Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2009-06-08:
Jeg vil først replisere litt til representanten Micaelsen: Det vil ikke bli noen industripakke når man inngår kontrakt med Lockheed Martin – amerikanske myndigheter og amerikansk lov tillater det ikke. Har vi de beste produktene, kan det godt være at de kan selges, og kanskje vi kan klare å balansere det, men det blir ingen slik industripakke som svenskene hadde i sine planer. Regjeringen har bestemt at F-35 skal velges. Forsvarsministeren har i høringer med komiteen betegnet kampflysaken som en nedvalgsak. Regjeringen ønsker å gå inn i en forhandlingsprosess med Lockheed Martin, i tråd med anbefalingen fra flyvåpenet. Da har man altså én type fly å forhandle om og ett firma å forhandle med, og det er en dårlig forhandlingsprosess. Kjøpet av disse flyene er det største enkeltkjøpet nasjonen Norge noen gang har foretatt. Vi i Fremskrittspartiet er svært opptatt av at det skal være en rettferdig og åpen konkurranse mellom alle tilbyderne. Det har vi gitt uttrykk for både overfor dagens regjering og overfor tidligere regjering. At Eurofighter trakk sitt veldig gode produkt fra konkurransen, viste at prosessen kanskje ikke var helt slik den burde ha vært. Selv om Eurofighter trakk seg frivillig, stusset vi i Fremskrittspartiet over det. Regjeringens prosess for anskaffelse av nye kampfly har hele tiden vært lite transparent. Det eneste en kan si, er at datoen for når St.prp. nr. 36 skulle komme, ble overholdt. En måned tidligere hadde statsministeren og forsvarsministeren kommet med nyheten på tv og radio: Regjeringen hadde valgt det Lockheed Martin-produserte kampflyet F-35 som sitt nye kampfly. Dette flyet hadde klart alle forhåndsbestemte tester fra den norske forespørselen, mens JAS Gripen bare hadde klart én av fire. I tillegg, og det forundrer vi oss over, var F-35 det billigste alternativet. Fremskrittspartiet mener at den framlagte dokumentasjonen i denne sak ikke gir et tilstrekkelig grunnlag for det valget som ble tatt av Regjeringen før kampflyvalget ble offentliggjort. Fremskrittspartiet er derfor opptatt av at grunnlaget for valg av nye kampfly må være avklart med gjeldende forsvarspolitikk, vedtatt av Stortinget. Når det gjelder innkjøps- og levetidskostnader, er det svært vanskelig å forstå hvordan Regjeringen har kommet fram til dette. Levetidskostnadene for F-35 baserer seg på antakelser fra Lockheed Martin, og så har man justert dette opp mot F-16, som er et helt annet fly, som har andre driftsutgifter, og som vil ha andre ombyggingskostnader. JAS Gripen har 120 000 timer i luften. Selv om jeg vet at den norske versjonen av JAS Gripen NG er et helt annet fly, vil det likevel bety ganske mye, når man skal vurdere levekostnadene, at man har erfaring fra dette. I Fremskrittspartiet stiller vi også spørsmål om de eksterne kvalitetssikrerne har nok kompetanse til å vurdere en slik sak som dette. Holte-gruppen har i hvert fall i utgangspunktet vært byggkonsulenter. Fremskrittspartiet har registrert at Regjeringen og eksterne kvalitetssikrere er sikre på at grunnlaget er nok for å ta et valg. Fremskrittspartiet mener at det er nødvendig med en bredere forsvarspolitisk debatt i Stortinget dersom Forsvarets oppgaver og kapasiteter skal endres i forbindelse med kampflyanskaffelsen, noe Fremskrittspartiet for øvrig mener. Vi ser klare sikkerhetspolitiske konsekvenser ved en dreining av Forsvarets kapasiteter til å innebære en kampflykapasitet som skal kunne operere autonomt innover sterkt luftovervåket og beskyttet fiendtlig område. Dette har vært nevnt mange ganger, men for oss er det en veldig viktig sak. Fremskrittspartiet ønsker at norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk skal forankres i et samlet storting, med vekt på fortsatt alliansesamarbeid og gode relasjoner til våre naboer. På det eksisterende grunnlag finner ikke Fremskrittspartiet nok substans til å vurdere de to tilbyderne opp mot hverandre. Saken må utarbeides grundigere, systematiseres i matriseformat, slik at alle sider ved tilbudene lettere kan vurderes. Denne gjennomgangen kan bare bli fullgod i nært samarbeid med de to tilbyderne. St.prp. nr. 36 bør ikke realitetsbehandles nå, men sendes tilbake til Regjeringen for et grundigere beslutningsgrunnlag, før den igjen kommer til Stortinget.