Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-07:
Dette er en dårlig sak for Stortinget og for norsk politikk. Saken i seg selv er dårlig, spillet rundt saken er dårlig, og la oss håpe at denne dagen snarest er over, for maken til pinlige opptrinn som vi startet denne dagen med, har jeg sjelden sett. Etter min oppfatning er alle parter svekket. Regjeringen er svekket, fordi de ikke fikk muligheten til å gi klar beskjed om hvor grensen for denne Regjeringen går når det gjelder hersing fra stortingsflertallet. Stortingsflertallet er svekket, fordi de har kjørt en sak så langt, men tydeligvis har Fremskrittspartiet fått kalde føtter siste natta. Takk og pris for at SV ikke er med på dette spillet og spetaklet. Det er dårlig håndtert, og det er en dårlig sak i seg selv. Hvis dette IT-senteret på Fornebu lykkes, er dette det mest dramatiske vedtaket med virkning for distriktspolitikken som gjøres i denne stortingsperioden. Det kan støvsuge distriktene for IT-kompetansearbeidsplasser, en teknologi som nettopp skulle føre til at det kunne være spennende arbeidsplasser for folk med utdanning i distriktene. Det fører til mer press i Oslo-området, som fra før av har stort press. Det vi trenger i Oslo-området, er boliger, ikke arbeidsplasser som krever enda flere boliger. Hvis det ikke lykkes, kan stortingsflertallet her i dag være med på å blande staten inn i noe som kan ende som et bolig- og kjøpesenter på IT Fornebu. Det vil også være en skandale. Hva som ligger i det som nå står i innstillingen om SIVA og om forholdet mellom det Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet egentlig mener, og det som står i proposisjonen, har det ennå ikke lyktes oss å finne ut. Vi får håpe at replikkordskifter utover kvelden kan bringe klarhet i det spørsmålet. SV vil stemme imot alle forslag i innstillingen. Vi har ingen tro på dette prosjektet. Fra SVs side har vi også sterke innvendinger mot det som på stortingsspråk heter konstitusjonelle forhold for stortingsflertallets fremgangsmåte, og at Regjeringen langt på vei har funnet seg i det stortingsregjereri som har utviklet seg. Dette er ikke noe som bare bør ha interesse for storting og regjering og for noen i pressen. Dette bør ha bred politisk interesse. Det er av interesse for velgerne å vite hvem som til enhver tid har ansvaret for hva som foregår i politikken. Det er nå høyst uklart. For det første har vi en mindretallsregjering som vekselvis søker støtte fra Arbeiderpartiet den ene dagen og fra Høyre og Fremskrittspartiet den neste dagen. Så har vi i tillegg et storting som søker flertall utenom Regjeringen. Hvis man snakker om demokrati, er opptatt av at folk flest skal ha mulighet til å skjønne hva som foregår og hvem som faktisk har ansvaret, er dette meget viktige spørsmål, og nå roter Stortinget og Regjeringen det bare enda mer til. Dette er også viktig for næringslivet og alle interesseorganisasjoner som ønsker å påvirke politikken. Er det nå slik at man egentlig kan hoppe over Regjeringen? Her sitter departementer, embetsverk, embetsfolk med visse standarder for hvordan man behandler interesseorganisasjoner og pressgrupper, men denne saken viser at det bare er én ting som gjelder: Kom dere til Stortinget så fort som mulig. Hopp over embetsverket, pil inn på kontoret til Hedstrøm, kladd ned det dere vil ha inn i innstillingen, og dermed er det i orden. Er det spilleregler som organisasjoner og næringslivsinteresser er tjent med for framtiden? Det er det neppe! Stortinget har jo ingen mulighet til å drive noen forsvarlig saksbehandling eller å drive forhandlinger med noen som eventuelt skal ha tilslag på et anbud. Det er rotete og meget illevarslende for dem som har gode saker å fremstille. Ansvarsfordelingen i ettertid er også av meget stor interesse i dette spørsmålet. Stortingets kontroll- og konstitusjonskomite har nå brukt lang tid på å finne ut av hva som er de faktiske forholdene når det gjelder Gardermo-saken. Hvis eller når dette prosjektet blir en skandale, hvem er det da som har ansvaret? Det formelle ansvaret ligger hos statsråden. Men det reelle ansvaret ligger hos stortingsflertallet fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Hvem er det som har ansvaret for opplysningsplikten? Er det Stortingets medlemmer fra flertallspartiene, eller er det regjeringspartiene? Hva vet vi om hvilke kontakter som er tatt underhånden og bak rygger, og jeg vet ikke hva, i mørke kroker i disse sakene? Hvem er det som har ansvar for dette? Denne saken reiser meget store, prinsipielle spørsmål, og jeg vil derfor gjerne ta opp det forslaget som SV har levert inn, og som er omdelt på representantenes plasser.