Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-04-25:
På 150-årsjubileet til Polyteknisk Forening denne uken holdt statsminister Kjell Magne Bondevik en tale om temaet «hvem styrer landet?». Uten blygsel konstaterte statsministeren at han og Regjeringen styrer landet, men at flere aktører har makt, bl.a. media. Selvfølgelig har media makt, og dette må ikke minst vi politikere forholde oss til. Avisene i Norge fyller en viktig samfunnsrolle. Riksdekkende, regionale og lokale aviser står for 88 pst. av nyhetsstoffproduksjonen, også nyhetsstoff til TV. Brukerne selv mener avisene fyller nyhetsfunksjonen bedre enn andre media, og da skjønner vi hvorfor nordmenn er det mest avislesende folk i verden. Kanskje har det med lange, mørke og kalde vinterkvelder å gjøre, men jeg tror heller det er mulighetene til å tilegne seg kunnskaper som grunnlag for diskusjoner både hjemme og på jobben, som er årsaken. Her er lokalavisene spesielt nyttige. Mangfold og konkurranse er av stor betydning, selv om jeg, som er fra Bodø-området, nettopp har opplevd at nr. 2-avisen der slo seg sammen med nr. 1-avisen og dannet en ny avis. Avisa Nordland er meget bra. Men slike situasjoner er ikke ønskelige for mangfoldet. Mangfoldet sørger for folkeopplysning og demokrati, og dette er Arbeiderpartiet veldig opptatt av, i motsetning til Høyre, som ønsker å kutte pressestøtten med det resultat at nr. 2-avisene blir fjernet. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har allerede redusert pressestøtten for inneværende år og ønsker ikke å rette opp dette, selv om alle høringene og seminarene i forbindelse med mediemeldingen konkluderer med et være eller ikke være for avisene i forhold til pressestøtten. Vi er et avislesende folk her i landet, og personlig ønsker jeg at denne kulturen videreføres i framtiden. Da er det viktig at prosjektet «Avis i Skolen» videreføres og får økonomisk støtte. Faktisk burde vi bruke enda mer penger på å bidra til avislesing blant barn og unge. Det gjelder å skaffe ungdom informasjon og engasjement, slik at det skapes interesse for bl.a. samfunnsspørsmål. «Avis i Skolen» er et godt bidrag til dette. Vi vet at TV overtar barn og unges oppmerksomhet mer og mer, og vi vet at barn og unge blir påvirket av et urimelig kjøpepress. Ja, selv barnehager blir interessante markedsføringsarenaer for media. Vold, sex og rus er ikke uvanlige bestanddeler i reklame rettet mot ungdom, og i NOU 2001:6 fra Nyborg-utvalget blir NRKs rolle som en reklamefri kanal sterkt fremhevet. Vi trenger et reklamefritt alternativ som representerer noe annet enn kommersielle kanaler. Men hva med Internett? Hvilke skadelige inntrykk får barna gjennom bruk av Internett? Dette må det forskes mer på, og det er en utfordring for departementet å skaffe oss alle bedre kunnskaper om dette. Allmennkringkasteren vår skal sikre folk et bredest mulig radio- og TV-tilbud. NRK1 skal være hovedkanal og ha et innhold som folk etterspør, også filmer. NRK2 dekker ikke hele landet og må fortsatt defineres som en avlastningskanal. NRK har gjennom sitt A/S fått en friere stilling, der programinnhold og daglig drift bestemmes av styret, mens Stortinget og Kulturdepartementet skal gi politiske føringer. Føringene skal følges, og det har ikke NRK gjort i eksempelet med distriktssendingene for TV i Nordland. Jeg er derfor glad for at kontroll- og konstitusjonskomiteen igjen har tatt opp saken, etter uklare svar fra statsråden i debatten om NRKs framtid 7. mars i år. I brev av 9. april 2002 spør kontrollkomiteen om statsråden vil sørge for at Nordland får likeverdige distriktssendinger, dvs. samme omfang som de øvrige distriktskontorene i løpet av 2002. Som kjent har Nordland fått bare 5 minutter, mens de andre kontorene har 25 minutter. Jeg forutsetter at statsråden og hennes parti følger opp denne saken, og jeg forventer at statsråden har et klart og positivt svar på spørsmålet fra kontroll- og konstitusjonskomiteen.