Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Dette er en gledens dag i Stortinget. Vi mener at dette faktisk er en av de viktigste sakene vi behandler i høst. Jeg håper resten også mener det samme. Det å ha nok og tilstrekkelige arealer til å dyrke framtidas mat for framtidas nordmenn og andre, er en stor utfordring for oss. Norge har i realiteten veldig lite matjord å ta av. Svært lite av vårt land er dekket av matjord, og vi må benytte oss av nesten hver eneste flekk for å kunne produsere tilstrekkelig mat for både nåværende populasjon og framtidige generasjoner. Derfor må jeg gi uttrykk for at jeg syns det er et skikkelig stykke politisk arbeid som saksordfører Pål Farstad har gjort. Jeg må også gi honnør til og uttrykke glede overfor alle partier i Stortinget, som ser ut til å slutte seg til denne strategien. Det er bra. Representantene Foss og Ørsal Johansen fra regjeringspartiene syns jeg også har gjort en dugende jobb i dette arbeidet. Det fortjener all mulig honnør. I så måte mener jeg at vi faktisk står overfor et politisk linjeskifte ved at Stortinget så tydelig samlet har klart å si – til tross for at vi har en regjering som har anbefalt noe annet – at vi må ha et høyere ambisjonsnivå når det gjelder det å ta vare på matjorda vår. Derfor gleder det meg at vi sammen, som saksordføreren også var inne på, markerer veldig tydelig at ambisjonene skal være høye, og vi skal videre oppover. Vi markerer også etter min mening veldig tydelig at politikk nytter. Regjeringa Bondevik, var det vel, satte i sin tid det forrige målet, som var på en halvering av omdisponeringa av matjord. Til tross for at vi ikke klarte det innenfor den tidsrammen som ble satt, så er vi altså der i dag. Det må vi glede oss over. Men vi har dårlig tid, og vi har lite jord. Derfor er det viktig at Stortinget ikke gjør som statsråden anbefalte oss – å stanse opp ved den målsettinga som vi har i dag på 6 000 dekar i omdisponering, men at vi strekker oss til 4 000 dekar. Og som saksordføreren helt riktig sa, og som det kan være grunn til å presisere i debatten: maks 4 000 dekar. Det vil kreve mye av mange, og jobben er ikke gjort med det politiske arbeidet som nå er ferdig. Det vil kreve, som saksordføreren også var inne på, massiv innsats både fra statlige, regionale og ikke minst lokale myndigheter. Derfor gleder det meg veldig at vi i de tiltakspunktene som er foreslått – og det er det jo også etter mitt skjønn helt nødvendig og viktig å gjøre siden regjeringa og statsråden ikke var særlig lystne på å gå inn i dette med et høyere ambisjonsnivå – presiserer i vedtaksform overfor regjeringa hva vi ønsker skal iverksettes. Det er ikke minst viktig at man gjør det med tidsfrister, slik det også er skissert i noen av punktene. Ett av punktene jeg har lyst til å trekke fram nå, er først og fremst den innsatsen som må gjøres overfor de lokale beslutningstakerne som daglig står i denne typen avveininger – om man skal bygge veier, boligfelt og andre gode formål som man ønsker å drive lokalt, og hvor man står og kolliderer mot hensynet til disponering av matjord. Det å iverksette positive virkemidler, også overfor disse lokale politikerne, vil være særlig viktig. Én ting er at man skal ha god kompetanse og sette i verk tiltak som bidrar til at lokale politikere skjønner betydninga av dette, og vektlegger det i større grad enn i dag – det tror jeg hjelper lokale politikere, men også regionale politikere og ikke minst sentrale politikere. Men ved siden av en sånn skolering og tiltakspakke som er skissert i forslagene, er det nødvendig å gå aktivt inn og se på om det fins noen positive virkemidler vi kan bistå med fra storsamfunnets side når man står overfor vanskelige valg lokalt. Det må være noe mer enn en jordvernpris, og i så måte imøteser jeg regjeringas arbeid på dette området, og jeg håper de har full gjennomføringskraft på det – fullt trøkk – slik at vi nettopp får se at det fins muligheter for å ta andre valg enn det man tradisjonelt ville gjort, f.eks. ved positive virkemidler, økonomisk belønning, ja hva det måtte være, som gjør det lettere å ta de rette valgene. Dette vil være en viktig plattform for arbeidet som skal gjøres for å ta vare på framtidas matjord.