Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2011-10-11:
Takk til Høybråten som løfter temaet menneskehandel inn i vårt politiske arbeid. Det har tidligere vært mange debatter om dette, men det er viktig å ta debatten om og om igjen. Dette er vår tids slaveri. Det er handel med en vare som kan selges om og om igjen. Vi som lovgivere har et spesielt ansvar for å holde debatten i gang og å finne de tiltakene som virker. Jeg har de to siste årene vært representant i Nordisk Råd i arbeidsgruppen som Høybråten nevnte. Rapporten vår ble lagt fram i august. Der er det mange ulike tiltak som jeg ønsker vi skal kunne bruke. Menneskehandel er et vidt begrep. Det favner mye mer enn det vi vanligvis tenker på når vi hører ordet «trafficking». Derfor er det riktig å bruke ordet «slaveri» som begrep. Tigging, barn som trues til å stjele, og organsalg er noe som er nevnt – også innenfor arbeidslivet er dette temaet aktuelt. Når man blir utsatt for trusler, frihetsberøvelse eller ikke har mulighet til å styre sitt eget liv, er man et offer. Det er i stadig nye bransjer interessant å ha slaveri. Jeg vil nevne aupairordningen. Kombinasjonen mellom hushjelp og prostitusjon på kvelden ser man en økning av. Det er viktig at vi ikke bare bryr oss om det som skjer i vårt eget land. Ofrene kommer fra eller bor i andre land. Jeg nevner kort sexturisme der barn blir utnyttet, eller turer for å kjøpe sex, fordi det er mer akseptert i andre land. Jeg er glad for at vi har sanksjonsmuligheter. Jeg er glad vi har et lovverk som kan dekke opp og sørge for at ofrene i de landene blir beskyttet. Tilbud og etterspørsel hører sammen også her. Vi gjør mange gode tiltak her i Norge. ROSA er ett av tiltakene. De gir bistand og trygge oppholdssteder til kvinner. Pro Sentret, som jobber for å avdekke og hjelpe ofre, er et annet. KOM var også statsråden inne på. De jobber med menneskehandel i krysningen mellom tvangsarbeid og sosial dumping. Alle gjør en viktig jobb. Utfordringen er alle dem vi ikke når, eller de som ikke vil ta imot hjelp. Statsråden nevnte refleksjonsperioden. Jeg tror det er veldig viktig å se på den videre. Det er også viktig å se på et helhetlig opplegg som gir gode og trygge rammer, for det er viktig. Her er faren for retrafficking veldig stor. Jeg er også bekymret for barna som er nevnt – ikke bare de som er ofre, men også de som er med foreldre eller blir født inn i forhold. Vi vet at barn er salgsvare. De nevnes spesielt i regjeringens handlingsplan, og jeg er veldig fornøyd med det. Jeg regner med at det følges nøye opp. Det er mye bra som skjer, men mye kan gjøres bedre. En ting er sikkert: Menneskehandel dreier seg om penger. Vi må stoppe pengene. Fortjenesten av menneskehandel i Europa i 2007 var estimert til rundt 20 mrd. dollar. Det gjør at menneskehandel er den nest største innkomstkilden til organisert kriminalitet etter narkotika. Risikoen for å bli tatt er minimal. Mellommennene arresteres, mens bakmennene er trygt plassert utenfor det aktuelle landets grenser, der de får inntektene fra slaveriet. Hvordan skal vi ramme bakmennene der det svir mest? De kriminelle investerer der det er best profitt. Derfor tror jeg vi må fokusere mer på pengestrømmen, altså: «Follow the money.» Det ideelle er å følge pengene direkte til hovedmannen, men det er vanskelig. Derfor tror jeg vi må stoppe pengestrømmen ved å gjøre det mer risikofylt og vanskelig å overføre penger. Økt samarbeid, utveksling og samkjøring av data nasjonalt og internasjonalt mellom alle institusjoner som har økonomioversikt er nødvendig. Hvis vi sammenstiller de dataene, kan vi avsløre pengestrømmene. Vi må øke fokus på valutasmugling og ha bedre kontroll ved grenseoverganger, flyplasser, tog og ferjer. Og jeg vil igjen nevne bikkja Ben, som jeg har nevnt her før, som sniffet seg fram til mer enn 10 mill. norske kr, 1,2 mill. euro, i 2010. I Norge anslår tolldirektøren at unndragelsene dreier seg om 2–3 mrd. kr i året. Hvis vi gjør det vanskelig å flytte pengene, vil det kunne redusere menneskehandel. Vi kan gjøre det ved å fjerne de største pengesedlene i våre valutaer. Jo vanskeligere det er å transportere dem, jo bedre er det. 500-euroseddelen er veldig populær. Du kan putte 20 000 euro inn i en sigarettpakke. Gjør som Storbritannia: Slutt å selge 500-eurosedler. Så må vi tørre å ta diskusjonen: Hva betaler du for en slave? Hva risikerer du, og hva tjener du? Jeg mener at vår handlingsplan som nylig er lagt og revidert, har fått med seg en del nyanser. Jeg tror at hvis vi følger alle gode råd fra alle de utvalg og grupper som sitter og jobber, og kanskje inkorporerer dem i vårt arbeid, kan vi komme enda lenger. Vi har alle et ansvar for å unngå vår tids slaveri.