Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-06-10:
For meg har denne saken om styrket innsats mot tvangsekteskap vært veldig interessant å arbeide med, men også på mange måter veldig vanskelig, fordi det å møte ofre for tvangsekteskap, høre deres historier og sette seg inn i deres situasjon egentlig har vært forferdelig, og fordi jeg har fått høre historier som jeg egentlig ikke kunne tro er sanne, fordi de er så grusomme. Jeg har møtt flere ofre for tvangsekteskap som har forsøkt å motsette seg tvangsekteskapet og har opplevd å bli utsatt for kidnapping, vold og drapstrusler. Den belastningen de er påført, er vanskelig å begripe for oss utenforstående. De ofrene som jeg har møtt, har gjort et sterkt inntrykk, først og fremst fordi de er så tapre og kjemper en kamp for sin egen frihet. Jeg er derfor veldig glad for at Stortinget senere i dag kommer til å stemme sammen på nesten hvert eneste punkt i denne loven som styrker innsatsen mot tvangsekteskap. Det skal være frivillig å gifte seg. Ekteskap bør tuftes på kjærlighet. Frihet til å velge ektefelle er en grunnleggende menneskerettighet. Dessverre får ikke alle mulighet til å gifte seg av kjærlighet eller av egen, fri vilje. Det skremmer meg at tvangsekteskap forekommer så ofte i Norge, og at det er mye mer utbredt enn vi tidligere har trodd. Tvangsekteskap er brudd på grunnleggende menneskerettigheter. Det er et overgrep mot det enkelte menneskets rett til selv å velge sin egen ektefelle. Å bekjempe tvangsekteskap er et samfunnsmessig anliggende og dermed også et samfunnsmessig ansvar. Men vi kan likevel ikke frita individet for ansvar. I siste instans er det den som forårsaker eller utøver tvangen, som er ansvarlig. Alle skal ha like plikter og like rettigheter her i landet, samtidig som man skal ha frihet til å hevde sine verdier, følge sine kulturelle tradisjoner og praktisere sin tro. Rammen skal være norsk lov og grunnleggende menneskerettigheter. For Høyre er det viktig at enhver skal få mulighet til å ta personlig ansvar, samtidig som den individuelle friheten som hver og en av oss har krav på, skal respekteres. En grunnleggende frihet for meg er f.eks. å ha muligheten til å bestemme over mitt eget liv og hvem jeg skal gifte meg med. Dessverre har ikke alle denne friheten. Jeg er veldig glad for at den loven som Stortinget i dag skal vedta, først og fremst er ment å motvirke tvangsekteskap. Dette er et av tiltakene i Regjeringens tiltaksplan mot tvangsekteskap. Lovendringene på strafferettens område er ifølge tiltaksplanen ett av flere tiltak for å forhindre tilfeller av tvangsekteskap. Jeg er glad for at komiteen står sammen om endringene på straffelovens område for å tydeliggjøre at tvangsekteskap er forbudt i Norge. Det skal ikke være noen som helst tvil om at det å tvinge noen til å inngå ekteskap er brudd på norsk lov. Muligheten til selv å velge den man skal gifte seg med, er en grunnleggende menneskerettighet. Når vi vet at slike overgrep stadig vekk skjer, ofte uten å bli anmeldt eller at ofre får hjelp, er det på tide at rettsstillingen til dem som rammes, styrkes. Tvangsekteskap er allerede i dag straffbart etter bestemmelsen om rettsstridig tvang i § 222 første ledd. Men komiteen ser et behov for å løfte fram tvangsekteskap i et eget straffebud og å tydeliggjøre at å tvinge noen til å inngå ekteskap er straffbart. Likeså har komiteen ønsket å presisere hva som skal regnes som tvang i relasjon til tvangsekteskap, og mener det er viktig at lovgiver gjør dette gjennom merknadene til loven. I saker som gjelder brudd på grunnleggende menneskerettigheter og alvorlige overgrep, bør vi som lovgivere veilede i forhold til hvordan loven skal anvendes. Komiteen oppfatter tvang som det å sette noen ut av stand til å handle frivillig, at den som inngår ekteskap, rent faktisk har vært utsatt for et press. Tvangen må dessuten ha vært utøvet ved rettsstridig atferd eller ved trussel om slik atferd. Et klart eksempel på rettsstridig atferd er f.eks. når noen har blitt utsatt for vold, for frihetsberøvelse eller for vanskjøtsel til vedkommende har akseptert å inngå ekteskap. Trusler og psykisk tvang er nok vanligere enn fysisk tvang ved tilfeller av tvangsekteskap i Norge. Psykisk tvang vil også kunne rammes av forbudet. Hvis man f.eks. truer noen med å avskjære vedkommende fra familien, vil det være et så sterkt press at trusselen er rettsstridig. Justiskomiteen har presisert i sine merknader at tvangsekteskap er noe annet enn arrangert ekteskap. Begrepet «arrangert ekteskap» henspiller etter mitt syn på at familien deltar aktivt for å finne eller foreslå kandidater til ektemake. Avgjørende for spørsmålet om det foreligger tvang ved arrangerte ekteskap, blir om forslaget til ektemake virkelig gir den unge muligheten til å takke nei. Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Sosialistisk Venstreparti, støtter forslaget om ubetinget offentlig påtale i saker om tvang etter § 222 og om trusler etter § 227. I tilspissede situasjoner, hvor dialog er helt umulig mellom foreldre og barn, mener vi at det vil være en ytterligere belastning for den fornærmede dersom påtale krever dennes begjæring. Det er derfor avgjørende at den fornærmede fritas fra ytterligere press. Det vil nå skje ved at man fjerner påtaleansvaret fra dem som rammes, og overfører det til påtalemyndighetene. Barn skal sikres at det ikke arrangeres giftermål som bryter med barns rett til å være barn. For å bekjempe handel med og misbruk av barn er det også viktig at de som ikke respekterer barns rett til en fullverdig barndom, straffes. Den nye bestemmelsen om å gjøre det straffbart å inngå ekteskap med noen under 16 år eller medvirke til dette, mener komiteen er positiv og nødvendig. Komiteen er også fornøyd med de foreslåtte endringene i voldsoffererstatningsloven, og mener hensynet til en mer ensartet praksis blir bedre ivaretatt på denne måten. Når det gjelder lovendringene om tvangsekteskap, mener Høyre det er viktig å følge opp tiltakene i handlingsplanen og at endringene i straffeloven gjøres kjent blant befolkningen, både av allmennpreventive hensyn og av hensyn til den som utsettes for tvang i relasjon til inngåelse av ekteskap. Å motvirke at tvangsekteskap blir inngått, er ingen enkel jobb. Utfordringen nå er å få på plass tilfredsstillende kompetanse i hjelpeapparatet. Hjelpen som tilbys, må være alt fra krisehjelp i form av sikkerhetstiltak og terapeutiske tilbud til megling i familiekonflikter og videre oppfølging. Dette er et langsiktig arbeid, som krever at det forebyggende arbeidet prioriteres. Her er jeg trygg på at Regjeringen følger opp det gode arbeidet som er gjort, at den følger opp de tiltakene som er skissert i handlingsplanen, og at det forebyggende arbeidet blir prioritert like mye som sikkerhetstiltak og krisetiltak. Tvangsekteskapene er kompliserte saker, med mange involverte parter. En egen lovbestemmelse, som vi i dag skal vedta, er et skritt i riktig retning, men det vil aldri være nok til å kunne bekjempe disse alvorlige overgrepene. Det som blir avgjørende i tiden framover, er at de unge selv får muligheten til å bidra i dette arbeidet på sin måte, sammen med dem som makter å formidle de riktige holdningene inn til de berørte miljøene.