Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-02-02:
Det er flott med en debatt om nordområdene. La meg starte med å gi honnør til representanten Kristiansen for at han setter det på dagsordenen. La meg også innledningsvis gi honnør til utenriksministeren fordi han har etablert begrepet «High North – low tension», noe jeg synes er positivt. Men i en slik debatt synes i hvert fall jeg at noe av det viktigste å snakke om er de som bor i landsdelen, og deres engasjement og muligheter til å være med og utforme sin egen framtid. Man kan si mye rart om nordlendinger, men de er mye enklere å spille med enn å spille imot. Jeg tenker at når vi skal diskutere, er vi nødt til å ha med oss det faktumet. Jeg tror at grunnen til at fraflyttingen ikke er større, er, for å bruke det begrepet, nettopp evnen til å «stå han av»: Selv når ting er på sitt vanskeligste, ser nordlendingene lyset i tunnelen – uansett hvor mørk den er, og hvor lang den er. Jeg tror det handler om evnen til å se og ta i bruk landsdelen, og det ønsker de å være med på. Og så lenge man involverer dem, vil de garantert stille opp og bidra etter aller beste evne. Hvis man så flytter perspektivet litt og tenker på hva nordområdene er, mener i hvert fall jeg og Fremskrittspartiet at noe av det viktigste er den geopolitiske beliggenheten, fordi den er interessant, den er attraktiv, og den påvirker i stor, stor grad hvordan vi som nasjon har det – ikke minst i forhold til de ressursene som fins. Avveining mellom ressursutnyttelse og vern er også kjempeviktig i denne sammenhengen, og, som utenriksministeren og representanten Kristiansen var inne på, påvirker utviklingen av andre lands strategier til de grader også vår. Her tror jeg at utenriksministeren og Utenriksdepartementet har valgt en fornuftig løsning ved å se hva andre land gjør og i stor grad prøve å påvirke ulike nasjonale strategier, slik at de blir mest mulig sammenfallende med våre. Det er klart at desto mer felles interesser, desto enklere er det å få gjennomslag for det som vi ønsker oss. Men i dette ligger det andre elementer som er viktige. Ett av dem er utvilsomt suverenitetshevdelse. Hvis vi skal være, skal vi kalle det, en stormakt i nord sammen med andre store naboer, er vi nødt til å vise at vi mener noe med det. Da må vi på en måte ta landsdelen, havområdene og ressursene i bruk, og vi må vise at vi er villig til å stå oppreist og faktisk vise muskler hvis det trengs når det gjelder fiskerioppsyn og andre forhold som kan true suvereniteten vår. Vi er medlem av NATO. Det betyr at Norge er yttergrensen for NATOs område, og i så måte utfordrer det oss militærfaglig også mot vår nabo i øst. Derfor mener i hvert fall jeg at det å ha en god dialog og et godt forhold til Russland utvilsomt vil være med på å styrke våre egne interesser. Det er bra at det fins mange ulike fora, for jeg tror at den beste premissen for å opprettholde fred og fokus er samarbeid. Samarbeid gir som regel mye bedre løsninger enn det et direktiv gjør. I så måte er det bra å ha gode partnere. Og at vi har blikket festet mot det Danmark og Grønland gjør, det Canada gjør, det Russland og det USA gjør, er viktig for oss, fordi alle de er interessenter i det samme området. Så jeg tror at mulighetene ligger der. Jeg oppfatter heller ikke at representanten Ivar Kristiansen er ekstremt uenig i Regjeringens politikk på dette området. Jeg oppfatter det mer slik at han ønsker en tydeliggjøring av hva vi faktisk mener med det. Så det å skape en uenighet om fokuset, syns jeg ikke tjener nordområdene, og da tjener det heller ikke debatten rundt det. På en av mine rundreiser i Finnmark lærte jeg et begrep som jeg syns er flott. Jeg traff folk som pratet om Tjukk-Norge – altså fra Trøndelag og sørover, der Norge er på sitt bredeste. Det de sa til meg, var at problemet var at folk som bor i Tjukk-Norge, ser sørover når de ser muligheter. De er som regel EU-orientert, og markedene ligger i sør – men som en konsekvens av det vender de ryggen til oss, sa de. De hadde egentlig et godt poeng her med nettopp den påpekningen. Det er mulig at det sies på en banal måte, men det sies veldig lettfattelig, og derfor tror jeg at det er veldig bra at man av og til snur blikket, fester blikket nordover og ser på de mulighetene man har der, og faktisk fokuserer på dem. Det er jo også sånn at når man skal gjennomføre egne planer og egne visjoner, må man ha budsjetter. Jeg skal ikke ta noen lang budsjettdebatt med forrige taler her om rammevilkår og økonomiske forutsetninger, men selv dagens regjering har vel også lyst til å gjøre mer enn den har gjort så langt. Man har budsjetter som ikke til enhver tid, etter mitt skjønn i hvert fall, har store nok rammer til å gjøre alt man ønsker seg. Vi kunne ha diskutert seilingsdøgn, og vi kunne ha diskutert andre ting. Jeg ønsker ikke å gå inn på et slikt detaljnivå, men det er noe med det at når man har en visjon, må det være et samforhold mellom de visjonene man har, og evnen til å gjennomføre dem.