Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-13:
Jeg har en liten bemerkning til Carl I. Hagen først. Når Fremskrittspartiets leder prøver å gjemme seg bak hensynet til ofrene, er det ganske merkelig, fordi den oppførselen som Carl I. Hagen i dag har karakterisert som forkastelig, uakseptabel, som svikt i dømmekraft, den aksepterte Carl I. Hagen helt fram til forrige helg. Det er det faktum at dette ble offentlig, som gjorde at dette ikke var til å leve med for Carl I. Hagen. Helt fram til forrige helg har Carl I. Hagen, John I. Alvheim og Siv Jensen visst om dette. De har slåss med alle midler for en person som de nå slår handa av, men som de selv visste hva hadde gjort. For meg holder det veldig lenge om Søviknes" versjon av denne saken er den korrekte, fordi det dreier seg om hvorvidt det er akseptabelt for en voksen person å herje rundt med småjenter i politisk sammenheng. Det som er et paradoks for oss i SV, er at man i et av verdens rikeste land ikke setter seg noen store, klare politiske mål for framtida. Det var egentlig da drapet på Benjamin Hermansen skjedde og det var så enormt mange som var villige til å bli mobilisert, som ville vise at det var noe i verden og i Norge som ikke var akseptabelt, og som selv gjerne ville forplikte seg til å være med på noe, at jeg begynte å tenke: Himmel og hav, det er ganske mange som gjerne vil være med og ta i et tak, som gjerne vil si fra, og som vil slåss for at Norge skal være et bedre land å bo i. Det er noe som er uakseptabelt. Det er helt uakseptabelt at noen skal bli drept i Norge i dag på grunn av hudfarge. Det er helt uakseptabelt at man ikke har et samfunn som slåss mot vold og diskriminering som sak nr. 1. Vi vet jo hva som virker, og vi vet hva som skjer rundt i Kommune-Norge. Vi vet at det knipes inn på alle mulige små og store tiltak for barn og ungdom, og vi vet at det som virker for å lage en skikkelig ungdom og et best mulig utgangspunkt for flest mulig, det er gode og rimelige barnehager, det er skolefritidsordninger, det er kulturtilbud, det er miljøer som fryktelig mange voksne, barn og unge jobber for hele tida – hver eneste dag – og som skal inkludere flest mulig. Hvorfor er det svenskene, som ikke har én eneste oljekrone noe sted, som innfører maksimalpris på barnehage på 1 140 kr pr. måned? Og hvorfor står Petersen her og sutrer om grensehandel? Man kan reise så mange ganger man vil over Svinesund og kjøpe sprit, kjøtt, flesk og alt annet. Hvis man hadde vært en småbarnsmor i Oslo, i en høyrestyrt kommune, hadde man tjent mye mer på å flytte over grensen til Sverige med barna sine. Hvorfor kan ikke vi få til det samme som svenskene? Hvorfor er det svenskene som lager maksimalpriser på SFO? Da vi hadde en prøveordning i min bydel – og jeg bor i en flerkulturell bydel i Oslo – med gratis skolefritidsordning, gikk de aller fleste barna dit. Da prisen gikk opp til 1 000 kr pr. måned – og nå skal det koste enda mer – gikk de barna som har dårligst råd, eller de som har hjemmeværende mødre, hjem. Det splitter barnemiljøene mye mer enn det trenger å gjøre, fordi veldig mange av de barna som har innvandrerbakgrunn, har hjemmeværende mødre. Vi vet hva som virker – det er ingenting vi trenger å finne opp på nytt. Det som virker, er å inkludere flest mulig barn i fellesskapet. Og de gjengene som rekrutterer – enten det er nynazistiske gjenger, kriminelle gjenger eller hva det måtte være – de rekrutterer blant de barna og de ungdommene som føler at de ikke er med i et fellesskap. Hvordan kan det være sånn at vi i år 2001 skal gå med museskritt? Vi som var Europas fattigste land for hundre år siden, og som fordi våre forfedre tok noen store grep, bygde jernbaner selv om vi ikke hadde råd til det, satte i gang og rustet opp både sosial boligpolitikk, skolesektor og hva det skulle være, vi skal i dag sitte og gnikke og gnu på det som er viktigst for framtida! Det går ikke an. Vi vet hvilken retning det går i. Jeg vil gjerne si som Marte Svennerud – og jeg skulle ønske at flere sa det – den gangen hun skulle plukke ut én unge fra et søskenkull på sju som skulle deles ut på bygda fordi de var foreldreløse. Da sa Marte Svennerud: Je tek alle sju! Den slags hører man ikke i dag.