Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2013-10-22:
Jeg tror vi alle kjenner eventyret «Keiserens nye klær». Vi husker keiseren som var så forfengelig og sjølopptatt at han ikke merket at han ble bedratt og gikk naken rundt i gaten, før en liten unge sa: Men han har jo ikke noe på seg. Dette eventyret rant meg i hu etter at regjeringserklæringen ble presentert med fyndord som «lærerløft» og «yrkesfagløft». Keiseren går ikke i nye klær, han har på seg de gamle som den forrige keiseren brukte. Jeg er glad for at keiseren er såpass klok at han bruker arveklær. Reformen Kunnskapsløftet var det bred tverrpolitisk tilslutning til, og hovedlinjene i skolepolitikken har det vært mye enighet om. Særlig er det viktig med tidlig innsats og satsing på å forsterke lese-, skrive- og regneferdighetene. Dette har den rød-grønne regjeringa styrket, og det er bra. I fjor ble det framlagt en evaluering av Kunnskapsløftet og dets innvirkning på læringsutbyttet. Den, i tillegg til de internasjonale testene, viste at norske elever gjør det bedre nå enn på flere år. Men evalueringen viste også at Kunnskapsløftet hadde liten eller ingen innvirkning på yrkesfagene. Derfor gjennomførte den rød-grønne regjeringa endringer, først i ungdomsskolen ved bl.a. å innføre valgfag og forsøk med arbeidslivsfag, eller mini-yrkesfag, for å praksisrette undervisningen. Deretter ble evalueringene av yrkesfagene presentert i en melding til Stortinget som ble vedtatt i denne salen i juni i år. Og hva vedtok vi i Stortinget i juni i år? Jo, vi vedtok det meste av det som den nye regjeringa nå kaller for et yrkesfagløft. Jeg er sjølsagt veldig glad for at regjeringa vil følge opp det vi allerede har vedtatt, men det er ikke nye klær, det er arveklær, eller secondhand som det heter på fint – som å utvide praksisbrevordningen, tilby flere TAF-løp, praksisrette fellesfagene, innføre vekslingsmodellen og gi mulighet for alternative opplæringsløp i bedriftene. Yrkesfagløftet er stort sett allerede vedtatt av Stortinget, men ikke nok med det, en har også svingt seg med det en kaller for et lærerløft. Det står at en skal gjennomføre et spesielt tiltak, som er å videreutdanne 10 000 lærere i matematikk i løpet av fem år. Det er mange lærere, det. Men er det et løft? Eller er det enda en kappe i keiserens nye arve-garderobe? Det kommer sikkert an på øyet som ser. 10 000 lærere i videreutdanning i løpet av fem år er 2 000 lærere hvert år. Det er det samme antallet som tilbys videreutdanning gjennom grepet den rød-grønne regjeringa satte i gang i 2009, som er videreført og fornyet i samarbeid med partene i 2012 – en etter- og videreutdanningsstrategi. Læreren er veldig viktig, og det er viktig at vi gir lærerne de beste muligheter til å være best mulig. Det betyr at de skolene som har god kompetanse i matematikk, burde fått etter- og videreutdanning i fag de ser at de har behov for. Det kaller jeg å ha tillit – et begrep som også har vært brukt i regjeringserklæringen. Denne tilliten ser for meg dessverre ikke ut til å være direkte rettet mot den profesjonelle lærer. Regjeringsplattformen sier tvert imot at det skal bli mer kontroll. Ett punkt som bygger på mistillit, og som vil føre til mer byråkrati, er punktet som sier at læringsresultatene skal kartlegges fra første klasse, og gjøres offentlige. I tillegg skal en vurdere om en skal innføre flere skriftlige avgangseksamener. Det vitner ikke akkurat om tillit og forenkling. Jeg har hørt at den nye kunnskapsministeren har sagt at han ønsker å være lyttende. Det synes vi i Senterpartiet er flott. Jeg håper den nye kunnskapsministeren vil lytte til lærerne som underviser i ungdomsskolen – til foreldrene sine – og på yrkesfag, og til dem som går på lærerutdanning for å bli yrkesfaglærere. Jeg håper den nye kunnskapsministeren vil lytte til dem som har gått et annet skoleløp enn det akademiske, som ikke har hatt femmere og seksere i alle fag, som ikke har trivdes så godt på skolen, som har hatt følelsen av ikke å få det til, og at han lytter til dem som har vært mobbet og til dem som strever i livet samtidig som de går på skolen. Jeg håper også han lytter til foreldrene til disse ungene, og til dem som har vært lærerne deres. Lærerne er så viktige at vi bør lytte til dem, men uten elevene er læreren totalt uviktig. Derfor lytter Senterpartiet også til de ungene som tør å si ifra når noen står uten klær.