Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2001-11-27:
Samarbeidsregjeringens forslag til 2002-budsjett er faktisk ganske hyggelig lesning for Kommune-Norge. Noen vil kanskje si at det ikke er så flust at det flyter over av velstand, men budsjettet inneholder en reell økning av de samlede inntektene til kommunene. Dette vil komme godt med. Svært mange kommuner sliter med økende utgifter, voksende gjeld og fortsatt store uløste oppgaver. Etter min mening har Samarbeidsregjeringen et offensivt opplegg for å styrke kommuneøkonomien, og Sem-erklæringen er meget klar på forpliktelsen om en fortsatt realøkning av kommunesektorens rammer i årene som kommer. Kjernepunktet i en slik strategi er samtidig at det må være samsvar mellom de oppgavene som blir pålagt kommunene og fylkeskommunene, og de midler som blir avsatt for å gjennomføre dem. Jeg tror det er en riktig linje å redusere tallet på øremerkede tilskudd og la disse være forbeholdt viktige nasjonale prioriteringer i en startfase. Videre må overstyringen av kommunesektoren gjennom stadig nye lover, forskrifter og de nevnte øremerkede tilskudd reduseres. Dette handler om å revitalisere det kommunale selvstyret. Det skal rett og slett lønne seg for kommunene å ta ansvar for egne prioriteringer, og en slik politikk vil definitivt stimulere til nye og bedre løsninger av lokale oppgaver. Derfor er det viktig når vi nå får forslag om å utvide momskompensasjonsordningen. Det vil stimulere til konkurranse og til fornuftig samarbeid. Jeg hører til dem som har klokkertro på positive virkemidler, på en politikk som gir incitamenter til å forbedre egen situasjon – en politikk som stimulerer kommunene til å forsøke nye løsninger, til å forenkle sin organisering og sette innbyggerne mer i fokus for kommunens aktivitet og tilbud. Kjernen i en god distriktspolitikk må ligge i utvikling og etablering av verdiskapende og variert næringsliv med produktive og lønnsomme arbeidsplasser. Det gir grunnlag for bosetting og for levedyktige lokalsamfunn. En rekke av de skatte- og avgiftspolitiske tiltak som foreslås i Samarbeidsregjeringens budsjett, vil helt klart gi bedre rammebetingelser for næringslivet. Vi trenger ikke flere arbeidsplasser der de har som hovedoppgave å administrere distriktspolitikkens mange støtteordninger. Derfor er Samarbeidsregjeringen på et helt riktig spor når den nå iverksetter tiltak som sikrer en mer effektiv bruk av virkemiddelapparatet og en bedre kontroll i forhold til at oppnådde resultater er i tråd med målsettingene. Jeg er også tilfreds med at Samarbeidsregjeringen varsler at den i revidert nasjonalbudsjett for 2002 vil komme tilbake til problemstillingene rundt økte pensjonsutgifter i kommuner og fylkeskommuner. Dette er et sammensatt problem, og den akutte situasjonen når det gjelder ekstra pensjonsutgifter i 2001, er svært langt på vei ivaretatt gjennom at kommunene får beholde merinngang av skatt. Hva som blir situasjonen for 2001, vil vi altså komme tilbake til. Men dette handler om flere ting. For det første har økte forpliktelser, utløst av gode lønnsoppgjør og avtaler, påført kommunene store omkostninger. Her er vi flere om ansvaret. Det andre er at mange kommuner har fått en interessant leksjon i hvilken risiko det innebærer å ha et eieransvar i selskaper som skal konkurrere i et internasjonalt marked. Det kan være meget hyggelig i medgangstider, men innebærer altså et ansvar og en risikoeksponering i tider hvor avkastningen ikke er like imponerende. Det er ikke gitt at det er Stortinget som skal ta hele regningen når utviklingen på børsen ikke ble som noen håpet. Mye av det ansvaret ligger faktisk hos de som eier forsikringsselskapet, og som selv har valgt å eksponere en dobbeltrisiko.