trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Dette spørsmålet krever at jeg kort redegjør for regelverket knyttet til gebyr for tollforretninger. I henhold til tolloven § 7 kan Tollvesenet tillate at tollforretninger også kan utføres utenfor åpnings- og ekspedisjonstiden eller utenfor tollstedet. For slike tollforretninger kan det kreves særskilt godtgjørelse til statskassen etter nærmere forskrift fastsatt av Kongen. Av tollovforskriftens punkt 2.3.1. og 2.4.1. framgår det at det skal betales et gebyr til statskassen for tollekspedisjoner og klarerings- og oppsynsforretninger som utføres utenfor tollsted, eller når tollstedet ikke er betjent. Gebyret skal betales på grunnlag av gjeldende timesatser og skal ikke overstige kostnader Tollvesenet har til levering av tjenesteytelsene. Timesatsene for rekvirert overtid ble fastsatt av Stortinget i forbindelse med Stortingets behandling av St.prp. nr. 1 for 1998-99 for Finans- og tolldepartementet og er nå 205 kr pr. time for 50 pst. overtid og 275 kr pr. time for 100 pst. overtid. For timesatser for kost- og skyssgodtgjørelse vises til den sentrale særavtalen «Regulativ for reiser innenlands for statens regning», som ble gjort gjeldende fra 1. mars 1998. Kristiansand distriktstollsted opplyser at praksis vedrørende ileggelse av gebyrer ble skjerpet høsten 1998. Endringen innebærer ikke noen forskjellsbehandling, men medfører tvert imot at distriktstollstedet nå har samme praksis som andre distriktstollsteder i landet, og at tollloven og tollforskriftens intensjoner dermed blir oppfylt.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Det jeg har skjønt ut fra opplysninger fra Kristiansand distriktstollsted, er at man nå har skjerpet håndhevelsen av det gjeldende regelverk noe, slik at i forhold til tidligere praksis er noen av nabokommunene rundt Kristiansand kommet dårligere ut. Men hvis man ser hele landet under ett, er dette en likebehandling. Det er ikke bare i Kristiansands-området man har den ulempen at det vil påløpe gebyrer ved en tjenesteytelse hvis man bor i en annen kommune eller noe ifra distriktstollstedet. Hvorvidt dette kan oppfattes som urimelig, vil jeg ikke ta standpunkt til. For meg er det i hvert fall et viktig poeng at man praktiserer regelverket likt over hele landet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Nå forstår jeg det dit hen at finansministeren ikke mener det han åpenbart har sagt, for jeg tror nok finansministeren har ønsket å gi et signal i den retningen han har sagt, at nå er arbeidsledigheten for lav. Hvis en tenker på de mange rundene som har gått her i Stortinget gjennom vinteren, der vi har utfordret Regjeringen nettopp på å ha en beredskap mot høyere arbeidsledighet, er dette et veldig spennende og interessant signal, som er stikk i strid med det både finansministeren og også statsministeren selv har sagt, nemlig at man hele tiden skulle være i beredskap. Her går man altså litt videre og sier vel, vel, det er mulig at presset er for stort i enkelte bransjer. Da må en få lov til å spørre: Er det slik at finansministeren tror at man kan omskolere en bygningsarbeider til helse- eller omsorgsarbeider fordi man har ulikt press i arbeidsmarkedet? Det er selvfølgelig helt umulig. Dette betyr at beredskapsplanene, særlig innenfor bygg og anlegg, er nødvendige. Og da er mitt spørsmål: Er det slik at Regjeringen fremdeles har beredskapsplaner hvis arbeidsledigheten øker innenfor bygg og anleggssektoren, og er man da villig til å gå inn med statlige prosjekter for å holde aktiviteten i byggebransjen i gang?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Det kunne ha vore greitt, dersom finansministeren meiner det så klart som han har sagt, at han hadde begynt setninga i avisa med å seia at han ikkje ønskjer auka arbeidsløyse. Då hadde vi sloppe å stilla desse spørsmåla. Men vi er i alle fall einige om at arbeidsløysa vil auka i ulike sektorar. Og om det er slik at finansministeren meiner at det kan vera enkelt å få oljearbeidarar til å bli hjelpepleiarar og det som vi elles treng, må det iallfall meir arbeidsmarknadstiltak til. Då er mitt spørsmål til finansministeren: Når det er sett av så lite pengar som det er til arbeidsmarknadstiltak i år – 7 000 færre plassar enn i fjor – er det då slik at Regjeringa i revidert nasjonalbudsjett kan tenkja seg å vera med på å løyva meir midlar til arbeidsmarknadstiltak, nettopp for å imøtekoma det som finansministeren seier, at det er ulikt nivå på arbeidsløysa i ulike bransjar? Skal ein omskolerast, må ein ha midlar, og det klarer ein ikkje i dag.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til finansministeren. Etter at den nye sentralbanksjefen, Svein Gjedrem, tiltrådte, har det skjedd et praktisk skifte i norsk pengepolitikk. Nå benyttes pengepolitikken både til å opprettholde økonomisk vekst, til å sikre lav pris- og kostnadsvekst og til å holde valutakursen stabil. Og siden det politiske flertallet mener at sentralbanken skal være underlagt politisk styring, så føler jeg behov for en avklaring fra statsrådens side. Er det slik at pengepolitikken ligger fast i tråd med den forskriften Stortinget har vedtatt? Og hvis det er slik: Hva vil statsråden gjøre for at forskriften blir praktisert som forutsatt? Men hvis det er slik at denne svært vide tolkningen som vi nå ser fra sentralbanksjefens side, er i tråd med det Regjeringen mener er riktig, vil Regjeringen da ta et initiativ til at forskriften blir endret, slik at det blir samsvar mellom tolkning av forskriften og praktisering av den?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Valutaforskriften sier ganske klart og tydelig at hovedmålet for praktiseringen av pengepolitikken er å innrette den slik at man holder kronekursen mest mulig stabil. På den tiden den nye sentralbanksjefen satte ned renten to ganger, var det ingenting, verken i utviklingen i kronekursen eller i oljeprisen, som tilsa at rentenedsettelse var et riktig virkemiddel i henhold til valutaforskriften. Men hvis det er slik at finansministeren mener det er riktig å bruke renten til å styre pris- og kostnadsutviklingen, noe som er langt på vei mot et inflasjonsmål, er det veldig greit. Men da synes i hvert fall jeg at den avklaringen bør komme fra Regjeringens side, slik at usikkerheten som er skapt i forhold til utøvelsen av norsk pengepolitikk, ikke lenger vil være til stede.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Statsråden og jeg var sammen i går på en NHO-konferanse for familieeide bedrifter. Da kunne man ane av en del av svarene statsråden gav, at han ønsket å gjøre lettelser i beskatningen på formue og på bedriftsbeskatning for å gjøre livet litt lettere for mange av de små bedriftene rundt om i Norge, og for å sikre at arbeidsplasser ble opprettholdt. Kan finansministeren bekrefte at Regjeringen har som intensjon å gjøre lettelser på disse skatteområdene, slik at vi inn i fremtiden også kan bidra til å sikre høy sysselsetting og vekst innenfor det yrende liv av bedrifter vi har i Norge?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Det er interessant at finansministeren fastholder at det ikke er nødvendig å endre forskriften. Jeg har en viss forståelse for det, i og med at praksis er endret, slik at forskriften i virkeligheten har null betydning. Situasjonen er vel egentlig at finansministeren ikke snakker sant. Vi vet at han ikke snakker sant, han vet at vi vet at han selv er klar over at han ikke snakker sant, osv. Det viktige er selvsagt at pengepolitikken er endret. Men er ikke finansministeren redd for at respekten for forskrifter og regler generelt blir svekket når det er åpenbart for enhver som har fulgt praktiseringen av pengepolitikken, at det har vært en dramatisk endring av denne – ikke som følge av et endret politisk vedtak og en endret forskrift, men som følge av en endring av hvilken person som innehar stillingen som sentralbanksjef? Er det virkelig slik at norsk pengepolitikk nå også etter Regjeringens oppfatning skal avgjøres av hvem som sitter i styret i Norges Bank, og hvem som er sentralbanksjef?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
I Kosovo utgjør den albanske befolkningen betydelig over 90 pst. I lang tid har de vært forfulgt og trakassert av det serbiske regimet. Det er vel egentlig slik at det er umulig å tenke seg et harmonisk «leve ved siden av hverandre» i Kosovo overhodet i fremtiden etter den nedslakting som er skjedd. Ville det ikke nå være fornuftig å overveie å anerkjenne Kosovo som en selvstendig stat, som derved automatisk ville endre hele bildet? Da ville den serbiske hæren være en okkupasjonshær, og man fikk en direkte målsetting om å kaste ut den serbiske okkupasjonshæren. Dermed ville man stå i en annen situasjon – man kan ikke lenger snakke om at det er et indre anliggende i et land, men en konflikt mellom to land. Da ville det være langt lettere for det internasjonale samfunn å gripe inn og få en klarere målsetting enn nå og, skal vi si, gjenopprette en fredelig sameksistens, som nå er umulig.
Jan Petersen (Høyre), 1999-03-24:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. I forrige spontanspørretime rettet jeg et spørsmål til sosialministeren om den såkalte forskjellsmeldingen, fordi hun hadde vært ute i Dagsavisen og varslet at den skulle være utgangspunkt for skatteøkninger. Hun gav et svar som det ikke var mulig å få noe som helst ut av, men et par dager etter gjenvant hun talens bruk og gav et intervju i Adresseavisen, hvor vi altså fikk det samme skatteøkningsbudskapet som hun hadde gitt i Dagsavisen uken før. Og da er mitt spørsmål til finansministeren: Hva i alle dager er det som foregår i Regjeringen? Er det slik at denne forskjellsmeldingen nå i realiteten skal bli en slags skatteøkningsmelding som vil være startskuddet for en omkamp om de tingene Regjeringen tapte under budsjettforliket i fjor høst?
Jan Petersen (Høyre), 1999-03-24:
Det var ikke noe angrep på sosialministeren som foregikk i forrige spontanspørretime. Vi bare forsøkte å finne ut hva hun egentlig mente, og det viste seg å være en ganske umulig oppgave. Men etter nå å ha lest de presseintervjuene hun gir utenfor stortingssalen, er det åpenbart at Regjeringen er utsatt for det kjente fenomen at her vet ikke den høyre hånd hva den venstre gjør. Det er jo helt klart at sosialministeren har vært ute og luftet ganske konkrete skatteøkninger, f.eks. når det gjelder kapitalbeskatningen. Da er mitt spørsmål: Vil Regjeringen i denne forskjellsmeldingen også argumentere for en skattepolitikk som gjør at vi ikke taper arbeidsplasser til utlandet? Problemet med en økning i bedrifts- og kapitalbeskatningen er jo at vi i en tid hvor vi ser at arbeidsplasser flytter ut, ikke får tilstrekkelig nyetablering i Norge. Vil man derfor understreke hvor viktig det er for å unngå forskjeller i Norge, at det etableres bedrifter, og at kapital tilføres Norge?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Det er ikke akkurat en regjering og en finansminister som nå blåser i basunene og maner til kamp mot økte forskjeller i Norge, hvis vi skal høre på det Gudmund Restad sier. For det er jo en nyhet at Regjeringen ikke kommer til å lufte konkrete forslag i forhold til økte forskjeller i Norge i forbindelse med meldingen om Forskjells-Norge. På dette området vet vi i hvert fall én ting: Hvis det store flertallet i Norge har hatt økt levestandard, er det 10 pst. som har blitt hengende betydelig etter, og en tiendedel i den andre enden som har dratt betydelig fra. Vi vet også at det er én grunn til det, og det er at forskjellen mellom beskatning av lønn og beskatning av kapital er så stor. Når kan Regjeringen tenke seg at man kan komme med konkrete forslag som kan føre til at forskjellene i Norge blir mindre? Og er det slik at Regjeringen ser for seg at det er sammen med mine forgjengere på denne talerstol, Jan Petersen og Carl I. Hagen, nemlig i allianse med høyresiden, man skal bekjempe økte forskjeller?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Vi er nå midt oppe i noen av de prinsipielle spørsmålene som den aktuelle situasjonen i Kosovo reiser. Etter min og SVs oppfatning er vi rett og slett i en situasjon hvor verdenssamfunnet ikke har fullgode svar på hvor avveiningene mellom nødrett og folkerett faktisk går, men at det er et spørsmål som man må jobbe intenst videre med. Poenget med å vektlegge en bred internasjonal enighet om det som foregår av eventuelle internasjonale reaksjoner, skal være at man kommer over på et spor som innebærer at man får en politisk og diplomatisk løsning. Det er også bakgrunnen for at truslene om bombing var det man håpet på skulle virke, ikke faktisk bombing i Kosovo. Men nå er vi der hvor det ikke har fungert og alvoret virkelig begynner i forhold til verdenssamfunnets reaksjoner.(Presidenten klubber.) Da har jeg lyst til å spørre utenriksministeren om i hvilken grad man nå kan klare å få en dialog og få russerne med på det som nå skjer videre framover, og hvilken strategi Norge, NATO og OSSE har lagt i forhold til det. (Presidenten klubber.)
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-03-24:
Jeg er tilfreds med at finansministeren fortsatt har rimelig kontroll over skattespørsmål og ikke vil overlate det til Sosialdepartementets proposisjoner. Vi håper også at finansministeren medvirker til å dempe den type analyser som går ut på at forskjellene slår særlig sterkt ut i år med gode resultater i bedriftene, altså hvor utbyttene er høye. Det betyr at i år med dårlige resultater i bedriftene, hvor utbyttene er lave, synker plutselig forskjellene i Norge. Det er jo ikke slik folk egentlig opplever det. Jeg vil gjerne be finansministeren også å kommentere den avstanden som er mellom hans eget ønske om lavere skattesatser for å få et flatere system, altså hvor forskjellen mellom kapitalbeskatningssatsen og marginalskattesatsen for lønnsinntekter er mindre – finansministeren har selv tidligere antydet at den kunne ligge midt på 30-tallet – og sosialministerens uttalelser om at hun skal løfte skattene for «alle de av oss som har mer enn de trenger», og hvordan det lar seg forene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-03-24:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. I spørretimen for tre uker siden svarte statsministeren følgende: «Det er en krevende oppgave å legge til rette for lokalisering av næringsvirksomhet i Norge i en tid der vi står overfor økt kapitalmobilitet og økende konkurranse mellom land når det gjelder å tiltrekke seg investeringer.» Så sent som i gårsdagens VG slår eksportrådsdirektøren alarm, det han kaller handelsalarm, og peker på at det har vært en utvikling over tid der Norges andel av verdenshandelen, regnet både med og uten petroleum, har vært synkende – entydig synkende. Vi har også fått ferskere eksempler på at bedrifter har flyttet ut av Norge, der valgmulighetene er mellom flere nordiske land, særlig ved fusjoner. Mitt spørsmål til næringsministeren er – jeg forsøker, på tross av at finansministeren tidligere i dag har svart at Regjeringen har ingen holdninger – om det finnes en samlet regjeringsholdning til hva slags strategi man velger for å unngå at en slik utvikling fortsetter.
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-03-24:
Mitt tilleggsspørsmål, innenfor samme område, vil være rettet til finansministeren, slik at han skal slippe å sitte og høre på, men få direkte spørsmål på sitt eget område. Finansministeren svarte i samme spørretime som næringsministeren nå henviste til, at Regjeringen er villig til å gjennomgå skatte- og avgiftsreglene bl.a. på nordisk nivå for å sikre at det blir mest mulig attraktivt å lokalisere bedriftene til Norge. Tatt i betraktning at bedriftene flytter ut, vil finansministeren vurdere å gjøre noe før året er omme? Det er mulig å endre skatte- og avgiftsreglene også i revidert nasjonalbudsjett. Finansdepartementet har jo til fulle vist at det er mulig å endre avgiftsreglene raskt til ugunst for bedrifter. Da er det også mulig å endre avgiftsreglene raskt til gunst for bedrifter, bl.a. for å hindre denne utflytting. Der er jeg åpen for både Regjeringens holdning og eventuelt egne tanker.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Det er mange lange og vanskelige tanker som er ute og går i Regjeringen, forstår jeg, og vanskelige å konkretisere. Men jeg vil spørre statsråden om han har gjort seg opp noen tanker omkring de mange titalls milliarder i skatteunndragelse som nå er rapportert inn, og hvordan vil han møte de utfordringene, da den samme regjeringen nå har redusert antall ansatte i kontrollverket for skatteunndragelser ganske betydelig.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Jeg har lyst til å stille finansministeren følgende spørsmål: «Det er store forskjeller på ligningsverdien på boligeiendommer i Nannestad, Ullensaker og Gjerdrum. Dette er et problem også andre steder i landet. Nåværende ordning er basert på historiske verdifastsettelser, som siden er videreført med kun mindre justeringer. Fylkesskattesjefen i Akershus sier at disse problemene bare kan løses gjennom nye regler for verdsettelse av boligeiendom. Hvor langt er departementet kommet med utarbeidelsen av nye takseringsregler?»
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Jeg takker finansministeren for svaret. Jeg syns finansministeren her gav en grei redegjørelse med korte stikkord for hva som er ulempene med dagens takseringsregler, og for det sterke behovet det er for å få ensartede regler på plass, slik at vi kan få ligningsverdier som er riktige, og ikke minst sammenlignbare både innenfor og over kommunegrensene. Etter hvert som disse urimelighetene mellom kommuner og innenfor kommunene kommer mer og mer fram, blir det flere og flere spørsmål fra publikum om hvor det blir av de nye takseringsreglene. Jeg konstaterer at finansministeren svarte at departementet er godt i gang med arbeidet, og at de også tar hensyn til flertallsinnstillingen om nytt boligtakseringssystem som finansministeren viste til var oppe til behandling i 1997, men jeg vil innstendig be finansministeren om at denne saken snart må komme til Stortinget, slik at vi kan få orden på det, og ikke minst for at ligningsmyndighetene kan få noe sikkert å rette seg etter.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Det er ikke for å fornærme verken næringsministeren eller vår utmerkede utenriksminister, men mitt spørsmål går også til finansminister Restad. Han sa i sitt svar til Siv Jensen i stad at han hadde gjort seg sine egne tanker på det området som da var tema, og det har finansministeren gjort før. Blant annet har vi lenge blitt varslet om at det skulle komme en oppfølging av det såkalte Storvik-utvalgets utredning om omlegginger i momssystemet i Norge. I den forbindelse har finansministeren gjentatte ganger, bl.a. den 10. oktober i fjor, vært ute og sagt at han går inn for lavere matmoms. Det har blitt gjentatt ved flere anledninger, og han har gjort det på en så dyktig måte at han har fått bøndene til å tro at de skal tjene på lavere matmoms, samtidig som han har fått forbrukerne til å tro at de skal tjene på lavere matmoms. Begge deler kommer i hvert fall ikke til å bli riktig. Men så opplever vi altså nå at det kommer en pressemelding(presidenten klubber) om at denne saken nok en gang blir utsatt, og spørsmålet er da: Er det sånn at han bare lurer velgerne til å tro at de skal få lavere matmoms? (presidenten klubber)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Eventuelt muligheten.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Det ble gjort et nummer av at denne saken har ligget til behandling under tidligere arbeiderpartiregjeringer, og det er riktig. Men det er nå sånn at den tiden som den sittende regjering nå bruker, bruker den i tillegg til den jobben som er gjort tidligere, selv om en kan få inntrykk av at Regjeringen har startet med blanke ark og må bruke like lang tid som allerede var brukt, til forberedelser. Men det er litt spesielt at det blir markedsført som om redusert matmoms skal være en vesentlig del av meldingen når den kommer, samtidig som finansministeren sier at han ikke kan legge den fram før den er ytterligere et år forsinket fordi det er vanskelig å finne konklusjoner. Derfor stiller jeg spørsmålet om det er sånn at tilbudet som ble gitt om lavere matmoms, er gjort for å markedsføre, istedenfor at det er en realitet som kommer til å bli fulgt opp.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Det er noe nesten uvirkelig over at vi, når Norge for første gang på 54 år antakelig i dag eller i morgen er i krig i Europa, skal la være å snakke om det her. Jeg vil derfor stille spørsmål til utenriksministeren. Det er ingen tvil om at ansvaret for krisen i sin helhet faller på Slobodan Milosevic. Senest har vi sett det ved at han midt oppe i forhandlingene har brukt situasjonen til å sette i gang en ny offensiv i Kosovo og drive titusener av mennesker på flukt. Likevel er det vår plikt å snakke om vanskene med den nødvendige aksjonen som nå settes i gang, og få på bordet de problemene vi da kan gå inn i. Jeg vil særlig spørre utenriksministeren om to ting. Det ene er: Hvilke planer foreligger for å tvinge Milosevic til forhandlingsbordet dersom den første runde med luftangrep nå skulle slå feil i den betydning at den ikke tvinger fram noen løsning? Hva gjør man da? Dernest vil jeg spørre: Hva kan NATO gjøre for nå å beskytte den kosovoalbanske sivilbefolkningen mot å oppleve nye Srebrenica-er eller Racak-er eller andre overgrep, nye Drenica-er, mens bombene faller?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Målet har hele tiden vært at ved å bruke militær makt som en trussel skulle man få Milosevic til forhandlingsbordet og til en løsning. Det lyktes et stykke på vei ved at man i Rambouillet har fått på bordet en politisk rammeavtale som albanerne har akseptert, og som det er all rimelig grunn til at Serbia burde kunne akseptere. Men man har altså ikke fått en serbisk aksept for det. Så vil neste skritt være at man iverksetter den trusselen som fikk partene til forhandlingsbordet, og eventuelt setter i gang bombing i intervaller. Men dersom ikke noe av dette lykkes, ligger det åpenbart en logikk i denne situasjonen som alle ser, og det er at man kan ikke sette i gang krig i et område eller svare med militære midler mot Serbia uten å ta et ansvar for det endelige resultatet av det som skjer. Jeg vil gjerne be om utenriksministerens vurdering av hva slags planer som foreligger i NATO for eventuelt å sette inn bakkestyrker i Kosovo for å ta et direkte ansvar for å beskytte den kosovoalbanske sivilbefolkningen, og for å sikre en varig løsning for Kosovo.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Jeg er enig med representanten Solheim i at det er betimelig å stille den type spørsmål og drøfte den vanskelige situasjonen som vi er kommet i, i Stortinget i dag. Men jeg er også enig med ham i at dette er både vanskelig og uvirkelig, og det er klart at en del av de spørsmålene som vi nå står overfor, har vi ikke endelig svar på. Det som har skjedd, er at man i langt tid har hatt en politisk strategi for å prøve å få Milosevic til forhandlingsbordet ad politisk vei. Det politiske og diplomatiske arbeidet har gått parallelt med at man har hatt en militær trussel som man håpet skulle virke. Det har da ikke virket, og derfor fant man å måtte gå til beslutningen i går om at militære aksjoner kunne iverksettes. NATO har en plan for gjennomføringen av militære aksjoner, og det er et håp om at disse militæraksjonene kan være så begrensede som mulig, og at Milosevic vil kunne komme til forhandlingsbordet så raskt som mulig. Allerede nå har han jo sjansen til det, og det er blitt sagt også at eventuelle aksjoner vil skje med intervaller. Så til det andre spørsmålet, som går på befolkningen i Kosovo. Det er et stort og alvorlig problem. Man tar vel sikte på iallfall å prøve å sette mest mulig av de militære kreftene til Jugoslavia ut av drift så raskt som mulig. Jeg har senest i dag hatt samtale med assisterende generalsekretær i UNHCR om situasjonen, og fra UNHCRs side er man veldig bekymret for situasjonen i Kosovo. Ord som Srebrenica brukes, nettopp fordi man ser og har sett at serbiske myndigheter har gått til tiltak som kan ramme sivilbefolkningen.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Situasjonen for sivilbefolkningen er det grunn til å bekymre seg over, og vi tar det på alvor. I dagens situasjon ser vi ikke noen mulighet for å gå inn med bakkestyrker. Jeg forstår det slik at de militære ekspertene har vurdert behovet for bakkestyrker til å være bortimot 200 000 mann hvis man skulle gå inn i Kosovo i dagens situasjon. Det tror jeg ikke er mulig å få til. Risikoen ville antakeligvis også være altfor stor til at man kunne våge en slik aksjon. Derfor må vi fortsatt etter min vurdering bruke de militære virkemidler som vi nå har vedtatt, men selvsagt også fortsette med det diplomatiske og politiske arbeidet for hele tiden å prøve å tvinge president Milosevic til forhandlingsbordet.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
For det første tror jeg ikke det er mulig å få en bred internasjonal enighet om en anerkjennelse av Kosovo som en selvstendig stat, slik at utgangspunktet tror jeg ikke eksisterer. For det andre er det mitt og Regjeringens syn at til tross for de lidelser som befolkningen i Kosovo har hatt, er ikke det grunn god nok. Det kan høres brutalt ut, men prinsipielt sett er nok ikke det grunn god nok til å si at dette bør bli en egen stat, både fordi man her står overfor alvorlige konsekvenser ved å løsrive Kosovo fra Jugoslavia for hele regionen, og ut fra et prinsipielt menneskerettighetssyn om minoriteters rettigheter, men også en majoritets plikt til å ta vare på minoriteter, hvis vi ser dette i en større sammenheng. I tillegg til det er jeg sterkt i tvil om en slik fremgangsmåte ville hjelpe sivilbefolkningen, for da ville jo krigen eskalere enda mer.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Dette er en vanskelig situasjon og en alvorlig situasjon. Det er ingen av oss som synes at dette er ideelt, men det er vanskelig å stå og se på en utradering av et helt folk – en hel folkegruppe. De siste dagers meldinger tyder jo på at Milosevic overhodet ikke har brukt anledningen til å skape bedre forhold for sivilbefolkningen, men snarere utnytter anledningen til ytterligere trakasseringer. Man er – som flere har vært inne på – bekymret for sivilbefolkningens situasjon nå som det internasjonale samfunn har trukket seg ut. Det er riktig at Sverige ikke er med i NATO-aksjonen, men Sverige har sagt at de ønsket å være med i et militært nærvær i Kosovo for å gjennomføre Rambouillet-avtalen under NATOs ledelse. Det har også Finland sagt. Når representanten viser til at Hellas ikke er med, er jeg ukjent med det. Hele NATO står bak den beslutningen som NATOs generalsekretær fattet, også Hellas.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
En humanitær katastrofe er alvorlig og noe vi bør gjøre hva vi kan for å forhindre. Men representanten Danielsen er like kjent som jeg med de humanitære katastrofer vi har en rekke steder i verden. Vi har hatt et folkemord i Rwanda som er enda verre enn det vi ser i Kosovo i dag, og vi har hatt tilsvarende blodsutgytelser andre steder. Det er viktig, tror jeg, i vår verden i dag at vi prøver å få internasjonale kjøreregler. I FN-pakten har man stadfestet, eller gitt et grunnlag for, hvordan det internasjonale samfunnet kan gripe inn. I FN-paktens kapittel VII har man en språkbruk som legitimerer bruk av væpnet makt. Der vises det til at trussel mot stabiliteten og sikkerheten i en region kan foreskrive bruk av væpnet makt. Et slikt vedtak fra FNs sikkerhetsråd har vi ikke i denne situasjonen, men vi har en behandling i Sikkerhetsrådet som viser til kapittel VII. Derfor har Regjeringen ment at det i denne situasjonen, ut fra vurderingen av situasjonen i regionen, er legitimt å bruke væpnet makt. Den humanitære katastrofen kommer i tillegg. Den er ikke uvesentlig, men den kan ikke være den endelige årsaken til å gå inn med bruk av væpnet makt.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Ingen skal føle seg trygg hvis de begår folkemord. Når det gjelder Rwanda, har FN allerede opprettet en Rwanda-domstol som arbeider med Rwanda-spørsmålene. Som kjent har også Norge støttet en internasjonal straffedomstol som nettopp skal se på den typen forbrytelser. Fra norsk side har vi altså vært aktive når det gjelder å arbeide for at mennesker som bryter menneskerettigheter, som begår folkemord, skal stilles til ansvar for sine handlinger. Men det er også veldig viktig at vi har internasjonale, anerkjente kjøreregler. Og jeg er nok redd for, med all respekt for representanten Danielsen, at ikke alle folkerettseksperter ville være enig med representanten Danielsen i hans utgangspunkt og tolkning av folkeretten. Jeg tror det er viktig at vi her har et felles grunnlag, ellers kan dette bli selvtekt mer enn folkerett.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Jeg er enig med representanten Halvorsen i at forholdet til Russland er svært viktig. Jeg vet at det deles av de øvrige NATO-land og ikke minst av NATOs generalsekretær, som har nær kontakt med Russlands NATO-ambassadør. Det vil selvsagt bli vurdert fortløpende, og jeg vil personlig også vurdere kontakter med utenriksminister Ivanov i denne situasjonen. Jeg har også i dag hatt kontakter i regionen, og vi har hatt drøftelser om hvordan OSSE kan gjøre sitt til å få til en løsning i retning av forhandlinger, slik at ikke destabiliseringen blir større enn det som er høyst nødvendig. Jeg snakket med den makedonske utenriksministeren om situasjonen for Makedonia i dag, som jo er svært alvorlig. Dette er noe vi skal følge opp, men jeg er redd for at jeg ikke har alle svarene i dag. Men fortsatt, hvis jeg får legge til det, er trusselen til stede, og det er det aller viktigste. Fortsatt er det ikke bombet. Fortsatt er trusselen der, og Milosevic kan komme til forhandlingsbordet.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Utenriksministeren og Utenriksdepartementet har ingenting imot blomstring verken i kulturlivet eller andre steder, man håper at blomstene snart kommer! Men jeg er ikke sikker på om jeg forstår representanten Valle helt når hun sier at vi ikke setter kulturen inn i en sammenheng. Det var noe av det jeg prøvde å gjøre. Vi mener at kunst og kultur har en verdi i seg selv, og det skal vi støtte. Vi bruker faktisk faggrupper. Jeg tror ikke vi kommer i en situasjon – med all respekt for det norske fagmiljøet på kunstområdet – hvor alle er enige om strategi. Vi kjenner fra debatten i avisene at det også er stor uenighet internt i Norge når det gjelder kunst og kultur og hva vi skal prioritere, så det må også bli en del av Utenriksdepartementets situasjon. Men vi tar dem med på råd, vi bruker dem. Og vår forståelse er at frustrasjonen er langt mindre i dag enn den var for noen år siden, både fordi vi bruker fagmiljøene mer og fordi vi har mer penger enn det vi hadde for noen år siden – faktisk over 50 mill. kr på kulturbudsjettet.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Fra norsk side har vi gjort det klart at vi forventer en åpen og rettferdig rettergang for Abdullah Öcalan. Siden det ble kjent at PKK-lederen var fengslet, har vi arbeidet aktivt for å sikre internasjonal tilstedeværelse under rettssaken mot ham. Vi har sett det som naturlig å kanalisere vårt engasjement gjennom Europarådet, som er det mest hensiktsmessige forum for å drøfte menneskerettighetsspørsmål og for å legge press på land i menneskerettighetssaker. I tråd med dette har vi arbeidet for at en bred parlamentarikerdelegasjon fra Europarådet kan følge rettssaken. Vi har godt håp om norsk deltakelse i denne delegasjonen. Vi har dessuten arbeidet for at Europarådets ministerkomite skal få være til stede under rettssaken. Dette er nå bekreftet, og ministerkomiteen vil være representert ved det ungarske formannskapet. La meg også nevne, som representanten Valle vil være kjent med, at en delegasjon fra Europarådets antitorturkomite møtte Öcalan i fengselet i begynnelsen av mars. Den norske visepresidenten i komiteen, Ingrid Lycke Ellingsen, deltok i disse samtalene. Jeg vil i tillegg få nevne at Den europeiske menneskerettighetsdomstolen har truffet vedtak for å sikre både Öcalans og forsvarets rettigheter, og for å gi den tiltalte anledning til å utøve sin klagerett overfor Den europeiske menneskerettighetsdomstolen. Tyrkia holder domstolen orientert om tiltak som blir truffet for å innfri Den europeiske menneskerettighetskommisjonens krav. Det sentrale i denne saken er at Öcalan får en rettferdig behandling. I den sammenheng er et internasjonalt nærvær spesielt viktig. En tilstedeværelse fra Europarådet etter de linjene jeg her har skissert, burde gjøre det internasjonale samfunn i stand til å innhente førstehånds opplysninger om Öcalans situasjon og rettssaken mot ham. Vi vil selvsagt følge denne saken nøye i tiden fremover.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Jeg forstår representanten Valles spørsmål slik at det her er snakk om to ting. Det ene gjelder et utvidet parlamentarisk nærvær. Regjeringen har selvsagt ikke noe imot at det blir et utvidet parlamentarisk nærvær, men vi tror at det har vært viktig å arbeide aktivt for at Europarådet skulle bli representert. Vi er glad for at det har skjedd. Det er det sporet vi vil prioritere, selv om vi selvsagt også vil ønske velkommen at andre lands parlamentarikere deltar. Den andre delen av spørsmålet gjelder så vidt jeg forstår, støtte til Öcalans advokater. Som representanten Valle er godt kjent med, og som man også er kjent med ellers, har Norge og Utenriksdepartementet finansiert en representant for Den Norske Advokatforenings MR-utvalg, som var i Tyrkia. Vi mottok hans rapport i går, og vi vil selvsagt gå nøye gjennom den rapporten og se på hvilke forslag man kommer med, og hvordan dette kan følges opp.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
India og Pakistan har utkjempet tre kriger siden uavhengigheten i 1947. To av dem har vært om Kashmir. Det er jevnlig skuddveksling på begge sider av kontrollinjen i Jammu/Kashmir. Siden 1990, da konflikten ble intensivert på nytt, antas det at mer enn 20 000 mennesker er blitt drept. India og Pakistan har et særlig ansvar for å samarbeide om en politisk løsning som både folkeflertallet i Kashmir og regjeringene i India og Pakistan kan leve med. Simla-avtalen av 1972, som pålegger partene å komme fram til en politisk løsning gjennom fredelig dialog, utgjør et viktig grunnlag for normalisering av situasjonen i regionen. De to landenes statsministre undertegnet, som representanten Rise viste til, i februar en felles erklæring om bl.a. intensivering av forsøkene på å løse utestående spørsmål, herunder Kashmir-konflikten. Vi håper at partene vil vise reell forhandlingsvilje når erklæringen nå skal følges opp. På linje med en rekke land har Norge god kontakt med begge parter, bl.a. gjennom bilaterale konsultasjoner. Dersom partene i konflikten skulle mene at Norge kan yte et positivt bidrag i denne vanskelige prosessen, vil vi selvsagt vurdere dette.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-03-24:
Jeg er enig med representanten Rise i at enhver utstrakt hånd fra Norge burde hilses velkommen. Nå er det dessverre ikke alltid slik. Et av problemene i Kashmir-konflikten er at Pakistan gjerne vil internasjonalisere den, mens India ikke vil. Og India har nok gjennom de senere år, bl.a. gjennom den alliansefrie bevegelse, fått bred støtte for at dette er en konflikt som skal løses etter den nevnte Simla-avtalen, som begrenser det internasjonale engasjementet noe. Fra norsk side har vi i bilaterale kontakter opp gjennom årene stadig nevnt at vi selvsagt er til stede og kan være behjelpelige. Vi har deltatt i FNs observatørgruppe i flere år, slik at det er nok ikke noen vansker med at det er kjent at Norge vil yte et bidrag. Problemet så langt har vært at India ser på dette som en intern konflikt og derfor ikke ønsker internasjonal innblanding.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Eg skal ikkje legga skjul på at eg har vore imot det trugseldiplomatiet som har vore ført frå NATO si side i denne saka. Men Regjeringa har jo hatt god bakking i Stortinget for å vera med NATO på denne strategien. Konsekvensane av ein krig veit ingen, verken utanriksministeren eller nokon andre. Når ein veit kva styrkar som Serbia har, og ein òg veit at Russland og Kina er veldig tydelege på kva dei meiner, kan me begynna å tenka på skotet i Sarajevo igjen. Mitt spørsmål til utanriksministeren er: Er utanriksministeren klar over at Sverige ikkje kjem til å delta i denne aksjonen? Er han klar over at Hellas heller ikkje kjem til å delta? Er det i det heile noka moglegheit for Noreg til å trekka seg ut? Er det i det heile noka moglegheit for retrett frå NATO si side?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Eg vil gjerne få stilla følgjande spørsmål til landbruksministeren: «I ti år har EU nektet å slippe amerikansk kjøtt sprøytet med veksthormoner inn på sitt marked. Ifølge Stavanger Aftenblad 16. mars 1999, ser det ut til at EU må gi etter fordi det ikke er ført klare nok bevis overfor WTO om faren ved å spise hormonkjøttet. 13. mai 1999 løper fristen ut. Hvilke konsekvenser vil dette kunne få for norske forbrukere, eventuelt vil den norske regjering gå til sak om vi skulle bli påtvunget kjøtt fra storfe sprøytet med veksthormoner?»
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-24:
Eg takkar for svaret. Det undrar meg igjen at den norske nei-regjeringa er så passiv i spørsmål som er så avgjerande for norske forbrukarar. Ein skal altså berre venta, sjå og håpa at EU klarer å løysa problema. Ein har ingen offensiv politikk i forhold til dette sjølv. Når ein òg veit korleis landbruket i EU blir drive i forhold til det å bruka genmanipulering, patent på liv og problem knytte til det, bør den norske regjeringa ha eit heilt anna engasjement i denne problematikken. Eg ventar at landbruksministeren har eit klarare svar enn det han hadde til meg nå om kva politikk den norske regjeringa har i dette spørsmålet. Det er av veldig stor verdi for norske forbrukarar at det blir noko meir enn merking.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Jeg har et spørsmål som er litt i forlengelsen av det som skjer i Kosovo. Det gjelder forholdet mellom menneskerettigheter og folkerett. Denne regjeringen har hele tiden erklært at den har en meget høy profil når det gjelder menneskerettigheter. Ifølge media har imidlertid Vollebæk uttalt at omfattende drap på sivilbefolkningen ikke gir legitimitet i seg selv for militær inngripen. Ifølge media har han sagt at hele regionens sikkerhet nå står på spill. Mitt spørsmål til utenriksministeren er derfor: Er ikke en omfattende og fullstendig krenkelse av menneskerettighetene folkerettslig grunnlag for å gripe inn?
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Er ikke poenget her at menneskerettighetene jo er hele det moralske fundamentet for folkeretten – en helt nødvendig forutsetning for folkeretten? Hvis vi ikke har menneskerettigheter som respekteres, har vi ingen folkerett. Signalene vi sender ut, er her helt avgjørende. Ingen overgriper må i utgangspunktet kunne føle seg trygg på at dersom han er sterk nok og begår overgrep, slipper han unna med det. Politikere handler som kjent veldig ofte etter loven om den forventede reaksjon. Utenriksministeren nevnte Rwanda. Det vi kunne lese i avisene i går, var at FN nå skal nedsette en granskingskommisjon for å finne ut hva som har skjedd i Rwanda. Det som har kjennetegnet situasjonen, er jo nettopp at man har gjort altfor lite for sent. Spørsmålet mitt er om ikke Regjeringen her vil føre en litt mer offensiv linje og sende ut det signalet til verdenssamfunnet at ingen kan føle seg trygg dersom han begår folkemord.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
«Ifølge opplysninger fra Norsk Forbund for Voldsofre ble en familie med to mindreårige barn i Oslo brutalt overfalt i sin egen leilighet. Familien gikk i dekning som følge av drapstrusler. Familien har ikke fått oppfølging fra myndighetene i form av psykologisk eller annen assistanse. Familien er endog nektet voldsalarm. Hva akter statsråden å foreta seg slik at ordningen med voldsalarmer kan fungere og for å hjelpe mennesker som utsettes for slike overgrep?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Jeg skjønner at den nyutnevnte justisminister Dørum ikke har anledning til å gå inn i denne konkrete saken. Men dersom de opplysningene jeg har, er riktige, er dette heller ikke et enkeltstående tilfelle. Og dette tillater jeg meg å komme tilbake til senere. Det som har skjedd i denne saken, er at folk på frifot har kommet med nye trusler overfor denne familien om å foreta nye overgrep mot dem. De personene man antar har gjort dette, er karakterisert som så farlige at familien gikk i dekning den første uken etter at dette skjedde. Dersom det jeg sier, er riktig, mener ikke da statsråd Dørum at det er grunn til å se nærmere på denne ordningen, og ikke karakterisere den som meget tilfredsstillende? Er det ikke på tide at man nå tar større hensyn til ofrene enn til de kriminelle? Og det gjelder ikke her bare voldsalarm, men også dette at de ikke har fått annen hjelp fra noen form for støtteapparat.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
«En arbeidsgruppe opprettet av Justisdepartementet avgav 7. februar 1997 en innstilling om etablering av et voldsofferfond som skal yte støtte til voldsofre. Fondet kan brukes til å reparere eller å forebygge skader etter kriminalitet, samt til forskning og utvikling av tiltak(for eksempel mottak for voldsofre, kompetanseheving av helsepersonell) (for eksempel mottak for voldsofre, kompetanseheving av helsepersonell) Hva skjer med saken, og når vil den foreligge til politisk behandling?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Jeg takker statsråden for et positivt svar. Jeg synes det er veldig hyggelig at han etter å ha vært så kort tid i sin nyutnevnte stilling tar denne saken på alvor, og at han lover at han skal komme raskt tilbake til den. Det er nemlig helt avgjørende at de som blir utsatt for noe av det mest urettferdige man kan bli utsatt for, vold og veldig ofte blind vold, blir tatt på alvor, og at samfunnet viser det ved at vedtakene og de fine ordene som er kommet i sakens anledning, blir fulgt opp. Så jeg takker for et positivt svar.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Spørsmålet mitt går til næringsministeren. Store Norske sin aktivitet på Svalbard er viktig for så vel busetnaden som for evna til å handheve norsk råderett. Selskapet har arbeidd med å kartleggje eit stort, nytt gruvefelt, Sentralfeltet. Det blir sagt at det ligg til rette for å utvikle Svea Nord til å bli driftsøkonomisk lønsamt. Selskapet må ha avklåring våren 1999. Ei utsetjing til våren år 2000 ville medføre ein meirkostnad på 80 mill. kr. Sidan eg ikkje har merka at statsråd Sponheim har gjort noko taktskifte, må eg få lov å spørje om kva tid Regjeringa har tenkt å leggje saka om Svea Nord og dermed Store Norske si framtid på Svalbard fram for Stortinget.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Eg registrerer at næringsministeren ikkje i det heile svarte på det som var det sentrale i mitt spørsmål. Det var om denne saka blir lagd fram for Stortinget så tidleg i vårsesjonen at ho kan bli handsama i vårsesjonen. Dersom Regjeringa ikkje maktar det, vil ein altså få ei ekstrautgift på 80 mill. kr. Det kan då ikkje vere ei målsetjing for Regjeringa å gjere arbeidet så grundig at ein får ei slik ekstrautgift, når selskapet sjølv er kome til at dette kan det vere bedriftsøkonomisk lønsamt å gjennomføre. Så eg spør igjen: Når vil Regjeringa leggje fram saka om Svea Nord?
Lars Sponheim (Venstre), 1999-03-24:
Det er riktig som representanten her gir uttrykk for, at det har vært arbeidet veldig intensivt i Store Norske spesielt det siste halve året for å komme fram til en permanent basis for videre kulldrift som vil være uavhengig av løpende årlige bevilgninger over statsbudsjettet. Store Norske selv og styret har kommet fram til et forslag om hvordan dette kan gjøres. Departementet har dette forslaget til behandling i et konsulentselskap som etterprøver de bedriftsøkonomiske beregningene, selvsagt i full forståelse med Store Norske, for å kunne ha et best mulig beslutningsgrunnlag når dette legges fram for Stortinget. Det er også riktig å si i denne sammenheng at det er disse vanskelige spørsmålene om videre kulldrift og å finne en økonomisk basis for videre kulldrift som kanskje er det mest forsinkende elementet i den Svalbard-meldingen som Regjeringen nå arbeider med, fordi vi avventer det arbeidet som selskapet selv skal gjøre, og de nødvendige undersøkelser. Regjeringen arbeider for fullt med Svalbard-meldingen for å få dette fram. Jeg kan fortelle at statsministeren sammen med meg og justisministeren reiser til Svalbard for å se på denne kullforekomsten og diskutere disse spørsmålene med Store Norske etter påske, for at Regjeringen skal ha et bredest mulig innsyn i disse spørsmålene. Så vil vi komme tilbake til Stortinget så fort som mulig i egnet form. La meg også få gi uttrykk for at jeg personlig ser veldig positivt på den mulighet som Store Norske nå ser til å få en permanent drift uten behov for løpende subsidier, og Regjeringen vil bidra aktivt til å finne fram til en slik løsning.
Lars Sponheim (Venstre), 1999-03-24:
Jeg sa i mitt første svar at vi vil komme med Svalbard-meldingen, som i bred forstand må behandle spørsmålene knyttet til videre kulldrift, så fort vi klarer det. Her arbeides det på spreng i regjeringsapparatet. Men departementet er selvsagt fullt klar over de tallstørrelser selskapet opererer med i kostnader for å gjennomføre den prøvestollen inn til Sentralfeltet i Svea som er nødvendig for å kunne ha de nødvendige kunnskaper om en varig basis for videre kulldrift som er bedriftsøkonomisk lønnsom. De analyser som foreligger så langt, har vi nå til etterprøving i forståelse med selskapet, som jeg gav uttrykk for. Jeg vil komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med nærmere omtale av disse spørsmålene hvis vi ikke på det tidspunktet har kunnet komme fram med Svalbard-meldingen.
Lars Sponheim (Venstre), 1999-03-24:
Jeg er helt sikker på – og jeg satt også her og hørte – at finansministeren ikke uttalte seg slik at vi ikke har en klar holdning. Vi ønsker å ha lønnsomme og gode norske bedrifter i framtiden som også kan erstatte de inntektsfall samfunnet måtte ha på olje- og gassektoren framover. Det var bl.a. derfor statsministeren på vegne av Regjeringen var så opptatt av nyskapingsperspektivet i den redegjørelse han holdt i Stortinget i starten av februar. Det er rett. Jeg husker godt og har merket meg det svaret som statsministeren gav til representanten Per-Kristian Foss i spørretimen nettopp når det gjelder disse spørsmålene som Regjeringen er opptatt av. Jeg tror jeg skal tørre å si så mye, selv om finansministeren sitter rett ved siden av meg, som at i arbeidet med statsbudsjettet for år 2000 er Regjeringen opptatt av bl.a. å se på de nordiske skattereglene som gjør at det her kan være ulike forhold for norske bedrifter, bl.a. i forhold til våre naboland – dette bl.a. på basis av det svaret statsministeren gav til representanten Per-Kristian Foss. Vi ser her på om det er elementer i de svenske og danske skattereglene, som vi vet er under debatt om dagen, som det kan være aktuelt å se på også i forhold til norske bedrifter, for å gjøre Norge enda mer attraktivt å lokalisere både hovedkontor og næringsaktivitet i. Om kort tid vil Regjeringen oppnevne det utvalget som det bl.a. fra NHO – de kalte det Lokalisering Norge – og delvis også fra fagbevegelsen er tatt initiativ til, for nettopp å se på dette i et mer langsiktig perspektiv. For det er jo helt rett det direktøren i Eksportrådet gav uttrykk for i gårsdagens VG, og som Regjeringen faktisk også i ganske klare ordelag gir uttrykk for i den næringsmelding som ble lagt fram for Stortinget i mai i fjor, at vi er helt avhengig av å komme inn på en næringsutvikling i dette landet som ikke er så råvarebasert, og som klarer å legge vekt på nyskaping og kompetanse i framtidens bedriftsliv, som nødvendigvis må erstatte veldig mye av den råvarebaserte industrien og det næringsliv som vi har i dag.