Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-11:
Først vil jeg få ta opp det forslaget som står i innstillingen. SV mener at folk skal få velge hvor de vil bo, men det er et samfunnsansvar å gjøre det mulig for dem å foreta det valget i full frihet. De store ulikhetene i levekår i Norge går ikke mellom by og land, de går mellom fattig og rik både i bygd og by. SV tror ikke at folk i hovedsak flytter fra bygda fordi det er så fælt og fattigslig og ille å bo der, men fordi de hver dag får tusen forskjellige signaler om at framtida finnes et annet sted, og at alt går så mye bedre i sentrale områder. Alle disse signalene som blir gitt, særlig til ungdommen, tror vi er med på å skape en forståelse av at på bygda nytter det ingenting. Distriktspolitikken handler om å gi like gode utviklingsvilkår og framtidsmuligheter for hele landet. Da blir f.eks. et tiltak som bredbåndsatsing for hele landet viktig. Og hvis vi tenker oss en familie i etableringsfasen som skal finne et sted å bo: Hva ville de se etter? Hvilke kvaliteter ville de lete etter i tillegg til det å ha en jobb? Jeg tror at en familie ville lete etter et sted der de hadde barnehageplass til en pris de kunne overkomme, der skolen var god, framtidsrettet og mangfoldig, og ikke minst der det var et kultur- og fritidstilbud som var spennende og interessant. Jeg har ganske mye kontakt med ungdomsgenerasjonen, og de forteller meg når de flytter fra bygda, at de flytter ut – og de flytter ikke hjem igjen – fordi kulturtilbudene er dårlige. I tidligere meldinger og debatter har jeg registrert at både sentrumspartiene og Arbeiderpartiet har vært mer opptatt av kultur som distriktsutvikler enn de er i denne omgangen, og jeg kunne tenke meg å utfordre dem litt til kanskje å si noe mer om ikke dette er en innfallsvinkel som er viktig for moderne mennesker, om ikke kultur- og opplevelsessiden i hverdagen er viktigere nå enn bare fokuseringen på arbeidsplasser. SV mener at distriktspolitiske hensyn må inn i alle store beslutninger. Det har vært sagt i dag at man har brukt fryktelig mye ressurser på distriktspolitikk, og allikevel har flyttestrømmen gått den gale vegen. Ja, den har gjort det, i noen tilfeller fordi folk har hatt frie valg og har ønsket å flytte, men for en del kommer det av at man har tatt mange store beslutninger som har virket sentraliserende, og så har man brukt distriktspolitiske virkemidler for å prøve å bøte på skadene av den politikken man har ført på sektorene. Dette er en av grunnene til at SV er medforslagsstiller til et forslag der man skal få utredet de distriktspolitiske virkningene av vedtak før en vedtar dem, slik at en kjenner til konsekvensene av dem og eventuelt kan bremse, fatte andre vedtak eller få en oversikt over hvilke andre distriktspolitiske tiltak en må gå inn med for å rette opp skadene. Vi tror at en må ta en fight med makttunge og pengesterke interesser. SV har aldri trodd at markedskreftene kan ordne opp med dette. Markedskreftene er sentraliserende i seg sjøl, så hvis man ønsker å ta hensyn til noe annet enn sentrum og dem som har flest penger, er man altså nødt til å bruke noen politiske virkemidler for å få det til. Ellers vil disse hensynene komme bakerst, og myndighetene blir nødt til å reparere skadene. SV tar også til orde for å legge prinsippføringer for utdanning, spesielt IT-utdanning og IT-satsing i offentlig regi. Det er også sentrumspartiene med på. Vi mener at denne satsingen må bli tung, og den må bli desentralisert i sitt vesen. Det er umulig å skvise slike nye satsinger inn på de sylslanke høgskolebudsjettene som man nå har, og det kan heller ikke avspises med forskningsmidler på linje med det som er norsk offentlig standard i dag. Hvis vi sier at utdanning, forskning, informasjon og teknologi skal være framtida, må vi altså gjøre det skikkelig. Det nytter ikke med noe pusleri. Hvis det skal være distriktsutvikleren, må vi sørge for at denne satsingen kommer først i distriktene. De viktigste ressursene i distriktene er mennesker. Da blir befolkningsnedgang et stort problem, og kompetanseheving og kultur desto viktigere. Utdanning er det viktigste strategiske virkemiddel både for dem som vil gi enkeltmennesket mer makt og styring over sitt eget liv, og for dem som vil gi ulike deler av landet mer makt over sin framtid. Det har vært sagt mye om utdanning. SV mener at utdanning er noe av det viktigste vi kan satse på, og da betyr de kommunale budsjettene mye. Slik som underskuddene nå er i kommunesektoren, er det ikke mulig for kommunene å satse nok på skolen til at den skal kunne bli god nok og gi barn og ungdom nok opplevelser av at de får skikkelige tilbud også i utkanten. Det var også noe av det jeg tok opp i stad da det dreide seg om kultur. Dette dreier seg også om å gi ungdom og barn opplevelser av å være med på spennende og utviklende ting og et minne om en oppvekst som var spennende og rik, noe man kunne tenke seg å flytte tilbake til og la sine barn få en del av. Slik sett har en kultursatsing et langsiktig og bredt perspektiv. Så foreslår SV at fylker og fylkeskommuner sjøl skal få lov til å bestemme hva de distriktspolitiske midlene skal brukes til. Det er vi alene om, og det forundrer meg veldig, for det går jo nettopp på at man i distriktene sjøl vet hvor skoen trykker, hvor man har behov for en ekstra innsats. Vi mener at hvis man ønsker å bruke distriktspolitiske midler også til primæroppgavene, skal det være muligheter til det, for man må sjøl kunne få bestemme hva som er mest hensiktsmessig. SV la i SND-debatten på fredag fram forslag om at SNDs rammer for tilskudd og risikolån bør økes. SND har i årsrapportene i hvert fall siden 1997 pekt på at det er svært mange bedrifter som ikke kommer i gang, fordi det ikke er tilskudd nok, og fordi rammen for risikolån er for liten. Senest har jo risikolånepotten blitt økt gjennom ulike forslag fra Regjeringen i ettertid, etter at budsjettet er lagt. SV ser det som svært viktig å hjelpe de bedriftene og de gründerne som har en idé, til å kunne få etablere seg. Derfor ser vi det som helt uhensiktsmessig at rammene på disse områdene skal være så små at man må si nei til gode prosjekter, og det står helt entydig i SNDs årsrapporter at det er gode prosjekter som har livets rett, som ikke kommer opp og stå fordi man mangler nok risikovillig kapital. Da er SV mer villig til å bruke ganske mye mer penger der, og så er SV innstilt på at når bedrifter går godt, bør de være med og dra lasset. Det er riktig at samfunnet da skal være med og høste av den gevinsten de får. Så skal jeg gå inn på et tema som kanskje kommer veldig i bakleksa når vi diskuterer distriktspolitikk, og det er innlandet. Distriktspolitikk blir veldig ofte bare kyst og mye Nord-Norge, og det er riktig, for det er mange problemer der. Men innlandet har på en annen måte ikke fått den samme plassen – og kan ikke få det heller – fordi det der ikke er så mye fiskeri og heller ikke så mye havbruk, og olje og gass ligger også i havet. Men innlandet har mange ressurser. Når det gjelder landbruk, har flere vært inne på at det er viktig at landbruket får levekår som gjør at innlandet kan bestå. Men innlandet har også en viktig ressurs som heter bioenergi. Bioenergi er miljøvennlig energi, og vi trenger mer miljøvennlig energi. Derfor kan innlandet bidra med noe positivt i forhold til å utvikle det. Det vil gi arbeidsplasser i innlandet, men ikke minst vil innlandet få mulighet til å være en del av det å utvikle en moderne energi som er miljøvennlig og framtidsrettet. Slik sett ville jeg håpet at flere kunne vært med og støttet forslaget som går på å få fram prosjekter når det gjelder dette, fordi dette kan bli en viktig distriktsutvikler for en innlandsnæring som på den måten kunne få lov til å være en del av en moderne teknologi som er under full utvikling, som ikke bare vil komme distriktene til gode, men også miljøet.