Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2013-06-18:
Vi har til behandling et representantforslag om tiltak for å bekjempe fattigdom. Det er mange og til dels omfattende forslag, så jeg får ikke mulighet til å gå inn på alle, men vil berøre de jeg oppfatter som noen av de viktigste. Alle trenger et sted å bo. Å disponere sin egen bolig er forutsetningen for å delta i arbeidslivet, for å ta utdanning, for å ha et sosialt liv og for å ta vare på sin egen helse. I stortingsmeldingen Byggje – bu – leve, som ble avgitt til Stortinget 8. mars 2013, varsler regjeringen en ny nasjonal strategi for boligsosialt arbeid. Strategien skal bidra til at flere får et egnet sted å bo, og at flere får den oppfølgingen de trenger for å mestre boforholdet. Noen grupper må ha særlig oppmerksomhet og hjelp for å få en mer varig bosituasjon. Det gjelder spesielt utsatte unge, personer med rusmiddelproblemer, psykiske lidelser, flyktninger og vanskeligstilte barnefamilier. I en tid med høye leiepriser og et presset boligmarked er det viktig at kommunene kan tilby en stabil og trygg bolig til de mest vanskeligstilte. Her bør det spesielt nevnes at regjeringen har foreslått i revidert statsbudsjett for 2013 en videre styrking av Husbankens lånerammer med 5 mrd. kr, slik at den nå er totalt 25 mrd. kr. I stortingsmeldingen sier regjeringen at den vil gi opptil 40 pst. i tilskudd til utleieboliger for flyktninger og andre prioriterte grupper. Det vil være et viktig bidrag til mange presskommuner som opplever knapphet på boliger til vanskeligstilte. Komiteens flertall mener at det er viktig at sosialhjelpsutmålingen til fattige barnefamilier behovsprøves ut fra de samme kriterier i alle kommuner, og at resultatet skal gi familien et forsvarlig livsopphold ut ifra individuelle vurderinger. Barn som lever i vanskeligstilte familier, skal ha god, rask hjelp og oppfølging. Da loven om sosiale tjenester i Nav ble vedtatt, forsterket Stortinget lovens formålsparagraf og satte inn en bestemmelse om hensynet til barn. Barn har egne behov, og det skal vurderes hva slags hjelp de kan trenge for at de kan få en trygg og god barndom. Det er gjennomført tilsyn med hvordan kommunen følger opp loven, og det er avdekket både manglende oppfølging og lovbrudd i mange kommuner. En samlet komité understreker viktigheten av at loven om sosiale tjenester i Nav følges opp, slik at vanskeligstilte faktisk får den hjelp de har rett til. Makspris i barnehager er det viktigste virkemiddelet for høy deltakelse i barnehage. Det eksisterer allerede et tilfredsstillende regelverk som sikrer barnefamilier med lavest betalingsevne, lavere utgifter eller fritak for utgifter til barnehageplass. SFO-tilbudet er i stor grad kommunenes ansvar, og det er allerede iverksatt moderasjonsordninger. Regjeringspartiene støtter at målet fortsatt er å utvide gratistilbudet, slik det blir gjort fra høsten 2013. Uoverstigelige gjeldsproblemer er det etter hvert mange i vårt samfunn som opplever. Det er i dag flere frivillige organisasjoner som får støtte til gjeldsrådgivning. De utgjør et viktig supplement. Mange som sliter med gjeld, har også andre problemer, knyttet til bl.a. helse, sosiale problemer eller manglende tilknytning til arbeidslivet. Mange med gjeldsproblemer vil derfor parallelt med håndtering av gjeld ha behov for helsetjenester, sosialfaglig oppfølging og arbeidsrettet bistand. Det krever samarbeid mellom ulike instanser, og det kan det være vanskelig for en gjeldsrådgivningstjeneste i privat eller frivillig regi å ivareta. Regjeringspartiene vil derfor prioritere å sikre kvaliteten i de offentlige økonomirådgivningstjenestene. I denne sammenhengen er det også viktig å se til tiltak som et offentlig gjeldsregister for å forhindre at flere tar opp mer gjeld enn det er mulig å håndtere. Flertallet er grunnleggende uenig i å gjeninnføre kontantstøtte for toåringer. Det er arbeid som er den beste veien ut av fattigdom. Mange kvinner har trukket seg ut av arbeidslivet i kortere eller lengre perioder som en følge av dette, og kontantstøtten i seg selv kan ha bidratt til at flere familier opplever lavinntekt. Å svekke kvinners tilknytning til arbeidslivet bidrar også til at det kan være vanskeligere å komme inn i arbeidslivet senere. Det er spesielt at høyrepartiene som ynder å snakke høyt om arbeidslinjen, støtter en ordning hvor man får betalt for å la være å bruke en barnehageplass. Det betyr færre kvinner i arbeidslivet, dårligere integrering og mer fattigdom på sikt. Samtidig ønsker Høyre og Fremskrittspartiet å kutte inntektssikringen til enslige forsørgere som ikke har arbeid, men som er i aktivitet, opplæring eller arbeidstrening, slik kravene er for å motta ytelsene. Det er ingen tvil om at dette vil øke barnefattigdommen og fjerne mulighetene de har til å ha en trygg inntekt mens de kvalifiserer seg. Å fjerne eller kutte barnetilleggene i uføretrygden vil også bety mer fattigdom hos barn. Et regjeringsskifte vil være et aktivt skritt mot økte forskjeller og mer fattigdom. Det burde forslagstillerne i Kristelig Folkeparti merke seg. Jeg anbefaler med dette opp innstillingen fra komiteen.