Martin Engeset (Høyre), 2008-05-23:
Varsling av kritikkverdige forhold har gjennom de siste år fått en stadig større aktualitet - gjennom konkrete og alvorlige saker som har vekket nasjonal oppsikt og oppmerksomhet, både i privat og i offentlig sektor. Lenge har vi nok i Norge dullet oss inn i en forestilling om at offentlig sektor er uskyldsren og hvit, at her går alt riktig for seg. Det har vært en meget naiv forestilling. Ingen må innbille seg at mangel på avsløringer og skandaler betyr at det bare er rent mel i den kommunale eller offentlige posen. Det er viktig å huske på at alle skandaløse forhold er utenkelige over alt, unntatt der hvor de sist ble avslørt. Ikke minst har vi sett flere eksempler på kommunale skandaler hvor flere hundre kommunale millioner, eller skattebetalernes penger, er rotet bort eller svindlet bort. Det er nok å nevne vannverksskandalen på Romerike, Undervisningsbygg i Oslo og den såkalte Terra-skandalen. Ofte er det en oppegående og gravende presse som avslører kritikkverdige forhold, ofte etter tips fra ansatte. På mange måter kan man derfor si at offentlig sektor har mistet dyden. Og jeg er overbevist om at flere store skandaler vil bli avslørt i årene som kommer. I begynnelsen av mai hadde jeg gleden av å være til stede på utdelingen av Fritt Ords ærespris. Den gikk til den etter hvert landskjente varsleren Per-Yngve Monsen, som varslet om alvorlig kriminalitet og korrupsjon i det private selskapet Siemens, som lurte til seg et betydelig antall millioner kroner de aldri skulle hatt. Monsens historie var meget sterk og tankevekkende, og forteller med all mulig tydelighet hvor viktig det er med et ytterligere styrket rettsvern for varslere. Det er i dette perspektivet jeg har lyst til å gi stor honnør til Venstre, som fremmet det forslaget vi nå har til behandling. Det eneste jeg vil beklage, er at det ikke var jeg selv som på vegne av Høyre tok dette initiativet. Det at jeg fikk gleden av å være saksordfører for saken, var en liten trøst - for egen del. Det er en enstemmig komite som viser til at de nye varslerbestemmelsene i arbeidsmiljøloven som trådte i kraft 1. januar 2007, har gitt et bedre varslervern, og at dette var et godt skritt i riktig retning. Under Stortingets behandling den gang - som nå - var det imidlertid uenighet om hvorvidt den rettslige styrkingen av varslerne gikk langt nok. Jeg skal ikke invitere til noen omkamp om dette temaet nå, men bare understreke så sterkt jeg kan, at varslere spiller en viktig demokratisk rolle i dagens samfunn ved å avdekke kritikkverdige og ulovlige forhold i en virksomhet. Det må derfor legges best mulig til rette for at kritikkverdige forhold kan komme frem og bringes til opphør. Og det må bli en del av bedrifts- og organisasjonskulturen både i offentlig og privat virksomhet at varsling er både lovlig og ønskelig. Med kritikkverdige forhold menes ikke bare kriminelle forhold, men også mislighold av andre lovbestemte påbud eller forbud, brudd med virksomhetens etiske retningslinjer samt alminnelige etiske standarder som det er bred tilslutning til i samfunnet. Men samtidig må det være slik at jo større interesse ytringen har for allmennheten, eller jo alvorligere forhold man ønsker å melde fra om, jo mer berettiget er varslingen. Selv om Venstres forslag om å opprette en varslerenhet i Arbeidstilsynet ikke får flertall her i dag, oppfatter jeg ikke saken som tapt. Dette fordi jeg opplever at flertallet ikke er uvillig til å se seriøst på muligheten til ytterligere styrking av både det rettslige og praktiske vernet for varslere. Flertallet peker imidlertid på at de mener tidspunktet er feil, at det er for tidlig sett i lys av når det nye lovverket kom på plass. Det har jeg respekt for. Det er etter Høyres vurdering ønskelig å gi de ulike partene i en varslingssak større klarhet og forutberegnelighet enn i dag når det gjelder ytringsfrihetens grenser. Det er i dag en rekke faktorer som begrenser mulighetene og motet til å varsle. Jeg nevner: de ansattes frykt for gjengjeldelse, på tross av et rettslig vern, fra arbeidsgiver, ledelse eller kolleger, og forventninger eller oppfatninger om arbeidstakernes lojalitet til sin arbeidsgiver. Disse lojalitetskravene går ofte langt lenger enn de kravene som følger av den rettslige lojalitetsplikten. En del arbeidstakere vet heller ikke når de kan eller skal si ifra, eller til hvem. Det er ofte en betydelig personlig belastning å varsle. Derfor håper jeg i hvert fall at vi senere hen kan få en sak hvor vi ser på mulighetene for også praktisk å legge mer til rette for varslere. Helt til slutt vil jeg ta opp det mindretallsforslaget som fremgår av innstillingen, fra Høyre og Venstre.