Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-04-22:
Som dikteren sa: «Det følte hver, som kom fra rejs igen, og så sig om; det følte hver, som gik, i sidste afskedsblik. De følte, hvor de fór, at landets lykke var ombord: vor ære og vor magt har hvide sejl os bragt.» Vi behandler i dag den første maritime meldingen på 16 år og samtidig et representantforslag fra Rødt. Denne bransjen har en egen plass i vår historie og i vår nåtid. En gang var den den viktigste valutakilden og eksportindustrien vi hadde, og fortsatt har den en sentral plass i dagens verdikjeder og en sentral plass i det grønne skiftet. Jeg kommer til å bruke mitt innlegg til å snakke om den maritime meldingen. Forslaget som ligger fra Rødt, mener jeg vi har dekkende behandlet i forbindelse med denne meldingen og senere i forbindelse med Nasjonal transportplan, når den blir behandlet. Meldingen og regjeringens politikk bygger opp om denne sentrale plassen i det grønne skiftet og i dagens verdikjeder. Vi skal ha en klima- og miljøvennlig skipsfart, vi skal sørge for en digitalisering av bransjen, og vi skal videreutvikle norsk maritim kompetanse. Her varsles nullutslippskrav og nullutslippskriterier i offentlige anbud og en prioritering av grønn skipsfart i den videre satsingen på forskning og kompetanse. Her prioriteres den digitale omstillingen, industri 4.0 for havet, om du vil. Det satses på kompetanse, og dette sentrale området har komiteen valgt å styrke og understreke. Dette er og vil være en kompetansebasert næring, med stadig større innslag av høy- og spisskompetanse knyttet til teknologi. Som i andre deler av næringslivet er det nå en svært utfordrende markedssituasjon, spesielt for verfts- og leverandørindustrien, og også deler av flåten er hardt presset. Vi har derfor sett at regjeringen det siste året har lagt fram en rekke tiltak sammen med Stortinget som skal bidra til å avhjelpe den situasjonen. Vi kan peke på verftspakker, på låne- og kondemneringsordninger for ny, grønn flåtefornyelse, krav om norsk språk i planlagte statlige investeringer og mer til. Det er også igangsatt en kartleggingsstudie av situasjonen i verftsnæringen. I tillegg, som en tidligere representant nevnte, er det en mangfoldsutfordring, og den har komiteen valgt å adressere også her, som i kvotemeldingen. Den lave andelen kvinnelige ansatte gir oss utfordringer. Vi må ha en strategi for å endre det, fordi denne næringen trenger å hente kompetanse fra hele feltet, ikke bare halve laget. Da må vi se om ordninger som er gode på land, er tilpasset livet på sjøen. En kvinnelig sjømann gikk nylig ut og understreket at titler som sjømann og styrmann ikke var noen hindring for å rekruttere til yrket. Likevel må jeg tillate meg å si jeg undres om det er en fordel for rekrutteringen at jenter som tar denne utdanningen, ender opp som mann, om enn bare stillingsmessig. Det kan sette noen på andre tanker. Jeg vil også knytte noen kommentarer til det som oppstår for denne næringen ved å være så politisk eksponert som den er. Det legger et ekstra ansvar på oss. Vi er alle enige om at næringen skal ha et spesielt skatteregime, at ansatte skal ha en spesiell tilskuddsordning, at prosjektene skal ha offentlige garantier om tapsrisiko, slik andre land gjør, at virkemiddelapparatet skal støtte flåtefornying og utvikling teknologisk og på andre måter, og i en satsing på nye havnæringer skal staten spille og spiller en stor rolle, f.eks ved Hywind Tampen. Samlet sett utgjør dette en sterk styrking av næringens handlingsrom, et sterkt trepartssamarbeid og et sterkt samarbeid offentlig-privat. Det øker risikoen og konkurranseevnen, og det er med på å drive omstillingen. Samtidig betyr dette at næringen er blitt mer og mer avhengig av spesialordninger, offentlig kreditt, tilskudd og skatterabatter. Forslag fra næringen f.eks. på oppfølging øker denne eksponeringen, om de blir vedtatt. Så kan det hende at noen tror at jeg er bekymret for næringsnøytraliteten i det. Det er jeg ikke Nei, det jeg mener er at dette legger et ekstra stort ansvar på oss for at de rammebetingelsene vi utarbeider og vedtar, blir langsiktige og trygge for næringen. Jeg er glad for en maritim melding som nå peker framover både tariffmessig, som det er pekt på her, teknologisk, kompetansemessig og klima- og miljømessig – mot en sterkere maritim næring. La meg avslutte med å hylle dem som står på i næringen på land og sjø i disse vanskelige tidene, med dikteren Bjørnsons ord igjen: «Hurra for dem idag, som farer under norske flag! Hurra for lodsen, som dem først imøde kom! Hurra for dem, som ror sin fiskerbåd på hav og fjord! Hurra for alles lyst: vor skæromkranste kyst!»