Svein Flåtten (Høyre), 2011-12-14:
I det store bildet er jeg selvsagt enig med komiteens leder i at mye går bra i dette landet. Men jeg tror vi må være forsiktig med å sette oss fast i beskrivelser om at vi har det så bra, om at ting fungerer, slik at vi ikke gjør noe med det som kommer. Jeg må si, som jeg har sagt tidligere her i dag, at jeg deler statsministerens bekymring for at det som skjer ute i verden, også kommer til å slå innover Norge, for fundamentet for det velferdssamfunnet vi har, er den verdiskapingen som skjer rundt i landets små og store bedrifter. Det er det vi driver næringspolitikk om. Vi skal ha budsjetter som kan skape frihet for og entusiasme om næringslivet, slik at folk ønsker å investere og skape arbeidsplasser, bedrifter og verdier. Det er et helt sentralt element for velferdssamfunnet at vi får til verdiskapingen i privat sektor, og derfor må budsjettet inneholde både strategier og virkemidler for hvordan dette kan skje – særlig nå når vi ser at utviklingen ute trenger på, og vi ser enkelteksempler på bedrifter som sliter. Det har tiden etter at budsjettet ble lagt frem til fulle bevist, statsministerens utsagn om et tilbakeslag – disse profetiene – er i ferd med å gå i oppfyllelse. Til og med LO har vedtatt at man er urolig, og at tiltak må settes i gang. I Høyres alternative budsjett har vi forsøkt å styrke veksten i privat sektor. Den ser ut til å bli svak, og derfor har vi forsøkt å se på hvordan konkurransekraften kan styrkes. Arbeidskraftskostnadene i Norge ligger nå 50 pst. over våre handelspartneres. Den store forskjellen har hovedsakelig kommet de siste fem–seks årene. Det er begrenset hva vi kan ta ut i økt produktivitet. Veksten i privat sektor er stagnerende og fallende, og det er offentlig sektor som er i vekst når det gjelder arbeidsplasser. Med den demografiske utviklingen vi har, vil ikke den økte produktiviteten og veksten være nok til å opprettholde velferden fremover. Vi foreslår i vårt budsjett industriens konkurransekraft betydelig forbedret ved at vi reduserer formuesskatten – vi skulle gjerne fjernet den, det gjør vi siden – og vi øker avskrivningsmulighetene for nyinvesteringer. Vi har lagt mye vekt på utvikling av kunnskap og forskning i budsjettet. Viktig for bedriftene er BIA-ordningene, såkornfondene og ikke minst økte lånemuligheter i innovasjonslåneordningene. Når det gjelder såkornfondene, har komiteen stått samlet ved flere anledninger om å ønske ny kapital til fondene, som for lengst er meldt tomme. Det er synd at ikke komiteen har greid å påvirke statsråden og regjeringen sterkere for å få til dette, som er helt avgjørende viktig rundt i hele landet for at ny innovasjon skal komme i gang. Derimot har Investinor i Trondheim fått 1,5 mrd. kr og kan gå inn i prosjekter – det er helt utmerket. Men jeg håper at man får anledning til, fra regjeringens side, etter hvert å se nærmere på mandatet hos Investinor, kunne utvide det. Det er f.eks. ikke noe på helse/life science-virksomheter, og det er også et spørsmål om man bør se litt på strategiene for hva selskapet investerer i. Jeg må si at det å gå inn i tradisjonelle næringer i konkurranse med eksisterende virksomheter, uten at det finnes noe nyskaping – innovasjon – i det, annet enn å overta det som er, og slå det sammen, setter jeg spørsmålstegn ved. Den maritime næringen med skipsfart og olje- og gassvirksomhet er vårt viktigste eksportområde. Derfor er gode finansieringstilbud viktige for å konkurrere på verdensmarkedet. Det har eksportbedriftene hatt gjennom Eksportfinans. Behandlingen i høst kjenner vi, den kommer vi tilbake til. Dette har skapt en helt unødvendig usikkerhet hos veldig mange i den maritime klyngen. Fortsatt, per i dag, er ikke ordningen oppe og står slik den var, og slik det ble lovet fra næringsministeren og statsministeren i pressekonferansen den 18. november. Dialogen med selskapet ser ut til å ha vært mangelfull. Man fikk i selskapet – slik jeg forstår det – melding en times tid før om at ting skulle endres. Det har ikke vært noen eksemplarisk håndtering. Spørsmålet er om det var umulig å få gjort noe med unntakene, eller om man rett og slett bare ikke ønsket det. Som i tidligere budsjett er forskning stemoderlig behandlet. Forskningsrådet var klar i sin uttalelse. Årets budsjett setter ikke Forskningsrådet i stand til aktivitet for norsk næringsliv utover den de har i dag, mente de i en pressemelding. Det er nettopp i slike tider som nå, at vi bør ha økninger i forskningen. Høyre vil videreføre Forskningsfondet og trappe opp bevilgningen for å investere i fremtidens vekst og verdiskaping. Innovasjon er viktig. Derfor er det bra at Stortinget endelig skal få diskutere Innovasjon Norges rolle. Betydelige svakheter har vært påpekt – med rette. Derfor ser jeg frem til at meldingen om dette nå kommer til Stortinget, slik at ressursene kan brukes mest mulig optimalt. Det er jo ikke slik at all innovasjon skal initieres av staten. Det er i de eksisterende bedrifter det skjer mest innovasjon. Da må de eksisterende bedriftene settes i stand til å foreta den, og da er formuesskatt og redusert beskatning av eierne utrolig viktig for arbeidsplassene. En liten bedrift som hvert år betaler formuesskatt av sine usolgte varer på lager eller av maskiner som ikke produserer overskudd til eierne, har en tung ryggsekk å bære, og det gir lite inspirasjon og også lite penger til nyinvesteringer og innovasjon. På forenklingsområdet vil jeg gjerne gratulere statsråden med at han endelig har fått fastsatt et mål. Det er en god begynnelse, men det er sent, og vi kommer til å følge regnestykkene med argusøyne fremover. Jeg tror begynnelsen av det nye året vil stå i landbrukets tegn i forbindelse med behandlingen av landbruksmeldingen. Slik sett har det jo vært et interessant oppspill nå på slutten av det gamle året, hvor mangelen på smør har vært i søkelyset. Det kan man gjerne bagatellisere, men det setter søkelyset på viktige systemer som ikke fungerer under spesielle omstendigheter. Det setter også, for forbrukerne, søkelyset på en gjennomregulert næring, hvor de fleste etter hvert er mer og mer usikre på både hensikten og hvordan dette fungerer, og på om det er tilpasset en moderne, globalisert forbruksverden. Høyre ønsker et landbruk preget av fremtidstro, omstillingsvilje, nytenkning og en innretning, ikke minst, av offentlige tilskudd – og de er jo betydelige – som bidrar til et optimalt produksjonsnivå, gitt våre geografiske og klimatiske forutsetninger. Jeg tror at norsk landbruk ikke bare trenger fromme ønsker og mer av det samme, som faktisk ganske mange har vært misfornøyd med og har ment må endres på. Det er tid for konkrete virkemidler. Det er ikke nok bare å angi en rekke målsettinger uten virkemidler. Det er ikke bare vi som kritiserer dette. Når man spør om Høyres løsninger, ligger veldig mye på en annen innretning av tilskuddene, men også på økt investeringsevne, som er det landbruket etterspør. Ser man på Høyres budsjett, vil man se betydelige grep på næringssiden, på skattesiden, som gjør at investeringsevnen vil bli økt betydelig. Næringen har selv etterspurt 15 mrd. kr over ti år. Fjernet man bare formuesskatten – det gjør ikke vi i vårt alternativ nå – ville det faktisk bety 1,3 mrd. kr hvert eneste år. Så skatt er ikke uvesentlig for noen næring, heller ikke for landbruket. Jeg har lyst til å avslutte med å komme tilbake til komiteens leder, som i sitt innlegg snakket om de stolpene som var viktige, altså rundt skole, naturressurser og den sterke fagbevegelsen. Jeg tror det er atskillig flere stolper som er viktige for norsk næringsliv, ikke minst hvordan man håndterer næringslivet selv – eierne, de som skal investere, gir dem muligheter som stimulerer til at de vil noe, til at de orker å foreta investeringene, at de blir i stand til det. Så må man på den andre siden også stimulere folk til å ta en jobb, til at det lønner seg å jobbe – slik at det ikke bare lønner seg å skape arbeidsplasser, men også å ta en jobb.