trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-01-13:
Jeg viser til at Arbeiderpartiet, i likhet med Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, i innstillingen har uttrykt bekymring for den svekkelsen som vi nå ser av industrien og annen konkurranseutsatt virksomhet. Vi mener at det er behov for en mer offensiv politikk for å møte denne situasjonen. Vi viser også til den situasjonen som er i Odda, hvor man ifølge forslagsstillerne har mistet om lag 800 industriarbeidsplasser de siste 20 år. Vi mener at det er viktig å kunne disponere virkemidler som kan bidra til at industribedrifter kan legge om produksjonen og videreføres som lønnsomme og mer miljøvennlige bedrifter. For å kunne møte denne type utfordringer som vi her ser, fremmer disse partiene to forslag, som utgjør komiteens innstilling, hvor vi ber Regjeringen om å tilrettelegge en akuttberedskap som kan tiltre overfor næringsliv og lokalsamfunn ved omfattende nedlegging av arbeidsplasser. Og vi ber om at Regjeringen legger til rette for utvikling av nye arbeidsplasser i områder som er rammet av omfattende nedlegging av arbeidsplasser, og gjør greie for disse tiltakene i den varslede stortingsmeldingen om distrikts- og regionalpolitikken. For øvrig viser jeg til innstillingen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-13:
Det forskrekker meg litt at Høyre ikke synes at det haster. Boligmeldingen om unge og vanskeligstilte ble altså lagt fram i begynnelsen av 1998 og ikke behandlet før i 1999. Da nedsatte man et nytt utvalg, som nå har jobbet i årevis, så skal Regjeringen igjen jobbe med nye forslag som skal komme til Stortinget, og så skal man kanskje gjøre noe – om flere år. Det er mange som ikke har et sted å bo. Det er mange unge som nå blir gjeldsslaver. Jeg forundrer meg litt over at Regjeringen og Høyre ikke bekymrer seg mer over det. Og ikke nok med det, men representanten Hogsnes fra Høyre var til og med frampå før i dag og mente at det var helt greit å være hushai, ikke bare på det vanlige leiemarkedet, men også på det kommunale leiemarkedet, som er den biten av leiemarkedet som skal ta vare på dem som ikke har råd til å skaffe seg en leiebolig ellers. Går det an å finne en begrunnelse for dette innenfor det som Høyre-representanten nå avsluttet sitt innlegg med, nemlig å si at Høyre prioriterer dem som trenger hjelp, når det ikke engang skal legges en begrensning for at kommuner kan oppføre seg som hvilken som helst hushai?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-13:
Kristelig Folkeparti liker å omtale seg sjøl som hjemmets og familiens parti. Den viktigste rammen rundt familien er det stedet der man bor. Hvis man ikke har det, kan man ikke ta vare på seg sjøl. Man kan ikke beholde en jobb. Helsetjenester blir forholdsvis bortkastet. Og hvis man har barn, er det katastrofalt. Og slik er det faktisk i Norge i dag for veldig mange. Av de siste fem årene har Kristelig Folkeparti sittet i regjering i omtrent fire år. På den tida har det ikke blitt færre bostedsløse. Det er fremdeles folk som bor på gata. Det er fremdeles barnefamilier som bor på hospits. Det er fremdeles familier som lever med en konstant skrekk og ikke kan forklare for barna sine hvor de skal bo til neste uke. Hvordan er det mulig for Kristelig Folkeparti å ha topprioritet på noe som ikke blir gjort på fire år?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-13:
Det gledelige i statsrådens innlegg var at hun erkjente behovet for å gjøre mer, og det er et utgangspunkt. I Sem-erklæringen står det også at det er behov for en betydelig økning i boligbyggingen. Hvis vi for et øyeblikk kunne legge fra oss denne litt uinteressante diskusjonen om hvem som gjorde hva for fem år sia – for det har vært ført en elendig boligpolitikk i mange år, og det er derfor vi har det slik som vi har det nå – kunne vi kanskje få vite: Hva har statsråden tenkt å gjøre med dette? Hvis vi skal få økt boligbyggingen betydelig og få hjulpet dem som trenger det, må vi bruke Husbankens lånerammer. Det er ikke slik at noen private banker eller utbyggere driver «Blå Kors» og gjør dette for at folk skal få en billig eller helt gratis bolig. Når vi vet at husbankramma for i år nesten er spist opp av andre tiltak enn boligbygging, hvordan kan da statsråden mene at man har fulgt opp Sem-erklæringen, der det står at det er behov for en betydelig økning i boligbyggingen i åra framover?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
President, godt nytt år!
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
Det er sjeldan det SV vil gjera, som forbausar meg. Dei vil gjera alt mogleg, og dei har få eller ingen avgrensingar, verken av økonomisk eller regulerande og styrande art. Men at SV i ei sak som gjeld korleis ein skal få fleire og nok bustader i Noreg, går til angrep på dei skattelettane ein har knytte til lån på huset, forbausar meg. Eg lurer på kor mange det er som kunne ha bygd i dag, dersom ein måtte betala skatt også på det ein betalar i rente. Det er vel viktigare at folk har råd til å bu, enn å hindra at nokre rike investerer i hus. Det vert jo hus til folk av det også, og prisane stig vel ikkje vesentleg av at rike byggjer meir. Regjeringa har med sin lette på skatt på heimen sørgt for at enkjer i store hus og folk flest landet rundt kan byggja og bu utan at ein skattar heimen i sunder. Dét er altså SV bekymra for, og det undrar meg. Eg forstår det ikkje, og eg må be om ei forklaring på dette. For det må jo vera ei målsetjing at færrast mogleg går på sosialkontoret.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
Det gler meg at også representanten Schjøtt-Pedersen synest at noko som Kristeleg Folkeparti har laga, er godt og bra. Her får ein nokre av dei prinsipielle tilnærmingane som Kristeleg Folkeparti har til bustadpolitikken, og som vi saman, i den regjeringa som er ei samarbeidsregjering, vil slåst for. Det er noko av poenget, at vi sit i ei regjering der tre parti skal verta einige om ein felles bustadpolitikk. Så har Kristeleg Folkeparti sagt noko om kva vi prioriterer, og noko av det er allereie gjort i dette budsjettet. Bustadpolitikken dreier seg faktisk om budsjett. Arbeidarpartiet har hatt forslag og nokre gode tankar om bustadpolitikken, men dei har ikkje gjennomført det før det er gjennomført i budsjettet. Eg vil peika på at sjølv i det året då ein fremma dei no debatterte forslaga, altså i fjor, var det underfinansiert i Arbeidarpartiet sitt eige budsjettalternativ. Vi ynskjer å gjennomføra mange gode tiltak, og nokre av dei er vi allereie i gang med, meir vil koma seinare. Så vil vi finna dei gunstigaste ordningane som vi i dei tre partia kan verta einige om saman. Eg trur det vert veldig bra for dei som skal ha ein bustad.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
Det stemmer at Kristeleg Folkeparti ynskjer å arbeida for at familien og heimen får gode vilkår. Eg vil streka under og gjera representanten frå SV merksam på at det bur langt frå så mange barn på hospits i dag som det gjorde for fem år sidan. Så her er det faktisk gjort noko. Her jobbar ein. Eg vil ikkje ta frå noko parti i dette storting ynsket om å redusera den uverdige situasjonen som er når barnefamiliar ikkje har ein bustad. Det trur eg faktisk dei fleste vil ha gjort noko med. Så er det slik at Regjeringa har gjeve topprioritet til vanskelegstilte på bustadmarknaden. Startlån og dei generelle tiltaka er svært viktige. Det er viktig med den generelle ordninga, fordi det vil seia at mange klarer seg sjølve. Men det er, som eg sa i mitt innlegg, nødvendig med tettare samarbeid mellom relevante offentlege etatar og med frivillige organisasjonar for å skaffa huslause hus. Dette har kome i gang, rett nok i fjor, men no vert det sett fortgang i det, og eg trur at det vil få effekt akkurat for dei gruppene som vi er ute etter å hjelpa.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
Eg synest representanten frå Senterpartiet skal bevara sin optimisme. Det kjem snart ei stortingsmelding, og då kan optimismen slå ut i full blom dersom ein les ho nøye og er positivt og optimistisk innstilt i utgangspunktet. Eg skal ikkje underslå at det har vore divergerande syn når det gjeld Husbanken si rolle, både innan Kristeleg Folkeparti og innan Regjeringa. Det som står i vårt bustadpolitiske manifest, står der, og det som er viktig for oss, er at vi har ei prioritering også innafor Husbanken. Unge i etableringsfasen står høgt oppe. Det gjer også vanskelegstilte, og så står distrikta der. Eg trur at vi med dei auka lånerammene vi har hatt i Husbanken, og dei auka lånerammene som vi skal få i Husbanken, skal klara å ta vare på alle dei tre områda. Så påstår altså representanten frå Senterpartiet at det ikkje finst spor av Kristeleg Folkeparti sin politikk i budsjettet som er vedteke, og i det som er gjort innafor bustadpolitikken. I alle dei åra eg har vore på Stortinget, har eg vore med og kjempa for at bustøtta skal forbetrast og aukast. Og sanneleg er det verkeleg spor av det i dette budsjettet!
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
Forslagsstillarane frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet peikar i denne saka på, som riktig er, at Odda og Indre Hardanger har problem: Folketalet går ned og industriarbeidsplassar er lagde ned. Men vi snakkar om eit av dei vakraste områda i Noreg – det er håp, og det blomstrar framleis i Hardanger. Nærings- og distriktspolitiske tiltak som kan halda oppe næringsverksemd og busetjing i distrikta, er viktig. Derfor har også Odda kommune hatt omstillingsstatus frå 1996 og vorte tilført 17 mill. kr ekstra frå staten. Det er også viktig å peika på at av dei 133 oppsagde ved Odda Smelteverk, er det 18 personar som i haust var registrerte som heilt ledige. Gode rammevilkår for næringslivet og nyskaping er viktig. I ein ECON-rapport som kom for eit par–tre år sidan, konkluderte ein med at 80 pst. av dei bedriftene som skal gje oss arbeidsplassar om 20 år, enno ikkje er skapte. Berre delvis klaff på denne prognosen er ei stor utfordring. Vi må uansett skapa eit enklare og næringsvenleg Noreg for å få vekst i distrikta generelt, og i Hardanger spesielt. Kristeleg Folkeparti vil også understreka den nye fridomen fylkeskommunane har fått, når dei no som regionale utviklingsaktørar disponerer midlane til distriktsutvikling. For Hordaland sitt vedkomande dreier det seg om ca. 60 mill. kr, og i tillegg vil dei ni kommunane i Hordaland som fekk høgare arbeidsgjevaravgift, få noko kompensasjon for dette også i 2003. Det gjev Hordaland større armrom. Ein kan ikkje snakka om busetnad og næringsliv i Hardanger utan å understreka trongen for rassikring, for utbetring og oppgradering av vegnettet, utbygging av breiband og digital kommunikasjon, og ikkje minst samanbinding av fjordbygdene med bru og veg. Underteikna vil framheva at bru over Hardangerfjorden ville ha vore svært viktig for næringslivet i regionen, og eg er glad for at eit fleirtal i komiteen understrekar det. Og for å seia det slik: Siste ord er ikkje sagt før brua er opna. Jondalstunnelen er også svært viktig. For Odda-samfunnet vil han betra vegsambandet mot Bergen vesentleg. Eg er glad for at planleggingsarbeidet no er starta. Til sist vil eg understreka at lågare rente og næringsretta skattelette er viktig også for Indre Hardanger og bør bidra til optimisme og framtidsvon. Eg viser til at Regjeringa på nyåret har varsla ei sak om den statlege verkemiddelpolitikken, og eg anbefaler at den saka som vi no handsamar, vert lagd ved protokollen. Eg tek opp forslaget der Kristeleg Folkeparti er medforslagsstillar.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-13:
Det er veldig mange usikkerhetstegn i det norske boligmarkedet for øyeblikket, og ikke minst påvirker norsk økonomi boligbyggingen. Noe av det vi ser mest av alt når det gjelder etterspørsel av bygging av boliger, er de voldsomme geografiske forskjeller. Det henger veldig klart sammen med utviklingen i arbeidsledigheten, sikkerheten knyttet til jobbene til folk og dermed også folks tro på og vilje til å kunne kjøpe og investere. Det er riktig at det har vært et fall i boligbyggingen i 2002 i forhold til i 2001, men det er fortsatt et høyt nivå på boligbyggingen i forhold til nivået i tidligere år. Forutsatt at vi ikke får vesentlige forverringer i andre deler av norsk økonomi, tror jeg at vi fortsatt vil klare å opprettholde en høy boligbygging. Men det er én sannhet knyttet til en del av de boligprosjektene som har vært startet og blitt kansellert: Det har aldri vært søkt om finansiering av disse. Folk er rett og slett nøkterne, og de tør ikke satse. Man har faktisk en mye lavere temperatur – ikke minst i pressområdene – i boligmarkedet, noe som også kommer til å slå ut i byggetallene fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-13:
Hvis det for å få fjernet bostedsløshet bare står på en viljeserklæring i denne sal, skal det ikke stå på denne regjeringens eller denne statsrådens viljeserklæring om at vi ønsker å avskaffe bostedsløshet i Norge. Men vi må se sammenhengen i virkemidlene for å få det til. Vi trenger å evaluere arbeidet med å skaffe gode programmer for å avhjelpe bostedsløshet, som har pågått i tre år nå. Det siste, viktige byggesteget begynte 1. januar, med penger over Sosialdepartementets budsjett til de ekstra tiltakene som skal til. Vi vet at det er en stor gruppe av de bostedsløse som ikke bare har et boligproblem, men som også har et boproblem og et boevneproblem, og at de derfor trenger et støtteapparat rundt seg. Det som er problemet for svært mange av dem som blir henvist til hospits i dag, er at de ikke klarer å holde på den boligen de har fått. Mange av dem har gjentatte ganger fått tildelt kommunal bolig, men tilbudet rundt dem har ikke vært godt nok. Det som er problemet, er at vi later som om vi kan diskutere boligtiltak som koster masse penger den ene dagen, og vedta et budsjett om noe annet den andre. Vi er nødt til å se dette i sammenheng dersom vi skal lage handlingsplaner.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-13:
Vi kommer til å gjennomgå hele bostøtten i forbindelse med boligmeldingen som kommer til høsten, og vi kommer til å gjennomgå bostedsløshetsproblematikken. Den er faktisk også et tema i fattigdomsmeldingen, som Stortinget har fått til behandling, og der er det altså nevnt konkrete tiltak. Men vi er nødt til å følge opp og se på hvordan de tiltakene som ikke bare denne regjeringen, men også tidligere regjeringer har gjennomført, har virket på bostedsløshetsproblematikken. Vi har tenkt å snu og vende på hele bostøtten, men vi er også nødt til å se den i sammenheng med f.eks. boligtilskudd. De boligsosiale handlingsprogrammene i kommunene er faktisk en viktig del av det å få flyttet mennesker med varige boproblemer fra leiemarkedet og inn i en eierbolig, der man altså kan få en kombinasjon av både bostøtte og boligtilskudd, slik at man vet hva man har fremover, og får en stabil situasjon. Det vil også være til hjelp for en del av de bostedsløse. Derfor er det viktig å se sammenhengen mellom de ulike tiltakene. Jeg ser ikke noen verdi i å komme med en full gjennomgang av bostedsløshetsproblematikken uavhengig av det.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-13:
Jeg bare konstaterer at Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett sist høst foretok noen av de vanlige triksene med å utsette iverksettelsesdatoen for tiltak som absolutt kunne vært iverksatt på et tidligere tidspunkt og pengene brukt, fordi budsjettet deres ikke hang sammen, med de reformer og økninger som de selv har fremmet i dette opplegget de har lagt frem i Dokument nr. 8-forslaget. At det kan snakkes vekk, er det ingen tvil om. Administrativt hadde det vært fullt mulig å gjennomføre den bostøtteendringen som Arbeiderpartiet foreslår, på samme måte som alle de andre bostøtteendringene i budsjettet blir endret på, nemlig fra 1. termin 2003. La meg bare si to ord om startlånet i Husbanken. Den viktigste indikasjonen på om kommunene følger opp eller ikke, vil være hvor mye de har bedt om i lån. Foreløpig har vi fått inn søknader om 3,2 milliarder kr i startlån fra Husbanken. Beløpet er større enn det har vært noen gang. Det betyr vel at kommunene er fornøyd med den ordningen som er innført. Jeg mener at rammebetingelsene våre – hvor staten tar mer av garantien, men altså mindre av topprisikoen – faktisk gir en god «deal», om ikke en bedre «deal» enn det mindretallet i denne salen går inn for.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-13:
Det viktigste ved siden av å se på finansieringsformer for boliger er å se på kostnadsstrukturen knyttet til boliger. Stortinget har akkurat fått fremlagt Husbankens årsmelding fra 2001, som bl.a. viser til de prosjektene som den har hatt med å utlyse konkurranser for å klare å holde seg innenfor en kostnadssum, som er et viktig innspill for å få gjort noe med kostnadsnivået. Når det gjelder kostnadsnivået, kan man gjøre tre ting. Det ene er å være tilbakeholden med å lage nytt lov- og regelverk som er mer kostnadskrevende, på kommuneplan eller på statsplan. Det andre er å gå gjennom et kvalitetsarbeid med næringen selv, som gjør at man får en produktivitetsvekst og ikke et ytterligere produktivitetsfall, for det er faktisk mange steder i landet hvor nybyggingsprisen nå tangerer markedsprisen, og det har begynt å bli færre og færre steder hvor prisen i markedet er høyere enn det en kostnadsmessig greier å bygge for. Det tredje er faktisk å føre en generell politikk som gjør at rentene holdes nede, for da blir det faktisk gunstigere å bygge, og kostnadene blir lavere til slutt.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-01-13:
Dokument nr. 8:141 for 2001–2002 omtaler boligtiltak for unge og økonomisk vanskeligstilte. Det er en rekke unge og økonomisk vanskeligstilte som har vansker i dagens boligmarked. Jeg opplever det derfor som fortjenstfullt at forslagsstillerne fokuserer på denne gruppen. De fremmer en rekke forslag. Regjeringen har, som vi allerede har hørt i debatten, ved framleggelsen av statsbudsjettet for 2003 tatt opp flere av de forslagene som er fremmet i dette Dokument nr. 8-forslaget. Vi har behov for en grundig gjennomgang av boligpolitikken. Regjeringen har da også varslet en stortingsmelding høsten 2003. Wibe-utvalget leverte sin innstilling, NOU 2002:2, den 15. februar 2002. En samlet komite peker på at denne vil gi et godt grunnlag for et styrket boligpolitisk engasjement. Vi har i denne innstillingen fått en oversikt over dagens situasjon på boligmarkedet. Vi har fått vurdert forskjellige virkemidler, og vi har fått en rekke forslag til tiltak. Prisene på boligmarkedet har steget kraftig de senere årene, men har flatet ut i det siste. I nyhetene i morges kl. 6 kom den gledelige meldingen at prisene, bl.a. i Oslo, er på vei nedover. Det er svært gledelig med tanke på dem som sliter for å skaffe seg en bolig. Den varslede stortingsmeldingen må etter Kristelig Folkepartis mening spesielt fokusere på de bostedsløse og andre vanskeligstilte, på unge i etableringsfasen og på de utfordringer vi har i pressområdene. En av bærebjelkene i norsk boligpolitikk i etterkrigstiden har vært at folk skal kunne eie sin egen bolig. Dette har vært en omforent og vellykket boligpolitikk og bør også være en av hovedstrategiene i framtiden. Nordmenn flest bor godt, i gode boliger, og de fleste er selveiere. Da er det spesielt viktig å fokusere på dem som har vanskeligheter av økonomisk eller annen art. Dette gjøres da også. Vi spisser tiltakene. «Prosjekt bostedsløse» er omtalt i debatten som positivt. Ved Husbankens ordning med boligtilskudd skal de bostedsløse topprioriteres. I Regjeringens stortingsmelding om bekjempelse av fattigdom høsten 2002 fikk boligspørsmål en sentral plass. Styrking av bostøtten og oppfølging av personer med særlige boproblemer er blant de sentrale tiltakene i den handlingsplanen. Jeg vil også spesielt peke på fjerningen av kravet om husbanklån for å få bostøtte og hjelp til lys og varme som spesielt viktige tiltak, noe vi ble minnet om i forbindelse med julen og strømprisene. Begge disse tiltakene er gjennomført i statsbudsjettet for 2003. Regjeringen fokuserer på unge og vanskeligstilte gjennom sin handlingsplan mot fattigdom, gjennom tiltak foreslått i budsjettet og gjennom arbeid med den varslede stortingsmeldingen om boligpolitikk. Hvordan man da i denne debatten kan si at Regjeringen ikke har noen boligpolitikk, er for meg en gåte. Men alle partier som fokuserer på vanskeligstilte, på de bostedsløse, skal ha takk og ære for det. En rekke av de tiltak som er foreslått i Dokument nr. 8:141, vil trenge nærmere utredning. Kristelig Folkeparti står derfor bak, og støtter selvfølgelig, forslaget om at Dokument nr. 8:141 vedlegges protokollen.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-01-13:
Det er ingen tvil om at forslagsstillerne har tatt opp et tema som er høyst relevant og svært aktuelt. Over det ganske land er mangt et lokalsamfunn opptatt av og bekymret for industrien sin. Årets stramme budsjett er et mottiltak, fordi sterk kronekurs, et høyt rentenivå og et høyt lønnsnivå svekker landets konkurransemuligheter. Vi ser nå at årtiers utvikling rammer eksportindustrien. Særlig den tradisjonelle industrien opplever nedbygging og tap av arbeidsplasser, noe som helt klart skaper store vansker og mye usikkerhet i de lokalmiljøene som rammes. Som i Odda og Indre Hardanger er man i alle industrielle lokalmiljøer opptatt av industriens muligheter og framtidig utvikling. Odda har da også hatt omstillingsstatus siden 1996, og har til nå mottatt 17 mill. kr fra staten. I tillegg har lokale myndigheter bidratt med tilsvarende beløp. Det er positivt at Odda har prioritert industriell knoppskyting og nyskapende næringsutvikling. Når bare 18 av 133 oppsagte i dag er registrert arbeidsledige, må prosjektet sies å være vellykket. Av miljøhensyn gjennomføres en omlegging av produksjonen ved Odda Smelteverk. Siden prosessindustrien av konkurransehensyn er unntatt fra CO2-avgift, har ikke industrien statlige økonomiske incentiver for klimagassreduksjoner før et nytt kvotesystem trer i kraft. I St. meld. nr. 15 for 2001–2002, tilleggsmelding til stortingsmeldingen om norsk klimapolitikk, er det imidlertid tilrådd nye virkemidler som vi mener kan være relevante for dette aktuelle prosjektet. De regional- og distriktspolitiske virkemidlene er nå desentralisert. Det er større lokal frihet til å tilpasse virkemiddelbruk til regionale forhold. Vi ser det som helt riktig at fylkeskommunen nå i langt større grad enn tidligere kan prioritere geografiske områder som de mener bør få økt oppmerksomhet. Jeg synes det er viktig å få sagt at bedriftsrettet økonomisk støtte i seg selv vil kunne gi negativ konkurransevridning overfor andre norske bedrifter som lager konkurrerende produkter. Utvikling av næringsvirksomhet og opprettholdelse av industriarbeidsplasser må ses i et langt mer helhetlig og overordnet perspektiv enn kun selektive tiltak. For Høyre er det viktig å legge til rette for bedre rammebetingelser for hele næringslivet i Norge. Vi vil fortsatt redusere skatter og avgifter og forenkle skjemaveldet. Regjeringen vil fremme innovasjon og nyskaping. Overordnede rammevilkår er avgjørende viktig for næringsliv og industri i hele landet, og spesielle lokale tiltak må derfor ses i sammenheng med den generelle forbedringen som Regjeringen har gjennomført, og som Regjeringen fortsatt vil gjennomføre.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-01-13:
Odda-samfunnet har bidratt til den generelle velstandsutviklingen i landet vårt på en særlig måte som et veldig stort industristed i mange tiår. Samtidig er et samfunn som Odda veldig sårbart, fordi der er noen store bedrifter med mange arbeidsplasser. Odda har mistet mer enn 800 industriarbeidsplasser de siste 20 årene, og det er bekymringer i den forbindelse som ligger til grunn for Dokument nr. 8-forslaget. Etter at dette forslaget ble fremmet 18. juni 2002 – det begynner å bli lenge siden – har den negative utviklingen for norsk næringsliv virkelig skutt fart. Det siste halvåret er om lag 2000 industriarbeidsplasser gått tapt hver måned. Det er derfor dessverre god grunn til å tro at andre lokalsamfunn vil få tilsvarende problemer som dem Odda-samfunnet opplever. Senterpartiet mener derfor at det er behov for en akuttberedskap, og som det går fram av innstillingen, ber Senterpartiet, sammen med Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti, «Regjeringa om å tilretteleggje ein akuttberedskap som kan tiltre overfor næringsliv og lokalsamfunn ved omfattande nedlegging av arbeidsplassar». Indre Hardanger med Odda har i mange år hatt en negativ folketallsutvikling, og det som har skjedd ved bedriften i Odda, har særlig bidratt til dette. Derfor synes jeg det er nødvendig å nevne en rapport fra Helse Vest som faktisk konkluderer med at sykehuset i Odda skal legges ned. Og uten å si mer om det triste signalet til hele regionen, er det tydelig at nok et kraftsentrum i Odda faktisk står i fare for å forsvinne. Men det er det ikke konjunkturene som skaper. Dette er jo en villet sentraliseringspolitikk fra Regjeringens side. En skal altså effektivisere for 2 milliarder kr i helseforetakene til neste år, og her er det distriktene som taper. Regjeringspartienes passive rolle til dette Dokument nr. 8-forslaget understreker etter Senterpartiets syn Regjeringens manglende vilje til å ta på alvor den negative utviklingen som hele denne regionen opplever, og som tilsvarende lokalsamfunn – som Per Sandberg understreket – kommer til å oppleve i tiden framover.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-01-13:
De tre minuttene skal jeg vie til det samferdselstiltak som kanskje kan gi nettopp regionen og ikke minst Odda-samfunnet størst forhåpninger om en ny og bedre fremtid, nemlig Jondalstunnelen. Det er vel for denne regionen som for mange andre regioner med tilsvarende problemstilling, at varig bedring i samferdselstiltakene er noe av det som skal til for å gi nytt mot, ny optimisme og ikke minst ny etablering av sårt tiltrengte arbeidsplasser. Da er det altså slik at det finnes et prosjekt som ikke er langt unna, og det er også slik at det er viktig at vi her fra Stortinget gir mest mulig klare og entydige signaler om at dette prosjektet – Jondalstunnelen – vil vi forsøke å skaffe nødvendig statlig finansiering for så klart og så fort som råd er. Det er trolig det samferdselsprosjekt som er mest samfunnsøkonomisk lønnsomt i hele regionen Hordaland, og det er også det samferdselsprosjektet hvor staten slipper rimeligst. Det er snakk om en statlig medvirkning på 50 mill. kr i en totalprosjektering på ca. 350 mill. kr, hvor også kommunene i området, Odda kommune, Kvam kommune på den andre siden av fjorden og Jondal kommune på den andre siden av fjellet, bidrar med midler selv om de egentlig har en nokså tom kommunekasse. Så viktig og så avgjørende er det for dem. Da er det viktig at det blir gitt entydige signaler herfra. Det var i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett iallfall entydige signaler fra et flertall om forsert planlegging av prosjektet. Det er gjentatt i budsjettet for 2003. Så var det ulike signaler i Samferdselsdepartementets budsjett når det gjaldt kroneutmålingen. Vi ser også i denne innstillingen at det spriker litt. De som var med og delte ut kroner i statsbudsjettet for 2003, er ikke med og deler ut kroner i denne sammenheng, men iallfall gleder vi i Fremskrittspartiet oss over at det er et flertall i komiteen – et flertall som også representerer flertallet i Stortinget – som peker på at et av de viktige tiltakene med langsiktig virkning for denne regionen i Hordaland er nettopp Jondalstunnelen. Den er ikke langt unna. Og det beste signalet man kan gi til regionen om at her er det liv laga og her er det mulig å drive næringsvirksomhet også i fremtiden, uavhengig av den nedbyggingen som har skjedd på den store hjørnesteinsbedriften, er å få på plass tunnelen. Det koster lite for staten, men det gir en enorm ringvirkning.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-13:
Jeg skal ikke holde noe langt innlegg. Jeg forstår at det er ønske om å begrense debatten. Jeg slutter meg stort sett til Rune Skjælaaens innlegg. Jeg hadde bare lyst til å si at da vi fremmet dette Dokument nr. 8-forslaget for en del måneder siden, var det to ting vi ønsket å få svar på. Det ene var om det er slik at når man har lokalsamfunn som storsamfunnet har hatt et veldig klart ønske om å forme i én bestemt retning – i Oddas tilfelle i retning av et ensidig industrisamfunn, fordi det var i storsamfunnets interesse den gangen industrien der ble utviklet – har storsamfunnet også et særskilt ansvar i en situasjon hvor konjunkturene snur og det ikke lenger er mulig å ha et samfunn basert så ensidig på industri som det Odda-samfunnet har vært. Det andre var om flertallet i denne salen og Regjeringen har noen strategi for å møte den situasjonen som denne type samfunn er i, utover det å la markedskreftene og konjunkturene få råde. Jeg er ikke så sikker på at de svarene som er gitt her i dag, vil være beroligende for folk i Odda, som synes at framtiden ser vanskelig ut. Det vi opplever her, er at summen av de strukturelle endringene som er gjort i Norge over mange år, og som er et resultat av den politikken som er ført de siste årene, i Oddas tilfelle møtes og får full effekt. Man ser at man er rammet både av svekkede vilkår for industrien og tradisjonelle næringsveier på Vestlandet, av svak kommuneøkonomi, og nå ser man også ut til å bli rammet av nedskjæringer i helsesektoren. Og når alle disse tre tingene inntreffer samtidig, er det klart at det er vanskelig for et lokalsamfunn med 7 000–8 000 innbyggere ikke å komme inn i en alvorlig nedgangsperiode. Samtidig er det slik at selv om vi ikke har fått gode nok svar på de spørsmålene vi stilte, og må fortsette å stille dem, har jeg lyst til å nevnte et par konkrete ting som det går an å gjøre, og som jeg håper det vil være mulig å få samlet støtte til i denne salen framover. Det ene, som allerede har vært nevnt her, er Jondalstunnelen, og det andre er å sørge for at de forslagene som nå har kommet fra et utvalg i Helse Vest om å nedlegge Odda sjukehus, ikke blir virkeliggjort.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-11-06:
Jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Ulf Erik Knudsen, Arne Sortevik og meg selv fremme forslag om innføring av elevers rett til fritt skolevalg på videregående skole.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-06:
Det er en tilfreds, enstemmig og samstemt komite som står bak innstillingen. St.prp. nr. 85 for 2003–2004 har kommet i kjølvannet av et tidligere vedtak i Stortinget, der Regjeringen har fått fullmakt til å iverksette nødvendige tiltak for å bistå pionerdykkerne med råd og hjelp i økonomiske forhold i påvente av Regjeringens forslag til Stortinget med grunnlag i NOU 2003:5 Pionerdykkerne i Nordsjøen. Den saken er nå til behandling i komiteen, så den store debatten tas ikke i dag. Men det er vel grunnlag for å si at det som har skjedd siden saken dukket opp i 1999, og fram til i dag, er veldig bra – alle partier står bak de nødvendige tiltakene som må til for at pionerdykkerne skal få honnør for og erstatning som følge av den jobben som er gjort. Jeg skal ikke gå noe nærmere inn på St.meld. nr. 47 for 2002–2003. Jeg vil bare kort få vise til at Den nasjonale forskningsetiske komite for medisin, NEM, i lengre tid har arbeidet med forsøksdykk i Nordsjøen som sak, og at man allerede i februar vil arrangere et seminar om dykking og forskning. I den sammenhengen vil jeg gjerne også få vise til et program på NRK for ikke så lenge siden, der man virkelig fikk innsikt i de skadene som disse dykkerne har pådratt seg som følge av dykkene, og det presset de virkelig følte seg utsatt for for å få disse dykkene gjennomført. Jeg viser også til at Knut Ruyter, som er sekretariatsleder i NEM, uttalte følgende: «På grunnlag av den dokumentasjonen som ble lagt frem for forskningsetiske komiteer den gang, og det vi nå vet om senskader ved dykking, kan man i ettertid si at dykk nummer 2 og 3 ikke skulle vært gjennomført.» Med dette har jeg kanskje forskuttert noe av det som ligger i behandlingen av St.meld. nr. 47. Det denne saken gjelder, er at vi raskt kom på banen i forhold til å avhjelpe situasjonen for disse pionerdykkerne på et tidlig tidspunkt, og så får vi håpe at man ved behandlingen av St.meld. nr. 47 også får satt på plass det disse pionerdykkerne fortjener.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-11-06:
Denne saken omhandler en straksbevilgning på 10 mill. kr for å hjelpe pionerdykkerne, som har gjort en fenomenal innsats for vår verdiskapning, i en akutt og prekær økonomisk situasjon. Jeg ønsker å rose statsråden for den handlekraft som statsråden har vist i denne saken ved å løfte dette ut av en behandling. Jeg ønsker å vente med den politiske behandlingen til St.meld. nr. 47 kommer til behandling i Stortinget. Jeg vil bare si at det for pionerdykkerne er svært viktig at vi får denne saken til behandling i Stortinget, og en enstemmig komite konstaterer det med tilfredshet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-06:
Vi er fornøyd med at Stortinget nå kommer til å vedta å bevilge disse pengene til dykkerne – det strakstiltaket som går på at man kan utbetale inntil 200 000 kr til hver enkelt pionerdykker. Det synes vi er veldig bra. Jeg vil ikke akkurat slutte meg til det Peter Skovholt Gitmark fra Høyre nettopp sa i forhold til behandlingen av helheten i saken. Nå skal vi få en skikkelig og grundig gjennomgang i forbindelse med behandlingen av meldingen. Jeg kan vise til at Stortinget på mandag skal ha høringer, der mye kompetent fagpersonell skal inn og snakke – i tillegg til alle berørte parter. For oss er det veldig viktig å få en grundig og nøye gjennomgang av hele saken, men vi synes jo at det fra Regjeringens side er lagt opp til et litt spesielt løp når de ikke har mannet seg opp til å komme med en klar innstilling til Stortinget i forhold til helheten i kompensasjonsordningen. Men det stiller ekstra krav til oss som stortingsrepresentanter, og vi er nødt til å få hørt alle, være i dialog med både regjeringspartiene og alle de andre berørte parter, slik at vi kan få en lykkelig utgang på denne saken.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-11-06:
Dei nordsjødykkarane som i denne saka skal få inntil 200 000 kr, er vel unt kvar krone. Dei har som få andre gjort ein innsats for det moderne Noreg. Dei har dessverre betalt med si eiga helse og arbeidskraft, og det er trist. Det som er gledeleg, er at dei no får påskjøning og oppreising også av Stortinget. Men helsa kan aldri verta erstatta. Eit liv kan ein aldri leva om igjen. Skadar kan berre delvis kompenserast økonomisk, sjølv om det hjelper å verta teken på alvor, og det hjelper å rydda økonomiske problem av vegen. Formålet med denne saka er å forskottera ei erstatning som Regjeringa er innstilt på skal koma seinare. Det er ingen grunn til å tru at Stortinget vil trenera dette. Og det er bra at storting og regjering har evne til å handla når dei innser at det hastar. Det er ikkje ofte at ei løyving på 10 mill. kr vert behandla såpass raskt. Men det skulle berre mangla. Eg håper at strakstiltaka og gjeldsrådgjeving vil gjera at våre pionerar i Nordsjøen forstår at landets øvste styresmakter no tek saka deira på alvor.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-11-06:
St.prp. nr. 85 for 2002-2003 omhandlar strakstiltak for pionerdykkarar. I løpet av dei fire siste åra er det dokumentert at staten burde teke eit større ansvar overfor dei fyrste dykkarane frå pionertida i Nordsjøen. Senterpartiet vil, som den øvrige komiteen, koma tilbake til dei ulike sidene ved dette ansvaret ved behandlinga av St.meld. nr. 47. Lat meg berre understreka følgjande: Vi visste, då vi i regjering i 1999 tok initiativ til ei ny vurdering av avslag på uføretrygd til dei som bad om det, til tilvising til Haukeland for seinskadar og til utbetaling av kompensasjon, at vi tok tak i ei sak som kunne medføra ny innsikt og dermed ytterlegare vurdering av oppreising og økonomisk kompensasjon. Vi er tilfredse med at Regjeringa har sett i verk strakstiltak for dei pionerdykkarane som er i ein prekær og akutt vanskeleg økonomisk situasjon. Vi er òg fornøgde med at kontakttelefonen for pionerdykkarar er oppretta og er godt i gang. Den har vist seg å ha ein svært viktig funksjon. Komiteen skal fyrstkomande måndag, 10. november, ha høyring i forhold til St.meld. nr. 47. Det er mitt håp at ho vil gi eit godt grunnlag for ei grundig oppfølging av eit vanskeleg, men svært viktig sakskompleks, og at Stortinget gjennom eit samarbeid på tvers av partia skal få setja eit verdig punktum i forhold til pionerdykkarane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-11-06:
Innst. S. nr. 10 for 2003-2004 gjeld ILOs 90. internasjonale arbeidskonferanse i Genève 3.–20. juni 2002. Meldinga gir ei kort oversikt over dei viktigaste sakene som vart behandla på den nemnde konferansen, og dei vedtaka som vart gjorde. Meldinga inneheld vidare ei tilråding til korleis Noreg skal stilla seg til spørsmålet om ratifikasjon av protokollen om tryggleik og helse i arbeidslivet, samt informasjon om rekommandasjon nr. 193 om fremje av samvirkeføretak og rekommandasjon nr. 194 om ulykker og sjukdomar knytte til yrkesutøving. Det er ein samla komite som står bak innstillinga, og difor vil eg berre koma med nokre korte merknader frå mi side. Det eine spørsmålet gjeld konvensjon nr. 155 om tryggleik, helse og arbeidsmiljø, som vart godkjend av Noreg så tidleg som i 1982. Denne gongen gjeld protokollen arbeid for å harmonisera registrerings- og meldeordningar og statistikk over sjukdomar og ulykker knytte til arbeidslivet. Protokollen er ikkje i samsvar med norsk rett. Høyringsutsegnene avklarar at det er ulikt syn på om ulykker på reiser til eller frå arbeid skal reknast som arbeidsgivaren sitt ansvar. No leier professor Asbjørn Kjønstad for tida eit utval som ser på framtidig yrkesskadeordning i Noreg, og komiteen deler departementet si oppfatning om at yrkesskadeutvalet tek protokollen med i si vurdering. Komiteen meiner at både spørsmålet om ratifisering av konvensjon nr. 161 om bedriftshelseteneste og av konvensjon nr. 121 om yrkesskadetrygd bør vurderast i den samanhengen, og det same gjeld spørsmålet om oppfylling av rekommandasjonen. Men lat meg understreka at vi frå komiteen si side ikkje har sett det føremålstenleg å gå inn i ei nærmare drøfting. Det betyr altså at vi ikkje har teke stilling til desse spørsmåla. Det vil vi gjera når vurderingane frå Kjønstad-utvalet ligg føre. Rekommandasjon nr. 193 gjeld samvirkeføretak. Der seier Justisdepartementet i si høyringsutsegn at utkastet ikkje skapar problem i forhold til norsk samvirkerett eller i forhold til Samvirkelovutvalet sitt forslag frå 2002. Men departementet seier òg at det kan sjå ut som om norsk banklovgiving ikkje er i samsvar med utkastet, fordi ho inneheld eit forbod mot kooperative bankar. Komiteen merkar seg at det same departementet meiner at dersom Banklovkommisjonen sitt forslag om forbod mot å etablera kredittforeiningar vert vedteke, kan det reisa spørsmål i forhold til rekommandasjonen. Komiteen er samd med departementet i at det vert teke omsyn til tilrådingane i rekommandasjonen i samband med det vidare arbeidet med lov om samvirkeføretak. I tillegg vil eg ta med at ein til slutt i utsegna frå Justisdepartementet òg peikar på det kapitlet i rekommandasjonen som gjeld deltaking av kvinner i leiinga. Samvirkelovutvalet har ikkje lagt fram forslag om kjønnsrepresentasjon i samvirkeføretak, men det vert opplyst at det i 2002 er nedsett ei arbeidsgruppe med representantar frå fleire departement og samvirkesektoren som arbeider med tiltak for å styrkja kjønnsrepresentasjonen i dei største samvirkeføretaka. Det er òg eit arbeid som det er viktig å følgja opp.
Victor Norman (Høyre), 2003-11-06:
Jeg er veldig glad for at det er allmenn oppslutning om forslaget om midler til strakstiltak, og har bare lyst til å opplyse at det hittil er brukt 5,9 mill. kr til de dykkerne som er i den mest prekære situasjonen. Vi har inntrykk av at det i hvert fall hjelper litt i en veldig vanskelig fase. Jeg er også glad for at komiteen slutter seg til Regjeringens forslag om at vi kan bruke inntil ½ mill. kr av midlene til gjeldsrådgivning i regi av stiftelsen. Dette er veldig viktig for å hjelpe folkene. Jeg skal, i likhet med representantene, ikke gå inn på realiteten i den større saken. Men jeg har lyst til å be om at vi, når Stortinget nå går inn i den større saken, også i høringene, forsøker å bestrebe oss på å stå mest mulig samlet. Det kan være meningsforskjeller, men det at man forsøker å komme frem til en samlet løsning, er hovedgrunnen til at Regjeringen har valgt ikke å komme med et konkret forslag. Vi tror det her er nødvendig med et bredt samarbeid av hensyn til de personene det gjelder. Vi står overfor en gruppe som har gjort en innsats for samfunnet langt utover det man kan vente at noen skal gjøre, som har vært utsatt for belastninger som er så store at – jeg hadde nær sagt heldigvis – det i samtiden ikke var noen som skjønte hvor store belastninger det var tale om. Vi snakker om en gruppe som har fått svært alvorlige senskader og som enkeltpersoner er usedvanlig sårbare. Jeg er glad for at det er allmenn oppslutning i Stortinget om at vi må behandle denne gruppen på en verdig måte, at det uansett hva man måtte mene utover det, også er enighet om at vi har et helt klart politisk og moralsk ansvar overfor gruppen. Og så håper jeg at selve saksbehandlingen i Stortinget vil skje på en måte som ikke legger ytterligere sten til byrden for gruppen.
Victor Norman (Høyre), 2003-11-06:
Jeg er glad for at komiteen både betoner den betydning Datatilsynet og Personvernnemnda har, og peker på betydningen også av å få styrket posisjonen som disse har i forhold til bl.a. offentlige høringer. Personvern er viktig. Det handler om grunnleggende rettssikkerhet, og det handler kanskje enda mer om den enkeltes trygghet for at personopplysninger ikke kommer på avveie. Og i en periode hvor vi naturlig er veldig opptatt av samfunnssikkerhet og av kriminalitet, er det desto viktigere at vi har et sterkt uavhengig organ som kan sørge for at disse hensynene ikke kommer i konflikt med den enkeltes naturlige rett til vern av sin person og sin personlighet. Jeg er veldig glad for at komiteen anmoder oss om å sørge for at Datatilsynet blir høringsinstans i alle saker som har personvernaspekter, og vi skal følge opp den anmodningen. Jeg har samtidig lyst til å si at Datatilsynet og Personvernnemnda på sett og vis er en modell for hvordan Regjeringen mener at tilsynsvirksomhet bør organiseres mer generelt, og det er hyggelig å konstatere at Stortinget mener at denne modellen fungerer godt på dette området. Jeg har også lyst til å benytte denne anledningen til å gi Datatilsynet, og lederen av Datatilsynet, en honnør for arbeidet de gjør, ikke bare med enkeltsaker, men med det å sette personvern på den offentlige dagsordenen. Det er viktig når vi har uavhengige offentlige tilsyn, at disse ikke bare fungerer godt i forhold til enkeltsaker, men at de bidrar til å få satt de sakene de er satt til å forvalte, på den offentlige dagsordenen. Det er ingen andre enn Datatilsynet som kan påta seg oppgaven å være kontinuerlig vaktbikkje for den enkeltes personinteresser, desto viktigere er det at de gjør jobben, og at de gjør jobben på en god måte.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-06:
Arbeiderpartiet er, i likhet med de andre partiene, glad for at vi nå kan fatte et vedtak om en straksutbetaling til de pionerdykkerne som har kommet i en vanskelig økonomisk situasjon. Men dette er en stor sak. Når komiteen nå tar tak i St.meld. nr. 47 og går inn i alle de vanskelige sakskompleksene, krever det at man må bruke noe mer tid. Her må man vise grundighet, slik at vi får et godt og oversiktlig bilde av denne vanskelige saken, der også Stortinget til slutt må ta sitt ansvar i forhold til den jobben disse pionerdykkerne har gjort.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-11-06:
Dette er en sak som familie-, kultur- og administrasjonskomiteen har arvet fra justiskomiteen. Enkelte av de årlige øvelser som Stortinget gjør, er kanskje ikke proppfulle av meninger og formål. Denne saken er ikke en slik sak. Det er en meget god gjennomgang av en svært viktig virksomhet innenfor nemnd og tilsyn. I denne sal hersker det ingen uenighet om viktigheten av å ivareta personvernet. I en moderne demokratisk rettsstat må man verne det enkelte menneskets privatliv og personopplysninger. Disse er under et betydelig press, særlig ved at man har en informasjonsteknologi og en teknisk utvikling som åpner for mange muligheter for å overvåke, registrere og kartlegge. Hvis ingen er vaktbikkje overfor denne utviklingen, vil vi fort ende opp med uønskede resultater. På dette området gjør tilsyn og nemnd en meget viktig jobb. Det er en betydelig enighet i komiteen om synspunkter på disse årsmeldingene. Det er imidlertid noen mindretallsmerknader fra SV. Vi i flertallet har ikke sett det riktig å gå inn i merknadene fra SV, med basis i at dette er detaljer i saker som vedgår andre komiteer, og saker som er svært komplekse. Vi føler at det ikke er riktig å gå inn i en slik sammenheng i forbindelse med en årsmelding. En årsmelding bør etter flertallets syn ha et mer overordnet og totalt perspektiv. Når det er sagt, vil jeg si at på ett område sender en samlet komite et meget klart signal, og det er at man ønsker at Datatilsynet skal være en direkte høringsinstans i flest mulige offentlige utredninger og saker, for å kunne skjøtte sitt arbeid som vaktbikkje.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Som en del av svaret på spørsmålet fra representanten Knut Storberget vil jeg si at jeg har besøkt skoler i Oslo hvor man nettopp tar sikte på å fange opp ungdom som kunne risikere å bli rusavhengige, enten det gjelder alkohol eller stoff, veldig tidlig. Det skjer i bydeler med ulikt økonomisk grunnlag. Men det som skjer, og skjer alle steder, er at foreldre, elever, barnevern og politi opererer sammen på en slik måte at de som ellers ikke ville hatt noen sjanser, får en sjanse. Disse hverdagslivets helter hylles sjelden, de puttes sjelden inn i en statistikk, men det er ganske mange av dem. Når det gjelder § 12-soning, er det slik at det ble lagt inn ekstra midler i årets budsjett. Jeg vil gjøre rede for effekten av dette i forbindelse med budsjettet for neste år, og jeg er selvfølgelig også opptatt av å følge det opp. Et annet viktig tiltak for å gjøre noe mer med dette, er den rusplanen som f.eks. eksisterer for Oslo, og som er inngått i samarbeid mellom bl.a. Justisdepartementet, Oslo politidistrikt og Oslo kommune – aktive tiltak for at rusmiddelmisbrukere skal få et annet og bedre liv enn å ende bak fengselsmurene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Representanten reiser et prinsipielt rettspolitisk spørsmål, og det knytter seg til forutsetningene for å anvende skjerpet straff eller gjengangerstraff. Det er flere forhold som ligger til grunn her. Ett av forholdene er f.eks. at dette ikke skal anvendes for personer under 18 år. Det er et standpunkt jeg står veldig sterkt på, og jeg tror jeg kommer til å holde veldig klart på det også. Derimot er det andre forhold, f.eks.: Når skal man gjøre det – etter soning eller på et annet tidspunkt? Det er spørsmål som jeg er villig til å være åpen for når man skal jobbe med den nye straffeloven. Når det ikke er tatt med i proposisjonen, er det simpelthen fordi det ikke var sendt ut på høring. Jeg vil legge fram saker for Stortinget, som har vært sendt ut på høring, men 18-årsgrensen står jeg ganske fast og hardt på. Den rettspolitiske grensen vil jeg markere her i dag, for jeg tror at det å sende ungdom inn tidlig, er å sende dem inn i en forbryterskole. Derimot er det generelt, som svar på spørsmålet, selvfølgelig viktig med en reaksjon tidlig i en kriminell karriere i stedet for senere i den kriminelle karriere.