trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-10-07:
For 200 år siden ga våre 112 tingmenn oss rammene for det moderne Norge. I 200 år har stortingsrepresentanter fra hele landet, i sesjon etter sesjon, fylt dette rammeverket fra Eidsvoll med sitt innhold og med sine visjoner for framtiden. Min generasjon er født samtidig med at Norge ble en oljenasjon, og som en representant for denne generasjonen, er jeg glad for at regjeringen i trontalen har varslet at oljeaktiviteten ikke lenger skal være motoren for den økonomiske veksten i Norge. Ut fra et generasjonsperspektiv er dette bra. Ut fra et klima- og miljøperspektiv er dette bra. Og ut fra konkurransehensyn er dette bra. Regjeringen sier den vil føre en framtidsrettet næringspolitikk, som legger til rette for økt verdiskaping og sysselsetting i alle deler av norsk økonomi. Statsminister Solberg sa i sitt innlegg i dagens debatt at vi må drive med omstilling i tide. Ja, det er avgjørende viktig for å kunne finansiere framtidige velferdsgoder. Klimaendringene er en av vår tids største utfordringer. Derfor satte Knut Arild Hareide, som miljøvernminister, ned Lavutslippsutvalget. Derfor har Kristelig Folkeparti i de to siste klimaforlikene nettopp fått med seg Stortinget på at Norge skal bli et lavutslippssamfunn, som vil gi oss nye muligheter for økonomisk vekst og økt sysselsetting. Kristelig Folkeparti har en klar forventning til at regjeringen vil legge til rette for at næringslivet skal være best mulig posisjonert for dette. Vår ambisjon må være at næringslivet og forskningsinstitusjonene våre skal være viktige drivkrefter for den omstillingen som må finne sted. I et lavutslippssamfunn står bioøkonomien sentralt, fordi bioøkonomi rett og slett er verdiskaping og konkurransekraft basert på fornybare biomasser fra jord, skog og hav. Og Norge, ja vi har stor tilgang på bioråstoff. Vi er verdensledende innen forskning og utvikling innen noen segmenter, og dermed står Norge i en unik situasjon, der vi kan være med og omdanne et bredt spekter av høyverdige produkter som den voksende verdensbefolkning stadig mer vil etterspørre. Våre 112 tingmenn var modige og kloke, og de satte standard. Kristelig Folkeparti har en klar forventning til at regjeringen og Stortinget er like kloke og modige og lar bioøkonomien bli et viktig svar når oljeaktiviteten ikke lenger skal være motoren for vår økonomiske vekst.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-10-07:
90 pst. av barn over ett år og 96,5 pst. av barn over tre år går i barnehage. Derfor er det viktig og det er riktig når regjeringen nå styrker barnehagene. Kvaliteten skal økes, antallet plasser skal økes, og prisen skal differensieres. Regjeringen innfører differensiert pris i barnehagen, og vi får en innretning som er mer rettferdig. De som har minst fra før, får nå hver måned inntil 500 kr rimeligere barnehageplass, mens resten av oss får en økning på 100 kr. Dette er rettferdig, og det er en fordelingspolitikk som man umiddelbart skulle tro at også SV og Arbeiderpartiet ville applaudere, men det synes så langt ikke å være tilfelle. Representant og partileder Gahr Støre bekreftet sin skepsis i replikkvekslingen tidligere i debatten. Det må være lov å anta at det kanskje var en glipp, et noe automatisert svar, for jeg ser vanskelig for meg at Arbeiderpartiet vil gå imot at vi senker prisen for dem som har det trangest økonomisk. Da SVs representanter og også partileder Audun Lysbakken var negativ til forslaget, måtte jeg inn og lese litt partiprogram og friske opp litt ideologihistorie, for man kunne jo undres. Men jo da: Lav pris på barnehageplass er et av punktene i SVs program. Partiet SV er for øvrig tuftet på omfordeling, og det er mulig det er her skoen trykker? For SV vil ikke bare ha omfordeling, de vil ha «radikal omfordeling». Da er det muligens ikke radikalt nok at vi øker prisen med 100 kr for noen og senker den med fem ganger så mye for dem som virkelig trenger det. På direkte spørsmål om dette ikke faktisk er en ganske fornuftig politikk, svarte representanten Lysbakken at det er «urettferdig» og tok det videre med å vise til «de nest fattigste». Da begynner det å bli litt vrient å følge SVs resonnementer. For når vi nå omfordeler, slik man skulle tro at også SV vil at vi skal, så introduseres i stedet begrepet «de nest fattigste». Da er det kanskje bare et tidsspørsmål før SV også fremmer kravet om økte skatter for dem som har «nest mest» fra før? Hvor mange grupper er det på representanten Lysbakkens liste? Er midten omtrent der de fjerde nest fattigste møter dem med femte mest fra før? Jeg tror de aller fleste – kanskje også etter hvert representantene Gahr Støre og Lysbakken – vil se verdien av at vi nå gjør barnehagen rimeligere for dem som virkelig sliter økonomisk. Videre styrker vi kvaliteten i barnehagene, der hvor allerede godt over 90 pst. av de minste barna våre tilbringer dagen, og vi øker antallet plasser med inntil 800 nye, slik at ventetiden også går ned for dem som ikke har krav på plass. Det er liten tvil om at det vi nå gjør for barnehagene, vil øke kvaliteten, øke fleksibiliteten og gi en mer rettferdig prising av tilbudet. Litt inspirert av opposisjonens jakt på brede forlik, så håper jeg at SV og Arbeiderpartiet blir med og leker og ikke blir sittende igjen i sandkassen og furte.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-07:
Sjømatnæringens verdiskapingspotensial er stort, og med riktige grep i dag kan vi sikre en mangedobling de neste tiårene. Med en voksende verdensbefolkning og økende behov for mat har Norge et unikt utgangspunkt som leverandør av sunn sjømat, teknologi og kunnskap om produksjon av sjømat. Regjeringen vil videreutvikle fiskeri- og havbruksnæringen innen alle de tre dimensjonene av bærekraftbegrepet: økonomisk, sosialt og miljømessig. Vi må skape en bærekraftig sjømatnæring i dag for å skape trygge arbeidsplasser og nye inntekter når oljeinntektene går ned. Regjeringen vil våren 2015 legge fram en stortingsmelding som skal sikre bærekraftig vekst for norsk havbruksnæring. Næringen skal ha forutsigbare kriterier for vekst, basert på indikatorer for hva som er akseptabel miljøpåvirkning fra næringen. Regjeringen vil at vertskommunene skal få sin andel av verdiskapingen fra havbruksnæringen. Kommunene må aktivt stimuleres til å tilrettelegge for økt oppdrettsaktivitet. En fremtidsrettet havbruksnæring og utstyrsleverandører i verdensklasse skaper trygge og konkurransedyktige arbeidsplasser langs kysten. Regjeringen vil satse på marin forskning. For Norge som sjømatnasjon er det viktig å være kunnskapsledende på områder som har strategisk betydning for videre utvikling og vekst i næringen. Det er nødvendig med et godt kunnskapsgrunnlag for å sikre en bærekraftig forvaltning av de levende marine ressursene og en bærekraftig vekst i havbruksnæringen. Forskning er grunnleggende for å realisere det store utviklings- og verdiskapingspotensialet i sjømatnæringen og viktig for å styrke næringens fremtidige konkurransekraft. Regjeringen vil prioritere arbeidet med å forbedre markedsadgangen til EU for norske sjømatprodukter og arbeidet med å redusere veterinære handelshindre for sjømat. Jeg er opptatt av å styrke konkurransekraften til norsk sjømatindustri. Det er behov for omstilling, og vi vil følge opp NOU-utvalget, eller Tveteråsutvalget, om sjømatindustriens rammevilkår, som etter planen skal legges fram ved årsskiftet. Vi vil prioritere tiltak som i større grad sikrer tilgang på ferskt råstoff gjennom året. Regjeringens strategi for levendelagring av fisk er et virkemiddel i denne sammenheng. Målet er å strekke perioden med tilgang på ferskt råstoff samt heve kvaliteten på selve råstoffet. Dette kan bidra til økt verdiskaping i torskesektoren. Vi forenkler og forbedrer sjømatnæringen i dag for å skape lønnsomme og trygge arbeidsplasser for fremtiden.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Vi får mange rapporter som viser at vi i framtida vil få stor mangel på fagarbeidere hvis vi ikke setter inn tiltak nå. En kartlegging blant NHOs medlemsbedrifter viser at nesten en femtedel har et stort behov for å rekruttere personer med utdanning på fagskolenivå, og i dag har disse bedriftene store problemer med å skaffe seg den kompetansen de trenger. Samtidig utgjør fagskolestudentene ca. 6 pst. av alle som tar utdanning i Norge utover videregående skole. Det er viktig å øke antallet personer som tar kortere og praktisk rettede utdanninger i Norge, sier direktør for kompetanseavdelingen i NHO, og LO er også svært opptatt av dette. Som sagt viser mange analyser at personer med fagskoleutdanning er svært etterspurt, og konklusjonen er krystallklar: Vi må stimulere flere til å ta fagskoleutdanning. Statsministeren sa i et replikkordskifte med representanten Gahr Støre tidligere i dag at hun var glad for at Arbeiderpartiet nå ser behovet for et yrkesfagløft. Arbeiderpartiet er og har alltid vært opptatt av yrkesfag og fagarbeideren. Jeg minner statsministeren om at vi under den rød-grønne regjeringa behandlet stortingsmeldinga På rett vei, og i den forbindelse vedtok Stortinget en rekke tiltak i fag- og yrkesopplæringa som ville være de første skritt i riktig retning for å møte utfordringene. Selv om kunnskapsministeren har snakket varmt om viktigheten av dette, har vi sett lite til handling for fagutdanningene, så jeg har noen spørsmål. Hvor blir det av tiltakene som vi vedtok i juni i fjor? Og videre: Hvor blir det av satsinga på mer praksis for elevene, økt bruk av hospiteringsordninger, andre yrkesgrupper inn i skolen og bedre rådgivningstjeneste? Når vil regjeringa gjennomføre tiltakene som hele sektoren venter på, som allerede er vedtatt, og som den bare kan sette ut i livet? Denne høsten har regjeringa virkelig muligheten til å vise at de mener alvor, f.eks. med tanke på tiltak for flere lærlinger. Det er ikke lenge siden Røe Isaksen jublet over et kjempeløft til lærebedriftene. De skulle få 50 000 kr, sa statsråden. Så viste det seg at fasiten var en tiendedel, kun 5 000 kr til hver bedrift. Jeg vil tro det var en skuffelse også for statsråden da han oppdaget hva summen egentlig var. Derfor er spørsmålet fra meg til statsministeren: Skal bedriftene fortsatt leve med en tiendedel av hva som ble sagt, eller innfrir man nå løftet man ga, og legger 50 000 kr på bordet? Til slutt en helt annen sak: Fremskrittspartiet og bompenger. Representanten Godskesen snakket i går kveld om hvilken skam det var at det var satt opp bomstasjoner i landet. Nå sitter Fremskrittspartiet i regjering og har samferdselsministeren. Det er og det settes fortsatt opp bomstasjoner i landet, administrert av Fremskrittspartiet. I tillegg stemmer nå Godskesen sammen med sine fremskrittspartivenner i denne sal for bompenger. I henhold til Fremskrittspartiets egen retorikk må jo det bety at de fører en skammelig politikk.
Tone Heimdal Brataas (Fremskrittspartiet), 2014-10-07:
I fjor ville landet ha en ny regjering, og det fikk Norge. Nå skal Høyre og Fremskrittspartiet legge frem sitt første statsbudsjett. Det har i hvert fall vi sett frem til lenge. Trontalen viser at vi arbeider i riktig retning, og oppsummerer godt det gode arbeidet regjeringen har startet på. For å sikre vår fremtidige velferd og trygghet er et velfungerende næringsliv en helt avgjørende faktor – et næringsliv som er i stand til å ta vare på og skape nye og lønnsomme arbeidsplasser. Og vi skal bygge og bo i hele landet. Et viktig virkemiddel er derfor å styrke konkurransekraften for næringslivet gjennom investeringer i infrastruktur, kunnskap og vekstfremmende skattelettelser. God infrastruktur er selve grunnpilaren i et moderne samfunn. Noen så kanskje Brennpunkt for kort tid siden, om bedriften i Stryn som var avhengig av transportbedrifter som kjempet seg gjennom tunnelene og videre over Strynefjellet, hele året hver dag. Man trenger ikke dra så langt for å finne samferdselsutfordringer. Også flere steder i fylket jeg kommer fra, Buskerud, som ligger relativt sentralt på Østlandet, er utfordringene altfor store, helt fra Hurum-halvøya i sør til Hallingdal i nord. Det er et for stort etterslep av vedlikehold og mangel på bygging av norske veier. Når det gjelder fylkesveiene, ble 250 mill. kr omprioritert fra de ordinære regionalpolitiske midlene til opprustning og fornying av fylkesveier. Totalt blir rammen til opprustning og fornying av fylkesveiene 780 mill. kr for inneværende år. Dette er en økning på 280 mill. kr sammenliknet med budsjettforslaget fra den rød-grønne regjeringen. Regjeringen arbeider med en bompengereform som vil redusere utgifter og belastning for trafikanter, og dermed også for næringslivet. Flere veiprosjekter skal løftes, og utbyggingen gjennomføres mer effektivt. Vei og jernbane skal bygges raskere gjennom å redusere planleggingstiden. En handlekraftig regjering har høye mål. Infrastrukturen skal være så bra at den kan være et konkurransefortrinn for Norge. Regjeringen senket formuesskatten og fjernet arveavgiften for å styrke privat eierskap og sikre norske arbeidsplasser. Politiet, påtalemakten, skatteetaten, Arbeidstilsynet og partene i arbeidslivet har alle pekt på arbeidslivskriminalitet som et økende problem. Virksomheter som driver systematisk i strid med lover og regler, undergraver hele arbeidslivet vårt. Konsekvensene er alvorlige for arbeidstakerne som berøres, og de bedriftene som rammes. Små og mellomstore bedrifter kan fortelle om uverdige konkurranseforhold og daglig kamp for å overleve selv. Regjeringen viser også her handlekraft når det gjelder arbeidslivskriminalitet og sosial dumping.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Trontalen i går ble av noen definert som den mest politiske på mange år. Det kommer an på øynene som ser, eller ørene som hører og ønsker å høre. Vi i Arbeiderpartiet hørte veldig lite om barn – vi er opptatt av barn, barndommen, barnehagetilbud til alle og et barnevern som tar vare på utsatte barn. Ikke minst var det lite om likestilling – likestilling som gjennomsyrer politikken som skal formes. Det betyr å legge til rette for deltakelse i arbeidslivet for både kvinner og menn, ha gode permisjonsordninger der faren må få sin andel av tida, og nok barnehageplasser med kompetanse. I Arbeiderpartiet har vi programfestet at man skal kunne få kontantstøtte fra foreldrepermisjonen er over, til man har fått barnehageplass – til alle plasser er opptatt. Det mener vi fortsatt. Men nå ser vi at Høyre, sammen med Fremskrittspartiet, driver politikken i en ny retning. Det var interessant å høre representanten Løvaas om barnehage og den sittende regjeringas store satsing. I forrige budsjett kuttet de barnehagetilskuddet til kommunene. Det ga 7 000 færre plasser. Og det førte til at Kristelig Folkeparti og Venstre måtte forhandle fram en mer moderat reduksjon i revidert nasjonalbudsjett. Nå kommer forslag om 100 mill. kr i tilskudd til neste år – ca. 800 nye plasser. Det eneste sikre er at det betyr økende barnehagekø, og at løftet om økt fleksibilitet og muligheten for flere opptak svinner hen. Løftene fra valgkampen er dampet bort. Barnehageprisene skal endres. Arbeiderpartiet er ikke imot at de med dårlig økonomi skal få det bedre, men spørsmålet er om det treffer. Klassekampen har en interessant tilnærming til det i dagens avis. Det er særlig de med flere unger som ikke vil få det bedre. Det å gi lavere priser er i tråd med forskriftene som allerede gjelder. Det kan følges opp, og kommunene kan selv gjøre det. Fra min egen kommune, Larvik, kan jeg gi et godt eksempel på det. Der er foreldrebetalingen gradert etter inntekt med fem ulike inndelinger. Full plass og under 2G er faktisk gratis plass. Sånn er det flere steder, og det stiger gradvis mange steder også. Kommunene gjør mye av jobben, men de trenger også en god og styrket kommuneøkonomi. De trenger lokalpolitikere som ser innbyggerne og barnefamiliene. Det er sånn Arbeiderpartiet vil bygge landet videre. Vi ønsker et godt samarbeid mellom lokalpolitikere og Stortinget, for en god kommuneøkonomi og for gode, trygge barnehagetilbud.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-10-07:
Regjeringen fortjener honnør for å ha igangsatt en etterlengtet modernisering av Norge, i form av en kommunereform. Men jeg må si at det er oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet har plassert seg på sidelinjen av prosessen. Vi i Venstre er utålmodige med tanke på hvilke oppgaver regjeringen ser for seg at de nye kommunene skal få. Mulighetene for å få flere og større oppgaver kan motivere til flere og større sammenslåinger enn det som først var tenkt. Større kommuner kan også få nye ansvarsområder innenfor miljø, næring, kultur, helse og omsorg, og vi trenger da sterkere kommuner for å løse framtidens utfordringer. Men det må bli en lokaldemokratireform, for målet for reformen må være nettopp å sørge for at kommunene kan påta seg større oppgaver, og at mer makt flyttes nærmere innbyggerne. Det kan ikke bare handle om at kommunene skal bli større – det må ikke minst også handle om at de skal bli sterkere. Den offentlige myndighetsutøvelse som skal skje, må skje så nært som mulig dem det angår. Beslutninger som har konsekvenser for et engasjement i et geografisk område, bør også kunne treffes på det området. Desentralisering av makt er en forutsetning for å mobilisere engasjement og deltagelse i lokalpolitikken, og for at lokalsamfunnet skal ha størst mulig ansvar for egen utvikling. Ved å desentralisere oppgaver gjør vi kommunene viktige og sikrer dem dermed også større legitimitet i befolkningen. For Venstre er en etablering av et regionalt folkevalgt nivå en sentral del av kommunereformen, og vi er glade for at det er flertall i Stortinget for en trenivåmodell. Mens Høyre og Fremskrittspartiet ønsker å strupe fylkeskommunen for oppgaver, før en eventuell avvikling, ønsker Venstre en revitalisering av mellomnivået. Opprettholdelsen av tre folkevalgte nivå er etter Venstres syn en forutsetning for en desentralisering av statlig myndighet. Det er derfor viktig at vi ikke bare diskuterer hvilke oppgaver de nye kommunene kan få, men også hvilke statlige oppgaver som kan legges til et regionalt, folkevalgt nivå. Hvor store oppgaver som kan flyttes, vil da påvirke størrelsen på regionene og ikke minst deres styrke, gjennomslagskraft og legitimitet. Vi er også opptatt av å flytte makt, myndighet og ikke minst arbeidsplasser ut av hovedstadsområdet og bygge opp under livskraftige lokalsamfunn og handlekraftige regioner over hele landet. Derfor trenger vi større og sterkere kommuner og et revitalisert mellomnivå, med betydelig myndighet innenfor sin region.
Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
I Arbeiderpartiet tror vi på sterke fellesskapsløsninger. Vi får til mer sammen enn vi gjør hver for oss, og det gir større trygghet og flere muligheter for den enkelte når vi stiller opp for hverandre. Et av fellesskapene Arbeiderpartiet og arbeiderbevegelsen har et sterkt forhold til, er arbeidsmiljøloven. Arbeidsmiljøloven har gitt vanlige folk store muligheter – muligheter til fast ansettelse framfor midlertidig ansettelse så vi har trygghet for arbeid og inntekt og kan forsørge oss selv og vår familie, og muligheter til et familieliv fordi bruk av overtid er regulert og begrenset. Arbeiderpartiet vil verne om rettighetene som arbeidsfolk har opparbeidet seg, fordi det gir forutsigbare og trygge liv. Trygge folk yter mer enn utrygge folk. Mange tar opparbeidede rettigheter for gitt. Disse er nok skuffet nå når Høyre og Fremskrittspartiet vil svekke arbeidsmiljøloven. Endringene som foreslås, gir mer makt til arbeidsgiver og mindre makt til arbeidstaker. Arbeidsminister Eriksson har sendt endringsforslagene ut på høring, men han har ikke tenkt å høre på høringsuttalelsene. Høyre og Fremskrittspartiet er så ivrige etter å gi mer makt til arbeidsgiver at de utvider retten til bruk av midlertidige ansettelser, uavhengig av hva høringen sier. Dette er maktarroganse. Jeg er ikke overrasket, men jeg er veldig, veldig skuffet. Det var lite om likestilling i trontalen – det er det flere som har nevnt. Men i Erikssons høringsbrev står det bitte litt om kvinner, nemlig at kvinner er i større grad midlertidig ansatt enn menn. Det betyr at mer midlertidighet i arbeidslivet vil gå hardest ut over kvinnene. Som kjent er det også kvinnene som jobber mest deltid. Økt tilgang til midlertidige ansettelser kan bety at gravide ikke får tilbud om fast stilling – ikke fordi de ikke er dyktige i jobben, men fordi de kommer til å være lenger borte enn menn i tilsvarende stillinger. Regjeringens fjerning av pappapermen vil også gjøre kvinners tilknytning til arbeidslivet dårligere. Kvinnene blir de store taperne med regjeringens politikk. Der Arbeiderpartiet har en tydelig politikk på å fremme likestilling mellom kjønnene, fordi det er bra for storsamfunnet og for den enkelte, river regjeringen ned politikken som over år har bidratt til mer likestilling. Det er trist. Mens Høyre og Fremskrittspartiet prioriterer skattekutt til de rikeste, prioriterer Arbeiderpartiet velferd til folket. Og der Høyre og Fremskrittspartiet vil svekke vanlige arbeidsfolks rettigheter, vil Arbeiderpartiet stå opp for de samme folkene.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-10-07:
Norges befolkning har vokst raskere enn noen gang tidligere. Veksten i 2013 var på 57 800 registrerte personer, eller 1,1 pst. økning, til ca. 5 mill. innbyggere. Nesten fire av fem nordmenn bor i byer og tettsteder, der veksten er sterkest, og aller sterkest er den i byområdene ved Oslo, Bergen, Stavanger/Sandnes, Trondheim, Fredrikstad/Sarpsborg og Drammen. Det skjer en økende sentralisering. Byene vokser, og stadig færre bor i distriktene, og for Kristelig Folkeparti er noe av dette litt bekymringsfullt. Det påvirker boligprisene. De er fem ganger så høye som da de var på sitt laveste i 1993, og de er nå høyere enn de har vært noen gang i norsk historie. Det skyldes ikke bare befolkningsvekst, men også veksten i norsk økonomi og lav rente. Endrede familiemønstre har dessuten gitt flere enpersonhusholdninger og dermed økt etterspørsel etter boliger. Denne befolkningsveksten og økonomiske utviklingen innebærer store utfordringer for klima, matjord, biologisk mangfold og naturressurser. Hvert år blir det bygd ned om lag 15 000 mål med matjord i Norge, et areal som tilsvarer mer enn 2 000 fotballbaner. Nedbygging av matjord er en irreversibel prosess, og vi har ansvar for å ta vare på den matjorden vi har. Det har også med vår egen selvforsyningsgrad å gjøre. Norske byer og tettsteder er ofte spredt over store områder på en måte som forutsetter bilbruk og nedbygging av matjord. Vi må sørge for at Norge nå får en bærekraftig bolig- og byutviklingspolitikk. Vi har bygd for mye rundt bilen og ikke rundt heisen i tettbygde strøk. Man planlegger for køer istedenfor gange, sykkel eller kollektivtraseer. Matjord er utsatt, f.eks. ved bygging av kjøpesentre, noe som igjen utfordrer bykultur og næringsliv i tradisjonsrike bysentre. Kristelig Folkeparti mener at det er viktig å tenke nytt og smartere om boligbygging og arealdisponering til det formålet. Visjonen må være at vi skal kunne gå, sykle eller ta kollektivtransport i hverdagen, både til arbeid og i fritiden. Dette er tiltak som vil bekjempe klimaendringene og ta vare på matjord og grønne områder. Det vil også skape varmere bo- og oppvekstmiljø for våre barn og barnebarn. Kristelig Folkeparti mener at vi av hensyn til jordvern, miljø, livskvalitet og sosial kapital nå skal gå inn for mer fortetting og høyere bebyggelse, særlig rundt kollektivknutepunkter. Vi ønsker en ordning der staten inngår forpliktende partnerskap med kommunene for å prioritere transportsystemer. I samarbeidsavtalen heter det: «Samarbeidspartiene vil føre en offensiv klimapolitikk og forsterke klimaforliket.» Vi forventer og håper derfor på en offensiv holdning til disse aspektene i Stortinget.
Sveinung Stensland (Høyre), 2014-10-07:
I trontalen påpekes det at den største trusselen for den norske samfunnsmodellen er at vi ikke klarer å omstille oss i tide. Det haster med å komme i gang. Det første området som trekkes frem i trontalen, er offentlig sektor og velferdsordningene. De må møte morgendagens behov og ikke gårsdagens. Norge holder seg med en 50 år gammel kommunestruktur og en sykehusorganisering basert på en annen tids medisinske praksis. Både kommunene og helsetjenesten trenger forandring for å møte en ny tid. Oppgavene som er tillagt disse to største delene av offentlig sektor, er i forandring i form av økende omfang og flere innbyggere med større krav. Det er derfor interessant å høre i denne debatten den motstand som er mot endring. Vi vil bygge pasientenes helsetjeneste. Det innebærer endring. Endringer er ofte det som skal til for å forbedre. Høyre er opptatt av å forbedre helsevesenet og kommunesektoren. Regjeringen vil fremme en rekke saker for å oppnå dette. Denne debatten har vist oss at systemet har mange forsvarere her i salen. Men vi er ikke valgt for å forsvare systemet, vi er valgt for å forvalte det, og aller helst også å forbedre det. Vi har større ambisjoner enn bare å bygge videre på dagens system. Vi vil bygge nytt og bedre. Det hevdes fra enkelte hold at systemet fungerer bra bare man tilfører mer penger. I en tid med begrensede ressurser, spesielt personalressurser, er dette for passivt. Vi må finne nye løsninger, som gjør at våre samlede ressurser virker best mulig sammen. Vi mener det må endring til i kommunesektoren, i kommunestrukturen, og ikke minst i helsevesenet. Vi vil innføre fritt behandlingsvalg. Vi vil bl.a. stille strengere krav til legevakt og akuttmedisin. Vi vil vedta en nasjonal helse- og sykehusplan. Hvorfor vil vi det? Jo, for å bygge pasientenes helsevesen – et helsevesen som er i stand til å møte fremtiden. Og ja, det blir endring – endring til det bedre for å skape et samfunn med muligheter for alle.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-10-07:
Nå har vi i timevis hørt og sett representanter fra Fremskrittspartiet og Høyre som løper opp på talerstolen for å skjønnmale handlekraften og klokskapen til regjeringen. Så er jo faktum at denne regjeringen i sin første sesjon har levert grovt sett halvparten av antallet saker til Stortinget, om man sammenligner med så vel Bondevik II som Stoltenberg I. Så handlekraften til denne regjeringen er det egentlig så som så med, og der de handler, handler de feil. Det startet med sterke skattekutt, og de fikk, de som har mest fra før. Man fulgte opp med kutt i kommuneøkonomien. Så var det forslag om å svinebinde kommunene på godkjenning av låneopptak og plassering av bygg. Så kuttet man i regionale utviklingsmidler. Så følger man opp dette med forslag om sterkt å svekke arbeidsmiljøloven på en rekke punkter. Så går man videre med å privatisere bl.a. renhold i Forsvaret uten at regjeringen kan godtgjøre at en slik privatisering blir verken billigere eller bedre. Så får vi signaler på at her skal man knuse NSB-monopolet, man skal selge ut Flytoget. Videre får vi en kommunereform som på mange måter bygger på tvang og trusler, og i hvert fall dersom kommunestyret skulle finne på å mene at det ikke ønsker sammenslåing, mens regjeringen selv ikke klarer å gi kommunene klar beskjed om hvilke nye oppgaver de eventuelt skal få, og i hvert fall klarer de det ikke før det går enda seks–åtte måneder. Så sier man at dette er handlekraft. Det er bare at kraften drar oss i feil retning. Norge er i verdenstoppen hva gjelder levekår. Det skal vi være glad for. Men det er et historisk resultat av at vi har valgt å løse oppgavene innen skole, helse og omsorg i fellesskap. Å løse oppgavene i fellesskap har vært og er Arbeiderpartiets svar på mange av de utfordringene. Vi ønsker å bygge for framtiden, vi ønsker ikke de kortsiktige løsningene, som kun fremmer interessene for de få. Skal vi klare å løse velferdsoppgavene og ha fokus på vår felles framtid, er det nødvendig å styrke kommuneøkonomien, ikke kutte i den. Vi må styrke skolen, kunnskapen. Vi må styrke innsatsen for et godt og trygt arbeidsliv, ikke svekke arbeidsmiljøloven. Jeg registrerer at regjeringen Solberg velger å gå en annen vei.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-10-07:
Vårt land har alltid stått foran store endringer på mange områder opp gjennom tidene, og slik er det også nå. Det som preger vår tid, er at endringene skjer i et stadig raskere tempo, og vi er blitt enda mer en del av de endringene som skjer globalt. Både i Europa og verden for øvrig står vi overfor store sikkerhetspolitiske utfordringer, med krig, terrorisme og naturkatastrofer. Selv om mange kriger og konflikter ligger langt unna oss, vil de likevel berøre oss ettersom vår verden er blitt stadig mer globalisert. NATO har i mange år vært vårt sikkerhetspolitiske ankerfeste, og verdenssituasjonen i dag bekrefter at NATO er det sikkerhetspolitiske fellesskap som vil sikre våre innbyggeres frihet og trygghet, som igjen legger til rette for vekst og velferd. Vårt land har et godt utgangspunkt for å gå videre inn i fremtiden ved at vi har en velutdannet befolkning, vi rår over store naturressurser og – ikke minst – vi har stabile politiske forhold. Det blir stadig flere mennesker på jorden, og flere og flere land ser betydningen av å satse på å utdanne sin befolkning for å nå opp i konkurransen med de industrialiserte og velutviklede landene. Dette innebærer at også vi må være villig til å kaste et kritisk blikk på om vi har organisert vår virksomhet slik at den er rustet for fremtiden. Den offentlige sektor er tjenesteleverandør av en rekke velferdsgoder, og i årenes løp er denne sektoren blitt meget stor. Vi må se nærmere på om det er sider ved denne som kan effektiviseres for å få mer tjenesteproduksjon ut av hver krone som vi årlig bevilger. Det er nå gått bortimot 50 år siden den siste store kommunereformen ble vedtatt på 1960-tallet, og dette området er modent for å bli revurdert. Regjeringen har satt i gang arbeidet med kommunereform, og dette arbeidet har fått bred støtte i Stortinget. Det er et godt utgangspunkt for å få dette til. For å sikre fremtidig trygghet og velferd trenger vi også i fremtiden en befolkning som er godt utdannet. Regjeringen har her satset sterkt på forskning og utdanning. For å drifte vårt langstrakte land effektivt er det viktig med en tjenlig og god, tidsmessig infrastruktur. Infrastrukturen har dessverre i altfor mange år blitt nedprioritert. Den er selve livsnerven i samfunnet, og en modernisering av infrastrukturen er det beste vi kan gjøre for å legge til rette for våre etterkommere slik at de kan drifte vårt land mer effektivt enn det vi har gjort. Det er gledelig at regjeringen nå øker innsatsen når det gjelder både veibygging og jernbanebygging, og legger til rette for at dette kan skje i et raskere tempo enn tidligere. Jeg ser frem til morgendagen når budsjettet legges frem.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-10-07:
For et år siden inntok Høyre og Fremskrittspartiet regjeringskontorene. Siden den gang har klimadebatten endret seg. Fra å handle om klimaskepsis og begrensninger handler den nå om klimaløsninger og muligheter. I Haugesund i mai arrangerte vi et frokostmøte om hvordan den maritime næringen kan bidra til grønne løsninger. I den ærverdige bystyresalen satt ikke miljøaktivister, men derimot middelaldrende menn med lyseblå skjorter og blå blazere, oppriktig interessert i å gjøre norsk skipsfart grønnere. I midten av september mottok vi rapporten New Climate Economy. Den er utarbeidet av forskere, næringslivsledere og tidligere toppolitikere. Den rapporten knuser myten om at vi må velge mellom økonomisk vekst og klimakutt. Med riktig politikk kan vi få til begge deler. På torsdag i forrige uke, i trontalen, ble det slått fast at oljen ikke lenger vil være motoren i norsk økonomi. Oljen har vært en utrolig ressurs for Norge. Den har gjort oss velstående gjennom en kombinasjon av flaks og dyktighet. I framtiden kan vi ikke regne med å ha flaks. Det vi trenger, er dyktighet – dyktighet til omstilling. Riktig klimapolitikk er god omstillingspolitikk. Vi må investere i dag for å ta lederskap i det grønne skiftet i framtiden. Da må vi ikke bremse endringene som kommer. Det er nettopp her et av skillene går i norsk politikk – mellom partiene som ønsker omstilling velkommen som noe grunnleggende positivt, og partiene som tradisjonelt bremser endringer i næringsstruktur. Det siste året har Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen startet arbeidet med å øke avkastningen fra klimateknologifondet. Vi har økt mandatet for miljøinvesteringer i Statens pensjonsfond utland, og vi har for første gang på 20 år bestemt nye statlige planretningslinjer for å få mer klimavennlig byutvikling. Dette er klimatiltak som viser at det utgjør en forskjell hvem som sitter i regjering. Det er derfor valget i fjor var viktig. Nå gjennomfører vi i praksis – vi fire samarbeidspartiene – klimapolitikk Norge trenger for å kunne klare å ta den nødvendige omstillingen til lavutslippssamfunnet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-07:
Torsdag i forrige uke sto kongen her i salen og sa at regjeringen vil «forsterke klimaforliket». I dag kunne vi som hørte på, høre Erna Solberg si at nei, vi må være edruelige, det blir vanskelig å nå klimamålene. Kan statsministeren forklare meg hvordan det går an både å forsterke klimaforliket og samtidig ikke nå klimamålene? Sier statsministeren at kongen tar feil? Sier statsministeren at kongen fører Stortinget bak lyset? Vi må huske at den eneste grunnen til at Erna Solberg sitter i den stolen der, er at hun lovet Venstre og Kristelig Folkeparti å forsterke klimaforliket. Jeg beklager, men med respekt å melde er det ikke mye å se til at noe har skjedd for å gjøre akkurat det. Det som er sikkert, er at når verdens ledere samles på klimatoppmøtet i Paris neste år, kommer det ikke en klimaavtale som pålegger oss klimaforpliktelser. Alle som har fulgt utviklingen, vet at vi i beste fall får en avtale der alle land forplikter seg til å delta på en klimadugnad der vi tydelig spiller inn hva det er vi har tenkt å bidra med fram til 2020 og 2030. Så langt har vi en stolt statsminister som inviterer til klimadugnad, men som ikke stiller opp selv. I ett år har hun gjentatt frasen om at regjeringen skal forsterke klimaforliket, uten å fylle den med innhold. I et halvt år har hun og miljøvernministeren skrytt av at de har fått laget en liste hos Miljødirektoratet over hva som skal til for å nå Norges klimamål. Men i løpet av det halve året som har gått siden listen kom, har de ikke fremmet ett eneste av de foreslåtte forslagene for Stortinget – ikke ett. Nå er det nok. Når ikke regjeringen har tenkt å bidra til Norges klimadugnad, må Stortinget lede an og gjøre det. Derfor fremmer SV i dag forslag basert på Miljødirektoratets anbefalinger, som vil ta over halvparten av innsatsen av det som skal til for å nå Norges klimamål innen 2020. Målene Stortinget har bestemt, er kutt i utslippene i oljesektoren, at det offentlige stiller krav om nullutslipp fra alle busser, biler og andre ting som det offentlige kjøper, gjennomføring av elbilrevolusjonen fram til 2020, som vi allerede er svært godt i gang med, samarbeid med industrien om kutt og fjerning av all fyring med fossil olje – ikke bare litt av fyringen med fossil olje, som Erna Solberg lovet landsmøtet sitt. Hvis Erna Solberg mener det blir vanskelig å nå målet, har hun hastverk med å komme i gang med det som kan gjøre at vi når det målet. Etter årets trontaledebatt er det bare å konkludere med at kongen var bedre enn statsministeren. Vi trenger en statsminister som kommer tilbake og sier: Klimamålene skal nås.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-10-07:
For første gang vedstår en statsminister i trontalen at oljeøkonomien ikke kan bære det norske velferdssamfunnet. Dette er en gledelig ansats. Det kan etter Senterpartiets oppfatning være et vannskille. Derfor blir det viktig for Stortinget å gi det innhold, med en robust omstillingsstrategi for norsk næringsliv. Når veksten av menneskeskapt CO2 i atmosfæren må stoppes, må norsk produksjonsliv tilføres ny, bærekraftig verdiskapingsevne. I vår blandingsøkonomi har vi lang felles politisk tradisjon for å korrigere markedskreftene gjennom lovverk og skatte- og avgiftssystemet. Nå må Stortinget følge opp, slik at vi endrer de økonomiske stimulansene. Vi må gjennomføre ansatsene i trontalen gjennom å få en god foretaksøkonomisk lønnsomhet for dem som arbeider i de lange verdikjedene med grønt karbon. Dette er avgjørende for å realisere denne grønne næringsstrategien i praksis. Det må bli slutt i denne salen med bare å snakke om det utydelig definerte begrepet «klima». Nå må vi definere begrepet «klimanøytralitet», eksempelvis. Klimanøytralitet betyr at menneskeskapte utslipp av CO2 ikke kan være større enn den fangst av CO2 som fotosyntesen til lands og til havs står for, samt fangst og lagring av CO2 gjennom CCS-anlegg, som Mongstad skulle vært i dag. Videre må vi engasjere oss i nærings-, industri- og teknologiutvikling, i produksjon, foredling og bruk av fornybart karbon. Fornybart karbon må bli svært lønnsomt for å få til endring. Ungdom må se og erfare det sjøl i arbeidslivet. Derved gis det inspirasjon til fagutdanning, kunnskapsutvikling og ny teknologi hos dyktig ungdom. Staten har et ansvar, sammen med private, for å reise risikokapital, konsolidere nasjonalt eierskap og gjøre produksjon av grønt karbon lønnsomt – altså to hovedgrep. Først: Stortinget må kombinere CO2-avgifter på fossilt karbon med motsatt stimulans av det fornybare karbonet. Videre må staten stille til disposisjon risikokapital for nødvendig omstilling og nyskaping. Det er gjennom forslag til statsbudsjett for 2015 at regjeringa forteller hva de økonomisk mener med trontalens korte setninger. Og det er gjennom Stortingets vedtak om statsbudsjettet for 2015 at stortingsflertallet bestemmer hva som skal bli praksis for miljøengasjerte arbeidsmaur. Det blir viktig framover.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-10-07:
– Her sitter Anne Enger Lahnstein og sier at vi vil svekke de faglige rettigheter. – Det står i de økonomiske retningslinjene, statsminister. – Det er feil, det går ikke an. Dette var den velkjente replikkvekslinga mellom daværende statsminister Gro Harlem Brundtland og Senterpartiets daværende leder Anne Enger Lahnstein da partilederne møttes til avsluttende EU-debatt i NRK Fjernsynet tre dager før EU-avstemningen 28. november 1994. Vi ble ikke medlem. Nei-sida vant. Mange er takknemlige. Nå har vi et EU i krise, et EU som har en systemfeil fordi det er en økonomisk union – ikke en politisk union. ILO-sjef Guy Ryder i Genève er dypt bekymret. Han representerer den eldste FN-organisasjonen, fra 1919, og påpeker arbeidslivets betydning for et trygt samfunn. Gjennom EØS-avtalen påvirkes Norge direkte av markedskreftenes fire friheter, bl.a. fri bevegelse av arbeidskraft. Stadig flere fagfolk i arbeidslivet opplever økende usikkerhet og dårligere lønns- og arbeidsforhold. Forskjellene øker. Det heter at Forskjells-Norge er i framdrift. Det er i framdrift på bekostning av Senterpartiets Samholds-Norge. Dette blir en viktig samfunnsdebatt – en samfunnskamp, for å bruke en mild variant av Kolbergs språkbruk. Regjeringa ønsker flere midlertidige ansettelser i arbeidslivet. Flere midlertidige ansettelser er ikke det gode svaret. Senterpartiet er glad for den massive motstanden mot regjeringas forslag, men den mest utrygge og verste utviklinga i arbeidslivet skjer gjennom det store omfang av og den store veksten i antall folk som er ansatt i bemanningsselskaper. Det var det såkalte Blaalidutvalget som i NOU 1998:15 om arbeidsformidling og utleie-/innleie av arbeidskraft la fram forslag om private vikarbyråer, som egentlig var bemanningsselskaper. LO var representert i utvalget og ga klarsignal til å åpne opp for private bemanningsselskaper – og dermed for midlertidige ansettelser. Det ble henvist til EUs konkurranseregler, som slo fast hva EØS-avtalen krever. Handlingsplanen mot sosial dumping i arbeidslivet er viktig. Å slå ring om arbeidsmiljølovens vern om faste ansettelser er viktig. Men det er også viktig å få en debatt om at det er EØS-avtalen som nå avgjør – at vi har mistet den overordnede nasjonale, folkevalgte kontrollen med utviklinga av arbeidslivet i det jambyrdige, norske samfunnet. Det bør være et tankekors for representanten Kolberg og alle andre EØS-tilhengere.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-10-07:
Senterpartiet vil ta hele landet i bruk. Det betyr at vi vil ha vekst og utvikling i hele landet, ikke bare fordi det er viktig for distriktene, men fordi det er viktig for landet. Næringslivet ønsker seg bedre samferdsel, og jeg må si at det er utrolig lite raust av statsministeren å påstå at det har vært en svak satsing på infrastruktur. Men jeg vil også tolke det som et positivt tegn på hva som kommer på statsbudsjettet i morgen. I de rød-grønnes budsjettforslag for 2014 økte f.eks. jernbaneinvesteringene med rundt 60 pst. Og nå kan vi altså vente oss en mye kraftigere satsing når statsbudsjettet legges fram i morgen. Det må vi jo glede oss over. La oss håpe at gleden blir langvarig. Næringslivet er opptatt av sikkerhet i veitunnelene våre. Det var derfor bra at regjeringen i fjor høst økte bevilgningene i sin endring av statsbudsjettet for 2014. Men langt mer trist var det jo at 250 mill. kr røk ut av forhandlingene med Kristelig Folkeparti og Venstre og ytterligere 250 mill. kr i revidert statsbudsjett. Regjeringen burde ha vært opptatt av tunnelsikkerhet også når det ikke ryker ut av tunnelmunningene. Regjeringen har tydeligvis lite til overs for å skape nye arbeidsplasser i et samspill mellom private og det offentlige. Regionale utviklingsmidler får kutt og ikke ros av regjeringen. Høyres parlamentariske leder sa i går at ingen går i demonstrasjonstog for regionale utviklingsmidler. Men det betyr ikke at det ikke er viktig. Den som går med en gründer i magen, starter ikke sin karriere med å gå i demonstrasjonstog. Bedriftene som ikke er startet opp, har en langt svakere stemme enn de som er startet opp. Når næringskomiteen er på reise, får vi høre en annen historie. For eksempel kunne Moods of Norway fortelle oss hvor viktig 100 000 kr i starttilskudd var for deres suksesshistorie. Det er ut fra forretningsideen «happy clothes for happy people». Vi trenger mer av sånt, ikke mindre. Senterpartiet har en klar forventning om at lærlingtilskuddet økes i statsbudsjettet. Det er en tilbakemelding vi får fra næringslivet. På samme måte ønsker de seg tilbake til rød-grønne permitteringsregler. Et viktig bidrag til verdiskaping og et mer miljøvennlig Norge er bedre skattebetingelser for fornybar energi. Her tyder lekkasjene på at det kommer noe i morgen. Men i tillegg må man sørge for å holde trykket oppe både på nettutbygging og konsesjonsbehandling. Et levende og skapende næringsliv i hele landet er avhengig av en aktiv næringspolitikk. Formuesskatt og trylleformler for fylkesveier er ikke alene nok.
Ingunn Foss (Høyre), 2014-10-07:
Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen baserer sin politikk på tillit til enkeltmennesket, familiene, gründere og frivilligheten, økt tillit til innbyggerne og et forsterket sosialt sikkerhetsnett for dem som faller utenfor. Regjeringen leverer på våre valgkampsaker og satser mer på å skape trygge arbeidsplasser, bygge kunnskap i skolen, kvalitet og valgfrihet i helsevesenet og raskere utbygging av vei og kollektivtransport. Dette er viktige saker for Sørlandet, og det er viktige saker for hele landet. Vi senker skatter og avgifter for vanlige folk og norske bedriftseiere for å styrke konkurransekraften og skape trygge arbeidsplasser i framtida. Vi øker satsingen på forskning og innovasjon for å skape nye løsninger og det vi skal leve av i framtida. Vi bygger mer vei og bane for at vi skal komme trygt og raskt fra A til Å, og slik at varene skal komme raskere fram til kundene i Norge og i utlandet. Vi forenkler Norge slik at tid skal bli frigjort fra unødvendig byråkrati til verdiskapende arbeid. Et eksempel på dette er kravet til originalbilag for reiseregninger, som ble opphevet sommeren 2014. Den økonomiske besparelsen av dette ene tiltaket er anslått til 1,2 mrd. kr i året for næringsliv og kommuner. I tillegg kommer besparelsen for statlige virksomheter. Norge er et land med store naturgitte ressurser, store muligheter og en levestandard som er helt i verdenstoppen. Grunnlaget for vår velferd er den verdiskapingen som skjer i alle deler av landet. Selv om norsk økonomi fortsatt har høyere vekst enn de aller fleste land rundt oss, påpeker Magne Østnor, valutaanalytiker i DNB Markets, at veksten er på vei ned i Norge, mens den er på vei opp i mange andre land. «Norge har aldri tidligere hatt en så sterk forverring av konkurranseevnen som i årene etter 2005», sier sjeføkonom Steinar Juel i Nordea. Timelønnssatsene i industrien har økt fra vel 20 pst. over snittet for våre handelspartnere i EU til nær 70 pst. over snittet. I forhold til nivået i Sverige og Danmark er norske timelønnskostnader 30–40 pst. høyere, mens de er 50–70 pst. høyere enn i Frankrike og Tyskland og to og en halv gang over nivået i Storbritannia. For at vi i framtida skal ha trygghet for vår velferd, er det helt nødvendig å vri pengebruken i retning av investeringer i kunnskap og infrastruktur samt vekstfremmende skatteletter som kan sikre den norske konkurransekraften i framtida. Vi er godt i gang med å innfri våre valgløfter, løse viktige samfunnsoppgaver og ruste Norge for framtida.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-07:
Arbeidslinjen står meget sterkt for Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen. Dette gjenspeiler seg ikke bare i den daglige politikken som regjeringen fører, men også i budsjettet som snart legges fram, blir det tatt flere grep for å vise at det skal lønne seg å jobbe. Gahr Støre nevnte i sitt innlegg i går at skatteletter fører til mindre velferd og til mer avhengighet av oljepenger. Nei, skatteletter vil gi mer velferd og vil gjøre oss mindre avhengige av oljen. Reduksjon av skatter og avgifter vil styrke norsk næringsliv, noe som igjen vil styrke arbeidsplassene. Det er verdiskapingen vi lever av, ikke av oljen. Endringene som nå gjøres i arbeidsmiljøloven, vil også få stor og viktig betydning for både sysselsetting og arbeidsplasser. Muligheten for å kunne arbeide mer overtid i kortere perioder er viktig for nyetablerte virksomheter, det er viktig for å kunne ta unna sesongsvingninger og ikke minst for å kunne fullføre store oppdrag innen korte tidsfrister. Det er ikke snakk om en permanent ordning med mer overtid – det er kun snakk om kortere perioder. Det totale antall timer overtid i løpet av hele året ligger fast. Økt mulighet til midlertidig ansettelse vil også bidra til at flere kommer i arbeid. Alternativet for dem som er midlertidig ansatt, er ikke nødvendigvis en fast jobb, det er ingen jobb. Fagbevegelsen har vært og vil sikkert fortsette å være meget kritisk til og bekymret for de endringer som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen ønsker å gjøre med arbeidsmiljøloven. Jeg deler ikke denne kritikken og bekymringen. Arbeidstakerne har ingenting å frykte. Men jeg skal gi fagbevegelsen litt rett, for det er faktisk en gruppe, hvis jeg kan kalle det det, som vil lide med de foreslåtte endringene. Men denne «gruppen» er ikke organisert, og det kommer den heller aldri til å bli. Nå snakker jeg om endringer i beregningsbrøken vedrørende beredskapsvakt. For den som vil tape på det, er ikke arbeidstakerne, men ulven. Det er nemlig ikke slik at ulven kun er sulten på dagtid når Fylkesmannen har kontortid. Ulven vil også ha en god lammestek som et aftensmåltid og gjerne også litt nattmat senere. Beitenæringen i Hedmark har faktisk påpekt at det er vanskelig å få fellingstillatelse raskt nok sent på kvelden. For Fylkesmannen er dette et kapasitetsspørsmål og et økonomisk spørsmål. Men med de endringer som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen nå legger opp til, vil det bli enklere for Fylkesmannens miljøvernavdeling å kunne få raskere fellingstillatelse utenfor ordinær åpningstid. Dette er en endring som kommer til å bli meget godt mottatt i rovdyr- og landbruksfylket Hedmark.