Sandra Bruflot (Høyre), 2021-11-18:
Norge har egentlig alle forutsetninger for å nå bærekraftsmålene på god helse og livskvalitet innen 2030. Vi har en god offentlig helsetjeneste, det er trygt å være gravid, det er trygt å føde barn, og det er trygt å bli født. Levealderen går opp, alvorlige sykdommer går ned. Vi har en befolkning som for det meste følger vaksinasjonsprogrammer, vi blir ikke alvorlig syke av vannet fra springen, og vi er stort sett ganske friske. Men på noen områder gjør Norge det ganske dårlig, og på disse områdene gjør ikke den nye regjeringen nok. I fjor døde 324 mennesker av overdose i Norge. Det er det høyeste tallet siden 2001, og Norge er fortsatt på europatoppen i overdosedødsfall, og det i et land med universell helsehjelp til alle. I fjor hadde Stortinget og Arbeiderpartiet tidenes mulighet til å stoppe stigmatisering og straffeforfølgelse av mennesker med en avhengighet, men de valgte å stemme ned rusreformen i Stortinget. I Hurdalsplattformen står det at rusavhengige skal slippe straff. Men det blir dobbelt feil når kun rusavhengige skal få den hjelpen. For det første kan man spørre seg hvordan regjeringen har tenkt å finne ut hvem som er rusavhengig nok og verdig nok deres hjelp. Hvordan har de tenkt å klare det uten samtidig å stigmatisere rusavhengige enda mer? Det er jeg spent på. Det er ikke noen god, human eller spesielt ålreit løsning hvis rusavhengige skal måtte få en slags erklæring på at de er rusavhengige nok, av fastlegen sin. Det er dessuten å flytte domstolene våre inn på legekontoret. For det andre bryter det med likhetsprinsippene i rettsstaten vår dersom vi skal skille på hvem som får straff, og hvem som får hjelp, på denne måten. I tillegg er det feil å tro at en avkriminalisering gjør at terskelen for unge mennesker til å prøve narkotika går ned. Man tror kanskje at den terskelen er høy i dag, men det viser tallene oss at den ikke er. Noen land som har avkriminalisert, har fått lavere bruk. Noen har fått økt bruk. Da Sverige innførte strengere straffer for cannabis i 1997, for å avskrekke, gikk ikke tallene blant ungdom ned. De har snarere gått den helt andre veien, i år etter år etter år, og det er oppover. Det eneste vi egentlig oppnår med å straffe disse ungdommene, er at vi gjør dem til kriminelle. Vi gjør det vanskeligere for dem å få seg jobb. Vi gjør det vanskelig for dem å beholde førerkortet, vanskelig å fortelle noen om problemene sine, vanskelig å ringe nødetater når noe alvorlig har skjedd på fest. Ja, det viser seg til og med at vi øker sjansen for at de får en kriminell løpebane, ved å kriminalisere det de gjør. Jeg tror at vi kan nå bærekraftsmålene på helse, men narkotikapolitikken vår må endres. Vi må ha en narkotikapolitikk som baserer seg på kunnskap og på menneskerettigheter, og akkurat nå er ikke regjeringen villig til å basere politikken sin på noen av delene. De baserer den ikke på kunnskap når de føler seg fram til at vi skal ha strenge straffer for narkotikalovbrudd, når de tror at det gjør noe med unges holdning til å røyke hasj, og når de mistenker at det sender et signal. De føler seg fram til en politikk som får alvorlige konsekvenser for noen av dem som aller mest hadde trengt en ny politikk, for å få slutt på stigma, få forståelse, likeverd og respekt. Det finnes ikke empiri for å si at å avkriminalisere gjør at ungdom bruker mer narkotika. I et liberalt demokrati burde bevisbyrden ligge hos dem som vil straffe noen for å gjøre samfunnet bedre, men da må regjeringen forklare oss hvordan det å straffe enkeltmennesker gjør samfunnet til et bedre sted for oss alle. Da holder det ikke å føle at det er det rette å gjøre. Jeg tror at når vi kommer til 2030, har også Arbeiderpartiet skjønt dette. Senterpartiet er jeg litt mer tvilende til, men jeg håper at et tilnærmet enstemmig storting en dag kommer til å vedta en rusreform der vi går bort fra å straffe folk, og heller tilbyr hjelp. Problemet er at mens vi venter på det flertallet, er det flere som blir stigmatisert, flere som blir straffeforfulgt for avhengighet, eller for sikkerhets skyld. Og mens vi venter, vil vi ha flere som ikke tør å be om hjelp når de virkelig trenger det.