Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 1999-06-17:
Landbruket ivaretar viktige fellesskapsverdier, og det er nødvendig å opprettholde et aktivt og bærekraftig landbruk over hele landet for å sikre tilgangen på ren og trygg mat og for å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Landbruket er for mange distriktskommuner en bærebjelke for å sikre bosetting og næringsliv. Selv om de driftsmessige forhold kan være vanskelige, er dette også tilfellet i den nordlige landsdel. Skal jordbruket også i framtiden kunne fungere på denne måten, må vi fortsatt ha som mål et jordbruk som har økt inntjening, og som er mindre avhengig av overføringer. Men også i framtiden vil det være nødvendig med betydelige overføringer. For å bedre inntektsforholdene i landbruket må kostnadene også bli lavere. Det må fortsatt være rom for både store og små bruk, og støtte og tiltak må målrettes mot distriktene. De geografiske og klimatiske forhold i Norge gjør dette nødvendig. Jeg er glad for at dette også er flertallets holdning her i Stortinget, men mindretallets syn bekymrer meg. Etter min mening vil det ikke være mulig å opprettholde et livskraftig landbruk over hele landet dersom Fremskrittspartiets politikk skal legges til grunn. Når Fremskrittspartiet foreslår å avvikle systemet med jordbruksavtaler mellom staten og organisasjonene, betyr dette også at partiet vil avvikle jordbruket som næring i store deler av vårt langstrakte land. Dette har ikke noe med manglende driftighet hos gårdbrukerne å gjøre, men med driftsforhold. Jeg tror heller ikke at Høyres ensidige markedsstyrte jordbruk kan ha som mål å sikre denne næringen i alle deler av landet. Ny teknologi tas i bruk i landbruket, som i alle andre sektorer. Sysselsettingen i denne sektoren har derfor gått ned i hele etterkrigstiden. For å opprettholde sysselsettingen og øke verdiskapingen i distriktene er det nødvendig å legge til rette for nye arbeidsplasser. For å oppnå dette er det nødvendig med de stimuleringstiltak som bygdeutviklingsmidlene gir. Bygdeutviklingsmidlene skal bidra til å fremme lønnsom næringsutvikling på bygdene innen og i tilknytning til landbruket. Jeg ser av innstillingen at BU-ordningen viser positive resultater, og at satsingen på ny næringsutvikling har bidratt til bedre utnytting av gårdens samlede ressurser og til å styrke inntektsgrunnlaget på bruket. Dette er opplysninger som ikke overrasker meg, fordi jeg ved selvsyn har sett hvilken kreativitet dette tiltaket har utløst på bygdene, og hvordan virksomhet blir skapt ved hjelp av disse midlene. Ved hjelp av BU-midlene har det foregått en omfattende ressurskartlegging i mange bygder, og denne kartleggingen har avdekket muligheter som bygdene ikke har vært oppmerksom på tidligere. Dette har i sin tur skapt ny virksomhet og nye varierte arbeidsplasser i bygdesamfunnene. Spesielt er det viktig at BU-midlene kan bidra til å skape flere arbeidsplasser for kvinner i Bygde-Norge. Den tradisjonelle landbruksdriften i bygdene må fortsatt være basis, men det er viktig å skape et mangfold av arbeidsplasser som kan gjøre det attraktivt å bo i Bygde-Norge, og som kan sikre familiene et akseptabelt inntektsgrunnlag. Da ordningen ble innført, etter forslag fra tidligere landbruksminister Gunhild Øyangen, var det mange som latterliggjorde hele tiltaket. Blant annet ble det brukt betegnelser som «pynt» og «drops» om det disse midlene skulle brukes til, kan vi huske. Spesielt var Senterpartiet sterke i sin kritikk til dette nye og ukjente virkemidlet. Jeg har merket meg at Senterpartiet og de andre regjeringspartiene nå trykker BU-ordningen til sitt bryst, og man kan nesten få inntrykk av at de helst ville påtatt seg æren for at dette viktige tiltaket ble iverksatt.