trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Clemet (Høyre), 2002-12-16:
Når det gjelder midler som er samlet inn, kanskje over flere år, uten at man ante noe om at denne lovbestemmelsen skulle komme, mener jeg at man må utvise det sunne skjønn som komitelederen her gav uttrykk for tidligere i debatten. Man må kunne utvise en viss fleksibilitet, og at ikke alt det skal være forgjeves fordi Stortinget «har funnet på» en lovbestemmelse man ikke kunne være kjent med. Vi må også være klar over at det foregår aktiviteter i tilknytning til skolen som er meget positive, som jeg tror det er utenkelig at vi skulle kunne påby at alle skulle gjennomføre, eller som vi uten videre skulle kunne si at det skal kommunene dekke. La meg ta et eksempel: Ganske mange elever reiser på tur til Auschwitz med Hvite busser. Det er et veldig positivt tiltak, men det er klart det er kostbart. Og det er klart at det er neppe noe vi kan påby alle skoler å gjøre. Det er et eksempel på noe som jeg tror heller ingen i denne sal vil si skal være forbudt å gjøre. Vi må utvise et sunt skjønn og fleksibilitet. Jeg tror vi bør bidra til å bilegge den uroen som har vært rundt dette. Det skal departementet bidra med gjennom retningslinjer og veiledning som vi nå kan følge opp med etter at dette er vedtatt. Det viktige for meg er at skolene ikke kan kreve noe for å oppfylle lov og forskrift, at man ikke kan tvinge noen, at det skal være frivillig, at det helst skal være anonymisert, at man ikke skal diskriminere mellom barn og elever, at man ikke skal kunne kreve motytelser i form av reklame eller noe annet. Det er viktige kriterier og prinsipper, og det er kriterier som skolene og skoleeier må håndheve og utøve et skjønn omkring, de også.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-12-16:
Det er riktig som representanten Reikvam her sa, at ca. 60 mill. kr av de 90 mill. kr er tilført som en kompensasjon for den lovendringen som nå foretas. Vi har ingen kunnskap om at det ikke er tilstrekkelig til å dekke de egenandelene som har vært der tidligere, knyttet til de elevene som har reist på leirskole. Så vidt jeg husker, var det Stoltenberg-regjeringen som igangsatte en undersøkelse av omfanget av egenandelene. Det brukte man bl.a. ECON til. Man kom til at hvis man omregner det til dagens kroner, vil 60 mill. kr dekke egenandelene for de elevene som reiser på leirskole. Vi har ikke annen informasjon enn det. Så kan man spørre seg: Er omfanget av andre egenandeler i skolen stort? Og: Hvor stort er det, i den grad man skal kalle det egenandeler? Vi har vel ikke eksakte tall på det. Det som kanskje kan fortelle noe, er at hvis vi ser på den lovmessige minimumsstandarden i norsk skole, så må noe defineres ut fra skjønn, fordi det er verbalt fastsatt. For eksempel må det utøves skjønn omkring begrepet «tilpasset opplæring». Så til de tallfestede minimumsstandarder. Etter det departementet kjenner til, ligger altså det gjennomsnittlige utgiftsnivået i norsk skole ca. 70 pst. over den tallfestede minimumsstandarden. Det er bare et lite antall kommuner som ligger ned mot minimum. Dem vil vi, som sagt i en annen sak, for ordens skyld føre et særskilt tilsyn med. Det er ikke sikkert det er dårlig skole der, men vi har sagt at vi vil føre et særskilt tilsyn med dem for å undersøke om denne tross alt lave ressursbruken – ikke under minimum, men tross alt lavere i forhold til det store flertall – også gir uforsvarlig skoledrift.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-12-16:
Jeg kjenner ikke til at det er veldig mange skoler hvor det er snakk om å drive inn ordinær egenbetaling for å kunne drive skolen. Det er ett tilfelle i Nittedal, som er ganske vel kjent, hvor det ble igangsatt et slikt forsøk, og meg bekjent er det forsøket avviklet. Det er det ene tilfellet jeg kjenner til. Jeg kan ikke garantere – og det kan vel ingen her i salen – at det ikke vil være foreldre som ønsker seg mer ut av skolen enn det de får, eller at det drives dårlig skole selv om man har mye midler. Slike garantier kan man aldri gi. Det vi vet, er at gjennomsnittlig ligger norske kommuner i utgiftsbruk i skolen ca. 70 pst. over det de må ifølge lovens tallfestede minimum. Ingen ligger under. 20–30 kommuner ligger ganske lavt. Det sa jeg i min forrige replikk. Vi vil føre et særskilt tilsyn med disse skolene og kommunene for å undersøke om det også leder til uforsvarlig skoledrift. Men det kan vi ikke si noe sikkert om, fordi det viser seg at man kan få ganske gode resultater med lav ressursbruk, og man kan få dårlige resultater med høy ressursbruk. Så det må undersøkes nærmere før vi kan si noe sikkert. Jeg kjenner ikke til at det er noe stort omfang av organisert innbetaling. Man kan heller aldri hindre at noen forsøker å spekulere i regler, men den slags ønsker fra foreldres side, kan altså komme opp selv om skolen yter mer enn minimum. Representanten spurte hva mitt råd ville være. Mitt råd til skolen vil være at de skal følge lover og regler. Jeg mener at den proposisjonen og den behandlingen Stortinget foretar nå, er ganske klar, og at vi kan klargjøre det ytterligere ved hjelp av retningslinjer. Da må det utøves et skjønn, men de fleste mennesker vil være i stand til å gjøre det, basert på den debatten, den proposisjonen og den innstillingen som nå foreligger.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
Departementet konstaterer i Ot.prp. nr. 94 for 2001-2002, som vi nå behandler, at man ikke finner det nødvendig å foreslå noen regulering av reklame i lærebøker. I merknadene til saken sier regjeringspartiene at de ikke kjenner til at læremateriell i grunnskolen blir reklamefinansiert. Videre sier Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre at de er enig med departementet i at det ikke er nødvendig å foreslå noen regulering av reklamen i læremateriell. Regjeringspartiene sier videre at de vil kunne endre standpunkt hvis situasjonen skulle tilsi det. Jeg har noen spørsmål til statsråden. Nyborg-utvalget, som har jobbet med kartlegging av skoler i Norden, viser til at reklame i skolebøker og læremateriell og reklame som sponsing er et fenomen i flere norske skoler. Siden dette ikke er nok: Hva skal til for at departementet vil endre standpunkt? Og vil det ikke være en god idé om departementet initierer en kartlegging for å undersøke omfanget av reklame i skolen, om det forefinnes, i hvor stor grad og om det er en problemstilling i den norske skolen i dag? Vil departementet følge dette opp og gjøre noe med det?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
Foreldre over hele landet kjemper i dag på flere områder for å beholde skoletilbud for sine barn. Situasjonen mange steder er at skoler legges ned, det kuttes i lærerstillinger og innkjøp av materiell reduseres eller stoppes. Etter Arbeiderpartiets syn skyldes dette i hovedsak Regjeringens overføringer til kommunene, som betyr at kommunene og kommunepolitikerne våre må kutte i sine budsjetter, herunder skole. Men det er ikke temaet nå. Det har imidlertid ført til at bekymrede foreldre i en del tilfeller har stilt opp for å avhjelpe økonomien. Jeg synes det er forståelig fra foreldrenes ståsted, men det er litt betenkelig knyttet opp til diskusjonen om gratisprinsippet. Dette er bidrag som går langt utover det vi hittil har oppfattet som klassekasser på et frivillig grunnlag, og noen steder har det resultert i organisert jevnlig innbetaling av foreldrebidrag, som skal gå til undervisningstiltak, både til drift og til materiell. Mitt spørsmål er følgende: Deler stasråden flertallet i komiteens oppfatning om at dette er en uheldig utvikling som kan undergrave gratisprinsippet? Hvilke råd vil statsråden gi til skoler som får tilbud om organisert foreldreinnbetaling til ordinære undervisningsformål?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-16:
Da det her foreligger en enstemmig innstilling fra komiteen, skal jeg fatte meg i korthet. Et stort flertall i dette hus har tidligere vedtatt at organiseringen av arbeidet med omlegging av energibruk og produksjon skal samles i én institusjon. Dette har medført at virksomhet og forvaltning er flyttet fra NVE og energiverk til Enova. Energifondets midler skal her anvendes i samsvar med vedtekter fastsatt av departementet. Enova er opprettet som statsforetak etter lov av 30. august 1991 nr. 71 om statsforetak. Av statsforetaksloven § 4 følger at forvaltningsloven og offentlighetsloven ikke gjelder for statsforetak. Av forarbeidene til bestemmelsen framgår det imidlertid at dersom et statsforetak blir tillagt myndighet til å treffe enkeltvedtak eller utferdige forskrift, vil likevel disse lovene gjelde for denne delen av virksomheten. Departementet foreslår at det innføres et nytt femte ledd i energiloven § 4-4 som slår fast at forvaltningsloven kapittel IV, V og VI ikke gjelder når forvalteren av Energifondet fatter enkeltvedtak om tildeling av midler fra fondet på vegne av staten. Forslaget vil medføre at Enova kan forestå en effektiv forvaltning av midlene fra Energifondet, i tråd med Stortingets intensjoner. Departementet har gjennomført en høringsprosess i sakens anledning, og komiteen er kjent med høringsinstansenes syn på lovforslaget. Et flertall i komiteen, alle unntatt SV og Senterpartiet, understreker Stortingets og departementets målsetting om at det ikke skal bygges opp et stort byråkrati rundt Enova, men at man i stedet skal ta i bruk markedsorienterte virkemidler. Med dette anbefales komiteens enstemmige innstilling.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-19:
På vegne av Arbeiderpartiet vil jeg fremsette følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Valgloven § 7-2 andre og tredje ledd antas å burde utgå.»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-19:
På vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§§ 7-2, 7-3 og 7-5, samt § 15-11 femte ledd første punktum antas å burde utgå.»
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen og Oddbjørg Ausdal Starrfelt.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
På vegne av Magnar Lund Bergo og meg selv vil jeg fremme forslag om endring av aldersgrensene for film og videogram og lovforbud mot kinoreklame for barn under 7 år.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Som eg peika på i innlegget mitt, er det her ein lang veg å gå før vi klarar å oppfylle dei ønska som ligg føre på samferdselssektoren. Men ser vi på veg, ser vi at vi er i gang med det største løftet sidan motkonjunkturpolitikken tidleg på 1990-talet når det gjeld investeringar. Vi har også valt å bruke svært mykje på drift og vedlikehald, i og med at det svært ofte viser seg å vere der behovet er aller størst. Vi har også lagt opp til ein sterk auke på jernbanesektoren. Det er langt fram til at ønska og måla blir oppfylte der, men vi har fått kraftige lyft dei siste par åra også på den sektoren. Så vi er på veg, sjølv om både eg og regjeringspartia skulle ha ønskt at vi var komne betydeleg lenger. Når det gjeld Jærbanen og godsterminalen på Ganddal, er ikkje vi imot godsterminalen og heller ikkje imot OPS-finansiering. Det som har vore diskusjonen i denne saka, er spørsmålet om Stortinget skal binde seg opp i ei bestemt rekkjefølgje, at det eine skal kome før det andre. Det eg fryktar, er at dersom vi bind oss opp i dette, slik som Arbeidarpartiet nemner, vil vi risikere at det viktige dobbeltsporet på den banen kan bli forseinka. Det tek ikkje regjeringspartia sjansen på. Til slutt: Flytoget og prioritet. Ja, eg kjenner den diskusjonen nokså godt, og statsråden vil seinare kome nærare inn på dette. Det er mi klare oppfatning at det ikkje er noko problem med å halde fram med den prioriteten som vi har hatt hittil, men, som sagt, statsråden vil utdjupe dette i sitt innlegg seinare i dag.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Eg deler ikkje representanten Nistad sitt syn på at Nasjonal transportplan er moden for papirkorga. Det er ein svært viktig plan både når det gjeld å sjå dei ulike ferdselsårene i samanheng, og når det gjeld prioritering og investeringar. Og det kan vera nødvendig å minna representanten Nistad om at denne regjeringa, som eg har nemnt to gonger tidlegare, har fått gjennomslag med god hjelp frå Framstegspartiet for ein betydeleg auke i veginvesteringane. Eg er fullstendig klar over at Framstegspartiet føreslår meir. Men når ein begynner å sjå på kva måte Framstegspartiet vil finansiere dei auka veginvesteringane på, er det verkeleg grunn til å steile. For kva er det Framstegspartiet gjer? Framstegspartiet seier dei vil ha omstilling i Vegvesenet, og at det vil spare oss for mykje. Dei kuttar absolutt alt på den omstillinga, altså null-stiller ho. Det er komplett umuleg å forsvare. Dei kuttar 650 mill. kr i ein avtale vi har inngått med NSB, ein avtale som er inngått, og som skal sikre lågare prisar og gode rutetilbod. Kva om det stod på eit skilt på Oslo S at annankvar avgang var avlyst på grunn av Framstegspartiet? Det ville vel ikkje representanten Nistad like?. Det skal effektivisering til i NSB, men vi klarer ikkje å effektivisere for så mykje som 650 mill. kr. Framstegspartiet vil seinare i dag føreslå å auke tryggleiken ved større investeringar i Jernbaneverket. Samtidig kuttar dei 600 mill. kr i drift, vedlikehald og tryggleik på det same Jernbaneverket, og dei kuttar 400 mill. kr i investeringar, samtidig som dei vil ha meir investeringar. Og heilt til slutt: I Kystverket kuttar dei 180 mill. kr. 20 pst av Kystverket sine løyvingar skal kuttast. No skal Kystverket ta over akuttberedskapen langs kysten vår når det gjeld forureining, og dei har ansvaret for merking av leier. Dette vil Framstegspartiet kutte. Det går ikkje vi med på.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
For det første: Dei tala som representanten Hansen presenterer, er ikkje korrekte. Det som ligg inne i budsjettet for i år i forhold til tidlegare budsjett når det gjeld riksvegferjer, er ein auke som omtrent svarar til prisstiginga. Det vil seie ei vidareføring av det nivået vi har i 2002. Eg vil også minne representanten Hansen om at vi i løpet av fem år har hatt ein auke på bort imot 60 pst. i løyvingane til riksvegferjer. Eg deler Hansen si uro over både at ferjemateriellet er for gamalt, og at rutetilbodet mange stader ikkje er godt nok. Men vi har kanskje ikkje har klart å få ut av den kraftige auken i løyvingane så mykje betre tenester som vi hadde ønskt. Det er ein av grunnane og kanskje hovudgrunnen til at vi har gjort framlegg om – og i prinsippet har fått gjennomslag for – at riksvegferjer skal ut på anbod. For oss i regjeringspartia er det ikkje så viktig kven som fraktar passasjerane. Det viktigaste er at pengane – og vi snakkar trass i alt om 1,1 milliardar kr på dette området – blir brukte på ein slik måte at vi får best mogleg tenester ut av dette. Eg deler den oppfatninga som Hansen har om at vi står framfor nye utfordringar her. Vi kan løyse dei med større løyvingar, og vi har, som sagt, auka dei også i år. Men det viktigaste er at vi får ei meir effektiv utnytting av dei ressursane vi har. Det håpar eg, og eg er sikker på at det vil gi resultat.
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-09:
Eg har nokre merknader heilt på slutten av denne debatten. Når det gjeld Rv 50, er det eit forslag om å få nattbrøyting. Vi er glade for at vi no har fått ei fast ordning for denne vegen, med brøyting frå kl. 08.00 til kl. 22.00 heile vinteren. Å ha nattope vil koste 1,5–2,5 mill. kr i året. Å fremje det forslaget utan pengar synest eg blir litt meiningslaust. Så til Bjørvika. Fleire – bl.a. representanten Froyn – har nemnt det som har skjett i Bjørvika, at vi legg inn 10 mill. kr i staden for 20 mill. kr. Det har blitt ein del reaksjonar på dette, men eg kan trøste representanten Froyn og andre med at den reaksjonen vi har fått frå Oslo, er for flau bris å rekne i forhold til reaksjonar frå ein del andre fylke som også sit og ventar på prosjekt som burde ha kome for svært mange år sidan, og som vi har måtta tynt litt ned på for å halde det stramme budsjettet dei fleste av oss ønskjer. Men eg er overtydd om at det skal ordne seg. Som statsråden svarar i eit brev til komiteen: Ein tek sikte på byggjestart og at føresetnadene blir oppfylte før 2005. Så til Flytoget. Representanten Heidi Sørensen seier at det er litt merkeleg at departementet skal forvalte to konkurrentar, altså NSB og Flytoget. Det er ikkje lettare når den eine konkurrenten skal forvalte den andre, slik situasjonen er i dag. Det er NSB som i dag eig Flytoget, så vi er i ferd med å rydde opp i dette. Så til E18 gjennom Askim og dei litt merkelege krumspringa som representanten Signe Øye har kome med her: Også regjeringspartia går inn for – og det veit representanten Øye – at det blir opna for lånefinansiering på visse vilkår, som også representanten Starrfelt frå Arbeidarpartiet har sagt. Men i tillegg har vi 15 mill. kr. Eg er klar over at det er litt sårt for representanten Øye og andre i Arbeidarpartiet, men det er i alle fall realitetane. Så etterlyste representanten Svendsen ros frå Høgre. Og representanten Svendsen og Framstegspartiet skal få ros frå Høgre for samarbeidsvilje. Eg har tidlegare karakterisert deira alternative budsjett; det var ikkje ros, men samarbeidsforholda skal dei få ros for. Men konklusjonen er ikkje den representanten Svendsen kom med, at det var ein invitasjon inn i regjering, kanskje ikkje tvert imot, men langt frå det. Så seier representanten Sørensen at eg har karakterisert Skogsholm som den beste vegstatsråden sidan Opseth. Nei, det er feil. Eg sa at vi hadde ein del gode år tidleg på 1990-talet. Det var ikkje først og fremst på grunn av Opseth, men det var ein klar motkonjunkturpolitikk for å få ned arbeidsløysa. Når Skogsholm no klarar ein så flott auke sjølv i ein veldig stram økonomi, så er ho den beste samferdslestatsråden vi har hatt. Men så har også Skogsholm eit ekstremt bra stortingsfleirtal å støtte seg på. Til slutt: Sjølv om eg er komiteleiar, er eg også lokalrepresentant. Eiksundsambandet går gjennom. Eg vil ikkje bruke tid på det, men berre seie meg svært glad for det.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Eg trur nok, om me ser det i høve til kva som er lova og kva som er gjort, at det er mange som kan koma fram med mykje betre tal enn denne regjeringa. For her er det lova mykje, mykje meir enn det som vert halde m.a. i dag. Eg har lyst til å spørja representanten Løvik om kvifor Høgre og regjeringspartia går imot at me skal få Jærbanen og godsterminalen på Ganddal som eit OPS-prosjekt. Begge prosjekta er viktige for å få fleire personar og meir gods over på bane. Det er faktisk nok gods til eit heilt vogntog til pr. døgn frå Stavanger til Oslo, men det er altså ikkje plass i Paradis, som det heiter der godsterminalen er no, til å handtere det godset. Og så utset me dette på ubestemt tid. Me er på etterskot i høve til prosjektet, og me har ikkje tid å missa. Kvifor går ein då imot å gje klarsignal for eit OPS-prosjekt no? Godsterminalen må byggjast fyrst, for det sparar oss, ifølgje departementet, for 100–200 mill. kr i høve til i motsett rekkefølgje. Den måten å gjera det på sparar oss i tillegg for 10–15 pst., ifølgje Jernbaneverket. Det kan ikkje vera rimeleg å bruka eit hundretals millionar på den måten, ved å byggja to prosjekt i feil rekkjefølgje. Kvifor vil regjeringspartia og Høgre utsetja og fordyra dette? I tillegg vil det også føra til 40 000–60 000 trailerar meir pr. år på vegen i eitt–to år. Så ei lita sak til slutt. Det har oppstått ein del tvil om flytoget og prioritet på strekninga til Gardermoen. Eg undrast om representanten Løvik kan seia om denne prioriteten er til sals, altså om han kan seljast.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Takk, president! Eg vil ta opp dei forslaga som Arbeidarpartiet har fremja på vegner av seg sjølv eller i hop med andre parti.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Det var mange spørsmål på kort tid. Eg tek ikkje frå representanten retten til å vera stolt over eit budsjett. Eg forstår det ikkje. Eg forstår ikkje korleis ein kan vera stolt over at det vert løyvt milliardbeløp mindre enn ein har lova. Det forstår eg ikkje. Når det gjeld strukturendringene, er me skeptiske til ein del av dei. Når det gjeld rassikring, er eg som eg nemnde, redd for ei utvikling der det berre er kommers, at det berre er kva som svarar seg, som skal vera avgjerande. Me trur at jo meir me liberaliserer, jo større er faren for at samfunnsinteresser må vika for reine kost-nyttevurderingar. Difor har me no halde att i dei siste strukturendringene. Når det gjeld Vegvesenet, tykkjer eg at departementet har takla prosessen bra etter at dei gjorde eit feil vedtak. Me meiner framleis at vedtaket var feil, både fordi me meiner det er mogleg gjennom meir samfunnsstyring å ha ein divisjonsmodell og oppretthalda meir statleg produksjon, og fordi me meiner det var ein feil måte å gjera det på. Då det vart bestemt over bordet i fjor, ville me ha ein divisjonsmodell. Men dette fleirtalet bestemte at dei ville ha eit AS, og då tykkjer me den prosessen har vore takla ryddig. Ein kom litt seint i gang, og det var nokre ganske kraftige problem her i vår, men no har ein landa med noko som me kan leva godt med. Svaret til representanten på spørsmålet om kvifor Arbeidarpartiet er kritisk til den høgredreiinga som skjer i norsk politikk, er at det vel jammen seier seg sjølv. Det skulle berre mangla at ikkje Arbeidarpartiet var kritisk til ei høgredreiing med liberalisering på alle felt, med meir konkurranseutsetjing på alle felt. Det vil ikkje seia at ein er negativ til alle nye måtar å gjera det på. Når det gjeld OPS, har me ikkje vore imot det. Me har berre vilja ta det litt steg for steg, og no var me interesserte i å ta eit steg når det galdt Jærbanen, der me altså går føre Regjeringa.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Det er behov for vegar i dette landet. Eg har òg eg sett det på mange av desse turane rundt i fylka, men det er òg behov for andre samferdsleløysingar. Nasjonal transportplan er ikkje berre ein framdriftsplan, men ein heilskapleg plan. Han er ein bra reiskap dersom ein følgjer han opp. Eg er samd med Kenneth Svendsen i at me ikkje er gode nok. Eg tykkjer ikkje Arbeidarpartiet er gode nok til å følgja opp. Men det som står med lita skrift i Nasjonal transportplan, burde truleg anten takast vekk eller stå med stor skrift, nemleg at me kvart år skal vurdera kva det er økonomisk forsvarleg å bruka pengar på. Folk opplever det jo som reine lovnader at det i 2004 kjem noko her, og som eg sa, er Jærbanen og godsterminalen eksempel på det. Men så kjem ikkje pengane så tidleg som ein hadde tenkt, og då er mi vurdering førebels at anten må me kalla Nasjonal transportplan ein prioriteringsplan, eller så må me i større grad klara å følgja opp det me har lova. For eg er samd med representanten i at vår einaste trøyst er at det ikkje er så stor avstand mellom det me i Arbeiderpartiet har lova, og det me held, som det er for regjeringspartia. Det er den trøysta me har.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Her kan presidenten sjå korleis me har det: skjenn frå høgresida fordi me brukar for lite pengar til vegar, og skjenn frå venstresida fordi me brukar for lite pengar på jernbanen. Det er i grunnen akkurat der Arbeidarpartiet står. Me tykkjer begge delar er ganske viktig. Me klarar ikkje å prioritera vekk store samferdselsprosjekt, t.d. Lofast, fordi me skal ha meir pengar til jernbanen. Me tykkjer faktisk at Jærbanen og Lofast er like viktige. Med 200 mill. kr i tilleggsløyvingar la me difor inn 80 mill. kr til jernbanen. I andre omgang brukte me noko av dei til ekspressbussar og noko meir til kollektivsatstinga i storbyane, slik at kollektivprofilen ikkje er vesentleg dårlegare. Når det er sagt, må eg seia at eg i løpet av det siste året har vorte ein varm jernbaneven. Der trur eg at eg iallfall har fraksjonen med meg, nokre har kanskje vore det endå lenger. Eg håper verkeleg at me får lagt eit godt grunnlag for å laga gode planar, der det er samsvar mellom det me lovar, og det me i neste omgang kjem med av pengar, slik at me òg kan visa ei skikkeleg satsing på jernbanen framover, at me ikkje berre ser at det går nedanom og heim, og ikkje gjer noko med det. Eg tykkjer Sverige kan vera ein god modell for oss i så måte. Når det i eitt enkelt budsjett, der rammene er gjevne, er foreslått løyvingar til viktige prosjekt, er det mykje vanskelegare enn når me ser på dette i ein heilskap. Men som sagt: Prøver me å seia ja takk begge delar, vert det ikkje maksimalt korkje på jernbane eller veg.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Eg må vedgå at eg lurer på kor Kristeleg Folkeparti sitt engasjement er i det heile i dag, for ikkje er dei engasjerte i det dei var engasjerte i, og ikkje talar dei særleg varmt for det dei no held på med. Når representanten Holten snakkar om dette budsjettet som eit historisk lyft, ja, då må han ha små ambisjonar. Så til Østfold. Arbeidarpartiet – og det håpar eg at representanten Holten har merka seg – arbeider positivt for å finna løysingar i Østfold. Det er mange store utfordringar i fylket, men me har funne ei løysing når det gjeld E6. Me støttar Regjeringas forslag. Og når det gjeld E18, går me lenger enn Holten, for 15 mill. kr monnar ikkje det grann. Det dei treng, er å låna. Når Holten prøver å skulda på prosessen, er det mykje me må ta stilling til over bordet ganske fort. Eg minner om budsjettbehandlinga i fjor, der svære strukturelle reformer vart bestemte over bordet like før framlegginga av budsjettinnstillinga. Så det at representanten Holten ikkje kan ta stilling til at bompengeselskapet kan få låna pengar for å forskottera prosjektet utan meirkostnad for staten, skjønar eg ikkje. Og så er det mange Kristeleg Folkeparti-veljarar på Jæren – det var det i alle fall, no veit me ikkje heilt. Og då lurer eg på korleis Odd Holten vil svara sine partifeller på Jæren, som ynskjer å få eit dobbeltspor frå Stavanger til Sandnes, som ikkje minst ynskjer å få ein godsterminal på Ganddal så me får meir gods over på bane, og som ynskjer å få brukt pengane på ein fornuftig måte. Eg spør altså kvifor Holten og Kristeleg Folkeparti i dag vil stemma imot Arbeidarpartiet sitt forslag om akkurat dette.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Det er ikkje mange dagar ein får sleppa til så mange gonger i løpet av nokre timar. Eg vil fyrst takka representanten Ringstad for eit godt samarbeid, for så vidt òg det same med SV. Heilt frå i fjor haust har desse tre partia samarbeidd om veldig mange saker. Det er ikkje så lett for oss tre å verta samde om fordelinga jernbane/veg, men på strukturspørsmålsida klarar me veldig godt å verta samde. Eg vonar det samarbeidet kan førast vidare og utviklast vidare. SV skulda tidlegare i debatten Arbeidarpartiet for ikkje å følgja opp med pengar nok til jernbanen i høve til Nasjonal transportplan. Eg trur nok det er slik at SV har større problem med å følgja opp sjølv i høve til sine eigne lovnader. Og kanskje er det slik med Senterpartiet òg, at ein ikkje heilt klarar å følgja opp. Slik er me på mange måtar i same båt, kanskje med litt forskjellig tyngd på den ryggsekken me har på. Det me då kan vona, er at me fram til behandlinga av neste Nasjonal transportplan kan finna nokre grep som gjer at det me lovar, heng meir i hop med det me gjer. Eg må koma tilbake til Jærbanen. Det vart eit veldig mas, men det var faktisk ikkje berre fordi eg bur der dette gjeld. Det har faktisk vore ei sak for Arbeidarpartiet lenge før eg kom i samferdselskomiteen. Jæren er, eller var, ikkje berre fullt av Kristeleg Folkeparti-folk. Jæren er, eller var, fullt av senterpartifolk òg. I kommunen min har Senterpartiet hatt opp til 30 pst. av røystene. Eg lurer på korleis representanten Jorunn Ringstad vil svara partifellane sine heime når ho skal forklara kvifor ein går for ei utsetjing og ikkje for eit OPS-prosjekt, som ville bety at me kan koma i gang med godsterminalen og Jærbanen no, i ei rekkjefølgje der me får mest igjen for pengane.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Eg har merka meg at debatten i salen og for så vidt også behandlinga i komiteen i år har vore noko fredelegare enn i fjor og noko venlegare trass i at dei ideologiske skillelinene vert stadig tøffare og stadig klarare, og at det er høgresida som vinn òg i Regjeringa. Eg er ikkje så sikker på at Venstre kjenner seg vel med alt dette, heller ikkje med at ein skal samarbeida med Framstegspartiet for å oppnå den såkalla storsatsinga på kollektivtrafikken. Det vert nok endå dårlegare i fortsetjinga enn det ser ut til i år. Så min påstand er at iallfall partiet Venstre på dette feltet må ha valt feil partnar. Så vil eg minna statsråden om noko som har vore tema i fleire samanhengar, nemleg det å ta fleirtalet på alvor. Det er framleis fleirtalsmerknader der regjeringspartia ikkje inngår. Dersom ikkje det vert teke meir på alvor, risikerer ein dårlegare klima og fleire vedtak mot seg i ei slik sak. Det kan vera lurt å gje eit tilsvar på det fleirtalet ber om i denne salen, og ikkje berre oversjå det. Så vil eg spørja statsråden om kvifor ikkje Regjeringa vil ha avspark i eit OPS-prosjekt for godsterminalen på Jærbanen òg, som er den einaste logiske konsekvensen av dei svara departementet sjølv har gjeve. For kvar dag som går før me får eit nytt forslag om dette, tapar me i framdrifta, og me ligg altså allereie på etterskot. Det hadde vore ganske lurt: Det er lov å snu sjølv så seint i ein prosess. Så har eg nokre spørsmål knytte til Flytoget. Kan prioritet på flytogstrekninga seljast? Dersom ikkje: Korleis kan verdien av dette setjast til 412 mill. kr dersom det ikkje kan seljast? Og punkt tre: Statsråden sa at departementet si vurdering var at forslag II ikkje var i strid med EØS-avtalen. NSB seier det motsette. Er det heilt sikkert at det ikkje er i strid med EØS-avtalen?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-12-09:
Eg skjønar presidenten vil verta fort ferdig. Eg vil berre minna om at det er tre saker me handsamar, og at det ikkje er så godt å få gjort det så fort. Eg skal ha ein kommentar til dette med Østfold. Så skal eg stilla nokre heilt naudsynte spørsmål til statsråden som eg vonar ho kan svara på, elles har me problem med å veta kva me skal røysta for i kveld. Men fyrst om Østfold. Ord i merknaden er lite verdt, sa ein av representantane. Det er sant. Men noko som gjev høve til å låna pengar, er pengar. Det monnar ikkje med dei 15 mill. kr som vert løyvde i dag. Østfold ber om rett til å forskottera, og det er det me vil gje Østfold rett til, på visse vilkår. Når det gjeld Flytoget, kan eg visa til innlegget til Geir-Ketil Hansen, me er heilt på linje. Me ynskjer oss ei tettare tilknyting til NSB, med ein samordningsgevinst. Me veit at prioriteten for toget er ein av konkurransefaktorane. Det var det dei i Aftenposten fann då dei var på Oslo Sentralstasjon og spurde folk. Det var ikkje merkevarene, det var at toget kom på tida, og at det kom titt. Og det siste me vil, dersom fleirtalet skulle seia at Flytoget skal seljast, er å hindra at prioriteten kan seljast med. Det var vårt politiske mål. Og då har eg fem spørsmål til statsråden: Kva er kriteria for å gje prioritet på eit spor? Oppfyller strekninga for Flytoget, Oslo–Gardermoen, eventuelt Asker–Gardermoen, desse kriteria? Kan Flytoget AS seljast medfølgjande prioritet? Dersom det ikkje kan det, korleis kan verdien då fastsetjast til 412 mill. kr? Og er statsråden heilt sikker eller nokså sikker på at vedtakets II er mogleg i forhold til EØS-avtalen? Så har eg lyst til å stilla eit siste spørsmål som gjelder jernbanen, og det skal verta det aller siste: Må Stortinget gje klarsignal for at Jernbaneverket skal kunna begynna å planleggja godsterminalen og jernbanen organisert som eit OPS-prosjekt? Det betyr at om me ikkje får gjort det vedtaket i dag, må det tilbake til Stortinget.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-12-09:
Representanten Løvik sa at det var et svært godt samferdselsbudsjett. Jeg husker godt at ved utarbeidelsen av Nasjonal transportplan var Høyre høyt på banen og lovet at nå skulle det satses på samferdsel, spesielt skulle det satses på veibygging. I Sem-erklæringen ble lovnaden fulgt opp, 600 mill. kr skulle plusses på. Nå viser det seg dessverre at Nasjonal transportplan viser minus 1,2 milliarder kr på vei. Sem-erklæringen er overhodet ikke fulgt opp, og flere og flere er nå av den mening at dokumentet Nasjonal transportplan, som vi utarbeidet, kun er et papirvedtak og modent for å gå i papirkurven. Er representanten Løvik, som er leder av samferdselskomiteen, enig i at Nasjonal transportplan ikke blir fulgt opp?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-12-09:
Som vanlig har SV en høysang om kollektivtrafikken. Jeg skulle gjerne sluttet meg til en høysang om kollektivtrafikken, men jeg tror at den trafikken hadde gått bedre hvis politikerne hadde holdt fingrene unna fatet. Som vanlig fyrer SV løs på Fremskrittspartiet, og denne gangen for at Fremskrittspartiet vil legge ned Nordlandsbanen. Da har jeg et spørsmål til SV. NSB Gods bruker ikke sin egen bane. De kjører godset inn i Sverige på ARE-togene. Så kjører de gjennom hele Sverige, opp til Nord-Norge. Da er det litt forunderlig at det er Fremskrittspartiet som skal få skylden for at Nordlandsbanen blir nedlagt og at jernbanestrekningen ikke brukes, når NSB ikke engang selv bruker sin egen bane. Jeg kunne også nevnt flere jernbanestrekninger hvor NSB setter opp håpløse tider for å kjøre, eller som de ikke vil kjøre gods på i det hele tatt. Hvorfor vil ikke representanten Sørensen da rette kritikk mot NSBs bruk, og ikke bare legge all skylden på Fremskrittspartiet?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-12-09:
Fremover blir det spennende å se om alle ønsker som ligger bak de forslag som Fremskrittspartiet tidligere har fremmet, vil gå i oppfyllelse – om å tillate ekspressbusser å kjøre når de vil, og hvor de vil, om de får lov til å åpne sine dører der passasjerene, kundene, ønsker å gå på, og der de ønsker å gå av, om konkurranse på jernbanesporet, om anbud i ferjetrafikken, og om at Vegvesenet selv må konkurrere om sine oppdrag. De siste beskyttede monopoler har falt, og i dag er det vel ingen som savner verken NRK-monopolet eller Televerket. Vi får bare håpe at snuoperasjonen går hurtigst mulig. Innsparingspotensialet er stort, og norsk samferdsel trenger penger. Atter en gang må vi konstatere at vi dessverre har fått et bedrøvelig samferdselsbudsjett, og da tenker jeg selvsagt spesielt på veisektoren. Av den totale transporten innenlands står veitransporten for rundt 85 pst. av persontransporten, og for gods er andelen 50 pst. Nesten all øvrig godstransport går med båt. Jernbanen, som er det store satsingsområdet for de fleste, står ikke engang for 8 pst. av godstransporten. Fremskrittspartiet er veldig fornøyd med at vi nå har fått NSB AS, og vi er meget tilfreds med at de første strekningene nå legges ut på anbud. Men investeringstakten i stamveinettet blir som vanlig borte denne gangen også, mens noe alternativt transporttilbud ikke foreslås etablert. Vi er også veldig betenkt over at de ordinære bevilgninger til veiformål er så små som de er i dette budsjettet. Hadde vi brukt bare noen få oljemilliarder hvert år ekstra på infrastrukturen istedenfor å forsøke å investere i utenlandske aksjer, kunne Norge i dag hatt et godt utbygd veinett. Vi kunne hatt en moderne jernbane som fungerte, og vi kunne hatt verdens mest moderne flyplasser, med lave priser. I stedet har vi gamblet, og oljefondet har sunket. Å satse på ny og moderne infrastruktur hadde gitt Norge et fortrinn i fremtiden. Nå opplever vi dessverre at ikke bare vår kapital i utenlandske aksjer synker, men vår kapital i infrastrukturen synker også. Etterslepet blir dessverre verre og verre. Fremskrittspartiet har i sitt budsjett innsett dette. Vi ønsker å øke rassikringsposten med 200 mill. kr. For å øke drift og vedlikehold plusser vi på 800 mill. kr, og riksveiinvesteringer, både fylkesfordelt ramme og stamveinettet, øker vi med 2,8 milliarder kr. I tillegg kommer vårt utenlandsbudsjett, der vi har satt av 1,5 milliarder kr til veisektoren.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
Konsekvensen av flertallets budsjettforslag til bevilgninger til riksvegfergedrift blir at fergene får en redusert ramme. Kronebeløpet fra årets budsjett blir videreført, men kostnadsøkningen er ikke kompensert. Det betyr i realiteten en rammereduksjon på 5–6 pst. Fergedriften er en svært sentral del av infrastrukturen langs kysten for befolkningen og for næringslivet. Situasjonen innen fergesektoren er at vi har en svært gammel fergeflåte. I 2010 vil 121 av 190 skip være over 30 år. Behovet for fornying av flåten er stort, ikke minst på grunn av økte og skjerpede krav til sikkerhet. Det er i realiteten ikke bevilget penger til fornying av flåten i dette budsjettet. I Nasjonal transportplan er det lagt opp til 15 nye skip i transportplanperioden. Vi ligger langt bak de nasjonale servicemål med hensyn til rutefrekvens. I et fylke som f.eks. Nordland er bevilgningen bare nok til å dekke 20 pst. av målene, og det gjelder for svært mange andre fylker langs kysten. Det betyr kort og godt at fergene går for sjelden, og at de har for liten kapasitet. Til tross for det blir det i realiteten mindre penger til fergedrift neste år. Mitt spørsmål til komitelederen er: Bekymrer dette Høyre? Og hva vil Høyre gjøre for at befolkningen langs kysten skal få en moderne og oppegående fergedrift også i framtiden?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
Vi har en jernbane i Norge som i hovedsak er slik som den ble bygd for over 100 år siden. Behovet for oppussing og fornying av jernbanen er stort. I Nasjonal transportplan er det planlagt å investere 19 milliarder kr i infrastruktur på jernbane fram til 2012. Allerede nå ligger vi 6 milliarder kr etter denne planen. Norge er i ferd med å bli akterutseilt – en sinke – på jernbane. SV har prioritert å øke bevilgningen til jernbane med 940 mill. kr i sitt alternative budsjett. Innenfor den reduserte vedtatte rammen til samferdsel har vi omprioritert og økt jernbaneinvesteringen med 293 mill. kr. Arbeiderpartiet derimot har kun økt rammen til jernbaneinvestering i sitt alternative budsjett med 80 mill. kr, og innenfor den reduserte rammen er det ikke prioritert et eneste øre mer til jernbane. Dersom vi viderefører Arbeiderpartiets jernbanesatsing med 80 mill. kr pr. år i transportplanperioden, vil det bli knapt 1 milliard kr mer til jernbane. Det er ikke mye, og det ligger på det nivået som NSB kaller for saneringsalternativet. Mitt spørsmål til Arbeiderpartiet og Ausdal Starrfelt er: Hvorfor har ikke Arbeiderpartiet prioritert mer til jernbane i sitt alternative budsjett? Og hva vil Arbeiderpartiet gjøre for at vi skal klare å gjennomføre målene for jernbane i Nasjonal transportplan?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
I Fremskrittspartiets budsjett står det når det gjelder jernbane, må jeg nevne, at jernbane «kan være en effektiv løsning i områder med stor befolkningstetthet», og partiet konstaterer at «det er få slike områder i Norge». I Fremskrittspartiets alternative budsjett kuttes det med 1 milliard kr til jernbaneinvesteringer. Dersom denne prioriteringen innen samferdsel skulle videreføres i transportplanperioden, ville det bli 9 milliarder kr mindre til jernbane i perioden fram til 2012. Det vil være en rasering av norsk jernbane, og det vil gjøre Norge til en desidert sinke i Europa både i forhold til miljø og i forhold til infrastruktur generelt. Mer og mer av godstransporten i Europa skal nå over fra vei til båt og jernbane. I EU blir det nå ikke investert mer penger i vei, men derimot i jernbane. Det er min spådom – og mange med meg – at gods til Europa fra Norge de nærmeste fem-ti årene ikke vil komme fram dersom det ikke blir transportert på jernbane. Av godstransporten på strekninger i Norge der det går jernbane og vei parallelt, har jernbanen over 30 pst. markedsandel. På strekningen fra Bodø til Oslo har jernbanen 50 pst. markedsandel av gods. Denne godstransporten vil altså Fremskrittspartiet ha over fra jernbane til vei. Mitt spørsmål til Kenneth Svendsen blir: Har Fremskrittspartiet vurdert konsekvensen av sin jernbanepolitikk? Har man vurdert konsekvensen for befolkningen i byområdene – f.eks. en by som denne, Oslo – når hundrevis av nye trailere med gods skal komme inn til storbyene daglig, hundrevis flere?(Presidenten klubber.) Har man vurdert konsekvensene for næringslivet i distriktene, som ikke vil få fram sine varer til markedene? (Presidenten klubber.)
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
Oljekatastrofen utenfor kysten av Nord-Spania, hvor en oljetanker har havarert og oljelasten er i ferd med å sive i land langs spanskekysten, gjør et sterkt inntrykk. Denne katastrofen minner oss om den situasjonen som kan oppstå på norskekysten når oljetankere skal begynne å trafikkere kysten fra oljeterminalen i Murmansk. Jeg merket meg at skipperen på det norske spesialskipet som nå lenser olje der nede, uttalte til NRK – jeg mener det var på lørdag – at vi har ikke bedre oljeberedskap langs norskekysten enn de har i Spania, og hadde denne katastrofen skjedd utenfor Lofoten, hadde det samme skjedd her; vi hadde vært like hjelpeløse som de er der nede. Fiskeriministeren overtar nå ansvaret for den akutte beredskapen mot forurensning langs kysten. Jeg vil stille fiskeriministeren spørsmål om vi har en akuttberedskap god nok til å kunne håndtere et havari på norskekysten med en oljetanker slik som det vi har opplevd utenfor Nord-Spania. Det har i debatten om den situasjonen vi kan komme i, vært pekt på at vi har for dårlig slepebåtkapasitet i Nord-Norge. Det vil ta altfor lang tid for en slepebåt å nå fram til en havarert oljetanker. Jeg vil spørre fiskeriministeren om han kan kommentere også den påstanden. Og hvis påstanden stemmer, vil fiskeriministeren bidra til at vi får god nok slepebåtkapasitet?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-09:
Jeg har bedt om ordet for å kommentere Flytoget spesielt. Regjeringen foreslår å skille Flytoget ut fra NSB og gjøre det til et selvstendig statlig togselskap. De begrunner det med at det best vil sikre den suksessen Flytoget har vært, i framtiden. Jeg vil minne om at det er tre viktige grunner til at Flytoget har vært en suksess. Den ene grunnen er at Stortinget har prioritert Flytoget. Det er bevilget penger til investering i dobbeltspor på banen, og forholdene er lagt til rette for prioritet for Flytoget. Stortinget har prioritert Flytoget. Dernest er det slik at NSB-konsernet har prioritert Flytoget som en del av konsernet. Det er gitt prioritet, og det er satset på at selskapet skulle utvikle seg og fylle den oppgaven det har fått. Det har de maktet. For det tredje har de ansatte som jobber på Flytoget, aktivt bidratt til at det har blitt en suksess. Det er hovedgrunnene til at Flytoget kan vise til disse tallene og den markedsandelen de har på transport til og fra Gardermoen. Når vi går imot utskilling av Flytoget, er det fordi vi mener at denne suksessen ikke er garantert å bli videreført hvis Flytoget blir et selvstendig togselskap. For en utskilling fra NSB-konsernet er i realiteten en konkurranseutsetting av Flytoget. Det vil, selv om flertallet på Stortinget vedtar at Flytoget fortsatt skal ha prioritet på flytogbanen, ikke være hundre prosent sikkerhet for at det vil skje i framtiden. Konkurransereglene innenfor EU vil kunne bidra til at NSB, som nå vil bli en konkurrent til Flytoget, vil kunne gjøre krav på å trafikkere deler av Gardermobanen. Derfor vil det blir hengende en usikkerhet om Flytoget i framtiden vil kunne få prioritet. For det andre er det den økonomiske situasjonen. Det er ikke godtgjort at dette vil bli økonomisk vellykket for Flytoget. De vil derimot få økte kostnader ved en utskillelse, bl.a. vil man ikke kunne høste de fordeler av samordning mellom drift, vedlikehold og rutetider som man ville ha hvis de var en del av NSB-konsernet. Nå vil de få økte kostnader på disse områdene. For det tredje vil det medføre økte momskostnader. Ved en utskillelse har Regjeringen beregnet det til 8 mill. kr i første omgang – altså en økonomisk svekkelse av Flytogets økonomi ved en utskillelse. Derfor må man lete veldig lenge for å finne gode og rasjonelle argumenter for at staten skal bruke over en halv milliard for å kjøpe Flytoget av NSB.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2002-12-09:
Representanten Ausdal Starrfelt kom inn på at Regjeringen lovet gull og grønne skoger for et år siden. Jeg vil si til representanten Ausdal Starrfelt at jeg er stolt over det budsjettet som ligger her i dag, fra samferdselskomiteen. Det er en kraftig økning, og hvis Ausdal Starrfelt har gått inn og sett på de strukturendringene som er foretatt i løpet av dette året, har hun sett at det er historisk. Det vi ser, er at de midlene vi sparer gjennom omstilling og konkurranseutsetting, får vi igjen ved at vi får mer vei for pengene. Jeg syntes det var en tankevekker at ikke Ausdal Starrfelt nevnte denne store omstillingen som har skjedd i løpet av dette året, og jeg tror det har én grunn: De går motvillig med på strukturendringer. Det skal helst være som før. Det undrer meg litt når jeg hører den kritikken som mange ganger kommer i forbindelse med de endringer som blir foretatt. Regjeringen Stoltenberg foreslo i 2002-budsjettet å gi Regjeringen fullmakt til å omgjøre Jernbaneverkets forretningsområder til AS. Da lurer jeg på hvorfor det hele veien skal være så kritiske holdninger til de endringer som denne regjeringen foretar. Høyre gikk i Nasjonal transportplan inn for å vurdere OPS-utbygging av Mosseveien i tunnel. Arbeiderpartiet gikk imot. Det er derfor positivt å se i dag at Arbeiderpartiet har snudd og nå sikrer flertall for en slik vurdering. Jeg vil gjerne spørre Ausdal Starrfelt: Hva er det som har gjort at Arbeiderpartiet har snudd?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-09:
I forrige periode reiste samferdselskomiteen rundt i landet og besøkte alle fylkene. Vi så på vegstrekninger og på hvor behovet var for vegbygging etc. I denne perioden har vi startet på den samme runddansen. Vi har vært i flere fylker og sett på behovet for bygging av veger. Det utarbeides planer, og når Nasjonal transportplan er vedtatt – og i den ligger det også forslag fra de forskjellige partiene om hva de har tenkt å gjøre de neste fire årene – så er det første de forskjellige partiene gjør, å løpe fra sine løfter. Jeg synes svaret fra Løvik til Nistad var interessant: Man skylder på hverandre. Jeg hørte også at representanten Ausdal Starrfelt skylder på Høyre fordi de ikke har oppfylt sine løfter. Men ansvaret for å holde løfter ligger vel hos det enkelte parti som lover noe? Da er det jo forunderlig at både Arbeiderpartiet og Høyre kjører et rått løp der de beskylder hverandre for ikke å holde løfter. Ingen av dem oppfyller sine løfter. De løper fra sine løfter så fort som føttene klarer å bære dem. Mine spørsmål er: Er ikke de løftene som gis til folk av de enkelte parti, i hvert fall fra Arbeiderpartiet og Høyre, i Nasjonal transportplan, i realiteten å holde folk for narr? Hvorfor oppfyller ikke Arbeiderpartiet sine egne løfter? Jeg håper jeg får et konkret svar på det, og ikke et slikt som Løvik gav da han gikk til frontalangrep i den tro at angrep er det beste forsvar.