Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-08:
Det er intet som gleder meg mer enn at vi kan holde på en time i Stortinget i dag med frukt og grønt. Det anbefales alle – og bikinisesongen nærmer seg. Jeg er veldig glad for det engasjementet som representanten Syversen viser i dette spørsmålet. Det er selvfølgelig fordi vi vet hvor mye kosthold betyr. Vi vet hvor utrolig viktig det er, særlig for barn og unge, og særlig at man får sunne kostholdsvaner tidlig. Det følger en gjennom hele livet. Og handlingsplanen, som Syversen også var innom, presenterte jo et opplegg for det tidligere i år. Vi vet mye mer enn før om sammenhengen mellom ernæring og helse, og vi vet mye mer enn før om sammenhengen mellom sosiale forskjeller og ernæring og helse. Vi vet også at det er veldig tydelige forskjeller når det gjelder levealder, kosthold, trim osv. som er knyttet til høy inntekt og gode levekår på den ene siden, og motsatt på den andre siden – at de som har dårlig råd, ofte har dårligere kosthold, rører mindre på seg og lever kortere. Vi ser det jo, satt på spissen, i Oslo at levealderen, hvis vi sammenligner vest og øst, er mer enn ti år lenger på vestkanten. Derfor er det jo en veldig stor utfordring når vi snakker om dette, at vi nettopp henvender oss til dem som har de største utfordringene i forhold til å legge om sin livsstil. Mange av dem som hører mest etter når det gjelder hva som er sunt, og som bruker litt ekstra kroner for å kjøpe det, er de som fra før av er veldig opptatt av dette. Vi har altså mye mer å hente på at de gruppene som i dag gjør mange mer usunne valg, velger litt sunnere, enn at de som er supersunne fra før, blir enda mer supersunne. Og det oppfatter jeg er noe av utgangspunktet for interpellanten også. Vi er fra Regjeringens side opptatt av å bidra til et bedre kosthold, og det skal vi gjøre med et bredt spekter av virkemidler. Det er riktig, som representanten Syversen var inne på, at det er nedsatt et utvalg som skal se på det som dreier seg om særavgiftene. De vil også se på hvordan de virker inn på helse og kosthold. Det er riktig at denne gruppen kommer med sin rapport i juni i år, og vi kommer selvfølgelig til å se veldig nøye på de forslagene som kommer. Jeg lurte på om jeg skulle invitere Syversen til å være med på noen av de diskusjonene som vi må ha når det gjelder virkemidler, og så heller tillate at vi konkluderer på et litt senere tidspunkt, fordi jeg oppfatter at hovedfokuset for Syversen egentlig er skatte- og avgiftssystemet som virkemiddel for å stimulere til et sunnere kosthold. Og det kan skatte- og avgiftssystemet være, men først og fremst er jo skatte- og avgiftssystemet en måte å invitere folk til en «dugnad» på, så de kan være med og finansiere velferdsgodene. La den diskusjonen ligge. Så kan jo særavgiftene ha andre begrunnelser. Noen varer avgiftsbelegger vi fordi de koster fellesskapet noe, og andre avgiftsbelegger vi fordi vi ønsker å påvirke folks adferd. Det er bl.a. begrunnelsen for bensinavgifter, alkoholavgifter, tobakksavgifter osv. Vi er i gang med en gjennomgang for å få til et grønnere skattesystem, altså legge om sånn at man oppfordrer folk til å forbruke mer miljøvennlig. Det er jo derfor vi har lagt om avgiftssystemet – engangsavgiftssystemet for biler, f.eks. En skikkelig bensinsluker er nå betydelig dyrere enn før, mens en drivstoffgjerrig bil er billigere. Derfor er det selvfølgelig helt naturlig at det kommer opp forslag om å bruke dette mer systematisk, med helse som overskrift, for å få til et sunnere kosthold. Vi har fått flere forslag både når det gjelder å endre særavgiftene og når det gjelder å endre merverdiavgiften. Det er også riktig, ut fra det vi har av kunnskap om dette, at det er de som i utgangspunktet er minst opptatt av sunt kosthold, som er mest påvirkbare når det gjelder prisen, sånn at vi har antagelig mye å hente hvis vi klarer å få til en lavere pris på de sunne matvarene. Men det er også noen motforestillinger som det er viktig å ta med seg i denne diskusjonen. Det gjelder ikke nødvendigvis særavgiftssystemet, det er enkelt og greit å håndtere. Det er de ulike satsene i merverdiavgiftssystemet som er en utfordring. For det første kommer vi til å ha en evig debatt om hva som er sunt og hva som er mindre sunt. Frukt og grønt er sunt, og ifølge den tankegangen gir det seg selv – det er lett å finne ut av hva som er frukt og grønt. Men det kan være vanskelig å begrunne hvorfor det er mye sunnere enn fisk, eller hvorfor fisk er mye sunnere enn hvitt kjøtt. Hvor den diskusjonen begynner, og hvor den stopper, gjør det til en utfordring å finne ut av hva slags sunnhetsgradert merverdiavgiftssystem vi skulle ha hvis dette skulle være de viktigste virkemidlene. Hvis dette utvikler seg langt framover, vil det undergrave hele merverdiavgiftssystemets måte å fungere på, og det er en viktig motforestilling. Merverdiavgiftssystemet er også mer sårbart i forhold til forskjellige administrative byrder enn særavgiftssystemet. Særavgiftssystemet oppkreves bare i ett ledd, som regel hos innenlands produsent og importør, mens merverdiavgiftssystemet berører alle ledd i omsetningssystemet. Så det er altså ca. 300 000 næringsdrivende som påvirkes av at en lager endringer i merverdiavgiftssystemet, og det vil også medføre betydelige endringer når det gjelder administrasjonskostnader. Det er ikke en uoverkommelig utfordring, men det er en motforestilling til å bruke merverdiavgiftssystemet som det viktigste virkemiddelet. Selv om vi skulle konsentrere oss om særavgiftssystemet på dette området, kan det by på diverse avgrensingsproblemer. Det regner jeg med kommer med full tyngde når dette utvalget kommer med sine forslag. Dette er de motforestillingene som er i forhold til ønsket om å gjøre sunne matvarer rimeligere og usunne matvarer dyrere. Representanten Syversen har rett i at det går an å endre dagens momssatssystem innad, uten å sende noe mer penger inn i systemet, ved å endre satsene for ulike grupper. Og representanten Syversen har rett i at når vi gjennomgående har en systematisk lavere sats for mat, på 14 pst., mens det generelle momssatssystemet på 25 pst. ligger fast, er vi også der med på å sponse matvarer som ikke er sunne, i hvert fall ikke et overforbruk av dem. Det betyr at jeg avviser ikke denne diskusjonen i utgangspunktet, men jeg mener at man ikke skal se bort fra at momssystemet er en administrativt tungvint måte å gjennomføre helsepolitiske mål på. Det er det min plikt å ta fram i diskusjonen. Det er et element som vi må holde opp mot hverandre, for et momssystem der vi stadig har en diskusjon om hvilke varer som har hvilke satser, der vi har gråsoner når det gjelder satsene, gir veldig store muligheter for omgåelser og kan i neste omgang undergrave det som er inntektssiden for staten.