Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2009-06-08:
Denne saken dreier seg om et representantlovendringsforslag fra Fremskrittspartiet. Forslaget går ut på å endre opplæringsloven § 8–2, som vil åpne for å kunne dele elever inn i grupper etter faglig nivå. Lovendringsforslaget får i komiteens innstilling kun støtte av komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet. Komiteens medlemmer, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, mener retten til tilpasset opplæring er hjemlet i opplæringsloven § 1–3, og at dagens § 8–2 ikke er til hinder for dette. Medlemmene fra Fremskrittspartiet mener dagens opplæringslov er til hinder for tilpasset opplæring. Derfor fremmer de det forslaget vi nå behandler. Jeg regner med at forslagsstillerne selv vil begrunne sitt forslag. Tilpasset opplæring er en viktig målsetting for skolen og er et av hovedsatsingsområdene i Kunnskapsløftet. Tilpasset opplæring må omfatte alle elever, og skolene kan i enda større grad bli flinkere til å tilpasse opplæringen den enkelte elev. Dagens § 8–2 i opplæringsloven erstattet det tidligere klassedelingstallet og ble vedtatt i 2003. Paragrafen åpner for lokale tilpasninger og fleksibilitet i organiseringen lokalt, men slår samtidig fast at man ikke åpner for varige gruppedelinger på bakgrunn av faglig nivå, kjønn eller etnisk tilhørighet og ikke grupper som er større enn det som er pedagogisk eller trygghetsmessig forsvarlig. En samlet komité understreker viktigheten av at alle elever sikres sosial tilhørighet til en gruppe, og alle, unntatt komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, mener den foreslåtte endringen kan stride mot dette. Vi har en god norsk skole i dag. Men så har vi også utfordringer vi må ta på alvor. Kunnskapsløftet, som det var bred enighet om i Stortinget, har nå virket i skolen i tre år. Dagens regjeringspartier har fulgt opp og videreutviklet tiltakene fra Kunnskapsløftet. Det gjelder også tiltak for tilpasset opplæring. Et eksempel er faget utdanningsvalg, der elever fra ungdomstrinnet kan prøve ut ulike studieretninger fra videregående opplæring. Jeg skjønner at det er frustrerende for opposisjonen når det er politisk enighet, og at man da må finne andre måter å få utløp for sin frustrasjon på, bl.a. gjennom beskyldninger om festtaler. Rett nok er det nå sent på kveld, men dette er langt fra noen festtale. Regjeringspartiene følger opp og videreutvikler Kunnskapsløftet gjennom bl.a. tiltak for tilpasset opplæring, fokus på grunnleggende ferdigheter og tidlig innsats, økt lærertetthet i første til fjerde trinn, en ny og bedre lærerutdanning og nye kartleggingsprøver, for å nevne noe. Lovendringsforslaget fra Fremskrittspartiet er en svært dårlig idé og er tydelig ideologisk og politisk motivert, og ikke basert på kunnskap. Forskning viser at inndeling i grupper etter faglig nivå ikke fremmer læring i skolen, verken for det helhetlige læringsmiljøet eller den enkelte – snarere tvert om. En gjennomgang av 300 studier av evnegruppering av elever viser at dette har en effekt på tilnærmet lik null i gjennomsnitt. Forskningen er entydig på at gruppering etter evner øker ulikhetene i elevenes læring og forsterker sosial ulikhet. Lave forventninger til elever i grupper med svakere faglige prestasjoner, kvaliteten på undervisningen, lav selvtillit hos elevene og det at elever ser ut til å ha en positiv læringseffekt av å gå sammen med faglig sterkere elever, trekkes fram som noen årsaksforklaringer. At Fremskrittspartiet ikke ser ut til å bry seg om forskningsresultater, er jo noe vi også kjenner igjen fra klimadebatten. Jeg synes det politiske er mer oppsiktsvekkende, at Fremskrittspartiet tar til orde for en politikk som skaper større forskjeller, mer sosial ulikhet mellom elever – uten at det bedrer det generelle læringsutbyttet. Arbeiderpartiet tror tilpasset opplæring innenfor en gruppe, som sikrer sosial tilhørighet, er det beste for den enkelte elev og for elevmassen som helhet. Her er dagens lovverk godt nok. Mulighetene er der, og de benyttes. Så kan man alltid strekke seg enda lenger og bli bedre. Da handler det i stor grad om å bygge opp under lærerens rolle, gi læreren tillit og mulighet til å være en tydelig person i undervisningen og ikke minst sikre økende lærertetthet. Den trenden vi så – flere elever pr. lærer – er nå snudd. Vi har fått 4 000 nye lærere i skolen. Dette blir en viktig utfordring å jobbe videre med også framover.