Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-24:
Dette er en veldig viktig problemstilling å debattere, men enda mer en viktig problemstilling å finne løsninger på. Etter å ha sett veldig mye skriveri i media fra Arbeiderpartiet om det boligutvalget de satte ned, som skulle se på problemstillingene, er jeg overrasket over at Arbeiderpartiet ikke benytter denne anledningen til å fremme noen forslag til løsninger, men isteden velger å stemme imot alle forslag, både de som Fremskrittspartiet opprinnelig fremmet, og også de om har kommet fram i sakens anledning. Da framstår dette boligutvalget kun som et alibi og ikke som et løsningsverksted, og det er løsninger vi nå trenger. En får et inntrykk av at her er det markedet som har sviktet, altså dette fæle markedet med frie aktører som ikke gjør jobben, og nå skal staten komme og rydde opp i det. Det viser jo litt at en ikke forstår hvordan markedet fungerer. Dette markedet er avhengig av både tilbydere av boliger og av de som etterspør, og etterspørsel etter boliger er ganske fritt. Folk kan kjøpe bolig og bo der de vil, og det er viktig. Men når du ser på tilbudet av boliger, er det kraftig regulert gjennom krav fra myndighetene, gjennom reguleringsplaner og slike ting. Da er det stort sett ikke kommunene som det svikter hos, men det er de statlige reglene som blir trykt på kommunene. Jeg kommer fra Rogaland. Sandnes kommune har ordfører fra Arbeiderpartiet. I Stavanger Aftenblad 3. januar kunne man se hva nyttårstalen til Sandnes-ordføreren inneholdt. Han sa: «Utbygging for rundt 60.000 mennesker de neste 30 til 40 årene står på spill etter fylkesmannens sterke innsigelser mot Sandnes øst og Bybåndet sør.» En har altså planer for å bygge ut mange, mange tusen boliger i dette området, i en region i vekst, men en får ikke lov av Fylkesmannen, altså statens forlengende arm, regjeringens forlengede arm. Dette handler om hvordan en definerer realpolitikk, og om hvorledes en definerer mange andre ting. Da må jo politikerne begynne å se på de kravene som vi stiller fra dette hus, og som regjeringen må følge opp, ikke begynne å skylde på et marked. Enkelte av tidligere talere har gitt inntrykk av at kravene her ikke er det som driver prisnivået. Jo, stiller man strengere krav, som gjør at det blir dyrere å bygge ut, så bygger man ikke ut før markedsprisen er på det nivået der man faktisk tjener penger på det. Det er ganske enkelt. Noen sier at vi i Fremskrittspartiet er fæle fordi vi ikke vil ha universell utforming på absolutt alle leiligheter som skal bygges. Vi gjør dette fordi det er med på å dra opp prisene. Vi vil at det skal være mulig for vanlige folk å ha vanlige boliger, og så skal det være universell utforming på noen boliger. Hvis de rød-grønne hevder at dette ikke drar opp kostnadene på vanlige boliger, hvorfor har de da unntatt studentboliger fra akkurat de samme kravene? Det må jo åpenbart være fordi de ser at dette er dyrt. Hvorfor tror man at dette er dyrt for studentboliger, men ikke for vanlige boliger? De rød-grønne har altså en manglende logikk som gjør at dette ikke henger sammen. Da får vi de resultatene vi nå ser – en kraftig økning i boligprisene, mens en leter etter plaster på såret i stedet for å gjøre noe med årsaken til sykdommen.