Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Innledningsvis vil jeg gi honnør til interpellanten for å reise et viktig spørsmål, ikke bare når det gjelder kriminalitetsbekjempelse, men også når det gjelder sosialpolitiske problemer: Hvordan kan vi evne å forebygge rusproblemer bedre, ikke minst med tanke på barn og unge? Jeg vil også gjøre det helt klart at Regjeringen er åpen for impulser og innspill som kan gjøre arbeidet mot rusmiddelmisbruk bedre og føre til at færre kommer ut i et uføre som det er tungt å komme ut av. Jeg er enig med representanten André Oktay Dahl i at det fortsatt er mye å vinne på å styrke samarbeidet mellom ulike etater og videreutvikle samordningen av antirusarbeidet for å kunne forebygge utviklingen av rusmiddelmisbruk, særlig blant unge mennesker. Jeg er imidlertid ikke overbevist om at testing av elever i skolen med tanke på narkotikamisbruk er veien å gå. Det vil etter mitt skjønn være et stort inngrep i den personlige integritet om man f.eks. skulle åpne for at skolene sjøl skulle få anledning til å ta urin- eller blodprøve, noe jeg oppfatter også interpellanten langt på vei er enig i, sjøl om det skulle foreligge en mistanke om det fra skolens side. Her må man, etter min vurdering, veie de ulike hensynene mot hverandre, slik at vi ikke overreagerer, men møter problemet med tiltak som vi vet vil kunne hjelpe. Jeg er imidlertid åpen for innspill som kan gi kunnskap og vesentlige bidrag for å hindre rusmiddelmisbruk blant barn og unge. I så måte vil jeg følge med på det arbeidet som nå skal skje i Sverige. For øvrig er jeg orientert om at man også internasjonalt har vært opptatt av testing i skolen. Blant annet har man i Europarådets Pompidou-gruppe utredet og vurdert narkotikatesting i skolen. Sjøl om man også har sett noen mulige fordeler ved testing, pekte Pompidou-gruppens etikkutvalg i sluttbehandlingen av forrige periodes arbeidsprogram på flere ulemper som må vurderes om man eventuelt skal gjennomføre slike tester. Samlet ble ikke slike tester tilrådd, og man pekte på at tester kunne undergrave den nødvendige tillit man må ha i skolen, for god pedagogisk praksis og tillit mellom lærere, elever og foreldre. Videre ble det pekt på at det for tiden ikke er noe som taler for at narkotikatesting i skolen har noen positiv effekt for å hindre misbruk. Fra Regjeringas side vil det imidlertid, som også interpellanten var inne på, være aller viktigst å legge til rette for å forebygge rusmiddelmisbruk, særlig blant unge. Jeg vil i den sammenheng minne om mitt svar den 10. mars 2006 på skriftlig spørsmål nr. 536 fra representanten André Oktay Dahl, om testing av arbeidstakere ved mistanke om narkotikamisbruk på arbeidsplassen, hvor jeg pekte på at det vil være langt mer virkningsfullt å fortsette den forebyggende innsatsen mot rusmiddelmisbruk innen arbeidslivet, enn å teste arbeidstakerne der man har mistanke om narkotikamisbruk. På samme måte som arbeidsmiljøloven i særlige tilfeller gir anledning på saklig grunnlag til å iverksette kontrolltiltak for å sikre et arbeidsmiljø som kan gi full trygghet mot fysiske og psykiske skader, vil man også i skolen ha anledning, der det foreligger konkret mistanke mot bestemte personer, til å iverksette tiltak, herunder aksjonere fra politiets side ved brudd på narkotikalovgivningen. Det er, enkelt og greit, ulovlig. Skolen er i så måte ikke noen lovløs frisone. Men den enkelte lovbryter har krav på rettferdig og forutsigbar behandling fra samfunnets side – uansett alder, sjølsagt. Jeg minner i denne sammenheng om at dette også kom fram da politiet i Oslo i mars/april 2005 gjennomførte en aksjon på Sogn videregående skole mot besittelse og oppbevaring av narkotika, etter henvendelse fra skolen. Både fra skolens og politiets side hadde det vært en økende bekymring når det gjaldt bruk og omsetning av narkotika på skolen. Majorstua politistasjon hadde i lengre tid hatt et nært samarbeid med skolen og kunne aksjonere målrettet. Sjøl om aksjonen kom i stand etter henvendelse fra skolen, ble innsatsen planlagt og gjennomført i samarbeid med SLT-koordinator ved den aktuelle bydelen, barnevernstjenesten og barnevernsvakten ved Oslo politidistrikt – så her var det flere med. Disse var med for å ivareta eventuelle pågrepne under 18 år. Som rettsgrunnlag for å ransake 15 elever og deres skap på skolen forelå ransakingsbeslutning fra Oslo tingrett. Jeg sier dette, for det finnes altså virkemidler i nåværende lovgivning for nettopp å gå inn og sjekke der man har berettiget mistanke. Å forebygge rusmiddelmisbruk er en helt sentral del av arbeidet for å skape gode oppvekstvilkår for barn og unge. Da har jeg lyst til å si at det er jo ikke slik at det ser helsvart ut når det gjelder narkotikabruk blant barn og unge i Norge. For manges vedkommende og i mange undersøkelser har vi faktisk sett en positiv utvikling. Det er få som bruker sterkere narkotiske stoffer. Så vidt jeg husker, er det vel under 20 pst. av ungdommene som har forsøkt å bruke hasjisj, og tallet er ikke stigende. Det er grunn til å peke på at mye av den forebygging som er gjort, ikke bare under denne regjeringa, men også under tidligere regjeringer, faktisk har virket. Jeg vil her særlig peke på to elementer, og det henger sammen med det å se rusmiddelmisbruk under ett. Det er i de kommunene og det er på de skolene som ligger i kommuner hvor det føres en liberal alkoholpolitikk, hvor alkoholbruken er høyere enn andre steder, at det også testes og brukes mer narkotika. Det har vi god forskning rundt, så et av de viktigste elementene for å kunne forebygge narkotikamisbruk og narkotikatesting er faktisk at man fører en restriktiv ruspolitikk generelt. Det gjelder både tilgjengelighet, skjenking og salg av alkoholholdige drikkevarer, da de fleste som prøver hasjisj, ofte gjør det i alkoholrus. Det andre elementet i dette er at det dominerende rusmiddelet blant videregående skolers elever og ungdomsskoleelever faktisk er alkohol. Jeg er glad for at interpellanten også har med seg i sitt innlegg at det gjelder å forebygge både narkotika- og alkoholmisbruk. Jeg vil hilse alle mulige initiativ, særlig fra Høyre, hjertelig velkommen når det gjelder det å kunne forebygge og drive forebyggende aktivitet i spørsmålet om alkoholmisbruk. Byer og tettsteder hvor det skapes flere tilgjengelige skjenkesteder, større tilgjengelighet når det gjelder salg av alkoholholdige drikkevarer, og hvor man har lengre åpningstider, gir klare signaler til ungdom om at dette er aksepterte varer, dette er noe vi ikke ønsker å sette stengsler for. Det er dårlig forebyggende politikk. Det at man har veldig mange skjenkesteder og veldig mange salgssteder, bidrar også til at man ofte senker terskelen for å skjenke og selge til mindreårige. Konkurransen blir tøff, og kontrollen blir ikke så god som den skulle ha vært. Jeg mener at vi ser tegn til dette i mange større byer, også her i Oslo. Det er på høy tid at de som sitter med det politiske ansvaret for å drive forebygging på dette området, faktisk tar dette ansvaret. Hvis man skulle legge forskningen til grunn – og jeg forstår at interpellanten også er opptatt av det – vil noe av det viktigste være at man tar tak i den tøffe forebyggingen, slik at man ikke bidrar til at alkoholforbruket blant unge, og eldre, blir høyt. Dette er faktisk en av de indikatorene som bidrar til at unge mennesker, og også eldre mennesker, lettere forsøker bruk av narkotiske stoffer. Forebyggingsarbeidet i Norge har gjennom år vært bredt. Det henger sammen med restriktiv alkoholpolitikk, men det henger også sammen med mange gode samarbeidsprosjekter. Jeg kunne ha nevnt mange av dem i denne sammenheng. Når det gjelder politiet, vil jeg særlig trekke fram de bekymringssamtaler som nå foretas mellom politi og foreldre, i de tilfeller der man har grunn til å tro at det bl.a. brukes rusmidler. Bekymringssamtalene er en god arena for å gå inn på dette feltet, og kanskje en bedre arena enn det testingen i seg sjøl ville være. Interpellanten er vel kjent med at Regjeringa nå er i ferd med å etablere en rekke politiråd rundt i det ganske land. Jeg tror avgjort det er viktig at politiet får bedre kontakt med politikere og beslutningstakere i kommunene, slik at de bl.a. kan komme med de signaler som skal til for å kunne drive effektiv forebygging, bl.a. med hensyn til rusmiddelpolitikk. I de politirådene som allerede er etablert – og det er med glede jeg ser at etableringen går raskere enn det vi hadde forventet, noen ganger kan det gjøre det i politikken også – ser vi at det reises politiske debatter om det interpellanten nå trekker fram, nemlig hvordan man kan forebygge bedre. Det er tross alt bedre å forhindre at kriminalitet skjer, og forhindre at vi får flere med rusproblemer, enn at vi stadig må reparere og reagere. Da er det stort sett for seint – i forhold til det å skape mindre skader.