trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-10:
Vi har også i den nye barnehageloven strenge krav til kompetanse, både når det gjelder pedagogiske ledere og styrere. Når det gjelder styrere, står det: «Barnehagen skal ha en daglig leder som har utdanning som førskolelærer eller annen høgskoleutdanning som gir barnefaglig og pedagogisk kompetanse.» Jeg tenker faktisk stikk motsatt i forhold til representanten May Hansen. Jeg tror at jo mindre barnehagene er, jo mer naturlig vil det være at det faktisk er en førskolelærer som blir styrer, for da må vedkommende også ha ansvaret for hele den pedagogiske virksomheten. Jo større barnehagen er, jo mer vil lederoppgavene i en styrerfunksjon være styrende. I slike tilfeller kan det også tenkes at man kan ha en litt større fleksibilitet i styrerstillingen. Vi skal ikke glemme at det stilles høye krav. Man skal altså ha høyskoleutdanning, man skal ha barnefaglig og pedagogisk kompetanse.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-10:
Det blir nesten å gjenta mitt forrige svar, men det er faktisk slik at mange av de private barnehagene allerede er blitt i stand til å gi gode lønns- og arbeidsvilkår, på lik linje med vilkårene til de ansatte i de kommunale barnehagene. Enda flere vil få muligheten når de får 85 pst. av driftskostnadene som de har, fra egen kommune fra 1. august i år. Tariffavtaler er tross alt et forhold mellom partene, og det er gledelig at flere og flere private barnehager inngår tariffavtaler med de forbundene som her er aktuelle. Når det så gjelder utdanning av førskolelærere, har vi òg sett nærmere på hvorvidt vi vil ha nok førskolelærere framover. I forhold til situasjonen slik den er i dag, har vi vurdert det slik at vi har en god utdanningskapasitet på førskolelærere. Det vil selvsagt være avhengig av hvor mange flere vi trenger. Vi har ca. 30 pst. førskolelærere i barnehagene i dag. Jeg tror kanskje vi vil trenge enda flere framover. Til den sist utlyste stillingen i en kommune, som jeg hørte om, var det 80 som søkte på én førskolelærerstilling.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-10:
Det er mulig at representanten ikke er klar over at vi har en relativt ny handlingsplan for likestilling i barnehagene som gjelder rekruttering av flere menn. Der har vi tatt en hel rekke nye grep. Det tar selvsagt for lang tid å komme inn på alle. Vi har et nettverk for menn i barnehager. Fylkesmennene har fått et helt spesielt oppdrag med å styre handlingsplanen. En av fylkesmennene har fått et ytterligere oppdrag som går på å tilrettelegge for en del prosjekter. Det viser seg at i de kommuner der man politisk har tatt et grep og sagt at man ønsker flere menn i barnehager, har man også klart å rekruttere flere menn. Jeg viser til Asker kommune, som nå har 25 pst. menn i barnehagene. Jeg viser også til et eksempel fra Oslo, der en barnehageeier på eget initiativ valgte å gjøre noe med arbeidsmiljøet fordi hun ville ha flere menn i barnehagene. Hun klarte å få rekruttert 50 pst. menn i løpet av relativt kort tid. Jeg har også en del andre gode tiltak å vise til.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2005-06-10:
Jeg er svært enig i det statsråden sa om trygghet for barna. Arbeiderpartiet har hevdet at det er bedre å bygge barn enn å reparere voksne. Det starter der. Barnehagene er et godt og trygt sted å være for de barna som får barnehagetilbud. Jeg må si at livet kan være vanskelig, ikke minst for unger. Uro og krangel i hjemmet rammer barna. De ansatte i barnehagene er ofte de som blir barnas beste støtte i livet. Det er også de som oppdager vanskjøtsel. De gjør en fantastisk jobb. Derfor mener Arbeiderpartiet at lønns- og arbeidsforhold for de ansatte må være fundamentet i vår barnehagepolitikk. Jeg vil stille statsråden følgende spørsmål: Mener ikke statsråden at det er nødvendig at det stilles krav om likeverdige lønns- og arbeidsforhold for private og kommunale barnehager?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2005-06-10:
Jeg er glad for at statsråden har tatt fatt i dette med lønns- og arbeidsvilkår og likestiller kommunale og private barnehager. Men når statsråden sier at det skjer «litt etter litt», er ikke jeg helt fornøyd. Arbeiderpartiet synes ikke det er godt nok. Vi mener det kan knyttes opp til godkjenning av barnehager at lønns- og arbeidsforholdet er i orden. Det samme gjelder også dette med pedagogisk utdannet personell – førskolelærer i alle barnehager. Vi mener at det kan gjøres en del for å forsere utdanningen, slik at det blir flere utdannede førskolelærere. Det er en gruppe mennesker som gjør en kjempejobb, og som kanskje ikke får lønn etter det, men de bør i hvert fall ha faglig utdanning og kompetanse for å jobbe med framtidens voksne.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2005-06-10:
Siden jeg ikke sitter inne med den lange erfaring som enkelte andre deltakere i dagens fiskeridebatt har, skal jeg holde meg strengt til saken. Det denne saken gjelder, er en endring i eksportloven. Det er en enstemmig komite som går inn for de tilpasningene som departementet foreslår. De endringene som foreslås, går spesielt på to forhold. Det ene er en endring i reglene om godkjenning av eksportører, altså en forenkling av dagens praksis. Det andre går på å omgjøre Eksportutvalget for fisk til et 100 pst. statlig eid aksjeselskap. Eksportutvalget for fisk blir nå et selvstendig selskap og blir ikke som nå direkte underordnet departementet, selv om departementet vil være den institusjonen som det nye aksjeselskapet skal forholde seg til. Endringene vil først og fremst innebære at aksjeloven skal gjelde for selskapet, selv om komiteen forutsetter at selskapet på mange måter skal videreføres som i dag. Endringene gjøres av hensyn til at Eksportutvalget for fisk har endret seg dramatisk fra opprettelsen i 1991, med fem ansatte, til i dag å være et selskap med nærmere 50 ansatte. Det er blitt den av institusjonene i Norge som har den største eksportkunnskapen av samtlige, uansett bransje og næring, og det er representert i et stort antall land i verden. Dette er ikke en stor endring verken fra departementets eller komiteens side, men en nødvendig tilpasning.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-10:
I samandraget av hovudinnhaldet i proposisjonen kan vi lese følgjande: «I forlengelsen av at eierskapsregulering utfases, foreslås det å innføre adgang til overføring og pant av tillatelser. Deregulering av eierskapskrav i kombinasjon med rett til overføring og pant vil, etter departementets oppfatning, normalisere næringen i forhold til annen industri og gjøre næringen mer tilpasningsdyktig for å imøtekomme framtidige utfordringer.» Deregulering er altså eit argument for å normalisere næringa i forhold til annan type industri. Det er kanskje farleg å setje statsråden på tanken, men eg lurer på om dette er ein totrinnsrakett. Har statsråden i neste omgang tenkt å normalisere den tradisjonelle fiskerinæringa i forhold til annan type industri, slik at den tradisjonelle fiskerinæringa skal bli betre i stand til å møte framtidig konkurranse?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-10:
Statsrådens svar til meg var betryggande. Utfordringa er jo ikkje at dette er ein idé vi kunne ha komme på. Dette er ein idé som statsråden sjølv kunne ha komme på. Vi er opptekne av at oppdrettsnæringa har ein samfunnsfunksjon langt utover berre det at produksjonen skal skje forsvarleg, slik det er omtalt i proposisjonen. Vi er opptekne av at oppdrettsnæringa faktisk er ei næring som er integrert i ein del lokalsamfunn, og som tener ein så viktig funksjon. Men, som sagt, svaret var veldig betryggande. Statsråden har ikkje tenkt å komme på den ideen, så då får han berre gløyme at eg i det heile teke har sett han på ideen. Eg har eit spørsmål til. Både Norske Sjømatbedrifters Landsforening og FHL havbruk har uttalt seg. NSL gir uttrykk for at ein er mot både fri overføring og bruk av auksjon. FHL havbruk problematiserer auksjon veldig i sitt høringssvar til statsråden. Har statsråden tenkt å lytte til dette når det gjeld val av tildelingsform?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-06-10:
Saksordføreren oppfordret SV og Senterpartiet til å omgjøre forslag nr. 3 til et oversendelsesforslag. Dette er altså forslaget om å erstatte den statlige konsesjonsavgiften med en arealavgift til kommunene. Saksordførerens begrunnelse var at Kristelig Folkeparti ikke var avvisende til å få en vurdering av dette forslaget, fordi det bl.a. kunne gi incitament til kommunene til å drive næringsutvikling, noe som også er forslagsstillernes hensikt med dette forslaget. Jeg synes det er positivt at iallfall ett av regjeringspartiene har dette forslaget til vurdering, så jeg vil gjerne høre fiskeriministerens syn på forslaget før vi tar stilling til hvordan vi skal håndtere det videre.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-06-10:
Jeg takker statsråden for at han gjorde meg oppmerksom på at det er forskjell på å få nedstemt et forslag og å oversende det. Nå har jeg fem møtedager igjen av mine tolv år på Stortinget, og jeg har såpass selvinnsikt at jeg er klar over at det er mange ting jeg ikke vet. Men akkurat det hadde jeg riktignok oppdaget. Spørsmålet mitt var altså ikke om det var forskjell mellom å oversende forslaget og å få det nedstemt, men spørsmålet mitt var om statsråden kunne gi sin vurdering av et slikt forslag i lys av det som saksordføreren fra et av regjeringspartiene uttalte i sitt hovedinnlegg, nemlig at dette syntes saksordføreren var en rimelig god idé, som hun ville be om en grundig vurdering av. Dette har selvsagt betydning, for innfører man først en statlig konsesjonsavgift, hvor de som byr på disse konsesjonene og kjøper konsesjoner, skal betale en høy pris for dem, kan man ikke etterpå bare komme og si at man skal ha en kommunal arealavgift på dette. Så jeg vil gjerne høre hvordan statsråden vurderer forslaget.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-06-10:
Jeg takker for ideen fra representanten Elvik, men jeg tror at representanten gjør den generaltabben som altfor mange gjør, nemlig å sette et likhetstegn mellom den tradisjonelle fiskerinæringen og oppdrettsnæringen. Oppdrettsnæringen er i mye større grad en industriell produksjon og må ha et lovverk som er knyttet til å fremme industriell produksjon. Det å overføre den tradisjonelle fiskerilovgivningen og fiskerireguleringene til oppdrettsnæringen er et feilspor, så jeg håper representanten Elvik ikke vil forfølge en såpass dårlig idé. Så er det også slik at når det gjelder å normalisere næringen og tilpasse lovverket til en industriell produksjon, er det særdeles viktig at man har rammevilkår som gjør at finansieringsinstitusjoner eller investorer synes dette er interessant. Jo flere begrensninger vi legger, og jo mindre sikkerhet investorer, enten det er banker eller private investorer, får for sine investeringer, desto mindre interessant er næringen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-06-10:
Med lang erfaring fra Stortinget, også som representant, kan jeg vel erkjenne at et forslag som blir nedstemt, har relativt liten verdi, men det å ha en oversendelse gjør at det selvfølgelig vil bli fulgt opp fra Regjeringen. Skulle det bli en oversendelse, vil jeg selvfølgelig ta den oversendelsen og forfølge forslaget, som er til løpende vurdering, for det er jo ikke noen ny idé at man skulle erstatte den statlige konsesjonsavgiften med en arealavgift til kommunene. Vi skal selvfølgelig følge opp forslag som blir vedtatt i den ene eller andre form i Stortinget, men jeg må jo da se om det blir en oversendelse eller ikke.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-06-10:
Jeg tror vi først og fremst skal holde fast ved at oppdrettsnæringen er og vil være en distriktsnæring. Det er der vi har arealene. Det er der vi på mange måter har muligheten til å drive denne næringen. Da er det vi fra Regjeringens side sier at det er viktigere å sikre at denne næringen drives på en forsvarlig måte, enn hvem som driver den. Det er kapitalkrevende, og det er kompetansekrevende. Det krever også markedsmakt for å kunne operere. Denne loven åpner til de grader opp for det på en helt annen måte enn det gamle lovverket. I denne sammenhengen er også tildelingskriteriene et ikke uvesentlig element. Vi åpner gjennom dette lovverket for tilleggsmuligheter ved tildeling. Det er fortsatt i henhold til loven full anledning til å ta distriktsmessige hensyn. Det vil være opp til statsråden – hvem det nå enn måtte være som vil være det i tiden framover. Men jeg skal i mange år også vektlegge de distriktspolitiske hensyn samtidig som jeg vurderer det opp mot auksjon og andre former for avgift.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-06-10:
Jeg takker representanten Enoksen for at han delte sin selvinnsikt med Stortinget. Vi har ikke foreslått å innføre en arealavgift som skulle inngå som en del av en kommunal inntekt. Det er varslet at Regjeringen ikke har vurdert det som et egnet virkemiddel. Når så representanten Enoksen etter tolv år på Stortinget ber meg i en replikkveksling om å foreta «en grundig vurdering» av et slikt forslag, setter jeg spørsmålstegn ved om han ønsker å få det, eller om det er mer for å holde en politisk diskusjon i gang. Men jeg går ut fra at representanten Enoksen er enig i at en grundig vurdering som er grundigere enn den vi har gjort i lovforslaget, er det ikke mulig å gi i en replikkveksling.
Inge Lønning (Høyre), 2005-10-01:
Hvis ingen har noe å innvende, vil jeg etterkomme anmodningen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Jeg vil framsette to private forslag. På vegne av representantene Bendiks H. Arnesen, Grethe Fossli, Kjetil Bjørklund, Marit Arnstad, Per Ove Width, Øyvind Korsberg og meg selv har jeg den ære å foreslå fortsatt stasjonering av Forsvarets 337 skvadron – Kysthelikopterskvadronen – med skvadronledelse på Bardufoss også etter innfasing av de nye NH90-helikoptrene. På vegne av representantene Gunnar Halvorsen, Tore Nordtun, Marit Arnstad og meg selv har jeg den ære å legge fram forslag om initiativ overfor næringslivet i Rogaland med tanke på å bygge en helikoptersimulator for NH90-helikoptre på Stavanger Lufthavn/Sola Flystasjon.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Denne debatten begynner å ebbe ut, og konklusjonen er vel gitt allerede. Jeg har likevel helt til slutt bare lyst til å si noen få ord i tilknytning til en del påstander som er kommet fram i denne debatten, som for så vidt har vært ganske interessant. Det går særlig til representanten Trond Giske og de andre av Arbeiderpartiets talere som hevder at regjeringspartiene og stortingsmeldingen er gjennomsyret av et negativt syn på et OL i Tromsø. Det er fullstendig feil. Vi er ikke gjennomsyret av noen negativ holdning til et OL i Tromsø, det tror jeg også er understreket i denne debatten, men vi går imot å arrangere dette allerede i 2014, fordi vi synes det er for kort tid siden sist. Som foregående taler, representanten Voie, understreket, er det ikke bare Regjeringen, men et bredt flertall i Stortinget som deler dette syn, inklusiv Arbeiderpartiets viktigste framtidige eventuelle regjeringspartner, SV. Det kunne være fristende å spørre om representanten Giske og Arbeiderpartiet akter å ta opp igjen dette spørsmålet når de, eller eventuelt om de, skulle komme i regjeringsposisjon. Regjeringen har, sier Giske videre, bestemt seg på forhånd for ikke å gi statsgaranti. Ja, det er et argument som man tyr til når man ikke har andre argumenter, slik synes jeg det virker som – for hvem er det vel som har bestemt seg på forhånd, hvem var først ute og proklamerte at man ønsket å gå inn for et OL i Tromsø i 2014? Jo, det var representanten Trond Giske, lenge før stortingsmeldingen forelå, hvis jeg ikke husker feil. Jeg kan ikke se at Arbeiderpartiet og Senterpartiet har gått inn i de vurderinger Regjeringen har gjort i stortingsmeldingen og påpekt feil eller forsøkt å bestride de påstander om usikkerhet som er kommet fram. Tvert imot har de lagt seg helt flate for søkerens egne beregninger. Det kan for så vidt være greit nok, men å si at man har bestemt seg på forhånd, det faller på sin egen urimelighet. Fra Kristelig Folkepartis side vil jeg bare si at vi er ikke imot et OL i Tromsø. Vi tror at det kan komme til å bli det. Men når vi går imot på nåværende tidspunkt, er det, som også statsråden har redegjort veldig godt for, fordi vi ikke synes tiden er inne nå av hensyn til usikkerhet rundt de langsiktige virkninger, og av hensyn til de mange utfordringer som ligger ikke minst på kultur- og idrettsområdet for øvrig. Om det blir et OL i framtiden, det kan vel bare tiden vise. Men jeg tror ikke det skal stå på Kristelig Folkeparti når vi får se at disse beregningene også er gjennomført, og at vi kan feste lit til de tall som vi får på bordet. Da ser vi vel at det ligger an til et virkelig visjonært prosjekt i nord, så det tror jeg vi skal se fram til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Jeg har svært store vanskeligheter med å forstå sammenhengen i Regjeringens argumentasjon, når man på den ene siden bruker som hovedargument mot OL i Tromsø at det er for dyrt, og at kostnadene er beheftet med for stor usikkerhet, men samtidig snakker om at man er helt åpen for å ha OL en gang i framtiden. Er det noen grunn til at det skal bli billigere en gang i framtiden, eller er det grunn til å tro at et OL lenger fram i tid vil ha større sikkerhet med hensyn til kostnadsanslag? Det må nødvendigvis være slik at det er usikkerhet med hensyn til kostnadene. Det som er mest beklagelig med meldingen, er at man ikke i større grad har avklart usikkerhet og den type ting før man kommer til Stortinget. Man sier at man gjorde det på samme måte i 1984-85, men tvert imot: I St.prp. nr. 85 for 1984-85 står det at man har hatt kontakt med Lillehammer kommune om både ansvarsfordelingen og andre spørsmål. Det burde også statsråden ha hatt. Mitt spørsmål er: Hvorfor har man ikke avklart disse tingene i en dialog med Tromsø 2014? Det kom også veldig klart fram i høringen i komiteen at den type kontakt ikke hadde vært til stede.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Det er utrolig hvor negativt man kan se på et slikt prosjekt – gjennomsyret i alle svar er det en negativ holdning til et OL i Tromsø. Da blir ordene om at man skal gjøre det en gang i framtiden, etter mitt syn ikke så troverdige. Man snakker om at det skal være så utenkelig at Norge skal få tre OL i løpet av 62 år. Nå kan vi jo trøste statsråden med at det ikke er så aktuelt å arrangere et sommer-OL i Norge, mens andre land arrangerer både sommer-OL og vinter-OL, slik at jeg tror ikke vi står så langt tilbake for andre arrangører. Så snakker man om at det tidspunktet kan komme, men det er jo ikke opp til Norge. Vi har et mulighetsvindu i 2014 og 2018. Og så er man bekymret for at man skal bruke av tippemidlene. Og det sier en statsråd og et parti som kjempet med nebb og klør for å hindre at vi endret tippenøkkelen, som gir en halv milliard ekstra til idrett hvert eneste år! Dette er altså mindre enn det man på ett år har fått ekstra gjennom tippenøkkelen. Jeg spør: Føler statsråden seg bekvem med at man nå er mot Tromsø-OL, man var mot endring av tippenøkkelen, og man ønsker å legge ned idrettslinjene? Hva har denne statsråden og regjeringen egentlig gjort for idrett i Norge?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Jeg registrerer at statsråden ikke har svart på spørsmålet om hvor langt fram i tid man må vente for at Kristelig Folkeparti selvsagt skal stille opp for et OL i Tromsø. Jeg registrerer også at hun ikke har sagt noe om at det her virker som at man er en forholdsvis idrettsfiendtlig regjering, både når det gjelder tippenøkkelen, når det gjelder idrettslinjene, og når det gjelder et OL i Tromsø. Det er vel verken Valgerd Svarstad Haugland eller jeg som i og for seg betaler regningen, den betaler det norske folk sammen gjennom statsbudsjettene. Men Stortinget sørget for gjennom vedtak her – ikke på grunn av Regjeringens budsjettframlegg, men gjennom vedtak her – at forskningen fikk sine penger. Det snakkes om at det blir så dyrt å ha et OL hvert 20. år. Hvis man legger kostnadene i Lillehammer og Tromsø til grunn, snakker man om ca. 200 mill. kr i året satt av til drift, og 300 mill. kr satt av til investering – investering i flyplass, veier, infrastruktur for politi, forsvar osv. Det trodde jeg også at regjeringspartiene ville være entusiastiske for, men det virker ikke slik. Så skal jeg bare korrigere meg på to punkter. Det ene er at jeg tror stemmemarginen blir litt større enn det jeg refererte til i stad. Det andre er at det var Ivar Østberg jeg ville referere til når det gjaldt det å stemme for fra regjeringspartiene. Øyvind Korsberg har vært entusiastisk imot. Nå er det slik at tro kan flytte berg, men jeg tror ingen av de to nevnte berg lar seg flytte av denne debatten.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-04-18:
Jeg vil si takk til saksordføreren for en grundig og god gjennomgang av saken. Som saksordføreren også var inne på, står vinteridrett sterkt i Norge, og vi er stolte av de tradisjonene som vi har på dette området. Ikke bare er våre idrettsprestasjoner av verdensklasse, men OL på Lillehammer i 1994 var også av ypperste kvalitet. I dag diskuterer vi altså om vi skal gi statsgaranti til et nytt OL i Norge i Tromsø i 2014. Det er god grunn til å gi betydelig ros til Tromsø 2014 AS og alle andre som har bidratt i arbeidet med ny OL-søknad. Det er nedlagt et omfattende arbeid som på svært mange måter har synliggjort Tromsø og Nord-Norges potensial på en meget god måte. Det er ingen tvil om at et OL vil kunne gi svært mange gode og positive ringvirkninger for hele regionen. Nord-Norge, kysten og hele landet vil kunne høste positivt av den oppmerksomhet som et idrettsarrangement av denne type fører med seg. Både reiselivsnæringen, eksportnæringen og næringslivet har pekt på mulighetene for økt etterspørsel og et positivt oppsving. Det er også hevet over enhver tvil at et OL-arrangement vil etterlate seg ny og forbedret infrastruktur i form av nye arenaer og idrettsanlegg, bedre veier og kommunikasjon generelt, og at dette er noe hele landsdelen vil kunne nyte godt av. Når Høyre likevel ikke finner å kunne anbefale at det gis statsgaranti til Tromsø-OL i 2014, er det flere grunner til dette. Det er en forutsetning at en statsgaranti dekker alle kostnader som er nødvendig for å gjennomføre de olympiske vinterleker og Paralympics. I søknaden fra Tromsø 2014 AS av 2. mai 2004 er de totale kostnadene anslått til 15,7 milliarder kr, med behov for statlig tilskudd på ca. 9,5 milliarder kr. I stortingsmeldingen påpekes det fra Regjeringens side at det knytter seg betydelig usikkerhet til de anslåtte kostnadene. Og uansett om man velger å sette sin lit til det pessimistiske, det realistiske eller det optimistiske budsjettet, vil en som et absolutt minimum måtte regne med nærmere 10 milliarder kr i statlige kostnader. En statsgaranti for søknaden fra Tromsø 2014 AS vil medføre statlige kostnader som etter all sannsynlighet vil måtte gå på bekostning av andre formål av samfunnsmessig betydning, også innen kulturområdet. De olympiske vinterleker er arrangert i Norge to ganger tidligere. Som en av verdens ledende vinteridrettsnasjoner er det ikke unaturlig at Norge over tid tar ansvar som vertsnasjon for de olympiske vinterleker og Paralympics. Høyre deler imidlertid Regjeringens syn på at det ikke kan anses som rimelig at Norge skal påta seg så store kostnader som et OL i Tromsø vil innebære, så kort tid etter Lillehammer-OL. Jeg vil allikevel få understreke at Tromsø 2014 AS har levert en meget god søknad, som beskriver et OL-arrangement som er helt spesielt i sin karakter, og som vil finne sted i meget spesielle omgivelser. Dette gjør Tromsø til en meget aktuell søkerby i forbindelse med et nytt, framtidig OL i Norge. Høyre slutter seg til Regjeringens forslag om ikke å gi statsgaranti for søknaden fra Tromsø 2014 AS om å arrangere de olympiske vinterleker og Paralympics i 2014.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-18:
Jeg har bare behov for å rydde litt opp i det rotet Trond Giske har skapt. Jeg er helt enig med ham i at når man hører på en del av representantene fra regjeringspartiene, kan man bli usikker på hva de egentlig mener. Så kom han med den påstanden at det bare var å høre på representanten Ivar Korsberg. Jeg vet ikke om det er et samarbeid mellom Ivar Østberg og Øyvind Korsberg, men jeg heter altså Øyvind Korsberg, og Kristelig Folkepartis representant heter Ivar Østberg. Så jeg antar det var det han mente. Det har i debatten vært vist til de enorme ringvirkningene dette vil ha for reiselivet. Hvilke undersøkelser viser man da til? Den undersøkelsen som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg når det gjaldt Lillehammer, viste at det ikke hadde de store ringvirkningene for reiselivet. Det var litt i Lillehammer-området før og selvfølgelig under OL og like etterpå, men i distriktene rundt hadde det ingen ringvirkninger. Så det hadde vært interessant å få høre hvilke undersøkelser man her viser til, eller om det rett og slett er bare at man tror det. Representanten Voie var inne på at jeg hadde kalt dette for eller sammenlignet dette med et sosialistisk eksperiment. Det har jeg ikke gjort, rett og slett fordi jeg ikke hadde kommet på å bruke slike uttalelser. Men jeg synes egentlig den var ganske god, så jeg kan godt kalle dette for et sosialistisk eksperiment. Og da vet man hvordan det går økonomisk, da går det rett i grøfta. Så det var egentlig et ganske godt uttrykk. Nå er det ikke slik at vi i Fremskrittspartiet er imot et OL i Tromsø, vi er imot et OL i Norge. Men siden søknaden dreide seg om Tromsø, er vi imot et OL i Tromsø. Mange har vært inne på hvor viktig dette er for idretten, når man har en så voldsom idrettsinteresse. Det har jeg også, jeg har også drevet med idrett. Men det man skal være klar over når det gjelder idrett, er at de største idrettsheltene vi har og har hatt tidligere i Norge, ikke akkurat er et resultat av det å ha store nasjonale anlegg. De fødes rundt omkring i landet og blir idrettsstjerner ut fra helt andre forutsetninger enn det å ha store nasjonale anlegg, som det her er snakk om. Selvfølgelig ville et OL i Tromsø ha hatt store ringvirkninger for næringslivet, det er det ikke tvil om. Men det kan ikke brukes som argument for å bruke 10-15 milliarder kr av skattebetalernes penger. Det er ikke en god investering. Vi kan gjerne bruke det på andre ting rundt omkring i hele landet, men å bruke det akkurat konsentrert rundt Tromsøya synes vi er feil prioritering.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Representanten Giske skjønner ikkje samanhengen i at vi kanskje seier ja til eit OL i framtida, og seier nei no, fordi det eventuelt skal bli billigare ein gong i framtida – det forstår eg at han ikkje skjønner. Men det er jo innlysande at dersom vi skulle ha slike kostnader kvart fjerde år eller kvart tiande år, blir det mykje for nasjonen. Skal vi ha det kvart tjuande år, blir det òg mykje for ein liten nasjon som Noreg. Det er heilt naturleg at vi ein gong i framtida òg skal få slike kostnader. Det er greitt. Men spørsmålet er kor ofte Noreg skal ta på seg slike kostnader. Og det er nesten utruleg at ein ikkje skjønner at så store kostnader er mykje for eit land som Noreg – til eit idrettsarrangement som òg har mange andre, positive sider ved seg. Når det gjeld kontakten mellom Tromsø 2014 AS og departementet, har dei fått alle dei møta dei har bedt om, og dette har vore møtepunkt fleire gonger. Vi har òg sendt brev frå departementet til komiteen der vi har gjort greie for dei møta vi har hatt med Tromsø 2014. Å komma i ettertid og seia at det har vore dårleg kontakt, det forstår eg ikkje. Det har i alle fall vore ja frå vår side kvar gong dei har bedt om møte. Vi har vore i Tromsø, og dei har vore her. Det har vore møte på administrativt og politisk nivå fleire gonger.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
No skal vi som sit her i salen i dag, vera forsiktige med å binda opp framtidige storting om kva tid ein skal søkja om ny arrangering av OL. Men eg trur representanten Djupedal har rett i at 42 år er ganske lang tid, og 20 år er for kort tid. Då må det vera noko midt imellom. Men det er òg opplagt at sjansen for å få OL vil vera avhengig av kven som får det i 2014. Viss Noreg hadde søkt, og vi hadde fått det, hadde det vore ganske eksepsjonelt, for då hadde Noreg hatt det tre gonger på ganske kort tid, medan andre europeiske land ikkje hadde nådd fram i det heile. Så det skulle mykje til for å få det – trur eg, då. Men det er berre tankar som eg gjer meg. Men eg vil tru at det etter noko mellom den tida – frå 20 til 40 år – vil vera naturleg for Noreg å søkja på nytt og få eit OL, og eg vonar at det er Nord-Noreg og Tromsø som blir valde av dei som då bestemmer.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Eg beklagar at det blir oppfatta som at eg ikkje er noko særleg entusiastisk for OL i Tromsø. Det saka i dag handlar om, er altså ein økonomisk garanti. Det er det vi diskuterer. Når det gjeld alt det andre ved søknaden, kan eg godt halda eit varmt innlegg for mykje av det som står der, og som eg vonar ein gong i framtida skal bli realisert. Men eg vil ikkje gå i den same fella som min forgjengar i kulturministerstolen gjorde då han i utgangspunktet sa at OL på Lillehammer ville vera ein plussrekneskap for Noreg. Vi vil ha meir inntekter enn utgifter, vart det sagt. Så viste det seg at fyrst hadde ein ein statsgaranti på 1,7 milliardar, så gjekk det sin gang, og så vart altså sluttrekninga på 7,3 milliardar. Då har ein i alle fall ikkje hatt realisme med seg i handsaminga og det ein gjorde den gongen. Denne gongen har søkjaren vore grundigare, og det har òg vore meir realisme i søknaden i forhold til økonomi. Likevel har vi peikt på ein del svakheiter, og det er det faktisk også jobben vår å gjera. Når det gjeld bygging av ishallar og andre ting, m.a. i Nord-Noreg, er det særforbunda som prioriterer med omsyn til kor ein skal leggja desse hallane. Vi følgjer opp det som særforbunda prioriterer, i forhold til dei økonomiske midlane som er. Då er det også litt opp til dei kor dei nye hallane skal liggja.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Eg trur eg er einig i mykje av innlegget frå SV-representanten i dag når det gjeld satsinga på Nord-Noreg, og korleis vi får mest ut av pengane. Eg er redd eg må seia det slik at i forhold til distriktsutvikling i Nord-Noreg trur eg ein kan bruka pengane på ein langt betre måte enn til eit OL. No vil eg ikkje lova på vegner av Regjeringa at vi skal stilla med like mykje pengar til distriktsutvikling i Nord-Noreg som det SV gjer i pakka si, men dei peikar i alle fall på at dersom vi ynskjer å satsa på Nord-Noreg, er det langt fleire og betre måtar å gjera det på enn å arrangera eit OL. Eg vil gjerne streka under ein gong til at her er det snakk om: Kor ofte skal vi ta på oss så store eingongsutgifter som delar av dette er, og som vi ikkje får særleg glede av i neste omgang? Det er lett å stå på talarstolen og lova milliardar til gode saker. Men rekninga skal betalast, og den rekninga er det altså vi som er nøydde til å ta. Det blir jo sannsynlegvis òg framtidige politikarar som må finna pengar til det, og det er lett å lova til det som framtidige politikarar skal betala.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Når Trond Giske igjen kjem med denne tippenøkkelen, har eg lyst til å kle av han ein gong for alle. Då han sjølv sat som statsråd og kunne gjera noko med tippenøkkelen, gjorde han ingenting. Men så snart han kom ut av regjering og den nye regjeringa fekk betala rekninga, gjekk han inn for det. Han fekk til og med partiet sitt med på det. Så den æra som Trond Giske tek på seg for endring av tippenøkkelen, er svært lita, i forhold til at dei sjølve sat med makta. Dei kunne ha prioritert ei endring, saka var aktuell. Idrettsforbundet lobba og jobba. Arbeidarpartiet sa nei i regjering, men dei sa ja i opposisjon då den sitjande regjeringa skulle betala rekninga med omsyn til forsking. Så der synest eg æra er veldig lita i forhold til det som blir sagt. Det vart sagt her at vi er gjennomsyra av ei negativ haldning. Vi er realistiske til økonomien i det heile. Det må vi vera. Eg vil ikkje gjera den samme tabben som forgjengaren min, arbeidarpartistatsråden, gjorde då han sa at det kom til å bli eit plussprosjekt, og så kom altså rekninga på over 7,5 milliardar kr til slutt. Difor er vi realistiske. Men vi seier òg at vi ynskjer at Nord-Noreg skal få eit OL i framtida. Dersom ikkje Trond Giske trur oss på det, vonar eg i alle fall at dei som jobbar for OL i Nord-Noreg, trur oss, og så får vi saman sjå til at Noreg får eit OL i framtida. Og Nord-Noreg bør absolutt vera den staden der det blir arrangert.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Eg hadde eigentleg ikkje tenkt å ta ordet meir, men etter å ha høyrt innlegget til Giske er eg likevel nøydd til å seia nokre få ord. For det fyrste trudde eg at ein representant som har sete i regjering, veit at det å auka Forskingsfondet ikkje er så veldig krevjande, men når ein skal ta ut pengane, må dei inn i den totale ramma som ei regjering kan ha å bruka. Dersom det skulle vera så lett å endra tippenøkkelen i forhold til forsking, kvifor i all verda gjorde ikkje Arbeidarpartiet det då dei sat i posisjon til å gjera det? Nei, dei gjorde det ikkje, fordi dei ikkje fann midlar til forsking. Men dei fann eit fleirtal etter at dei gjekk av og dei ikkje skulle betala rekninga. Det synest eg det er viktig å understreka. Så det å begynna og brifa med desse tippenøkkelendringane når ein ikkje gjorde noko med det då ein hadde moglegheita sjølv, det synest eg er noko holt, for å seia det rett ut. Når det er sagt, vil eg òg understreka at den konklusjonen som Giske trekte på vegner av oss som seier nei til garanti, er feil. For vi seier: Ja, vi ynskjer eit OL i framtida, men ikkje med 20 års mellomrom – kor mange år det blir etter desse 20 åra, veit vi ikkje. Men det å ta på seg så store ekstrakostnader er mykje pengar for ein liten nasjon som Noreg, og dei må takast frå noko. Det er ikkje berre idrettsmidlar vi snakkar om, men det må takast frå det totalbudsjettet som ein nasjon har å bruka. Difor er det viktig at slike utgifter ikkje kjem så tett på kvarandre som det. Men vi ynskjer altså likevel at Noreg òg i framtida skal arrangera OL. Berre som ei lita ekstraopplysing kan eg òg leggja til at når det gjeld satsing på ishallar og ishockeyhallar, som ein del har etterlyst, har vi frå departementet si side gitt til kjenne støtte til ti nye ishallar, og det er heilt naturleg at nokre av dei kjem til Nord-Noreg, når dei skal byggjast. Vi vonar slik sett at landsdelen får glede av dei ekstramidlane som går til ishallar som skal byggjast i tida som kjem.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-18:
Jeg tror ikke det kan være tvil om at i et langt perspektiv vil en alternativ investering i Nord-Norge og i Tromsø-regionen ha en bedre effekt enn et OL. Jeg tror heller ikke det kan være tvil om at dette vil gå på bekostning av investeringer i andre anlegg rundt i Norge, slik også flertallet sier. Samtidig er det veldig mange gode argumenter for et OL i Tromsø, og jeg deler mange av de betraktninger som er gjort av mange av representantene i salen om disse. Vi er for et OL, og vi er for at det skal være i Nord-Norge og i Tromsø. Nå hører jeg statsråden si at en gang i framtiden kan det være aktuelt. Det hadde vært interessant å høre departementets vurdering av når «framtiden» er, og når dette er aktuelt. Jeg er enig i at 20 år – fra 1994 til 2014 – er kort tid, men jeg synes samtidig at 42 år, som det var mellom OL i Oslo og OL på Lillehammer, er for lang tid. Et eller annet sted imellom det må vi kunne finne en fornuftig løsning på dette, og det kunne vært interessant å høre statsrådens og departementets vurdering av dette.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2005-04-18:
Ein kan vel neppe seie at idrettsministeren viser brennande entusiasme rundt planane for OL i Tromsø i 2014. Ho og saksordføraren, frå Kristeleg Folkeparti, brukar sine 10 minutt på å snakke berre om økonomi og utgifter, utan å komme inn på at det også er ei inntektsside. I innstillinga står Kristeleg Folkeparti og Høgre saman med Framstegspartiet og viser til at eventuelle midlar til OL må vurderast i forhold til alternative formål og behov, ikkje minst innanfor kultur- og idrettsområda. Faktum i dag er at det ikkje er ein einaste ishall nord for Trondheim. Så eg utfordrar statsråden: Kva konkrete planar har Regjeringa når det gjeld eit lyft innanfor kultur og idrett, spesielt i Nord-Noreg? Eg forventar ikkje eit konkret tal, men føreset at statsråden har konkrete forslag til tiltak som skal gi langvarig effekt for den nordlegaste landsdelen.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Den 6. januar 2004 vedtok Norges Idrettsforbunds styre at Tromsø skulle være norsk kandidat til OL i 2014, dersom Norge valgte å søke. 27. mai samme år gjorde idrettsstyret, etter en grundig gjennomgang av søknaden fra Tromsø, enda et positivt vedtak. Dette skapte stor optimisme om det at Tromsø og Nord-Norge ikke ligger så veldig langt fra allfarvei. Men da Regjeringen hadde gått gjennom søknaden, ble optimismen med tanke på at Norge er en helhet, borte. Regjeringen satte ned foten, som alle vet, for garanti. Med «hjelp» fra sittende regjering går altså Nord-Norge glipp av en stor nærings- og kulturutvikling. Jeg spør da statsråden om Kristelig Folkeparti, som i alle fall selv mener at det er distriktsvennlig, ikke ser og verdsetter den distriktsutviklingen som dette ville ha gitt Nord-Norge.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Jeg er ikke for et OL i Tromsø fordi jeg ser på det som et distriktspolitisk virkemiddel. Jeg er ikke for et OL i Tromsø fordi det vil være den eneste måten å skape arbeidsplasser og utvikling i Nord-Norge på. Og til Øyvind Korsberg: Jeg er heller ikke for et OL i Tromsø fordi det vil være en dekkoperasjon for den politiske ledelsen i Tromsø kommune. Jeg må si det er mye rart man skal høre fra den mannen. Den viktigste grunnen til at Norge bør søke OL med Tromsø som vertsby, er at det vil bli et fantastisk arrangement. Jeg er for et OL i Tromsø fordi jeg mener at Norge faktisk bør ha ambisjoner om å arrangere et OL med jevne mellomrom. Og jeg er for et OL i Tromsø fordi det vil gi oss den aller sterkeste søknaden for å arrangere OL i dette landet. Men i tillegg er det selvsagt sånn at et OL i Tromsø vil være et løft for Nord-Norge. Det helt åpenbare er at det vil bety et helt annet nivå når det gjelder investeringer, og minst like viktig er den optimismen og den troen på egne krefter som planlegginga av et OL vil bety. Og ikke minst vil et OL i Tromsø være av uovertruffen betydning for å markedsføre landsdelen i forhold til reiseliv. Allerede i dag er Nord-Norge den landsdelen der reiselivet har klart størst betydning. Nesten 12 pst. av all økonomisk verdiskaping skjer i reiselivet. Men potensialet for reiselivet som næring er mye større. I Norge har vi dessverre hatt en altfor tilfeldig satsing på reiseliv. Internasjonalt er jo reiseliv big business, og det er åpenbart at Nord-Norge, med sin storslagne natur, med storhavet, med levende bygder og med midnattssol og nordlys, er et unikt produkt i reiselivssammenheng. Et OL nord for Polarsirkelen er helt unikt. Tromsø er den eneste byen i verden på tilsvarende nordlig breddegrad som har en tilstrekkelig infrastruktur til å kunne avvikle et arrangement av en sånn størrelse. Og bare hør på slagordet som er lansert: Lenger nord enn noen gang, varmere enn noensinne. Dessverre virker det som om Regjeringa har gått fullstendig i lås og bestemt seg for at dette går ikke. Det syns jeg er utrolig defensivt og negativt. Jeg skal ikke si at et nei til Tromsø-OL er Nord-Norge-fiendtlig, men jeg har en følelse av at man tenker: Tromsø er vel for langt nord, det er vel for langt borte. Men det man burde skjønne, er at skal Norge ha som mål igjen å være vertskap for et OL, må vi by på noe nytt, noe spennende, noe spektakulært. Det kan vi med et Tromsø-OL. Derfor vil jeg slutte meg til de andre talerne fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet som slår fast at sjøl om Stortinget i dag sier nei til at Norge skal søke om OL i 2014, så har prosjektet fremdeles vår støtte. Kanskje kan en ny regjering rekke å søke for 2014, eller kanskje for 2018? Uansett, neste gang Norge skal søke om OL – og det skal vi – må valget være klart: «The decision must be Tromsø.»
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-18:
For idrettsnasjonen Norge, for kulturnasjonen Norge og for nærings- og kompetansenasjonen Norge hadde det vært riktig og viktig at Stortinget i dag hadde sagt ja til en statsgaranti for å gjennomføre OL i Tromsø i 2014. Norge skulle i dag ha sagt ja til å bli vertsnasjon for vinterolympiske leker i Tromsø 2014. Å si ja ville betydd et løft for både bredde- og eliteidretten. Det ville vært en god og riktig strategi for å styrke fysisk aktivitet og ernæringskunnskap i befolkningen, noe som vi har enormt behov for. Når Stortinget i dag sier nei, sier man ikke bare nei til 14 dagers arktisk magi. Man sier ikke bare nei til en landsdel som har alle naturlige forutsetninger og entusiasme for å kunne gjennomføre et vellykket OL. Et OL i Tromsø ville gitt nordområdene et fokus i forkant, altså i ni år, under og i etterkant – en oppmerksomhet som Nord-Norge fortjener, men som man ikke har fått. Ringvirkningene av et OL ville vært store spesielt for nordområdene, men også for Norge generelt. Dette ville gitt landsdelen idrettsanlegg av internasjonal standard, som man ikke har, men som man fortjener, det ville gitt turismen en oppblomstring, og det ville ført til at næringene og infrastrukturen fikk en satsing som man ikke har sett maken til. Selv om Stortinget i dag sier nei, har man gjennom denne debatten, slik som jeg tolker den, sagt at når man skal søke om et OL, er Tromsø den plassen man skal legge det til. Jeg håper at dette kommer til å skje ganske kjapt. Selv om flertallet i SV går imot et OL i 2014, vil SV, som vist gjennom debatten i dag, fokusere på, legge vekt på og komme med investeringsplaner i nordområdene. Selv om SV i denne omgang går imot et OL i Tromsø – men jeg går for – håper jeg at vi kan få våre kamerater med på en storstilt satsing i nordområdene.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-04-18:
Jeg er en av de mange som har trodd på et flertall i Stortinget for å søke OL til Tromsø i 2014. Jeg ser på et OL i Tromsø som noe helt unikt, i et unikt land, i en unik landsdel og i et arktisk landskap. Jeg hadde håpet at Regjeringen og stortingsflertallet hadde sett det samme og vært med på å omsette en stor visjon til virkelighet, men slik ser det altså ikke ut til å bli. I stedet føler jeg at man leter fram alle tenkelige og utenkelige motforestillinger som det er mulig å finne fram til, for å få satt en effektiv stopper for dette fantastiske internasjonale idretts- og kulturarrangementet, og for et fantastisk nasjonalt næringstiltak med base i den nordlige landsdel. Dette føyer seg for øvrig godt inn i rekken av alle arrangement og tiltak i nord som denne regjeringen har vendt tommelen ned for. Jeg har med tilfredshet merket meg at Norges Idrettsforbund og Olympiske komite er positive til OL i Tromsø i 2014. Dette sier meg at prosjektet er godt, og at en søknad utvilsomt vil stå sterkt i de internasjonale styrer hvor saken skal avgjøres. Jeg har ikke lyst til å gi opp kampen for OL i Tromsø i 2014, og jeg er under alle omstendigheter sikker på at OL vil bli en realitet i Tromsø. I debatten forut for denne behandlingen, og her i dag, har det naturlig nok vært snakk om kostnader og pengebruk, og det synes jeg er både naturlig og riktig. Jeg undrer meg imidlertid stort over argumentene om alt som disse pengene kan brukes til, bare de ikke blir brukt på et OL-arrangement i Tromsø. Ingen får meg til å tro at denne regjeringen blir mer raus overfor kommunene og vil gi masse penger til andre gode formål når vi nå ser ut til å få et nei til OL i Tromsø i 2014. Derimot kan vi ved et OL få lagt på plass viktig infrastruktur og aktivitet her til lands som har varige verdier langt, langt utover varigheten av et OL-arrangement. Jeg håper fortsatt at denne saken skal få en positiv utgang. Som innbygger i skinasjonen Norge sier jeg til stortingsflertallet: Det er ingen skam å snu!
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2005-04-18:
Saksordføreren sa at Tromsø og Nord-Norge peker seg ut som neste søker for OL. Det samme har statsråden gjentatte ganger gitt uttrykk for. Jeg opplever ikke at det er en gjennomgående negativ holdning, men en økonomisk vurdering fra statsråden. Jeg er helt enig med saksordføreren og statsråden i at det er Tromsø og Nord-Norge som peker seg ut, og det er ikke bare jeg, men det er Troms fylke, Finnmark fylke, Nordland fylke, Sametinget, en rekke organisasjoner og byer, LU og Troms Kristelig Folkeparti helt enig i. Vi mener altså at det er en fantastisk mulighet å gå inn på visjonen OL Tromsø 2014 nettopp når vi skal feire 200-årsjubileet i forhold til 1814. Det er en visjon som vi, selv om det kommer til å koste penger, burde ta oss råd til og benytte oss av, for å markere nettopp det jubileet. OL 2014 i Tromsø er en visjon, en visjon ikke bare for Tromsø og Nord-Norge, nei først og fremst for Norge. I søknaden har også søkerne pekt og fokusert på seks områder, og har klare målsettinger. Det dreier seg selvfølgelig først og fremst om idrett, men det dreier seg også om kultur, det dreier seg om fred, om arktisk natur og miljø, om kompakte arrangementer og om verdiskaping og utvikling. Vi har en unik sjanse ved å si ja til søknaden om garanti for OL Tromsø 2014, ikke bare for Nord-Norge, men for hele landet. Det har i debatten vært pekt på at det skulle være et argument mot å arrangere OL i Tromsø at det er et pressområde. Ja, hva skal vi da si om planer om å bygge store hoppbakker i Oslo – er ikke Oslo et pressområde? Det lages så mange argumenter imot når det er noe som skal skje i Nord-Norge, at det, dessverre for oss som bor der, blir et mønster. Jeg håper vi kan komme ut av dette nettopp ved å si ja til søknaden om statsgaranti. Som statsråden selv sa, er det bare staten som kan gi en slik garanti. I Kristelig Folkeparti i Troms er vi for å gi den garantien.