Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-23:
Dette forslaget tar utgangspunkt i at det skulle være et stort problem at det er mange barn som er mer enn 47,5 timer i barnehagen per uke, men det finnes ingen dekning for å si at det er dagens virkelighet. Vi har nylig hatt en barnetilsynsundersøkelse som viser at omtrent 85 pst. av barna har rett til en heltidsplass – foreldrene betaler for en heltidsplass – og det er altså en oppholdstid på 41 timer eller mer per uke. Men det er i underkant av 20 pst. som benytter hele den plassen de betaler for. Det er i underkant av 20 pst. av barna som er i barnehagen 41 timer eller mer. Så har vi ikke differensierte tall som viser hvor mange som er hele oppholdstiden ut, men det vil være et veldig lite mindretall av dagens barnehagebarn, og antagelig finnes det en god grunn i hvert enkelt av de tilfellene. Dette forslaget er altså et forslag om å regulere et problem som i veldig liten grad fins. Når man først skulle gjøre det, må jeg si at jeg er veldig overrasket over at Kristelig Folkeparti vil legge en standard på 47,5 timer. Jeg tror at det veldig fort kunne føre til det motsatte av det som er forslagsstillernes intensjon, og at mange ville tenke at det er en anbefalt oppholdstid fra Stortingets side, hvis man setter en sånn type grense. Det er altså det motsatte av det de fleste småbarnsforeldre i dag bestreber seg på, nemlig å finne en god balansegang mellom tiden i barnehagen og den tiden man selv er sammen med barna sine. Det store flertallet av barnehagebarn, ca. 70 pst., oppholder seg i barnehagen mellom 25 og 40 timer, og gjennomsnittlig oppholdstid per uke er 35 timer. Vi vet også at det er litt fleksibilitet i åpningstidene, men det er ikke mange barnehager i Norge som har stor grad av fleksibilitet her. Det er sånn at 60 pst. av norske barnehager har en åpningstid på mellom ni og ti timer per dag, 28 pst. har mellom ti og elleve timer per dag, og 1 pst. av barnehagene har en åpningstid på mer enn elleve timer per dag. Jeg stiller meg uforstående til at forslagsstillerne vil mene at siden vi nå har full barnehagedekning og det kan bli konkurranse mellom barnehager – ulike private barnehager og offentlige barnehager – for å tiltrekke seg foreldre, skulle det være et vesentlig konkurransefortrinn for foreldrene at barna kan være i barnehagen lengst mulig. Det er ingenting av det vi vet om foreldres bruk av barnehager i dag, som tilsier at det er noe de først og fremst vil etterspørre. Tvert imot er jeg overbevist om at det foreldre først og fremst vil etterspørre, er kvalitet og innhold i det barnehagetilbudet de får. Og virkeligheten har blitt helt annerledes. For for få år siden var det sånn at mange stæsjet opp sine søte små og gikk fra barnehage til barnehage for å se om det var noen som ville ha akkurat deres lille øyesten, og man håpet i det lengste å få en av de få plassene som var ledige. I dag intervjues lederen i barnehagen om hva slags tilbud man har, og hvilke pedagogiske prinsipper man legger til grunn. Det er bra. Jeg tror at diskusjonen videre framover først og fremst kommer til å dreie seg om innholdet og kvaliteten i barnehagen. Så er jeg også ganske overrasket over innfallsvinkelen til forslagsstillerne; de sammenligner et opphold i barnehagen med en arbeidstid for voksne. Vi ser ikke på barnehagen som et oppbevaringssted eller noe som kan sammenlignes med barnearbeid. Vi ser på barnehagen som et godt pedagogisk tilbud, som vi hele veien må strebe etter skal bli bedre. Det er veldig merkelig å sammenligne de retningslinjene man har i arbeidslivet, og den oppholdstiden man skal ha i barnehagen. Jeg tror det hadde kommet opp veldig merkelige problemstillinger, som forslagsstillerne umulig kan ha tenkt igjennom, dersom man faktisk skulle vedta en oppholdstid på 47,5 timer i uka som makstid per i dag. For noen av de få tilfellene der dette kan være aktuelt, kan f.eks. være om man plutselig har blitt enslig, der en i en periode må springe fletta av seg for å få virkeligheten til å henge sammen mens man prøver å finne ut av hvordan man skal bo og jobbe for å klare å være alene med et barn. Hva gjør Kristelig Folkeparti da? Sender ungen ut? De alternativene en enslig forsørger i en sånn situasjon ville ha, ville antagelig være langt mer krevende og usikre for det barnet det gjelder enn det å være en halvtime eller to lenger i barnehagen i en begrenset periode.