Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-05-21:
IT-politikken kan på mange måter bli avgjørende for hvordan moderniseringen av det norske samfunnet kommer til å skje. Mange av de som har vært på talerstolen i dag, har et felles ønske, i alle fall nevner vi veldig mange av de samme tingene. Vi ser mange muligheter, ikke minst i forhold til distriktspolitikken og ikke minst i forhold til å redusere avstandsulempene. Da må vi også spørre oss: Hvordan skal vi oppnå det? Hvilke nødvendige virkemidler skal tas i bruk? Det som kjennetegner bildet så langt, er at nordmenn er flinke til å bruke mobile tjenester, PC og Internett. Men vi sakker akterut når det gjelder utbyggingen og utviklingen av teknologien i seg selv. Dermed mister vi også muligheter og drivkraft når det gjelder å utnytte teknologien for å ta ut næringsmessige gevinster. Senterpartiet mener at vi kommer ikke utenom at en av hovedårsakene til det er at bredbåndsutbygginga i dag står i stampe. Ingen av målene som arbeiderpartiregjeringen satte i sin handlingsplan for en tid tilbake, er oppfylt, og de vil heller ikke bli oppfylt. Problemet er at uten etterspørsel blir det ingen ytterligere tilbud, og uten tilbud fremmer man heller ikke noen større etterspørsel. Derfor er første bud i forhold til de ønskene vi i dag fremmer i stortingssalen, at man må legge en infrastruktur som er tilgjengelig for alle til en overkommelig pris. Et land som Norge må søke å være ledende på de områdene der vi kan være med på å bestemme utviklingen i næringspolitikken. Det er dessverre færre og færre områder der det er tilfelle, men dette er et slikt område. Dette er et område der Norge som land kan legge til rette for en utvikling som gir oss et konkurransefortrinn som samfunn. Det må Norge utnytte. Men da må vi også legge til grunn en helt annen bredbåndspolitikk enn det vi hittil har gjort. Også staten må inn og sørge for at infrastrukturen blir tilgjengelig for alle til overkommelige priser. Det er en illusjon å tro at kundene kommer før butikken er bygd. I dag er det slik at over 65 pst. av kommunene har ikke en eneste skole med bredbånd, og over halvparten av kommunene har ingen plan for hvordan og når utbyggingen av bredbånd til skolene skal gjennomføres. Dersom Regjeringen skal nå sin målsetting om at alle skolene skal ha bredbånd innen 2005, må det gjøres svært mye for å få fart på utbyggingen. Det er for så vidt greit og positivt at man lager en veileder til kommunene om hvordan de kan ta i bruk bredbånd – jeg tror mange av kommunene vet hvordan de kan ta dette i bruk og også ønsker å gjøre det – men de har ikke mulighet til å betale det det koster å få den tilgangen. De har ikke mulighet til å være den etterspørreren som staten ønsker at de skal være. Og det må vi gjøre noe med. Skattefradrag for bruk av PC hjemme er isolert sett en god ordning, men det er også en ordning som først og fremst kommer dem til gode som allerede har tilgang til bredbåndstjenester. Hele poenget med en god og fornuftig utvikling av IT-politikken framover er derfor at infrastrukturen legges på plass. Uten å gjøre det vil også en slik skatteordning først og fremst være en ordning for dem som tilfeldigvis bor på den rette siden, for å si det på den måten. I dag ser vi at prisforskjellene er svært store når det gjelder tilgang til infrastruktur. For en bedrift som vil leie en bredbåndslinje på ca. 2 MB, kan prisforskjellene være fantastisk stor. For en bedrift i Oslo kan dette koste 3 000–4 000 kr, mens det i Namdalen i Nord-Trøndelag vil koste omtrent 30 000 kr. Det er heller ikke en utvikling vi kan akseptere dersom vi ønsker at denne teknologien skal bidra til å være et konkurransefortrinn for hele det norske samfunnet. Dersom en skal oppnå de målene som mange av oss her i dag ønsker, ser Senterpartiet at det ikke er tilstrekkelig at staten bare skal være en aktiv etterspørrer og at særskilte tiltak må vurderes. Vi må komme oss lenger. Samfunnet må være mer ambisiøst i forhold til å virkeliggjøre alle de målene vi uttrykker for IT-politikken. Når Regjeringen nå skal evaluere status for handlingsplanen for IT-politikken og for bredbåndsutbyggingen ved utgangen av 2002, som det vises til i redegjørelsen, bør det være en utmerket anledning til å komme tilbake til Stortinget med en egen sak om hele bredbåndspolitikken. Jeg har i den sammenheng lyst til å minne Regjeringen om stortingsvedtaket som ble fattet for bare noen få uker siden, om at stortingsflertallet ber Regjeringen fremme en egen sak for Stortinget om utbygging av bredbåndsnett i områder der markedet ikke sjøl kan stå for den utbyggingen. Med en egen sak om bredbåndspolitikken i Stortinget vil vi også kunne gjennomgå de rammebetingelsene som eksisterer, enten det er tilskudd, skatter, avgifter eller andre ordninger, og se dem i sammenheng. En kan også se nærmere på hva som faktisk er påkrevd for å nå de målene som er satt, og hvordan en skal unngå for store prisforskjeller. Jeg synes derfor det er viktig at Senterpartiet i dag får signaler fra andre partier om en positiv holdning når det gjelder vårt Dokument nr. 8-forslag om dette.