trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg vet at representanten Kjønaas Kjos – og det har hun igjen demonstrert her i dag – har et ekte og sterkt engasjement knyttet til dem som sliter med rusproblemer. Jeg vil takke for den lille komplimenten vi fikk med hensyn til ettervernet. 100 mill. kr tror jeg vil komme godt med. Det kan hende det blir mer senere også. Ingen vet hva vi får til. Så stusser jeg litt over at representanten Kjønaas Kjos har som kampsak å få redusert avgiftene på tobakk og alkohol kraftig. Det trengs det en litt nærmere forklaring på. Jeg ser ikke helt logikken i det engasjementet og det merkelige standpunktet.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg tror jeg ville hatt en litt mer solid stige hvis jeg skulle ha stått på det øverste trinnet og svartmalt på harde livet slik som Jæger Gåsvatn fra Fremskrittspartiet gjorde for en liten stund siden her. For egentlig er sannheten den at Fremskrittspartiet ikke er så opptatt av eldreomsorg – jeg våger den påstanden – i hvert fall sammenliknet med hvor opptatt de er av skattelette. Jeg skal straks begrunne det litt nærmere. I Oslo ser vi Fremskrittspartiets omsorgspolitikk i praksis. Bydeler har ikke engang råd til å kjøpe sykehjemsplasser av egen kommune, og antallet sykehjemsplasser er kraftig redusert. Skulle Fremskrittspartiet få mulighet til å fjerne formuesskatten slik de ønsker, mister vel Oslo mellom 1,5 og 2 mrd. kr og Kommune-Norge godt og vel 8 mrd. kr. Så det er mye som faller ut i forhold til å levere velferd. Det er slik at Fremskrittspartiet først og fremst er et parti for nedsettelse av skatter og avgifter. De bruker mer penger enn vi andre gjør, og så omdisponerer de. De tar bl.a. 8 mrd. kr fra bistand, og så har de en helt spesiell sjølkonstruert regnestav, som gjør at det er mulig å finne ut at den dynamiske effekten av skatte- og avgiftslettelser vil være på 6,4 mrd. kr – merk at det er noe bak kommaet. Hvordan det er mulig å regne ut det, begriper ikke jeg. Men i tillegg klarer de, i hvert fall ved ulike former for akrobatikk, å komme fram til en skattelette på 19,5 mrd. kr. Da er ikke jeg imponert over at de kun har én milliard mer enn oss å dele ut til eldreomsorgen, når de har så mye penger til disposisjon. Derfor våger jeg den påstanden at egentlig er de ikke så opptatt av eldreomsorgen. De er ti ganger så opptatt av skattelette om vi sier at det ligger 2 mrd. kr der – ti ganger så opptatt av skattelette. Det er til og med nesten tre ganger så viktig å få ned bilavgiften. Den milliarden ekstra i forhold til det opplegget vi har, er det de skal sette ned avgiften på alkohol og tobakk med. Så da ser vi omtrent hvor mye punch det er i denne eldresatsningen. Så dette med anbud: Det er ganske utrolig at disse anbudspartiene tar så lite konsekvens av at anbud gjør at noen taper. Da er det også særdeles merkelig at når vi peker på alternative måter å gjøre dette på i våre merknader, er verken Høyre eller Fremskrittspartiet og heller ikke Kristelig Folkeparti med. Da står vi rød-grønne alene, når vi f.eks. peker på kjøp ved forhandlinger som et alternativ. Så jeg trenger en nærmere forklaring på hva som egentlig er høyresidens løsning. Har de tenkt å stoppe med anbud, eller hva slags greie dreier det seg om?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
I Danmark har 59 pst. av dem som tjener mellom 500 000 kr og 700 000 kr, arbeidsgiverbetalt helseforsikring. 12 pst. av dem som tjener under 300 000, har det. Dette er usosialt. For øvrig: Gjøvik har fått helt nøyaktig 5,9 mill. kr ekstra i år – bekreftet i tekstmelding til nåværende ordfører. Representanten Vinje sa at det var krise i Hellas og ikke i Oslo. Jeg skal være enig i det: I det perspektivet er det vel heller ikke helt krise i Norge. Derfor synes jeg det får være grenser for svartmaling fra Fremskrittspartiets side. Og til Olsen: Jeg har tv – til og med farge-tv.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Man skal lytte til selvskryt, for det kommer fra hjertet, heter det. I sitt innlegg viste representanten Hagebakken til en verdighetspakke på rundt 52 mill. kr, som er de pengene som de rød-grønne helsepolitikerne har fått lov til å disponere i denne budsjettbehandlingen. I tillegg viste han til den såkalte eldremilliarden. Hagebakken har tidligere vært ordfører i Gjøvik, og hvis vi bryter ned disse tallene, vil Gjøvik få 346 000 kr mer til drift av eldreomsorgen. Det gir lønn til en sykepleier i åtte måneder, eller penger til drift av en sykehjemsplass i sju måneder. Gjøvik har 55 personer som venter på sykehjemsplass, og på en skala fra en til seks scorer kommunen 3,2 på brukertilfredshet i pleie og omsorg. Tør virkelig Hagebakken å se de eldre i Gjøvik i øynene og si at den rød-grønne satsingen nå vil gi en verdig eldreomsorg i Gjøvik og i resten av landet?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Rehabilitering og habilitering er av vesentlig betydning for de pasientene det gjelder, og det er lønnsomt for samfunnet. Samhandlingsreformen slår fast at det er et viktig satsingsområde, og i Soria Moria II står det at det må settes av tilstrekkelig ressurser, slik at alle som trenger det, skal få det. Til tross for det er dette feltet bare tilgodesett med to og en halv sides omtale i statsbudsjettet, og regjeringen kutter altså i tilbudet selv om 150 000 mennesker står i kø. Igjen er vi vitne til en regjering som lover gull og grønne skoger i festtaler, og ikke leverer når det kommer til konkret handling. Spørsmålet blir: Når vil regjeringen starte en opptrappingsplan på dette feltet? Når vil alle som trenger rehabilitering og habilitering, kunne forvente å få det? Og var det ikke slik at representanten Hansen lovet at det skulle komme øremerkede midler til rehabilitering? Er det kanskje motstanden mot private rehabiliteringsinstitusjoner som gjør at vi nå ser kutt isteden?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Først til representanten Hagebakken, som tydeligvis, også ut fra ordvekslingen, ikke skjønner forskjellen på øremerkede og frie midler, og spesielt ikke midler som gis som en engangssum. Jeg forsto ut fra det spørsmålet jeg hadde om Gjøvik kommune, at han ikke skjønner den modellen som KS har regnet ut, at den frie milliarden bare ville utgjøre 12 kr per innbygger. Ganget med Gjøviks 28 800 innbyggere skulle det gi summen til Gjøvik – forutsatt at Hagebakken ikke vil svi av denne engangssummen på drift umiddelbart, men det er så sin sak. Så sier han at vi ikke satser på eldreomsorg, at vi bare har 1 mrd. kr mer til eldreomsorg enn regjeringspartiene. Da vil jeg be Hagebakken lese budsjettet en gang til. Vi holder nå på med nysalderingen, og det er der de henter den frie milliarden sin. Den milliarden har vi også tatt til orde for, i form av økte satser på heldøgnsplasser. Vi har 1 mrd. kr i kommunebudsjettet til frie inntekter til kommunene, som vi også viser til vil styrke eldreomsorgen. Vi har 2 mrd. kr øremerket til eldreomsorgen, og vi har 2 mrd. kr til spesialisthelsetjenesten, som også vil komme eldre som har behov for spesialisthelsetjenester, til gode. I tillegg satser vi formidable summer på rehabilitering og habilitering, som også eldre vil nyte godt av. Det må være en feil med kalkulatoren til Hagebakken dersom dette bare skulle bli 1 mrd. Så vil jeg også ta ordet med hensyn til Sykehuset Østfold. Jeg jubler også i dag over at vi nå får et nytt østfoldsykehus. Jeg var en av dem, de titusen, som i 1989 sto i gatene for å bevare lokalsykehuset i Sarpsborg. Jeg har gjennom mange år vært vitne til brutte valgløfter. Jeg har vært vitne til at Arbeiderpartiet har drevet fram sykehusendringer ved å fjerne funksjoner, plukke dem bort en etter en, nedlegge gode fagmiljøer, helt uten mening, men nærmest som en hånd-til-munn-politikk. Det ble store problemer med å rekruttere og beholde kvalifisert arbeidskraft – jeg ser nå paralleller til det som skjer i det ganske land. Til slutt hadde vi ikke noe valg i Østfold. Det var ingen vei tilbake. Vi fikk en tverrpolitisk samling om at vi nå måtte ha ett sykehus, slik at vi kunne ha tilfredsstillende tilbud. Det er vi selvsagt glad for. At sykehuset kanskje blir for lite, og at det fortsatt er en delt løsning, er vi ikke fornøyd med. Jeg ser allerede nå, før man har satt spaden i jorda, at man tar til orde for at man kanskje skal begynne å fjerne funksjoner. Karkirurgien er den som nå er truet på Sykehuset Østfold. Jeg vil sterkt advare mot å fjerne den. Jeg synes det er på tide at vi får en helhetlig plan innenfor Helse Sør-Øst for funksjonsdeling, at man ser dette i en sammenheng, framfor igjen å starte med å plukke bort bit for bit fra sykehusvesenet vårt. Det er nødvendig å se disse ulike spesialitetene i sammenheng med hverandre.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-12-07:
Da vet vel også, som selvoppnevnt kompetent, representanten Hagebakken at det er godt dokumentert både fra SINTEF, fra Helsetilsynet og Helse Sør-Øst at tilbudet om rehabilitering er svært mangelfullt. I Hagebakkens eget fylke, Oppland, har rehabiliteringsinstitusjonene Kløverhagen, Sofienberg og Fron blitt lagt ned. Hvis Sølvskottberget nå blir lagt ned, er alle rehabiliteringsinstitusjonene i Gudbrandsdalen borte. Det berører 14 kommuner. Det er bare Skogli på Lillehammer igjen, som også har fått betydelig reduksjon i sin aktivitet. I tillegg står flere i fare for å bli nedlagt eller få redusert aktivitet – Tonsåsen, Steffensrud og Paulsrud. Av disse sju er fem familieeide institusjoner. Disse har gitt kvalitativt gode tilbud og bidratt til mangfold, til valgfrihet og til kvinnearbeidsplasser i flere generasjoner. Hvorfor sitter Hagebakken stille og ser på at rehabiliteringstilbudet og opptreningstilbudet i Oppland raseres, og at mange gode tilbud til befolkningen blir borte og viktige kvinnearbeidsplasser forsvinner?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-12-07:
Jeg må si jeg er noe forundret over regjeringspartiene når det gjelder retorikken i denne debatten. Noen fra Arbeiderpartiet skryter av at de vil fortsette samarbeidet med de private, mens andre igjen nærmest tar avstand fra de private sykehusene og rehabiliteringsinstitusjonene og nærmest beskylder dem for å være snyltere på fellesskapet. Spørsmålet kan jo da være: Gjelder det også de private fastlegene? Representanten Wenche Olsen fra Arbeiderpartiet sier at Høyre er «privatiseringspartiet framfor noen». Privatisering betyr at folk må betale helsetjenestene sine selv. Det Høyre ønsker, er at private tilbydere også må få slippe til, og at staten betaler for å få ned helsekøene. Det er noe helt annet, og det vet selvfølgelig Arbeiderpartiet. De har bare et sterkt behov for å ty til en vulgær retorikk for å dempe det som er den egentlige utfordringen i helsevesenet. Jeg konstaterer at regjeringspartiene synes det er bedre at folk står i de offentlige helsekøene enn at private får bidra til å redusere køene og ventetidene for det offentliges regning. Det er kanskje denne ideologien som gjør representanten Helseth og de rød-grønne så begeistret og stolte og glade. De er altså mer opptatt av å forsvare systemet enn av å sikre enkeltmennesker behandling. Den rød-grønne regjeringen har faktisk skapt klassedelte helsetjenester, når stadig flere må betale for behandling selv fordi den offentlige helsetjenesten svikter. Salget av private helseforsikringer har eksplodert. Det har faktisk økt med 178 pst. under denne regjeringen. De private sykehusene melder om rekord i antall pasienter som betaler behandlingen selv. Hvis arbeidsgiverne i tillegg vil hjelpe sine medarbeidere til rask behandling, er jo det positivt, synes vi. Det viktigste er jo at folk blir friske, og ikke at flest mulig står i en offentlig helsekø. De rød-grønne krever først inn en høy skatt. Så klarer de ikke å levere helsetjenester når pasienten trenger det, og på toppen av det hele sender de skatteregningen til dem som selv sørger for helsehjelpen. Dette er dobbelt usosialt. Nei, regjeringspartiene har rotet seg opp i et ideologisk uføre som rammer pasientene i form av økte ventetider og økte helsekøer.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-12-07:
Selv om flere pasienter får rehabilitering, er det færre som får døgnopphold. Mange rehabiliteringsinstitusjoner er nå i ferd med å avvikles. Dette gjelder f.eks. Salangen Helserehab. Ordføreren i Salangen kommune uttaler at dette vil være dramatisk når det gjelder tilbudet for innbyggerne i Midt-Troms, Sør-Troms, Ofoten og Vesterålen. Nærmeste rehabiliteringsinstitusjon vil være i Bodø og Tromsø, noe som innebærer betydelig økte reiseavstander og en drastisk sentralisering av viktige rehabiliteringstilbud i landsdelen for svært mange. Det er dette representanten Knutsen skryter av. Et annet eksempel er Valnesfjord Helsesportssenter, som har drevet rehabilitering av barn. I Handlingsplan for habilitering av barn og unge fremkommer det at Helse Nord har det laveste volum per innbygger på disse tjenestene. Likevel vil Helse Nord kutte i avtalen med slike tjenester fra Valnesfjord, selv om dette tilbudet har fått høyeste kvalitetsvurdering. Dette rammer bl.a. barn med cerebral parese. Er det dette regjeringspartiene mener er god rehabilitering?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Under budsjettdebatten i fjor diskuterte vi endringer i poliklinisk fysioterapitilbud. Det går på behandling etter operasjoner, og det går ikke minst på terapi i basseng for ulike grupper. Representanten Hagebakken prøvde å berolige meg noe voldsomt med å si at med oppdragsdokumentene fra statsråden ville nå dette ordne seg, og at disse terapibassengene nok ville overleve. Hva har så skjedd? Jo, det har skjedd at noen driver videre som før, mange er blitt avviklet, og noen vil bli avviklet eller få sterkt reduserte tilskudd i 2011. Mitt spørsmål er: Hva mener Arbeiderpartiet at man nå skal gjøre?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Jeg er helt enig i representanten Hansens uttalelse om at helsevesenet skal styres politisk. I disse dager er man i sluttfasen av ankebehandlingen av avslag på anbud, og en del har fått vite, senest fredag i forrige uke, at man opprettholder avslaget på anbud om videre drift, bl.a. i min egen region. Mitt spørsmål er om SV synes det er greit at flere ideelle rusinstitusjoner nå må stenge dørene nettopp fordi de ikke får nye avtaler, til tross for at vi har mellom 3 000 og 4 000 rusavhengige som står i kø.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Jeg skal fortsette på samme spor – men Kristelig Folkeparti er da imot. Jeg skal gjøre det på en litt annen måte og spørre representanten Toppe om hvordan hun opplever mulighetene for at forslaget om omstillinger ved lokalsykehusene som nå fremmes, rett og slett fryses og vurderes i forbindelse med Nasjonal helseplan, slik Senterpartiet har tatt til orde for.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Ja, det er veldig gode tiltak. Jeg kan bekrefte at dette vil være med på å gjøre det slik at vi lettere kan nå målene i verdighetsgarantien. Men problemet er at verdighetsgarantien gir veldig sterke nye rettigheter. Regjeringen har så langt ikke gjort det som man skulle gjøre, nemlig beregne hvor mye det ville koste å oppfylle verdighetsgarantien. Derfor er vi i den situasjon at så lenge dette ikke er utredet, så lenge vi ikke kjenner til kostnadene, kan heller ikke jeg garantere at verdighetsgarantien blir den garantien den skulle være. Det er utfordringen vi alle har, men jeg håper jo at regjeringspartiene og regjeringen når vi kommer utpå nyåret, vil se på hvordan dette går, og vil bidra til at vi kanskje må tilføre ytterligere midler.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Jeg antar at representanten snakker om endringer i anbudsreglementet. I så fall kan man gjøre flere ting. For det første kan regjeringen praktisere det på en bedre måte for de ideelle institusjonene enn man gjør i dag. Når det f.eks. gjelder rehabilitering, er det akkurat i disse dager igangsatt en anbudsrunde som både gjelder kommersielle og ideelle samtidig. Det synes vi er veldig uheldig. I tillegg vet kanskje representanten at det har vært en dialog mellom de parlamentariske lederne for regjeringspartiene og vår partileder, der vi har kommet med en rekke forslag til tiltak for hvordan dette kan gjøres bedre. I andre EU-land praktiserer man anbudsreglene på en helt annen måte, der man beskytter de ideelle og gir et godt tilbud. Men kvaliteten skal selvsagt være like god der som i det offentlige.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Takk for spørsmålet. Representanten har nok kanskje misforstått noe. Vi ønsker en sentralisering av noe, f.eks. det som går på likeverdige helsetilbud – det har vi ikke mellom de fire regionale helseforetakene i dag – f.eks. en strukturutvikling, en nasjonal lokalsykehusplan. Så vil vi også desentralisere andre og viktige beslutninger som gjelder utførelsen av helsetjenesten, prioritering av hva befolkningen i det enkelte området trenger der og da. Det vil vi desentralisere. Jeg vil tro at det meste som i dag gjøres av de regionale helseforetakene, vil kunne desentraliseres. Men dette må selvsagt utredes nærmere.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Helse Sør-Øst skrev i går på hjemmesidene sine at de mener det er nødvendig med en kapasitetsøkning i innkjøp fra private når det gjelder psykisk syke. De sier også at de er i dialog med Oslo Hospital om eventuelt å videreføre deres tilbud. Så er man i Helse Vest bekymret for at en annen pasientgruppe, gruppen mellom 30 og 50 år innenfor rus, ikke vil få fullgod behandling. Det dreier seg om bl.a. Askøy Blå Kors Klinikk. Der vil 30 døgnplasser gå tapt nå, ifølge det som skjedde på fredag. Ved fritt sykehusvalg, ifølge dem da, er ventetiden til døgnbehandling på denne klinikken så mye som 31 uker. Mitt spørsmål til statsråden er om statsråden kan tenke seg å be Helse Vest foreberede en selvstendig, separat direkteanskaffelse for å styrke tilbudet til rusgruppen, som på Vestlandet altså er i et desperat behov for hjelp. Et slikt grep har vært tatt av regjeringen tidligere, hvis jeg ikke husker helt feil – 15 mill. kr fra Bjarne Håkon Hanssen for noen år tilbake.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-12-07:
Jeg har egentlig først en kommentar til det siste innlegget fra statsråden. Jeg har en viss følelse av at statsråden snakker som om det som nå skjer der ute med fødetilbud, er noe som Stortinget omtrent har pålagt henne å gjennomføre, og at hun dessverre må gjøre det. Jeg synes det er å sette det litt på spissen. Selvfølgelig vil Stortinget ha planer, og selvfølgelig sluttet vi oss til at vi ville ha planer når det gjelder fødetilbud i hele landet. Men vi vil jo at de skal være politisk styrte. Vi vil jo at de skal være helhetlige, og ikke minst vil vi – noe som mangler i dag – at de planene som nå foreligger, skal konsekvensutredes. Jeg har lyst til å anbefale statsråden å be de regionale helseforetakene som har fått inn ulike planer, om å skaffe konsekvensutredninger av de enkelte tilbud. Meg bekjent og ut fra de signaler jeg får inn, foreligger ikke det i svært mange av tilfellene. Så er det klart at de regionale helseforetakene også skulle utrede fødetilbudene, sammen med kommunene. Det sluttet også Stortinget seg til. Det var klokt. Men når kommunene sier at de egentlig ikke føler at de har vært med på det, når ordfører etter ordfører står utenfor her og protesterer, som i går, og man sier til oss i Stortinget, i hvert fall har noen sagt det til meg – la meg ta ett eksempel – at de fikk seg forelagt tre ulike forslag, «take it or leave it», ett av disse må dere velge – det var opsjonen som noen av kommunene fikk – da føler ikke kommunene at de har vært med på å utarbeide og utrede løsninger, og heller ikke har det vært konsekvensutredet. Kommunene er jo faktisk dønn uenig en del steder i det som er fremkommet. Da er mitt poeng at det må jo være noe galt med prosessen, selv om vi alle ønsker utredninger og forslag til gode løsninger. Jeg er heller ikke imot endringer på noen måte innenfor både helseforetakene, tilbudene og oppgavedeling osv., men det må gjøres på en god måte, og det må gjøres slik at det skapes trygghet. Mange mennesker har fått seg forelagt planer der de ikke aner hvilket fødetilbud de skal ha i neste runde, bak neste dør. Jeg tror det er veldig mye av frustrasjonen. Det at prosessen ikke har vært god nok, synes jeg også at Senterpartiets partileder, bl.a. i et innlegg i Dagbladet i går sammen med stortingsrepresentant Kjersti Toppe, synliggjør veldig godt. Det er ankepunktet mitt – faktisk.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg har ikke personlige motforestillinger mot økte avgifter på tobakk og alkohol, men jeg har veldig liten tro på at det henger sammen med rusmiddelmisbruk. Det er ikke lov å selge eller bruke narkotika. Allikevel er det et økende problem. Når det gjelder tobakksavgifter, viser det seg at uansett hvor mye man legger på avgiftene, ønsker ikke folk å slutte å røyke på grunn av avgiften. Jeg har vært mye mer opptatt av at vi skal gi god informasjon om hvilke skadevirkninger tobakk har. Og det virker, for vi ser at nyrekrutteringen til tobakk på ungdomsskolene og i den oppvoksende befolkningen er veldig, veldig mye lavere. Det handler ikke om avgifter, men om at vi nå vet hvilke skadevirkninger tobakk har. Det arbeidet vil jeg gjerne fortsette med.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg mener det er den enkeltes ansvar å ta vare på seg selv og leve sunt og godt. Det mener jeg, og det tror jeg alle ønsker for seg selv. Det politikerne må gjøre, er å legge til rette for at man kan gjøre de riktige valgene. Det er grunnen til at vi har vært opptatt av sunne matvaner, som frukt og grønt i skolen – kanskje for alle barn og ikke bare noen, som regjeringen ønsker det. Vi har ønsket å legge til rette for fysisk aktivitet ved å gi skattefradrag for medlemskap i idrettsforeninger. Det er å bruke gulrot i stedet for pisk, sånn at det er naturlig å tenke fornuftig og tenke på kroppen sin. Det gjelder for hele befolkningen uavhengig av hvor man bor i landet.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg synes det er litt underlig når en samlet komite, minus Fremskrittspartiet, først sier at de vil at den politikken som føres, skal det holdes fast ved fordi den er så vellykket, mens det i neste merknad står at alkoholforbruket i Norge har økt betydelig de siste årene – noe som ikke har skjedd andre steder i Europa. Da er det kanskje en grunn til å stoppe opp med den politikken man har ført, og se på hvorfor alkoholforbruket har økt så mye. Kanskje er det ting vi skal gjøre annerledes. Det ønsker i hvert fall vi å gjøre.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Tidligere i høst var helse- og omsorgskomiteen i Sveits og så på ruspolitikken der. Vi fikk høre at faren for dødsfall aldri var større enn like etter avrusing. Regjeringspartiene har i denne sal stemt imot et forslag fra opposisjonen om å rettighetsfeste behandling etter avrusing, så i Norge gis avrusing i stor skala nærmest som en slags pause for slitne kropper før man blir sluppet ut på gaten igjen. Hva tenker egentlig helseministeren om en slik politikk som i andre land blir sett på som livsfarlig, men som er regelen i vårt eget land?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg var et øyeblikk redd for at representanten Toppe ikke skulle komme innom lokalsykehusnedleggelser i det hele tatt – eller, som hun selv velger å kalle det, «føretaksstyrte endringsprosessar». Det betyr jo faktisk akkurat det samme. Vi opplevde alle sammen «en kraftfull demonstrasjon» her i går, for å bruke Hagebakkens eget uttrykk. Som kjent er også Senterpartiet dobbeltkommunikasjonens mestre, men det er altså grenser for hvor lenge man kan ri to hester på én gang uten å forskreve seg. Jeg har i den senere tid registrert at Toppe ønsker både at foretaksmodellen skal endres, slik at man blir kvitt regionale helseforetak, og – som hun gjentok i dette innlegget – en bred politisk behandling, gjerne i denne sal, før det tas stilling til nedleggelser. Mitt spørsmål blir da: Er det stortingsrepresentant Toppe fra Senterpartiet som mener dette, eller er det Senterpartiet som mener dette?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg må få lov til å berømme avslutningen på innlegget til statsråden, som jeg synes var veldig godt, men det er selvfølgelig ingen begrunnelse for ikke å gjøre mer og helt nødvendige ting med den delen av eldreomsorgen som ikke fungerer. Denne høsten har vi jo alle sammen blitt møtt med – faktisk overøst med – oppslag i diverse medier om lite verdige forhold i eldreomsorgen, spredt over det ganske land, sikkert fra kommuner styrt av alle partier. Likevel presenterer både statsråden, statsministeren, og i dag også Hagebakken, dette som en ny og forsterket innsats innen eldreomsorgen. Hagebakken lovet sågar at 70 pst. av Arbeiderpartiets ordførere skulle bruke pengene på eldreomsorg. Samtidig sier altså én av seks ordførere, via KS, at de vil bruke eldremilliarden på eldre. Hva er det statsråden vet som ikke vi, kommunene eller noen andre vet, som gjør at hun kan garantere at disse pengene går til eldre?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-07:
Jeg får takke for den oppmuntringen. Det er mulig jeg ikke siterte helt korrekt, men buingen fra dem som hørte på i går, ga vel et visst inntrykk av hvordan man oppfattet svaret. Det var representanten Hagebakkens tre minutter med patos som fikk meg til å reagere. Han snakker vanligvis med patos og stor glede om Fremskrittspartiets politikk, og det er på mange måter forståelig at han ikke har samme patos og glede når han diskuterer og fremstiller Arbeiderpartiets politikk. Men når han får seg til å stå her og si at det er Fremskrittspartiet som svartmaler situasjonen, som om det ikke er noe som er galt der ute, er det nesten så man må spørre om verken tv, aviser eller radio har kommet til Gjøvik ennå. Man skal ikke ha fulgt mye med, eller vært mye utenfor denne sal, for å skjønne at det er mye å gripe fatt i. Når han da får seg til å si at Fremskrittspartiet ikke er opptatt av eldreomsorg, og han kommer med et beløp for å slå fast det – et beløp som for øvrig er feil, og som er korrigert av representanten Gåsvatn – har altså pipa fått en annen lyd enn tidligere. Tidligere har vi fått kritikk for at vi bruker for mye penger. Nå har han i det minste kommet til den erkjennelse at vi bruker mer – nå bruker vi bare ikke nok. Men vi skal ta det signalet med oss videre. At representanten Hagebakken heller ikke har forstått noe særlig om dynamiske effekter, hadde vi kanskje ikke regnet med. Men for ordens skyld vil jeg bare gjøre oppmerksom på at det er statsministerens tidligere arbeidsplass, SSB, som har beregnet de dynamiske effektene for Fremskrittspartiet. Men det er gjort etter at han sluttet der. Jeg har lyst til kort å komme innom påstanden at Fremskrittspartiet og de andre borgerlige partiene ikke er så glad i anbud når noen taper anbud. Det er ikke riktig. Det som er sannheten, er at vi reagerer når anbud blir brukt på en måte for å kvitte seg med konkurrenter, at anbud lages på en måte som gjør at man ikke får det tilbudet som kundene, pasientene, etterspør. Det kan man ha grunn til å tro har skjedd når det gjelder f.eks. Oslo Hospital. Helt til slutt må jeg også kort innom representanten Toppe, som står i denne sal og sier at det er Fremskrittspartiets ansvar fordi man i 2003 stemte for en foretaksmodell, som Fremskrittspartiet understreket var første skritt på noe som skulle samle Helse-Norge til ett rike. Men det er altså det som er begrunnelsen for at Senterpartiet i dag sitter i regjering og stemmer for lokalsykehusnedleggelser. At man har en foretaksmodell, er altså begrunnelsen til Senterpartiet for at Senterpartiet sitter i regjering og skjuler seg bak den samme reformen. De sier én ting i denne sal og noe annet utenfor denne sal, men de sitter i regjering og gjør noe helt annet, nemlig legger ned lokalsykehus etter lokalsykehus.
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2010-12-07:
I gårsdagens Dagbladet tar representanten Toppe sammen med sin partileder et krast oppgjør med lokalsykehuspolitikken som de selv fører. De mener at den regjeringen de selv er en del av, begår løftebrudd, og at deres egen styring av sykehusene er feilslått. Høyre støtter overføringene av eierskapet for sykehusene til staten, men vi ønsker ikke å gi de regionale helseforetakene så mye makt som man har i dag. I 2009 foreslo Høyre å utarbeide en mer operativ nasjonal helseplan der Stortinget skulle gi klare politiske føringer for sykehusstrukturen. Dette stemte Senterpartiet imot. Det er Senterpartiet som har sikret flertall for den politikken som helseforetakene nå lar seg styre av. Det er altså Senterpartiet som har gitt helseforetakene makt i disse sakene. Regjeringen, som Senterpartiet er en del av, kan når som helst sette ned foten for de endringene som nå foreslås. Spørsmålet mitt til representanten Toppe og Senterpartiet er når man skal slutte å skylde på andre og heller ta ansvar for den helsepolitikken man står for.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Kristelig Folkeparti og andre partier i komiteen har funnet hverandre i budsjettmerknader i forbindelse med neste års statsbudsjett, bl.a. når det gjelder verdighetsgarantien og tilbud i eldreomsorgen og innen rusområdet spesielt knyttet til forebygging. Men Kristelig Folkeparti tar opp i sine hovedmerknader og i sitt innlegg at regjeringens anbudspraksis er skyld i at mange rusmiddelavhengige står i kø. Der stilles det kvalitative mål og kvantitative mål når det gjelder helse osv. Mine spørsmål er: Hvilke endringer er gjort siden Kristelig Folkeparti i regjering innførte anbudspraksisen? Hvilke endringer vil Kristelig Folkeparti innføre for å bedre denne situasjonen?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det har vært søkelys på eldreomsorgen og sykehjemsutbygging. I dette statsbudsjettet foreslår denne regjeringen 222 mill. kr til 2 000 nye sykehjemsplasser og omsorgsplasser. Det settes da spørsmålstegn ved at vi ikke greier å ha full dekning. I dagens nettutgave av Adresseavisen sier Rita Ottervik, som er ordfører i den rød-grønne byen Trondheim, at i 2011 lover Trondheim kommune full sykehjemsdekning. Trondheim var den første store byen som hadde 100 pst. barnehagedekning. Nå er det også den første byen som lover 100 pst. sykehjemsdekning. Hvordan er det da mulig for en rød-grønn by å innfri både barnehagedekning og sykehjemsdekning, mens det i Oslo ikke er mulig? Handler det da om politiske prioriteringer, eller handler det om politisk vilje til å gjennomføre en politikk på vegne av fellesskapet? Det er jo det dette handler om. Og når vi ser at enkelte byer får det til, og enkelte byer ikke får det til, må vi heller stille spørsmålene: Hvorfor får ikke Oslo det til? Hvem er det som styrer Oslo i dag? Når det gjelder strukturdebatten innenfor helsevesenet, er det også mye å si. Den aksjonen som var her i går, var en viktig, folkelig og god aksjon som har engasjement i lokaldemokratiet. Vi har også hatt mange slike strukturdebatter. Vi husker HVPU-reformen i 1991, hvor de store sentralinstitusjonene ble desentralisert ned til kommunene for å kunne gi et bedre helsetilbud. Vi har hatt Opptrappingsplanen for psykisk helse, hvor de store sentralinstitusjonene i all hovedsak er erstattet med lokale DPS-sentre. Når vi nå har en lokalsykehusdebatt, handler det ikke om nedleggelse, men det handler om å gi et tilbud som er bedre for folk der de bor, gjennom Samhandlingsreformen. Jeg var på Røros sykehus senest på søndag, et sykehus som har vært nedleggingstruet mange ganger. Der bygger de i dag to nye operasjonsstuer, framtidens operasjonsstuer, som skal gi et nytt innhold, et nytt tilbud til et bredere lag av befolkningen i Røros og i fjellregionen. Så her handler det om å se på hvilke tilbud som befolkningen i den regionen har behov for, og hvordan skal vi tilpasse det, slik at kvaliteten på helsetjenestene er best mulig for dem som bor der. Det er det dette handler om, på flere områder.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg skal gå inn på et område som ikke har vært debattert hittil i debatten. Det er kanskje en av de største utfordringene vi har for framtidens helsevesen, og det handler om folkehelsen. I HUNT-undersøkelsene – HUNT 1, HUNT 2 og HUNT 3 – ser vi at overvekt og fedme er en av de største utfordringene for barn, unge og voksne i framtiden. Dette er en utvikling vi ikke kan behandle oss ut av. Dette er en utvikling vi må ta tak i gjennom et langsiktig, målrettet og systematisk arbeid, med forebyggende virkemidler. Gode vaner er virkemidler. Gode vaner som fysisk aktivitet og sunt kosthold må til for å endre denne utviklingen, og dette må skje i samarbeid med andre parter. Sukker, usunn mat, tobakk og alkohol må avgiftsføres langt sterkere enn hva vi gjør i dag, for å holde tritt med denne utviklingen.
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg takker for innlegget. Venstre er ikke representert i helsekomiteen, så det er mange Venstre-synspunkter vi ikke har kunnet få med oss. Jeg merket meg at representanten i sitt innlegg nevnte folkehelseaspekter flere ganger, og det er jeg glad for. Siden Venstre ikke har egne merknader, har jeg måttet gå til Venstres forslag til alternativt statsbudsjett, og har blitt litt overrasket over noen av postene. Venstre foreslår å redusere avgiftene på vin med 150 mill. kr. Det vil kunne føre til at den norske helgealkoholkulturen forsterkes med kontinental alkoholkultur, med litt mer alkohol hver dag. Mener Venstre at det vil bedre folkehelsen og bedre oppvekstvilkårene for barn at vi får mer hverdagsalkohol i tillegg til helgealkoholen?
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg har lyttet godt i denne debatten, og jeg synes opposisjonen så langt har vært overraskende lavmælt. Det virker som om opposisjonen er skuffet over å være overraskende fornøyd med regjeringens budsjettforslag. Jeg synes egentlig det er avfyrt veldig få verbale salver som treffer blinken ved siden av den vi sikter på, men det er – kanskje heldigvis – noen hederlige unntak. Representanten Kjønaas Kjos uttalte i sitt hovedinnlegg at behandlingskøene i Norge er uendelig lange – uendelig? Nei, det mener jeg må være på en annen planet. Representanten Kjønaas Kjos uttalte også at man trenger flaks for få del i helsegodene i Norge. Det er jeg helt uenig i. Jeg tror at hvis vi etter denne debatten hadde tatt oss en reise rundt til de pasientene som ligger på ett av våre sykehus etter å ha fått en ny nyre, et nytt hjerte eller nye lunger, ville de også være av en annen oppfatning. Jeg synes også representanten Jæger Gåsvatn er ganske kraftfull når han i avslutningen av sitt hovedinnlegg uttrykker at regjeringen «går med ryggen først inn i framtiden». Jeg antar dette kan forstås slik at regjeringen i nesten seks år har gått baklengs inn mot fremtiden når det gjelder helsepolitikken. Jeg minner da om at Høyres hovedtalsmann, komitéleder Bent Høie, åpnet sitt hovedinnlegg med å si – og jeg siterer etter hukommelsen – at Norge har en av verdens beste helsetjenester. Da forstår jeg at Fremskrittspartiet blir bekymret. For med en slik virkelighetsforståelse, at regjeringen går med ryggen inn mot fremtiden, hva slags helsetjeneste kan ikke denne regjeringen da skape den dagen vi snur oss?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er riktig at den ekstra milliarden ble gitt som frie inntekter, men det var jo også klare føringer på at det var ønskelig at pengene ble brukt til en bedre eldreomsorg. Så vet vi at det faktisk er noen kommuner som har en eldreomsorg som skinner. Det er faktisk noen kommuner også i nærheten av Oslo som har det, og som jeg selv har vært i. Og så er det noen kommuner som har valgt å redusere sin gjeld, men det gjør jo også at de får frigjort midler til å bruke mer på eldre. Så må jeg med all respekt si at vi har hatt et virkelig betydelig løft i forbindelse med tilskuddene til heldøgns omsorgsboliger og sykehjemsplasser. Det er viktig for regjeringen. Det er viktig at vi klarer å bygge ut flere heldøgns omsorgsplasser, og at vi klarer å nå de målene vi har satt oss frem mot 2015. Samtidig er det viktig å øke antall ansatte, og det får vi gjennom frie midler i kommunene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Når det gjelder behandling av rusavhengige, tenker jeg på disse pasientene på samme måte som jeg tenker på alle andre pasienter – at de har rett til nødvendig helsehjelp, at de skal få individuelle frister, at de skal få et behandlingstilbud som er tilpasset den enkelte, og ikke minst at de skal få vurdering av faglig sakkyndige, av helsepersonell som både skal gi veiledning og få den enkelte inn på den rette behandlingen. Jeg tror at jeg og regjeringspartiene er like opptatt av som representanten Kjønaas Kjos å hjelpe rusavhengige ut av rusavhengighet, for dem som klarer det, eller å gi god legemiddelassistert rehabilitering til dem som har nytte av og ønske om det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Flere partier på Stortinget har vært veldig opptatt av at vi skulle benytte oss av ideelle organisasjoner innenfor både psykisk helse og rusbehandling. Jeg var veldig tilfreds med at Helse Vest, da de gikk ut med anbud til rusbehandling, gikk ut til ideelle institusjoner. Helse Sør-Øst valgte å gå ut mot ideelle når det gjaldt de tilbudene de skulle ha innenfor psykisk helsevern. Så er det også slik at da jeg svarte på spørsmålene, var anbudsprosessen i gang. Det kan være endringer når det gjelder hvilke institusjoner som har fått avtale. Det er selvfølgelig slik at vi ønsker å beholde de institusjonene som gir god behandling, og kvalitet og tilgjengelighet skal telle 70 pst. Jeg må ha tillit til at Helse Sør-Øst også har kvalitet og tilgjengelighet øverst på sin anbudsliste.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Noen ganger må jeg si jeg undrer meg over Høyre, som stadig etterspør mer bruk av private. Det er også slik at mer bruk av ideelle må vi på en eller annen måte selektere ut fra en innkjøpsprosess. Det er ikke sånn at jeg har adgang til å gå ut og direkteanskaffe tjenester. Det må skje gjennom innkjøpsprosesser. Det er slik regelverket er lagt opp. Så tror jeg mange ganger at man kunne ønske at det var større fleksibilitet. Men vi har nå engang et regelverk, som jeg tror ganske mange partier er glad for at vi har, som både regulerer og beskytter. Så vil vi i fremtiden selvfølgelig også skaffe oss erfaring med de prosessene som har vært. Det er heller ikke sånn at helseforetakene på den måten lever i et vakuum. Vi skal gjerne gå igjennom hvordan innkjøpsprosessene gjøres, og vi er også, som det er blitt sagt i Stortinget i dag, i en prosess for å se på hvordan vi bedre kan ivareta ideelle organisasjoner.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Når det gjelder det første eksempelet som representanten Dåvøy tok opp, Oslo Hospital, har denne prosessen med anbud også vært gjenstand for en klageprosess. Så går man vel igjennom og ser om man har skaffet seg tilstrekkelig antall plasser. Jeg må bare si at jeg forventer faktisk at de regionale helseforetakene har oversikt over hva de trenger av tilbud fra private og spesielt fra ideelle organisasjoner, i begge de kategoriene som representanten Dåvøy nevner. Samtidig er det slik at forrige onsdag sto jeg her i Stortinget og svarte på ti spørsmål omtrent fra alle Kristelig Folkepartis stortingsrepresentanter. Alle hadde en institusjon som de brant spesielt for. Jeg har forståelse for at man ønsker å ivareta de institusjonene som man kjenner til, men samtidig er det slik at hvis vi skal ha et anbudssystem som skal velge ut etter kvalitet og tilgjengelighet, må vi forvente at helseforetakene med sin ekspertise klarer å gjøre den jobben.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg har egentlig lyst til å minne Stortinget om en sak, for det er flere som har vært inne på den demonstrasjonen som var i går. Den hadde sitt utspring i de regionale planene for fødetilbudet. Og hvem er det som har bedt om at det skulle utarbeides regionale planer for fødetilbudet? Jo, det var faktisk Stortinget under behandlingen av fødsels- og barselomsorgsmeldingen En gledelig begivenhet. Da sluttet Stortinget seg til at det skulle utarbeides regionale planer for fødetilbudet i alle regionene i Norge. Og alle partiene, så vidt jeg kjenner til, sto bak det. Man må bare vite hvorfor det arbeidet ble satt i gang. Så kan man godt være uenig i helseforetak, eller man kan være uenig i det som blir resultatet, men man må faktisk erkjenne at dette er et resultat av den behandlingen som Stortinget hadde i forbindelse med den meldingen. Så hører jeg at Ingjerd Schou etterspør politisk lederskap, og hun nevner som eksempel karkirurgi. Det er faktisk også slik, som veldig mange og også representanten Schou vet, at noe behandling kan man ikke gjøre alle steder. Så må det gjøres en vurdering av hvor man skal gjøre ulike typer behandling. Jeg vil ikke komme inn på det nå. Videre vil jeg bare si til representanten Per Arne Olsen at jeg setter pris på at han siterer meg, men han må sitere meg riktig. Jeg har ikke sagt at ikke alle lokalsykehus trenger et fødetilbud, men jeg har sagt at de har ikke nødvendigvis et fødetilbud på alle lokalsykehus – uten å ta stilling til hvor man skal ha fødetilbud nå. Under første innlegg til lederen av helse- og omsorgskomiteen var jeg enig i veldig mye av det som ble sagt om kvalitet. Men så gikk han opp en gang nr. 2 og snakket om Høyres helsepolitikk og om ventetidene som gikk ned. Det er faktisk riktig – ventetidene gikk ned, men underskuddet røk i været. Det gikk opp til 2 mrd. kr. Det er også en del av den historien, og for at vi skal kunne jobbe med kvalitet, er det faktisk viktig at det er balanse i regnskapet. Så har jeg tenkt å muntre opp Fremskrittspartiet litt med noen gode tall som også dreier seg om ventetid og behandling. Jeg har bare lyst til å si at jeg gleder meg, og det er jeg sikker på at resten av Stortinget også gjør, over at ventetiden på rusbehandling er redusert med seks dager, og at rusbehandlingen faktisk har økt med over 30 pst. fra 2005 til 2009. Så det er flere som får hjelp, og de venter nå kortere – selv om vi vil at de skal vente enda kortere.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg har lyst til å snakke litt om IOGTs prosjekt Sammen om Nøden. Det prosjektet driver en utstrakt virksomhet i store deler av landet. Virksomheten er til stede i Haugesund, Sauda, Karmøy, Flekkefjord, Kvinesdal, Kristiansand, Grimstad, Froland, Porsgrunn, Sandefjord og i Bergen fra nyttår, samt ar det er et samarbeidsprosjekt i Larvik og mulig oppstart av et prosjekt i Halden neste år. Prosjektet tar sikte på å være med og dekke noe av behovet på rusfronten i Norge, ved å utvikle forebyggende tiltak, lavterskel helsetilbud, drive nødsarbeid, matutdeling og rehabilitering. Dette gjøres sammen med andre frivillige organisasjoner, kirker, næringsliv, humanitære organisasjoner og det offentlige. Det foreligger også en rapport fra Høgskolen i Vestfold, ved Ulf Dahl, som viser hvilken samfunnsmessig nytte dette prosjektet har. Det er ingen som helst tvil om at IOGT og prosjektets daglige leder, gateprest Olaf Lande, gjør en formidabel jobb med begrensede ressurser. Prosjektet kan sammenlignes med arbeidet som f.eks. Kirkens Bymisjon og Frelsesarmeen driver. Jeg er derfor glad for at et stort flertall i komiteen peker spesielt på dette prosjektet i sine merknader og ber Helsedirektoratet om å prioritere dette spesielt i sin tildeling av ressurser. Jeg vil også i den forbindelse berømme representanten Sonja Mandts mangeårige engasjement i saken. Komiteen har også i 2007, 2009 og 2010 bedt om at Sammen om Nøden burde prioriteres særskilt. Når man ser på utviklingen over tid, er det vanskelig å se at dette er gjort i tilstrekkelig nok grad. Prosjektet får i dag godt og vel 1 mill. kr i støtte, mens behovet er på ca. 1,8 mill. kr. Jeg forventer at prosjektet får et skikkelig løft i 2011. Arbeidet som IOGT, Lande og alle andre gjør for å hjelpe mennesker som sliter i vårt samfunn, er svært verdifullt, og bør verdsettes deretter. Det er ingen tvil om at en her får mye igjen for pengene. Den offentlige støtten utløser det mangedobbelte i verdiskaping i prosjektet og tusenvis av frivillige arbeidstimer.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Flere har vært inne på det i sine innlegg, at i årene som kommer, vil vi få mange flere eldre, og dermed oppstår behovet for å rekruttere nok varme hender til å ta seg av alle dem som har behov for omsorg. Jeg har i mitt innlegg lyst til å ta for meg et område som jeg tror kommer til å kunne bidra positivt når det gjelder behovet for flere hender i omsorgstjenesten, og det er bruk av teknologi i omsorgstjenesten. Omsorgsteknologi kan aldri erstatte de varme hendene, men omsorgsteknologien kan bidra til at det blir nok varme hender. Mange hevder at her er det intet enten–eller, men et både–og. Det er jeg tilbøyelig til å være enig i. Moderne, men allikevel utprøvd teknologi, kan og vil være en sterk bidragsyter til å oppnå at flere kan bo hjemme. Teknologirådet ga i januar 2009 ut rapporten «Omsorgspolitikk og ny teknologi». Konklusjonene er her entydige: Bruk av såkalt omsorgsteknologi og smarthusløsninger vil øke kvaliteten og øke produktiviteten i omsorgstjenestene. St.meld. nr. 25 for 2005–2006 påpeker muligheter ved bruk av omsorgsteknologi for hjemmeboende omsorgstrengende, men jeg sitter igjen med et inntrykk av at det kanskje ikke er blitt fulgt godt nok opp. Kanskje kan det være fordi det er få eller ingen støtteordninger eller andre insentiver for å øke bruken av hjemmebasert omsorgsteknologi. Det er ingen tvil om at eldrebølgen krever en dramatisk omlegging av dagens omsorgstjenester, og at det vil kreve en ny og kanskje mer dristig økonomisk satsing fra myndighetenes side – en satsing som på kort sikt kan virke dyr, men som over tid kan lønne seg. Flere hevder at man gjennom bruk av omsorgsteknologi kan få eldre mennesker til i snitt å bo lenger hjemme, noe som igjen vil bidra til at det offentlige kan spare store beløp. Alternativet til å bo hjemme er som oftest å flytte på institusjon. Det er med andre ord store penger å tjene, og derfor er jeg svært fornøyd med at en samlet komité gir uttrykk for det samme, og at de i sin innstilling setter fokus på mulighetene som ligger i bruk av ny teknologi i den hensikt å kunne gi brukerne av tjenestene best mulig trygghet og å kunne utnytte samfunnets ressurser best mulig. Jeg registrerer at komiteen er utålmodig, og det er bra. Vi er mange som ser fram til at det regjeringsoppnevnte utvalget legger fram sine vurderinger og forslag om hvordan vi møter morgendagens omsorgsutfordringer. Jeg vil avslutte med å gjenta meg selv: Omsorgsteknologi kan aldri erstatte de varme hendene, men omsorgsteknologi kan bidra til at det blir nok varme hender.