Ingjerd Schou (Høyre), 2001-11-21:
Det har vært mye oppmerksomhet rundt de nye delpensjonsreglene i AFP-ordningen og særlig toleransebeløpet på 4 000 kr. AFP gir arbeidstakere mulighet til å gå av med pensjon fra fylte 62 år. Pensjonen beregnes likevel som om man står i arbeid til 67 år. Det vil si at man kan gå av med pensjon opp til fem år før den ordinære pensjonsalderen uten at det får noen betydning for pensjonens størrelse. Slik sett er AFP en svært gunstig ordning. Ordningen er basert på avtale mellom partene i arbeidslivet. Følgelig er det ikke uten videre opp til sosialministeren å foreslå endringer. Det nye delpensjonssystemet går ut på at man kan redusere arbeidstiden og motta delpensjon for den tiden man ikke arbeider. Dersom inntekten reduseres til f.eks. 60 pst. av tidligere inntekt, skal vedkommende motta 40 pst. av full pensjon. Dersom det viser seg at pensjonisten tjener mer eller mindre, skal pensjonsandelen justeres tilsvarende. Det er imidlertid lagt inn et toleransebeløp på 4 000 kr, slik at ikke ethvert avvik skal føre til justeringer. Dette toleransebeløpet er satt av administrative grunner og har ingen sammenheng med det tidligere fribeløpet på folketrygdens grunnbeløp. Det var i forbindelse med inntektsoppgjøret 1997 at partene i arbeidslivet åpnet for å kunne ta ut delpensjon. Før dette måtte man slutte helt i arbeid for å få AFP. De tidligere reglene om kombinasjon av pensjon og arbeidsinntekt var ikke tilpasset adgangen til delpensjon. Det viste seg at en god del arbeidstakere kunne få en høyere inntekt ved å ta ut delpensjon fremfor å fortsette i fullt arbeid. Dette ble også pekt på av partene i arbeidslivet. Spørsmålet om å finne fram til mer hensiktsmessige regler ble overlatt til det såkalte Førtidspensjonsutvalget. Utvalgets forslag til det nye pro rata-systemet ble fulgt opp av den forrige Bondevik-regjeringen høsten 1999 og gjennomført under Stoltenberg-regjeringen. Intensjonen var å gjøre det mer gunstig å arbeide enn å ta ut pensjon. Norge står som kjent overfor en stor forsørgingsbyrde som følge av at det blir flere eldre som lever lenger, samtidig som vi ser en klar tendens til økt tidligpensjonering. Det er derfor viktig å ha ordninger som motiverer til å fortsette i arbeid. Samtidig er det nødvendig å ivareta behovet til dem som er slitne etter mange år i arbeidslivet. I denne situasjonen står man overfor et dilemma. På den ene siden vil pensjonister ønske å kunne tjene noe uten fradrag i pensjonen. På den annen side vil gunstige delpensjonsordninger stimulere folk til å pensjonere seg tidligere og i større grad enn de ellers ville gjort. Arbeidskraftbehovet vil øke i tiden fremover. Det er derfor viktig å forhindre økningen i tidligpensjoneringen. I stedet for å ha gunstige ordninger må man unngå at arbeidsdyktige og arbeidsvillige forlater arbeidslivet mange år før den ordinære pensjonsalderen på 67 år. Mange synes at toleransebeløpet på 4 000 kr i AFP er noe lavt. På den annen side vil det være vanskelig å operere med et fribeløp innenfor dagens pro rata-system. Jeg har også merket meg at partene i arbeidslivet, bl.a. LO og NHO, har uttrykt at de ikke ønsker å justere toleransebeløpet. Så langt tyder erfaringene på at det er færre som tar ut AFP enn tidligere, noe som nettopp var hensikten med de nye reglene. For øvrig skal også pensjonskommisjonen bl.a. se nærmere på behovet for økt yrkesaktivitet og behovet for fleksibilitet i pensjonssystemet. I den sammenheng vil det også være naturlig å foreta en vurdering av ulike regler for kombinasjon av pensjon og arbeidsinntekt.