trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Jeg må igjen understreke at vi i SV er veldig glad for at vi har kommet fram til dette, og jeg vil også gi en stor takk til alle dem som har satt karriere og arbeidsliv på spill og virkelig satt denne saken på dagsordenen en gang for alle. Det har vært avgjørende, og det viser at når folk der ute organiserer seg og tar opp saker, kan det også føre til varige endringer. Men så har vi i denne debatten sett en del eksempler på de manglende ambisjonene regjeringen dessverre har i dagens likestillingspolitikk. En del av debatten som stadig vender tilbake, er dette evige spørsmålet om utredninger av tiltak vi alle burde være enige om er nødvendige nå. Saken om lavterskelhåndheving mot seksuell trakassering er det store eksemplet på det. Jeg synes egentlig at statsråden i sitt innlegg slapp katta litt ut av sekken når det gjelder hvorfor dette tar så innmari lang tid å få til. Statsråden peker på at det er så komplisert, det handler om innsigelser og reservasjoner knyttet til å innføre dette, og at vi derfor nå må utsette enda et år å innføre et så viktig tiltak. Men dette spørsmålet er godt utredet – det må vi en gang for alle kunne slå fast. Skjeie-utvalget fra 2012 er ett eksempel på en klar og tydelig anbefaling om at dette må vi innføre. Siden har FNs kvinnekomité anbefalt oss å gjøre det. Vi har altså fått beskjed fra FN om å innføre det, vi har fått beskjed fra Likestillingsombudet om å innføre det, på høring i denne komiteen fikk vi tydelig beskjed fra samtlige høringsinstanser – bortsett fra NHO – om å innføre det, og metoo-bevegelsen har så til de grader satt dette på dagsordenen. Saken må da være inderlig klar nå, men likevel må det nok en gang utsettes, det må nok en gang utredes, slik som med så mange andre tiltak fra denne regjeringen på likestillingsfeltet. Det synes jeg er veldig synd. Så peker statsråden selv på det store arbeidsgiveransvaret her. Ja, det er et arbeidsgiveransvar, det er vi helt enige om, men det er også et politisk ansvar. Derfor er det så leit at statsrådens parti og resten av regjeringen nå stemmer ned eksplisitt å forankre seksuell trakassering i HMS-bestemmelsen og sette i gang et systematisk arbeid med verneombudene, og ikke minst også å kartlegge det i arbeidslivet for å finne ut hvilke årsaker som ligger bak. Også det synes jeg er synd. Nå har Stortinget vist at vi tar grep, og jeg håper virkelig at vi også ellers får fortgang i likestillingspolitikken i tiden framover.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2018-04-12:
Regjeringen har i sin plattform at de har en nullvisjon for marin forsøpling, og det er veldig bra. Kristelig Folkeparti støtter fullt ut opp om det, for plasten er en trussel mot livet i havet. Men vi vil også utfordre barne- og likestillingsministeren og regjeringen – og for så vidt Stortinget også – til å ha en nullvisjon for seksuell trakassering, fordi det utgjør en trussel mot likeverdet mellom menn og kvinner. Nå har vi altså behandlet disse Dokument 8-forslagene, og vi er blitt enige om fire forslag. Men ser statsråden for seg, hvis hun deler Kristelig Folkepartis tanker om en nullvisjon, at det må flere tiltak til? For det er vel ikke slik at det er Stortinget og det Stortinget har foreslått, som skal være sluttstreken og den røde streken? Jeg håper at regjeringen også har ambisjoner om å komme tilbake med flere tiltak som kan få oss i riktig retning.
Seher Aydar (Rødt), 2018-04-12:
Tall fra Statens arbeidsmiljøinstitutt viser at over 120 000 arbeidstakere opplever seksuell trakassering på jobb en eller flere ganger i måneden. Forskningen fra Fafo viser at flere av dem som har blitt utsatt for trakassering på jobb, sier at de få psykiske problemer av det, og de vurderer å slutte i jobben. Vi vet at omfanget er stort, det har vært mange opprop fra ulike bransjer, men likevel velger regjeringspartiene ikke å støtte forslag som går direkte på arbeidsliv. Så mitt spørsmål er: Hva vil regjeringen gjøre for å bekjempe seksuell trakassering i arbeidslivet? Jeg vil understreke at jeg ikke spør om hvem andre som har ansvar for å gjøre noe, men hva regjeringen skal gjøre.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-04-12:
Det er viktig for oss å sørge for at mindre bedrifter, som brukte mye ressurser på å rapportere om likestilling, heller bruker tiden sin på å arbeide aktivt for likestilling. Vi er mer opptatt av handling, å sørge for at det faktisk ikke skjer seksuell trakassering og brudd på likestilling på arbeidsplassen, enn at man skal rapportere om det. Men nå er regjeringen i full gang med å utrede – og sende på høring – aktivitetsplikten, som jeg vet at representanten er godt orientert om. Og vi vil komme tilbake til Stortinget med et forslag om hvordan arbeidsgiverne skal settes bedre i stand til å ivareta likestillingsperspektivet, samtidig som man også sørger for at det er ubyråkratiske og kostnadseffektive tiltak.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-04-12:
Ja, det første jeg gjorde som barne- og likestillingsminister var jo nettopp å invitere til en stor innspillskonferanse for veldig mange bransjer, for jeg ville ha konkrete tiltak. Det fikk jeg. Jeg inviterte også alle partiene på Stortinget til å komme på mitt kontor for å diskutere hvordan vi sammen kunne stille oss bak et forslag som alle kunne leve godt med. Derfor er jeg veldig glad for at komiteen har samlet seg om i hvert fall tre forslag. Jeg tror det er et viktig signal. Som kulturminister inviterte jeg alle bransjene innenfor min portefølje til møte på kontoret for å høre hva de gjorde selv. For det er til syvende og sist deres eget ansvar – arbeidsgiverne, lederne i organisasjonene – å iverksette tiltak, å forebygge, men også å slå ned på at det skjer. Det å endre kultur tar tid, og det er ikke slik at det bare løses med mer penger. Kulturlivet kom og ba om mer, 5 mill. kr tror jeg det var de ønsket, for å slå ned på og arbeide mot seksuell trakassering – jeg tror ikke det er så enkelt(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-04-12:
Jeg har lyst til å berømme SV for både initiativet og forslaget som de legger frem, og, ikke minst, for den konstruktive samarbeidslinjen som SV legger seg på i disse sakene. Grunnen til at regjeringspartiene ikke ønsker å gå inn på forslaget knyttet til HMS, er at arbeidsmiljøloven allerede fastsetter et forbud mot alle former for trakassering og annen utilbørlig opptreden i lovverket i dag, og vi mener derfor at det er ivaretatt på en god måte. Jeg understreker igjen at det er den enkelte arbeidsgiver som har ansvaret for risikovurdering og nødvendig oppfølging av sin virksomhet. Det ansvaret er det viktig at vi understreker, og jeg mener at det forslaget som SV da stemmer for i dag, er veldig godt ivaretatt i lovverket slik det er.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-04-12:
Jeg har lyst til å takke Kristelig Folkeparti for den konstruktive tilnærmingen de har til dette samarbeidet, og forståelsen Kristelig Folkeparti har for at dette er kompliserte saker. Når vi er opptatt av å ivareta rettssikkerheten både til den som varsler, og til den det blir varslet om, krever det arbeid. Jeg tror alle forstår at metoo-saken har gitt oss en forståelse for at vi aldri kan slå oss til ro med at vi har gjort nok. Vi må alltid bli bedre, og vi må alltid jobbe systematisk med dette. Jeg tror at et veldig viktig tiltak er å styrke seksualundervisningen i skolen. For dette handler om å gi elevene og barna våre forståelse av grensesetting, av egen seksualitet og av hva som faktisk ikke er lov å gjøre mot en annen. Det handler om menneskeverdet. Det handler om respekten for hverandre. Derfor er jeg glad for at Kunnskapsdepartementet nå stiller Utdanningsdirektoratet spørsmål om å komme tilbake til hvordan vi kan ivareta en styrket seksualundervisning på en best mulig måte, og iverksette dette i skolen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-04-12:
For det første er det enhver statsråds ansvar å følge opp dette på sitt felt. Jeg tror det er veldig avgjørende at partene i arbeidslivet tar dette på største alvor. Der vet jeg at dette er et tema, og at man nå er i gang med å lage en ny veileder eller i hvert fall informasjon om hvilke retningslinjer man skal ha, hvordan man skal følge opp slike saker, og hvilken plikt man har som arbeidsgiver til å følge opp. Jeg tror at informasjon og kunnskap om dette er veldig viktig. Samtidig er det viktigste som har skjedd, metoo-kampanjen; Den har gjort noe med holdningene våre. Nå er det forståelse for at når en medarbeider kommer og melder om en sak, skal det ikke lenger bare harseleres bort eller man skal bruke maktkamp som et argument for ikke å ta tak i det. Jeg tror arbeidsgivere nå har en helt annen tilnærming til dette, og at vi kommer til å se stor endring – at det har blitt et før og et etter metoo.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-04-12:
Jeg har lyst til å understreke at regjeringen er godt i gang med å se på forslaget om et lavterskeltilbud, men det er viktig for oss at det er gode forslag vi peker på når vi skal fremme det for Stortinget. Samtidig er det sånn at det å gi myndighet til å ilegge oppreisning og erstatning i enkle saksforhold heller ikke vil være en automatisk konsekvens av at nemnda får myndighet til å håndheve saken, for nemnda må ha håndhevingskompetanse for å kunne ilegge oppreisning. Det har man ikke i dag. De må ha myndighet til å kunne konstatere lovovertredelse for i det hele tatt å kunne vurdere oppreisning. Derfor er denne saken mer komplisert enn som så. Det er ikke slik at fordi vi har blitt anbefalt å gå for dette forslaget, kan vi uten videre fremme det på Stortinget. Jeg ber om forståelse også fra Stortingets side for at selv om man har ønsket å få seg fremlagt et forslag fra regjeringen, så skal forslaget være godt utredet og begrunnet – vi må vite at dette er et forslag som vil ivareta ofrene og også ivareta rettssikkerheten for dem det meldes og varsles om, på en god måte. Så har jeg lyst til å si at i dag samler Stortinget seg om viktige forslag. Vi står sammen, og Stortinget og regjeringen sier tydelig at seksuell trakassering ikke er akseptabelt. Vi iverksetter tiltak for å forebygge, nemlig gjennom å styrke seksualundervisningen i skolen. Vi styrker veilednings- og hjelpetilbud for de ofrene som er utsatt for seksuell trakassering, og vi sørger for å avdekke omfanget i skolen. Da hadde jeg forventet at Arbeiderpartiet fremfor å gå på autopilot og komme med den samme reglen om at dette er en regjering som ikke er opptatt av likestilling, heller prøvde å løfte blikket litt og vise alle der ute som har stått frem med sine historier, som har opplevd seksuell trakassering, at her står politikerne i Norge sammen og skal jobbe videre for å slå ned på seksuell trakassering, forebygge at det ikke skal skje, og står sammen om tiltak som vil virke. Det er viktig å understreke også for meg at det ikke er over med dette. Vi skal kontinuerlig jobbe med å motarbeide holdninger som viser at man ikke har respekt for hverandre. Men jeg hadde håpet at Arbeiderpartiet for en gangs skyld kunne være konstruktiv i en så viktig sak, og heller løfte frem det positive i det som nå skjer, og som Stortinget stiller seg bak.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
At representanten Hjemdal fra Fremskrittspartiet åpner sitt innlegg med å kritisere Arbeiderpartiet og beskylder oss for svartmaling, var vel ingen stor overraskelse. Det gjør Fremskrittspartiet i nesten alle sine innlegg. Men når hun så forteller oss at hun vil holde seg for god til småligheter i debatten, og fortsetter med å angripe SV og kobler inn en gammel sak som har absolutt ingenting – og jeg understreker: ingenting – med seksuell trakassering å gjøre, og det i Stortinget, så er det vel vanskelig å se at det er mulig å legge seg på et noe særlig lavere debattnivå. Representanten Ørmen Johnsen gjorde en visitt til representanten Henriksen i sitt innlegg og var tydeligvis noe fornærmet over at Arbeiderpartiet mente at regjeringspartiene gjør for lite, at det tar for lang tid, og at det utsettes. At representanten mener det, er greit. Men når hun legger til at Arbeiderpartiet med dette ødelegger noe av saken, blir vel det å skyte litt over mål. Arbeidet mot seksuell trakassering er viktig, og derfor er Arbeiderpartiet i dag med på flere gode forslag som ville ha styrket arbeidet med denne saken, fra i dag. Vi synes det er synd at saken tar for lang tid og utsettes, men det får vi da – ser det ut som – ta til etterretning.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
I forbindelse med at Christine Meyer ble utnevnt til direktør i Statistisk sentralbyrå, var det ganske sterke og tunge krefter som antydet at dette kunne se ut som en politisk ansettelse med utgangspunkt i en endret politisk kurs for SSB. I den sammenhengen har jeg et kort spørsmål, for det er riktig som statsråden sa, det er ingen som har beklaget at den prosessen ble stoppet. Men jeg har et konkret spørsmål: Mener statsråden at det var en riktig ansettelse?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Noe av grunnlaget for spørsmålet er, som jeg var inne på i min innledning, at det har vært konsensus om SSB. Det har vært bred enighet om at frontfagmodellen i Norge er viktig, at det har betydning for sentrale lønnsoppgjør og stor betydning for hvordan norsk økonomi utvikler seg. Da er det en kjent sak at det finnes andre miljøer som f.eks. er mer for de såkalte DSGE-modellene, og som står for en annen politisk retning. Mange mente at det kunne være tilfellet med Christine Meyer – da hun ble ansatt. Da er spørsmålet mitt: Er statsråden enig i at det Holden III-utvalget pekte på når det gjelder frontfagmodellen, og den modellen vi har for lønnsoppgjørene i Norge – altså et sentralt element i den norske modellen – og SSBs rolle i det, er noe som bør videreføres?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Betyr det at vi da kan være trygge på, i tråd med innstillingens forslag til vedtak II, at vi inntil det har vært en demokratisk debatt, heller ikke i den daglige utviklingen i SSB eller i forholdet mellom SSB og Finansdepartementet, vil se noen overgang til de mer – noen vil si – politiserte modellene som DSGE er et samlebegrep for? Vi kan altså være trygg på at det modellapparatet som har tjent det norske samfunnet godt i mange tiår, vil bli videreført, og i hvert fall ikke endret før det har vært en demokratisk debatt?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Da har Stortingets vedtak virket.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-04-12:
Det er vel ikkje tvil om at me er einige om at det var rett å stoppa prosessen. Det me utfordrar på, er heller at det har verka som om departementet heia på prosessen i for lang tid før det vart sagt stopp. Tidlegare forskingsdirektør Kjetil Telle sa i høyringa at Finansdepartementet kan instruera SSB til analysar av kva slags problemstillingar ein vil. Samtidig er det like klart at Finansdepartementet ikkje kan instruera SSB i kva konklusjonane på analysane skal vera. Er statsråden samd i ei slik vurdering?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-04-12:
Men Telle sa noko meir i den samanhengen. Han sa: «Men når Finansdepartementet pålegger oss å bruke en spesifikk metode og i tillegg påvirker hvem vi setter til å gjøre jobben, vil det i realiteten også kunne være forutbestemt hva konklusjonen blir.» Synest statsråden då at det er rart om me vert usikre på dei resultata som SSB kjem fram til?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-04-12:
Men eg oppfattar ikkje at du svarer på spørsmålet mitt. Når tidlegare forskingsdirektør kan seia at departementet pålegg oss å bruka ein spesifikk metode og påverkar kven som skal gjera jobben, vil det òg påverka kva konklusjonen vert.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Det er veldig artig å høyre på innlegget til statsråden, ho fortset å servere ei alternativ forteljing. Problemet er ikkje at departementet ikkje har gripe inn. Problemet er at departementet absolutt har gripe inn, og gjennom heile prosessen vore tett på SSB og heile omorganiseringsprosessen, men så plutseleg snur i oktober og står for noko anna. Eit lukkeleg resultat, men det er ein snuoperasjon frå departementet si side. Med bakgrunn i at eit fleirtal på Stortinget no rett og slett ikkje trur på den forklaringa som finansministeren har kome med – det er ikkje noko truverd bak den tidslinja departementet har servert, eit fleirtal på trur ikkje på ho – korleis opplever finansministeren å ikkje bli trudd på noko så vesentleg som korleis årssakssamanhengane er?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Det er jo blankt feil. Departementet har ikkje vore tydeleg heile vegen på at ein skulle vente på Statistikklovutvalet. I det no famøse prinsippnotatet til styret i SSB i slutten av april – departementet var eksplisitt med å forfatte det – seier dei at denne omorganiseringa skal fortsetje uavhengig av lovforslaget. Det er faktum i denne saka. Men det verkar som om finansministeren berre ser bort ifrå dei tinga som ikkje stemmer overeins med hovudforklaringa hennar. Det må Stortinget berre ta til etterretning at vi har ein finansminister som har eit slikt forhold til fakta. Eg ynskjer å stille eit spørsmål til dette med tillit, for eg synest det var uklart kva finansministeren la i det, for i svarbrevet seier finansministeren at det ikkje er hennar plass å uttrykkje tillit eller mistillit. Var det gale av finansministeren å uttrykke mistillit?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Poenget her er at det er heilt irrelevant om statsråden føler på noka som helst form for tillit eller mistillit. Ein kan gjerne kjenne på det privat, men det er heilt irrelevant i den posisjonen ein har som statsråd, å kjenne på det når personen er nemnd opp av Kongen i statsråd. Det er poenget her. Eg synest innlegget til statsråden skapar ei usikkerheit om finansministeren vil opptre korrekt i høve til lova. Det er heilt irrelevant om finansministeren opplever det eine eller det andre – mistillit her eller der. Spørsmålet mitt er igjen: Var det gale av finansministeren å uttrykkje mistillit med dei openberre konsekvensane dette vil ha for sjefen i SSB?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Det rette svaret på spørsmålet når, la oss seie, ein representant i Stortinget spør om finansministeren har tillit eller ikkje, hadde vore at det er ikkje min plass å uttrykke mistillit eller tillit til ein person som er nemnd opp av Kongen i statsråd. Men det gjorde finansministeren med dei konsekvensar det fekk. Dette er direkte i strid med korleis ein skal oppfatte lova og den rolla finansministeren har. Eg spør igjen – for eg synest svarbrevet er utmerkt på dessa områda, men eg synest ikkje førestillinga til finansministeren her i stortingssalen er det, ho skapar ny usikkerheit – var det riktig eller gale av finansministeren å fremje mistillit mot den tidlegare SSB-sjefen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Eg skal kome med ei lita overrasking og gi ros til statsråden for å ha rydda opp i noko som lenge har vore uklart. Det som eg synest er veldig positivt med FHF, er at det ikkje er ein del av den «normale» forskingstildelinga, at det har ei tilknyting til næringa, og at det ikkje berre blir ein del av den store tildelinga av dei andre forskingsmidlane som vi har i dette landet. Det er i seg sjølv ein lengre diskusjon. Det som eg meiner er negativt med FHF, er at dei har ein dårleg anskaffingspraksis, som er for lite gjennomsiktig, som er vanskeleg å ettergå, og som gjer at det er grunn til å vere spørjande til om inntektene frå denne avgifta blir brukte på riktig måte. Derfor har vi eit forslag om å få vurdert desse tinga og få forslag om det. Kva er responsen til ministeren på det spørsmålet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Der fekk statsråden litt kort tid til å forklare seg. Eg kunne godt tenke meg å høyre vidare om akkurat det, for det er jo akkurat det som bl.a. FFA har påpeikt, dei har vore kritiske til heile systemet rundt anskaffingane. Det eine er openheit rundt alle prosjekta, men det er dette med å ha anskaffingslogg osv., ting som denne representanten ikkje kjenner til, men som er eit bestemt krav i forskinga, slik at ein veit at tildeling av midlar faktisk har blitt gjort verkeleg transparent, og at avgjerder om tildelingar har vore transparente. Har det vore ein del av den dialogen som ministeren har hatt, at ein vil krevje det av det nye aksjeselskapet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Eg vil da, etter den runden vi no har hatt, justere forslaget ut frå det som var føreslått, slik at «foreslå tiltak» blir erstatta med «vurdere tiltak», heilt i tråd med det som er statsrådens signal i spørsmålsrunden.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Det ser ut til at vi kan bli einige her. Det vi da føreslår, er: «Stortinget ber regjeringen vurdere tiltak som kan styrke åpenheten rundt forvaltningen av FHFs forskningsmidler.»
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
På det tidspunktet vi ansatte Christine Meyer, var det med veldig klare rammer for hva en ny direktør skulle gjøre, bl.a. omstille og effektivisere Statistisk sentralbyrå. På det tidspunktet mente jeg at det var en riktig ansettelse. Jeg har lyst til å understreke at den ikke var politisk. Vi mente at hun var faglig kvalifisert. Dessverre fikk denne saken det utfallet den fikk. Det skyldes først og fremst at hun ikke gjorde det jeg forventer av etatsledere, nemlig at de lytter til og følger opp de stillingssignalene som kommer fra departementet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Ja, det er jeg helt enig i. Det er noe av det som har vært viktig for meg og departementet gjennom hele denne prosessen. Vi har sagt at også SSB må effektiviseres og omorganiseres. Men vi har hele tiden understreket betydningen av å ivareta samfunnsoppdraget, betydningen av å ikke forskuttere Statistikklovutvalgets anbefalinger og konklusjoner. Med det mener jeg at vi også har vært veldig tydelig på den rollen som TBU og andre har – altså som SSB har i forhold til det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Ja.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Jeg er glad for at alle synes å være enige om at det var riktig å stoppe prosessen da den ble stoppet. Men jeg er uenig i at Finansdepartementet brukte for lang tid på å komme dit. Jeg mener at vi i den skriftlige styringsdialogen var veldig tydelige på at ja, SSB skal omorganiseres og effektiviseres, men innenfor de rammene som vi var veldig tydelige på å trekke, nemlig at man ikke skulle forskuttere Statistikklovutvalget, og at man skulle hegne om samfunnsoppdraget. Når det gjelder spørsmålet om hva vi kan instruere i, er det selvfølgelig veldig klart avgrenset. Det gjelder særlig det faglige innholdet som produseres fra byråets side. Men vi må ikke glemme at noe av den myndighetsutøvelsen som SSB har, er delegert fra departementet og kan trekkes tilbake.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Jeg tror vi alle er helt enige om at det som leveres og produseres fra Statistisk sentralbyrås side, skal nyte bred tillit fra alle parter i samfunnet, uansett hvilket politisk ståsted man har, eller hva man akter å bruke dette til. Det er helt ualminnelig viktig at den uavhengigheten nyter tillit i alle leire. Det har alltid vært viktig for meg å sikre uavhengigheten, og jeg opplever at det samme kommer til uttrykk fra Stortinget.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Men det mener jeg vi ikke har gjort. Det har selvfølgelig vært viktig for Finansdepartementet å hegne om en del av modellene som er avgjørende viktige for at SSB skal kunne levere på samfunnsoppdraget sitt. Det opplever jeg heller ikke at det er uenighet om. Den modellbeskyttelsen er vi i vår fulle rett til å gjøre. Men noe av det som ble problematisk i denne sammenhengen, var at man skilte modellene og produsentene av modellene fra hverandre. Da vil det være lite hensiktsmessig å opprettholde modellene, all den tid de ikke kunne opereres.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
For det første serverer jeg ikke en alternativ fortelling, verken til kontrollkomiteen eller i Stortinget. Det er helt riktig at departementet har vært tett på denne prosessen hele veien. Det er helt riktig at departementet hele veien har advart mot å gjennomføre for store omorganiseringer, som ville stille samfunnsoppdraget i fare eller som skulle forskuttere Statistikklovutvalget. Dette har vi vært klare og tydelige på hele veien. Men vi har også vært klare og tydelige på behovet for å effektivisere og omorganisere Statistisk sentralbyrå. Det er et eierdepartements oppgave å være i tett dialog med sine underliggende etater, ofte å sikre og passe på at de følger opp de styringssignalene de får gjennom tildelingsbrev og gjennom de omforente referatene, som er den skriftlige styringsdialogen mellom et departement og en etat. Jeg opplever ikke at vi har snudd i det hele tatt, men vi måtte stoppe dette når våre innsigelser ikke ble hørt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
La meg først si at jeg er uenig i representanten Fylkesnes’ beskrivelse av dette. Når det gjelder dette prinsippnotatet, forsøkte Finansdepartementet å komme med synspunkter og innspill som Meyer ikke tok inn. Det er også verdt å merke seg. Men når det gjelder spørsmålet om tillit, ble jeg bedt om, også fra Stortinget, å gi uttrykk for om jeg hadde tillit eller ikke hadde tillit til at Christine Meyer var den rette personen til å fortsette å lede SSB fremover. På et tidspunkt var jeg nødt til å gi uttrykk for det, og det gjorde jeg.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Det kan ikke ha vært irrelevant, all den tid jeg ble stilt spørsmål om dette fra Stortingets talerstol. På det tidspunktet var jeg heller ikke ferdig med prosessen og ga også uttrykk for det fra Stortingets talerstol, at jeg var i en prosess som jeg måtte ferdigstille. Jeg ga uttrykk for at jeg ikke lenger hadde tillit. Men det var Christine Meyer som valgte å gå av, noe jeg også – som jeg sa i mitt innlegg – mener var riktig at hun gjorde, slik saken hadde utviklet seg.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Jeg mener det var helt riktig av meg å gi uttrykk for at jeg ikke lenger hadde tillit til at hun var den riktige personen til å fortsette å lede SSB fremover. I kjølvannet av det valgte Christine Meyer å trekke seg, og det mener jeg var et riktig utfall av det. Men representanten Knag Fylkesnes sa i sitt forrige spørsmål noe om hvorvidt denne statsråden vil forholde seg til loven. Ja, selvfølgelig skal jeg forholde meg til loven. Det må alle statsråder gjøre.
Svein Harberg (Høyre), 2018-04-12:
Høyres syn i saken er jo redegjort for, bl.a. ved representanten Flølo, så jeg skal ikke bruke så mye tid på det. Ei heller skal jeg gå igjennom tidslinjen en gang til, for jeg tror den er godt referert i salen. Noen kommentarer er likevel på sin plass. Komiteen har gjort en grundig jobb. Vi har hatt to høringer, og det har vært mye kommunikasjon mellom departementet og komiteen. Likevel synes jeg å kunne se at det er en litt underlig bruk av de opplysningene vi har fått. Jeg synes å kunne se at når vi har stilt spørsmål rundt dialog, så brukes det som svar på styringsdialog, eller motsatt. For det er mange typer dialog. Når det snakkes om referater, notater og omforente referater, brukes svarene om hverandre. Det har vært litt frustrerende i saken, og jeg vil bare understreke at det er viktig å skille mellom enkeltpersoners referater og notater og omforente referater, som har en helt annen posisjon i en slik dialog. Likeledes har det vært et gjennomgående tema om omstillingen er stoppet. Det er et faktum at direktøren i SSB fikk i oppdrag å drive omstilling. Deler av den omstillingen har gått sin gang og blitt gjennomført, mens det er deler av omstillingen denne diskusjonen egentlig dreier seg om. Til sist til spørsmålet om når det er riktig å sette ned foten. Jeg har hatt gleden av å være med og følge utviklingen av fire barn. Jeg kan i hvert fall si at etterpåklokskapen har økt betydelig i løpet av de årene jeg har fulgt dem, og jeg synes det er viktig å minne om at en i ettertid kanskje kan si at noen skulle ha satt ned foten på et annet tidspunkt – tidligere eller senere – men det synes jeg blir litt underlig å ta med. Jeg tror alle handler i god tro og i god mening når de gir signaler om at en lar ting gå videre. Kontroll- og konstitusjonskomiteens oppgave er å se bakover på det som har skjedd. Det har vi tatt på alvor, og det har vi gjort grundig i denne saken. Men det er også viktig å se framover, og jeg synes det er bra at en av konklusjonene, altså romertallsvedtak II, ser framover. Denne saken har åpenbart behov for en gjennomgang og avklaring av roller og mandater rundt Statistisk sentralbyrå, ikke minst styrets posisjon – jeg hadde nær sagt hvis det skal være et styre – hvilken rolle skal de ha, og hvordan skal de være involvert? Det har flere talere tatt opp. Det grunnleggende er: Hvordan skal vi sikre tillit til det SSB leverer? Jeg er veldig glad for at komitélederen har presisert at når dette skal følges opp videre – og det skal det jo – er det fagkomiteene som skal arbeide med det. Det er ikke kontroll- og konstitusjonskomiteens oppgave. Når vi nå vedtar II i dag om en åpen, demokratisk debatt, herunder en sak i Stortinget, gjør det at Stortinget gjennom fagkomiteene får lov til å gjøre en vurdering av de tiltakene som foreslås, og kan stille seg bak dem eller gjøre andre vedtak, som selvfølgelig departementet da følger opp. Det er nok for meg det viktigste resultatet av denne runden.
Julia Wong (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Vi er den første generasjonen som merker klimaendringene, og vi er den siste som kan gjøre noe med det, sa Obama. Nå tilhører jeg kanskje ikke helt den samme generasjonen som Obama og de fleste her på Stortinget, men i framtiden vil vi likevel, som samme periode med politikere på Stortinget, bli dømt for våre politiske grep for klimaet i denne perioden. Et av de enkleste virkemidlene vi kan ta i bruk for å redusere utslipp av klimagasser, er nettopp høye krav i offentlige beslutninger. Staten må gå foran med klima- og miljøvennlige valg i offentlige innkjøp, og det er det heldigvis tverrpolitisk enighet om. Det er ingen tvil om at Difi har god kompetanse på området, men det trengs å styrkes ytterligere, og det er det også tverrpolitisk enighet om. Det er behov for å styrke Difis avdeling for offentlige anskaffelser ytterligere sammenlignet med den svake satsingen som regjeringen legger opp til. Per i dag er det ikke mulig å lese fra Difis websider om nøkkeltall og statistikk, hvor stor andel av innkjøpene som er grønne. For videre arbeid er det viktig at Stortinget får årlige tilbakemeldinger om hvor stor andel av offentlige anskaffelser som oppfyller kravet om 30 pst. vekting av klima- og miljøhensyn, i henhold til forskriften. I Difis rapport om kartlegging av miljøkrav i offentlige anskaffelser for 2015, fra 2016, viser det seg at kun 0,4 pst. av anskaffelser faktisk har vektet miljø med 30 pst. eller mer. Dette er kun 1 av rundt 250 utlysninger i utvalget for studien. Offentlige anskaffelser bidrar fortsatt til klimagassutslipp på rundt 12 mill. tonn CO 2 årlig. Gevinstanalyser fra Oslo Economics, i samarbeid med Cicero og Inventura, ti eksempler på grønne anskaffelser, viser en reduksjon i klimagassutslipp på hele 70 pst. Disse eksemplene lykkes i å lede leverandørmarkedet til å tilby mer miljøvennlige alternativer når det gjelder kjøretøy, tjenester og bygg. I to av tilfellene ble faktisk driftskostnadene redusert. Ved å være frampå og tilrettelegge mer for grønne anskaffelser kan samtidig miljøvennlig teknologi utvikles og kostnader i framtiden reduseres. Derfor er det synd at regjeringen og næringsministeren viser manglende vilje til kraftigere handling. Det kan man gjøre ved å styrke offentlige innkjøperes kompetanse og i forbindelse med statsbudsjettet for 2019 innføre en ny ordning med risikoavlastning, for å styrke offentlige innkjøp som fokuserer på innovasjon og klima- og miljøvennlige anskaffelser. Det er bakgrunnen for forslaget. Det hadde klimaet vært tjent med. For vi merker allerede konsekvensene av klimaendringer, og vi må gjøre noe med det nå.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-04-12:
Eg kan jo starta med å ta opp dei to forslaga som òg Senterpartiet står bak. Så vil eg takka saksordføraren for jobben. Det er ingen tvil om at det er viktig å vektleggja miljøomsyn ved offentlege innkjøp, det er ingen tvil om at offentlege innkjøp er såpass store at det vil vera eigna til å påverka leverandørar og marknaden. Eg meiner at det er gjort mykje bra i Stortinget på området dei seinare åra. Me har endra lova om offentlege anskaffingar, og me ventar på ei stortingsmelding om offentlege anskaffingar. Det som er viktig for Senterpartiet, er at me greier dette samtidig som me kjempar mot byråkrati og sikrar at det framleis er eit mangfald av leverandørar. Arbeidarpartiet og Miljøpartiet Dei Grøne la opphavleg fram fire forslag. Senterpartiet syntest at to av desse var gode. Det gjeld forslaget om å styrkja kompetansen til dei som gjer innkjøpa, og forslaget om i større grad enn i dag å tilby risikoavlasting. Ein kunne jo ha lagt til eit tiltak til som eg ikkje trur Stortinget kan vedta, men større sjølvtillit hos offentlege innkjøparar trur eg det er rom for. Senterpartiet var kritiske til dei opphavlege forslaga nr. 2 og 3, frå Arbeidarpartiet og Miljøpartiet Dei Grøne. Me meiner dei var byråkratiske, og me skal vera forsiktige med å vedta ting under tittelen grøne innkjøp – for kva tid er eit innkjøp grønt, og kva tid er det ikkje lenger grønt? Eg meiner det er ryddigare å halda seg til omgrep som «miljøvenlege», og då i forstanden meir miljøvenlege enn det som er standard vare. Me er òg glade for at Arbeidarpartiet sjølv har sett at dei forslaga Senterpartiet syntest var dårlege, var dårlege, og at dei ikkje har fremja dei, slik at me no har to forslag som kjem til votering i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-04-12:
Berre for å knyta ein kort kommentar til det lause forslaget frå SV: Dette er ei problemstilling som komiteen i innstillinga si òg er inne på, og eg meiner at med dei endringane som representanten føreslo, er dette eit godt forslag og ei bestilling som ein trygt kan be regjeringa om å vurdera. Elles er saka i seg sjølv ryddig og grei og treng ikkje ytterlegare kommentarar.
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-04-12:
Jeg vil på lik linje med de foregående gi en takk til saksordføreren for en utmerket redegjørelse for saken. Det er ingen tvil om at mange ting selvfølgelig kan bli mye bedre, men det er jo litt slik at de forslagene som tas opp her, er under arbeid per i dag. Jeg synes ikke minst det forrige innlegget, fra representanten Knag Fylkesnes, var litt merkelig. Selvsagt er det mange paradokser, men det er heller ikke til å komme fra – synes jeg – at det offentlige for så vidt har begynt å strekke seg. I de periodene jeg har hatt en god dialog med det offentlige, ikke minst med kommunene, har jeg sett en betydelig framgang i både fylkeskommuner og kommuner med hensyn til å tenke miljø og klima – ikke minst når det gjelder bilparkene, der det er elbiler i mye større grad enn det var tidligere. Jeg synes det ville være å prate litt ned den jobben som kommuner og fylkeskommuner faktisk har gjort så langt. Så kan en si at alt kan bli bedre. Ja, det er ingen tvil om det, men her vil jeg på mange måter være enig i det representanten Pollestad sa. En skal være litt forsiktig med tanke på at dette samtidig blir en byråkratisk tiger, at vi vedtar så mye at det etter hvert ikke er mulig å konsumere for det offentlige. Jeg tror at vi nå må ta de bitene som vi er i gang med å jobbe med, og der det stort sett går sin klare gang, men vi skal være utålmodige og få dette på plass. Jeg tror ikke nøkkelen er at en lager enda mer byråkrati. Det tror jeg på mange måter vil være en hemsko for å få de rette grepene. Jeg tror at det vi allerede har gjort, må få virke. Så får vi hele tiden evaluere og vurdere, for målsettingen er selvfølgelig enda mer miljø- og klimatilpasning i det offentlige. Så er det dog slik at den beste innovasjonen ofte skjer i et samspill mellom private og offentlige. Den innovasjonen som skjer i det offentlige, må ofte lene seg på de private for å få de innovative, gode løsningene. Det kan ofte være et problem hvis en ikke er villig til også å se på mulighetene som ligger i privat sektor.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-04-12:
Offentlig sektor har en betydelig kjøpermakt gjennom årlige innkjøp for 481 mrd. kr. Det tilsvarer 15 pst. av samlet BNP. Hvis det offentlige velger å stille krav om grønne løsninger, vil det være med på å skape både innovasjon og et marked generelt for grønne produkt og tjenester. Det offentlige kan på den måten være en sterk driver for nye løsninger. De siste årene er dette kommet høyere på agendaen, bl.a. gjennom ny anskaffelseslov. Det er likevel fortsatt rom for forbedringer og kunnskapsutvikling innenfor offentlig innkjøpskompetanse. Hvis det offentlige er bevisst og systematisk ved offentlige innkjøp, kan dette bidra til økt modenhet og innovasjon hos ulike leverandører. Intensjonen i forslaget som Stortinget har til behandling i dag, er derfor god. Likevel er Kristelig Folkeparti av den oppfatning at intensjonen i forslaget alt er ivaretatt i pågående arbeid. Mindretallet i komiteen fremmer forslag om at Stortinget skal be regjeringen om å igangsette et arbeid for å styrke offentlige innkjøperes kompetanse for å sikre reell innovasjon, klima- og miljøvektlegging gjennom offentlige anskaffelser. Slik vi ser det, er dette utfordringer og oppgaver som i dag i all hovedsak blir ivaretatt av Direktoratet for forvaltning og IKT. Budsjettet til Difi ble styrket med 15 mill. kr fra 2017, nettopp for å bygge opp kompetanse på grønne anskaffelser og gi veiledning til offentlige innkjøpere om hvordan de kan ta miljøhensyn i valg av produkt og leverandører. Vi merker oss også at Difi i november 2017 etablerte det såkalte anskaffelsesakademiet, i samarbeid med de største organisasjonene i arbeidslivet, KS og høyskole- og universitetssektoren. Hensikten med dette tiltaket er å bygge kompetanse om offentlige anskaffelser, der miljøhensyn i anskaffelsesprosessene er et sentralt element. Målet er å opprette en rammemaster i offentlige anskaffelser og styrke etterutdanning og forskning på dette fagområdet. Når det gjelder statistikk og målinger på anskaffelsesområdet, er det også et prioritert område og en sentral oppgave i Difi. Det ble utført nullpunktsmålinger i forbindelse med den nye satsingen på grønne anskaffelser, og Difi vil rapportere utviklingen når det gjelder grønne og klimavennlige anskaffelser til Kommunal- og moderniseringsdepartementet annethvert år. Det anser vi i Kristelig Folkeparti å være tilstrekkelig sett i lys av at anskaffelsesprosesser nødvendigvis tar tid. Jeg tror at regjeringen ved å følge opp og videreutvikle det arbeidet som nå foregår i Difi, har valgt riktig spor for å nå de målsettingene som en samlet komité stiller seg bak. Videre registrerer vi at det alt er igangsatt en utredning om hvordan en risikoordning for offentlige anskaffelser kan utformes. På dette grunnlaget kommer altså Kristelig Folkeparti ikke til å støtte forslagene, men avvente resultatet som kommer ut av de igangsatte prosessene.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-12:
Det sies at «What you measure is what you get». Jeg er glad for at statsråden tar opp det med overgangen fra regelverk, som nå er forbedret gjennom ny anskaffelseslov og forskrift, til praksis i de mange tusen offentlige innkjøpsfunksjonene vi har. I det opprinnelige forslaget er det nettopp derfor fremmet en oppfordring om at det skal rapporteres på dette som en del av den årlige rapporteringen. På den måten kan det løftes til et strategisk, praktisk nivå i de mange offentlige virksomhetene. Det argumenteres det mot både fra statsråden i hans svar og fra komiteen. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan vil man gjennomføre en endring i praksis hvis man ikke får rapportering, måling og tilbakemelding på forbedring? Det er jo det som skaper motivasjon og kulturendring i praksis.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-12:
Forskning viser, gjentatt i flere studier, at det viktige er ikke lenger verken regelverk eller nødvendigvis bare målinger, men overgangen til å få løftet det opp til et større strategisk nivå. Når forskningen f.eks. viser at bare én av 244 anskaffelser vektet miljø med 30 pst., mener da statsråden at den forskningen er feil, at det skjer nok? Eller mener han at den innsatsen som regjeringen nå gjør, er tilstrekkelig for å løfte dette opp med de få midlene som er bevilget til Difi – de nevnte 15 mill. kr og de 10 mill. kr til leverandørutviklingsprogrammet?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-04-12:
Fra flere representanter i denne debatten – fra både Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre – ble det nevnt at dette kunne gi mer byråkratisering, men når vi ser hva forskerne har kommet til når de har sett på offentlige innkjøpsprosesser, er det som sagt særlig to gjenværende barrierer. Det ene er kompetanse, som vi har snakket nok om, det andre er ledelsesfokuset. Derfor vil jeg særlig løfte fram det opprinnelige forslag nr. 2 i representantforslaget: «Stortinget ber regjeringen årlig rapportere om andelen grønne offentlige anskaffelser.» I næringsministerens svar til komiteen av 26. januar vises det kun til arbeid som pågår internt i Difi med statistikkutvikling. Det som trengs for å løse dette, er en strategisk satsing på grønne anskaffelser, og at den innføres i alle offentlige virksomheter, ikke bare i Difi. Forskning viser at det er ledergruppene i disse virksomhetene som trengs å bevisstgjøres når det gjelder andelen av sine anskaffelser. Det finnes mange gode innkjøpere rundt omkring som av og til tar gode miljø- og klimahensyn, men ofte ignoreres det av den gjenværende organisasjonen. Ved at ledelsen da tvinges til å bevisstgjøres og rapportere til sine eiere, tvinges det fram en strategisk satsing, ikke en byråkratisk satsing. Så både forskere og Miljøpartiet De Grønne understreker at det er viktig også for Stortinget å få årlige tilbakemeldinger på i hvilken grad den forskriften vi har vedtatt om krav til minimum 30 pst. miljøvekting i alle offentlige anbud der det er relevant, etterleves. Vi vet ikke det i dag. Det er nemlig umulig å lese seg til dette på Difis websider om nøkkeltall og statistikk, hvor stor andel av innkjøpene som faktisk er grønne. Det som derfor trengs, er et forsterket strategisk ledelsesfokus på grønne anskaffelser. Dette kan realiseres i alle offentlige virksomheter, bl.a. gjennom rapporteringskrav i allerede etablerte rapportingsprosesser. Dette kan gjøres uten å øke byråkratiet. Det vil tvert imot lede til mer strategiske innkjøp på sikt, etter hvert som man løfter grønne innkjøp opp og integrerer dem i virksomhetsideen og virksomhetsplanleggingen. Med det oppfordrer jeg alle til å stemme for forslagene i dag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-04-12:
Jeg tenkte jeg skulle lese opp fra mitt brev med svar til Stortinget, og så kan man vurdere om det er å argumentere mot: «Arbeidet med statistikk og måling på anskaffelsesområdet er en prioritert oppgave i Difi, også for grønne anskaffelser. I forbindelse med den nye satsingen på grønne anskaffelser ble det gjennomført nullpunktsmålinger av hvilke krav som blir stilt i anskaffelser av transport og bygg. Difi har som mål at kravene som skal stilles skal heves fra nullpunktsnivået. Dette skal rapporteres inn til Kommunal- og moderniseringsdepartementet hvert andre år.» Og så begrunner man hvorfor det ikke er hensiktsmessig å måle det inn hvert eneste år. Det er altså starten på dette. Dette jobbes det også med, og man kan måle, sjekke og teste på andre områder. Det er jeg mer enn åpen for. Det stortingsflertallet i dag sier, er vel at det er fint å ha en debatt for å få en underveisvurdering fra regjeringen, men det er ikke alltid nødvendig å vedta en gang til det regjeringen allerede jobber med.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-04-12:
For det første er det ikke sånn at det er disse 10 mill. kr og 15 mill. kr som er hele regjeringens politikk, som jeg også redegjorde for i svaret mitt. For det andre er det ingen grunn til å tro at denne forskningen er feil. For det tredje er jeg helt enig i representantens analyse. Jeg tror egentlig at vi står overfor en problemstilling som handler litt om det man på engelsk sier slik: «Culture eats structure for breakfast». Jeg er veldig enig med representanten fra MDG i at et av problemene her er at hvis man har innkjøpsmiljøer som sitter og forvalter nærmest en teknisk oppgave basert på noen kriterier, bl.a. at man skal få god verdi for skattebetalernes penger, som er viktig, og ikke hever dette opp til et politisk eller strategisk nivå, ja da får man nettopp den typen lite innovative, ofte lite grønne anskaffelser. For å gjøre noe med det tror jeg ikke vi kan finregulere oss frem. Det er nettopp derfor hele innfallsvinkelen til regjeringen er kompetanse, kunnskap og statistikk, men også programmer for å få endret adferd og kultur.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-04-12:
Så fort som vi klarer å lage en god melding. Det er alltid svaret. Den vil selvfølgelig bli varslet i Stortinget på forhånd, slik man gjør, men jeg kan ikke si noe mer om det nå. Jeg tror, som jeg sier, det er veldig fornuftig å ha mulighet til å få løypemeldinger fra regjeringen både gjennom saker som er til behandling, og selvfølgelig gjennom spørsmål. Alt dette vil tas inn i en større sammenheng i forbindelse med stortingsmeldingen om offentlige anskaffelser. Hvis Stortinget vedtar noe regjeringen allerede holder på med, som er det stortingsflertallet egentlig sier at man skal, er det litt som smør på flesk. Jeg er opptatt av dette. Dette er regjeringens politikk, en samlet regjering står bak det. Alle partier på Stortinget er opptatt av problemstillingen. Vi er godt i gang, men på ingen måte ferdig.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Før jeg kom inn på Stortinget, var jeg regionpolitiker og fikk lov til å være med på prosessen med å få den første batteridrevne fergen da vi var i posisjon. Jeg prøvde samtidig å få fylkespolitikerne engasjert for å få den første batteridrevne passasjerbåten mellom Askøy og Bergen, men den gang var det Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre som styrte fylkeskommunen. Veldig mye går på usikkerhet, kultur og kunnskap blant dem som sitter og styrer, når det gjelder innovasjon og anbud. Spørsmålet er, for jeg opplever at Stortinget er overmoden for å få den saken: Når får vi meldingen?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Takk til komiteen for godt arbeid! Et bredt flertall i næringskomiteen støtter den foreslåtte endringen av Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfonds tilknytningsform til departementet fra forvaltningsorgan til statlig aksjeselskap. Vi mener at et statlig aksjeselskap er en ryddig organisasjonsform som gir god eierstyring og selskapsledelse samt klare ansvarslinjer i virksomheten. Næringskomiteen presiserer at det bare er tilknytningsformen som endres, ikke forskningsfondets formål og virksomhet. Forskningsfondet ble opprettet i 2001 for å styrke forskning og bidra til økt verdiskaping, miljøtilpasning og nyskaping i fiskeri- og havbruksnæringen. Det er næringen selv som finansierer forskningsfondet, med en FoU-avgift fastsatt av departementet til 0,3 pst. av eksportverdien av fisk og fiskevarer. Forslaget har vært på bred høring. Partene har vært tydelige på at det må sikres bred kompetanse fra næringen i styret, og at ordningen med at partene selv foreslår kandidater til styret, skal videreføres. Næringskomiteen mener det er viktig at avgiften og bruken av midlene har god legitimitet i fiskeri- og havbruksnæringen, og sammensetningen av styret er derfor sentral i den sammenheng. Vi mener derfor at dagens ordning for oppnevning og sammensetning av styret skal videreføres. Komiteen presiserer at det ikke skal tas utbytte fra selskapet, og at det også må inn i vedtektene.