Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-15:
Jeg kan jo bare først si det vi allerede har sagt til komiteen, at denne rapporten skal vi lage. Vi har sagt vi skal lage en strategi. Vi skal nedsette et utvalg. Så sånn sett slår en her inn åpne dører. At Arbeiderpartiet gjentatte ganger forsøker å gi inntrykk av at ingenting skjer, må i så fall mer reflektere at en ikke selv følger med, mer enn det reflekterer det som faktisk skjer i regjeringen. Når representanten Lise Christoffersen påpeker at jeg allerede tidlig i min regjeringsperiode sa vi skulle følge opp det arbeidet Arbeiderpartiet hadde satt i gang, gjaldt det den såkalte globaliseringsrapporten. Når representanten Christoffersen nå gir inntrykk av at en fortsatt venter, har representanten fulgt ekstra dårlig med, for den rapporten er altså framlagt og har vært diskutert ganske lenge. Hvis man da drar i gang en debatt her hvor man egentlig bare prøver å svartmale regjeringen, og ikke engang har fått med seg rapporten som er framlagt, og den påfølgende diskusjonen, er det faktisk en ganske lite konstruktiv debatt. Jeg håper egentlig vi slipper å kjøre den samme runden nå som vi opplevde tidligere i dag, der man diskuterer bare for å diskutere. For dette utvalget som skal settes ned, det NOU-arbeidet som skal gjøres, er vi enige om skal skje, og prosessen er i gang. Så det er det ingen tvil om. Når Arbeiderpartiet da viser til at de la fram ikke bare én strategi, ikke bare to, men tre strategier mot sosial dumping, reflekterer vel det mer at strategiene ikke hadde særlig mye virkning, når man må legge på gjentatte strategier. Det at man først rett før man går av, sier at dette er noe man skal jobbe med, da må man jo virkelig lure: Synes en at alt det vi har gjort på tre og et halvt år, er for lite, når det eneste man selv klarte på åtte år, var å få varslet at en skulle legge fram en strategi, og at man skulle begynne arbeidet med en rapport om globalisering innenfor den sektoren? Det tok ikke mange ukene etter at vi vant valget og inntok regjeringskontorene, før dette temaet ble satt på dagsordenen, og der vi tok kontakt med EU-systemet, for det er der vi må jobbe hvis vi skal få til internasjonale endringer i dette. Vi må snakke gjennom IATA og andre for å sørge for at man faktisk får noe som ikke bare begrenser norsk luftfart og gjelder norsk innenriksluftfart, men som går på de internasjonale flygningene. For det er jo det som skaper utfordringene her: muligheten for et selskap til å ha fly som flyr fra ett land med personale fra et annet land ansatt gjennom et bemanningsbyrå fra et tredje land, og som gjerne har fly registrert i et fjerde land – og som dermed får mange ulike stoler. Dermed er det viktig å sikre at tilsynsmyndighetene vet hvilke regler som gjelder, og at vi behandler aktørene mest mulig likt, for å sikre at konkurransen vinnes av dem som driver mest mulig effektivt, og ikke av dem som gjennom en internasjonal bransje klarer å komme seg mellom lover og regler og muligheten til å organisere seg. Dette arbeidet har vi satt i gang. Vi har jobbet mye med det. Utfordringen er at det ikke er alle andre land som er enig med oss. Da tar det rett og slett lite grann tid. Det tror jeg Arbeiderpartiet også ville ha innsett, hvis de hadde brukt tiden sin i åtte år i regjering på å ta opp den tematikken. For meg virker det nesten som om det ikke ble brukt mye tid på. Vi diskuterer disse temaene veldig mye med våre naboland, rett og slett fordi det er viktig for oss å ha sikre og ordnede forhold, både for dem som driver, og for dem som jobber, i flybransjen. Sikkerheten til de reisende og til de ansatte er for oss av aller ytterste viktighet, akkurat som vi også har samme viktighetskala når det gjelder veitrafikk, når det gjelder jernbane, og når det gjelder skipsfart. Jeg har ikke lyst til å få en debatt der man prøver å gi inntrykk av at det ikke er viktig. Men jeg skal heller ikke bruke det inntrykket mot dem som kritiserer meg, for jeg tror vi alle er enige om dette. Men det at en selv ikke klarte å levere på dette i løpet av åtte år, gir ikke et argument for å gi inntrykk av at andre ikke har prøvd. Vi jobber med det. Vi er altså i gang med dette i den utredningen Arbeiderpartiet her etterlyser. Sånn sett burde vi egentlig jublet for at vi alle spiller på samme lag.