Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 1999-10-13:
Når det gjelder det siste replikkordskiftet, kan det kanskje hende at statsråden var mer opptatt av sine drømmer enn det som var virkeligheten. Regjeringens trontale nevner ingenting om det nordiske samarbeidet. Det som derimot står i trontalen, er: «Det blir lagt vekt på å videreutvikle samarbeidet med Russland.» Forholdet til Russland er av åpenbare grunner viktig for Norge. Å trekke Russland med i et forpliktende europeisk samarbeid må fastholdes som et overordnet mål til tross for eller nettopp på grunn av den usikkerhet vi opplever i dag. Østersjøsamarbeidet er verdifullt fordi det involverer alle reformland rundt Østersjøen, inkludert Russland. Barentssamarbeidet er et særlig norsk, men også et nordisk bidrag til å skape nye nettverk og samarbeidsprosjekter på tvers av det gamle øst-vest-skillet. Levekårene utvikler seg ujevnt, og det er en dyp velstandskløft mellom Nordvest-Russland på den ene siden av grensen og de nordiske landene på den andre. Den forestående utvidelsen av EU innebærer flere endringer enn de fleste av oss nok er klar over i dag. En vellykket utvidelsesprosess vil gavne stabiliteten i Europa og forhåpentlig styrke Europas bidrag til verdenssamfunnet. Et EU som i framtiden består av et tyvetalls medlemsland, er nødt til å basere seg på en mer utstrakt desentralisering og delegering. Enkelte spørsmål vil være for store for nasjonalstatene, og de vil heller ikke høre hjemme på et overnasjonalt nivå. De vil snarere tilhøre det naturlige virkefeltet for regionale samarbeidsorganisasjoner. Nordisk Råd er et slikt forum. Det er knyttet store forventninger til budsjettforhandlingene mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene som starter i morgen. Det er to hovedområder som er viktige for Arbeiderpartiet. Det ene er at man gjennom skattesystemet søker å utjevne forskjellene mellom folk, og at de som er de rikeste i dette landet, skal bidra mer til fellesskapet enn de gjør i dag. Man må også tette skattehull som gir muligheter for skattetilpasninger. Arbeiderpartiet vil ha en skattereform for dem med de laveste inntektene, slik at deres handlefrihet øker. Det betyr skattelette for de laveste inntektene. Det andre er å få gjort de offentlige tjenestetilbudene så gode at de tilfredsstiller den enkeltes behov, og at man dermed ikke trenger å kjøpe seg ut av fellesskapsløsningene. Jeg tror at folk flest vet hva skatteinntektene går til. De går, som vi alle vet, til skoler, veier, barnehager, helsetjenester, til sykehusdrift osv. Men det er i utformingen av velferdstjenestene vi har to veivalg. Den ene veien, som høyrepartiene liker best – er frihet gjennom store skattelettelser til å kjøpe seg ut av fellesskapet, der enhver er sin egen lykkes smed. Så har vi den andre veien, ikke den tredje, men den andre veien – frihet innenfor fellesskapet, som Arbeiderpartiet vil, og som jeg tror sentrumspartiene også vil føle seg mest bekvem med. Budsjettforhandlingene må gi som resultat en bedret økonomi for kommunene. Kommunene er de fremste produsentene av de tjenestene vi alle vil ha. Men det er forskjeller i velferd som vi må ha som mål å endre. Jeg skal ta et eksempel innen eldreomsorgen. I noen kommuner får svært pleietrengende eldre som bor hjemme, ned mot 10 timer hjelp i uka. I andre kommuner gis det over 100 timer. Egenandelen varierer også mye. For en inntekt rundt 100 000 kr varierer egenandelen fra 50 kr til 1000 kr pr. måned. Slik kan vi ikke ha det. Tjenestetilbudene må være tilpasset den enkeltes behov, men tjenestene som gis, kan ikke variere så mye i pris. Kampen i Stortinget i høst vil stå om hvordan skattene skal fordeles – hvem skal få mer skatt, hvem skal få mindre. Kampen vil stå om i hvilken retning vi skal videreutvikle det offentlige tjenestetilbudet. Arbeiderpartiet skal gjøre sitt og forhåpentligvis sentrumspartiene resten. Men vi har alle et ansvar for det vi gjør, også for det vi lar være å gjøre. Men selv i et leksikon kommer arbeid før suksess. Sånn er det i politikken også. Blir det en budsjettavtale mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene, vil det være en seier – en seier for rettferdigheten og en seier for velferden.