trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Breivik (Venstre), 2014-05-20:
Som eg akkurat sa ganske utførleg frå talarstolen, har Venstre no tiltru til at regjeringa gjer det dei har sagt, noko eg tek for gjeve at minister Solveig Horne understreker når ho får ordet etterpå. Viss ikkje tek eg òg for gjeve at regjeringa etter kvart har erfart at vegen er veldig kort for Stortinget til å kome på banen i ettertid, viss ikkje ulike ting kjem på plass.
Terje Breivik (Venstre), 2014-05-20:
Det er to tilbakemeldingar, to ting som må på plass for å sikra det som òg representanten Karin Andersen er oppteken av. Det er at dei ideelle som i dag slit med høgare pensjonskostnadar, får like konkurransevilkår, og så må ein ha heilt andre kontraktsvilkår enn det som er dagens regel, og som bl.a. den raud-grøne regjeringa må ta ansvar for. Ein må ha heilt andre, føreseielege og langsiktige avtalar – for Venstres del gjerne løpande avtalar som ein går inn på og tek sjekkar på undervegs, og ikkje avtalar som har eit sånt preg av rammeavtale som dagens avtalar har, og som me får fullt av tilbakemeldingar på at i siste instans går ut over dei ungane som er plasserte i institusjonane, på grunn av mangel på langsiktigheit.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg lytter til alle. Jeg lytter til folket, til dem som jobber i barnevernstjenesten, til faglige råd fra departementene, til organisasjonene og leverandørene, og jeg ser faktisk utfordringene i dag. Det viktigste for meg er barna, og mitt engasjement handler om barna – barns beste, at det er tilbud til barna, og at det er et mangfold. Det er helt riktig, som det ble sagt, at det viktigste er at barna får hjelp, ikke hvem som leverer tjenesten, – det er ikke det viktigste. Barna dette gjelder, er ikke opptatt av om det er offentlig, privat, kommersielt eller ideelt. De er opptatt av å få et trygt hjem og et trygt tilbud. Det er alle opptatt av, og det er jeg opptatt av også.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg tar det siste først: Som jeg sa i et tidligere svar, er jeg opptatt av at det er barna og den hjelpen de skal ha, det gjelder – ikke nødvendigvis hvem som skal levere tjenesten. Jeg har også sagt i innlegget mitt at jeg er opptatt av de ideelle. De leverer mye bra, og de har ofte rimeligst anbud på tross av pensjonsforpliktelsene. Når det gjelder det første, om at Fremskrittspartiet på en måte skal konkurranseutsette og privatisere det meste, er det sånn at vi er opptatt av at tjenesten leveres og av kvaliteten på den, ikke hvem som leverer den. Angående det som spørreren er inne på: Han bør se på sin egen kommune, senterpartikommunen Re, hvor ganske mye er konkurranseutsatt gjennom mange år. Det fungerer utmerket godt til tross for at private leverer tjenester.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg svarer på det siste først: Det er ikke dette saken handler om – det er ikke det. Det som det legges opp til her, er ikke like pensjonsforpliktelser eller noe som helst. Dette er snakk om egne skjermede anbudsrunder, som i dag. Så det er ikke det dette handler om. Når det gjelder det første, om at barna ikke vil på anbud: Jeg har ikke hørt noen barn som har sagt det. Jeg har hørt barn har sagt at de noen ganger skulle ønske at de ble tatt ut fra sine hjem tidligere på grunn av alvorlig fysisk vold – ikke hvor de kom og hvem som leverte tjenesten, men at de kom til et godt og trygt sted. Det er det aller viktigste.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Det har vært en rekke medieoppslag de siste månedene om barnevernet i Norge. I åtte år satt SV og styrte denne regjeringen og departementet: Hvorfor fortalte de da ikke dette til hele landet høyt og tydelig og brukte all energien – og ikke bare et møte – på å fortelle hva EUs anskaffelsesdirektiv sa for noe, at det ikke kunne fortsette? Og spørsmål nummer to: SV ønsker et pålegg om at alle tilbydere skal ha de samme kostnadsforpliktelser. Dette vil presse prisen opp, for de offentlige selv sier at de private ikke-kommersielle og de kommersielle ofte er rimeligere, og det betyr færre plasser. Hvorfor vil SV bygge ned antall plasser?
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Under replikkordskiftet uttalte SVs representant Karin Andersen at hun ville henvise til merknadene i saken – SVs merknader. Jeg vil minne SVs Karin Andersen om at SV prioriterte faktisk ikke å sitte i den komiteen – jeg kan ikke finne noen merknader fra SV i den komiteen. SV har valgt det bort, for det var ikke viktig nok å sitte i en sånn komité. Ergo kan ikke jeg lese merknader fra SV, men jeg leser dem fra de andre partiene. Representanten Grande uttalte fra denne stolen i sitt siste innlegg at undertegnede og Fremskrittspartiet nærmest ikke bryr seg og er likegyldige overfor de ideelle. Nei, det har jeg ikke sagt. Jeg sa i mitt innlegg at jeg var opptatt av mangfold i tjenesten – mangfoldet av hensyn til barna det gjaldt. En skal ha et godt og variert tilbud. Det er det som er det viktigste, ikke hvem som leverer det. Så vil jeg, med all respekt, minne forsamlingen om at merknadene er fra dem som sitter i komiteen, fra flertallet. De ideelle, som man nå er så redd for og tror blir utradert, var per 2012 ifølge offisielle tall fra SSB 1 100 kr billigere per oppholdsdag enn de private kommersielle. Sånn sett har jeg tro på de ideelle. Jeg har tro på alle dem som brenner for å levere tjenester – jeg har tro på de private kommersielle, jeg har også tro på det offentlige. Kun med mangfold får vi gode tjenester – et kvalitativt godt, variert tjenestetilbud. For det er sånn at de barna som trenger tjenesten, er ikke like. De kommer alle fra forskjellige bakgrunner, fra forskjellige hendelser, fra forskjellige episoder. Ergo trenger de varierte, gode tilbud over hele landet.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Når det gjelder permisjonsordninger, har vi i dette landet særs gode ordninger. Det er det ikke noen tvil om til tross for at vi hører at NHO, LO, Fagforbundet og alle forbund mener dette er å gå i feil retning. Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringen er opptatt av å lytte til folk, lytte til alle de innspillene vi har mottatt det siste året, lytte til alle problemstillinger som faktisk finnes. Det kan høres ut som om alle familier er A4-familier med A4-jobber med en A4-arbeidstid og et A4-ønske. Denne regjeringen har sett at verden faktisk har gått videre. Det er ikke noen som lever A4-liv. Hvem er det? Noen gjør det kanskje innenfor en boks. Denne regjeringen dømmer ikke det og mener at alle skal leve akkurat likt – leve et statlig styrt, familieorganisert liv. Det er viktig å huske at det er utrolig mange varierte jobber i dette landet. Her for et par uker siden diskuterte vi søndagsåpne butikker osv., og vi kunne se at ca. 30 pst. av arbeidstakerne faktisk jobber kveld og helger. Det er ikke slik at det passer alle å ta ut permisjon i henhold til en statlig organisert ordning for pappaer. Med dette forslaget økes den valgfrie delen med åtte uker. Ja, vi har tillit, vi har tro på enkeltmennesket, vi har tro på at familien kan organisere sine liv best – ikke at staten skal organisere for dem. Det er viktig å legge til rette, og jeg har også tro på en verden der arbeidsgivere og arbeidstakere finner den beste løsningen når de er blitt enige seg imellom og hjemme, om hvordan de ønsker å ta ut sin permisjon. Permisjonen blir ikke borte når man øker den valgfrie delen med åtte uker. Jeg hører at Arbeiderpartiet og tidligere regjeringspartier mener at de vet best, at staten vet best hvordan fru Hansen og herr Hansen best bør planlegge sin permisjonstid. Denne regjeringen har altså tillit til og tro på familien. Ifølge noen innspill som er kommet fra fagforbund, kan vi lese at dette er tilbakeskritt for likestillingen. Jeg tror ikke det, jeg. Jeg tror ikke det! Likestilling, hva er det? Det handler vel om mer enn bare kjønnslikestilling. Det handler faktisk også om likestilling mellom arbeidstakere – at de har muligheten. Det er ikke alle hjem det passer i, det er ikke alle som ønsker at far skal være hjemme sånn eller sånn, eller mor skal være hjemme sånn eller sånn. For noen passer helt andre løsninger enn fastsatt, statlig ukeantall for hver enkelt. Jeg har også tro på at Norge er et moderne samfunn, og at fedre i dag ønsker å være hjemme med barna sine hvis de har mulighet til det. De ønsker det, og da kan de ta ut den delen. Det er ingen som forbyr dem det. Det er klart at hvis man går et par generasjoner tilbake, var det helt annerledes. Men verden har gått videre. Hvis jeg kunne velge i dag, ville jeg valgt å være hjemme. Da kunne jeg tatt det med min arbeidsgiver. Jeg har ikke tro på at man skal diktere hva som er best for den enkelte. Denne regjeringen har tillit til enkeltpersonene selv.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg kaller det ikke likestilling i revers. Jeg finner meg ikke i at Arbeiderpartiet eller Arild Grande skal definere hva som er rett eller galt i det enkelte hjem. Jeg har tillit til og tro på at enkeltpersoner selv kan ta egne valg. Ja, Fremskrittspartiet er for valgfrihet. Fremskrittspartiet er for at familiene selv skal bestemme. Fremskrittspartiet er for at folk selv tar større del av ansvaret for sitt eget liv og kan velge selv, ikke at Arbeiderpartiet velger for dem.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Som sagt, jeg har tillit til den enkelte person. Jeg har tillit til bedriftseiere, bedrifter, arbeidsgivere og arbeidstakere. Jeg har også tillit til den enkelte familie selv. Vi hører her i spørsmålsstillingen at Arbeiderpartiets representant Arild Grande mener at han selv vet best hva som er best for den enkelte familie. I motsetning til dette har regjeringen tro på enkeltmennesket, den har tro på familiene, og den ønsker å øke valgfriheten. Så enkelt, så greit.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
SVs representant Karin Andersen er opptatt av barns rettigheter. Ja, det er jeg òg. Den totale valgfrie delen øker med åtte uker. Jeg synes det er veldig bra for barnet, veldig bra. Jeg har tro på det moderne samfunn, på at man løser dette helt elegant innenfor sin egen familie – mor og far – og mellom arbeidstaker og arbeidsgiver. Det er helt riktig at det for noen generasjoner siden sikkert var en grunn til å jobbe fram noen rettigheter. Men verden har gått videre – i hvert fall Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen – noe den tydeligvis ikke har gjort for SV.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg vil først og fremst takke interpellanten Geir Jørgen Bekkevold for å reise en viktig debatt der forebygging er i fokus. Jeg tror vi må se på flere ting innenfor barnevernet. Interpellanten tar for seg det med forebygging, nettopp for å unngå unødige omsorgsovertakelser. Det er ikke tvil om at antall omsorgsovertakelser i senere år har økt betydelig, og kanskje kunne noen av disse vært unngått. Det er ikke tvil om det interpellanten sier om tidlig intervensjon og tidlig innsats for å forebygge, nettopp ved å komme med hjelpetiltak og legge til rette for at familier best kan klare seg selv og finne det gode liv. Når vi vet at syv av ti barnevernsbarn ender opp med dårligere utdannelse, skårer dårligere på skolen og har dårligere helsetilstand, er det viktig med tidlig innsats og forebygging. Derfor har jeg tro på egen regjering når den sier at den vil redusere unødvendig byråkrati. Det finnes masse byråkrati som i dag kanskje hindrer dem som jobber innenfor barnevernet, å gjøre en god jobb. Det er vi som må legge til rette for at hele barnevernstjenesten kan levere gode tilbud og samarbeide godt med familier ved enkle tiltak i hjemmet som kanskje kan gjøre det lettere for den enkelte. Jeg tror interpellanten er inne på noe når det gjelder å se på det tilbudet det her snakkes om, sammen med en rekke andre tiltak og tilbud. Siden antall omsorgsovertakelser har økt så betydelig, og så mange tiltak i dag gjøres i barnevernet, tror jeg tiden er overmoden for å se på flere ting innenfor barnevernsfeltet. Jeg tror ikke det bare er én løsning, overhodet ikke, men det er ingen tvil: Når antall omsorgsovertakelser har økt så dramatisk, må noe gjøres, og det burde vært gjort for flere år siden. Vi må få tilbake troen på at barnevernstjenesten er noe godt, noe positivt og velment, ikke noe som er «fy og skam» og blir sett på som en fiende. Det skal være hjelpetiltak. Og da må vi sette barnevernet og hele barnevernstjenesten i stand til å utføre den jobben og legge til rette for at de best mulig kan hjelpe den enkelte familie. Det såreste som finnes, er når barn blir tatt ut av familien, fra foreldre som kanskje med enkle tiltak kunne fått den hjelpen de skulle hatt for å fostre opp barn til å få gode, lange liv. Hele samfunnet ville vært tjent med det. Så jeg hilser velkommen en senere debatt om hvordan vi bedre kan legge til rette for gode barnevernstiltak. Det er mulig vi skal se på noen av tiltakene som nevnes fra interpellanten, men jeg tror vi skal se det i en større sammenheng, med flere tiltak. Jeg håper også statsråden kommer tilbake på et senere tidspunkt med flere tiltak og tilbud, for å se på hvordan vi kan gjøre barnevernet bedre i stand til å gjøre en god jobb som imøtekommer de hjelpebehov som foreldre har.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Venstre var veldig høyt på banen før valget, og i sitt innlegg i dag følger Breivik opp lovnaden om å se på situasjonen rundt pensjonsspørsmålet for de ideelle organisasjonene. Det var sentralt da – i valgkampen – og er det i dag, i salen. Hvor fornøyd er Venstre med hvordan regjeringen har fulgt opp arbeidet med å løse utfordringer med pensjonene i de ideelle organisasjonene?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, holder regjeringen nå på med å jobbe med samarbeidsavtalen inngått med de ideelle, i nær kontakt med de ideelle organisasjonene. Samtidig har vi fått et EU-direktiv som gir ganske klare føringer, og regjeringen ønsker å få mer informasjon om hvilke konsekvenser dette vil ha for hele den ideelle sektoren. For barnevernssiden er det snakk om ca. 182 plasser. I helsesektoren gjelder dette store institusjoner, og for regjeringen, hvor næringsministeren leder dette arbeidet, er det viktig at vi ser på konsekvensene, og på hvordan vi også kan ivareta de ideelle aktørene med tanke på det som kan bli konsekvensene av EU-direktivet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Som jeg sa i mitt innlegg, har bruken av ideelle og kommersielle tilbud innen barnevernssektoren vært stabil helt siden 2008–2009. Direktoratet har i tildelingsbrevet fra meg som statsråd fått beskjed om at all den ledige kapasiteten som vi har i det offentlige, først skal brukes, og at man skal bruke de ideelle før de kommersielle. Resultatet av det er at vi kjøper ca. 50 pst. av alle tilbudene våre hos private. Det som skjer i 2014, er altså status quo, sammenliknet med den forrige regjeringen, men likevel følger jeg opp regjeringsplattformen, som står fast, og jeg har bedt direktoratet om en utredning av hva konsekvensene vil bli hvis man likestiller ideelle, kommersielle og offentlige institusjoner.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg tror at representanten Bekkevold kanskje har misforstått litt, for arbeidet med samarbeidsavtalen, som næringsministeren har ansvaret for, og som regjeringen skal utarbeide i nær kontakt med de ideelle organisasjonene, er i gang. I påvente av at den avtalen er på plass, og i påvente av at vi følger opp det som står i regjeringsplattformen om å se på det ideelle, det kommersielle og det statlige institusjonstilbudet, samtidig som vi har EU-direktivet, har jeg i dag ikke prolongert, men lyst ut et anbud i den skjermede anbudskonkurransen for de ideelle, med en varighet fram til at EU-direktivet skal tre i kraft. Det vil også si at det inngås en avtale med de kommersielle samtidig, og da er de likestilte, og da kan vi begynne å se på hvordan vi kan klare å ivareta et godt institusjonstilbud – statlig, kommersielt og ideelt – for de barna som trenger den hjelpen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg er overhodet ikke ute etter å ta de ideelle aktørene. Vi trenger de ideelle aktørene. De gir oss et veldig viktig tilbud innenfor barnevernssektoren. Men som jeg sa i mitt innlegg, har jeg i påvente av den utredningen som jeg har satt i gang om likestilling av private aktører ved statlig kjøp av barnevernstiltak, og i påvente av utredningen av konsekvensene av EU-direktivet, gitt beskjed om at det innføres en midlertidig ordning med en skjermet konkurranse for de ideelle, som skal gjelde i 14 måneder, til 1. februar 2015. I tillegg blir det gitt en åpning for å prolongere de avtalene ytterligere ett år, til 31. mars 2017. Til slutt har jeg lyst til å si, siden dette hadde vært så veldig viktig for Senterpartiet, at de har sittet med regjeringsmakt i åtte år. Siden 2008 har det vært en stabil bruk av både ideelle, kommersielle og statlige, og hvis man var bekymret for langsiktighet, burde man ha gjort noen nye avtaler for mange år siden.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Akkurat det siste som representanten nå er inne på, vil være en naturlig del av den utredningen som vil bli gjort på det feltet, og da vil vi selvfølgelig lytte til alle aktører og hva de sier om det. Jeg må si at det virker som representanten Andersen stiller spørsmål om hva jeg mener er det beste for barna. Barn som trenger hjelp, skal ha god kvalitet. Det er vi som definerer den kvaliteten vi skal ha når vi skriver anbudsdokumentene. Det er mitt anliggende – og det har Stortinget òg sagt – at kommunene har et hovedansvar for å gi utsatte barn og unge et godt barnevernstiltak, og statens rolle skal i mye større grad være å levere de tjenestene og tiltakene som kommunene etterspør. Når kommunene – som kjenner den familien, kjenner dette barnet – ber om det spesielle tilbudet, skal jeg være i stand til å kunne gi dem det tilbudet, uavhengig av om det tilbys fra en privat, offentlig eller kommersiell aktør. Det viktigste er at de barna får hjelp til å få en bedre hverdag enn det de hadde før.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
La meg få understreke hvis det skulle være noen som helst tvil: De ideelle organisasjonene og Frivillighet Norge er viktige støttespillere for denne regjeringen. Vi er totalt avhengig av de frivillige og de ideelle organisasjonene rundt omkring i landet, og de driver med oppgaver som ikke staten har tenkt å overta. Så har jeg lyst til å svare på en del spørsmål. Representanten Grande er så bekymret for dette. Ja vel, hva er det da den forrige regjeringen har gjort i de siste årene, fra 2012, da den skjermede anbudskonkurransen kom? Jo, det var en anbudskonkurranse, hvor avtalene gjaldt for to år, med mulighet til å prolongere i to år. Den prolongeringen går ut nå. Hvis dette var så viktig for å få langsiktighet og lange avtaler på oppimot ti år, hadde altså den forrige regjeringen anledning til å gjøre det, men det gjorde de ikke – og de visste også om EU-direktivet. Det som er viktig for meg nå: Det står klart i regjeringsplattformen, og representanten Toppe kan ikke ha fulgt med i den politiske debatten hvis ikke hun har fått med seg de siste fire årene at både Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet i denne komiteen har sagt helt klart at en ønsker å likestille private og offentlige tjenester innen barnevernet. I påvente av utredningen om det å likestille private aktører som statlig barnevern i dag kjøper tiltak fra, og EU-direktivet, skal jeg gjenta at jeg har gitt beskjed til direktoratet om at det skal innføres en midlertidig ordning med skjermet konkurranse for de ideelle, som skal gjelde kontrakter på 14 måneder fra 1. februar 2015. Det vil gi oss nødvendig tid til å utrede konsekvensene av å likestille aktørene i barnevernet og utfallet av EU-direktivet. Hva som er barns beste, og momentene om kvalitet i tilbudet, forutsigbarhet og hva som er best ressursutnyttelse, anser jeg som viktige perspektiver i konsekvensutredningen. Så har jeg også bedt direktoratet vurdere muligheten for å legge inn en føring i de kortvarige kontraktene. Det er en åpning for å prolongere avtalen ytterligere ett år, til 31. mars 2017. Det vil øke forutsigbarheten både for leverandørene og for barn og ungdom som mottar tiltak og tjenester, og muligheten for forlengelse av kontraktperioden uten ny konkurranseutsetting vil både være rasjonelt og redusere byråkratiet. Det er de tiltakene jeg har satt i gang nå, i påvente av at vi får utredet konsekvensene av den utredningen jeg skal sette i gang, pluss EU-direktivet. Samarbeidsavtalen med de ideelle kommer til å bli et viktig arbeid framover – som næringsministeren håndterer – og som vi gjør i god dialog med de ideelle aktørene. Helt til slutt har jeg bare lyst til å lese en uttalelse fra NHO Service som komiteen viser til i merknadene. Det ser ut til at tiden går ut nå, så da får jeg ikke tid til å lese det opp, men på side to i innstillingen bør komiteens flertall, eller alle medlemmer, notere seg sin egen merknad.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Da skal jeg avslutte med å si at det er sant akkurat som representanten Bekkevold sier. Hadde det ikke vært for Kristelig Folkeparti i forrige periode, så hadde det ikke vært en skjermet anbudskonkurranse. Kristelig Folkeparti har vært veldig troverdige i dette spørsmålet, for de har kjempet for de frivillige. La meg bare få si det helt klart, og også forsikre representanten Bekkevold om det: Vi er i gang med å utvikle den nye samarbeidsavtalen med de ideelle. Vi ønsker så snart som mulig å få på plass den avtalen, og derfor er vi i god og nær dialog med de organisasjonene om det viktige arbeidet. Når jeg leser på nettsidene til Frivillighet Norge må jeg si jeg stusser litt, fordi det har aldri vært noen diskusjon om vi skal ha samarbeidsavtalen. Det står klart at vi ønsker å videreføre den, og næringsministeren skal ha ansvaret for det. Jeg skulle ønske at det samme engasjementet som for frivillige organisasjoner også var på helsefeltet. Hvis dere husker forrige valgkamp, så var det da flere ideelle aktører innenfor rus – de som skal hjelpe rusmisbrukerne – som sto i fare for å måtte legge ned. De borgerlige partiene sa da helt klart og tydelig at de ideelle aktørene også må brukes på det feltet. Det er det helseministeren har satt i gang nå, fordi vi på det feltet også trenger både ideelle og offentlige aktører. At helseministeren har inngått en lengre avtale, ja det får en spørre helseministeren om. For meg har det vært viktig at vi nå, i påvente av at vi skal ha en utredning om å likestille alle aktørene innen barnevern, har en kortere anbudskonkurranse, med muligheter for å forlenge den helt fram til 2017. Det vil også være aktuelt når vi ser at vi har det EU-direktivet og ikke helt kjenner konsekvensene av hva det vil innebære.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg regner med at representanten Rigmor Aasrud har lest både Høyres og Fremskrittspartiets partiprogram, der det står at vi ønsker å avvikle fedrekvoten. Så vet representanten Aasrud også at det har vært regjeringsforhandlinger, og regjeringspartiene har i samarbeid med samarbeidspartiene kommet til en løsning der vi ønsker å ha ti ukers foreldrepermisjon til mødre og fedre og øke fellesdelen, slik at familiene nå kan få flere uker til å vurdere selv om det er mor eller far som skal ta ut denne. Representanten Aasrud har også vært i regjeringsforhandlinger. I en samarbeidsregjering er det sånn at av og til er det ikke det som står i partiprogrammet, som blir opprettholdt, men jeg kan forsikre representanten om at statsråden er veldig komfortabel med den løsningen som ligger på bordet her i dag.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Nå er det første gang at det har blitt gjort en reduksjon i hele foreldrepengekvoten. Derfor er de tallene som ligger i budsjettet, veldig usikre, og det kom også klart fram i den budsjettrunden vi hadde før jul. Dette er tall som kommer fra direktoratet, som har den samme måten å regne på som representanten er kjent med fra da hun var i regjering. Så er det helt klart at dette vil vi følge nøye med på. Denne ordningen kommer til å tre i kraft fra 1. juli i år, og tallene er, som sagt, usikre. Ingenting vil glede meg mer enn å komme tilbake igjen i nysalderingen i desember om vi ser at tallene kanskje er lavere, fordi fedre og mødre har klart å finne en annen ordning enn den de hadde fra før.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Ved at regjeringen nå øker fellesdelen som kan være til fri fordeling i familien, har flere fedre mulighet til å ta ut flere uker enn det de har mulighet til i dag. Det som har vært viktig for regjeringen, er å gi familiene en fleksibilitet ved at de får flere uker som de kan fordele fritt mellom seg. Så er representanten Grande inne på noe viktig, som også representanten vet er et budsjettspørsmål. Det er det at flere fedre skal kunne ha selvstendig uttaksrett. Det er noe som regjeringen må komme tilbake til i en budsjettsituasjon.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jo, i motsetning til representanten Grande har jeg faktisk tro på den norske mann og fedrene der ute – at de ønsker å ta flere uker pappaperm sammen med sine barn. Det er den muligheten regjeringen nå gir ved at en øker fellesdelen, slik at familien kan få lov til å innrette seg slik det passer best for den. Og hvis det er fedre som ønsker å ta ut mer enn de 14 ukene som de har i dag, eller de tar ut mindre – eller hvis mødrene ønsker å ta ut mer, eller ta ut mindre – står familiene nå i en helt annen situasjon, ved at de får økt en fellesdel som de kan fordele slik familien selv bestemmer, uten at vi politikere skal gå inn og avgjøre disse ukene.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Det er mye god likestillingspolitikk i god familiepolitikk, og det å gi familiene en valgfrihet og en fleksibilitet er også god likestillingspolitikk. Derfor er det viktig for regjeringen å gjøre den endringen det er å øke valgfriheten i disse ukene, slik vi nå legger opp til. Så vet jeg, i likhet med det representanten Andersen sikkert er klar over, at hele foreldrepengeordningen er en regelstyrt ordning. De tallene som ligger i budsjettet, er usikre, og det er Arbeidsdirektoratet som gjør slike beregninger – på akkurat samme måte som beregninger som ble gjort under representantens partis regjeringstid – med hensyn til både kontantstøtte, barnetrygd og foreldrepenger. Jeg kommer til å følge de tallene veldig nøye, og Stortinget skal få beskjed i nysalderingen i desember hvis tallene er annerledes. Men det viktigste for denne regjeringen og samarbeidspartiene har vært å gi familiene en større fleksibilitet og valgfrihet når det gjelder foreldrepengeordningen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg var litt teknisk i mitt hovedinnlegg, og det var litt for å forklare hvordan saksgangen er. Det er også på oppdrag fra Stortinget, som har bedt både direktoratet og Bufetat om å gjøre en del omstillinger. Omstillingene blir at ansvaret mellom det kommunale og det statlige tjenesteapparatet blir en viktig del: Hva er det kommunene skal ha ansvaret for, og hva er det staten skal ha ansvaret for? Når Bufetat har fått beskjed om å redusere, har det altså gått ut over disse foreldre-og-barn-sentrene, for det er et kartleggingstilbud som det står i loven at kommunene skal ha ansvaret for. I likhet med interpellanten er jeg utålmodig når det gjelder akkurat dette. Jeg kan forsikre representanten om at dette blir fulgt veldig nøye. Det var derfor, da vi fikk disse bekymringsmeldingene før påske om at dette tilbudet ble lagt ned, vi stoppet omstillingen. I februar fikk direktoratet beskjed om at kommunene skal bistås med fordeling av eksisterende heldøgnsplasser i sentre for foreldre og barn. Når vi så at flere plasser i dette tilbudet begynte å legges ned, var det viktig for meg å gripe inn og stoppe omstillingen og si at det skal være på det nivået det er, for å sikre at vi har et tilbud til de aller, aller minste. Det kommer til å bli en viktig sak for meg framover å passe på. Når alle instanser, både fagfolk og barnevernsledere og alle de som har vært i foreldre og barn-sentre – og vi så en reportasje i NRK nå på søndag der de intervjuet en mor som sa at jeg hadde ikke vært der jeg er i dag hvis jeg ikke hadde vært på et foreldre og barn-senter – sier at dette er et så viktig spesialisert tilbud, må vi lytte og ha et sånt tilbud. Vi må også se på hvem det er som skal finansiere denne oppgaven. Vi vet at det er en god del kommuner som ikke klarer å ha dette tilbudet. Det blir viktige ting å ta med seg i den videre debatten hvordan vi kan sikre at foreldre og barn-sentre er et tilbud som vi skal gi til foreldre og barn også i framtiden.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Det var i grunnen det siste som var en god oppsummering – at vi må sikre at vi har dette tilbudet med foreldre og barn-sentre til de aller minste barna og familiene. Det som også er viktig å få med seg i denne debatten – det skal vi huske på – er at 80 pst. av alle barnevernstiltak skjer i hjemmet. Det å komme inn tidlig og gi familien hjelp i hjemmet er viktig. Men der er det ikke bare barnevernet som har en viktig oppgave, men også helsestasjonene – som representanten Mandt var inne på – og som jeg er veldig glad for at regjeringen har signalisert at vi skal styrke videre framover. Det er viktig at kommunepolitikerne også har dette med seg – at de ser viktigheten av å satse på forebygging og tidlig innsats. Det vil også gi besparelser på andre budsjetter. Vi har også flere modellkommuner. Vi har «Mitt Liv»-kommuner. Når jeg har vært ute og reist i kommunene, ser jeg at flere og flere kommuner nå lager familiesentre der de samler alle tjenester som går til barn, unge og familier under ett. De jobber mye mer tverretatlig enn de har gjort før. Jeg har tro på at den måten å jobbe på også vil komme barn og familier som trenger hjelp, til gode, slik at vi får komme tidlig inn. Det er viktig at vi får kartlagt barna og familiene så tidlig som mulig. Det er jo den kartleggingsoppgaven kommunene har ansvaret for, og som er hele kjernen her. Det skal altså kommunene drive med, og så skal de be oss i staten om hjelpetiltak. Når det blir fare for at disse spesialiserte tilbudene som kommunene ikke klarer å ha ansvaret for, blir lagt ned på grunn av at direktoratet og Bufetat skal omstilles og spare penger – som et samlet storting har gitt beskjed om at direktoratet skal sette i gang med – er det bekymringsfullt. Jeg er derfor veldig glad for at vi nå har fått stoppet denne omstillingen. Jeg kan love interpellanten en gang til at dette med foreldre og barn-senter, blir viktig framover. Vi får også rapporten som viser hvordan dimensjoneringen av tilbudet skal være, og om det skal være en lovpålagt oppgave eller ikke. Det er helt klart at jeg kan ta innstillingen basert på Prop. 106 L for 2012–2013 med meg herfra. Den viser helt klart at det i Stortinget var bare Kristelig Folkeparti som ba om at foreldre og barn-sentrene ble vurdert lovfestet. Denne interpellasjonen handlet om disse foreldre og barn-sentrene. Jeg skal ta det med meg videre og love at vi skal arbeide for å ha et tilbud, sånn at alle de foreldre og barn som trenger dette tilbudet, skal få det. Når representanten Aasrud savner satsing på barnevern i revidert, så er revidert et revidert budsjett. Når vi samtidig har styrket foreldrene som er blitt fratatt barna, er det også styrking av barn i barnevernet som er bekymret for foreldrene sine når de er andre steder.
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
Noen ganger blir jeg litt Ole Brumm i hodet mitt og ønsker meg begge deler. Dette er en sånn debatt, fordi vi trenger alle de forskjellige tilbyderne vi kan få for å møte det enkelte barns behov. Da blir en diskusjon om noen skal velges litt mer enn andre litt underlig, synes jeg. Det å finne den beste hjelpen for akkurat det spedbarnet som er født med abstinens, eller for den ungdommen som er i ferd med å sette den første sprøyten, eller den beste oppfølgingen av den lille jenta som har blitt misbrukt, kan ikke avhenge av hvem som driver tiltaket, men må styres av hvem som gir den beste hjelpen, uavhengig av hvem som leverer tjenesten. Det er viktig å diskutere om alle tilbydere av barnevernstiltak har gode rammevilkår slik at de stiller likt i en konkurranse, men når vi så sårt trenger alle tilbydere, må dette være utgangspunktet, ikke om noen skal velges bort. Vi vet at vi trenger alle gode tiltak for å møte behovene til de barna som trenger hjelp. Vi vet at om noe er statlig, ideelt eller privat drevet, handler det om to ting: høy kvalitet og tilpasning til det enkelte barn.
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
Jeg tror det er viktig å lytte til både arbeidstaker- og arbeidsgiverorganisasjoner og andre som gir innspill. Men det er altså ikke sånn at man alltid er enig, og akkurat på dette området her er vi ikke enige med NHO. Dette er en ideologisk sak som går på hvor langt inn i familielivet vi egentlig skal gå for å fremme kjønnslikestilling. Vi mener at grensen går nå, og vi mener at det er viktigere at barn får lengre samlet tid med foreldrene sine enn at en av foreldrene spesielt skal være hjemme med barna.
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
Jeg mener det er riktig å se på disse utfordringene, jeg er bare uenig i akkurat dette virkemiddelet. Så jeg mener at vi må, sammen med NHO og LO, se på hvordan vi jobber for at alle skal kunne nå sine mål i arbeidslivet. Men jeg mener at dette virkemiddelet i mange tilfeller går ut over barnet. Da mener vi at dette ikke er et riktig virkemiddel.
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
Først må jeg få lov til å si at jeg synes det er veldig viktig at foreldre tar seg tid med barna sine. Så er det sånn at jeg altså har tillit til at foreldre klarer å sette seg ned ved kjøkkenbordet og bli enige om hvordan de skal fordele denne permisjonen. Der er vi ideologisk uenige, og det tenker jeg er greit. Men jeg er ikke villig til å gå lenger med det politiske virkemiddelet for å oppnå en deling her.
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
I denne saken øker regjeringen fellesdelen av permisjonen, og senere vil det bli framlagt en tillitsbasert unntaksordning for å gjøre det enklere for familier som ikke får tatt ut de ukene som ikke er en del av fellesdelen. Vi vet at en del barn mister permisjonstid med sine foreldre fordi en av foreldrene f.eks. holder på å starte et nytt firma eller har andre legitime grunner. Vil Arbeiderpartiet fortsette denne urettferdigheten, og gå imot også en slik unntaksregel?
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
Jeg synes det er spennende å høre den ideologiske debatten i denne saken, selv om jeg lar meg engasjere når representanter i denne sal mener at de er bedre skikket til å legge opp mitt familieliv enn det jeg er selv. Til syvende og sist handler dette om hvorvidt vi har tillit til kjøkkenbord-demokratiet: Tror vi at menn og kvinner i dette land klarer å være gode styreledere i sine små familiebedrifter og ta de gode valgene, eller mener vi at staten vet best og bør overprøve? Tror vi at bedriftseiere også mener at det er et gode at pappa får være hjemme, eller mener vi at de må overstyres av lovparagrafer for å ha disse verdiene? Tror vi at foreldre klarer å ha gode, rolige og respektfulle samtaler om hvem som skal ta ut permisjonen når, eller mener vi at dette må overlates til staten? Høyres svar er tillit og tillitspolitikk som også godtar at mennesker tar valg utenfor de vedtatte A4-løsningene.
Mette Tønder (Høyre), 2014-05-20:
Det viktigste vi kan gjøre når barn ikke har det bra, er å se barnet tidligst mulig og sette inn gode tiltak. Derfor er jeg glad for at interpellanten tar opp det spørsmålet han gjør, og jeg er glad for statsrådens svar i denne saken. De gode tiltakene må vi verne om. Vi har alle en plikt til å si fra hvis vi har en mistanke om at noe er galt. Har du en dårlig magefølelse, skal det varsles. Også privatpersoner må varsle, heller én gang for mye enn én gang for lite, hvis man tror at et barn har det vondt. Noen av oss synes dette er flaut. Vi gjemmer oss bak at noen andre sikkert har sett det. Noen melder at taushetsplikten bygger murer som ikke nødvendigvis gjør det vanskelig å melde, men å få informasjon slik at meldingen tilkommer de riktige etatene. På vårt landsmøte ble det enstemmig vedtatt at reglene for taushetsplikt mellom offentlige etater må gjennomgås og forenkles for å sikre barn og unges grunnleggende rettigheter og behov. Våre tillitsvalgte meldte fra om at de mente at det lå utfordringer her som ikke var til barnets beste. Jeg tar opp dette i denne sammenheng, for skal vi komme tidlig nok inn i disse familiene som «trøbler», må vi vite at de som jobber med disse utfordringene, har de riktige verktøyene for å bygge en åpenhets- og samarbeidskultur til barnets beste.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Det er mange som synlig og tydelig har advart mot å kutte i fedrekvoten. En av disse er NHOs Kristin Skogen Lund. NHO-presidenten argumenterer med at næringslivet taper kompetanse, lederevner og fagekspertise, at kvinner taper i lønns- og karriereutviklingen, og at en tredeling av fødselspermisjonen er viktig for å møte arbeidskraftutfordringene i lys av eldrebølgen. Vi hører jo ofte at Høyre og regjeringspartiene lytter til NHO. Vi hørte det bl.a. referert i forrige sak. Hva er det NHO ikke har forstått i denne saken?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
En av de viktigste og synligste ulempene med den foreldrepermisjonen vi har hatt i Norge i dag, er at vi ser at det skjer et skille når det gjelder lønnsutvikling mellom kvinner og menn når kvinner har tatt foreldrepermisjon og vært borte fra jobben i lang tid. Hva er Høyres svar til de kvinnene?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Det er mulig det er nødvendig å gjøre noen endringer i fødselspermisjonsordningen sånn som den er nå, men det betyr ikke at en bør skrote det som er bra med ordningen. Og det som er bra med ordningen, er at fedrene har fått større mulighet til å ta ansvar for ungene sine. De har større mulighet til å være borte fra jobben, og det har gitt dem en legitim grunn til å ta ut lengre permisjon. Da er det ikke nødvendig at man skroter hele ordningen for at man skal kunne gjøre enkelte justeringer for dem som eventuelt kommer i en problematisk situasjon. Dessuten mener jeg at det er svært få i forhold til alle de fedrene som nå kommer til å måtte gå i forhandlinger med arbeidsgiveren sin og bli stilt overfor forventninger om at det er de som skal være på jobb mens det er mødrene som skal være hjemme. Dette er en sak som går i helt feil retning, og derfor er det veldig beklagelig at det nå skal stemmes over dette forslaget i denne sal.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Nå har vi hørt både statsråden og representanter fra regjeringspartiene forklare oss hvor forferdelig vanskelig det er å få tatt ut disse 14 ukene – det er en urimelig inngripen, og det er en detaljstyring av familien. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvorfor i all verden opprettholder man ti uker da?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Mitt andre spørsmål dreier seg om at vi har sett i budsjettet at Fremskrittspartiet har saldert budsjettet sitt med å kutte i bevilgningene til ordningen, fordi man regner med at det er færre fedre som vil ta ut foreldrepermisjon. Vil statsråden følge med på tallene og sette i verk tiltak dersom hun ser at fedrene nå blir borte fra ordningen, og at færre fedre benytter seg av den muligheten som dagens ordning gir?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Jeg vil bare komme med en kort merknad. Det var et av svarene Horne ga i replikkrunden, som fikk meg til å ta ordet igjen. Statsråd Horne sier hele tiden at hun har troen på den norske mann, men veldig stor tro har hun ikke når budsjettet salderes med 35 mill. kr inneværende år, og det er innlagt en innsparing på mellom 130 og 150 mill. kr nettopp fordi menn tar mindre permisjon enn kvinner. Da blir det litt feil, synes jeg, når Horne sier at hun bruker akkurat samme beregningsmetodikk som det Arbeiderpartiet og Stoltenberg-regjeringen gjorde i sin regjeringstid. Stoltenberg-regjeringen kuttet aldri i foreldrepermisjonen, derfor kan ikke statsråd Horne bruke det som argument for hvordan hun har kuttet i sitt budsjett.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-05-20:
Senterpartiet støtter ikke det å redusere mødre- og fedrekvoten fra 14 til 10 uker. Vi har de siste årene vært med på å øke fedrekvoten, og det er et standpunkt vi fortsatt står på. Vi har gode rettigheter for foreldre i Norge, og det er et gode som vi skal hegne om. Foreldrepengeordningen sikrer at foreldrene kan være hjemme med barnet sitt i småbarnsfasen. Vi mener også at familiens behov for fleksibilitet er ivaretatt med 14 ukers mødre- og fedrekvote. Gode permisjonsordninger er viktig for at begge foreldrene skal kunne kombinere omsorg for små barn med å være ute i lønnet arbeid. For Senterpartiet har det vært en målsetting å øke fars samvær med barnet i foreldrepermisjonen. Derfor har vi vært med på å øke fedrekvoten tidligere. Vi mener at det har vært rett og fortsatt er viktig å få fedrene til å bli mer kjent med barna sine fra fødselen av og i småbarnsårene og også ta ansvar for barnas oppdragelse. Den gamle ordningen for mor, der mor hadde de beste permisjonsrettighetene, kan en i verste fall si bidro til å holde mor på kjøkkenet. Den rød-grønne regjeringen sørget for en endring som skulle bidra til mer likestilling mellom far og mor, og sørget for at begge hadde de samme reelle mulighetene til å ta ut permisjon. Det er endringer som ikke fungerer fra dag én. Det krever tid å få til en omlegging. Det handler også om en holdningsendring. Dagens lovforslag er etter vår mening et tilbakesteg for denne likestillingen. Vi frykter at den endringen som nå gjøres, øker presset på at mannen skal være i jobb, mens det er damen som skal ta ut permisjonen. Senterpartiet er for frihet for familiene og har tro på at det er best at familiene selv kan organisere hverdagen. Likevel er det slik at foreldrepermisjon ikke bare handler om familiene og deres valgfrihet; det handler vel så mye om arbeidslivet og hvilke forventninger som er der. Vi er bekymret for at de forventningene i dag kan holde kvinnen hjemme, mens mannen arbeider, og det er et samfunn vi ikke ønsker oss. En rekke sterke miljøer med kunnskap om norsk arbeidsliv har advart regjeringen mot å foreta de kuttene de nå gjør. Det argumenteres med at dette vil bidra til å opprettholde et kjønnsdelt arbeidsmarked. Hvis målet om økt likelønn er viktig, er dette et stort tilbakesteg, og det er et tilbakesteg som Senterpartiet ikke vil være med på. Derfor stemmer vi imot de endringene som foreslås i dag.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-05-20:
Tilgjengelighet for alle er et viktig prinsipp som vi alle sammen må bestrebe oss på å oppfylle. Retten til et aktivt liv, uansett alder og funksjonsnivå, er det samme. At folk enkelt, effektivt og trygt kan flytte seg rundt, er avgjørende for at de skal kunne delta i arbeidsliv og sosiale aktiviteter. Vi må derfor utvikle transportsystemet slik at flest mulig blir mest mulig mobile, og at behovet for spesialløsninger blir minst mulig. Men TT-ordningen vil fortsatt komme til å være viktig for de brukergruppene som har behov for dør-til-dør-transport og ikke så enkelt kan benytte seg av det tilbudet som ellers skal være på plass. I dag er det fylkeskommunene som har ansvaret for å tilby tilrettelagt transport som en del av den lokale kollektivtransporten. De 19 fylkeskommunene har valgt ulike løsninger, og de prioriterer ordningen ulikt. Så er jo også landet forskjellig, og det kan være ulike grunner til at man har gjort det sånn, men det er ingen tvil om at vi trenger å gå videre. I den rød-grønne regjeringen, med Senterpartiet i Samferdselsdepartementet, foreslo vi i Nasjonal transportplan 2010–2019 å igangsette en forsøksordning med samordning av bestillingstransport og TT-ordningen, og i statsbudsjettet for 2012 foreslo vi å sette av 10 mill. kr til en ny forsøksordning for brukere med spesielt store behov. Utformingen av det nye forsøket skulle ta utgangspunkt i erfaringer fra det første forsøket med samordning mellom bestillingstransporten og TT-ordningen og innspill fra Nav, fylkeskommunene og de funksjonshemmedes organisasjoner. Som det har vært nevnt tidligere i debatten, ble tre fylkeskommuner utpekt: Møre og Romsdal, Nord-Trøndelag og Østfold. Målet var å få økt kunnskap om organisering og kostnader knyttet til et forbedret tilbud. Nå er det viktig at disse forsøkene evalueres raskt, og vi har hørt statsråden si at man allerede er i gang med det. For når jeg peker på at det ikke må gå mye tid og peker på ordet «raskt», er det fordi det er behov for å komme seg videre og finne løsninger som sikrer at de brukerne vi snakker om, får et godt tilbud. En evaluering må ikke være noe hvileskjær, vi må bruke den mest mulig for å sikre at vi finner en ordning som er treffsikker nok til de forskjellige utfordringene som er i dette langstrakte landet vårt. Jeg har møtt mange av brukerorganisasjonene, mange enkeltpersoner, og det er mange sterke historier om skjebner til de personene som ikke har fått det tilbudet de har trengt for å kunne være sosiale og delta i samfunnet med sine barn, eller delta godt nok i ulike andre typer aktiviteter. Jeg har også møtt sterke historier fra personer fra disse tre fylkene som har fått en utvidet ordning, som peker på at nå har de fått på plass et system som gir dem et bedre liv, som gir dem muligheten til å være sosialt aktive. Vi må nå se på hvordan vi best kan gå videre, og Senterpartiet vil at folk skal ha et aktivt liv, uansett alder eller funksjonsnivå. Vi vil ha et samfunn for alle.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Eg takkar for ein reflektert debatt, eller nesten ein samtale, med mange gode innlegg, f.eks. dette aller siste. Og det vesle tilløpet til temperatur eg prøvde å skape, varte ikkje lenge. Men det er rovdyrdebatt etterpå, så då vert det nok litt meir fart i sakene. Så vil eg seie at eg gleder meg over at statsrådane – eg oppfattar på mange måtar at dei begge sa det – deler mange av dei visjonane som eg presenterte gjennom ti bod, og eg deler mange av dei visjonane dei gjekk gjennom. Det var kjent materiale – for å seie det sånn – ein del av det dei sa. Klima- og miljøministeren sa det ganske sånn som eg ville ha sagt det sjølv. Der bypolitikken har fått gjennomslag, enten det er nasjonalt eller lokalt, og der store ting skjer, er det ofte med brei einigheit. Det kan vere ulike politikarar – av og til frå venstresida og av og til frå høgresida eller sentrum – som står i spissen for det. Men det eg opplever som fundamentalt, er at det skjer ikkje av seg sjølv. Dei tøffe omstillingane som Drammen og andre byar har vore gjennom, har møtt motstand. Sånn kjem det òg til å vere på nasjonalt nivå i den tida vi går inn i nå. Viss vi skal gjere den omstillinga i byane våre som mange i debatten har teke til orde for når det gjeld arealbruk og klimavennlegheit, kjem det til å møte motstand. Ofte er det då ein konflikt, synest eg å merke, som går på i kva for grad ein er villig til å bruke ein del statlege verkemiddel og ha ein aktiv, overordna politikk – og kanskje òg på kva for typar verkemiddel. Det som er positivt, synest eg, er at vi ser på mange område at det vert teke i bruk meir styring. Bymiljøavtalane, som representanten Arnstad heilt riktig sa, er ei blanding av at vi brukar meir pengar, men òg stiller tøffare krav om å oppnå resultat – fornuftig styring som eg har registrert at den nye regjeringa vil følgje opp. Det er òg riktig, som representanten Hansen sa, at det faglege rådet er faktisk heilt einig om retninga når det gjeld klarare statleg styring – ikkje detaljstyring, men meir styring i ei overordna retning ved hjelp av insitament – alt frå det som med rette vart teke opp her om statens eiga lokalisering, til meir bruk av verkemiddel, som f.eks. arealpolitikken, overfor byane. Det synest eg regjeringa skal ta med seg. Når det gjeld kommunane, har vi kome til at det er behov for ei kommunereform, at det er behov for å gjere noko. Ein kan sikkert ha ulike syn på dette, men ein må ha respekt for kommunal- og moderniseringsministerens kraft hittil i dette arbeidet – og viljen til å setje makt bak krava her. Eg kunne ønskje å sjå noko av det same når det gjeld utfordringar som bustad, transport, areal og – det underliggjande problemet – klimagassutslepp. Det trur eg vil vere nødvendig, i kombinasjon med det som vert utløyst rundt omkring i norske byar. Eg takkar for ein god debatt og for gode svar frå statsrådane.