Bent Høie (Høyre), 2010-06-09:
Alkohol er en lovlig vare i Norge, men det er likevel ikke en vanlig vare. Det er en vare som en har behov for å ha egne systemer for når det gjelder salg, avgifter og regulering av omsetning, fordi konsekvensene av alkohol er veldig store i vårt samfunn. I de industrialiserte landene er det den tredje viktigste årsaken til skader og helseproblemer. I Norge er alkohol det rusmiddelet som gir de største helsemessige skadene og de største sosiale skadene. Av og til i rusdebatten skapes det et inntrykk av at det er narkotika, ulovlige rusmidler, som er det største problemet. Det er det ikke. Det er alkohol. Derfor er det viktig at interpellanten tar opp denne type diskusjoner, om alkoholpolitikken, på et overordnet nivå, og at alkoholpolitikk i Stortinget ikke bare dreier seg om enkeltsakene og de symbolske diskusjonene. Den internasjonale forskningsbaserte gjennomgangen av hvilke virkemidler som virker i alkoholpolitikken, er veldig tydelig og veldig overbevisende. På fem av syv områder mener jeg at Norge helt klart er innenfor de anbefalte strategiene – vi ivaretar og følger opp de anbefalingene som kommer og som viser seg å virke, både gjennom alkoholavgifter, priskontroll, regulering av fysisk tilgjengelighet, restriksjoner på salgs- og skjenketider og antall salgs- og skjenkesteder, tiltak mot promillekjøring, informasjons- og holdningsskapende arbeid, regulering av reklame. Men på ett av de områdene som er anbefalt, er vi kanskje ikke gode nok, nemlig kartlegging av risikofylt konsum og tidlig intervensjon i helsevesenet, økt tilgjengelighet av behandlingsprogrammer. Jeg tror kanskje at vi har langt igjen før en har fått skapt en holdning, spesielt i helsevesenet vårt, om at en tar opp alkoholkonsum og problemer knyttet til alkoholkonsum i møte med pasienten, f.eks. på fastlegekontorene, at en diskuterer konsekvensene og ikke minst har et tilbud om endring av risikofylte alkoholvaner før en får et utstrakt problem med sitt alkoholforbruk. Der tror jeg vi har et godt stykke igjen. På de andre områdene mener Høyre at vi har funnet en god balanse når det gjelder å ha en alkoholpolitikk som har legitimitet i befolkningen. Det er nemlig også et av kriteriene som ligger til grunn for å ha en alkoholpolitikk som virker, at alkoholpolitikken har en legitimitet i befolkningen. Det er ikke slik at selv om en vet hva som virker, så kan en kjøre det som virker, helt til det ytterste. Befolkningen må også oppleve at det er rimelig. Derfor mener jeg at det at Vinmonopolet har tilpasset seg befolkningens kjøpevaner på andre områder, f.eks. med selvbetjente pol, ved å ha pol som er tilgjengelige i veldig mange kommuner og ved å ha en serviceinnstilling overfor sine kunder, kanskje er det viktigste som har skjedd for å sikre at vi tar vare på et så virkningsfullt virkemiddel som vinmonopolordningen. Hadde Vinmonopolet blitt hengende igjen i det gamle systemet, med en gammeldags tilnærming til sine kunder, så hadde kanskje hele vinmonopolordningen stått for fall fordi den ikke lenger hadde hatt legitimitet i befolkningen. Slik kan en også gå igjennom område for område. Det er viktig å finne den riktige balansen gjennom å ha virkningsfulle virkemidler, samtidig som virkemidlene også har oppslutning i befolkningen. Der mener Høyre at vi har funnet en god balanse. Det er viktig å ivareta en alkoholpolitikk som fungerer. Norge har en alkoholpolitikk som fungerer slik at vi klarer å holde oss på et lavere nivå på alkoholforbruk enn de landene som vi ellers kan sammenligne oss med, selv om det selvfølgelig også på dette området finnes områder for forbedring. Når det gjelder tilbud til grupper, vil jeg også trekke fram, som flere andre har gjort, at pårørende kanskje er den gruppen som er mest oversett innenfor dette området, og som det er behov for å løfte fram.