Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-05-19:
Filefjell Reinlag A/L har søkt om konsesjon etter lov om reindrift § 5 for utvidet beiteareal i Vang og Årdal i tilknytning til eksisterende konsesjonsområde. Søknaden er for tiden under saksforberedelse i Reindriftsforvaltningen. For det omsøkte område er det allerede inngått beiteleieavtaler mellom grunneierne og Filefjell Reinlag A/L. Fra juli i fjor og ut året var søknaden om konsesjon på en omfattende høringsrunde i Oppland og Sogn og Fjordane fylker. Søknaden ble også sendt på høring til aktuelle landsomfattende organisasjoner. Etter den tid har søknaden med høringsuttalelser vært sendt Direktoratet for naturforvaltning til gjennomgang og uttalelse. Søknaden og de innkomne høringsuttalelsene er nå hos reindriftsagronomen i Sør-Trøndelag/Hedmark. Tamreindriften i Sør-Norge sorterer administrativt under denne forvaltningen. Videre framover vil reindriftsagronomen komme med sin tilråding overfor reindriftssjefen, som forbereder saken for det landsomfattende Reindriftsstyret. Sistnevnte vil gi sin vurdering og tilråding til Landbruksdepartementet. Jeg må be om forståelse for at jeg ikke kan gå nærmere inn på en konkret søknad og sak som for tiden er til behandling i Reindriftsforvaltningen, og som skal ende opp med en avgjørelse i Landbruksdepartementet. Avgjørelsen vil bli tatt etter en totalvurdering av saksforholdet og slik reindriftsloven § 5 foreskriver. Når det gjelder de spørsmål og anmodninger interpellanten framsetter i interpellasjonens andre del, er det ikke råd for meg å si noe om utfallet – verken om søknaden som nå er til behandling i Reindriftsforvaltningen, eller i og for seg om framtidige søknader om konsesjon etter reindriftsloven. Det er reindriftsloven § 5 som er det rettslige grunnlaget for slike konsesjoner. Både etter reindriftsloven og etter vanlige forvaltningsregler vil søknader der det foreligger beiteleieavtaler, eller hvor søker for øvrig disponerer det nødvendige areal, naturligvis bli behandlet av Reindriftsforvaltningen og Landbruksdepartementet. Flere faktorer vil avgjøre om en søknad skal avslås eller innvilges, og i tilfelle innvilgelse hvilke vilkår som skal settes for å meddele konsesjon. Når interpellanten går inn på spørsmålet om såkalte buffersoner mellom arealene for tamrein og villrein, er det bare å si at dette behovet vil kunne variere, og det må derfor vurderes ut fra de aktuelle forhold. Slik går spørsmålet om buffersoner begge veier, og det må også reises når villreinområder vurderes opprettet i nærheten av arealer der det utøves tamreindrift. Tamrein skal gjetes og voktes innen sine beiteområder, og den flyttes mellom ulike årstidsbeiter. Etter reindriftsloven har eier av tamrein en driveplikt, og reinen skal til enhver tid være under forsvarlig kontroll og holdes på lovlig område. Villrein er, som navnet sier, ville dyr, og kan etter viltloven ikke lokkes eller jages. Interpellanten ordlegger seg som om den statlige reindriftsforvaltningen skulle være underlagt «reindriftsnæringens egne instanser». Reindriftsforvaltningen, dvs. reindriftsagronomene på regionalt nivå og reindriftssjefen på sentralt nivå, er underlagt Landbruksdepartementet. Dette er den ansvarlige sektormyndighet, og er departementets ytre og faglige etat. Det landsomfattende Reindriftsstyret er oppnevnt av Landbruksdepartementet og av Sametinget. Departementet oppnevner leder, nestleder og flertallet av styret. Saksforberedelse og saksbehandling må til enhver tid vurderes, men jeg ser ikke noen faglige eller formelle grunner til at disse oppgavene skal flyttes til andre eller nye forvaltningsorganer.