Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2018-11-13:
I mangel av et bedre adjektiv: Det er spennende tider i Europa, og det angår oss alle i høyeste grad. Derfor er det bra at Stortinget gjennom noen år nå har hatt denne muligheten til en litt mer overordnet europadebatt. La meg også benytte anledningen til å si, siden ingen andre har gjort det, at jeg syns at det var en fin videreutvikling av EØS-redegjørelsen at det kommer flere statsråder inn og snakker om viktige saker og utviklingstrekk på sine områder. Vi står nå i en ganske tilspisset debatt om hva fri flyt av arbeidskraft egentlig har betydd. Vi må kunne slå fast at store økonomiske gevinster til tross, og til tross for at regulering av arbeidslivet i utgangspunktet ligger utenfor EØS-avtalen, så har det faktum at et stort antall mennesker har kommet til Norge for å jobbe, endret virkeligheten på bakken fundamentalt i en del bransjer, sånn som bygg og anlegg. Det er ikke bare her i Norge at vi ser den virkeligheten. Det er en virkelighet som har skapt redsel for at hele legitimiteten til EU-prosjektet er i spill, og det har skapt bevegelse på arbeidslivsfeltet i EU. Denne gangen virker det som om alt pratet om å fylle den sosiale pilaren med innhold faktisk fører med seg noen endringer. Endringene i utstasjoneringsdirektivet var en enorm seier for den sosialdemokratiske gruppen i EU-parlamentet. Som en del av oppfølgingen har vi altså fått dette forslaget om felles europeisk arbeidstilsyn eller -myndighet. Forslaget kom fra Kommisjonen i mars, men det er fortsatt veldig uklart hva ELA kommer til å bli. Vi vet f.eks. ikke – det har vi allerede hørt i salen her nå – om A-en i ELA kommer til å stå for «authority» eller det mer uskyldige «agency», som enkelte har tatt til orde for. Men viktigere enn det: Hva skal ELAs kompetanse egentlig bestå i? Forslaget ligger til behandling i EU-parlamentet nå. Det er levert inn 975 endringsforslag til det som kom fra Kommisjonen i utgangspunktet, og de endringsforslagene spriker i alle retninger. Det er fra dem som mener at ELA må ha vide fullmakter til å pålegge statene plikter – og det er et forståelig utgangspunkt for dem som kommer fra land hvor arbeidstakerrettighetene står langt svakere enn her – og til dem som er opptatt av at vi må ta hensyn til ulike nasjonale modeller, sånn som den nordiske. Her er vi egentlig ved kjernen i diskusjonen: Hvordan vil ELA passe inn i den norske arbeidslivsmodellen, som bygger på trepartssamarbeid, på autonome parter og tariffavtaler – et ELA drevet fram av stater som har en helt annen måte å organisere arbeidslivet sitt på enn det vi har? Risikerer vi da et byrå som på egen hånd kan komme inn og overstyre det de norske partene har blitt enige om? I så fall begynner vi å rokke ved en helt fundamental del av den norske modellen, grunnlaget for det velordnede arbeidslivet som vi har, og som vi har jobbet fram gjennom tiår. Jeg tror at vi alle her er enige om behovet for samarbeid for å bekjempe sosial dumping og utnyttelse av mennesker som jobber på tvers av landegrenser. Helt uavhengig av ELA må vi ta et større ansvar for at folk som kommer hit for å jobbe og bidra i det norske samfunnet, får sine helt grunnleggende rettigheter oppfylt. Informasjons- og koordineringsoppgavene som er tenkt lagt til ELA, er ikke kontroversielle. Det er når vi kommer til ELAs meklingsoppgave og hvorvidt ELAs vedtak skal være bindende, at vi nærmer oss noe som utfordrer vår suverenitet på arbeidslivsfeltet. Arbeiderpartiet har tidligere slått fast i Stortinget at det kan ikke vi være med på. Arbeidsministeren har uttalt at det ikke er ønskelig med en løsning som gjør at norsk suverenitet utfordres, og jeg opplever at hun gjentar det fra talerstolen i dag. Så langt ser det ut til at ELA ikke kommer til å få myndighet til å gripe inn i norsk arbeidslivspolitikk, men det er ikke avklart. Vi er også nødt til å være aktive i den prosessen som foregår nå, for å fremme norske synspunkter på hvordan dette eventuelt kan bli et redskap som passer inn i vår arbeidslivsmodell, og som kan bli en styrking av europeiske arbeidstakerrettigheter. Men vi har bedt om at regjeringen, når det er klart hva ELA faktisk blir, avklarer om det kommer til å svekke norsk evne til selv å regulere forhold i arbeidslivet. Det er en avklaring som vi har gitt tydelig beskjed om at må komme før vi kan ta stilling, og den må komme før en sak fremmes for Stortinget. Jeg vil benytte anledningen til å gjenta det kravet her.