Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Vår verden preges av to store kriser, og en tredje utvikling som kan bli til en stor krise. Den ene er klimaendringene – den globale oppvarmingen, klimakrisen – som er i gang rundt oss, og som truer hele framtiden vår. Den andre er den økende ulikheten i makt og rikdom som vi ser globalt, og spesielt i vår egen verdensdel. Det tredje viktige utviklingstrekket å ha med oss når vi skal diskutere vårt utenriks- og forsvarsbudsjett, er faren for ny stormaktrivalisering i verden og i våre nærområder. Hvis vi skal skape en verden for de mange og ikke for de få – som ungdommen, som krever handling mot klimakrisen, som arbeidsfolk, som taper på den økende ulikheten, eller som det flertallet av stater som ikke er stormakter – må vi tenke nytt, og vi må tenke radikalt. Vi må tenke nytt om Norges plass i en ny og annerledes verden. I det budsjettforslaget som SV har lagt fram, har vi prioritert å bruke norsk rikdom og innflytelse til å motvirke de to krisene, og vi har prioritert å vri forsvarspolitikken i en nasjonal retning for å ta bedre vare på Norges behov og legge mindre vekt på stormaktenes behov. Mens den siste tiden har vært preget av Donald Trumps angrep på Greta Thunberg og klimatoppmøtet i Madrid, er norsk klimapolitikk fortsatt mer preget av handlingslammelse enn av den nødvendige handlingen. Også på det internasjonale området trenger vi en styrket norsk innsats for klimaet. Derfor foreslår vi et budsjett som vil gi mer enn 1 mrd. kr mer til det internasjonale klimaarbeidet, til klimatilpasning, til kamp mot miljøkriminalitet og til økt satsing på fornybar energi. Det opplegget vi foreslår for bistand og utvikling, inneholder også en tydelig ny prioritering i retning arbeidet mot ulikhet, en dimensjon ved utviklingspolitikken som har blitt mindre tydelig under den borgerlige regjeringen. Ulikhetene i verden rundt oss er enorme, 50 pst. av den totale økonomiske veksten siden 1980 har tilfalt de 1 pst. aller rikeste. Mens elitene kan putte sine penger i skatteparadiser, snytes de fattigste landene for store inntekter. Derfor trenger vi en utviklingspolitikk som legger mer vekt på at de fattige landene skal settes i stand til å bygge seg opp selv. Selv om det ofte kommer fine innlegg fra høyresiden om nettopp det, savner vi en politikk som legger til rette for det i den borgerlige regjeringens budsjetter og prioriteringer. Det handler om å prioritere opp arbeidet mot gjeldsfeller, det handler om å prioritere opp arbeidet mot skatteparadiser, det handler om å legge enda sterkere vekt på samarbeid som Skatt for utvikling, og det handler om å støtte ILOs arbeid for et mer regulert arbeidsliv. Så er det en nær sammenheng mellom likhet og likestilling. Vi har kampen mot Trumps munnkurvregel, og forsøkene fra den amerikanske høyresiden på å presse sine reaksjonære verdisyn og kvinnesyn på resten av verden, må Norge bidra til å motvirke. Derfor foreslår vi i vårt budsjett økt kvinnebistand. Vi står i fare for at våre nærområder i større og større grad blir en arena for stormaktkonfrontasjoner. Derfor trenger vi et sterkt nasjonalt forsvar for å hevde vår egen suverenitet og for å bidra til det som må være det viktigste målet med norsk sikkerhetspolitikk, nemlig lav spenning i det høye nord. Da er det feil retning for Norge å bli mer avhengig av USA. Vi er imot å ha US Marines utstasjonert på norsk jord, vi er imot å fortsette å bidra i amerikanske kriger i utlandet. I stedet foreslår vi et budsjettopplegg som vil innebære tydelig satsing på sjøforsvaret og landforsvaret. Da må vi prioritere det opp. Det innebærer også å si nei til å bestille de seks siste kampflyene på et tidspunkt hvor usikkerheten rundt kostnadene er høyere og sterkere enn noen gang. Med det vil jeg ta opp det forslaget som SV er alene om i innstillingen til sak nr. 7.