Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2009-10-12:
Norge har blitt et av verdens rikeste land ved å utvinne en ressurs vi har fått i gave, og som sterkt bidrar til den forurensingen som er i ferd med å ødelegge klimaet på jorda. Det forplikter oss, og det gjør at Senterpartiet føler et tungt ansvar for å bidra til at vår generasjon kan sette spor i historiebøkene, spor som viser at Norge tok ansvar da verden stod overfor en økologisk katastrofe, at vi tok ansvar da det gjaldt som mest, at vi brukte den muligheten og det ansvaret som var gitt oss, som vårt bidrag blant manges til det beste for verdens befolkning. Men en slik sorti vil ikke komme av seg selv, og den vil ikke være gratis. Vi må helle kaldt vann i eget blod, for vi har til nå ikke gjort oss fortjent til en slik historiebok. Senterpartiet er glad for å sitte i en regjering som vil ta ansvar internasjonalt. Vi håper på positive effekter av regnskogsoppkjøp og kvotesystem, men det er ikke nok. Samtidig som klima-, matvare-, vann- og finanskrise ryster verden, er også verden med stor sannsynlighet inne i et teknologiskifte. Oljeressursene er i ferd med å avta. Energibehovet øker. Tiden for omstilling fra oljealderen til fornybaralderen, fra svart økonomi til grønn økonomi, er her, og det er vårt ansvar å sørge for at Norge blir med over i det nye. Vi har enorme fornybare naturressurser, og vi har den økonomiske styrken. Bare viljen kan stoppe oss i å bli en stat som aktivt samspiller med næringslivet for å få til en omstilling av Norge og etablering av tusenvis av nye grønne arbeidsplasser. Men det forutsetter at vi aktivt og med styrke virker for endring. Staten må være en betydelig aktør for investering i ny teknologi og infrastruktur. Jeg er glad for at regjeringspartiene i Soria Moria II har blitt enige om en forpliktende satsing på fornybar energi og ny miljøteknologi. Klima- og miljøutfordringene har tilspisset de politiske konfliktene knyttet til bruk og vern. For oss i Senterpartiet er det viktig å minne om at det er bruk gjennom århundrer som har gitt oss noe å verne. Det var da verden forlot bondens tanke om å overlate jorda og gården i bedre stand enn da han selv overtok, at klimakrisen ble et faktum. Den eneste veien til løsning på klimakrisen går gjennom forvaltning av naturen. Osteklokkevern og rovdyrromantikk harmonerer ikke med fornuftig forvaltning av Norges naturressurser. I regjeringserklæringen slås det fast at alle land skal ha rett til å produsere mat til egen befolkning. En slik rettighet er ikke gitt. Det berører muligheten for å sette eksportrestriksjoner i mange fattige land, og det berører retten til å beskytte egen matproduksjon via tollsystemene. Regjeringen vil fortsette sitt arbeid for et internasjonalt forbud mot eksportsubsidier. Vi vil fortsette arbeidet for å vri import fra rike land over til import fra fattigere land, men slik import må aldri gå på bekostning av folk i eksportørlandets rett til mat. Avklaringene i regjeringsplattformen rundt matsikkerhet er svært viktige i forkant av eventuelt nye WTO-runder. Både jord og vann har i økende grad blitt investeringsobjekter, noe som reiser alvorlige utfordringer i kampen mot den fryktelige skjevfordelingen av ressurser i verden. Senterpartiet er derfor veldig glad for at Regjeringen forplikter seg til å forsterke innsatsen for å sikre folks rett til mat, gjennom handelspolitikken og norsk landbruksbistand, og at det ikke skal stilles krav overfor u-land om å liberalisere viktige offentlige tjenester innen utdanning og strøm- og vannforsyning. Nesten 1 milliard av våre medmennesker sulter hver eneste dag. FNs matvareorganisasjon anslår at vi må fordoble verdens matproduksjon i løpet av få tiår, skal vi brødfø alle. Store deler av menneskeheten har i dag ikke tilgang på nok rent vann. Internasjonale vanneksperter mener antallet likevel står i fare for å øke dramatisk, og etterlyser oppmerksomhet og forent innsats gjennom FN. I et slikt perspektiv blir det selvsagt for Senterpartiet at norsk internasjonal solidaritet og norsk matproduksjon ikke er en motsetning, men går hånd i hånd, at aktiv bruk av naturen og Norges fornybare ressurser er et bidrag til klok økologisk forvaltning. Miljøvern er ikke alltid det samme som ensidig naturvern. Mange arter trenger skjøtsel. Produksjon av energi og mat krever bruk. Fredag ble det kunngjort at Barack Obama får Nobels fredspris – en pris jeg ser som en anerkjennelse av et taktskifte i amerikansk sikkerhets- og utenrikspolitikk. Obamas budskap til den muslimske verden har vært dialog. Den knallharde retoriske linjen som manet til religions- og kulturkamp, er forlatt, og verdensstormakten USA har ikke på lang tid vært så tydelig på at FN er en viktig internasjonal beslutningstaker. Obamas holdninger til rakettskjoldet, til atomvåpennedrustning og ikke minst vilje til å satse på fornybare energikilder er svært viktig for oss alle. Verden er også inne i et sikkerhetspolitisk taktskifte. Hegemoniet USA hadde i noen år etter Murens fall, er nå brutt, og opp seiler nye stormakter som Kina og Russland. Norges største strategiske og sikkerhetspolitiske utfordringer ligger i nordområdene. Den erkjennelsen har ført til Norges nærområdeinitiativ i NATO. I regjeringserklæringen slås det fast at nordområdene er Forsvarets førsteprioritet og skal være dimensjonerende for strukturen. Tilstedeværelse i alle tre forsvarsgrener skal øke, og Kystvakten skal seile mer i nord. Territorialforsvaret er med andre ord ikke gått av moten, slik noen så ut til å tro for et par år siden. Suverenitetshevdelse innebærer fortsatt tilstedeværelse og krever synlighet og volum. Senterpartiet mener et balansert forsvar med evne til å ivareta et svært bredt spekter av oppgaver både hjemme og ute, i den norske tradisjonen, kun kan oppnås gjennom et folkeforsvar basert på forsvarsviljen i befolkningen. Regjeringen i regjeringserklæringen og forsvarssjef Harald Sunde ved tiltredelsen understreker at det norske forsvaret skal være basert på verneplikt. Regjeringserklæringen slår fast at Norge skal ha et moderne forsvar med hær, sjøforsvar, luftforsvar og heimevern som gir relevant evne i hele krisespekteret. Verden har arvet krigen mot terror, slik den ble skapt i amerikansk språkdrakt, fra Bush-epoken. Med den fulgte også en kraftig innskrenking av personvernet i mange land. Behovet for overvåking føltes mer prekært enn før. Datalagringsdirektivet er en del av denne arven. Det ble vedtatt som følge av terrorbombene i London og Madrid, og ble et av de europeiske svarene på den utryggheten mange følte. Det gjør ikke innholdet i direktivet mer spiselig, og det har med rette vakt stor motstand og skepsis. Senterpartiet vil av personvernmessige hensyn gå mot implementering av EUs datalagringsdirektiv i norsk rett. Vi håper på en åpen og god debatt omkring direktivet, og at representanter fra ulike partier som er uttalte motstandere av direktivet, også tør å være det når debatten kommer hit til salen. Datalagringsdirektivet er bare et eksempel på de mange implikasjoner EØS-avtalen skaper for Norge. Senterpartiet er derfor glad for at det i denne fireårsperioden endelig er lagt til rette for en skikkelig EØS-debatt. Soria Moria II slår fast at det skal nedsettes et «forskningsbasert, bredt sammensatt offentlig utvalg som skal foreta en grundig og bredest mulig gjennomgang av EØS-avtalen og konsekvensene av avtalen på alle samfunnsområder». I regjeringserklæringen står det at siste års klima-, finans- og matvarekrise må hensyntas i det internasjonale handelsregimet. Det synliggjør viljen til å ta inn over seg de store utfordringene verden står overfor, og som Norge er en del av. I Senterpartiet har de krisene vi har sett de siste årene, ført til en sterk bevisstgjøring rundt skjevfordelingen mellom land og mellom folk, naturens tåleevne og vårt ansvar for å agere klokt på vegne av økologien i alle politiske prioriteringer vi gjør. Det er en krevende ambisjon, men en helt nødvendig en. Jeg håper at det nye stortinget vil samle seg om noen epokegjørende kloke valg som kan bidra til at vår generasjon kan fortjene den historieboken jeg drømte om innledningsvis.