Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Jeg synes det er flott at interpellanten tar initiativ til en diskusjon om operapolitikk. Det har vært noen runder i denne salen om hva vi i Stortinget, og som kulturpolitikere, skal blande oss borti, men jeg føler nå at vi er mer på linje enn vi har vært tidligere. Dette er kulturpolitikk. Selv om det handler om repertoarvalg og nyskaping, er det ting som angår oss politikere. Det aller viktigste for å legge til rette for nyskaping og utvikling av en kunstform er ressurser. Regjeringen har gjennom Kulturløftet økt statstilskuddet til Operaen betydelig og dermed gitt rom for en satsing på utvikling av den kunstneriske kvaliteten. I 2005, da vi overtok, var tilskuddet til Den Norske Opera på 239 mill. kr, i 2008 er dette økt med formidable 107 mill. kr til vel 346 mill. kr, dvs. en økning på over 44 pst. Det er en veldig satsing på et kulturbudsjett. I statsbudsjettet er det lagt vekt på at det skal skapes, produseres og framføres nye norske operaer, og i tilskuddsbrevet til Den Norske Opera for 2008 er punkt 2 under Hovedmål å «fremme kunstnerisk utvikling og fornyelse». Det er bred enighet om at vi skal drive kulturpolitikk etter prinsippet om armlengdes avstand. Repertoarvalg, initiativ til bestillingsverk og valg av oppsetningsmodeller er derfor mest av alt ansvaret til Operaens kunstneriske ledelse. Opera i Norge er dessuten noe mer enn bare Operaen i Bjørvika. Kultur- og kirkedepartementet gir for 2008 tilskudd til ni region- og distriktsoperavirksomheter fra Kristiansand i sør til Tromsø i nord. Her skjer det mye spennende. Prosjektet AdOpera!, med midler fra Norsk kulturråd, har omfattet bredt sammensatte operaproduksjonsmiljøer i flere fylker. Jeg vil for øvrig presisere at nyskapende opera også er å sette opp allerede skrevne operaer på en ny måte. Det er viktig å finne en balanse mellom nye operaer og nyoppsetninger av allerede kjente verk. De eldre verkene mister ikke sin verdi bare fordi det er lenge siden de ble skrevet. Uten operaverk av Mozart, Verdi, Wagner og Puccini ville det antakelig ikke blitt så mye interesse for opera i Norge og rundt omkring i verden. Mitt mål for Operaen er at den skal favne vidt og nå nye publikumsgrupper. Det klarer vi best ved å tilby både nye stykker, gamle stykker i ny versjon og tradisjonelle oppsetninger. Som kjent skulle den nyskrevne norske operaen «Jorden rundt på 80 dager» markere selve operaåpningen. Forsinket leveranse fra underleverandører av sceneutstyr førte til at denne forestillingen måtte utsettes. Det var det umulig å få gjort noe med, men operaen er skrevet, og den vil vises i Bjørvika, om enn forsinket. Så må jeg også si at man i kritikken av at operaen ikke er nyskapende nok, eller at man ikke har nok nye oppsetninger, glemmer at dette er et hus for to kunstformer. Det er opera, men det er også ballett. Vi har til og med skiftet navn på institusjonen til Den Norske Opera & Ballett, og Nasjonalballetten utgjør en likeverdig del av dette huset. Her ser vi mange nyoppsetninger og mange norgespremierer, sågar noen verdenspremierer, framført med meget høy kunstnerisk kvalitet. Operaen har siden 1958 og fram til i dag kun hatt én sal, med ganske begrensede muligheter når det gjaldt repertoarvalg. Operaen har derfor i mange år i vesentlig grad bygd sitt program rundt det klassiske kjernerepertoaret. I vårt nye operahus’ første sesong, 2008-2009, skal det framføres 14 operaer, derav 5 samtidsverk. Sammenlignet med de ledende europeiske operahus, som vi nå har ambisjoner om å komme på høyde med, plasserer institusjonen seg allerede i denne sesongen godt over gjennomsnittet når det gjelder andelen samtidsoperaer. Den Norske Opera har som mål at antallet forestillinger skal fordobles i forhold til tidligere, fra 150 til 300, og at også publikumstallet skal fordobles. Vi får nå en scene 2, som gir muligheter for en større produksjon, og også kanskje mer eksperimentell kunst. Jeg tror at dette huset virkelig vil føre til en kvalitetsutvikling, nyskaping og utvikling av norsk opera. Når det gjelder norske komponister og librettister, tar Den Norske Opera & Ballett sikte på et forpliktende utviklingsarbeid finansiert med øremerkede midler. Forutsetningen skal være at de prosjektene som inviteres med, også forventes å bli oppført. Jeg mener at dette må ligge til den kunstneriske ledelsen i Operaen. Sammenligningen med film halter litt, av flere grunner. Det å skrive en opera er jo bare en del av en svær produksjon, akkurat som det å skrive et manus til en film er en del av en svær produksjon. Men i motsetning til film, hvor vi har mange uavhengige produsenter, som lager sine filmer uavhengig av hverandre, har vi først og fremst én nasjonal operascene, og så har vi de regionale scenene rundt omkring i landet. Så her må vi bruke noen andre virkemidler. Men vi skal bidra til utvikling, og vi skal bidra til kvalitetsheving.