Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-05-06:
Norge må ha bedrifter som lykkes i den internasjonale konkurransen, for å sikre verdiskaping og dermed vår felles framtidige velferd. Gode vilkår kommer ikke av seg selv. Det kreves satsing og politisk vilje til fornyelse og konsentrert innsats. For å skape sikre arbeidsplasser er det avgjørende med generelt gode rammevilkår for alle deler av næringslivet og dernest en målrettet innsats for å sikre underveksten av ufødte bedrifter og utvikling av flere og bedre kunnskapsbedrifter. Det er det Norge skal leve av i framtiden. Derfor må det offentlige virkemiddelapparatet rettes mye sterkere inn mot innovasjon, omstilling og nyskaping. Vi må slippe kreativiteten og skaperkraften løs. Vi må satse på gründere og entreprenører, og det må bli mindre regelverk og regulering. Det kom dessverre en skuffende nyhetsmelding i dag. Det ble sagt at entreprenørskapet i Norge er på hell. Bare 6,5 pst. av den voksne befolkningen mellom 18 og 64 år var involvert i gründervirksomhet i fjor. Andelen er den laveste siden 2000, og det er en alarmerende trend som vi alle har et ansvar for å ta tak i, både statsråden og vi som sitter på Stortinget. Jeg deler noen av de innvendingene mot dagens system som framgår i representantforslaget fra Fremskrittspartiet. Venstre, og jeg, mener at det kan være en tanke å dele opp Innovasjon Norge i to ulike enheter, en enhet som er målrettet for mer distriktsrettede virkemiddel, med den hovedhensikt å sikre bosetting og verdiskaping der det er spesielle behov for det, og en enhet som er målrettet for å sikre innovasjon og bedriftsutvikling, uten hensyn til geografi, bransje, kjønn o.l. På den måten vil man etter mitt syn kunne optimalisere hensynet til distriktspolitikken på den ene siden og hensynet til innovasjon og næringsutvikling på den andre siden. Jeg har lyst til å understreke at vi har behov for særlig distriktsrettede virkemidler, som fortsatt skal være grunnlag for stimulans og verdiskaping rundt om i distriktene. Jeg vil imidlertid understreke at det jeg her sier, ikke er noen kritikk mot Innovasjon Norge slik det fungerer i dag, men en erkjennelse av at tidene forandrer seg, og at virkemidlene bør endres i takt med tiden. Om 15 år kommer Norge til å være et gjennomutdannet samfunn. 80 pst. av oss vil ha høyere utdanning. Det vil medføre at de aller fleste vil etterspørre arbeidsoppgaver som oppleves som relevante. Skillet mellom arbeid og fritid, mellom arbeidsplass og hjem vil bli mer og mer visket ut. Enten vi liker det eller ikke, vil arbeidslivet bli mer fleksibelt. Vi vil skifte jobb oftere, og mange kommer til å velge frihet til å gå rett i markedet med sin kunnskap, ikke omveien via en arbeidsgiver. Det er en utvikling som Venstre mer enn gjerne ønsker velkommen, men også en utvikling som gjør at kunstige skiller i Innovasjon Norges virkemidler mellom geografi, bransje og kjønn ikke føles spesielt hensiktsmessig eller framtidsrettet. Jeg påberoper meg ikke at de tankene jeg kommer med, er altfor godt gjennomtenkt, men jeg håper at de kan bli tatt med i en videre vurdering når det gjelder Innovasjon Norges virksomhet. Jeg uttrykker derfor en smule ydmykhet rundt det jeg sier, men jeg håper som sagt at dette kan være grunnlag for en nærmere vurdering. Derfor håper jeg at Regjeringen - når den omsider får lagt fram sin bebudede handlingsplan - får en helhetlig innovasjonspolitikk, og også gjør en grundig vurdering av om ikke tiden er moden for en slik todeling av Innovasjon Norge som Venstre her tar til orde for. Jeg vil til slutt bare få understreke det som flere har vært inne på, nemlig at vi har behov for et effektivt, distriktsrettet apparat som tar hensyn til de spesielle utfordringene vi har, i en tid med veldig sterk sentralisering. Vi må ha et offentlig virkemiddelapparat som prøver å legge til rette for utvikling over hele landet. Venstre stemmer imot Fremskrittspartiets forslag.