Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
I likhet med alle kolleger vil jeg takke representanten Høybråten for å ha tatt opp denne interpellasjonen. SV har alltid vært opptatt av sikkerheten rundt vår oljevirksomhet. Før en av de første store ulykkene kom, stilte en av SVs representanter spørsmål om sikkerheten rundt dette i Stortinget og fikk den gang til svar at det var omtrent like sannsynlig som, når hvert tiende barn er kineser, at en norsk kvinne skulle føde en kineser når hun skulle ha sitt tiende barn; det burde hun ikke være bekymret for. Det var dessverre ikke mange dager etterpå at det var store overskrifter i avisen. «En kineser er født», sto det. Bravo-utblåsingen var et faktum. Den gangen ble vi også forsikret om at alt var i orden. Derfor håper jeg at det kan komme noe positivt ut av denne forferdelige ulykken og utblåsingen. Det er vårt ansvar politisk å sikre at den virksomheten som foregår, foregår i rammer der risikoen er minimal, fordi farligheten er så stor knyttet til ulykker av det omfang vi nå har sett. Det bør også alle partier merke seg nå. Vi trenger faktisk en meget sterk motkompetanse og en kompetanse og en ekspertise når det gjelder sikkerhet og drift av disse anleggene. Fremskrittspartiet, f.eks., har i flere år ønsket å kutte i Petroleumstilsynet. Jeg mener at nå må det bli slutt på slike tanker. Vi er nødt til å ha et sterkere tilsyn for å kunne gi også oss som politikere nok råd og nok ekspertise til å kunne ha på plass ordentlige og sikre nok rutiner for dette. Det er svært lønnsomt å drive med olje- og gassvirksomhet. Derfor er det svært sterke økonomiske interesser som alltid vil presse grensene, ikke fordi de nødvendigvis er umoralske, men fordi det er stor lønnsomhet i det. Jeg tilhører dem som mener at makta til noen av disse økonomiske interessene i dag er for stor. Den er så stor at en forsøker med mange midler å presse fram beslutninger som jeg ut fra mitt beste skjønn mener er farlige og er å ta en risiko med store områder som vi ikke skal ta. BP sa før ulykken skjedde, at dette ikke kunne skje. De mente sjøl at de hadde kunnskap om risiko og farlighet, og at de hadde teknologi som gjorde at dette ikke kunne skje. Derfor er jeg ikke overrasket over at Statoil i lignende søknader på et tidspunkt rett før jul mener de kan slå fast det samme. At de i dag fortsetter å uttrykke seg som om de mener det samme, er ikke overraskende, men det er ikke særlig betryggende. Jeg er ikke særlig betrygget av den type uttalelser fra store, mektige aktører i dette området, hvor det er så uhyre viktig at man faktisk erkjenner den risikoen som er til stede. Derfor er jeg glad for at Petroleumstilsynet er så nyansert som det er i sin tilnærming til saken. Det har ikke vært så mye diskutert her, men i USA diskuterer man veldig hvem det er som skal betale regningen. Det tror jeg også vi må ta diskusjoner rundt, slik at regningen, hvis noe galt skjer, blir plassert på riktig sted. I Petroleumstilsynet – jeg tror det er der jeg har hørt dette – sier de: Hvis du tror sikkerhet er kostbart, prøv en ulykke! Ulykker er forferdelig kostbart, spesielt i disse bransjene. Så vil jeg bruke de siste sekundene jeg har til rådighet, til også å si litt om arbeidsmiljø knyttet til sikkerhetsspørsmål på sokkelen. Det er meget viktig. Vi har høye krav til arbeidsmiljø i disse bransjene, nettopp fordi arbeidsmiljøet er så nært knyttet til sikkerhetsarbeidet på sokkelen og til disse operasjonene, der alt må foregå riktig, og der den minste feil som vi andre kan gjøre i andre arbeidsforhold, innenfor disse områdene kan få den type katastrofale følger som det får. Derfor er det også grunn til å gå igjennom arbeidsmiljøspørsmål knyttet til dette.