Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-06-12:
Hvis en skal sikre at det skal være godt å bo, arbeide og leve et godt liv i hele Norge, må en også ha velfungerende finansmarked. Jeg har registrert så langt i dag at finansministeren forsøker å fraskrive seg ansvar for oljepengebruken. Det er en av regjeringens og finansministerens fremste oppgaver å legge nivået for riktig oljepengebruk i det norske samfunnet. En har de senere årene satt rekord etter rekord i oljepengebruk, mens det har vært opposisjonens oppgave å forsøke å holde igjen – og det kan det være behov for å gjøre ytterligere, også framover. Men også innenfor rammen som en fører politikken i, er det viktig hvordan en bruker pengene. Det regjeringen bidrar til, er en politikk for å sentralisere Norge og øke forskjellene, noe som også øker den finansielle risikoen i det norske samfunnet og ikke bidrar til finansiell stabilitet. En ser urovekkende utviklingstrekk når det gjelder gjeldsoppbygging i det norske samfunnet, spesielt utviklingen i forbrukslån. Selv om forbrukslån bare utgjør ca. 3 pst. av de samlede lånene, utgjør det ca. 14 pst. av rentebelastningen til folk i Norge. Derfor er det behov for å ta grep – og langt tydeligere og klarere grep enn det som det så langt har vært vilje til fra flertallets side. Da må vi gå inn og ta grep og si at nei, vi skal ikke lenger ha markedsføring av forbrukslån. I fjor kom det en anmodning til regjeringen om å forby aggressiv markedsføring av forbrukslån. Da meldte regjeringen tilbake i ettertid at nei da, dette var allerede ivaretatt. En lot altså bare være å følge opp Stortingets vedtak. Derfor er det behov for tydeligere, klarere virkemidler fra Stortingets side, og for å si at markedsføring av forbrukslån er det ikke behov for. De som ønsker forbrukslån, har god mulighet til å få det i det norske samfunnet, uten at en skal ha markedsføring av den typen lån. Dette handler ikke minst om å legge rammer for noen av de råeste aktørene, som tilbyr de råeste produktene til noen av de svakeste i det norske samfunnet. Derfor er det også behov for å ta ytterligere grep når det gjelder én ting til, og det er rente- og kostnadstak – ikke bare utrede, men også komme med konkrete forslag. Det at vi heldigvis i Norge – så langt – ikke har hatt så mange aktører som har tilbydd de aller verste lånene, er ikke noen grunn til ikke å sette et rentetak. Tvert imot er det en viktig grunn til at vi nå bør være føre var og sørge for at de aktørene som har tilbydd sine tjenester i våre naboland som innfører rente- og kostnadstak, ikke velger å flytte til Norge fordi vi ikke har vært tilstrekkelig tidlig ute. Finansiell stabilitet er viktig på svært mange områder. Det er viktig, ikke minst i en krisesituasjon, å sørge for at vi har en stor andel av norskeide banker og banker med tilhørighet i Norge. Det har en sett i kriser tidligere er viktig, og derfor bør en også legge til rette for å styrke norske banker – ikke bare norske banker i stort, men også sørge for at en har velfungerende banker og banksystem rundt om i hele vårt langstrakte land. Da er ikke minst sparebankene særdeles viktig. Hvis en skal ha et velfungerende kapitalmarked i Norge og bidra til finansiell stabilitet, er det viktig å ha en velfungerende børs i Norge. De svarene som så langt i dag har kommet fra finansministeren når det gjelder eierskap til Oslo Børs, er særdeles lite tillitvekkende. Senterpartiet stemte i sin tid imot å omdanne Oslo Børs til AS, nettopp fordi vi fryktet at Oslo Børs over tid ville bli en filial i et europeisk børskonsern. Det viste seg å være klokt fra vår side, den gangen. Men de som gikk inn for det vedtaket den gangen, bl.a. Fremskrittspartiet, argumenterte for at en skulle ha eierskapsbegrensinger som sikret et privat spredt eierskap til børsen også i framtiden. Nå toer en sine hender fullstendig og sier at dette er helt opp til eierne i børsen, en er ikke villig til å bruke de virkemidlene som en har plikt til etter loven, for å sørge for det som er best for det norske kapitalmarkedet. Det er behov for mer kraftfulle virkemidler for å ivareta det norske kapitalmarkedet og bidra til gode tjenester i hele Norge. Jeg vil med det ta opp forslagene nr. 9–14 og 17–22.