Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2007-05-08:
Vi skal nå behandle Riksrevisjonens rapport om den årlige kontroll med bruk av statens midler, det som var bevilget på budsjettet for 2005. Med andre ord: Mye av det jeg skal si nå, handler altså om den forrige regjeringens budsjettoppfølging. Riksrevisjonen har også i 2005 avdekket alvorlige feil og mangler i Barne- og likestillingsdepartementets økonomiforvaltning. Regnskapet viser betydelige inntekter på såkalte nullbudsjetterte inntektsposter. Hele 94 mill. kr fra disse postene ble i 2005 benyttet til å dekke andre merutgifter eller forklare underdekning på andre poster. Dette er et klart brudd med Stortingets forutsetninger. Jeg tar det for gitt at forholdet nå er brakt i orden for 2006, og imøteser Riksrevisjonens tilbakerapportering om dette, som vi antageligvis får neste år. Alle barn skal ha rett til gode oppvekstvilkår. Vi må aldri la barn bli en salderingspost i et budsjett. Ingen, uavhengig av hvor de bor i landet, skal måtte oppleve omsorgssvikt, vold eller mobbing uten at noen raskt griper inn. Barnevernsreformen som overførte ansvaret til staten, var, slik en enstemmig komite slår fast, et viktig skritt for å gi disse barna et bedre tilbud. Riksrevisjonens undersøkelse avdekker betydelige overskridelser på flere budsjettposter under Bufetat – dette på tross av tilleggsbevilgninger i to omganger i løpet av året. En samlet komite stiller derfor spørsmål ved realismen i departementets budsjettering for 2005. Uttalelsene, både fra tidligere og nåværende barneminister, i den høringen komiteen gjennomførte og de forhold Riksrevisjonen har pekt på i Dokument nr. 1, viser at reformen var underbudsjettert og for dårlig forberedt fra departementets side. Spørsmålet vi må stille oss i dag, er derfor om man nå har skaffet seg tilstrekkelig oversikt over og kunnskap om behovene, slik at vi kan føle oss trygge på at barna får det tilbudet de trenger. Det tror jeg det er grunnlag for å si at vi er trygge på nå. Jeg vet at dette er et hovedfokus som statsråd Bekkemellem har. Jeg har merket meg at statsråden også mener at departementet nå har tatt det styringsgrepet som hun mener det er forsvarlig å gjøre, og at hun har iverksatt en gjennomgang av det statlige barnevernet. Det er bra. Jeg ser fram til å lese resultatet av den gjennomgangen av barnevernet som ECON har foretatt. Klare og reflekterte styringssignaler fra departementet og en god dialog mellom departementet og etaten er nødvendige forutsetninger for å lykkes. Det har jeg også tro på at de vil. Et av Bufetats mål har vært å redusere andelen av akuttplasseringer i forhold til antall institusjonsplasseringer totalt. Dette er et riktig, men også et veldig krevende mål, fordi det er kommunene eller fylkesnemndene som har vedtakskompetansen, som da selvfølgelig også påfører ekstra, men nødvendige, utgifter. Riksrevisjonens gjennomgang har avdekket alvorlige brudd også på anskaffelsesreglementet. Jeg vil benytte denne anledningen til å understreke det ansvaret hver enkelt som disponerer midler på vegne av fellesskapet, har for at regelverket følges. Komiteen viser i sine merknader til at kravet om planer for å dekke aktuelle og framtidige behov for institusjonsplasser ikke er innfridd, men at departementet opplyser at slike er under utarbeidelse. Det er også bra. De mange historiene om overgrep og svikt i omsorgen for barn som var i barnevernets varetekt i vår nære fortid, er en viktig påminnelse om samfunnets ansvar for å føre kontroll med alle de institusjonene barnevernet benytter. En samlet komite forutsetter at det er etablert tilfredsstillende kontrollrutiner også for de institusjonene som drives av de ideelle organisasjonene, og at avtalene med disse reforhandles etter en felles mal i tråd med forutsetningene ved statens overtakelse av ansvaret for barnevernet. Oppsummert viser Riksrevisjonens gjennomgang og vår høring at Bufetat står overfor store utfordringer, og at det er bedring fra forrige år, men at det fortsatt er en del å ta tak i. Jeg forutsetter at både departementet og Riksrevisjonen følger denne utviklingen nøye. La meg til slutt understreke at barnevernet skal være til hjelp og støtte for barn som trenger det. Det skal aldri være en salderingspost. Det kan ikke være slik at vi velger dårlige eller ingen tilbud i det hele tatt fordi vi ikke kan bevilge de nødvendige midler. Dette er også en henstilling til finansministeren, som nå sitter i salen. Men skal Stortinget kunne bidra til å støtte opp om barnevernet, må vi være sikre på at departementet og Finansdepartementet har den fulle oversikt over finansieringsbehov koblet opp mot de faglige og administrative utfordringer etaten står overfor.