Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Den vesentligste forskjellen på denne og den forrige regjeringen er at vi putter pengene der munnen er, som de sier «på engelsk». Mens den forrige regjeringen snakket om jernbanesatsing, om kommuneøkonomi, om skole, om bistand og om kultur, så leverer vi resultatene. Jeg har lyst til å minne forrige taler om at da vi skiftet sist, halverte Bondevik-regjeringen forskningsveksten fra 1,3 milliarder kr til rundt 600–700 mill. kr. Det var resultatet av regjeringsskiftet da Odd Einar Dørum kom inn i regjering. Jeg synes at debatten her mangler litt fokus på fakta. Hva er det de 12 milliardene som finansministeren snakket om – som hadde manglet på statsbudsjettet hvis vi ikke hadde snudd skattepolitikken – ville ha gått ut over? Det får vi ingen svar på. Det skattenivået som var helt forferdelig i valgkampen i 2005, er i dag helt perfekt for Kristelig Folkeparti og Venstre, litt for høyt for Høyre og kanskje enda litt høyere for Fremskrittspartiet. Noe av det som dette budsjettet gir rom for, er historiens største satsing på kultur. Mens Bondevik-regjeringen før den gikk av foreslo en vekst på 100 mill. kr, foreslår vi nå, i 2007-budsjettet, en vekst på nesten en halv milliard kr. I tillegg sørger kommuneøkonomien – 12,5 ekstra milliarder i 2007 i forhold til 2005 – for kanskje ca. 400 mill. kr mer til kultur, for man bruker ca. 3,5 pst. på kultur. Det gir altså 1 milliard kr til kultur. Når ble budsjettet for kultur noen gang omtalt i milliardtermer? Man har bare satt en ekstra null bak alt det man driver med på kulturfeltet etter at man fikk et regjeringsskifte. Noen sier at frivilligheten er glemt, og Kristelig Folkeparti har, i godt samarbeid med regjeringspartiene, fått mer penger til forskjellige frivillighetsformål. Vel og bra! Men jeg kjenner ikke igjen dette bildet fra min sektor – tvert imot. Det som ventet meg i det departementet jeg kom inn i, var et kutt på 15 mill. kr på Frifond – foreslått av en Kristelig Folkeparti-statsråd, som enden på en lang rekke kutt på Frifond. Vi rettet opp det kuttet, og i statsbudsjettet for 2007 plusser vi nye 15 mill. kr på Frifond. Det er satsing på frivillighet, og det er ikke bare forskjell på nivå, det er forskjell på retning. Det er en dramatisk forskjell når det gjelder å utvikle rammebetingelsene for alle dem som driver frivillig arbeid rundt omkring i hele Norge – om det er kulturliv, om det er sosialt arbeid, om det er bistandsarbeid eller hva det nå er. Vi trenger en god økonomi i Norge, og det går usedvanlig godt. Solid økning i kommunebudsjettet gir bedre helsetjenester, mer omsorg og skole, og det er jo helt feil det Fremskrittspartiet hele tiden sier, at midler må øremerkes for at det skal bli penger av det. I 2006 brukes 6,5 milliarder kr mer i kommunene til skole, eldreomsorg og helse. Det er resultatet av den politikken vi fører. Det blir penger til det også i lokalmiljøet. Men vi trenger ikke bare et økende velstandsnivå – at vi får ned arbeidsløsheten, at rekordmange nye bedrifter som har kommet under denne regjeringen, ikke bare er fiktive bedrifter for å omgå skattereglene, men reelle bedrifter som driver nyskaping – vi trenger også noe å leve for. Kulturopplevelser, kulturaktiviteter, engasjement og fellesskap blir enda viktigere for oss etter hvert som mange får de materielle behovene dekket – kunst og kultur, kreativitet, trivsel, samvær, fellesarena i et samfunn der mange ønsker seg mer fellesskap. Det handler om det autonome, uavhengige kunst- og kulturlivet som dytter samfunnet videre, åpner nye dører og skaper ny kreativitet, men det handler også om mange andre vesentlige samfunnsforhold: gode oppvekstvilkår, god alderdom, godt fellesskap for menneskene i Norge. Mange av de små og store beløpene på kulturbudsjettet kan omsettes i større livsglede, større livskvalitet og gode samfunnsforhold. Av og til møter jeg folk som er det vi kan kalle fattige, i Norge. Hva forteller de? Forteller de at de mangler mat? Nei, det er stort sett ingen i Norge som mangler mat. Forteller de at de mangler tak over hodet? Vel, de har ofte dårlige boforhold, men de har tak over hodet. Det de ofte opplever som fattigdom, er at barna deres ikke kan delta i de fritidsaktivitetene, idrettsaktivitetene eller kulturaktivitetene som de andre barna kan. De selv forteller at de har ikke hatt råd til å gå på kino på mange år. De har ikke de ekstra pengene som gjør at de kan delta i samfunnet som alle andre. Også kultur, frivillighet på denne sektoren, handler om de grunnleggende målene i politikken til den rød-grønne regjeringen: mer rettferdighet, at alle skal oppleve likeverd, at alle skal få delta i samfunnet på like vilkår, at alle skal få utvikle sine evner uansett om de bor i byen eller på bygda, uansett om det er en gutt eller jente, funksjonshemmet eller frisk, svart eller hvit. Vi ønsker et inkluderende, deltakende samfunn. Kultursatsingen, frivillighetssatsingen – alt det vi gjør på dette feltet – handler nettopp om det, og derfor blir det en del av det store rød-grønne prosjektet. Dette budsjettet er rett og slett full levering av de løftene vi gav i Soria Maria-erklæringen.