Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 1999-04-26:
Det er en stor og alvorlig sak Stortinget i dag behandler – en sak som vil kunne ha slike konsekvenser at det muligens vil være nødvendig å gå tilbake til det som nå sies, for å se på hvilke premisser Stortinget vedtar Norges tilknytning til den nye Schengen-avtalen på, og dermed foretar en suverenitetsavståelse som dette. Til tross for folkets nei til EU-medlemskap både i 1972 og i 1994 har ja-flertallet her på Stortinget, ofte anført av de tidligere arbeiderpartiregjeringene, kjørt fram saker som knytter oss stadig nærmere til EU-systemet, og også da på en måte som svekker vår grunnlov og landets suverenitet på sentrale og grunnleggende områder. Ja-flertallet har lagt klare føringer for dagens Schengen-behandling, bl.a. med den behandling som skjedde her i Stortinget våren 1997. I sum har dette gitt Regjeringen et bundet mandat, som de har søkt å løse gjennom de framlegg som behandles i dag. Etter min mening er det samlede Schengen-spørsmålet, med det vi tidligere har behandlet, det vi i dag behandler, og det vi senere i vår skal behandle, av så stor betydning og viktighet at det nå burde ha vært sett i sammenheng og behandlet deretter. Schengen-spørsmålet er ikke bare et spørsmål av mer teknisk og juridisk art når det gjelder politi-, justis- og grensekontrollarbeidet. Det er et spørsmål om vi på sikt skal kunne styre og forvalte etter eget regelverk og egen grunnlov. Det er et spørsmål om vi skal kunne ivareta norske borgeres interesser og integritet ut fra de demokratiske og menneskerettighetsmessige prinsipper og tradisjoner vi til nå har bygd på. Videre er det også et spørsmål om vi skal samordne og samhandle når det gjelder internasjonale justis-, politi- og flyktningsaker og -spørsmål, med hele det internasjonale samfunn, eller i hovedsak bare med og innenfor EU-området. Dette gir i sum at Schengen-saken er av så stor og prinsipiell karakter at den burde vært underlagt en langt grundigere behandlingsprosedyre enn det som nå skjer. En slik prosess burde etter min mening ha vært knyttet til en større og mer folkelig debatt og behandlingsprosess. Schengen-saken har i stor grad vært presentert som bestående av tekniske og innfløkte juridiske spørsmål. Jeg mener at både de prinsipielle og praktiske spørsmålene i større grad kunne vært presentert for en folkelig behandling, og at vi dermed hadde fått en sterkere demokratisering i behandlingen. Dette ville ha ført til en bedre innsikt hos folk flest i hva Schengen-saken er, og også gitt oss folkevalgte et bedre grunnlag for å konkludere. Dessverre har ikke det folkelige engasjementet verken på ja-sida eller nei-sida vært spesielt stort i denne sammenheng. Et spørsmål om å legge fram saken for en rådgivende folkeavstemning hadde til hensikt å øke innsikten og debatten omkring Schengen-avtalen, men reaksjonene på dette har ikke kommet verken nå eller tidligere fra noen av sidene i EU-spørsmålet. Dette må en nå bare registrere, men for oss som skal stå ansvarlig for de vedtak som i dag gjøres, er det av stor betydning at vi holder fast ved det prinsipielle og selvsagt hva dette vil føre til i praksis. Derfor vil Senterpartiet i dag ut fra et samlet syn stemme mot Schengen-avtalen, og vi mener også at et så viktig saksområde burde vært behandlet etter Grunnloven § 93.