Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2010-10-22:
Takk til interpellanten – jeg synes det er veldig viktige spørsmål som blir tatt opp her. Vi kommer nok til å komme tilbake igjen til disse sakene ved flere anledninger i mange stortingsperioder framover også, tror jeg. Personell i internasjonale operasjoner tjenestegjør og har tjenestegjort på vegne av den norske stat. De gjør en svært viktig jobb under svært tøffe forhold, og det er da samfunnets soleklare ansvar og plikt å gi dem anerkjennelse og støtte, som de i aller høyeste grad fortjener, også når de kommer hjem. Hvis vi ser tilbake, er det etter annen verdenskrig hele 120 000 kvinner og menn som har tjenestegjort, og de har jo skaffet seg verdifull erfaring fra disse operasjonene, mens det også er en del som sliter både fysisk og psykisk i etterkant. Som nasjon har vi et ansvar for å gi veteranene våre de rettigheter og den støtte og ikke minst den anerkjennelse de har krav på og fortjener. Storsamfunnet må erkjenne at det ikke har vært gjort et godt nok arbeid med å ivareta veteranene tidligere. Heldigvis er det gjort mye de siste årene, og det bør også gjøres mer, som ministeren sa i stad. De siste årene har familiepolitikken og psykiatritjenesten blitt styrket, erstatnings- og kompensasjonsordningene er forbedret, og ikke minst er synligheten og anerkjennelsen gjennom markeringer økt. Det gis nå vesentlige tilskudd til lavterskeltilbud, som kameratstøtte, samlinger og pårørendearbeid i hele landet. Det er også satt i gang et eget forskningsprogram nå, og vi ser fram til de resultatene som der kommer, for det vil gi oss veiledning om hvordan vi skal gå framover nå i disse sakene. Så til spørsmålet interpellanten spesifikt tar opp i sitt spørsmål, hvordan bygge opp kompetanse og kapasitet i det sivile helsevesenet i forhold til veteranivaretakelse? Vi hadde jo en debatt i forbindelse med veteranmeldingen fra 2009, og der legger regjeringen til grunn at det påhviler samfunnet et klart og livslangt ansvar for å ivareta personellet som sendes ut i utenlandsoperasjoner. Videre framgår det av veteranmeldingen at Forsvarsdepartementet og Helsedepartementet er enige om at de som har behov for psykiatrisk, psykologisk eller annen nødvendig medisinsk oppfølging, skal få det i et samordnet helsetilbud. Helseoppfølgingen av veteranene krever at nasjonal, helsefaglig kompetanse styrkes og utvikles videre. Jeg er glad for nå at statsråden også redegjorde for at man har iverksatt og vil iverksette ytterligere tiltak, ikke minst på det regionale planet, med veiledning i helseforetakene, Tryggere traumeterapeuter, bygge opp nettverk og kompetanse for personer. Ikke minst ansvarliggjøring tror jeg også er veldig viktig her, at vi får en ansvarliggjøring og en koordinering av ansvaret, ikke minst innen familie og barn. Det trengs her spesiell oppfølging. Det er det offentlige helsevesenet som må ha ansvaret for skadde veteraner, og vi må se dette i et livslangt løp. Forsvaret har et spesifikt ansvar det første året, men etter det er det det normale helsevesenet, for å bruke det uttrykket, som skal overta. Men da er det ikke minst viktig at kompetanse rundt veteraners spesielle utfordringer må bygges opp også innenfor det offentlige helsetilbudet, og det er her man nå, som ministeren var inne på, setter i gang et stort apparat, slik at man også ansvarliggjør dette og bygger det opp i tillegg. Vi kan – og bør – helt sikkert bli enda bedre på å synliggjøre støtte og anerkjennelse av veteranene, og ikke minst på konkret handling for å gjøre noe med de mangler vi har når det gjelder ivaretakelse av våre veteraner før, under og ikke minst etter tjenesten. Dette er kvinner og menn som har gjort en svært viktig jobb på vegne av Norge. Veteranene fortjener gode og forutsigbare vilkår etter tjenesten. Det er derfor viktig at andre etater og departementer utenom Forsvaret og Forsvarsdepartementet også tar sin del av ansvaret. Jeg er glad for at statsråden sier at hun vil sette trykk på dette innenfor sitt ansvarsområde.