Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-05:
Saken kommer litt forsinket til Stortinget, fordi vi i SV hadde behov for å gå noen runder med oss sjøl. Vi har hatt noen debatter, og det er jo spesielt fordi dette helt klart er en mellomstatlig avtale, at vi har havnet på det standpunktet vi har gjort. Det er helt klart at det kun er EU-land som kan bli medlemmer i Europol. Å inngå en mellomstatlig avtale med Europol styrker mitt nei til EU-standpunkt i stedet for å svekke det. Det må samarbeides internasjonalt for å bekjempe internasjonal kriminalitet. Her står vi overfor store utfordringer, særlig etter at Norge har blitt medlem av Schengen, og grensekontrollen er avviklet. Samarbeidsavtalen dreier seg om narkotikahandel, ulovlig handel med radioaktive stoffer osv. Mellomstatlige avtaler er nettopp alternativet til norsk EU-medlemskap. Hvis man ikke sikrer et effektivt internasjonalt samarbeid på dette området, kan kampen om internasjonal kriminalitet bli et sterkt argument for ja-siden neste gang det spørsmålet kommer opp. Det går an å si det på en annen måte, nemlig at hvis vi ikke hadde vært medlem av Schengen, måtte vi også hatt en slik avtale om politisamarbeid. På en måte er det betryggende at Schengen-avtalen ikke automatisk trekker oss inn i et slikt samarbeid, men at det også da trengs en slik mellomstatlig avtale. Det kan reises en rekke spørsmål om personvern knyttet til Europol, og særlig til det såkalte TECS-samarbeidet – TECS-systemet. Det viktigste dreier seg om hvilke opplysninger som kan innhentes og registreres. Det er imidlertid norsk lovgivning som regulerer hvilke opplysninger om norske borgere som kan utveksles til Europol. I artikkel 7, punkt 4, heter det uttrykkelig: «Norge skal bare overføre informasjon til Europol som er samlet inn, lagret og oversendt i samsvar med nasjonal lovgivning.» Europol får ikke tilgang til norske politiregistre, Norge får heller ikke tilgang til Europols registre, og disse registrene kan ikke krysskjøres. Personopplysninger kan utveksles i forbindelse med konkrete straffesaker eller ved mistanke om lovbrudd. Opplysningene skal slettes etter tre år. Man må bruke Datatilsynet for å kontrollere at dette virkelig gjøres. Avtalen inneholder en rekke bestemmelser for retting og sletting av opplysninger, og det blir interessant å se om vi kan få Datatilsynet inn i en slik viktig rolle, nemlig når det gjelder kontroll av dette. Stortinget må også kunne kontrollere, og vi har tenkt å komme tilbake til Stortinget senere med tanke på at dette kan ligge i EOS-utvalgets oppgaver. Stortinget må få en årlig melding om hvordan Europol utvikler seg, og hvordan samarbeidsavtalen fungerer. Hvis Europol endres slik at det kan bli aktuelt å endre samarbeidsavtalen, må selvfølgelig det skje etter en avstemming her i Stortinget. Så litt om dette som har vært oppe når det gjelder en sambandsperson – det dreier seg om en sambandsperson, ikke en person med politimyndighet i Norge. Vedkommende får samme type immunitet som ambassadepersonell, men har ingen myndighet i Norge. Det er sannsynlig at Europol også åpner for immunitet for operativt politi, men det er for de land som er medlemmer av Europol, ikke for Norge, slik det framgår av avtalen. Så til slutt til det at samarbeidet i Europol er av dynamisk karakter. Når flertallet vil at «Norges samarbeid med Europol gis mulighet til å utvikles parallelt med den dynamiske utviklingen av Europol», vil vi i SV presisere nok en gang at det må kontrolleres av Stortinget.