fenomenet som har fått betegnelsen «konvergens», føre til at det i utgangspunktet åpnes for en betydelig økning i bredden av kringkastingstilbud, også for de lokale radio- og TV-stasjonene. Men dette er ikke uten kostnad. De store kringkastingsselskapene vil åpenbart være mindre sårbare i den skjerpede konkurransen vi kan se for oss. Mange mindre lokal-TV-selskaper har f.eks. etablert et samarbeid med større og mer robuste selskaper som har riksdekkende virksomhet. Hvis dette samarbeidet endres eller oppløses som følge av den teknologiske utviklingen, vil også de økonomiske forutsetningene kunne endres dramatisk for mange av disse selskapene. Det kan føre til at mange lokalselskaper får problemer. Og spørsmålet er: Finnes det da noen muligheter for å forebygge en slik uønsket sanering av lokale radio- og fjernsynsselskaper? Dette tror jeg raskt vil være problemstillinger som kan presentere seg som en politisk utfordring. Reklame har i denne anledning vært oppe til debatt flere ganger. Jeg deler fullt ut statsrådens holdning til at det går en grense i forhold til reklame. Jeg vil også kort si at jeg er generelt meget skeptisk også til den sponsing som foregår i NRK i dag. Jeg synes at NRK reelt må framstå som en reklamefri kringkasting i enhver forstand og tolkning av ordet. Jeg er glad for at det i proposisjonen om sponsing nå er foreslått en skjerping av sponsorreglene for NRK. Vi må ta oss råd til å få en reklame- og sponsorfri sone i dette landet. Det betyr selvfølgelig et tilsvarende ansvar for at NRK gjennom lisenssystemet sikres tilstrekkelige midler til å følge med og konkurrere og ivareta den viktige allmennkringkastingsfunksjonen NRK er tildelt. Og det er en utfordring til oss selv i dette huset. Avslutningsvis: Pressestøtten er kjørt fram av Arbeiderpartiet i denne debatten, og det arter seg veldig mye som en forhåndsprosedyre for revidert nasjonalbudsjett. Pressestøtten er en viktig forutsetning for en differensiert presse, men å forsøke å lage en entydig kobling mellom pressestøtten slik den er i dag, og ytringsfriheten, er urimelig. Det er all mulig grunn til å se nærmere på pressestøtten, og jeg ser fram til det utvalget som skal utrede dette. Da får Stortinget anledning til å si sin mening, og det vil få gjennomslag for de politiske vedtakene.