trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Jeg takker Dørum for både spørsmålet og engasjementet og ikke minst for støtten til det Regjeringen vil gjøre knyttet til polarforskning. Jeg skal i morgen delta på et forskningssymposium i Ny-Ålesund. For første gang skal jeg da dra til Ny-Ålesund selv og se på den forskningsfasiliteten som ligger der, og snakke med internasjonale og norske forskere om dette for oss viktige feltet. Det må jeg si at jeg både personlig og faglig gleder meg mye til. Jeg ser derfor fram til at vi gjennom disse årene skal styrke forskningsaktiviteten vår på Svalbard, og ikke minst i Ny-Ålesund.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-03-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Soria Moria-erklæringen slår fast at alle elever som har gjennomført 13 års skolegang, skal oppnå generell studiekompetanse. Statsråden har gjennom senere uttalelser skapt tvil om dette standpunktet står fast. Betyr dette at Regjeringen nå aksepterer dagens ordning med generell studiekompetanse for søkere med allmennfaglig bakgrunn og opptak etter realkompetansevurdering for søkere med annen bakgrunn, og er Soria Moria-erklæringen skrinlagt for så vidt angår dette punktet?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-03-01:
Jeg hører at kunnskapsministeren sier to ting på samme tid. Man gjentar Soria Moria-erklæringen, samtidig som man egentlig sier at det skal settes krav. Jeg er veldig klar på det, jeg tror at skal man få kvalitet i utdanningen, må man også sette krav. Det er ingen uenighet om at yrkesfaglig studieløp osv. kan føre fram til en plass på høyskole, men da må man faktisk tilfredsstille kravene. Norge snakker mye om at det er kompetanse som skal gi Norge konkurransefortrinn i framtiden, og da kommer vi ikke utenom å stille de kravene. Ut fra det svaret kunnskapsministeren gir, skjønner jeg ikke helt hvorfor han ikke bare kan gjøre det klart at det er studiets krav til kunnskap og kompetanse som skal være grunnleggende for om man kan komme inn og fortsette et løp på høyere utdanning. Det framstår egentlig for meg som en gåte at man ikke bare kan være klar på det.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-03-01:
Ja, vi ber nok ungdom ta valg tidlig i livet, men dagens system gir også gode muligheter for å komme seg tilbake i et høyere utdanningsløp hvis man ønsker det. Jeg konstaterer at det er full forvirring ute om hva som egentlig kommer til å gjelde, og den forvirringen kommer til å bli der en stund til, inntil departementet får jobbet seg igjennom dette. Men jeg håper inderlig at departementet lander på en løsning der man faktisk må sette krav i henhold til hva de høyere utdanningsinstitusjonene sier, for at folk skal kunne gjennomføre det studieløpet man legger opp til.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Eg skal stille følgjande spørsmål til kunnskapsministeren: «Full barnehagedekning og lågare maksimalpris krev fleire tusen nye førskulelærarar. I undersøkinga «Førskolelærere og yrkesvalg» frå 2000 går det fram at berre litt over halvparten av dei som vart utdanna som førskulelærarar i 1989, jobbar i barnehage i dag. Den nye barnehagelova har ei utvida innhaldsbestemming som saman med bemanningsnorma medverkar til å sikre kvaliteten i barnehagen. Kva vil statsråden gjere for å betre rekrutteringa av kvalifisert personale til barnehagane?»
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Eg takkar statsråden for svaret. Regjeringa har sagt at ein ønskjer å lage ein tiltaksplan for å auke talet på førskulelærarar. Når det skal byggjast mange nye barnehageplassar, og ein samtidig ser at mange som er i yrket, forsvinn ut og opplyser at det er på grunn av for låg lønn, er det slik at Regjeringa ønskjer å utarbeide ein eigen tiltaksplan for å få fleire førskulelærarar? Kor langt er ein komen i arbeidet, og kva vil planen innehalde?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Eg takkar igjen for svaret frå statsråden. Eg synest at det å få fleire menn inn i barnehagesektoren er veldig viktig. I ei undersøking om førskulelærarar og yrkesval frå 2000 går det bl.a. fram at berre litt over halvparten av dei som blei utdanna førskulelærarar i 1989, framleis jobba i barnehage. 41 pst. hadde slutta og funne noko anna å gjere, og når det gjaldt samanhengen mellom yrkesval og lønn, oppgav 93 pst. av dei som hadde slutta, at lønna var dårleg. SSBs lønnsstatistikk pr. oktober 2004 viser at førskulelærarar er ei av dei dårlegast betalte yrkesgruppene med treårig høgskuleutdanning. Ser statsråden at lønnsspørsmålet kan vere ein viktig faktor for å behalde førskulelærarane? Og kva vil statsråden gjere med det?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Spørsmålet går da til helse- og omsorgsministeren: «Menneskerettighetssituasjonen i Iran er svært vanskelig, og det har forverret seg etter presidentvalget i fjor. Det har i den siste tiden fremkommet at norske utlendingsmyndigheter har bestemt at flere iranske kvinner skal utvises fra Norge, kvinner som angivelig står i fare for å bli utsatt for overgrep, tortur og drap ved hjemsendelse. Relatert til den brutale praksis det nåværende iranske regimet står for, hvordan vil Regjeringen sikre at de kvinner som blir hjemsendt til Iran, kan leve i trygghet for liv og helse?»
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er helt riktig at jeg stilte et skriftlig spørsmål som ble besvart 26. januar, og svaret går inn på noen av de samme forholdene. Men den gang stilte jeg spørsmål om man ville foreta en gjennomgang av asylpraksisen i forhold til Iran. Det fikk jeg et negativt svar på. Det man sier i dette skriftlige svaret, er at menneskerettighetssituasjonen er vanskelig, men ikke alle iranske kvinner har et beskyttelsesbehov. Men her snakker vi om kvinner som har kommet til Norge, og flere av dem har konvertert til kristendommen. Det bestrides tydeligvis av norske myndigheter. Uansett om det bestrides, har de posisjonert seg på en måte som gjør at de vil være utsatt om de sendes tilbake. Flere av de kvinnene lever nå i skjul og i frykt for sine egne liv. Ser ikke statsråden at dette er en svært vanskelig situasjon?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Jeg takker igjen for svaret. Arbeidet med en ny utlendingslov kan for så vidt være positivt, men vil ikke nødvendigvis hjelpe noen av disse kvinnene. Fra tid til annen har man erklært at visse områder og visse land er så vanskelige for hele asylgruppen eller for enkelte at man velger ikke å sende dem tilbake. Det finnes eksempler på det på Balkan. Jeg vil nevne et annet eksempel: mulla Krekar – i en situasjon hvor han ikke kan sendes tilbake. Situasjonen i Iran er nå slik at presidenten som ble valgt i fjor, har uttalt at han vil stoppe kristendommen i Iran. Der er det altså et aktivt arbeid mot religiøse minoriteter. Det jeg da ber statsråden og Regjeringen ta med seg, er at situasjonen for denne gruppen i Norge generelt er så vanskelig at man ganske raskt må gå inn og se på den politikk som føres overfor iranske flyktninger.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg har ingen problemer med å skjønne at en del føler at situasjonen er vanskelig. Jeg har ingen grunn til å betvile det. Men det skal være helt klart at i den grad kvinner – i dette tilfellet – risikerer å bli utsatt for overgrep og forfølgelse om de sendes tilbake, skal de få bli i landet. Som jeg også sa i mitt første svar, verserer nå saker for retten. Det er klart at Arbeids- og inkluderingsdepartementet følger med på hva retten kommer til å si, og så vil vurdere praksisen etter det. Og igjen: Det jobbes nå, som representanten kjenner til, med en ny utlendingslov, og det vil være naturlig å vurdere også dette i den sammenheng.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det er ingen tvil om at situasjonen i Iran er vanskelig for mange. Jeg ber om forståelse for, i og med at jeg ikke er fagstatsråd på dette området, at jeg ikke kan gi altfor detaljerte svar på alle de spørsmålene som representanten stiller, men jeg tar det selvfølgelig med meg tilbake. Jeg vil bare presisere igjen at i den grad det er noen som helst fare for overgrep og forfølgelse, skal kvinnene ikke sendes tilbake. Det må være helt klart, men vi følger nøye med på utviklinga videre.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
I 2004 økte antall søknader om individuell refusjon for utgifter til legemidler. Saksbehandlingstida økte også og var da på 4,8 uker i gjennomsnitt. Det var en vanskelig situasjon for både pasienter, leger og trygdeetat. I september 2004 satte derfor Rikstrygdeverket i gang et prosjekt for å søke å løse disse problemene. Målet var å bygge ned restansene og få raskere saksbehandling med god kvalitet. Stortinget bevilget, som representanten helt sikker er kjent med, ekstra midler til formålet. Rikstrygdeverket satte i gang flere tiltak. Det innebar bl.a. å øke bemanninga på disse sakene. Retningslinjene ble gjennomgått og lagt ut på Internett, slik at det skulle være mer synlig for folk. Saksbehandlerne har fått bedre opplæring, og kvaliteten på arbeidet følges nå bedre opp. Leger og brukere sender søknadene direkte til et legemiddelkontor i sitt fylke, og ikke til det lokale trygdekontoret, slik at man kutter den omveien. De viktigste resultatene av dette er en kraftig reduksjon i saksbehandlingstida – og det er jeg veldig glad for, den ble nesten halvert fra 2004 til 2005at restansene er bygd ned og nå tilsvarer ca. 8 dagers saksbehandlingstidat det er blitt høyere kvalitet i saksbehandlinga Veksten i søknadene har ikke fortsatt etter 2004, og jeg opplever at trygdeetaten nå har god kontroll med situasjonen. Prosjektet ble avsluttet i 2005, men Rikstrygdeverket vil følge opp videre for å sikre at saksbehandlingstida ikke øker igjen – og det er viktig. Det vil bli en utfordring fordi NAV-reformen også vil stille store krav til etaten. Jeg vil derfor ha dette under oppsikt og arbeide for at trygdeetaten kan opprettholde disse positive resultatene når det gjelder behandlingstid.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg er ikke kjent med at det skal være dårlig progresjon i dette arbeidet. Det er klart at det skal gå raskt, enten det er forhåndsgodkjente eller individuelle søknader vi har med å gjøre. Men det skal jeg selvfølgelig sjekke opp. Jeg bare gjentar at vi fortsatt skal ha under oppsikt at saksbehandlingstida er så kort som mulig, til beste for brukerne, på alle typer søknader innenfor dette området.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det kan jeg bekrefte. Det er selvfølgelig først og fremst vurderingen av hva som er bra for folk, som er førende for hvorfor vi gjør ting – ikke økonomien alene, på ingen måte. Det er klart at folk skal sikres den medisinen som passer for dem. Men noe av problemet – og jeg kan ikke snakke generelt nå, men innenfor noen områder – har vært at folk har fått feil medisiner. Vi må sikre at folk får de riktige medisinene. Så må vi ha et system som gjør at det går så enkelt som mulig, og at ventetida er så kort som mulig. Det er det vi prøver å følge opp. Når det gjelder diskusjonen om hvem som skal ligge innenfor §§ 9 og 10, mener jeg at det hører under de årlige rundene vi har i Stortinget når vi behandler budsjettet for hvert enkelt år. Det vi har gjort for inneværende år, har vi fått tilslutning til i Stortinget. Så får vi se hva som skjer i framtida. Det er en vurdering av hva som er best for folk som er det førende for hva vi gjør.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg mener at vi så langt som mulig må legge til rette for at folk kan få oppfylt ønskene de har om hvor de vil føde. Men samtidig er pasientrettighetsloven utformet slik at hvis det ikke er plass, i dette tilfellet ved Ullevål, som veldig mange flere vil til enn det er plass til, må man godta å få tilbudet et annet sted for å få forsvarlig fødselshjelp, rett og slett fordi kapasiteten ikke er stor nok. Jeg mener det er behov for, som jeg også sa i mitt forrige svar, å se på det helhetlige fødetilbudet i dette området, og hvorfor det er så mange som synes at ABC-tilbudet ved Ullevål er så interessant. Jeg har for øvrig merket meg med interesse at det nå er to jordmødre som planlegger å etablere fødestue i det gamle Rikshospitalet, basert på den samme ABC-modellen som ved Ullevål. Det forventes at de i hvert fall kan ta unna 300 fødsler i året. Det synes jeg bør oppmuntres. Det synes jeg en bør gå igjennom. Det har også Helse Øst informert meg om at de ønsker å gjøre. Vi får gå igjennom dette. Helse Øst gjør ikke noe galt i det de gjør, men jeg skulle ønske at vi kunne innfri flere ønsker enn det vi gjør pr. i dag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jo, jeg er stadig vekk i samtale med både Helse Øst og de andre helseforetakene, og vi er helt enige om at det prosjektet ved det gamle Rikshospitalet, med de jordmødrene som har tatt det initiativet, er svært interessant og vil bli vurdert nærmere med tanke på å prøve å få til et opplegg. Det er jo det som ligger i det, så herom er det ingen uenighet. Jeg synes vel også det blir interessant å se hva som skjer når Ahus nå blir ferdig, og hvor mange fra dette området som også vil velge å føde der. Så vi får se på hele helheten. Men representanten og jeg er ikke noe uenige om at vi skal gjøre det vi kan for å sikre differensierte fødetilbud av god kvalitet, og at vi så langt som mulig skal sikre at en får velge det en ønsker. Dessverre greier vi det ikke pr. i dag i alle sammenhenger, men vi skal bestrebe oss på å bli enda bedre.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg er helt enig med representanten Bøhler i at det helt klart finnes motkrefter som ikke vil den veien som vi ønsker. Fra Regjeringas side er vi opptatt av å få tiltak som er så operative som mulig. Det er det som er hele målsettinga. I den sammenheng tar jeg med meg innspillet fra representanten om eventuell prosjektstøtte eller andre egnede virkemidler, for å se på om det også kan være et bidrag. Det vil jo være litt av en fallitterklæring hvis en på en måte ikke kommer noe videre. Men internasjonalt arbeid er ikke gjort på en dag eller en natt. Det tar tid. Det skal i hvert fall ikke herske noen tvil om at vi i Regjeringa, på alle de fronter der vi kan jobbe med dette, gjør det vi kan for å sørge for å samle mest mulig oppslutning om konkrete tiltak, slik at vi kan få gjort noe med dette – dessverre store – problemet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
For det første vil jeg bare kvittere ut at jeg er helt enig i at til tross for at det er noen motkrefter, skjer det utrolig mye positivt. Det har skjedd mange endringer i løpet av ganske kort tid. Det er også helt avgjørende at vi greier å få på plass nordiske føringer i det som EU nå holder på med, som er positivt. Regjeringa er villig til å sette inn den sluttspurten som er nødvendig for å prøve å bidra til å få på plass så mange konkrete tiltak som mulig. Det skal vi følge opp.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg har på vegne av Regjeringa, helt siden vi tok over regjeringskontorene, jobbet det jeg kan for å sikre at de som lider av psykiske lidelser, og i særdeleshet barn og unge, skal få raskere og bedre behandling. Jeg vil også minne om at det i dag er slik at det innenfor psykiatrien blir behandlet i gjennomsnitt 1,8 pasienter pr. dag. Det mener jeg er helt uakseptabelt. Alle vet at det å behandle folk for psykiske lidelser tar mye tid, både der og da og i lengden. Men hvis vi bare kunne få hver behandler til å behandle i hvert fall to pasienter hver dag i gjennomsnitt, ville vi greie å behandle mellom 3 000 og 4 000 flere pasienter pr. år. Da ville vi – i et litt forenklet bilde – kunne avviklet den køen som nå er for barn og unge, som er helt uakseptabel. Jeg har også gitt beskjed om at bevilgningene til psykiatri og rusomsorg skal ha en høyere vekst enn bevilgningene til somatikken i våre helseforetak i det året vi nå er inne i. Jeg vil også si: Privat virksomhet er et supplement. Det er ikke hovedsvaret, ei heller innenfor dette området.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg mener at vi skal gjøre alt som står i vår makt for å sørge for at barn og unge som trenger hjelp innenfor psykiatrien, får det så raskt som overhodet mulig, og av en god kvalitet. Det jobber vi med. Det er det førende. Så er det altså slik at det innenfor det offentlige fortsatt er muligheter, jf. mangel på produktivitet innenfor noen områder, som gjør at det er mer å gå på – la meg si det på den måten. Hovedsvaret mener vi også her ligger i å utnytte kapasiteten i det offentlige bedre. Men i tillegg til det er det klart at det finnes private aktører også på dette området som gjør en bra innsats, og som er et nyttig supplement for å bidra til å få ventetiden ned. Vi har ikke sagt at vi skal nulle ut når det gjelder private, kommersielle aktører, men vi har sagt at bruken skal reduseres. Hovedmålet – og jeg understreker det – er å sørge for at de som trenger hjelp og behandling, særlig sårbare barn og unge, får det så fort som mulig. Da får vi ta i bruk de virkemidler vi har.
Aud Kvalbein (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Dersom Holmenkollbakken fortsatt skal være en arena for internasjonale mesterskap, må det fortrinnsvis bygges en ny bakke. Oslo kommune stipulerer kostnadene til 310 mill. kr og har i sine kalkyler beregnet at staten bidrar med 50 % i henhold til praksis for kostnadsdeling når det gjelder nasjonalanlegg. Regjeringen foreslår nå å bidra med 70 mill. kr. eller under en fjerdedel av kostnadene til ny hoppbakke, noe som vanskeliggjør et mulig ski-VM i Oslo i 2011. Er 70 mill. kr et endelig fastsatt beløp fra staten?»
Aud Kvalbein (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er også klar over at ifølge tilskuddsordningen for nasjonalanlegg fra 1997 kan staten bidra med inntil 50 pst. av kostnadene. Men dette må ses i forhold til avtalen fra april 2003 mellom departementet, Oslo og Norges Skiforbund. Der ble Holmenkollen gitt status som nasjonalanlegg til 2013 for å sikre et ski-VM her. Utgiftene, da ca. 40 mill. kr, skulle deles 50-50 mellom departementet og kommunen. Utgiftene har økt til 310 mill. kr, og det er verken kommunens eller statens skyld. Men Regjeringen kan jo raskt bla opp penger: 30 mill. kr for 100 meter badestrand på Bygdøy og 23,5 mill. kr til et testløp i rally. Her gjelder det et stort skiarrangement der Norge har erfaring og internasjonalt ry. Hvordan kan Regjeringen overlate til en enkelt kommune en regning på 250 mill. kr – trolig mer – for et nasjonalt prestisjeprosjekt og gå fra intensjonene i avtalen fra 2003?
Aud Kvalbein (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Jeg minner statsråden om at Bislett ikke var noe nasjonalanlegg. Statsråden har i mediene sagt at staten ikke kan gå inn med mer penger fordi det vil gå ut over idrettsanlegg, fotballbaner, ballbinger osv. for barn og unge. Dersom Oslo kommune må betale flere hundre millioner kroner for å legge til rette for et internasjonalt skiarrangement, vil dette gå ut over idrettsanlegg, fotballbaner, ballbinger osv. for barn og unge i Oslo. Fra før er dette tilbudet dårligere i hovedstaden enn mange andre steder i landet. Bekymrer dette statsråden, og mener statsråden at det er en prinsipiell forskjell mellom barn og unge i Oslo og barn og unge i resten av landet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Statlige bidrag til bygging og rehabilitering av idrettsanlegg finansieres normalt gjennom tilskudd fra spillemidlene. Som kjent er det overskuddet i Norsk Tipping AS som bestemmer de årlige beløp til fordeling til idrettsformål. Siden 2004 har det ikke vært noen økning i Norsk Tippings overskudd, samtidig som godkjent søknadssum til utbygging av idrettsanlegg i kommunene har vokst betydelig. Videre er det kun i ekstraordinære tilfeller at det bevilges penger over statsbudsjettet til denne type formål. Nå har Regjeringen besluttet å bidra med 70 mill. kr til utvikling av Holmenkollanlegget i forbindelse med at Oslo har søkt om VM i nordiske grener i 2011. 50 mill. kr tildeles fra spillemidlene, noe som er den nest største enkelttildeling av spillemidler til ett idrettsanlegg. I tillegg foreslår Regjeringen en bevilgning over statsbudsjettet på 20 mill. kr. Et så høyt beløp er aldri tidligere bevilget over statsbudsjettet til ett idrettsanlegg, når OL på Lillehammer holdes utenfor. Statens bidrag for å støtte den nødvendige utbygging til et VM i Oslo i 2011 er altså uvanlig høyt i forhold til praksis for statlig støtte til investering i idrettsanlegg. Jeg registrerer at Oslo kommune har hatt forventninger til langt høyere statlige bidrag, basert på Holmenkollens status som nasjonalanlegg. I den sammenheng er det viktig å understreke at nasjonalanleggsavtalen mellom Kultur- og kirkedepartementet og Oslo kommune åpner for at «søknad kan innvilges med inntil 50 % av godkjente kostnader». Avtalen signaliserer altså hva som er maksimal tilskuddssats, og gir ikke grunnlag for forventninger om at denne skal utløses ved enhver søknad. Dette gjelder spesielt når utbyggingskostnadene er i en slik størrelsesorden som er antydet fra Oslo kommune. Det er meget sjelden at selv de største anleggsprosjektene mottar tilskudd fra spillemidlene som overstiger 20–30 mill. kr. Ved det forrige VM i nordiske grener som ble avviklet i Norge – VM i 1997 i Trondheim – ble det f.eks. tildelt 19,3 mill. kr fra spillemidlene til utbygging av Granåsen. Oslo kommune er informert om at staten vil bidra med 70 mill. kr til utvikling av Holmenkollanlegget. Beløpet gjelder anleggsutbygging for å kunne arrangere VM i nordiske grener i Oslo i 2011. Som jeg har gjort rede for, er et statlig bidrag i denne størrelsesordenen uvanlig høyt til denne type formål. Regjeringen anerkjenner dermed Holmenkollens status som landets viktigste og mest kjente skianlegg, og setter sin lit til at bidraget vil føre til en nødvendig opprusting av anlegget og en videreføring av Holmenkollens stolte tradisjoner.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
De partiene som var regjeringspartier for kun noen måneder siden, må være utsatt for et akutt hukommelsestap. I forrige periode hadde vi en stor utbygging i Oslo i forbindelse med Bislett. Det endelige beløpet på den totale utbyggingen av Bislett som hovedarena for friidrett kommer antakelig til å være på rundt 470 mill. kr. Den forrige regjeringen mente at det var passe å bidra med 50 mill. kr til denne utbyggingen. Stortinget påla Regjeringen i ettertid å legge på 15 mill. kr, altså totalt 65 mill. kr til et anlegg på 470 mill. kr. Vi foreslår 70 mill. kr til et prosjekt på 310 mill. kr. Da synes jeg det virker merkelig å bli kritisert av de partiene som mente at 50 mill. kr var passe til et prosjekt på 470 mill. kr, for at 70 mill. kr er altfor lite til et prosjekt på 310 mill. kr.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg er en varm tilhenger av å bruke penger på idrettsanlegg for barn og unge. Faktisk har Stortinget pålagt Regjeringen å sørge for at det meste av spillemidlene går til anlegg for barn og unge. Holmenkollen kan neppe kalles en hoppbakke for barn og unge. Man skal være forholdsvis voksen for å stille opp på toppen av Holmenkollen. I statsbudsjettet for 2006 får Oslo kommune over 300 mill. kr mer i overføringer fra staten enn det de forrige regjeringspartiene la opp til. Ekstrakostnaden til renter og avdrag som utgjør differansen mellom det Oslo kommune ønsker, og det vi gir dem i tilskudd til Holmenkollen, utgjør kanskje 7–8 mill. kr i året. Da har man altså 294 mill. kr til overs i forhold til hva den forrige regjeringen ville tilby Oslo, så jeg tror at hvis Oslo kommune hadde planer om å bygge ut Holmenkollen under den forrige regjeringen, burde man absolutt ha godt monn til å gjøre det samme nå. Holmenkollen betyr store inntekter til Oslo kommune. Det er Norges største turistattraksjon. Det burde være Oslos plikt med det store statlige bidraget å få dette i orden.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Jeg opplever fra flere hold at man ikke er fornøyd med trygdeetatens behandling av søknader om individuell refusjon av legemidler, og henviser til behandlingen av legemiddelmeldingen, jf. St.meld. nr. 18 for 2004-2005. Hvor langt er Rikstrygdeverket kommet i arbeidet med å gjennomgå rutinene for den individuelle søknadsbaserte refusjonsordningen for legemidler med sikte på å vurdere tiltak som kan effektivisere saksbehandlingen, herunder oppdatering og utvikling av retningslinjer for trygdeetatens skjønnsutøvelse?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Jeg takker for et godt og positivt svar i forhold til at Rikstrygdeverkets prosjekt faktisk har gitt god effekt akkurat på dette. Samtidig som Rikstrygdeverket fikk dette oppdraget med å gjennomgå rutinene til trygdeetaten når det gjelder saksbehandlingen, ble det også tatt initiativ til å overføre enkelte legemidler fra individuell refusjon til forhåndsgodkjent refusjon. Det var også et ønske om å forenkle systemet som lå bak. Det uttrykkes nå bekymring for at dette arbeidet tar tid, og at det er dårlig progresjon. Jeg har derfor lyst til å spørre statsråden om også dette arbeidet blir prioritert, slik sosialkomiteen bad om i sin innstilling til denne saken.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
Det er betryggende. Min hensikt med å ta opp denne saken er nettopp å sikre at man vil holde et øye med dette, og at det vil gå raskt, for det kommer faktisk en del henvendelser til Stortinget om dette. Jeg har også lyst til å nevne at mange av de legemidlene som helsemyndighetene planlegger å overføre fra § 10a til § 9, som jeg nevnte i mitt forrige spørsmål, er legemidler som kan forebygge sykehusinnleggelser og gi pasienter et mer stabilt sykdomsforløp. Jeg har lyst til å forsikre meg om at også de menneskelige og samfunnsmessige, og ikke bare de rent økonomiske kostnadene blir tatt hensyn til i denne vurderingen ved overføring av disse legemidlene.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2006-03-01:
Jeg vil gjerne få stille et spørsmål til helseministeren: «Ullevål universitetssykehus opplyser at de hvert år avviser 2 000 kvinner som ønsker fødeplass, pga. mangel på kapasitet. Pasienter opplever både å få urettmessig avslag på søknader om fødeplass og å bli henvist til andre sykehus når fødselen er i gang. Pasientrettighetsloven § 2-4 gir pasientene rett til valg av sykehus. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at retten til valg av fødested blir reell?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2006-03-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er veldig glad for at helseministeren også er opptatt av fødselsomsorg, og ikke minst en differensiert fødselsomsorg. Statsråden sier at Helse Øst har redegjort for at bestemmelser i pasientrettighetsloven følges ved tildeling av fødeplass til Ullevål. Det er jeg uenig i. Det står også i sterk kontrast til uttalelser fra direktøren på Ullevål, som uttalte til Aftenposten Aften 13. februar at hun med vitende og vilje akter å bryte gravide kvinners lovbestemte rett til valg av fødested. Når 2 000 fødende ved Ullevål blir avvist hvert år, er det klart mangel på fødeplasser i området – og mangel på differensierte fødeplasser. Fagdirektøren i Helse Øst hevder at pasientrettighetsloven ikke passer for fødende, og at det ikke er aktuelt å dimensjonere opp tilbudet ved Ullevål for å imøtekomme gravides rett. Jeg vil gjerne vite om statsråden deler Helse Øst sin vurdering, at pasientrettighetsloven kan settes til side, og om statsråden deler min vurdering, at det må gjøres noe med kapasiteten i området.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2006-03-01:
Jeg er veldig glad for de signalene som helseministeren her gir i forhold til for det første å sikre valg av fødested og at de fødende får plass dersom de ønsker det, og for det andre at det blir et differensiert tilbud. For det er klart at kvinner har behov for en differensiert fødselsomsorg – det var jo derfor vi gjorde de endringene i 2001 også i forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen om akuttmedisin, og la til rette for det – ikke bare rundt om i landet, men kanskje ikke minst i de store byene. Det er jo dette som nå begynner å virke. Jeg er glad for at statsråden også nevner det tilbudet som disse jordmødrene i Oslo har lagt fram. Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om hun ikke kan være en pådriver overfor Helse Øst for å få dem til å inngå en avtale med disse jordmødrene for å få etablert en helhetlig svangerskaps- og fødselsomsorg, slik som prosjektet er planlagt.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Spørsmålet mitt lyder: «Hvordan følger Regjeringen opp den norsksponsede alkoholresolusjonen i WHO i 2005, og kan Norge gjøre mer for å sørge for at norske og nordiske interesser i alkoholpolitikken sikres i denne prosessen, og hvordan kan det nordiske samarbeidet i alkoholpolitikken videreføres og utvikles internasjonalt slik at en styrker forståelsen for en effektiv alkoholpolitikk?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg takker for et grundig og godt svar. Det jeg er redd for, er at det som skjer i Verdens Helseorganisasjon etter at den gode resolusjonen ble vedtatt på bl.a. initiativ fra den norske regjeringen i 2005, er at det er sterke motlobbyister, altså sterke krefter fra alkoholindustrien, som nå jobber for å bremse opp for at det kommer tiltak, og at det settes i gang en mer omfattende offensiv. Jeg vet at den egentlige planen med denne resolusjonen var å iverksette tiltak før den nye generalforsamlingen i 2007. Hvis det igjen kommer en ny resolusjon om tiltak, lurer jeg på om det har vært aktuelt å yte prosjektstøtte til Verdens Helseorganisasjon for å iverksette tiltak og komme utover resolusjonsstadiet. Det er hele tiden et spørsmål om det fins midler, om det fins tilgjengelige ressurser, og om det fins land som står på, som allierer seg med andre for å presse igjennom tiltak.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Trass i motkreftene er det likevel en positiv utvikling i det internasjonale arbeidet for reduksjon av alkoholbruk. Det som skjer i EU, er at de økte minsteavgiftene med 22 pst.–23 pst. forrige sommer, og at de skal legge fram en alkoholpolitisk strategi til høsten. Det er veldig viktig at den strategien blir preget av det nordiske initiativet, av de nordiske holdningene til f.eks. forslaget om å halvere innførselskvotene – som jo ligger i det nordiske initiativet. Jeg lurer på om Regjeringen vil ta initiativ til en innspurt for en sterk nordisk strategi i sluttfasen av EUs arbeid med sin alkoholpolitiske strategi, som kommer til høsten.
Inge Lønning (Høyre), 2006-03-01:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Tall fra Norsk pasientregister viser at den gjennomsnittlige ventetiden for barn og unge som trenger tjenester fra psykisk helsevern, var 80 dager 3. kvartal 2005, hvilket innebærer en økning i forhold til foregående år. Jeg er kjent med at private aktører ønsker å etablere nye tilbud innenfor psykisk helsevern. Mener statsråden at regionale helseforetak bør kjøpe tjenester innenfor psykisk helsevern fra private kommersielle aktører, dersom disse kan bidra til redusert ventetid for pasientene?»
Inge Lønning (Høyre), 2006-03-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er et gjennomgående paradoks i helsepolitikken at det som er høyest prioritert, ofte er det som sakker mest akterut. Innenfor den somatiske helsetjenesten har private aktører lenge hatt en plass som korrektiv og supplement til den offentlige helsetjenesten, og de private har bidratt til betydelig reduserte ventetider for pasientene. Eksempelvis er ventetiden for artroskopi av skulderen to uker på privatsykehuset Axess, mens ventetiden for samme behandling er 16 uker ved Ahus. Bør ikke pasienter med psykiske problemer få den samme mulighet til å velge private tilbud, og dermed få redusert ventetiden, som pasienter som har vondt i skulderen? Det kan vel ikke være slik at det er Soria Moria-erklæringen som er den overordnede autoritet når det gjelder å løse brukernes problemer i helsevesenet?
Inge Lønning (Høyre), 2006-03-01:
Jeg takker nok en gang for svaret. Det finnes et firma som heter Aleris, som også har en underavdeling som heter Aleris Ungplan, som driver omfattende barnevernstjenester i Norge og Sverige. Konsernet har også barne- og ungdomspsykiatriske poliklinikker. De har levert et anbud til Rikstrygdeverket om behandling av såkalte fristbruddspasienter, altså pasienter som ikke har fått behandling innenfor den normerte tidsfristen. Lederen for firmaet opplyser at Aleris er klar til å ta imot 100 barn for poliklinisk behandling. Denne private aktøren ønsker også avtaler med regionale helseforetak om behandling av pasienter som ikke har vært utsatt for fristbrudd. Pr. i dag er private avtalespesialister og psykologer betydelige bidragsytere innenfor den offentlig finansierte helsetjenesten. Det totale antall driftsavtaler er om lag 1 100, hvilket utgjør nesten 10 pst. av det samlede antall årsverk i spesialisthelsetjenesten. Mener helse- og omsorgsministeren at det bør inngås flere slike avtaler for å redusere ventetiden for barn og unge som trenger psykisk helsevern?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
«Mattilsynet kan i år komme til å nekte utmarksbeite en rekke steder. Årsaken er forventning om rekordhøye rovdyrtap. De fylkene som vil bli hardest rammet, er Hedmark, Nord-Trøndelag og Nordland. Det er snaue tre måneder til beiteslippet, en løsning må finnes før den tid. I Nationen den 16. februar sier statsråden at «nei til beite må være siste utvei», og at «myndighetene og bøndene må tekkes Mattilsynet gjennom å treffe tiltak som gjør beitenekt overflødig». Hvilke tiltak vil Regjeringen treffe for å unngå beitenekt?»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Takk for svaret. Jeg synes det er grunn til å være fornøyd med deler av det, bl.a. med hensyn til at siste utvei skal være beitenekt. Men at uttak av jerv må «vurderes», synes jeg ikke er å gå langt nok. Vi har en målsetting om 39 ynglende jerv i Norge. Vi har en måloppnåelse på 125 pst. Vi vet også at Mattilsynet har A-listet store deler av de områdene hvor det er ynglende jerv, og jeg kan ikke skjønne annet enn at det må være åpning for at man aktivt kan gå inn og skyte mer jerv. Jeg håper at statsråden kan bekrefte at han er enig i det. Jeg finner grunn til å peke på at statsråden også peker på at dette ikke er noen policyendring fra Mattilsynet. Det er jeg helt enig i. Problemet i år er at rovdyrbelastningen er større. Det er ingen policyendring fra Mattilsynet. Det er en større rovdyrbelastning enn noensinne, og Regjeringen må gripe inn.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Det er godt å høre at vi fra talerstolen i Stortinget får bekreftet at vi skal skyte mer jerv. Det setter jeg veldig stor pris på. Men det er altså noen områder i Norge hvor konfliktnivået ikke er akseptabelt. Jeg mener at et av disse områdene er Elverum. Av et spørsmål fra meg den 8. februar 2006 til miljøvernministeren som jeg har fått svar på, framgår det at hun har uttalt at «ulven har heller ikke truet offentlige interesser på en slik måte at felling kan tillates med det som utgangspunkt». Det er jeg ikke enig i. Jeg kunne gjerne tenke meg at statsråden kunne kommentere om han mener at ulven truer interessene i Elverum, sett i sammenheng med det som står i Soria Moria-erklæringen om at «bestandstall skal kunne vurderes utifra effekten på beiting, beitedyr og på livskvaliteten for folk i rovdyrutsatte områder». Så har jeg lyst til å minne om noe statsråden sa til Telemark Avis i 2004: «Ja, vi synes ulven skal være i Sverige, der bor det jo ingen i distriktene likevel.» Det er jeg helt enig i.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2006-03-01:
Jeg følger i og for seg mange av de resonnementene som representanten Lien her framfører. Jeg sa jo også i mitt innlegg at vi i enkeltområder hadde noen situasjoner med rovdyr som ikke var akseptable, og at en slik sett er nødt til å få bedre samsvar mellom vedtatte målsettinger og den realiteten som er der ute. Nettopp derfor listet jeg opp en del eksempler på hva som burde gjøres. Jeg oppfatter også at representanten Lien følger tenkningen rundt det. Når det gjelder jervbestanden, er også jeg enig i at det er problemet med jerv som i mange områder er det desidert viktigste. Det er åpenbart at det er jerven som for mange næringsdrivende representerer den største trusselen i forhold til det å kunne drive næringsvirksomhet. I så måte vil jeg spesielt peke på de utfordringene som mye av den samiske kulturen, det sørsamiske miljøet, i trøndelagsområdet og også reindriftsnæringen nordover møter som følge av dette. Så det å ha i fokus og en vilje til nå å ha en bestandsregulering av jerv som står i forhold til målene, er jeg helt enig i.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2006-03-01:
Jeg kan i og for seg gjenta det jeg sa i stad i forhold til de generelle målene for rovdyrpolitikken. Når det gjelder situasjonen i Elverum og brevvekslingen mellom representanten Lien og miljøvernministeren, tror jeg ikke jeg skal gå inn på den nå. Men jeg konstaterer at vi i Elverum-området, i den østlige delen av Hedmark, er i et område med store utfordringer som følge av de vedtak som Stortinget har fattet. Det betyr at det stiller store krav til myndighetene å sørge for at en her klarer å ha en forvaltning som er god nok. Utover det tror jeg ikke jeg fra Stortingets talerstol nå skal gå inn og vurdere verken brevveksling eller andre konkrete deler rundt dette.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-03-01:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Det er tverrpolitisk enighet om at mer gods skal fraktes til sjøs. Soria Moria-erklæringen slår også fast at Regjeringen arbeider for å nå dette målet. Likevel vil ikke statsråden gjennomgå gebyrer og avgifter innen sjøtransport før i Nasjonal transportplan som er varslet Stortinget i 2008/2009. Mener statsråden at 3 års behandlingstid er et minimum for en slik gjennomgang, og hva mener statsråden konsekvensen for norske havner vil være av at et nytt avgiftsregime trekkes ut i tid?»
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-03-01:
Jeg takker for svaret. Ser ikke ministeren at enkelte norske havner, spesielt i Sør-Norge, står i fare for å bli utkonkurrert på grunn av norske meget høye statlige gebyrer, deriblant losgebyret? Jeg ønsker å henlede oppmerksomheten til St.meld. nr. 47 for 1998-1999, Om evaluering av losplikt- og losgebyrsystemet, hvor det slås fast at forutsetningen om differensierte avgifter etter tonnasjestørrelse strider mot målsettingen om å være kostnadsorientert, da utgiftene knyttet til losing om lag er den samme og uavhengig av skipets størrelse. Dette støtter jeg sterkt opp om. Den konkurransevridningen vi ser nå, gjør at man går fra å ha mindre effektive skip, og man vil ikke klare å nå målene som et samlet storting står bak, nemlig at mer av transporten skal være til sjøs enn i dag. Mitt spørsmål til statsråden, som oppfølging, er: Hva vil, slik statsråden ser det, et framtidsrettet avgiftssystem være?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-03-01:
La meg ta et eksempel for statsråden om losavgiften spesielt, hvor et roroskip med en bruttotonnasje på rett i overkant av 32 000 tonn etter taksten i 2006 skal betale i overkant av 44 000 kr pr. anløp eller over 2,2 mill. kr ved valg av årsavgift, mens et loloskip som har samme lastekapasitet, vil ha en bruttotonnasje på 6 900 tonn og betale om lag 9 500 kr pr. anløp eller 378 000 kr i årsavgift. Ser statsråden at dette avgiftssystemet må endres umiddelbart for å hindre en konkurransevridning bort fra norske havner, slik at vi ikke også i framtiden ser en styrking av Göteborg havn, spesielt, på bekostning av sørlandshavner og østlandshavner?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
I Soria Moria-erklæringen har Regjeringen varslet en samlet vurdering av alle gebyrer og avgifter innenfor sjøtransporten. Målsettingen med dette er å få utjevnet konkurransevilkårene mellom transport på land og transport på sjø. Det er flere ulike avgifter og gebyrer som pålegges sjøtransporten. De statlige gebyrene skal bidra til å finansiere Kystverkets virksomhet, mens havnenes utgifter skal dekkes gjennom havneavgifter. Disse oppkreves av kommunale trafikkhavner og private aktører. I tillegg kreves det inn gebyrer fra sjøfartsmyndighetene og skipsregistrene samt avgifter knyttet til drivstoff og smøreolje. Innenfor Kystverkets ansvarsområde arbeides det løpende med å vurdere gebyrene. Store deler av Kystverkets virksomhet er gebyrfinansiert. Det er en sterk fokusering på å effektivisere de gebyrfinansierte tjenestene for å holde kostnadsnivået nede. Det er imidlertid også andre avgifter og gebyrer som berører sjøtransporten, og som finansierer relaterte virksomheter og mer generelle offentlige utgifter. Videre skal det samlede gebyr- og avgiftssystemet ivareta mange ulike krav, som hensynet til effektivitet og fordeling og behovet for inntekter til staten. Det er også viktig å se en vurdering av gebyrer og avgifter innenfor sjøtransporten i sammenheng med en helhetlig transportpolitikk. Derfor er det naturlig at dette gjøres i forbindelse med rulleringen av Nasjonal transportplan. Til opplysning er transportetatene i gang med å utarbeide grunnlagsmateriale til stortingsmeldingen. Når det gjelder kommunale havneavgifter, trekker havne- og farvannsloven opp rammene for hvordan disse skal fastsettes. Spørsmål knyttet til havneavgiftene vil derfor være en del av det pågående arbeidet med å revidere havne- og farvannsloven.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg vil bare presisere at når det gjelder gjennomgangen av de gebyrene og avgiftene som er knyttet til Kystverkets område, vil vi ikke vente på den gjennomgangen til Nasjonal transportplan legges fram for Stortinget. Kystverket holder nå på med en gjennomgang av de gebyrene som er tilknyttet Kystverkets virksomhet, og så fort departementet har fått den gjennomgangen, vil vi ta stilling til endringer. De spørsmålene som er knyttet til størrelsen på skip og bruttotonnasje, vil være en del av den gjennomgangen. Men jeg kan ikke konkludere i de spørsmålene nå, før vi har fått den gjennomgangen av Kystverket.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
La meg bare slå fast at jeg merker meg representanten Skovholt Gitmarks synspunkter i denne saken. De problemstillinger representanten trekker opp, er blant de problemstillingene som gjennomgangen – i første omgang til Kystverket og så til departementet – vil omhandle. Så må vi komme tilbake til konklusjonene når vi er ferdige med å foreta den gjennomgangen. Og det vil ikke ta tre år.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-29:
Jeg vil først takke for et grundig og positivt svar fra statsråden. Jeg er veldig glad for at næringsministeren deler min visjon om framtidsrettede arbeidsplasser. Jeg er også veldig glad for at næringsministeren også er opptatt av og ser betydningen av helhetlige verdikjeder. Det er i denne saken helt tydelig at Regjeringen ønsker å ha et grep på næringspolitikken og få den over i en mer miljøvennlig retning. Men samtidig er jeg også klar over at næringsministeren ikke er den eneste i Regjeringen med ansvar for miljøteknologi, for det er jo sånn at miljøteknologipolitikken utformes i flere departementer. Kunnskapsdepartementet har en rolle gjennom forskning og utdanning, samtidig som Olje- og energidepartementet forvalter flere virkemidler når det gjelder satsing på ny fornybar energi. Finansdepartementet har sin rolle gjennom skatte- og avgiftspolitikken. Og Landbruksdepartementet er en viktig aktør i forhold til både bioenergi og målsettingen om 15 pst. økologisk produksjon av matvarer innen 2015. Samferdselsdepartementet har sammen med Olje- og energidepartementet jobbet med hydrogen som framtidig energibærer, og Miljøverndepartementet er en viktig premissleverandør for å drive fram miljøteknologien, som vi eksempelvis har sett gjennom strenge miljøkrav ute i Nordsjøen. Fiskeridepartementet gjør tilsvarende gjennom eksempelvis strukturpolitikken. Dette er en rekke eksempler som viser at det er flere departement som er med på å dra lasset. For å bruke et bilde fra musikken er det sånn at næringsministeren ikke bare spiller piano, han drar i gang hele orkesteret når det gjelder å satse på miljøteknologi. Spørsmålet til statsråden er da: Hvordan vil statsråden som orkesterleder få de andre departementene, i tillegg til Innovasjon Norge og Forskningsrådet, til å samhandle rundt miljø og næring for å fornye eksisterende industri, bevare industriarbeidsplasser i Norge, gi nytt liv til gamle industrisamfunn og skape nye framtidsrettede arbeidsplasser?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-29:
Det er ikke tilfeldig at de fleste av mine eksempler i denne interpellasjonen har handlet om miljøvennlig energiteknologi. Norge har solid kompetanse på energiteknologi, vi har rikelig tilgang til ressurser, og vi har penger til å satse. Ironisk nok gir ufred i Midtøsten, orkaner i Amerika og opprør i Nigeria drahjelp til satsing på miljøteknologi. For når oljeprisen stiger til over 70 dollar fatet, er det naturligvis stadig flere som ser seg om etter andre energikilder. Høy oljepris drar også med seg gass- og strømprisen, noe som gjør strømsparing stadig mer lønnsomt. Men i motsetning til Fremskrittspartiet vil ikke jeg lene meg tilbake og stole på at markedet løser miljøproblemene og sørger for at hele folket har et arbeid å gå til, spesielt ikke i forhold til gamle industrisamfunn som står overfor omstillingsprosesser. Det tar tid og det koster penger å utvikle miljøteknologi. Da gjelder det å ha tilstrekkelig med tålmodig kapital i ryggen. Derfor trenger vi bl.a. Innovasjon Norge. Men jeg er samtidig glad for at Fremskrittspartiet nå omsider ser verdien av å satse på fornybar energi. Og når representanten Solvik-Olsen harselerer med at vi nå selger den nye børsraketten, REC, vil jeg minne om at SV i forrige periode fremmet et omfattende Dokument nr. 8-forslag om å utarbeide en nasjonal strategi for å gjøre norsk solindustri verdensledende. Så med all respekt: Dette er ikke noen ny sak for SV, dette er noe vi har jobbet med i årevis. Men det er naturligvis gledelig å se at det er stadig flere her til lands som får troen på norsk solindustri. Og jeg tror at vi står overfor en næring som kan være viktig for Norge også etter at olje- og gasseventyret nærmer seg slutten. Statsråden har fått nye verktøy i verktøykassa etter regjeringsskiftet, og han har, som jeg har sagt tidligere, flere til å hjelpe seg i regjeringskollegiet. Samtidig er det han som har hovedansvaret for å vise hvordan verktøyene skal brukes, og for at orkesteret skal holde takten. Jeg er glad for at denne debatten har vist at det er flere enn meg i denne sal som er opptatt av miljøteknologi, og som ser verdien av å satse på miljøteknologi. Og jeg er sikker på at næringsministeren vil gjøre alt han kan for å sikre at Regjeringen jobber videre ut fra en strategi om å få Norge til å være en miljønasjon.