Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-01:
Jeg takker for muligheten til å svare på denne interpellasjonen. Før jeg gjør det, skal jeg bare komme med et par kommentarer til interpellanten. For det første er jeg klar over at det er et bredt engasjement i Nordisk Råd for dette. Norge har jo også påtatt seg et eget oppdrag. Statsråd Rigmor Aasrud, som har ansvaret for å følge opp Nordisk Råd, er også godt orientert om det arbeidet som foregår. Jeg fikk rapport fra henne om at dette har vært tatt opp i Nordisk Råds samarbeid. Jeg har også samme interesse som interpellanten i å snoke litt rundt i Stortinget på sommertid for å se hvor mange håndverk som finnes, som vi ikke har så mye kompetanse på selv. For eksempel er det ofte slik at de som legger bladgull på stolpene – etter stortingsrepresentantenes ivrige slitasje gjennom ett år – snakker dansk eller svensk. Det er selvsagt fordi de har et litt større arbeidsmarked for denne type kompetanse enn det vi har selv. Derfor er det klokt å ha et nordisk perspektiv her for å ta vare på de verneverdige fagene. Jeg er veldig enig med interpellanten i at mange små håndverksfag representerer en kulturhistorisk verdi som det er veldig viktig å videreføre. Det er selvsagt også sånn at en veldig vesentlig del av det å videreføre den type verdier er å sikre gode opplæringstilbud. Men jeg må si at jo mer jeg har satt meg inn i denne saken, jo mer opptatt blir jeg av at det også finnes arbeidsplasser som etterspør denne kompetansen. For det er vanskelig å se for seg at ungdom, eller kanskje litt mer voksne elever som vi har på disse linjene, søker seg til disse linjene hvis de ikke også har muligheter til å bruke en sånn type utdanning i en jobb. Jeg skal komme litt tilbake til det. Siden begynnelsen av 1990-tallet har norske utdanningsmyndigheter særbehandlet en gruppe på 30–35 såkalte små og verneverdige fag. Særbehandlingen har bestått i å ha et ekstra høyt tilskudd til lærebedrifter som tar inn lærlinger i disse fagene. Fagene skal oppfylle visse kriterier. Det dreier seg om fag der kunnskap står i fare for å dø ut på grunn av mangel på nyrekruttering, at de ivaretar tradisjonelle håndverksfaglige teknikker, og at de har kulturell verdi som det er viktig å videreføre. Det er nettopp de fagene som interpellanten også tar opp. Situasjonen for disse fagene følges av et eget sekretariat, Sekretariatet for små og verneverdige fag, SSV. Dette er underlagt Utdanningsdirektoratet. Sekretariatet for små og verneverdige fag har mye kunnskap om fagene og gjør mange oppgaver. Blant annet gir de informasjon til utdanningssøkere, de viser til mulige lærebedrifter og informerer om fagenes eksistens og betydning. Det er Utdanningsdirektoratet, etter innspill fra Sekretariatet for små og verneverdige fag, som avgjør hvilke fag som skal defineres som små og verneverdige, og per i dag står det 34 fag på lista. Det dreier seg om et veldig stort mangfold av fag. Det kan være bunadstilvirker, børsemaker, gipsmaker, herreskredder, håndvever, keramiker, kostymesyer, kurvmaker, strikkehåndverker, tredreier og treskjærer. Lista er ikke statisk, og de enkelte bransjer og fagrepresentanter kan komme med innspill. For å få et bedre kunnskapsgrunnlag foretok Econ i 2009 en kartlegging av status for de små håndverksfagene. Dette var på oppdrag fra Utdanningsdirektoratet. Kartleggingen viser flere utfordringer knyttet til fagene: få søkere, få lærebedrifter og et begrenset arbeidsmarked. Nesten halvparten av de nye svennene opplevde at det var vanskelig å få jobb i det faget de representerte. Kartleggingen viser også at de fleste søkerne er voksne. Gjennomsnittsalderen på de nye svennene i 2008 var 34 år, og mange har også en annen utdanning fra før. Det er ikke så rart om denne type fag er for litt spesielt interesserte. Jeg tror det er vanskelig å se for seg at det er blant de aller yngste som velger videregående opplæring, man skal finne rekruttering til denne type fag. Jeg tror det i veldig stor grad dreier seg om folk som har et fagbrev fra før, og som ser for seg at dette er en spesialisering og noe man får interesse for i voksen alder. På bakgrunn av Econs kartlegging ønsker vi nå å foreta en helhetlig gjennomgang av de aktuelle fagene. Målet er å finne fram til løsninger som er bærekraftige på sikt. Tilbudsstrukturen i videregående opplæring etter Kunnskapsløftet inneholder ca. 186 lærefag, og mange har få søkere. I 2010 hadde 93 av de lærefagene vi har, under 50 søkere. 28 lærefag hadde ingen søkere, 18 av disse var små og verneverdige fag. Fylkeskommunene kan samarbeide om å gi såkalte landsdekkende tilbud, hvor elever fra alle fylker kan søke på tilbudet i ett fylke. Når man ser hvor liten søkning det er til ganske mange fag, ser man jo at her er vi helt avhengige av at fylkene samarbeider for å kunne komme med gode tilbud. Likevel er det heller ikke alltid sånn at dette gir nok søkere for å sikre stabilitet i utdanningstilbudet. Mange fag har altså en del særlige utfordringer som vi nå vil se nærmere på. I arbeidet for å finne egnede løsninger er vi også her avhengige av et tett samarbeid med bransjene/virksomhetene/representanter for fagene. I tillegg hviler det et stort ansvar på bransjene for å bidra til interesse for, rekruttering til og utvikling av fagene. Representanten Kielland Asmyhr etterlyser status for etableringen av nordiske linjer. Et nordisk samarbeid kan være en løsning for å bevare og videreutvikle enkelte av de små håndverksfagene. Det er, som interpellanten viser til, i regi av Nordisk Ministerråd igangsatt et samarbeidsprosjekt rundt et utvalg små håndverksfag. Prosjektet har som mål å utvikle modeller for samarbeid om utdanningstilbud. Vi har fra norsk side påtatt oss prosjektansvaret for dette, og prosjektet skal, som interpellanten også var inne på, ferdigstilles den 1. november i år. Vi har jobbet lenge med å fjerne grensehindringer slik at utdanning blir tilgjengelig uavhengig av hvilket nordisk land man bor i. Når Norge skal ha formannskapet i Nordisk Ministerråd i 2012, vil dette være en innsats som Norge vil ta ansvar for å følge opp. Jeg gleder meg til å ta tak i den jobben i forbindelse med dette. Men la meg komme litt tilbake til arbeidsmarkedet, for det er jo ikke trolig at vi klarer å utdanne folk innenfor disse spesielle interessene uten at det finnes noen arbeidsmuligheter. Det er ikke sånn at dette er håndverk vi ikke har behov for. Særlig innenfor arbeid med kulturminnevern og innenfor museumssektoren kan det være behov for denne typen kompetanse, men samtidig er det kanskje ikke høyt nok prioritert, eller dårlig økonomi gjør at man ikke etterspør kompetansen. Derfor må vi tenke utover utdanningssektoren hvis vi skal få noe som bærer i forhold til å sikre denne kunnskapen for framtiden. Så jeg ser behov for en bredere innsats, og at vi ser opplæringstilbudet og de små og verneverdige fagene i sammenheng med de oppdragene de skal ha innenfor kulturminner og museum. Derfor har jeg en intensjon om å ta kontakt med Miljøverndepartementet, som har ansvaret for kulturminner, og Kulturdepartementet, som har ansvaret for mye av dette på museumssektoren, for at vi kan se en plan for opplæring i en helhet. Det er uansett ikke mange kandidater det er snakk om, og uansett ikke mange stillinger det er snakk om, men jeg tror vi kan få en mye større effekt av et tettere samarbeid mellom Kunnskapsdepartementet, Kulturdepartementet og Miljøverndepartementet på norsk side, og kanskje tilsvarende i nordisk sammenheng, for å se til at de kandidatene vi rekrutterer, kan få et opplæringstilbud, men de vil også ha mulighet for å få en jobb. Dermed kan vi også ta bedre vare på våre egne kulturminner og våre egne tradisjoner for framtiden. For utdannede kandidater vil være avhengige av at man etterspør den kompetansen de har, dersom fagene skal holdes levende, og da må flere aktører på banen. Det vil selvfølgelig være en mulighet for noen selvstendig næringsdrivende å vise interesse for en del av de små og verneverdige fagene, men jeg tror også vi må se mye mer systematisk på samarbeid mellom flere sektorer for å få til dette. Når vi har gjort arbeidet fram mot 1. november, vil jeg gjerne komme tilbake til den portalen som interpellanten er opptatt av å få etablert på nordisk nivå, sånn at vi ser helheten i det arbeidet vi nå setter i gang.