Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-27:
Vi har vært vitne til at Arbeiderpartiet har lagt fram sitt statsbudsjett med moderne tids største skatte- og avgiftsøkninger, med bl.a. innføring av en konjunkturavgift, en avgift som i realiteten var en kraftig økning av arbeidsgiveravgiften. Bakgrunnen for denne økningen skulle være at det er press i økonomien. Jeg tror at Arbeiderpartiet hadde hatt godt av å dra en tur ut fra hovedstaden og stukket fingeren i jorden. Der jeg kommer fra – et sted som Arbeiderpartiet og Senterpartiet kaller for Distrikts-Norge – er det nemlig ikke mye press i økonomien. Anleggssektoren går på tomgang, og det er faktisk arbeidsledighet. Det er den arbeidsledigheten Arbeiderpartiet ønsker å øke. Det ønsker ikke vi i Fremskrittspartiet, vi ønsker å gå motsatt vei, vi ønsker å få den arbeidsstokken i arbeid. Og når vi vet at det er sammenfall mellom en av våre største utfordringer, nemlig det å legge til rette for næringslivet og befolkningen i form av et godt utbygd veinett, og at anleggssektoren roper på oppdrag fordi folk går permitterte, er ikke svaret å pålegge flere avgifter, da er svaret å gå motsatt vei, nemlig å legge forholdene til rette slik at disse kommer seg i arbeid. Det samme gjelder innføringen av en ny elavgift for industrien. Det er en rasering av prosessindustrien, en prosessindustri som driver med den reneste miljøteknologi i verden, og den har tydeligvis Regjeringen som mål å sende til et eller annet land der de kan forurense mer, med påfølgende tap av arbeidsplasser i Norge. Og dette gjøres av dem som kaller seg for arbeidernes parti. Hvem er det de prøver å lure? Som jeg startet med å si, har arbeiderpartiregjeringen lagt fram et forslag til statsbudsjett som ville ha ført til rasering av arbeidsplasser i Norge. Når en så leser avisene, kan en få inntrykk av at sentrumspartiene kom som en reddende engel. Men når det gjelder skatte- og avgiftspolitikken, har forliket ført til at skatte- og avgiftsøkningene gikk fra å være katastrofalt høye til å bli dramatisk høye. For hva er resultatet av etableringen av en arbeiderparti-sentrumsblokk? Jo, økning av momsen fra 23 til 24 pst., en dramatisk økning av elavgiften for vanlige norske borgere, innføring av en konjunkturavgift og en uttørking av tilgangen på risikovillig kapital gjennom at man har innført dobbelbeskatning på aksjeutbytte. Da jeg ble valgt som representant til Stortinget, trodde jeg at min fremste oppgave var å legge forholdene til rette slik at det norske folk skulle få det bedre: sørge for at pasientene på sykehus ble raskt behandlet, at elevene på skolen fikk moderne datautstyr, at bedriftene fikk bedre rammevilkår, at den enkelte skulle kunne kjøpe seg en litt bedre bil, at man skulle kunne reise litt billigere med fly, at man skulle slippe å måtte reise til utlandet for å kjøpe øl, vin eller en flaske cognac, ja enkelt og greit å sørge for at den vanlige mannen i gata fikk det litt bedre. Jeg har vært her i vel tre år, og på denne tiden har det tydeligvis vært et mål for arbeiderparti-sentrumsblokken å gjøre det verre for folk flest, for ikke noe av det jeg har nevnt her, har blitt bedre. Jeg har grublet mye over hvorfor det er slik at når vi har overflod av penger og ressurser til å løse våre problemer, ser det ut som om denne arbeiderparti-sentrumsblokken bruker mer energi på å bortforklare og lure seg unna problemene, enn de bruker på å løse dem. Svenskehandelen har ifølge Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon økt med 45 pst. Ifølge VG her om dagen har hele ledelsen i Arbeiderpartiet lovet det norske folk å senke avgiften på brennevin. Deres løfte om reduksjon er blitt til en økning av avgiften, til stor glede for smuglere og hjemmebrennere. Fremskrittspartiet har i sitt alternative forslag til statsbudsjett foreslått en reduksjon ned til svensk nivå på øl, vin og brennevin i tillegg til en halvering av matmomsen fra 1. januar. Vi har også foreslått en reduksjon i avgiften på tobakk med 17 pst. Dette er tiltak som ville ha hjulpet mot smugling og hjemmebrenning, og mot handelslekkasjen til Sverige og Danmark. Det er for galt at Norge som er et rikt land, skal ha en av verdens høyeste bilavgifter og en av verdens høyeste diesel- og bensinavgifter. Dette har ført til rekordlavt salg av nye biler, rekordhøy import av bruktbiler fra utlandet, nedleggelse av bedrifter både i sentrale strøk av landet og i Distrikts-Norge. I Nordlands Framtid i forrige uke var det gjengitt en statistikk over fraflytting fra de nordnorske fylkene. Det var begredelig lesning. Nå klarer ikke sentre som Bodø og Tromsø å stoppe fraflyttingen fra landsdelen: Folk flytter som aldri før. Hva gjør arbeiderparti-sentrumsblokken som har styrt dette landet i årtier, og som er ansvarlig for flyttestrømmen? Jo, de står og klør seg i hodet og lurer på hva som skjer, og det har de tydeligvis gjort lenge, for jeg har registrert at en del av dem har fått lite hår. Men har kløingen ført til noen gode løsninger? Nei, de pøser på med mer av samme medisin. Og når de bruker samme medisin som de har gjort i 20 år, og denne medisinen fører til økt fraflytting, burde det selv for arbeiderparti-sentrumsblokken ha ringt en og annen bjelle. Kanskje det er på tide å bruke en annen type medisin. Hvorfor ikke gjøre som Fremskrittspartiet foreslår, nemlig senke avgiften på bensin med 3,47 kr pr. liter og senke dieselavgiften med 2,86 kr på liter? Dette er noe som monner, og som vil lette den økonomiske situasjonen for dem som bor i spredt bebygde områder der det ikke er noe kollektivtilbud. Det burde være rimelig logisk, selv for medlemmer av arbeiderparti-sentrumsblokken, at når en avgift er så høy at folk flytter, er det bedre å senke avgiften enn å gi folk tilskudd slik at de skal ha råd til å betale den samme avgiften. Når man ser på det opplegget disse bedriftsfiendtlige partiene har fått til, vil det forundre meg meget om Venstre som har ført alle typer bedrifter så til de grader bak lyset, får en eneste stemme fra disse ved valget. For hva har arbeiderparti-sentrumsblokken gitt næringslivet? Jo, 11 pst. utbytteskatt, 10 pst. konjunkturavgift på næringsbygg, flere milliarder kroner ekstra i beskatning som følge av nye og dårligere avskrivningsregler og nye regler for varebiler, som fører til tap av mange arbeidsplasser og nedleggelse av bedrifter. Jeg kan tenke meg at næringslivet er Venstre en stor takk skyldig. Så kan jeg tenke meg at den delen av Arbeiderpartiet og sentrumsblokken som kalles «sentrumspartiene», vil spørre: Hva ville så alternativet ha vært? Jo, alternativet ville ha vært et samarbeid der Fremskrittspartiet var med. Det ville for næringslivet ha ført til 0 pst. utbytteskatt, 0 pst. konjunkturavgift, ingen forverring av avskrivningsreglene, bevaring av varebilen, lavere formuesskatt, langt lavere bensin- og dieselavgifter, ingen økning av momsen og ingen halv matmoms fra 1. januar 2001. Med et budsjettforlik der Fremskrittspartiet var deltaker, ville børa for folk og næringsliv ha blitt betydelig lettere, mens resultatet i dag er at folk og næringsliv har fått en enda tyngre bør å bære. Som jeg sa tidligere, er bilbransjen inne i en krise, med rekordlav omsetning av nye biler og økt import av bruktbiler. At det importeres bruktbiler, er bare bra, for det indikerer at konkurransen fungerer, og at kjøperne er mobile. Men at salget av nye biler til stadighet går ned, er illevarslende, enkelt og greit fordi det er i nye biler den beste teknologien er å finne. Dette fører derfor til at vi blir en miljøsinke. Avgiftene i Norge fører til at de som skal kjøpe seg en liten, billig bil, kjøper den i Norge, mens de som ønsker seg og har behov for en litt større og litt bedre bil, drar til utlandet og kjøper seg en bruktbil. Det har sin forklaring i at disse bilene er så dyre å kjøpe nye i Norge at de ikke selges, og da finnes de selvfølgelig heller ikke som bruktbiler. Det må være et dilemma for selv de mest avgiftskåte politikerne i denne salen at barnefamilier tvinges til enten å dra til utlandet for å kjøpe seg en bruktbil eller kjøpe seg en kombinertbil der det nesten ikke er plass til barna i baksetet, fordi flertallet av stortingspolitikerne har vedtatt at oljenasjonen Norge skal ha en av verdens høyeste bilavgifter. La meg bare nevne ett eksempel på hvor vanvittig høyt og urettferdig avgiftssystemet er: Hvis noen i denne salen skulle finne på å få barn – det skjer selvfølgelig – og i tillegg skulle finne på å kjøpe seg en bil der det skulle være plass til disse barna og mann eller kone – f.eks. en Chrysler Voyager, en helt vanlig familiebil som det går mange av som kombinertbiler – må den personen for å få bilen registrert som personbil sånn at barna og kona i baksetet skal få plass til føttene sine, betale 176 000 kr bare i avgift på motoren! I tillegg må det betales vektavgift, slik at den totale avgiften vil ligge på ca. 300 000 kr for denne helt normale familiebilen, fordi vi i oljenasjonen Norge ikke har råd til å sørge for at folk skal kunne velge seg en sikker og miljøvennlig bil. Jeg trodde i all min enfoldighet at en av mine fremste oppgaver som stortingsrepresentant ville være å fordele den rikdommen som ligger i Nordsjøen, og den som er plassert på bankkontoen i utlandet, på en fornuftig måte slik at dagens befolkning og fremtidige generasjoner skulle få ta del i denne rikdommen. Så naiv går det an å være.