Grunde Almeland (Venstre), 2022-05-12:
Jeg vil starte denne debatten med å takke kultur- og likestillingsministeren for det jeg oppfatter var en både solid og god likestillingspolitisk redegjørelse. Norge ligger på toppen av statistikken over likestilte land. Det synes jeg er gledelig. Men denne statistikken må ikke, som statsråden så riktig påpekte, brukes som en hvilepute. Vi står fortsatt overfor store likestillingsutfordringer i Norge. For Venstres del er det helt avgjørende at alle mennesker skal ha muligheten til å leve et fritt liv, uten å bli møtt med fordømmelse og uten å støte på usynlige eller lovmessige barrierer for fri livsutfoldelse. Slik er det ikke i dag. Fortsatt må mødre kjempe for å ta ut ammefri, som de har krav på etter loven. Fortsatt må fedre kjempe for å beholde fedrekvoten. Kvinner må jobbe ufrivillig deltid. Menn topper selvmordsstatistikken. Jenter blir utsatt for netthets. Gutter faller fra i skolen. Osv., osv. Fortsatt blir skjeve utsatt for blind vold. Regnbueflagg stjeles, og vi har hatt eksempler på at de brennes i protest. Personer som utredes for kjønnsinkongruens, må besvare spørsmål som «Tenker du på en av foreldrene dine mens du onanerer?» – stilt av fagpersonell på Riksen. Og samme dag som homofile mottar en offisiell beklagelse fra statsministeren for at de har blitt straffeforfulgt for utøvelse av sin seksuelle legning, blir helsestasjonen for kjønn og seksualitet i Oslo beordret til å stoppe sin behandling av transpersoner. Vi burde ha kommet lenger enn dette i 2022. Som likestillingsministeren sa i sin redegjørelse, er jeg også glad for at vi har en debatt som dette i salen hvert eneste år, og jeg er glad for at statsråden valgte å fortsette med det da hun tok over. Det gir oss i Stortinget en mulighet til faktisk å se likestillingsutfordringene i sammenheng. Det er ingen hemmelighet at likestillingsutfordringer finnes på en rekke ulike områder som ikke bare den ene statsråden rår over. For Stortinget da å tre sammen og stille klare forventninger på tvers av statsråders ulike ansvarsområder, mener jeg er et stort gode. Jeg håper også at vi skal ha denne debatten flere ganger framover. Så vil jeg kommentere at jeg ikke synes denne redegjørelsen var så veldig ulik redegjørelsen som kom i fjor. I mitt hode er det et gode, for det viser at vi tross alt er tverrpolitisk enige om de store linjene og de store utfordringene. Det betyr også at statsråden kan ha en forventning om at hvis hun går til Stortinget, kan hun også finne et bredt flertall som gir legitimitet til mange av løsningene hun vil kunne presentere på likestillingsområdet. Det er gledelig at en rekke av tiltakene statsråden varsler, er tiltak som den forrige regjeringen satte i gang, enten det handler om aktivitets- og redegjørelsesplikt, om videreføring av handlingsplanen mot negativ sosial kontroll og æresrelatert vold, eller det handler om kvinnehelse, som også var et utvalg den forrige regjeringen satte ned. Igjen viser det at de store linjene og de store utfordringene er vi tross alt enige om. I starten av forrige stortingsperiode holdt jeg en interpellasjon om hatkriminalitet. Den kom på bakgrunn av en rekke medieoppslag som fortalte om flere grove tilfeller av dette. Selv om det har skjedd mye siden den gang, bl.a. at vi har fått et nasjonalt kompetansesenter, er dette en konkret ting jeg håper likestillingsministeren vil svare på hvordan hun skal ta videre i dag, og at hun ikke gjør som sist og dytter ansvaret over på en annen statsråd. Jeg ser fram til det arbeidet likestillingsministeren skal presentere her for Stortinget, for jeg tror vi har godt av flere gode, brede debatter om likestillingsutfordringer og å skape brede flertall for de løsningene som kommer oss alle til gode.