André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2002-06-10:
Det å leie en tomt for et bestemt antall år skaper avgrensningsproblemer. I en slik situasjon vil det være en fordel å forholde seg til avtalen som er inngått mellom leier og utleier. Det er de partene som har vurdert fordelene og ulempene ved avtalens innhold, og begge har altså valgt å gå inn på den. Slik loven nå er, vil avtalen være det som bestemmer hvordan leiesummen skal reguleres. Står det at leien skal inflasjonsreguleres, er det dette som gjelder. Står det ingenting om reguleringen, er det fortsatt indeks som gjelder. Når det er spørsmål om å regulere til markedspris, er dette kun dersom det uttrykkelig står i bygslingsavtalen. En har da avtalt markedsleie eller tomteverdi allerede i utgangspunktet. Men selv om en har avtalt markedsleie, vil en uansett aldri måtte betale mer enn 9 000 kr pr. mål pr. år. Hvis en har en mål tomt verd 1 mill. kr, vil grunneiers «store» forrentning være i underkant av 1 pst. Det er ikke åpenbart at 1 pst. avkastning kan karakteriseres som ågervirksomhet! Som det går fram, er bygslingsavtaler inngått mellom to parter, og da er det viktig å se dette ut fra et helhetlig perspektiv. Det vil være like galt å ta bare leiers parti som å ta bare utleiers parti. Her må man ta hensyn til begge avtaleparter. Vi ser at for personer som sitter med store tomter, kan det gi nokså store utslag. Spesielt ser vi problemet der folk sitter med tomter som har en størrelse langt utover det de føler at de har behov for. Det er på denne bakgrunn vi er med på forslag om at Regjeringen skal se på muligheter for at leiere kan frasi seg deler av tomten som de ikke føler behov for. Her er det en del avgrensningsproblemer, og derfor vil vi også at Regjeringen skal arbeide med dette og komme tilbake til Stortinget med dette før man tar en endelig avgjørelse. Uansett om spørsmålet er leieregulering eller innløsning, er det viktigste man kan gjøre, å lese den avtalen som er inngått, underskrevet og tinglyst. Det er altså avtalen mellom partene som skal gjelde. Så hører vi at navnet på leien er «avgift». Enkelte representanter får det til å høres ut som om dette er noe som tilfaller statskassen. Det er det ikke, det er et spørsmål om en benevnelse på en leiesum. Man kunne like godt kalt det «tomteleie». Så kommer da spørsmålet om at det ikke skal være lov med fremtidige festekontrakter. Det er da to muligheter: Det er enten at her er det fri avtalerett og full rulle, eller at man ikke får lov til å leie en tomt, hvilket betyr at man kan leie en leilighet, og man kan leie et hus, men man skal altså ikke kunne leie tomten. Jeg er ikke sikker på om det er veldig hensiktsmessig. Og da kommer Arbeiderpartiet opp med en «god» løsning: å la folk få billig innløsning. Det må vel da bety, så vidt jeg forstår, markant under markedsverdi. Hvis man har gått opp i 25 ganger – la oss si – et par tusen kroner, får man ganske store, flotte tomter, for ca. 50 000 kr, som man i utgangspunktet kan selge uken etter for kanskje en tjuendegang prisen. Da blir spørsmålet: Denne overføring av verdier fra en grunneier til en leier, vil ikke det fremstå som ekspropriasjon, når man så bevisst tar eiendeler og verdier fra en part og gir over til en annen med staten som mellommann? Og jeg er faktisk litt usikker på om Grunnloven gir oss mulighet til å foreta en slik stor, nasjonal ekspropriasjonsgjennomgang. Så får man da se om det er slik at de som leier en tomt og har gått inn på dette, ser dette som så problematisk at man i fremtiden ikke vil gå inn på å leie tomter. For det er jo ikke slik at man skal tvinge folk til å inngå leieavtaler hvis de ikke ønsker det. Men jeg tror det kanskje er noe dramatisk å si at en leieavtale for en tomt er en så stor vederstyggelighet at det vil vi forhindre, selv om en kanskje bare har behov for tomten i en begrenset tidsperiode.