Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2015-05-28:
Jeg vil takke ministeren for en bredt anlagt redegjørelse om sentrale utfordringer for Europa – og for oss – i vårt forhold til EU-samarbeidet. Statsråden startet i forsvars- og sikkerhetspolitikken: Russlands annektering av Krim og støtte til opprørerne i Ukraina, viktigheten av at landene på Balkan integreres i EU-samarbeidet og får en sterkere forankring i demokrati og rettsstatens prinsipper. Dette er viktig også for Norge, og derfor deltar vi også aktivt i disse delene av EU-samarbeidet så langt vi kan. Jeg vil likevel starte i et annet forhold som kan være en vel så alvorlig trussel mot stabilitet, demokrati og samarbeidsstrukturene i vår verdensdel, nemlig mangel på økonomisk vekst, skyhøy ledighet – spesielt for ungdom i flere av landene – sosial uro, forvitring av håp og tro på framtiden. Russlands overgrep i Ukraina møtes med omfattende sanksjoner. Frykten i flere land som har en helt annen erfaring med Russland som nabo enn det vi selv har, skal tas på alvor. Likevel: Vi må ikke miste av syne at også disse landene nå har sin forankring i NATO, og at det militære styrkeforholdet mellom NATO-landene og Russland så definitivt er i vår favør. Åtte av ti land med de største forsvarsbudsjettene er på vårt lag. Vi må ikke la frykt og uro skygge for disse håndfaste realiteter. Men ettervirkningene fra finanskrisen er langt fra over. Krisen har for lengst truffet realøkonomien. Selv om den økonomiske veksten i euroområdet var på plussiden i fjor og kan bli litt bedre i år, er ledigheten fortsatt skyhøy i mange av landene: I EU som helhet nær 10 pst., enda alvorligere er ungdomsledigheten på 17 pst. i snitt, over 32 pst. i Spania og Kroatia og 45 pst. i Hellas. En hel generasjon kan gå tapt for arbeidslivet. Det er en trussel mot demokratisk stabilitet, en grobunn for populisme, som vi så ved valget i Hellas, og – enda alvorligere – ekstremisme. Utgangen på Hellas´ gjeldsproblemer er uvisst for landet og for samarbeidet. Storbritannias vei mot folkeavstemning om medlemskap vil også skape usikkerhet i samarbeidet og ta politisk oppmerksomhet og energi fra oppgaver som kunne bidra til å hjelpe landene ut av det økonomiske uføret. Jeg skal ikke, som Venstres parlamentariske leder gjorde i spørretimen for en tid tilbake, be statsråden «stoppe Cameron». Europaministeren har rett nok en bred portefølje og skaper tidvis store forventninger til hva han skal oppnå, men fullt så langt håper jeg ikke hans ansvarsområde går. Jeg mener de økonomiske utfordringene, ledigheten og sosial uro er de helt sentrale utfordringene nå for EU-samarbeidet og dermed for Europa. Det kunne fortjent en større plass i redegjørelsen. Statsråden har rett i at det i flere av landene fortsatt er behov for å øke produktiviteten, for strukturendringer og investeringer i forskning og infrastruktur, men det er også nødvendig å legge om den økonomiske politikken og stimulere vekst framfor nye kutt. Juncker-planen, som skal hjelpe landene i deres bestrebelser, må bli mer enn en ny papirtiger. Men å si som statsråden gjorde i sin redegjørelse, at «her ser vi igjen felles utfordringer mellom Norge og det øvrige Europa», tror jeg vil framstå som noe aparte for de fleste politikere ute i Europa. Norge er fortsatt i en unik særstilling. Den omstillingen som er blitt regjeringens mantra, har vi veldig god erfaring med. Det har vi i Norge bedrevet ganske så kontinuerlig gjennom flere tiår, både i næringslivet og i offentlig sektor. Det er ikke manglende omstillingsevne som er den største trusselen mot soliditeten i vår velferdsmodell. Det er regjeringens hovedprioritering – skattekutt – som utgjør den trusselen, fordi den peker mot en situasjon som altfor lenge har preget enkelte av våre europeiske naboland, nemlig en manglende erkjennelse av at vi må betale for den offentlige velferden vi bevilger oss, gjennom skatter og avgifter. Statsråden berørte EUs strategi for et digitalt indre marked. Vi hadde tirsdag denne uken et møte med EU-parlamentarikeren Jörg Leichtfried, som deltok på regjeringens konferanse om emnet. Det inntrykk han ga oss, var at kommisjonen ganske raskt vil komme med oppfølging på viktige områder som roaming, ego-blocking og personvern. I Europautvalgets møte 28. april, hvor statsråd Jan Tore Sanner redegjorde for dette, ble det varslet en stortingsmelding fra regjeringen. Den bør komme raskt, om den skal gi Stortinget et gjennomarbeidet grunnlag for å kunne diskutere og utforme norske standpunkter til EUs arbeid på dette viktige, omfattende og krevende området. La meg også minne statsråden om etterlysningen jeg reiste i Europautvalget 28. april, nemlig regjeringens oppfølging av datalagringsdirektivet som forsvant. Statsministeren sa her i salen at regjeringen nå ville gå gjennom dommen i den tyske forfatningsdomstolen og vurdere om de lovreglene som var utarbeidet i forbindelse med implementeringen av direktivet, burde justeres i lys av dommen. Det begynner å bli ganske lenge siden, og i mellomtiden har vi en lovgivning rundt dette krevende og følsomme feltet som ikke på en tilfredsstillende måte regulerer selskapenes lagring, oppbevaring og sletting av trafikkdata. Når vil regjeringen komme tilbake til Stortinget, slik statsministeren har lovet? Statsråden erkjenner i redegjørelsen at innlemmelsen av nytt regelverk går for sakte her hos oss. Her var statsråden tidlig ute med høye ambisjoner. Det har vi støttet, fordi et felles regelverk er bare felles når det er implementert i alle land. Men virkeligheten er ofte gjenstridig, og siste oversikt pekte feil vei når det gjelder det regjeringen selv har hånd om, implementering etter at nye regler er tatt inn i EØS-avtalen. Det er bra at regjeringen setter seg høyere mål. Så får vi se om den lovede gjennomføringskraften står i stil med ambisjonene ved neste måling. Det er bekymringsfullt at forhandlingene om nye EØS-midler står i stampe. Regjeringen har vår støtte for å avvise urimelige krav om økninger som denne gangen ikke kan begrunnes verken i medlemsutvidelse eller tilsvarende økning i EUs egen innsats på området. At regjeringen krever bedre markedsadgang for fisk, er bra og viktig, ikke minst i lys av en mulig TTIP-avtale. En av dens utfordringer kan bli økt konkurranse for fiskerinæringen på det europeiske markedet fra amerikanske konkurrenter. Og så artikkel 19-forhandlingene: Jeg vil bare gjenta at vi forutsetter tett kontakt med Stortinget om utformingen av norske posisjoner når EUs krav kommer på bordet. Osten begynner å eldes, men det skulle ikke forundre meg om den fortsatt ligger i EUs kravskreppe. Jeg er enig med statsråden i at det er i vår interesse å være en del av et felles europeisk arbeidsmarked, slik vi siden 1950-årene har vært en del av et felles nordisk arbeidsmarked. Det vil selvsagt også by på ulike utfordringer. Statsråden trakk denne gang fram debatten om såkalt trygdeturisme som går i flere land. Vi ser fram til regjeringens stortingsmelding om temaet, men vi må ikke gi slipp på prinsippet om at de rettigheter som er knyttet til arbeidsdeltakelse, må gjelde alle. La oss heller ikke glemme at dette har vært ordninger som har omfattet alle arbeidsinnvandrere fra våre nordiske naboland siden 1950-årene, uten at noen har reist dette som et alvorlig problem, og at vi i det nordiske samarbeidet arbeider iherdig for å fjerne alle mulige hindringer for mennesker som vil leve på tvers i Norden enten som individer eller som næringsdrivende. Dette må vi også ha med oss i disse vurderingene, som vi ser fram til kan foregå på et gjennomarbeidet grunnlag i forbindelse med den stortingsmeldingen som regjeringen har varslet.