Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det er mye følelser, det er mange fortolkninger, og det er stort engasjement. Hva er vel bedre enn det? Hva er vel bedre enn at vi i dag ser i lagtingssalen at dette er en av de få sakene som vi virkelig føler går tett opp til oss som politikere. Jeg tror det er et godt tegn. Vi debatterer i dag Odelstingets vedtak om en ny felles ekteskapslov for heterofile og homofile par. Vedtaket - som ble vedtatt i forrige uke, som vi vet - følger Regjeringens forslag. Jeg vil begynne med å si at mange ser på ekteskapet som en hellig institusjon mellom mann og kvinne. Selv om ekteskapet er en juridisk avtale, vil Fremskrittspartiet at alle skal ha rett til å tro og hevde at ekteskapet først og fremst er en hellig overenskomst. Ekteskapet mellom mann og kvinne har dype kulturelle røtter i alle samfunn over hele verden - uavhengig av religion og uavhengig av livssyn. Regjeringens forslag til endringer i ekteskapsloven, barneloven, adopsjonsloven og bioteknologiloven vil bryte med disse historiske røttene. Fremskrittspartiet kan ikke være med på et slikt brudd. I odelstingsdebatten forrige onsdag ble det gjentatte ganger henvist til at dette er en historisk sak. Akkurat dét er Fremskrittspartiet helt enig i, men med et ganske annet fortegn enn mange av de andre debattantene. Denne saken er historisk både fordi den setter voksnes rettigheter over barns rettigheter, fordi den har blitt hastet igjennom uten forsvarlig utredning og uten behandling på rett vis, og fordi den mest sannsynlig overkjører et flertall av den norske befolkningen. Fremskrittspartiet har et håp om at Lagtinget i dag skal avvise hele eller deler av Odelstingets vedtak, og vi appellerer til alle Lagtingets representanter om å lytte til sin samvittighet, kjenne etter hvem de er når de kommer inn på sitt soverom om kvelden og lyset er slukket og ingen ser dem. Det er viktig å huske at hvis saken avvises i dag, vil Regjeringen få et klart og tydelig signal om å gjennomføre en forsvarlig utredning, og folket kan si sin mening i neste stortingsvalg. Det er faktisk demokrati i praksis. Odelstingets vedtak må være den største og mest fundamentale lovendring vi har sett på mange år. Det er ikke dagligdags i Stortinget at vi behandler saker som endrer den grunnleggende strukturen som samfunnet har vært bygd på siden tidenes morgen: mor, far og barn. Odelstingets vedtak omfatter i tillegg til endring av ekteskapskapsloven også endringer i bl.a. adopsjonsloven, bioteknologiloven og barneloven. Formålet skal visst være å sikre homofile og lesbiskes rettigheter og livskvalitet. Barna - ja, ja, det kan synes som det ikke så nøye med dem. Konkret skal følgende gjøres: Lesbiske og homofile får adgang til å inngå ekteskap. De får også adgang til å adoptere. Lesbiske par får i tillegg adgang til assistert befruktning, støttet over statsbudsjettet - altså av oss skattebetalere. Det innføres automatisk foreldreskap etter fødsel for ikke-biologisk mor i lesbiske ekteskapsforhold på linje med heterofile ekteskap - et slags «mater est » som en parallell til «pater est ». At barnet faktisk har en far, og trenger en far, et eller annet sted, ser man helt bort fra. Forpliktende samliv, stabile familierelasjoner og tid til fellesskap gir den beste rammen for barnas oppvekst. For de fleste barn vil det optimale være å vokse opp sammen med begge sine biologiske foreldre. For oppdragelse er jo ikke bare omsorg. Regjeringen kutter livslinjer, fjerner halve slekten til barnet, og bryr seg ikke om barns grunnleggende identitetsspørsmål: Hvor kommer jeg fra? I forslaget åpnes det også opp for at kirke- og trossamfunn kan vie lesbiske og homofile. Foreløpig er dette frivillig, men vi vet i hvilken retning det kan gå. Vi i Fremskrittspartiet mener det vil være helt uakseptabelt å pålegge trossamfunn å vie homofile, og vi er redd for at tvang på dette feltet er neste steg for Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Høyre. Slik tvang vil være et sterkt angrep på trosfriheten og Grunnloven. Det er interessant å merke seg det store engasjementet i befolkningen i denne saken. Så langt har vi fått flere tusen mailer og brev med protester mot forslaget. Vi har sett protesttog, underskriftskampanjer og annonsekampanjer - et flott og bredt folkelig engasjement mot loven. Det interessante er at vi kun har fått en håndfull henvendelser med støtte til forslaget. Dette sier ganske mye om at det ikke er noe folkekrav bak dette. Samtidig er det helt klart at det blant de tusener av e-poster og henvendelser som Stortinget har fått, har vært et visst antall som har gått langt utover hva man både av menneskelige hensyn og av høflighetshensyn bør skrive i en henvendelse til et annet menneske. Der tror jeg faktisk at storting, odelsting og lagting, slik som vi er sammensatt, er helt enige. Jeg tror nok flere i ettertid har gått i seg selv og sett at man har faktisk tøyd den strikken for langt. Jeg tar det som et uttrykk for det store engasjementet som er i folket på dette området, at en tidvis har gått for langt, men, som sagt, mange har tatt selvkritikk. Det er relativt tydelig at loven er et resultat av lobbyvirksomhet fra en liten, men velplassert lobby i hovedstaden som har sine folk plassert sentralt i regjering, i departement, i partier og ikke minst i rikspressen. I Fremskrittspartiets program for stortingsperioden 2005-2009 står det følgende: «Fremskrittspartiet vil fremheve ekteskapet som den mest stabile og trygge rammen for et familieforhold. Fremskrittspartiet mener imidlertid at alle mennesker har en klar rett til å innrette seg på den måten de selv finner best, og at dette i seg selv har en egenverdi. Fremskrittspartiet vil derfor ikke lovregulere forholdet mellom samboere ytterligere. » Det står også: «Fremskrittspartiet er av den oppfatning at barn har den beste oppveksten ved å ha foreldre av ulikt kjønn, og ønsker derfor ikke at homofile får adoptere. » Dette er vårt overordnede syn på denne saken, og vi vil på denne bakgrunn gå imot lovforslaget. Formålet med lovendringen skal være å sikre homofile og lesbiskes rettigheter og livskvalitet. Men er det riktig å styrke noen voksnes rettigheter, med bakgrunn i deres seksuelle legning, på bekostning av barna? Fremskrittspartiet mener at lovforslaget klart bryter med FNs barnekonvensjons artikkel 7.1, som sier at barnet så langt det er mulig, skal ha rett til å kjenne sine foreldre og få omsorg fra dem, og artikkel 18.1, som fastslår at begge foreldrene har et felles ansvar for barnets oppdragelse og utvikling. Homofile og lesbiske skal selvfølgelig kunne leve åpent og ikke bli utsatt for diskriminering. Jeg tror nok også at vi som parti kan ta selvkritikk på en del av det som har vært før. Som Tove Karoline Knutsen her sa: Verden går videre, vi lærer at fellesskap med hverandre er bra. Men her er det noe som påvirker den tredje part, og det er barnet. De som velger å leve i homofile parforhold, skal ha gode og trygge ordninger for sine samliv. Vi ser derfor betydningen av at staten legger til rette for dette gjennom partnerskapsloven. Slik sikres homofile i partnerskap samme vern og tilnærmet like rettigheter som parter i ekteskap. Dersom partnerskapsloven ikke fungerer slik, bør den faktisk endres. Det vil sikkert være de som sier at vi diskriminerer. Men Fremskrittspartiet anser det ikke som diskriminering å behandle heteroseksuelle og homoseksuelle par ulikt med hensyn til barn, på grunn av den biologisk betingede evnen heteroseksuelle par har til å unnfange barn. Svært mange mener at endringene vi i dag drøfter, er mangelfullt utredet. Den kritikken svekker lovens legitimitet. Fremskrittspartiet mener det er kritikkverdig at Regjeringen ikke har gjort denne betydningsfulle saken til gjenstand for en skikkelig utredning. En slik sak krever en lengre og grundigere prosess, som involverer ulike fagmiljøer og alle berørte samfunnsinteresser. Sist man gjorde større endringer i ekteskapsloven, brukte man faktisk 20 år. Fra regjeringspartiene vil det bli svart at saken er utredet grundig og nøye - det har vi også hørt - gjennom flere delutredninger. Her vil jeg vise til at mange mener at flertallet av de utredninger som loven bygger på, framtrer langt på vei som bestillingsverk, skrevet av enkeltpersoner med samme ideologske ståsted som Regjeringen, og ikke som seriøse, forskningsbaserte vurderinger. Fremskrittspartiet mener man burde tatt seg langt bedre tid i arbeidet med loven - tid til debatt, faglige innspill og fordypning i alle lovens premisser og konsekvenser. Vi bør erkjenne at erfaringene og forskningen omkring barn i homofile forhold er så mangelfull at man bør handle ut fra føre-var-prinsippet. I et dyptgripende spørsmål av denne art er det uansvarlig å innføre irreversible lovendringer når vi har så lite kunnskap. Samtidig er slike dyptgående endringer i samfunnets grunnstruktur noe som opptar folk. Derfor burde folk få en reell mulighet til å si sin mening i en demokratisk prosess. Fremskrittspartiet mener at det ville vært naturlig at loven ikke ble vedtatt før neste stortingsvalg, slik at alle kunne si sin mening. Fremskrittspartiet mener at ekteskapsbegrepet fortsatt skal forebeholdes offisielt inngått og forpliktende samliv mellom mann og kvinne. Jeg tar opp de forslagene som Fremskrittspartiet er med på.