Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-12-17:
Virkeligheten har innhentet nei-regjeringen. En tur til Brussel i november 1997 var det som måtte til. Det forunderlige er bare at enkelte senterpartistatsråder fortsatt nekter å ta dette innover seg, til tross for parti- og regjeringskollega Angelsens klare anbefaling til Stortinget om å vedta veterinæravtalen. For ettertiden ville det kanskje være en idé at hele regjeringskollegiet tar gruppereise til Brussel for å sikre en felles opplevelse av virkeligheten. Sentrumsregjeringen anbefaler avtalen under fire forutsetninger, som er listet opp i proposisjonen. Den reviderte avtalen er fremforhandlet av arbeiderpartiregjeringen og innebærer i korte trekk at veterinær grensekontroll opphører og erstattes av andre kontrolltiltak, hvor avsenderlandet får hovedansvaret for at matvarer er kontrollert og funnet i orden for eksport. Avtalen innebærer at det innføres en rekke nye kontrollordninger og informasjonsrutiner til erstatning for den nåværende grensekontrollen. Gjennom åpne høringer gjennomført av utenrikskomiteen og næringskomiteen i fellesskap har Høyre fått de nødvendige bekreftelser som gjør at den foreløpige tilslutningen vi gav til avtaleutkastet da det ble redegjort for det i Stortinget i januar 1997, nå også er vår endelige konklusjon og klare anbefaling. Vi konstaterer at: Avtalen i kombinasjon med nasjonale kontroll- og overvåkingsprogrammer kompenserer bortfallet av grensekontroll. Kontrollen blir styrket på en rekke områder. Avtalen hindrer en mer omfattende veterinær grensekontroll ved eksport av norsk fisk og fiskeprodukter, noe som er av avgjørende betydning for norsk fiskeeksportnæring og for fiskeindustrien. Avtalen styrker samarbeidet mellom norske veterinærmyndigheter og veterinærmyndighetene i det øvrige EØS-området. Det er på dette grunnlag vi gir tilslutning til Regjeringens anbefaling. Tillat meg imidlertid en kommentar til den bisarre situasjonen som er oppstått mellom Senterpartiet og deres egne regjeringsmedlemmer. I innstillingen uttaler Senterpartiets Johan J. Jakobsen bl.a.: «Dette medlem mener det er grunn til å reise tvil om påstandene om at trailere med fisk fra Norge vil risikere å måtte vente i dagevis på å passere grenseovergangen til EU. En slik praksis vil i tilfelle være i strid med bestemmelsenes formål og EØS-avtalens siktemål.» Til dette svarer fiskeriministeren under den åpne høringen: «Jeg vil presisere at det er den nye grensekontrollens potensial for forsinkelser som er det vesentlige. Dette er etter mitt skjønn ubestridelig. Således finner jeg det vanskelig å forstå at noen hardnakket benekter en slik realitet. At andre hensyn etter en fundert avveining tillegges større vekt, har jeg respekt for, men ikke at fiskeriargumentene feies under teppet som ikke-eksisterende.» Videre uttaler Senterpartiet i innstillingen: «Dette medlem erkjenner derfor nødvendigheten av at fiskerinæringen har enklest mulig markedsadgang til EU. Dette medlem har imidlertid merket seg at det i proposisjonen ikke har vært mulig å dokumentere hvilke økonomiske og praktiske konsekvenser det vil få for norsk fiskeeksport til EU, sammenlignet med dagens situasjon, dersom Stortinget ikke aksepterer veterinæravtalen.» Til dette svarte fiskeriministeren under den åpne høringen: «Dersom Stortinget sier nei til avtalen, vil frekvensen av fysisk kontroll bli 20 pst. for ferske, frosne, saltede og hermetiske fiskevarer. For øvrige fiskevarer, herunder røkt laks, og rekeprodukter vil frekvensen bli 50 pst. Disse prosentsatsene er et resultat av at EU med virkning fra 1. januar 1997 harmoniserte regelverket for grensekontroll. Norge har som følge av en særordning sluppet denne oppjusterte frekvensen i påvente av at den framforhandlede avtalen skal iverksettes.» Det må være en sterk og ubehagelig opplevelse for fiskeriministeren at hans faktaopplysninger som fagstatsråd så til de grader blir trukket i tvil av hans partifeller. Men det virkelig bekymringsfulle ved Senterpartiets standpunkt i denne saken, er at hensynet til å holde liv i partiets svart hvitt-holdning overfor EU settes foran hensynet til hva landet bør være tjent med. Det bør være en kraftig vekker for alle i Kyst-Norge som har sitt arbeid innen fiskerinæringen. Det er ikke EU, men det er Senterpartiet som utgjør trusselen mot alle disse arbeidsplassene.