Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Jeg vil hevde at det viktigste resultatet etter åtte års rød-grønn regjering er at aldri har noen generasjon tidligere i Norges historie hatt så mye individuell og personlig frihet som vi har i dag. Dette er en frihet for den enkelte som er en sosialdemokratisk verdi. Vi har også nådd et annet viktig mål med den rød-grønne politikken i denne perioden, og det er at praktisk talt alle har fått tatt del i samfunnsutviklingen. Dette er i tydelig kontrast til utviklingen i de aller fleste andre land, også i våre naboland. Det er ikke riktig som statsminister Solberg har hevdet tidligere i denne debatten, at mange faller utenfor. Det er heller ikke riktig, det som Robert Eriksson sa – selv om han har rett i at han peker på enkelttilfeller – men jeg kan betro statsråd Eriksson at det kommer han sikkert til også å få lov til å oppleve. Hva er grunnen til at vi har hatt en slik utvikling? Jeg mener at den viktigste grunnen til denne utviklingen er at samfunnet i denne åtteårsperioden har vært styrt av politikken og ikke av markedet. Det er det viktigste virkemiddelet vi har for å greie sosial utjamning og sosial trygghet. I motsetning til dette har statsminister Solberg og høyreleder Solberg i lang tid hevdet, også i valgkampen, at Arbeiderpartiets politikk er «umoderne» – hun har brukt det uttrykket – at vi bare er forsvarere av systemene og ikke tar hensyn til enkeltmennesket, har hun sagt, og at de sterke fellesskapsstrukturene står i veien for enkeltmenneskenes frihet. Finansminister Siv Jensen har – selvfølgelig, hadde jeg nær sagt – gått mye lenger. Hun har sagt at den norske modellen «står i veien for det norske folk». Hun sa det ti ganger i sin landsmøtetale. Nå – og det er det som er mitt anliggende i dette innlegget – er alt dette borte. Vi hører nå fra den ene representanten for regjeringa etter den andre – og representantene for regjeringspartiene i Stortinget kommer opp på denne talerstolen og sier det – at det meste er bra i Norge. Det er altså en helt annen tone. I regjeringserklæringen står det svart på hvitt at trepartssamarbeidet, som jo er grunnlaget for den norske modellen, skal ligge til grunn for regjeringas arbeid. Det er altså en helt annen politisk forståelse og filosofi enn hva høyrepartiene i årevis har presentert for det norske folk. Det er forunderlig at ingen har sett dette tidligere. Alt skal nå tas skrittvis, sier statsministeren og statsrådene. Det er jo alt i alt en universell kunnskap at politikken stadig må bedres. I det rød-grønne budsjettet og i trontalen viste jo vår regjering kraft og initiativ til selvfølgelig å fortsette utviklingen av det norske samfunn. Selvfølgelig er det slik, for vi lever i åpne demokratier som dynamisk forandrer seg. Den blå-blå regjeringas erklæring derimot speiler i veldig liten grad alle feil og mangler – i valgkampen over år. Tvert imot høres det nå ut som om den nye blå-blå regjeringa er ganske fornøyd med sosialdemokratisk politikk. Det er jo hyggelig, hvis det hadde vært sant, men det er det ikke. For i så tilfelle må alle analyser av det norske samfunnet som høyrepartiene har presentert oss for, nå ha blitt forlatt – og dermed er mange løfter brutt før de i det hele tatt har vært prøvd. Derfor er det slik at vi står overfor veldig alvorlige forandringer – forandringer som kommer til å forandre Norge på vesentlige områder. For hvordan skal ellers det som allerede er påpekt her i debatten, bli forstått: sitatet «produksjon av velferdstjenester skiller seg lite fra andre typer tjenester»? Nei, over tid vil det nå oppstå nye og helt unødvendige forskjeller i vårt samfunn. Det er en utvikling som må bekjempes med alle de politiske virkemidler som opposisjonen har til disposisjon.