trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2022-03-29:
Forslaget vårt lyder som følger: «Stortinget ber regjeringen ta initiativ til å gjennomføre en evaluering i egnet form av Norges bidrag i anti-ISIL-koalisjonen.» Man skal ha forholdsvis spesielle skylapper for å lese ut av dette at Rødt har konkludert, når vi altså ber regjeringen gjennomføre en evaluering. Jeg sa også i mitt innlegg at da en amerikansk enhet bombet sivile i Syria, var det en potensielt alvorlig krigsforbrytelse. Det er vel en grunn til at Den internasjonale juristkommisjon og også Amnesty International støtter et slikt forslag. Så jeg lurer jo på om ministeren mener at også Den internasjonale juristkommisjon og Amnesty International har noen konspirasjonsteorier, eller om de kanskje, på linje med Rødt, ønsker å få en grundig evaluering av nettopp dette bidraget i anti-ISIL-koalisjonen.
Guri Melby (Venstre), 2022-03-29:
Jeg blir fortsatt ikke helt klok på den utredningen som regjeringen skal gjennomføre, så jeg vil gjerne grave litt videre på det. Det som står i Hurdalsplattformen, er at man skal se på erfaringer fra nærstående land som har alternative avtaler med EU. Hver gang jeg har tatt opp spørsmålet om hva som er begrunnelsen for denne utredningen, har svaret vært sånn cirka at man har alltid bruk for mer kunnskap. Det kan jeg for så vidt være enig i, men spørsmålet mitt er: Hvorfor skal vi bare få kunnskap fra den siden av debatten og ikke få kunnskap fra f.eks. nærstående land som er med i EU, og som er mer integrert i EU? Utenriksministeren har jo selv erkjent at nå vil vi få en debatt om Norges tilknytning til EU, så hvorfor skal vi da framskaffe et faktagrunnlag for bare en svakere tilknytning? Vil det ikke være sunt for debatten at vi også fremskaffer et faktagrunnlag for en eventuelt sterkere tilknytning enn den vi har i dag? Det trenger ikke å være enten fullt medlemskap eller ikke samarbeid. Det finnes veldig mange grader av samarbeid. Hvorfor vil ikke regjeringen bidra til å opplyse den debatten med mer fakta?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Jeg regner med at også i lys av denne krisen vil vi få en utvidet Europa-diskusjon for Norge. Jeg har ikke invitert til det i forbindelse med denne redegjørelsen, men det regner jeg med kommer. Da står alle fritt til å gjøre ulike vurderinger av det, og det mener jeg er en åpen diskusjon som sikkert mange vil delta i. Men denne utredningen handler om hvilke erfaringer vi har med EØS-medlemskapet, hvilket handlingsrom det gir, og hvilke konsekvenser dette får, ikke minst på arbeidslivsområdet. Vi har jo friskt i minne en Nav-skandale, som understreket veldig nøye at det er behov for grundige utredninger på dette området. Det er det denne utredningen skal handle om. Så vil det sikkert bli mange diskusjoner om EU-medlemskap, og de vil kunne foregå fritt, helt uavhengig av denne utredningen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Når det gjelder det indre marked og de fire friheter, ligger det fast. Det er en del av EØS-avtalen. Det er ikke sånn at vi kan velge bort en av de fire frihetene. Jeg har ikke opplevd noen negative signaler fra noen EU-land på denne utredningen. Tvert imot understreker EU-landene at de anerkjenner at Norge ønsker å være tettere koordinert med EU på flere områder. Det gjør vi når det gjelder responsen på krigen i Ukraina. Det gjør vi i økende grad når det gjelder norsk Kina-politikk. Så de signalene vi sender ut, har jeg i hvert fall ikke opplevd noen negative reaksjoner på fra noen EU-land.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Hvis representanten hørte min beskrivelse av Taliban da de var her, var den ikke akkurat preget av eufori. Jeg sa tvert imot at vi må være dønn realistiske, for én ting er hva de sier på møter i Oslo. Vi kommer ikke til å måle dem på hva de sier her, men på hva de faktisk gjennomfører. Nå har de jo ikke gjennomført dette med jenters skolegang, til tross for at de sa at det hadde de til hensikt å gjøre. Det som er viktig for meg å understreke da, er at vi finansierer ikke skoler bare for gutter. Norge bidrar ikke til noen finansiering av et sånt diskriminerende skolesystem. Derfor har jeg sammen med en gruppe andre kvinnelige utenriksministre klart tatt avstand fra den avgjørelsen som Taliban har tatt. Vi vil nå, i samarbeid med de andre vestlige landene som var i Oslo, planlegge hvordan vi skal respondere samlet på denne vanvittige avgjørelsen. Jeg må si at jeg synes det er gærent å finansiere skolegang hvis det bare er til gutter. Et sånt diskriminerende skolesystem mener jeg at også andre donorer bør avstå fra.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Jeg har ikke oversikt over hvordan Taliban får alle sine midler. Det som er viktig for oss, er å stå sammen med resten av det internasjonale samfunn. Til tross for den internasjonale situasjonen klarte vi å få en felles uttalelse i FNs sikkerhetsråd om mandatet for FNs engasjement i Afghanistan. Det mener jeg er viktig, for vi har alle en interesse av å hindre en humanitær kollaps i Afghanistan, og det var en av hovedhensiktene ved dette møtet. Men det blir jo aldri en løsning for Afghanistan hvis man ikke får til et mer inkluderende styresett hvor alle folkegrupper er inkludert og representert. Disse samtalene begynte i Oslo, men de ble ikke avsluttet, og det er ikke sånn at vi er fornøyd med situasjonen slik den er nå. Vi vil fortsette å presse sammen med andre internasjonale aktører, både gjennom FN og sammen med andre vestlige givere.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Når det gjelder humanitær bistand, har den økt. Det har vært et veldig viktig signal til dem som står i andre store internasjonale humanitære kriser, at dette er midler som kommer i tillegg. Når det gjelder revidert nasjonalbudsjett, er det etter alt å dømme noe våre to partier skal forhandle om i Stortinget i løpet av våren, så da vil vi komme tilbake til en del av disse spørsmålene. Men i diskusjonen her så det ut som om Kristelig Folkeparti var prinsipielt mot å føre flyktningutgifter i Norge som en del av bistandsbudsjettet. Vel, det har det partiet vært med på tidligere. Så får vi diskutere hvordan det skal innrettes, i tida som kommer.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Dette er en problemstilling som veldig mange EU-land jobber aktivt med om dagen. Vi får inn meldinger om at noen selskaper bytter eiere i siste liten – det er en listeført person som står som reell eier, og så er det overført til andre i siste liten. Da henstiller vi til selskapene om å ta kontakt med oss og gjøre sine grundige prosesser. Dette er en problemstilling som alle EU-land nå jobber veldig aktivt med for at sanksjonsregimet skal være effektivt, så det mener vi vil være ivaretatt hvis vi praktiserer dette på en klok måte. Det må gjøres vurderinger av det enkelte firmas advokat, og det må gjøres gode «due diligence»-utredninger for hvert enkelt selskap. Det er på den måten vi møter denne situasjonen, hvor noen åpenbart forsøker å omgå det strenge regelverket som er etablert gjennom disse sanksjonsregimene. Men jeg vil understreke at det er listeførte personer som sanksjonsregelverket handler om.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Det er fordi denne utredningen skal handle om hvilket handlingsrom Norge har, og de siste ti års erfaring. Det er det denne utredningen skal handle om. Så vil det sikkert være ulike diskusjoner om Norges tilknytning til EU, men det er ikke en del av den utredningen; det er en politisk diskusjon som vil foregå hele tida.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Jeg mener vi skal vurdere alle delene i en evaluering, men da tror jeg vi også må se på hva som er rammene for å bekjempe terrororganisasjoner. Også når vi har diskutert innsatsen i Libya og Afghanistan, har vi vurdert alle delene av den. Det mener jeg er riktig, og det mener jeg er viktig, ikke minst for oss som er tilhengere av at det må brukes militær makt i bekjempelse av terrororganisasjoner, for det finnes simpelthen ingen alternativer. I slike operasjoner har vi sett at det er ting som ikke har vært i overensstemmelse med det som har vært planen. Det mener jeg vi skal ha åpenhet om, slik at vi kan få bedre rutiner og andre ting. Men det som synes å være grunnlaget for dette representantforslaget, er nærmest en konspirasjonsteori hvor vi har gjort noe som er i strid med folkeretten, for representanten har jo allerede konkludert. Han har jo ikke i sitt representantforslag lagt fram noe ønske om en åpen evaluering, men en evaluering hvor han har konkludert med at vi bryter folkeretten. Det mener jeg er feil.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Ja, det gjør jeg. Men når jeg leser representantforslaget til Rødt, handler det ikke om å gå inn i dette med åpenhet. Det handler jo om noe helt annet. Det er bare henvisninger til at folkeretten er brutt, i hele representantforslaget. Så hvorfor representanten for partiet Rødt egentlig vil evaluere, skjønner jeg ikke helt meningen med. Han har jo allerede konkludert, på Stortingets talerstol og andre steder, med at folkeretten er brutt. Jeg mener vi skal ha en åpen gjennomgang; jeg mener det er viktig. Spesielt for oss som er opptatt av at vi kun kan bekjempe denne typen terrorgrupper gjennom militære virkemidler, det har vi jo sett, mener jeg det er viktig med en evaluering. Men Rødt har jo konkludert.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Jeg synes det er ganske freidig av representanten Moxnes her å framstille seg selv som en talsmann for Amnesty. Jeg tror kanskje ikke Amnesty er enig i den vurderingen. Og det forslaget som representanten nå legger fram, er jo endret i dag. Det er jo ikke det som er lagt fram i representantforslaget, som egentlig er det vi debatterer. Det endret han i siste liten. Jeg synes ofte det er vanskelig å diskutere med Rødt, for de framstiller seg selv som venner av kurderne, men det kurderne ba om i denne aktuelle situasjonen, var altså ikke den tilbakeholdenheten som representanten her legger til grunn. Det de ba om, var militær hjelp. De ba også om våpen. Det siste sa Norge nei til i henhold til en veldig lang og streng praksis. Det var den måten vi, gjennom samarbeid med våre kurdiske venner, kunne bekjempe ISIL på. Det mener jeg vi skal ha en åpen og ærlig gjennomgang av, og derfor er jeg imot den forhåndskonkluderingen som ligger til grunn for det representantforslaget vi behandler i dag.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Som representanten er enig i, kan ikke jeg gå for en anbefaling om at vi ratifiserer denne individklageordningen. Når vi diskuterer barns rettigheter, kan vi se på hva som er erfaringen til denne komiteen. De har altså behandlet 21 saker, og det er ikke slik at barn i de landene som har ratifisert denne konvensjonen, har vesentlig bedre rettssikkerhet enn norske barn. Og hvis vi ser på hvordan de tolker konvensjonen, tolker komiteen det på en svært vidtrekkende måte som ikke er i samsvar med Norges og andre likesinnede staters forståelse. For eksempel hadde de en sak mot franske myndigheter i spørsmålet om jurisdiksjon, og da kom komiteen til at franske barn som befant seg i leire i Syria under kurdisk kontroll, var omfattet av fransk jurisdiksjon etter FNs barnekonvensjon. Vi har ikke vært enig i de tolkningene som har vært gjort, og jeg tror heller vi skal være litt forsiktig med å si hvilken vidtrekkende betydning det får for norske barn å få denne individklageordningen. Det handler om at veldig mange av bestemmelsene i barnekonvensjonen er vage og målsettingspregede, og på disse områdene har altså staten et betydelig rom for skjønn. Vi har svært mange nasjonale klageordninger, som har kompetanse til å behandle saker som angår barn. Det har vi innenfor Statsforvalteren, som behandler saker om barnehager, skoler, barnevern og helse- og omsorgstjenester. Statsforvalteren kan treffe nye vedtak i en sak og oppheve det påklagede vedtaket. Sivilombudsmannen er et viktig kontroll- og klageorgan for offentlig forvaltning, i likhet som at diskrimineringsnemnda kan behandle saker som gjelder diskriminering knyttet til alder. Klageorganene kan også gi barn veiledning om hvilke rettigheter de har, og barn kan få bistand i forbindelse med eventuell klage. Barn kan også få veiledning andre steder, bl.a. hos Barneombudet og Ung.no. Så jeg mener at norske barn ikke vil få noen utvidete rettigheter gjennom dette systemet, som kun har behandlet 21 klager, og at vi har veldig gode nasjonale klageordninger for barn i dag. De kan vi eventuelt utvide, men det er en diskusjon som eventuelt må tas i en annen komité.
Nils-Ole Foshaug (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Diskusjonen om Norge skal ratifisere den tredje tilleggsprotokollen til FNs konvensjon om barns rettigheter har vært diskutert flere ganger av Stortinget. Siste gang dette ble grundig drøftet, var i forbindelse med den nevnte Meld. St. 39 for 2015–2016, og resultatet ble et bredt flertall som ikke ga sin tilslutning til ratifiseringen, ut fra en helhetsvurdering av både positive og negative sider. Siden den gangen har man fått et bredere erfaringsgrunnlag i praktiseringen av tilleggsprotokollen, og de vurderingene som ble gjort mot ratifisering sist, har altså vist seg å være korrekte. Jeg tør våge den påstand at Norge har gode ordninger for å sikre barns rettigheter. Gjennom statsforvalter, Sivilombudet eller Likestillings- og diskrimineringsnemnda vil barns rettigheter og klager bli ivaretatt. I tillegg har man Barneombudet, som kunne være en veileder ved eventuelle klager. Fra utenriksministeren har komiteen fått en uttalelse til forslaget om ratifisering. Utenriksministeren har problematisert de faktiske forhold med avtalen og viser til både fordeler og ulemper ved en ratifisering. Samlet sett blir vurderingen fortsatt at det er flere utfordrende forhold ved en ratifisering av den tredje valgfrie protokollen. Her kan man nevne praksisen fra FNs barnekomité, som viser en tolkning av konvensjonen på en måte som ikke er i samsvar med Norges forståelse. Man kan vise til at bestemmelsene i barnekonvensjonen er vage og skjønnsmessige og egner seg dårlig for individklagebehandling, og man kan også se på misbruk av ordningen fra foresatte som klager på barnets vegne. Det betyr at Arbeiderpartiet samlet sett ønsker å fortsatt holde fast ved den konklusjonen man kom til sist, og Arbeiderpartiet vil derfor ikke støtte en ratifisering av tredje tilleggsprotokoll.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-29:
I denne saken skal vi også behandle Dokument 13 for 2021–2022, årsrapporter for de internasjonale delegasjonene. De ulike årsrapportene dekker svært ulike tematiske og geografiske virkeområder, og parlamentarikerforsamlingene har også forskjellig tilknytning til de multilaterale foraene de er forbundet med. Det utøves et betydelig politisk arbeid av Stortingets utvalgte folkevalgte i delegasjonene. Noen har tett kontakt med regjeringssidens del av organisasjonen, mens andre har mer indirekte tilknytning. Noen av forsamlingene vedtar resolusjoner gjennom året, mens andre gjør sine vedtak på en årlig sesjon. Like fullt har parlamentarikerforsamlingene mange fellestrekk og er viktige for den demokratiske forankringen av multilaterale politiske prosesser, og de ulike parlamentarikerforsamlingene er også viktige for å bidra til læring, dialog og internasjonalt samarbeid. Arbeidet i samtlige interparlamentariske forsamlinger var i fjor, i 2021, selvsagt sterkt preget av covid-19-pandemien. Ulike sider ved bekjempelsen av pandemien var også tema i mange av forsamlingene, og mye av møtevirksomheten ble gjennomført digitalt, men også gjennomført kontinuerlig over hele året. Flere land erfarte også at de demokratiske prinsipper ble satt under press i pandemien, og at noen regjeringer holdt vel lenge på sine utvidede fullmakter gitt av parlamentene. Selv om det ikke var tema for årsrapportene i fjor, er krigen i Ukraina i ferd med å få store konsekvenser for mange av forsamlingene. Jeg vil trekke fram Europarådet, hvor jeg leder Stortingets delegasjon, og i flere år har ukrainske kollegaer satt sin uro på dagsordenen, i selskap med de baltiske land og flere land i naboområdet til Russland. I år skjedde det første tilfellet av utestengelse for Russlands del. Dette er historisk og viser også hvordan slike organer er i stand til å agere raskt. Ikke hadde jeg trodd det om en internasjonal delegasjon, et internasjonalt arbeid som Europarådet, men i løpet av mellom 24 og 48 timer var Russland først suspendert og deretter, kort tid etter, ekskludert. Det er viktig å agere samlet og se framover når verdens demokratier er nødt til å stå samlet sammen, mot tyranniet. Det er også viktig å gjenta at det er regimer som ekskluderes, men ikke det russiske folk.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-29:
Representantforslaget vi har til behandling, omhandler ratifikasjon av tredje tilleggsprotokoll til FNs konvensjon om barns rettigheter av 1989. Dette vil i så fall innebære at Norge tar del i individklageordningen under FNs barnekonvensjon. Et flertall i komiteen går inn for å avvise forslaget, og jeg vil redegjøre for hvorfor vi har dette synet. Selv om forslaget er nytt, er saken av eldre dato. Under behandlingen av Meld. St. 39 for 2015–2016 ga et bredt stortingsflertall sin tilslutning til ikke å ratifisere tilleggsprotokollen. Blant årsakene til dette var usikkerhet ved barnekomiteens sammensetning, arbeidsmetoder, ressurser og om tolkningsmetoden kommisjonen benyttet, ville være egnet til å sikre forsvarlig behandling av klagene. Det ble også framhevet at konvensjonens bestemmelser i mindre grad egnet seg for internasjonal individklagebehandling. Det skal legges til at i 2016 var ennå ingen enkeltsaker behandlet. I dag er det det. Nærmere bestemt har 21 saker blitt realitetsbehandlet, og vi kan stå sikre når vi fortsatt anbefaler å ikke tilslutte oss tilleggsprotokollen. Komiteens flertall viser til at behandlingen av spørsmålet som ble gitt i stortingsmeldingen, avdekket at mange av bestemmelsene i barnekonvensjonen var vage og skjønnsmessige og dermed egnet seg dårlig for individuell klagebehandling. Flertallet ser også viktigheten av å understreke at spørsmål som ligger under barnekonvensjonens område, vil bli behandlet i norsk rett, og at det ikke er ønskelig å bidra til at norske domstoler må forholde seg til en ny og usikker rettskilde. Jeg vil takke utenriksministeren for å ha gitt en god redegjørelse for regjeringens syn på representantforslaget. Fra denne vurderingen vil jeg spesielt trekke fram følgende og sitere: «Praksis fra FNs barnekomité har også vist at komiteen på enkelte punkter tolker konvensjonen på en vidtrekkende måte som ikke er i samsvar med Norge og andre likesinnede staters forståelse.» I sum vil en ratifikasjon av tilleggsprotokollen innebære en økt rettsliggjøring av politiske spørsmål, og tilslutningen til internasjonale individklageordninger vil kunne begrense norsk myndighet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-29:
Om lag 40 mrd. kr gis i år over utviklingsbudsjettet, hvilket tilsvarer rundt 1 pst. av brutto nasjonalinntekt. Få land er like sjenerøse som Norge når det gjelder bistand og utvikling, og det er positivt at Norge tar et stort internasjonalt ansvar. Det har vært en tradisjon tilbake til Fridtjof Nansen, som så kjent sa at nestekjærlighet også er realpolitikk. Vi har tro på norske verdier, og vi mener det er positivt at Norge fremmer disse internasjonalt. Det betyr ikke at vi skal dele ut penger ukritisk, for til syvende og sist er det fellesskapets midler vi deler ut. Det fordrer at vi må bevilge ansvarlig, åpent og transparent. Det må stilles krav til mottakere, og norske skattebetalere skal vite at deres bidrag blir forvaltet på en forsvarlig måte. Representantforslaget vi har til behandling, etterlyser et konkret tiltak for å sikre dette for norsk bistand. Nærmere bestemt foreslås det å nedsette en uavhengig bistandskommisjon for å gjennomgå hele bistandsapparatet vårt. Høyre er ikke negativ til slike gjennomganger. Derimot mener vi at det ikke er en type tiltak som bør prioriteres i dette øyeblikk. Vi er av den oppfatning at vi allerede har et godt kontroll- og oppfølgingssystem for den bistanden som gis i Norge. Norsk bistand er underlagt grundig gjennomgang fra Riksrevisjonen, og Utenriksdepartementet gjennomfører på eget initiativ ettersyn. Senest i 2019 var Norge gjenstand for OECDs godt etablerte fagfellevurderingsmekanisme. Som statsråden opplyser i sin vurdering av representantforslaget, er Utenriksdepartementet i gang med å følge opp anbefalingene som ble gitt derfra. Dette er klokt, og det er nødvendig. Under regjeringen Solberg ble det gjennomført flere tiltak for å øke gjennomsiktigheten og oversikten i norsk utviklingspolitikk, et grundig arbeid som ga resultater, og som også ga retning for endring. Vi gjennomførte en større Norad-reform, som innebærer at direktoratet får delegert ansvar for større deler av bistandsforvaltningen, mens Utenriksdepartementet får et mer rendyrket ansvar for politikkutvikling, overordnet innretning av bistanden samt representasjon på viktige internasjonale arenaer. Tydelig og klar ansvarsfordeling gir grunnlag for at utviklingshjelpen og bistanden nyttes der det trengs mest, og kan følges opp og vise resultater. Vi gjennomgikk også partnerlandsavtalene våre og gjennomførte en kraftig reduksjon av antall avtaler som Norge hadde. I tillegg opprettet Høyre i regjering en bistandsportal som gjør det enkelt å få oversikt over bistandsmidlene.
Hårek Elvenes (Høyre), 2022-03-29:
Den siste tids hendelser har rett og slett kledd av Rødts og SVs forsvarspolitikk, den står ikke til troende. Men man skal jo lytte til det som blir sagt også fra denne talerstolen, og representanten Fiskaa sa at SV er et forsvarsvennlig parti og går inn for å styrke den samlede forsvarsevne. Den samlede forsvarsevne består av vårt nasjonale forsvar, den består av NATO-medlemskapet, og den består av samarbeidet med utvalgte allierte. Mitt spørsmål er: Hvilken politikk og hvilket forsvar vil SV innrette for at vår samlede forsvarsevne skal bli bedre – og ikke minst vår evne til å avskrekke? Det er en X i den ligningen som forblir en X, og som SV ikke evner å gi et ordentlig svar på. For å konkretisere det: Jeg merket meg en uttalelse fra stortingsrepresentant Bergstø forleden, som sa følgende: Mitt NATO-standpunkt står seg, det er lite med NATO som har endret seg. – Lite med NATO som har endret seg? Hva skjer egentlig i våre nærområder? Vi ser nå et samlet NATO, som er helt avgjørende for at Europas grenser ikke skal bli krenket. Nordisk forsvarssamarbeid er greit, det er greit at man tar et større regionalt ansvar, men det kan aldri komme til erstatning for vårt NATO-medlemskap. Så må jeg minne representanten Fiskaa om at det er over ti år siden NATO vendte tilbake til sitt opprinnelige oppdrag. Nærområdeinitiativet, som bl.a. daværende utenriksminister Barth Eide jobbet for, medførte jo at NATO reorientere sin strategi og vendte tilbake til sitt opprinnelige oppdrag, nemlig forsvar av eget territorium og evne til å avskrekke. Men vi kan ikke være så naive, slik som verden ser ut, at det ikke eksisterer en mulighet der fremme for at faktisk NATO må ut i internasjonale operasjoner utenfor vårt eget territorium. Hvordan skulle ISIL har vært bekjempet hvis ikke den vestlige verden med sine militære ressurser hadde stilt opp? Hvordan skulle vi forholde oss etter angrepene mot tvillingtårnene i New York? Skulle vi la det passere? Vi eksisterer i en verden, og det er der man savner realitetsorienteringen fra særlig Rødt, og også til dels fra SV, men for SV er det jo håp. Høyre har ingen forhåpninger til prosessen foregår i SV, men landet – innbyggerne – har en forventning om at man stiller opp for demokrati og frihet gjennom en solid sikkerhetspolitikk.
Hårek Elvenes (Høyre), 2022-03-29:
Det som ligger mellom linjene i dette forslaget, og som ble tydelig i Moxnes' siste innlegg, er at Norge ikke skal delta i internasjonale operasjoner. La oss gå tilbake til realitetene – spole litt tilbake. ISIL brakte terrortrusselen for fullt tilbake til Europa. 13. november 2015 ble 130 mennesker drept i et terrorangrep i Paris. ISIL tok mål av seg til å etablere kalifatet, gjenopprette Levanten og gjøre seg til en muslimsk autoritet over den ganske verden for alle muslimer. ISIL var lenge en del av Al Qaida, og vi kjenner alle Al Qaidas og ISILs brutale handlinger de siste årene. I 2014 tok ISIL kontroll over Iraks nest største by, Mosul. De irakiske statlige forsvarsstyrkene var ikke i stand til å forsvare landet og sette seg imot angrepet. Samtidig besluttet Norge å gå inn i den globale koalisjonen sammen med 83 andre land for å bekjempe IS. Nå kommer vi til essensen i dette forslaget, og hva som er begrunnelsen for at vi ikke støtter det. Forut for at Norge gikk inn i denne koalisjonen, ble det gjort en grundig folkerettslig vurdering, der man konkluderte med at dette var i samsvar med FN-paktens artikkel 51 og en resolusjon i FNs sikkerhetsråd. Irak var under væpnet angrep og hadde krav og rett på en kollektiv beskyttelse. Bidraget til Irak er basert på en invitasjon fra myndighetene i Irak. Norge har deltatt med trening og opplæring av den irakiske hæren, men vi har også deltatt i og bidratt til stabiliserende aktiviteter i form av helsehjelp og skolegang. ISIL har spredt frykt og terror og begått grusomme handlinger mot menneskeheten – handlinger mot sivilbefolkningen over mange år. ISIL er nå territorielt nedkjempet, men utgjør fortsatt en trussel. Til slutt lar jeg dette spørsmålet henge i luften: Hva hadde situasjonen vært hvis vi ikke hadde inngått en koalisjon for å nedkjempe denne uhyrlige terrororganisasjonen?
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2022-03-29:
Russlands brutale krigføring i Ukraina vil endre Europa for alltid. Dersom Russland slutter sin krigføring i Ukraina, opphører krigen. Dersom Ukraina slutter sin krigføring, opphører Ukraina som selvstendig stat. De er nå vårt førstelinjeforsvar mot en brutal aggressor i våre nærområder. Ikke bare har det reaktualisert en debatt om NATO i Sverige og Finland – Tyskland har også endret sin utenrikspolitikk og skal oppskalere sitt forsvar kraftig. EU-landet Danmark skal gjennomføre en ny folkeavstemning om å knytte seg enda nærmere til EU, gjennom å gå inn i EUs militære samarbeidsavtale, som de til nå har hatt unntak for. Ukraina, Georgia og Moldova har søkt medlemskap. Med Russlands invasjon av et selvstendig demokratisk naboland kan det ikke lenger være tvil om at et lands frihet, selvstendighet og selvråderett begynner og slutter med frie, selvstendige og demokratiske land i dets nærområder. Den fremste garantisten for fred, frihet og demokrati i vår del av Europa har vært og er EU fordi vi står sterkere sammen, fordi samhandling binder oss sammen og gjør oss gjensidig avhengige av hverandre og fordi forpliktende internasjonalt samarbeid faktisk har noe å si. Da er det forstemmende at vi har en regjering som skal utrede alternativer for en løsere tilknytning til EU enn det Norge har i dag. Det hjelper ikke at det står i Hurdalsplattformen at EØS-avtalen skal ligge fast for regjeringens utenrikspolitikk når de alternativene som utredes, er ment å svekke vår tilknytning til det felleseuropeiske samarbeidet, som våre naboer nå slutter enda sterkere opp om. Utenriksministeren holdt en god og grundig redegjørelse, men når hun med flere kaller vår nabo i nordøst for ustabil og uforutsigbar, er jeg faktisk litt uenig i det. Putin har vært stabil og forutsigbar i sitt ønske om å destabilisere sine nærområder, samtidig som han sakte, men sikkert har strammet grepet om sin egen befolkning. Hver gang Ukraina har vendt seg mot vest – etter oransjerevolusjonen i 2004 og erklæringen om å signere en avtale med EU i 2013 – har Russland økt presset mot landet. Den største trusselen mot Putin er ikke NATOs nærvær. NATO er en forsvarsallianse, ikke en angrepsallianse, og det vet Russland godt. Den største trusselen er at det vokser fram vellykkede demokratier, med robuste rettsstater i Russlands nærområder. Det vil kunne føre til krav om demokratiske reformer i Russland som ikke er i Putins interesse. Å destabilisere i egne nærområder er kontraintuitiv utenrikspolitikk, men for Putins Russland er det en ganske intuitiv innenrikspolitikk. Etter andre verdenskrig er det faktisk en institusjon som framfor noen har bidratt til fred, frihet og stabilitet i Europa – og det er det europeiske fellesskapet, EU. Vi burde utrede fullt medlemskap, ikke hvordan vi skal stå mer alene i en turbulent verden. Byrådsleder Raymond Johansen i Oslo spurte i Aftenposten om det nå er tid for en ny norsk EU-debatt. Svaret på det er ja.
Trine Lise Sundnes (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Jeg vil takke utenriksministeren for en grundig og ryddig redegjørelse 22. mars. Norge har en plikt til å bidra med all den hjelp og støtte vi kan for å hjelpe de millioner av mennesker som nå rammes av krigføringen i Ukraina. Jeg er veldig fornøyd med hvor raskt regjeringen tar grep og hvorledes kommunene følger opp. Det er bra. Europa er nå i en økonomisk og finansiell kamp mot russisk aggresjon, og det er vanskelig å se for seg at forholdet vil normaliseres uten videre når krigen i Ukraina på et tidspunkt tar slutt. I denne situasjonen er Norge best tjent med å stå politisk tett sammen med våre partnere i NATO og i EU. NATO er bærebjelken i norsk sikkerhetspolitikk. Arbeiderpartiet har stått ved og støttet norsk NATO-medlemskap sammenhengende siden 1949. Etter Berlinmurens fall har også flere tidligere sovjetrepublikker og tidligere medlemmer av Warszawapakten søkt og fått medlemskap i NATO. Friheten til å gjøre dette er viktig og i tråd med de sentrale demokratiske og selvbestemmende prinsipper som ligger til grunn for en fri, åpen og regeldrevet verdensorden. Det blir også viktig for norsk sikkerhet å ytterligere styrke militært samarbeid med EU, Norden og land som Tyskland, Frankrike og Nederland. Mange tar opp vårt tilknytningsforhold til EU gjennom EØS-avtalen naturlig nok, for det situasjonen og angrepskrigen utløser, er en «game changer» også med hensyn til EU. Arbeiderpartiets Inge Debes sa i 1929 om deltakelse i FN-organisasjonen ILO: – Vi har meldt oss ganske så ut av det forberedende arbeidet. Vi har jo den utvei å dra oss det til nytte, uten å ha hatt slit med det… Vi er innstilt på å høste der vi ikke sådde. Det sa han den gangen, og det er kanskje på tide å revurdere vårt forhold til EU. Det er en debatt vi må ta, og som jeg ønsker velkommen. Det er tydeligere og tydeligere for meg at vårt handlingsrom i EØS-avtalen ligger i EU-organenes forarbeider, heller enn i jussifiseringen av hvorledes resultatene skal implementeres.
Trine Lise Sundnes (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Kollektiv søksmålsrett for fagforeninger er viktig. Det er viktig for å hindre at ulovlig innleie får bre om seg, og det er viktig for å styrke at faste ansettelser skal være hovedregelen i Norge. Fagforeninger har gode forutsetninger for å avdekke ulovlig innleie, fordi fagforeningene besitter nødvendig kunnskap om forholdene hos innleier og deres aktivitet, noe som er med på å styrke muligheten for å avdekke ulovlig innleie. I denne sammenheng vil fagforeninger være med aktivt å jobbe for det et samlet storting har sluttet opp om, nemlig at faste ansettelser skal være hovedregelen i Norge. I Norge er vi godt stilt. De aller fleste partier mener at folk skal behandles bra, og partene i arbeidslivet tar ansvar for at lønns- og arbeidsvilkår utvikles gjennom tariffavtaler. Det betyr ikke at alt er «dandy way» i norsk arbeidsliv. Det er bare å åpne en hvilken som helst avis og lese om at folk utnyttes, om virksomheter som ikke følger loven, om juks, om kreativ bokføring og om folk som nærmest fra den ene dagen til den andre mister arbeidet sitt og er rettsløse i praktisk forstand. Når en fagforening benytter seg av den kollektive søksmålsretten, er det arbeidsgiveren som blir saksøkt av fagforeningen. Hvis bedriften blir dømt for det, ja, så er det fordi loven er brutt. Den enkelte kan i så tilfelle lettere gå til erstatningssøksmål mot bedriften, fordi bedriften er dømt for ulovlig innleie. At Høyre kaller det å gi ansatte flere rettigheter i arbeidslivet for menneskerettighetsbrudd, sier mer om Høyres syn på menneskerettigheter enn det sier om noe annet. Arbeiderpartiet kommer aldri til å akseptere at arbeidstakere får dårligere arbeidsvilkår. I tillegg til kollektiv søksmålsrett bør det innføres en plikt i arbeidsmiljøloven til å utarbeide skriftlig dokumentasjon på virksomhetens vurdering av innleiens lovlighet, og at likebehandlingsreglene er oppfylt. Jeg merker meg at enkelte kretser hevder at reguleringen vi nå innfører, vil være i strid med Den europeiske menneskerettsdomstol. Det mener ikke vi. Problemet her er ikke at det er for mange som får hjelp uten at de har spurt om det, problemet her er at det er for mange som ikke får hjelp når de trenger det. Derfor er det en god dag i dag når flertallet i denne salen gjeninnfører den kollektive søksmålsretten.
Trine Lise Sundnes (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Endringer basert på ideologi, ikke fakta, nevnte representanten Olsen fra Fremskrittspartiet. Jeg har friskt i minne en tidligere arbeidsminister som innførte nye regler basert på en drøm. Når representanten Olsen fra Fremskrittspartiet er redd for at kollektiv søksmålsrett skal tilsidesette drøftingsprosesser og øke saksmengden for domstolen, så tror jeg ikke representanten trenger å være urolig. På samme måte som reglene om midlertidige ansettelser – slik de er nå, ikke slik Fremskrittsparti-statsråden drømte om – vil dette virke forebyggende. Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet er positive til gjeninnføringen av kollektiv søksmålsrett, nettopp fordi det vil avlaste deres arbeid i positiv forstand, fordi fagforeningene har mye mer og bedre kunnskap om hva som faktisk foregår i virksomhetene til enhver tid. Og det er i fagforeningenes interesse at flest mulig ansatte på en arbeidsplass er ansatt hos den arbeidsgiveren det utføres arbeid for. Det er den måten fagforeningene, sammen med partene i arbeidslivet, kan ta ansvar for lønnsdannelsen og videreutviklingen av arbeidsplasser i dette landet. Derfor er det ikke unaturlig at fagforeninger får en kollektiv søksmålsrett for å sørge for stabilitet og på den måten kunne videreutvikle og ha medbestemmelse på arbeidsplasser, i tråd med hovedavtalen inngått mellom LO og NHO, som er noe av en grunnstein for partssamarbeidet i dette landet. Så det er fornuftig og klokt å sørge for at fagforeninger har kollektiv søksmålsrett knyttet til innleie, og det tror jeg vil gagne også oss på den måten at det blir flest mulig faste ansettelser i virksomhetene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Vi gjennomgår på mange måter en skjebnetid, med store endringer. Vi har en klimakrise som må håndteres ved at vi avslutter bruk av fossile energikilder. Vi har en naturkrise, vi må altså ha mer natur. Vi må stoppe forurensning, både til havs og til lands, og vi må bygge en global markedsøkonomi som ligger innenfor naturens tåleevne. Dette samtidig som vi forsvarer og utvider frihet og demokrati. Samtidig har vi nå en begynnende matvarekrise som vil forsterkes ut over året. Med Russlands angrep på Ukraina er hele vår sikkerhetspolitiske situasjon endret, og det blir aldri likt igjen. Svarer på dette for Norge må selvfølgelig være å styrke også vårt eget forsvar, å samarbeide innenfor NATO og samarbeide også i Norden med Sverige og Finland, helt uavhengig av om de blir medlem av NATO eller ikke. Det burde også føre til en ny medlemskapsdiskusjon i Norge om norsk medlemskap i EU. Det har helt klart også en sikkerhetsdimensjon. Men selv om det ikke vil bli et medlemskap for Norge, er det ingen tvil om at situasjonen i seg selv gjør at samarbeidet også inn mot EU kommer til å bli mye sterkere i årene framover. Men situasjonen i Ukraina er helt akutt. Det er avgjørende at Norge, som andre land, fortsetter støtten til Ukraina. Det gjelder støtte med våpen, og det gjelder støtte med militært utstyr. Denne krigen har nå vart i litt over en måned. Den vil vare lenger, og vi må ha trygghet for at støtten varer lenge nok, også med det vi gjør. Vi må støtte Ukraina med humanitær hjelp. Det gjelder via frivillige organisasjoner – Røde Kors og andre – men også via ukrainske myndigheter, som også trenger en økonomisk støtte i den situasjonen som de er i. Og vi må forsterke sanksjonene. Det er riktig og bra at Norge følger EUs sanksjoner, men samtidig trenger vi også å være en pådriver for å forsterke dem. Vi trenger å stenge europeiske havner for russiskeide skip. Det gjelder også levering av fisk fra russiske skip i Norge. Vi trenger også å oppfordre og være positiv til at bedrifter går lenger enn sanksjonene. Dette handler om at vi er i en krisesituasjon, og nå gjelder dette at vi må legge så hardt press på Russland som vi kan. Vi må støtte opp under at Europa kan redusere sin avhengighet av russisk olje og gass. Energisamarbeidet med Europa blir viktigere, og der også kan det være akutte tiltak vi kan gjennomføre nå. Helt til slutt: Vi skal ikke glemme de hundretusener som for et og et halvt år siden gikk på gaten i Hviterussland og slåss mot Lukasjenko, eller dem som sitter fengslet og protesterer i Russland og ønsker et fritt Russland.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Representanten Moxnes pekte på at det er partier på ytre høyreside i Europa som har støttet opp under Putin, og det er det all mulig grunn til å være kritisk til og holde et øye med. Men det endrer ikke den situasjonen at Rødts standpunkt til NATO, også SVs standpunkt til NATO – å ikke være medlem – ville ha undergravd Norges sikkerhet dersom vi hadde fulgt det. Det er helt uavhengig av hvor mye vi hadde satset på forsvar. Om hvert land i Europa hadde satset på at forsvar er noe vi skal gjøre hver for oss, er det klart at det ville vært en gavepakke for Putin i den situasjonen vi er i. Da ville det vært mulig å gå løs på hvert enkelt land i Baltikum. Hvilken situasjon ville vi vært i uten et NATO? Det er klart at det å bare se på sitt eget forsvar ikke tar inn over seg samarbeidet vi trenger for å ivareta egen sikkerhet og ivareta europeisk sikkerhet. NATO har vært grunnbjelken i dette og er viktigere enn noen gang. Det er avgjørende at det vi gjør, støtter opp under NATOs posisjon i Europa. Og det er ingen motsetning mellom NATOs posisjon og et sterkere europeisk forsvarssamarbeid innenfor EU. Det må Norge også være en del av, særlig fordi vi på et eller annet nivå nå ser – vi er i et tidsskifte – mer og mer en todeling i verden når det gjelder frihet og det å støtte opp under demokrati eller autoritære regimer som vil undergrave dette. Da må vi være en del av NATO, og vi må også ha et sterkere europeisk samarbeid. Nå styrker jo europeiske land sine forsvarsbudsjetter, og det er som representanten Elvenes også påpekte: Det er klart at det også i tiden framover vil være urolige områder i verden – enten det er Midtøsten og Nord-Afrika – hvor det kan være behov for militær tilstedeværelse, enten det er NATO eller i et europeisk samarbeid, som Norge også trenger å være en del av. Akkurat nå handler det om å stoppe og stå imot Russlands aggresjon og å støtte Ukraina i en grad som gjør at Ukraina klarer å stå imot invasjonen. Men det er like mye en langsiktig posisjonering i en verden hvor vi trenger å støtte mye sterkere opp under frihet og demokrati. Det gjelder å ha en strategi for dette i internasjonale organisasjoner, det gjelder å ha en strategi for det i vår utenrikspolitikk, men det gjelder også å ha en helt tydelig sikkerhetspolitisk forankring i NATO og også i Europa i samarbeid med EU.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Vi står i en global klimakrise, og vi må få ned utslippene og få dem ned raskt. For å nå Stortingets vedtatte mål om å kutte 50 pst. av utslippene fra sokkelen innen 2030 må vi ha kraft fra land. Det er faktisk sånn at kraft fra land ikke er nok med de prosjektene som nå ligger der for å nå målet. 27 pst. av utslippene i Norge i 2020 var fra sokkelen. Vi skal ned på et tall på 7 millioner tonn innen 2030. Med de kraft fra land-prosjektene som nå er der, snakker man om utslippskutt og unngåtte utslipp på 4,9 millioner tonn. Det er heller ikke nok, så vi må gjøre mer. Da er ikke svaret å gå imot kraft fra land; da handler dette om å gå framover og gjøre mer for å nå målene. For det er helt klart at vi også trenger å satse på havvind – det må ta en del av dette – men havvind er ikke nok til å ta de utslippskuttene fram mot 2030. Vi må også ha med kraft fra land. Vi må også ha energieffektivisering på sokkelen for å få ned utslippene også på den måten. Men vi trenger også å tenke nytt, og der har vi et annet forslag – som Stortinget skal behandle – der Venstre har foreslått at vi også må satse på karbonfangst og -lagring fra gasskraftverk på sokkelen, på enkeltplattformer eller i områdeløsninger. Det er ganske enkelt, for ellers når vi ikke målet – eller ikke målet, vedtaket fra Stortinget om 50 pst. reduksjon innen 2030. Det kan også være med på å unngå kraft fra land der det er vanskelig fordi nettsituasjonen eller den tilknytningen du trenger på land, er krevende og vanskelig. Dette handler ikke om at det er godt at dette forslaget nedstemmes, men det er ikke nok bare å peke på kraft fra land. Vi må også gjøre mer for å følge opp Stortingets vedtak og for å følge opp og nå det som er både Venstres mål og regjeringens mål om 55 pst. reduksjon i Norge innen 2030. Så til slutt til dette spørsmålet, eller påstanden, fra både Fremskrittspartiet og Rødt om at det å kutte utslippene på sokkelen ikke er et klimatiltak. Selvfølgelig er det et klimatiltak. Vi må kutte utslipp i alle ledd, og det er ikke sånn at de utslippene vi reduserer i Norge, fører til en økning av utslipp ellers i Europa. Resten av Europa kutter også sine utslipp – og gjør det i et høyt tempo – og vi må gjøre det samme her(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Det er veldig bra at statsråden holder fast ved stortingsvedtaket om at en skal redusere med 50 pst. innen 2030. Det er jo også noe en statsråd må gjøre. Det er også bra at man holder fast ved at vi trenger kraft fra land, og at en også fra statsrådens side problematiserer de vanskelige prosjektene. Vi trenger, som jeg sa også i mitt innlegg, kraft fra land, vi trenger energiøkonomisering, og vi trenger å kjøre fram vindkraft – både i Sørlige Nordsjø og med enkeltprosjekter som Hywind Tampen som vi kan gå videre med. Men vi trenger også å se på en løsning med karbonfangst og -lagring fra gasskraftverk på sokkelen, ganske enkelt for at regnestykket skal gå opp. Vi må redusere utslippene med 6,2 millioner tonn fra 2020 for å nå målet om 50 pst. reduksjon, men de prosjektene som nå er for kraft fra land, vil ikke være nok. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Vil statsråden også se på prosjekter med karbonfangst og -lagring på sokkelen fra gasskraftanlegg som en viktig del av løsningen?
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Jeg gjentar at det å kutte utslipp på sokkelen er et klimatiltak, og det gir en global effekt. Skal vi kutte utslipp, må vi kutte utslipp fra alle fossile energikilder, det gjelder også under produksjon. Det gir en global klimaeffekt, det kan det ikke være noen som helst tvil om. Jeg tok egentlig ordet fordi representanten Arnstad var bekymret for at vi skulle komme til 2027 og det så viser seg at vi ikke har nådd klimamålet om å redusere utslipp med 50 pst. på sokkelen, og det er en bekymring som det er all mulig grunn til å ha. Nå i denne salen vil jo ikke Fremskrittspartiet og Rødt at vi skal nå dette målet. SV og Miljøpartiet De Grønne mener vi skal gjøre det med havvind, det kommer vi ikke til å gjøre. Det er viktig å støtte opp under havvind, det er en del av løsningen, men en kommer ikke til å kutte utslipp med 50 pst. innen 2030 bare med havvind. Det er også en bekymring at de kraft-fra-land-prosjektene vi har, ikke er nok til å kutte utslipp med 50 pst. innen 2030. Så det regjeringen må gjøre for å nå det målet, er selvfølgelig å legge en plan for det. Da må de regner sammen hvor mye vi kan ta med kraft fra land, hvor mye vi vil kunne få med forsterket innsats på havvind, hvor mye en kan ta med energiøkonomiseringstiltak, og hvor mye det er nødvendig å ta med karbonfangst og -lagring fra gasskraftverkene på sokkelen. 6,2 mill. tonn skal vi ned innen 2030. Karbonfangst og -lagring på sokkelen er kjent teknologi, det er norske bedrifter som har og kan bruke og utvikle teknologien, men det krever en plan for hvordan vi skal nå det. Da må regjeringen bruke de PUD-ene som kommer, for å stille krav. Man må stille krav til næringen også for øvrig. Man må ha tydeligere bestillinger med eierskapet vi har i Petoro for at vi skal nå målet om å komme fram til 50 pst. reduksjon innen 2030. At det er krevende å nå målene, er ikke en begrunnelse for å trekke seg tilbake og si at vi ikke skal bruke kraft fra land. Kraft fra land er helt nødvendig. At det er krevende, betyr at vi må legge inn en større innsats for å nå målet om å kutte med 50 pst. innen 2030. Da må alle elementene, inkludert karbonfangst- og lagring, være en del av det. Og til slutt: Wisting – det er langt mot nord, kraft fra land vil ta hele kraftoverskuddet i Troms og Finnmark, og det er bare olje. Er det én ting vi ikke trenger å bygge ut og gi tillatelse til, er det Wisting – i den klimasituasjonen som er nære. Vi må altså kutte utslippene mye raskere, vi må slutte helt med fossile energikilder, og det vi må slutte først med, er selvfølgelig olje. Dette er omtrent som å åpne et kullkraftverk eller en kullgruve i Norge. Det kan vi ikke gjøre, og vi kan heller ikke åpne dette.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Straff skader. Det gjør det i dag, med ungdom som blir tatt med mindre brukerdoser med narkotika. Den straffen de får i en situasjon hvor de skal ut i arbeidslivet, hvor de skal ut i utdanning, virker negativt. Slik har det vært så lenge vi har hatt dette systemet, i 50 år. Det har vært med på å drive folk ut i en mer vanskelig livssituasjon og inn i avhengighet, i de siste 50 år. Det er blitt bedringer. Det gjelder behandlingstilbudet, stigmatiseringen er blitt mindre, og oppbyggingen av tilbudet for rusavhengige er blitt mye bedre i løpet av disse årene. Men dette forslaget handler om at vi nå skal fjerne den siste delen, altså at vi nå trenger et vedtak om å avkriminalisere slik at straff – som undersøkelse etter undersøkelse viser at skader – ikke lenger skal ha den funksjonen. De som har brukt eller bruker narkotika, trenger støtte. De som kommer inn i en avhengighet, trenger behandling. Og det er ingenting som tyder på at straffen i seg selv er med på å endre eller bedre den situasjonen som de er i. Det er som påpekt: Det er klart at måten dette er blitt håndtert på, også av politiet, med at man har husundersøkelser, at det har vært gjennomgang av mobiltelefoner, blod eller urinprøver, og at ungdom har måttet kle av seg for at man skal undersøke kroppens hulrom, den hjelper ingen til å få mer kontroll eller til å bringe dem inn i en trygg framtid. Så kommer regjeringspartiene og snakker om at vi skal ha en forebyggings- og behandlingsreform, akkurat som om dette ikke har vært tenkt på tidligere. I 2018 – og jeg satt selv i de forhandlingene – var det et viktig poeng for Venstre at rusreformen skulle komme alene, nettopp fordi vi skulle gjøre de andre tingene først. Så i løpet av disse årene har vi altså fulgt opptrappingsplanen for rusfeltet, fra 2016 til 2020. Den gylne regelen hvor veksten i behandling av rus og psykisk helse er større enn somatikk i helseforetakene, er fulgt. Det er kommet nye medikamenter og medisiner inn i LAR. Det er flere stoff som kan komme inn i sprøyterommene, sprøyterommene er blitt til brukerrom, og man har mulighet til å røyke der. Vi har også igangsatt forsøk med heroinassistert behandling. Alt dette er gjort nettopp fordi vi var bekymret for at Stortinget ikke skulle gjennomføre en rusreform(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Jeg synes jeg hører mange ord fra statsråden om hva man ønsker å oppnå med forebygging. Men det er en kjensgjerning at undersøkelser om straff viser at det skader og er med på å føre ungdom over i en vanskeligere situasjon når de er ved inngangen til studier eller skal inn i arbeidsforhold. Som flere har påpekt, virker dette veldig forskjellig. I Oslo er det ingen tvil om at det er flere som møtes med straff øst i byen, enn det man gjør vest i byen. Statsråden sier hun er for at tungt rusavhengige skal ha en straffrihet. Da lurer jeg på: Hvordan mener statsråden at straff skal hjelpe rusbrukere som blir tatt med en brukerdose?