Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-04:
Det var egentlig litt demotiverende å høre spesielt de siste rundene med innlegg, fordi det vitner om representanter som er mest opptatt av å prøve å sette spørsmålstegn ved motiv og agenda, framfor å forholde seg til det som jeg faktisk sa var utgangspunktet i denne debatten. Jeg prøvde ikke å si at herved har vi en påstand om at FNs klimapanel har bevist feil. Det vi vil påvise, er at det har vært uryddigheter i forbindelse med det som har skjedd, at det har vært flere feil enn det regjeringspartiene har våget å innrømme, og at det gjerne gir grunnlag for at vi skal stimulere den vitenskapelige debatten, ikke fortsatt stigmatisere den, som rød-grønne politikere har gjort. La meg minne nye representanter i denne salen om at Fremskrittspartiet i forrige periode fremmet omfattende forslag om å bidra til kutt i CO2-utslipp, nettopp fordi vi har en føre-var-tilnærming. Ergo er det ingen grunn til å sette spørsmålstegn ved agenda og motiv, slik som er blitt gjort. Men det er åpenbart slik motparten her ønsker å svekke argumentene som vi fremmer, når det gjelder den etiske siden av den klimaforskningen som er blitt gjort. Det er også helt feil å hevde at Per Sandberg sa at han skulle drive valgkamp på å benekte klimaendringer. Det han sa, var at han skulle drive valgkamp på en alternativ klimapolitikk, nettopp den klimapolitikken vi fremmet i et Dokument nr. 8-forslag i juni 2007. Det at enkelte prøver å hevde det motsatte, viser igjen hvordan man prøver å vri debatten, framfor å holde seg til fakta. At det er Fremskrittspartiet som reiser denne debatten, er fordi vi er det eneste partiet som våger å stille disse spørsmålene. I fire år har jeg i klimadebatter møtt en påstand om at FNs klimapanel er 90 pst. sikre på det de gjør, at det ikke er noen grunn til å stille kritiske spørsmål, fordi en altså er overbevist. Så kommer nå endelig denne debatten som viser at en går kritisk gjennom forskningen. Da begynner feilene og manglene å dukke opp på rekke og rad – ikke nødvendigvis feil der konklusjonen er at alt som står hos klimapanelet, er feil, og at konklusjonene ikke holder mål. Men en må likevel stille spørsmål ved en del prosesser, fordi mange av de feilene, manglene eller ufullstendighetene som dukker opp, begrunnes med at en har en intensjon om at dette ville skape debatt og påvirke politikere til å vise handlekraft. Det er jo ikke det vitenskapen skal gjøre. Vitenskapen skal legge fakta på bordet i forhold til hvordan verden ser ut, slik at vi som politikere kan foreta vurderinger av hvordan vi skal forholde oss til det. Jeg synes jeg det er veldig fint at statsråden og andre innrømmer feil, men de har ikke våget å stille de kritiske spørsmålene selv. De har tvert imot advart mot kritikk, noe jeg har påvist flere ganger i forbindelse med SVs innlegg – både på egne landsmøter, i debatter i stortingssalen og i debattprogram – idet de har forsøkt å stigmatisere kritiske forskere slik at de ikke får delta i debatten. Marianne Marthinsen påpeker at forskere er usikre. Ja, det er de. Det opplever vi hele veien når vi er rundt og snakker med dem. Det betyr dermed ikke at vi skal se bort fra det de sier. Problemet i denne debatten, som jeg påpeker, er at vi som politikere har vært skråsikre på at forskerne er skråsikre, ikke tatt inn over oss at forskerne også er usikre. Derfor spør jeg igjen statsråden: Føler hun at hennes parti har bidratt til å få en bred debatt om klimaforskning, framfor den stigmatiseringen jeg har påvist?