Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2004-01-29:
Utenriksministerens redegjørelse på tirsdag om norsk utenrikspolitikk gav inntrykk av at Norge er en stormakt, selv om folketallet ikke er større enn en bydel i en større by i verden. Våre økonomiske bidrag til alle gode formål utenfor våre grenser tyder også på dette, og vi er blant de fem beste i verden i så måte. Utenriksministeren sa bl.a. at vi har plikt til å sørge for at «andre mennesker får et tryggere og mer verdig liv». Det burde kanskje også gjelde våre eldre og syke her hjemme. Når ti nye land tiltrer EU og EØS fra 1. mai, vil Norges bidrag til disse utgjøre 1,8 milliarder kr årlig, og det er viktig at vi er med og påvirker på hvilken måte disse pengene brukes. Dette kommer vi inn på i neste sak. Når det gjelder EU-utvidelsen, skal jeg ikke starte en EU-debatt, men minne om at vi er drøyt 4,5 millioner mennesker i forhold til 450 millioner i EU, og jeg er ikke sikker på at Norge vil ha noen avgjørende innflytelse enten det gjelder EØS eller EU. Når det gjelder NATO, er jeg enig med utenriksministeren i at det er viktig å beholde det grunnleggende verdifellesskap over Atlanteren med våre venner. Her vil etter min mening en egen EU-styrke være en avsporing og en pulverisering av ansvaret for vår sikkerhet. De samme mannskapene måtte også bli benyttet både i NATO og EU. Når det gjelder konfliktområder i verden, nevnte utenriksministeren noen områder. Han nevnte Israels rett til selvforsvar, men mente de måtte avstå fra maktbruk. For å hindre det har Israel opprettet et sikkerhetsgjerde, og så kritiseres også dette. Det er sannelig ikke lett. Jeg frykter at det sprer seg en bølge av antisemittisme i Europa, noe som vi også så før annen verdenskrig, og er noe vi alle må ta avstand fra. Norge er en betydelig bidragsyter til palestinske myndigheter. Og mange her hjemme spør seg om hvor pengene blir av. Det ser ut til at myndighetene likevel ikke har kontroll over situasjonen. Kanskje en FN-styrke ville bidratt til å hindre at terroristene har fritt spillerom. Norge må ikke bidra til å tvinge Israel til å åpne sine grenser for terrorister. Vi må huske på at dette er et land på størrelse med et norsk fylke, som trues av utslettelse av sine arabiske naboer. Ellers var utenriksministeren uklar i sin redegjørelse når han på den ene siden sa at situasjonen i Irak og Afghanistan er avhengig av fred i Midtøsten, og deretter sa at framgang på andre områder ikke er avhengig av at konflikten mellom israelere og palestinere er løst. Når det gjelder opprenskning av forurensning langs Kolakysten, er Norge en stor bidragsyter, men Russland burde med sine 145,5 millioner mennesker kanskje også bidratt mer. Så til mange land i Afrika som ønsker å selge sine jordbruksprodukter, men der Norge sier: Nei takk, vi vil heller kjøpe oss avlat. Dette gjelder for øvrig også vår holdning til mange konfliktområder. Til slutt, for å summere redegjørelsen til utenriksministeren: Det var etter mitt skjønn mange ord, men lite innhold. Det var lite om korrupsjon og krav til mottakere av norsk støtte, lite om land som er undertrykkere av menneskerettigheter, lite om krav til land som mottar u-hjelp, lite om krav til palestinerne ved mottak av støtte, ingenting om avvæpning av krigsherrer og terrorister, ingenting om atomvåpen som kan komme i hendene på terrorister. Listen kan gjøres lang, men jeg stopper her.