Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-12-14:
På vegne av elever, foreldre, studenter – ja alle som på en eller annen måte er opptatt av utdanning og fostring – har Senterpartiet store ambisjoner. Høsten har vært veldig kort, men allikevel bærer resultatet preg av at denne regjeringa har en annen agenda og andre prioriteringer enn den foregående regjeringa. Etter flere år med økonomisk sultefôring av kommunene og press i retning av konkurranseutsetting og privatisering av sentrale velferdstilbud som skole og omsorg, vil denne regjeringa prioritere satsing på fellesskapet og lokal velferd. Det er derfor en markant bedring av kommunenes økonomi, og det har vært en hovedprioritering i dette budsjettet. Vi vil gi alle barn og unge de beste muligheter for videre utdanning og arbeidsliv gjennom en helhetlig 13-årig grunnopplæring. For å få det til er det nødvendig at skoleeiere, kommuner og fylkeskommuner settes økonomisk i stand til å gi alle elever ei god opplæring. Som kjent styrkes kommunenes inntekter med 5,7 milliarder kr i 2006. Jeg har hørt kommunepolitikere som uttrykker at det er altfor lite, og at det ikke blir noen utvidelse av ulike kommunale tilbud. De hevder at det f.eks. ikke blir flere lærere i skolen. Men jeg registrerer også rapporter fra kommuner der lokalpolitikerne puster letta ut og kan avblåse ytterligere kutt på skolebudsjettet. Jeg erkjenner at «årets julegave» til skoleeierne ikke er nok. Men dette er første ledd i en flerårig opptrappingsplan for å skape bedre balanse mellom oppgaver og inntekter i kommunesektoren. Den faktiske konsekvensen av dette budsjettet er at mange kommuner allerede nå får økonomisk mulighet til å utvikle en god skole, både når det gjelder innhold og fysisk arbeidsmiljø. Etter flere år med nedlegging av skoler, reduksjon i lærerstillinger, delingstimer og bruk av vikarer gis nå kommunene en faktisk mulighet til å snu en negativ utvikling og isteden ansette flere lærere og innfri elevenes rett til tilpassa opplæring. La meg også understreke at flertallsregjeringa vil videreføre og forsterke hovedlinjene i Kunnskapsløftet. Det skal satses på høy kvalitet gjennom hele opplæringen, økt tilrettelegging for hver elev, læreplaner med tydelige læringsmål, større metodefrihet i undervisningen og satsing på etterutdanning av lærere, skoleledere og instruktører. Det er viktig å sette lærere i best mulig stand til å formidle kunnskap og ferdigheter. Fordi flertallsregjeringa har ønsket å styrke dette området, vil jeg spesielt nevne Landslaget For Norskundervisning. Det er en nasjonal, idealistisk organisasjon som utvikler kompetansen for norsklærere. LNU sikrer faglig høy kompetanse i faget, gir ut tidsskrift og fagbøker, og de arrangerer kurs og konferanser. Arbeidet drives uten statlig støtte. Flertallet i komiteen ønsker å støtte disse og bevilger midler til det. Et annet viktig prosjekt er verdiprosjektet «Skal – skal ikke». Prosjektet er satt i gang etter initiativ fra Kristent Pedagogisk Forbund. Det har pågått i tre år og har fått svært gode tilbakemeldinger, bl.a. i en evaluering fra Norsk Institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring. Dette videreføres. Skolemiljøet er avgjørende for elevenes læringsutbytte, helse og trivsel. Det er derfor tilfredsstillende at investeringsrammen økes for ordninger med rentekompensasjon for opprustning av skolebygg med 1 milliard kr, slik at det nå blir 3 milliarder kr for 2006. Det vil gi flere kommuner muligheten til å iverksette nødvendige forbedringer av elevenes læringsmiljø. Det er viktig å ha en god offentlig skole. Flertallsregjeringen ønsker å skape en moderne og mangfoldig fellesskole der elever med ulik bakgrunn møtes. Å gi barn og unge mer kunnskap og tilpassa opplæring innenfor rammen av et fellesskap er et viktig mål for de tre partiene. Som kjent er det varsla ei endring av friskoleloven for å stramme inn utbredelsen av frittstående skoler som ikke representerer et innholdsmessig alternativ til den offentlige skolen. Og altså: I går ble det bestemt midlertidig frys. I dag registrerer jeg gledelig støtte på lederplass i Aftenposten. For at alle skal ha lik rett til utdanning uavhengig av økonomisk og sosial situasjon, forutsettes bl.a. god studiefinansiering, tilgang på studentboliger og andre velferdsordninger, som f.eks. studentbarnehager. Flertallet plusser på 10 mill. kr på dette området, et ønske som også studentorganisasjonene har slutta seg helhjerta til. Så litt om høgskoler. De ligger spredt rundt i landet vårt og gir svært nødvendige tilbud, slik at ulike deler av landet skal få høyt kvalifisert arbeidskraft både tilpassa lokalt næringsliv og offentlig sektor. Desentralisert undervisning er av stor betydning. Regjeringa prioriterte derfor å styrke tilskuddet til desentraliserte statlige høgskoletilbud. Dette er et tilskudd som ble sterkt redusert på inneværende års budsjett. I forslaget til budsjett fra Bondevik II ble det også foreslått noen strukturtiltak som bl.a. innebar nedlegging av enkelte studiesteder og noen fagområder. Dette er nå forsøkt retta opp ved at tilskudd til Høgskolen i Hedmark og Høgskolen i Sogn og Fjordane er økt, slik at tilbudene ved studiestedene Evenstad og Sandane kan videreføres. I Norge er vi svært bekymra for at for få utdanner seg innen realfag. Det er nevnt av flere tidligere i dag også. Vi har for få ingeniører. Det er naturligvis mange årsaker til dette. For andre år på rad var det foreslått å flytte 20 studentplasser i ingeniørfag fra Gjøvik. Stortingsflertallet ville ikke det ved forrige budsjett og heller ikke denne gangen. Vi vil avvente en evaluering på dette feltet. Det er viktig at regionenes behov for kompetanse reflekteres i fordeling av studietilbud. La meg gå litt videre når det gjelder Gjøvik. Denne regionen har 8 000 arbeidsplasser knyttet til ingeniørrelaterte industrier og er en av Norges tetteste industriregioner. Vi snakker om Raufoss/Moelven-området. En reduksjon av antall studieplasser innen tekniske fag vil på sikt få konsekvenser for rekrutteringen og forskningsaktiviteten rundt dette industrimiljøet. Det er en kjensgjerning at Høgskolen i Gjøvik over flere år har tilpassa den teknologiske utdanningen etter industriens ønsker. Dette har igjen betydd en vridning fra tradisjonell ingeniørutdanning til andre typer teknologisk utdanning. Som en kuriositet kan kanskje nevnes at NTNU har et ønske om å flytte masteretterutdanningen innen spesifikke ingeniørfag fra Trondheim til Høgskolen i Gjøvik allerede i 2006 for å få en nærmere tilknytning til industrien. I tillegg til annen satsing på dette området viser dette hvor sentralt Gjøvik-regionen oppfattes som av de ledende forskningsmiljøene. Det vil være helt ødeleggende om den lokale utdanningen parallelt bygges ned. Samfunnet er i rask endring på mange måter, og det er viktig at det legges til rette for satsing på kompetanseutvikling i arbeidslivet. Denne regjeringa gjør det. Vi mener mulighet til etter- og videreutdanning er nødvendig for den enkelte og for arbeidsplassene. Regjeringas budsjettforslag innebærer økt satsing på kompetanseutvikling for voksne, spesielt tilbud om opplæring i arbeidslivet. Ifølge leseundersøkelsen ALL – en kartlegging av voksnes lese- og mestringsevne – har vi i Norge i dag 400 000 voksne med manglende basiskompetanse innen lesing, skriving, regning og digitale ferdigheter. 400 000 er et høyt tall. Det er derfor av stor betydning at bevilgningen til Program for basiskompetanse i arbeidslivet økes. På den måten kan flere voksne få styrket sin basiskompetanse og dermed mulighet til å mestre krav og omstilling i arbeids- og samfunnslivet. Dette vil være et viktig virkemiddel for å utvikle Norge til en ledende kunnskapsnasjon. Og det har ikke minst med den enkeltes verdighet å gjøre. Vi trenger alle å lykkes på noen områder. Flertallsregjeringen vil sikre at Den norske kirke fortsatt kan være en åpen og inkluderende folkekirke, og det er veldig bra. Så kommer det jo nå en stor og viktig debatt om forholdet mellom stat og kirke på bakgrunn av innstillingen fra Stat – kirke-utvalget. Den blir kjent i slutten av januar, og temaet krever en stor og viktig debatt. Det vil si, debatten er allerede i gang, men vi må ta oss tid til å gjennomføre den ordentlig. Kirken står også overfor andre ulike utfordringer, men dette vil vi komme tilbake til ved en seinere anledning. Det gjelder bl.a. økonomi, som er en stor sak også når det gjelder Kirken.