Nikolai Astrup (Høyre), 2011-06-10:
Friluftsliv har en betydelig egenverdi, og skal ikke tillegges instrumentell verdi i form av f.eks. bedre folkehelse for å forsvares og legges til rette for, selv om det selvsagt er blant de positive tilleggsverdier enkeltmennesker og samfunnet kan tilskrive et aktivt friluftsliv. Allmennhetens tilgang på naturen og muligheten til å utøve friluftsaktiviteter sikres gjennom allemannsretten. Det er Høyres oppfatning at dagens lovverk og gjeldende praksis sikrer allemannsretten på en tilfredsstillende måte, selv om også vi ser behov for enkelte mindre justeringer og presiseringer. Det gjelder ikke minst regelverket knyttet til multebærplukking, der komiteen står samlet om endringer i dagens lovverk. Allemannsretten sikrer allmennhetens tilgang til naturen, men friluftslivet finner ofte sin begrensning i andre regler og reguleringer. Det gjelder spesielt de nye former for friluftsliv som har utviklet seg i de senere år. I Rondane er det f.eks. lagt ned forbud mot terrengsykling fordi fylkesmannen mener villreinen blir redd av å se folk på sykkel. På Hardangervidda er det lagt restriksjoner på bruk av hest i følge, og fylkesmannen vurderer nå å innskrenke mulighetene for kiting og annen aktivitet som kan forstyrre verneinteressene. På Jæren er det nedlagt surfeforbud langs strendene fordi det kan forstyrre sjøfugl, selv om dette avvises av ledende ekspertise på området. Disse eksemplene viser at det er helt nødvendig med en gjennomgang av friluftsloven og andre relevante lover og regler, med sikte på å avvikle restriksjoner på nye former for friluftsliv i norsk natur. En slik gjennomgang får vi ikke ved denne korsveien, og en samlet opposisjon ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med dette. Vi håper det er noe statsråden kan imøtekomme – kanskje ikke denne statsråden, men den statsråden som senere kommer. Komiteen står samlet om å mene at eventuelle utvidelser i allmennhetens rettigheter til å ferdes på annen manns grunn må vurderes i lys av interessekonfliktene dette kan medføre for grunneiere og næringsdrivende i innmark og utmark. Dessverre fremmer regjeringen en rekke lovendringsforslag som i praksis overser denne enigheten. Regjeringen foreslår eksempelvis å endre § 1 a, ved å omgjøre skogplantefeltet fra innmark til utmark. Høyre mener dette vil bidra til å heve konfliktnivået mellom dem som driver skog, og dem som nyter friluftslivet. Dette fremstår også som et unødvendig grep, ettersom det er full anledning til å ferdes i plantefelt etter dagens regelverk, så fremt dette skjer på stier eller opparbeidede veier. Skogeiere har også plikt til å holde stier og veier gjennom plantefelt åpne for allmennheten. Når plantene overstiger knehøyde, er det fritt frem for å ferdes i selve plantefeltet. Endringen medfører derfor en marginal gevinst for turfolket, men en betydelig ulempe for grunneier. Høyre støtter heller ikke regjeringens utvidelse av retten til å ferdes til fots i innmark til å gjelde alle stier, ikke bare opparbeidet sti, som i dag. Det vil også være uheldig å innføre en generell rett til å ri, sykle eller ake på vei eller opparbeidet sti i innmark, selv om denne leder til utmark. Dagens praksis med frivillige avtaler mellom grunneiere og friluftslivet fungerer tilfredsstillende, og Høyre ser derfor ingen grunn til å påføre grunneierne nye begrensninger i eiendomsretten. Regjeringen foreslår videre en ny forskriftshjemmel for å kunne tillate telting nærmere enn 150 meter fra bebodd hus eller hytte i kystnære områder. Dette er en klar forbedring fra høringsutkastet, der regjeringen opprinnelig foreslo oppheving av 150-metersgrensen i hele landet – også for campingvogn og bobil. Det endelige lovutkastet ble heldigvis moderert, men resultatet er fremdeles ikke fullt ut tilfredsstillende. Det skyldes i første rekke at oppheving av 150-metersgrensen «vil kunne bidra til å heve konfliktnivået mellom friluftsliv og grunneiere», med mindre den stadfester objektive og klare begrensninger i retten til telting nær bebyggelse. En forskrift som utelukkende baserer seg på den enkeltes skjønnsmessige vurderinger om hva som er til sjenanse, og hva som ikke er til sjenanse, vil medføre flere konflikter mellom turfolket og grunneiere, ikke færre. § 35 endres gjennom regjeringens forslag. Høyre har ikke reservert seg mot denne endringen, men vi merker oss at grunneiernes rettigheter svekkes sammenlignet med dagens praksis. Det er en svekkelse vi kan leve med, men vi vil likevel understreke at dagens praksis har fungert tilfredsstillende, og at det derfor er unødvendig å svekke den private eiendomsretten. Denne endringen føyer seg inn i rekken av lovendingsforslag i denne proposisjonen som Høyre ikke oppfatter som spesielt nødvendige, og som heller ikke er fremmet som krav eller ønsker fra dem som berøres av lovverket i hverdagen. Det kan nesten virke som om regjeringen ønsker å kvittere ut en styrking av allemannsretten uten at verken friluftsorganisasjoner, grunneiere eller kommuner har ytret ønske om eller uttrykt behov for endringene som er foreslått. I tillegg til de forslag fra Høyre og Fremskrittspartiet som er fremmet i innstillingen, vil jeg gjerne på vegne av de samme partier ta opp forslag nr. 3, om en presisering av § 40, som ved en inkurie ikke kom med i innstillingen.