Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Vi debatterer i dag Regjeringens forslag til en ny felles ekteskapslov for heterofile og homofile par. Jeg har sittet på Stortinget i over ti år, og jeg tror med stor sikkerhet at dette må være det største og mest fundamentale forslag til lovendring som jeg har vært med på å behandle. Det er ikke dagligdags i familie- og kulturkomiteen i Stortinget at vi behandler saker som endrer den grunnleggende strukturen som samfunnet har vært bygget på siden tidenes morgen: mor, far og barn. Forslaget fra Regjeringen omfatter i tillegg til endring av ekteskapskapsloven også endringer i bl.a. adopsjonsloven, bioteknologiloven og barneloven. Formålet skal visst være å sikre homofile og lesbiskes rettigheter og livskvalitet. Barna er det visst ikke så nøye med. Konkret skal følgende gjøres: Lesbiske og homofile får adgang til å inngå ekteskap. De får også adgang til å adoptere. Lesbiske par får i tillegg adgang til assistert befruktning, støttet over statsbudsjettet - altså av oss skattebetalere. Det innføres automatisk foreldreskap for ikke-biologisk mor i lesbiske ekteskap etter fødsel, på linje med heterofile ekteskap - et slags «mater est » som en parallell til «pater est ». At barnet faktisk har en far, og trenger en far, et eller annet sted, ser man bort fra. I forslaget åpnes det også for at kirke- og trossamfunn skal vie lesbiske og homofile. Foreløpig er dette frivillig, men vi vet i hvilken retning det går. Vi i Fremskrittspartiet mener det vil være helt uakseptabelt å pålegge trossamfunn å vie homofile, og vi er redd for at tvang på dette felt er neste steg for Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Høyre. Det er interessant å merke seg det store engasjementet i befolkningen i denne saken. Så langt har vi fått flere tusen mailer og brev med protester mot forslaget. Vi har sett protesttog, underskriftskampanjer og annonsekampanjer - et flott og bredt folkelig engasjement mot loven. Det interessante er at vi kun har fått en håndfull henvendelser med støtte til forslaget. Dette sier ganske mye om at det ikke er noe folkekrav bak dette lovforslaget. Det er relativt tydelig at loven er et resultat av lobbyvirksomhet fra en liten, men velplassert «homo-lobby » i hovedstaden som har sine folk plassert sentralt i regjering, departement, partier og, ikke minst, i rikspressen. I Fremskrittspartiets program for stortingsperioden 2005-2009 står det: «Fremskrittspartiet vil fremheve ekteskapet som den mest stabile og trygge rammen for et familieforhold. Fremskrittspartiet mener imidlertid at alle mennesker har en klar rett til å innrette seg på den måten de selv finner best, og at dette i seg selv har en egenverdi. Fremskrittspartiet vil derfor ikke lovregulere forholdet mellom samboere ytterligere. » Det står også at «Fremskrittspartiet er av den oppfatning at barn har den beste oppveksten ved å ha foreldre av ulikt kjønn, og ønsker derfor ikke at homofile skal få adoptere ». Dette er vårt overordnede syn på denne saken, og vi vil på denne bakgrunn gå imot lovforslaget. Formålet med lovendringen skal være å sikre homofile og lesbiskes rettigheter og livskvalitet. Men er det riktig å styrke noen voksnes rettigheter, med bakgrunn i deres seksuelle praksis, på bekostning av barna? Fremskrittspartiet mener at lovforslaget klart bryter med FNs barnekonvensjons artikkel 7.1 som sier at barnet så langt det er mulig skal ha rett til å kjenne sine foreldre og få omsorg fra dem, og artikkel 18.1, som fastslår at begge foreldrene har et felles ansvar for barnets oppdragelse og utvikling. Homofile og lesbiske skal selvfølgelig kunne leve åpent og ikke bli utsatt for diskriminering. De som velger å leve i homofile parforhold, skal ha gode og trygge ordninger for sine samliv. Vi ser derfor betydningen av at staten legger til rette for dette gjennom partnerskapsloven. Slik sikres homofile i partnerskap samme vern og tilnærmet like rettigheter som parter i ekteskap. Dersom partnerskapsloven ikke fungerer slik, bør den endres. Det vil sikkert være de som sier at vi diskriminerer. Men jeg anser det ikke som diskriminering å behandle heteroseksuelle og homoseksuelle par ulikt med hensyn til barn på grunn av den biologisk betingede evnen heteroseksuelle par har til å unnfange barn. Svært mange mener at endringene vi i dag drøfter, er mangelfullt utredet. Den kritikken svekker lovens legitimitet. Fremskrittspartiet mener det er kritikkverdig at Regjeringen ikke har gjort denne betydningsfulle saken til gjenstand for en skikkelig utredning. En slik sak krever en lengre og grundigere prosess, som involverer ulike fagmiljøer og alle berørte samfunnsinteresser. Sist man gjorde større endringer i ekteskapsloven, brukte man 20 år. Fra regjeringspartiene vil det bli svart at saken jo er utredet grundig og nøye, gjennom flere delutredninger. Her vil jeg vise til at mange mener at flertallet av de utredningene som loven bygger på, fremtrer langt på vei som bestillingsverk, skrevet av enkeltpersoner med samme ideologiske ståsted som Regjeringen, og ikke som seriøse forskningsbaserte vurderinger. Fremskrittspartiet mener at man burde tatt seg langt mer tid i arbeidet med loven - tid til debatt, faglige innspill og fordypning i alle lovens premisser og konsekvenser. Vi bør erkjenne at erfaringen og forskningen omkring barn i homofile forhold er så mangelfull at man bør handle ut fra føre-var-prinsippet. I et dyptgripende spørsmål av denne art er det uansvarlig å innføre irreversible lovendringer når vi har så lite kunnskap. Hva så med det religiøse perspektivet? Som mange andre i Norge er jeg en kristen. Jeg er glad for at mitt parti erkjenner at det kristne verdigrunnlaget er sentralt i det norske samfunnet. Men selv om man ikke er kristen, må man innse at det norske samfunnet er bygd opp i stor grad rundt kristne verdier, og at et stort flertall bekjenner seg til den kristne tro. Sett fra et slikt ståsted er ekteskapet mellom mann og kvinne helt sentralt. Men også andre religioner, bl.a. islam, har et lignende syn på ekteskap mellom mann og kvinne. Vi må ta inn over oss at vi pr. i dag har en betydelig utfordring med hensyn til dem som kommer til Norge fra kulturer som er fjernt fra oss. Dette gjelder særlig muslimer. Jeg ser ikke bort fra at lovens definisjon av ekteskapet - altså den nye definisjonen - ytterligere vil fremmedgjøre mange med innvandrerbakgrunn i forhold til det norske samfunnet og bidra til en økt kløft mellom innvandrere og etnisk norske. At man de nærmeste 300-400 år skal få muslimer til å akseptere ekteskap mellom to menn, tror jeg er vel optimistisk - for ikke å si direkte naivt. Fremskrittspartiet mener at ekteskapsbegrepet fortsatt skal forbeholdes offisielt inngått og forpliktende samliv mellom mann og kvinne. Ekteskapet er en samfunnsordning som gjenfinnes i ulike kulturer og er samfunnsbærende. Til tross for variasjoner og tilpasninger til samfunnsforholdene har ekteskapet mellom mann og kvinne vært en påfallende stabil og levedyktig institusjon. Trolig er dette på grunn av den biologisk betingede evnen menn og kvinner sammen har til å unnfange barn. Jeg tar opp forslag nr. 1. Det er slik at vi ikke tar opp de andre forslagene, fordi reviderte utgaver er omdelt. - Nå ser jeg at Grønn nikker, og da regner jeg med at jeg er godt innenfor det jeg skal være.