André N. Skjelstad (Venstre), 2022-03-10:
Først vil jeg takke interpellanten for å sette dette på dagsordenen, for arbeidet med å bekjempe antibiotikaresistens er en av menneskehetens største og mest akutte utfordringer. Ferske tall i år viser at situasjonen er enda verre enn Verdens helseorganisasjon tidligere har anslått. Allerede dør mer enn 1,2 millioner mennesker av resistente mikrober årlig. Utviklingen går raskere enn det vi har fryktet. Resistensutviklingen er ikke kun et helseproblem, men vil også få store samfunnsmessige og økonomiske konsekvenser. Ifølge FNs organisasjon for ernæring og landbruk vil antibiotikaresistens gjennom en tiårsperiode kunne føre til en nedgang i globalt BNP på 3,4 mrd. amerikanske dollar og tvinge 24 millioner mennesker ut i ekstrem fattigdom. Effektiv håndtering av antibiotikaresistens er derfor en forutsetning for å nå FNs bærekraftsmål. Norge er best i klassen når det gjelder antibiotikabruk innen matproduksjon og helse, men dessverre kan ikke antibiotikaresistensproblemet løses nasjonalt. I likhet med covid og andre pandemier som har globale proporsjoner, kjenner ikke de resistente mikrobene noen landegrenser, og utfordringen må løses gjennom koordinert global innsats. Dessverre er det slik at enkeltland på kort sikt kan tjene på ikke å gripe tilstrekkelig fatt i problemene. Som eksperter lenge har påpekt, er det derfor behov for sterkere internasjonal regulering for å begrense overforbruk, feilbruk og misbruk av antibiotika. Et sånt regelverk finnes ikke i dag, og Norge kan og bør lede an i et sånt arbeid, gjerne sammen med våre nordiske naboer, som også tar situasjonen på største alvor. Norge er et av de beste landene i verden når det kommer til lav bruk av antibiotika i landbruket. Dette kan vi være stolte av. Vi har derfor de aller beste forutsetningene for å være en pådriver internasjonalt for å få redusert bruken av antibiotika. Det er ikke bare bra for maten vi spiser, men også for helsen til verdens befolkning. Noe vi kan bli flinkere til i Norge, er å tenke næring og verdiskaping i alt vi gjør. Å utvikle metoder for å produsere mat med lav antibiotikabruk er f.eks. noe som kan bli det billigste og beste for alle land – hvis vi får de andre landene med oss. Ved å være først ute med de beste løsningene kan Norge gå foran og få andre land til å se på mulighetene som ligger i en bærekraftig produksjon. Det er en lederrolle Norge bør ta. Vi har en fremragende «track record» på internasjonalt diplomati i miljøets tjeneste. Da antibiotikaresistens ble diskutert i Stortinget i juni i fjor, var det bred politisk enighet om at Norge bør arbeide for å få på plass en internasjonal regulering. Det ble et flertall for forslaget fra daværende regjering om å inkludere tilgang til effektiv antibiotika i arbeidet med å utarbeide en traktat for helseberedskap, i regi av Verdens helseorganisasjon. I tillegg la Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti fram et eget mindretallsforslag om at regjeringen skulle arbeide for en internasjonal antibiotikakonvensjon. Nå har den trioen flertall i Stortinget, og de bør da ta ansvar for følge opp dette. Jeg lurer veldig på hvordan regjeringen vil følge opp dette i det internasjonale arbeidet.