Inger S. Enger (Senterpartiet), 2007-03-26:
Dette er en gledens dag for alle oss som er brukere av rv. 255. Det har vært arbeidet med ny veg til Gausdal i ei årrekke. Det antydes bortimot 50 år. Og det er ikke feil når folk i Gausdal faktisk husker at det var stukket til ny trasé gjennom Follebu i 1952. Det er nok ikke akkurat den traseen som følges opp nå, men det sier jo mye om at dette ikke akkurat har vært en hastverkspreget sak. Saken fikk ny aktualitet på 1980-tallet, med det såkalte baklialternativet – altså det var ønske om å flytte vegen på andre sida av dalbunnen. Men det blei skrinlagt etter ei tid. Jeg har sjøl hatt den gleden å være ordfører i Gausdal, og saken var også i denne tida jevnlig på dagsorden. Det skal jeg komme litt tilbake til. Men først til proposisjonen. Den omfatter forslag til utbygging og finansiering av rv. 255 fra Jørstad i Lillehammer kommune til Segalstad bru med «tilstøytande vegsystem», som det heter i teksten. Det tilstøtende vegsystemet innebærer å få kortere og bedre veg mellom E6 og fv. 312 ved Høgskolen på Lillehammer, utbedring av kryss i området og ikke minst en sammenhengende gang- og sykkelveg fra Lillehammer sentrum til Segalstad bru. Det er 2,5 mil. Videre slår en samla komite fast at «rv. 255 er einaste samband til skule, aktivitetar og naboar i området. Vegen er smal og svingete, og det er samanhengande randbusetnad og mange direkte avkøyrsler på strekninga. Vidare manglar det gang- og sykkelvegar på det meste av strekninga mellom Jørstad og Segelstad bru.Årsdøgntrafikken er om lag 4 000 køyretøy og det er nedsett fartsgrense på størstedelen av strekninga. Komiteen vil vise til at utbetring vil føre til enklare og tryggare forhold for alle trafikantgrupper på strekninga. I tillegg vil tilhøva bli betra for dei busette i området.» Så langt innstillinga fra transport- og kommunikasjonskomiteen. Jeg vil bare understreke at det komiteen her sier er helt rett. Rv. 255 er den eneste vegen. Vi har ved flere anledninger med rette sagt at vegen er sjølve livsnerva for Gausdal, der den slynger seg som en sidearm til E6 fra Lillehammer. Som nevnt trafikkeres strekninga av 4 000 biler pr. døgn – dette er faktisk mer enn på E6 sør for Dombås. Det er svært ofte ulykker på vegen, heldigvis sjelden med alvorlig utgang. Men nå ved juletider var det dessverre ei dødsulykke på vegstrekninga. Alt som skal ut og inn av kommunen, blir frakta langs denne vegen, og det er ikke lite. Daglig er det 1 000 personer som pendler ut og inn av Gausdal på arbeid. De aller fleste kjører privatbil, og det er nødvendig fordi det i stor grad er mangel på kollektivtransport. Hvis en skal se litt grovt på næringslivet, er kommunen prega av to store næringer. Det er jord- og skogbruk og turisme. Dette er næringer som er avhengig av å frakte på veg. Det er mange tall som kunne refereres her, og store er de. Jeg skal ikke gjøre det. Allikevel finner jeg grunn til å nevne at det finnes over 100 yrkeslastebiler av ulik størrelse i Gausdal. Så det fraktes mye mjølk og tømmer langs denne vegen, i likhet med flis og grus – materialer som går daglig ut og inn av bygda. Det bør òg legges til at flere av lastebilsjåførene gir uttrykk for at det er en stor psykisk belastning å kjøre på så dårlig veg, det er slitsomt alltid å føle seg litt redd. Gausdal har 6 200 innbyggere. Jeg nevner dette bare for å sammenlikne med tall fra turistnæringa, som jo er den andre store næringa i Gausdal. Ved Skeikampen finnes det 2 000 gjestesenger, og vi pleier å si at når hyttene er fylt med folk, har vi over 12 000 innbyggere i Gausdal. Mange av turistene som kommer til Gausdal, er dansker. Jeg er kjent med at store turistbusser fra Danmark på veg til Skeikampen jevnlig har problemer med framkommeligheten vinterstid. Sjåførene kvier seg for turen. Som dere skjønner, er dette viktig for næringsliv og innbyggere. Jeg føler at denne saken er delt i to. Det er en vegsak og en bompengesak. Jeg hører i kveld at Fremskrittspartiet er motstandere av bompenger – jeg har forresten hørt det noen ganger før. Det hadde naturligvis vært fint å slippe bompenger. Og når vi veit at Oppland prosentvis får tildelt for få midler i forhold til antall kilometer veg, er det en besnærende tanke. Men når hadde vi fått den vegen da? Skulle vi miste arbeidsplasser vi allerede har, eller kanskje gå glipp av mye mens vi venta? Det er dette som har vært det springende punkt for at bompenger skulle bli akseptert. Saken har vært grundig debattert i ulike kommunestyrer, og har faktisk vært oppe flere ganger, slik at vi har fått nye kommunestyrer innimellom. Ulike instanser syns altså at dette er viktig, derfor er finansieringa blitt et spleiselag, derfor er det brei tilslutning til et nødvendig prosjekt, og derfor er det et stort flertall på Stortinget som slutter seg til saken.