trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Grunde Almeland (Venstre), 2017-12-19:
For Venstre handler dette om det beste for barna. Vi har ansvaret for at barna som går på skolen i dag, får de beste forutsetningene for å møte et svært utfordrende framtidig arbeidsmarked. Vi i Venstre har full tillit til at lærerne får til dette. Når det kommer til lærernes kompetanse, har Venstre kjempet for nettopp å sikre at det er tilstrekkelige midler til videreutdanning, sånn at de gode ressursene som allerede er i skolen i dag, skal få mulighet til videreutvikling og påfyll. Det er også viktig å påpeke at når vi i dag har mangel på kvalifiserte lærere, er det nettopp de mer sårbare gruppene, de elevene som mottar spesialundervisning, som ofte får tilgang til dem uten nødvendig formell kompetanse.
Grunde Almeland (Venstre), 2017-12-19:
Statsråden nevner digitalisering som en av utfordringene vi står overfor. Den siste tiden har vi jo nettopp sett utfordringen med å få tilstrekkelig digital kompetanse og IKT-kompetanse. På enkelte områder meldes det om at den nødvendige kompetansen omtrent ikke er å oppdrive i det hele tatt, spesielt kan vi kanskje her se til IT-sikkerhet. Derfor er Venstre glade for at vi sammen med regjeringen har fått til en satsing på studieplasser innenfor IKT og ikke minst flere nye stipendiatplasser. Vi har også fått til en ny plattform for digitale læremidler i grunnskolen. Dette er alle satsinger som Venstre er veldig opptatt av. Spørsmålet som da gjenstår, er hvordan dette skal følges opp på en god måte. Så hvilke ambisjoner har statsråden om å følge opp og ta denne satsingen videre?
Grunde Almeland (Venstre), 2017-12-19:
Vi vet ikke hva framtiden fører med seg, hvordan arbeidsmarkedet vil se ut, men vi vet at kunnskap vil stå sentralt. Derfor er satsingen på å muliggjøre at den enkelte kan tilegne seg kunnskap, så viktig for Venstre. Det handler rett og slett om å gjøre utdanning mer tilgjengelig. Venstre har i lang tid vært opptatt av å sikre flest mulig tilgang til høyere utdanning. Jeg kan forsikre om at Venstre vil være opptatt av det også i tiden framover. Dette skinner gjennom i flere konkrete tiltak, både i Venstres alternative budsjettforslag og i budsjettavtalen med regjeringen og Kristelig Folkeparti. Venstre har stått i spissen for flere års satsing på studieplasser, men studieplasser alene vil ikke gjøre tilgangen til høyere utdanning reell for alle. Elleve måneders studiestøtte var derfor et svært viktig gjennomslag for Venstre. At vi i 2018 fortsetter denne satsingen ved å trappe opp ordningen med en ekstra uke, er ikke bare gledelig, men også nødvendig. Studentene skal være sikre på at Venstre ser hvilken utfordring det kan være å gjennomføre et studium på normert tid dersom man av økonomiske årsaker tvinges til å ta på seg en jobb med en så stor arbeidsbelastning at man ikke får tilstrekkelig tid til å studere. Derfor er Venstre med på å sikre en studiefinansieringsordning som er romslig nok til at alle har mulighet til å gjennomføre sine studier. Samtidig kan satsing på f.eks. studentboliger være med på å forbedre studentøkonomien, men utfordringen i dag er nettopp de eksisterende kostnadsrammene. Derfor er vi glade for at vi i revidert nasjonalbudsjett vil komme tilbake til å se på kostnadsrammene og tilskuddsordningene. Å gjøre høyere utdanning tilgjengelig for alle handler også om å forbedre selve undervisningskvaliteten i høyere utdanning. I Venstres alternativ peker vi på dette gjennom at 50 mill. kr av de 250 mill. kr som vi foreslår å gi UH-sektoren i basisfinansiering, øremerkes til digitalisering. Dette vil gagne studentenes pedagogiske tilbud gjennom at man oppnår pedagogisk innovasjon.
Turid Kristensen (Høyre), 2017-12-19:
Venstres representant Grunde Almeland var i sitt innlegg opptatt av dette med kvalifiserte lærere, og som vi hørte tidligere her i dag, innførte regjeringen en ordning med lærerspesialister i grunnskolen i 2015. Målet med lærerspesialistordningen er todelt. Det er både å ha en attraktiv karrierevei for lærere og også å motvirke at dyktige lærere velger seg bort fra skolen – et tiltak for å beholde dyktige, kvalifiserte lærere i skolen til det beste for norske elever. Det er ansatt 300 lærere som lærerspesialister siden ordningen ble innført, neste år vil ytterligere 300 bli ansatt, og det vil også omfatte begynneropplæring i skolen. Målet er å ha 2 500 lærerspesialister innen 2025. Rektorene oppgir i en ny rapport at ordningen har bidratt til å gi god undervisning og en felles kultur for læring og fungerer bra. Jeg kunne godt tenke meg å høre om Venstres representant er enig i at det er viktig å ha en fortsatt satsing på lærerspesialister, og om Venstre har noen tanker om hva som kan bidra til å gjøre ordningen enda bedre.
Turid Kristensen (Høyre), 2017-12-19:
Et av de viktigste målene for regjeringen er å skape et bærekraftig velferdssamfunn, og noe av det viktigste for å nå dette målet er satsing på nettopp kunnskap, forskning og innovasjon. Realisering av kunnskapssamfunnet, å sørge for at ny kunnskap tas i bruk – for å sikre gode velferdstjenester, for å skape morgendagens jobber, for å sikre et grønt skifte og en bærekraftig økonomi – er avgjørende for at vi kan sørge for at også kommende generasjoner får gleden av å bo i et av verdens beste land. Og heldige er vi som sitter i utdannings- og forskningskomiteen og har dette som vår statsbudsjettdebatt. Jeg er veldig glad for at velgerne ga de fire ikke-sosialistiske partiene fornyet tillit. Høyre vil ha høyere kvalitet i norsk høyere utdanning, flere miljøer i verdenstoppen og en fortsatt offensiv satsing på forskning. Norge er også et langstrakt land, og det er nødvendig å sikre at alle deler av landet har et bredt studietilbud, som sikrer alle lik rett til utdanning og er tilpasset behovene i arbeids- og samfunnslivet. Budsjettet for 2018 vil bidra til å realisere nettopp dette. Det er fortsatt en realvekst i bevilgningene til høyere utdanning i dette budsjettet, og det satses ikke minst på tiltak for å følge opp kvalitetsmeldingen og strukturreformen, som er en del av regjeringens langsiktige satsing på kvalitet i alle nivåer i kunnskapssektoren. Det er bl.a. satt av midler til kvalitetshevende tiltak gjennom utviklingen av en nasjonal arena for kvalitet, og det er lagt inn midler for å sikre en god oppfølging av strukturreformen. Det er også viktig at vi sikrer gode sosiale og økonomiske rammer rundt studentenes tilværelse, og gir studentene en reell mulighet til å være studenter. I 2014 ble studiestøtten økt med mer enn noen gang på ti år, og årets budsjett sørger for fortsatt opptrapping mot elleve måneders studiestøtte. Det er også satt av midler til bygging av 2 000 nye studentboliger i 2018, noe som er en dobling av snittet det ble gitt tilsagn til i årene 2006–2013. Opptrappingsmålene i langtidsplanen for høyere utdanning og forskning blir med dette budsjettet oppfylt, og det er veldig gode nyheter for alle som er opptatt av god og langsiktig satsing på høyere utdanning og forskning. Tiltakene i langtidsplanens opptrapping og langsiktige prioriteringer er innfridd med totalt 2,9 mrd. kr de siste fire årene – en formidabel satsing, som har gitt sektoren et reelt løft og også god forutsigbarhet. Nå skal den revideres, og det gleder jeg meg til å jobbe videre med. Som både representanten Gudmundsen og statsråd Røe Isaksen har nevnt tidligere, går nå for første gang over 2 pst. av vårt samlede BNP til forskning og utvikling. Dette er historisk, og budsjettet gir en fortsatt satsing på dette. Vi trenger mer forskning, mer innovasjon, at resultatene fra dette tas i bruk og gir oss et bærekraftig velferdssamfunn, flere trygge jobber, et grønt skifte og en bærekraftig økonomi. Denne regjeringen og samarbeidspartiene skal fortsette å satse på kunnskap, forskning og innovasjon, og dette budsjettet er et kraftfullt bidrag til dette.
Turid Kristensen (Høyre), 2017-12-19:
Vi har hørt en rekke påstander om at regjeringen ikke har noen skolepolitikk, noen nye tiltak og heller ingen resultater i skolepolitikken. Det må jeg si er ganske spesielt. Det er mulig at man ikke ønsker å se, men jeg vil helt på tampen av denne debatten få lov til å nevne noen få eksempler som kan tjene som en påminnelse. Vi har fornyet rammeplanen for barnehagen, og vi har innført Lærerløftet med rekordstor satsing på etter- og videreutdanning og innføring av lærerspesialistordningen. Tidlig innsats startet i forrige periode og videreføres nå, videre ny mobbelov og opptrapping av kampen mot mobbing, lag rundt eleven, helsesøster- og psykologstillinger i kommunene, fagfornyelsen, Yrkesfagløftet, satsing på fagskolene, kvalitetsmeldingen, humaniorameldingen, strukturreformer i høyere utdanning, langtidsplan for høyere utdanning og forskning, økt studiestøtte og mer enn en dobling av støtten til studentboliger. Det er også godt kjent at elevene er mer til stede på skolen, færre faller fra, flere fullfører og resultatene har blitt forbedret. All ære til dyktige elever og lærere, men det må være lov til å peke på at påstanden om at regjeringen ikke har noen politikk, burde falle på sin egen urimelighet. Riktig god jul!
Leif Audun Sande (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Som Martin Henriksen sa, er Arbeidarpartiet veldig fornøgd med at Kristeleg Folkeparti klarte å få gjennomslag for fleire lærarar. Samtidig har me registrert at dei måtte gje seg på krav som dei hadde: å få fjerna kompetansekrav som er gjeve tilbakeverkande kraft og å få vekk kravet om karakteren 4 i matematikk for å kome inn på lærarstudiet. Då har me eit spørsmål: Kan representanten Grøvan utdjupe varigheita på den avtalen, kor lang tid ein har bunde seg for? Eller for å seie det på ein annan måte: Når har dei lov til å ombestemme seg?
Leif Audun Sande (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Innleiingsvis i innstillinga blir det sagt at kunnskap er avgjerande for å styrkje norsk konkurransekraft, framtidig velstandsutvikling og verdiskaping. Det er sjølvsagt riktig. Men det gjeld ikkje berre teoretisk eller bokleg kunnskap. Like viktig er andre eigenskapar ved eit menneske. Viss me i skulen einsidig vektlegg akademiske ferdigheiter, risikerer me å stengje ute mange flinke folk som arbeidslivet vil trengje. Går me i den fella, fører det til tapt konkurransekraft, tapt framtidig velstandsutvikling og tapt verdiskaping. Arbeidarpartiet vil ha ein fellesskule der alle opplever læring, trivsel, samarbeid og meistring, ein skule som førebur alle barn på framtidas arbeidsliv, både dei som skal bli akademikarar, og dei som skal bli fagarbeidarar. Difor vil Arbeidarpartiet ha ein meir praktisk skule alt frå fyrste skuleår. Alle lærer betre av å sjå teori og praksis i samanheng, men å få oppleve gleda ved praktisk arbeid frå første skuleår kan òg inspirere fleire til å velje yrkesfag seinare. Me treng fleire dyktige fagarbeidarar. Difor har Arbeidarpartiet i sitt alternative budsjett føreslått å satse over 250 mill. kr meir enn regjeringa på yrkesfag. Me vil satse 100 mill. kr meir på oppdatert og moderne utstyr i undervisninga, auke kvart lærlingetilskot med 5 500 kr, gje stipend for å få fleire fagarbeidarar til å bli lærarar, og gje tilskot til bedrifter som gjev elevar praksis. Tal frå Utdanningsdirektoratet viser no at det har blitt 3 000 færre elevar på yrkesfag under denne regjeringa, og 2 500 berre på faga bygg- og anleggsteknikk og teknikk og industriell produksjon. Det er bekymringsfullt at Høgre–Framstegsparti-regjeringa knapt legg fram eit einaste nytt tiltak for yrkesfag og likevel klarar å hevde at 2018 skal vere yrkesfaga sitt år. Når utanlandske bedrifter investerer i Noreg, blir det ofte trekt fram som vår største styrke at me har ein brei allmennkunnskap, at folk samarbeider godt – også på tvers av yrkesgrupper – at me kan gjere jobbane til kvarandre, og at me er løysingsorienterte saman. Me er i stand til å byggje flate strukturar der me ikkje treng å sitje og vente på sjefar og ha hierarki. Folk kan ta avgjerder sjølv. Det er viktig. Forsking viser at det som motiverer eit menneske mest, er sjølvstende, meistring og meiningsfullt arbeid. Evna til å levere blir størst når eit menneske har handlingsrom, ein jobb dei kan meistre, og rammer som kan gje dei eit rom for at dei kan gjere det dei meiner er riktig. For Arbeidarpartiet er det difor viktig at me har ein skule som gjev barna kunnskapen dei treng, men som òg lærer dei alle dei andre ferdigheitene som er viktige i arbeidslivet.
Leif Audun Sande (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Me må få fleire i arbeid, få fleire til å kunne stå lenger i arbeid og leggje grunnlaget for vekst i næringslivet og betra velferd i framtida. Kompetansereform er eit svar på alle tre område, og for å få ei vellukka reform må trepartssamarbeidet sjølvsagt brukast. Arbeidsfolk skal ikkje frykte utviklinga, men vete at dei vil få tilgang til kompetansepåfyll. Difor vil Arbeidarpartiet innføre ei kompetansereform og føreslår å satse 100 mill. kr meir enn regjeringa på vaksenopplæring i sitt alternative budsjett. Regjeringa på si side nøyer seg med å opprette ei nettside. Arbeidarpartiet føreslo i sitt alternative budsjett å innføre eit pilotprosjekt for kompetansereforma i 2018, der me startar i byggjebransjen og i helse- og omsorgssektoren. Me styrkjer studieforbunda etter kuttet frå regjeringa og føreslår å utvikle tilpassa studietilbod ved universitet og høgskular. Så vil eg seie litt om mobbing. Mobbing er eit av våre største samfunnsproblem. Det startar i barnehagen og fortset på skulen og vidare ut i arbeidslivet. I Elevundersøkelsen melder over 20 000 barn og ungdommar at dei opplever mobbing i skulen, og det blir anslått at 100 000 arbeidstakarar opplever mobbing på jobben. Mobbing er eit samfunnsproblem som går ut over folks liv og helse. Det kostar samfunnet enorme beløp, og for den enkelte gjev det effektar i form av eksempelvis dårleg sjølvtillit, dårlege akademiske resultat, utanforskap og psykiske lidingar. Mobbing må kjempast mot på alle plan, jo tidlegare, jo betre, og innsatsen må begynne i barnehagen. Det er ein av grunnane til at høg kompetanse rundt dei yngste er så viktig – fleire barnehagelærarar og fleire lærarar med tid til å byggje gode miljø og relasjonar i barnehage og skule. Barna som blir mobba i dag, har ikkje råd til å vente lenger. Det er uforståeleg at regjeringa ikkje kjem med nye tiltak mot mobbing i budsjettet for 2018. Arbeidarpartiet meiner det hastar med nye tiltak for å kjempe mot mobbing i skulen, og vil i 2018 bruke 84 mill. kr meir enn regjeringa på det. Me vil ha beredskapsteam mot mobbing i alle kommunar, eit kompetansehevingsprogram for alle tilsette i skulen og tilsetje fleire miljøarbeidarar.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Utgangspunktet er at det vi er enige om i budsjettavtalen, skal gjennomføres. Så er det de fire stortingspartiene som forvalter budsjettavtalen, men det er jo slik at et mål for alle partier burde være at man har tiltak som står seg over tid, og at man ikke brått og abrupt hele tiden endrer politikk. Så får de fire partiene gå inn og ta fintolkningen av avtaleteksten. For øvrig var det viktig i forrige periode at det ikke bare var Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre som stemte for flere av forslagene som kom. Blant annet fikk vi sterk og god støtte fra Arbeiderpartiet til et krav om 4 til lærerutdanningen. Det er jeg glad for. Vi fikk også støtte fra Arbeiderpartiet til å innføre kompetansekrav i skolen for alle lærere som er der, ikke fordi noen skal bli avskiltet eller miste jobben, og Arbeiderpartiet var i alle fall enig i at det var viktig at vi skulle ha et skikkelig videreutdanningsløft, og at alle barn skulle møte en lærer som hadde fordypning i fagene de underviste i, når det gjaldt norsk, engelsk og matematikk.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Nå er en av de frustrerende, men allikevel høyst reelle realitetene i vårt system at som statsråd kommer ikke jeg daglig til Stortinget og orienterer om alt jeg gjør. Jeg orienterer f.eks. gjennom spørsmål i spørretimen og spørsmål i budsjettdebatten. Så jeg kan si hva vi gjør for rekrutteringen. I fjor satte vi i gang noe som var vellykket. Det var – for å si det veldig enkelt – at istedenfor at vi satte oss ned nasjonalt og laget rekrutteringskampanjer, spurte vi institusjonene selv: Hva er det dere trenger? Det kommer vi til å gjøre også i år. Det betydde bl.a. at Universitetet i Tromsø som også driver mye god rekruttering på egen kjøl, hadde svært god rekruttering, Samisk høgskole, som har slitt med rekrutteringen, hadde også svært god rekruttering. Det er deres innsats først og fremst som har gjort dette, men vi bidrar. Så er det også det å nevne at det ikke er slik at vi generelt har en rekrutteringsutfordring i norsk skole. Vi rekrutterer for få på 1.–7. trinn, særlig i Nord-Norge. Det er den største utfordringen, ikke et generelt lærerrekrutteringsproblem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Jeg har ikke lest kommunebarometeret om effektivisering, men om det kan effektiviseres i norske kommuner? Ja, det er helt åpenbart forskjell på hvordan norske kommunepolitikere bruker skattebetalernes penger. Men det er jo, som representanten sier, ikke slik at i enhver sektor i samfunnet så er vi opptatt av hva vi legger inn, og hva vi får ut i rene timer, e.l. Hele poenget med regjeringens kunnskapspolitikk, som kommunalministeren for øvrig stiller seg 100 pst. bak, er jo at kvaliteten er det avgjørende. Vi kan ikke måle kvaliteten på f.eks. barnehage eller skole eller voksenopplæring bare ved hjelp av antall lærere, ressurser man bruker på bygg, eller hvor mange timer man får. Det kan selvfølgelig gi en indikator hvis vi f.eks. ser at to skoler får noenlunde samme resultater og elever som trives like godt, men at den ene driver mye rimeligere enn den andre. For barnehagene har regjeringen nå levert forslag både om bemanningsnorm og om skjerpet pedagognorm, så der er nok representanten og jeg enige, tror jeg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Jeg vil gjerne fylle alle plassene som står tomme, men det er ikke en riktig beskrivelse hvis man får bildet til å virke som om det nå plutselig er ledige plasser, og at det aldri har vært det før. Hvis man ser på lærerutdanningen de siste ti årene, har det nesten til enhver tid vært mellom 200–300 og opptil 500–600 ledige plasser. Så i flere år under den rød-grønne regjeringen – uten regjeringens skjerpede opptakskrav til lærerstudiet – var det flere ledige plasser enn det er i år. Det er bare en faktaopplysning, det er ikke fordi vi ikke ønsker å fylle de plassene. Det mest oppsiktsvekkende er egentlig at mange spådde at vi knapt ville klare å rekruttere noen lærere – et massivt frafall i lærerrekrutteringen. Det som viser seg, er at vi klarer å rekruttere lærere. Vi trenger fortsatt 415 til, som jeg gjerne skulle hatt inn i år, med høyere krav. Vi får bedre kvalifiserte elever som har lyst til å bli lærere, sannsynligvis også flere som vil gjennomføre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
For det første er det minst to spørsmål knyttet til digitalisering. Det ene er hvordan det skal brukes i klasserommet – altså hvordan skal lærerne bruke det, og hvordan skal elevene lære om det? Jeg er veldig opptatt av det vi kan kalle klok digitalisering: Det å lære å håndtere digitale verktøy handler ikke bare om mer, mer, mer, det handler veldig mye om kompetanse hos dem som bruker det, det handler også veldig mye om å vite når det er smart å legge det digitale verktøyet bort, og om når man bør ha læremetoder som ikke nødvendigvis bruker digitale verktøy. Det er viktig. Når det gjelder vår – som nasjon – samlede tilgang til IKT-kompetanse, er det helt åpenbart at vi var nødt til å gjøre det regjeringen, Venstre og Kristelig Folkeparti nå har gjort gjennom flere budsjetter, nemlig å legge inn flere studieplasser til IKT. Over flere år har vi prioritert flere stipendiater, forskningsplasser, til IKT. Det er også løsningen for å få til f.eks. viktige nasjonale satsinger som kryptologi.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Vi er opptatt av internasjonalt samarbeid. Vi er også opptatt av at vi skal ha gode, målrettede ordninger for å ha samarbeid mellom norske miljøer og miljøer i utviklingsland eller andre land. Noe av problemet med kvoteordningen var bl.a. at det ifølge gjennomganger fra Kunnskapsdepartementet var svært mange som ikke returnerte til sitt hjemland etterpå. Det kunne mistenkes for å være en «brain drain»-ordning. Noe annet var at vi ønsket en ordning som i større grad bygget opp under et langsiktig institusjon-til-institusjon-samarbeid. Grunnen til at vi mener det er viktig, er at vi vet at det virkelig hever kvalitet at man går inn i et akademisk samarbeid på like fot, som to institusjoner, f.eks. én i Tanzania eller én på Madagaskar, eller hvor det nå skulle være, sammen med en norsk institusjon, som sammen over flere år jobber sammen i et partnerskap. Jeg er selvfølgelig interessert i å se hvordan dette har slått ut, men jeg vil også si at jeg synes det er viktig at vi først venter på å få se litt tydeligere hva som er resultatene av omleggingen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Noen poenger: For det første – til representanten Martin Henriksen – er ikke «mer penger til alt» en ny idé. For øvrig er det å kritisere en sittende regjering for at de mangler nye ideer og bedre løsninger, noe Høyre kom på i 2013, så det er heller ikke en ny idé. Representanten Sandberg har en rekke ganger tatt opp ABE-reformen. Hvis man ser på totaliteten i budsjettene, har universiteter og høyskoler hatt en god realvekst hvert eneste år under denne regjeringen, også i regjeringens egne budsjetter, og det er også tilfellet i årets budsjett. Representanten Sande etterlyser nye tiltak mot mobbing. Jeg synes det er symptomatisk for en måte å tenke politikk på som også henger sammen med «nye penger». Man tenker at hvis det ikke er et nytt tiltak i hvert eneste års budsjett, hvor det følger med helt nye penger, og hvor man skal starte opp noe nytt, så gjør man ikke noe med et problem. Men i høst innførte vi – med ganske bred støtte i dette storting – en helt ny mobbelovgiving i dette landet. Det følges opp, det er tiltak, det er bevilget penger, vi følger opp det arbeidet som hauker. Systematisk innsats over tid er det som teller mest, ikke at man har nye tiltak i hvert eneste budsjett. Det virkelige klasseskillet i norsk skole går ikke mellom forskjellige skolebygg. Det går ikke på tilgangen på pc-er. Det går ikke på klassestørrelse. Det går heller ikke på hva slags frukt eller matpakke elevene har, selv om vi også der ser at sosiale forskjeller spiller inn. Det viktigste og største klasseskillet går på hva elevene faktisk lærer. Og hvis jeg skulle hatt ett ønske for denne perioden, er det at man, ved siden av alle de andre sakene som er viktige for Stortinget å diskutere, holder meg som statsråd ansvarlig også for det – for forskjeller i læringsresultater, altså hva elevene kan etter at de har gått ut av skolen i Finnmark, i Oslo, i Nord-Trøndelag eller i Sogn og Fjordane, og for hvorfor det er systematiske forskjeller basert på sosial bakgrunn med hensyn til hvem som faller ut av skolen, og hvem som ikke gjør det. Hadde jeg vært på venstresiden, ville jeg kalt det «klasseskiller», men jeg er på høyresiden, så jeg kaller det «systematiske sosiale forskjeller». Jeg har ikke harselert med IKT, selv om jeg kalte det «duppeditter», men jeg har sagt at utstyr alene ikke er nok for en IKT-satsing. Til slutt: Stortinget og opposisjonen må også være konsekvente. Når man ved enhver anledning krever at vi ikke skal detaljstyre, sier at vi skal avbyråkratisere, sier at nå skal vi rydde plass, slik at lærerne får mer tid til å konsentrere seg om det viktigste, kan man ikke ved enhver annen anledning kreve nye ting inn i skolen. Regnestykket henger ikke i hop. Helt til slutt vil jeg si takk for det korte samarbeidet vi har hatt i høst, jeg har jo vært ute i permisjon. Jeg sier det helt sikkert også på vegne av tidligere statsråd Henrik Asheim. Jeg ønsker hele komiteen en god jul og kan forsikre om at også representanten Martin Henriksen skal få et julekort.
Atle Simonsen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Foregående taler begynte sitt innlegg med å si at fordi vi representerer regjeringspartiene, må vi ha en sammenhengende politikk. Jeg må si at jeg synes debatten den siste uken har vist at det er kanskje kun regjeringspartiene som trenger å ha en sammenhengende politikk, for jeg synes det virkelig har vært en merkelig måte å drive politikk – eller skal jeg si kritikk – på: Man kritiserer regjeringen for å lykkes bedre og ha større satsinger enn forrige regjering, som er det naturlige å sammenligne med. Regjeringspartiene øker lærlingtilskuddet med 21 000 kr, Arbeiderpartiet 0 kr prisjustert – men kritiserer det for ikke å være nok. Regjeringspartiene satser mer enn 1 mrd. kr på yrkesfagene – Arbeiderpartiet klager på at man ikke har innført en yrkesfagmilliard. Regjeringspartiene dobler studentboligbyggingen – Arbeiderpartiet mener at det ikke er godt nok. Arbeiderpartiet åpner null arbeidslivskriminalitetssentre, regjeringspartiene syv stykker – Arbeiderpartiet klager likevel. Regjeringspartiene satset mer på pasientbehandling i løpet av fire år enn det de rød-grønne gjorde på åtte – fremdeles kun kritikk. Vi har doblet tilskuddet til sykehjemsplasser – Arbeiderpartiet er misfornøyd med satsingen. Man øker satsingen på infrastrukturen med enorme 50 pst. – ikke nok penger, sier venstresiden. Sånn kunne jeg ha fortsatt på område etter område. Jeg må virkelig spørre om disse representantene og partiene tror på dette selv. Hvis de gjør det, er de i alle fall totalt blottet for troverdighet. I denne regjeringsperioden ble Norge til og med kåret til verdens lykkeligste land og nordmenn til verdens lykkeligste folk. Jeg synes det er rart at venstresiden ikke har kommet og sagt at dette var for lite for sent, at det ikke skjedde fort nok, og at det burde ha skjedd før. En kan egentlig spørre seg: Hvorfor blir det sånn? Hvorfor har debatten om budsjettet vist at det kun er kritikk? Jeg tror det er fordi prosjektet til venstresiden ikke handler om å finne en alternativ politikk til denne regjeringens, det handler mest av alt om å komme med kritikk, uansett hvor gode resultatene er. Jeg tror at venstresiden hadde stått seg mye bedre hvis de noen ganger kunne si at her har regjeringen faktisk gjort en god jobb, at den har doblet antallet studentboliger i forhold til hva vi klarte, er veldig bra. Da tror jeg faktisk det hadde vært noen som hadde hørt etter når kritikken kom, men den er, sånn som den framstår nå, totalt blottet for troverdighet når man kritiserer regjeringspartiene for å være mye, mye flinkere enn en selv klarte å være. Det blir litt sånn tenk-på-et-tall-politikk når man skal si hva som er sitt alternativ. Jeg håper at det i neste debatt gjerne kommer noen flere løsninger – og ikke bare kritikk – fra venstresiden.
Atle Simonsen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Jeg vil si at de talerne som har vært oppe etter mitt innlegg, understreker hele mitt poeng. For det blir sagt fra Senterpartiet – vi får en tommel opp for å ha bygd 2 000 boliger – at de ville ha bygd 3 000 boliger. Men det er en stor forskjell her – man ville ha bygd 3 000, men man gjorde det aldri. Så må jeg også få takke for at samme representant gjorde meg oppmerksom på nok et eksempel, som jeg glemte å nevne selv – jeg sa jo at jeg kunne nevne i fleng – jeg kunne også ha nevnt studiestøtte. Regjeringen får kritikk for ikke å ha økt studiestøtten nok, når det faktisk er snakk om den største økningen som har vært gjort på ti år, og hvor man faktisk begynner med introduseringen av elleve måneders studiestøtte. Så ble det sagt fra SV at det skulle være rart om vi ikke klarte å få til noe med de store skattelettelsene som vi gir, og den store pengebruken vi har, og en sier at pengene som vanlige folk får, kun er småpenger. En må jo nesten undre seg på hva som er det vanlige inntektsnivået til folk i SV, når 10 000 kr for en vanlig familie blir regnet for å være småpenger. Det er faktisk så mye skattelette en vanlig familie har fått av denne regjeringen, og det tror jeg kommer veldig godt med nå inn mot julen. Det er et grep som SV ønsker å ta som kunne sørget for at underskuddet hadde blitt ufattelig mye større, og det er å stoppe all investering og legge ned oljebransjen, som i år bidrar med 130 mrd. kr til statskassen. Jeg vil jo tro at hvis vi kom i en situasjon hvor alle de pengene var vekke og vi ikke hadde dem lenger, kunne det godt være at det hadde blitt flertall i salen for å kutte bridgekurs for 50-åringer. Det er ikke rart at en må bruke penger når flertallet ikke engang vil være med på et slikt kutt. Så avslutter representanten Henriksen debatten på en fin måte med å understreke nok et poeng, nemlig ved at han kritiserer regjeringen for oljepengebruk, når han har ønsket omtrent akkurat den samme oljepengebruken selv gjennom alle årene denne regjeringen har sittet. Da er hele angrepet igjen totalt blottet for rettferdighet. Så vil jeg også nevne et kutt som jeg vil utfordre Henriksen på. Man foreslår i budsjettet nå i år å kutte 300 mill. kr til private barnehager, hvor halvparten av landets barnehagebarn går. Det er doble standarder.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Arbeiderpartiet har sammen med et enstemmig storting senest denne våren bedt regjeringen finne en løsning for Den Tyske Skole, slik Stoltenberg I gjorde det. Men regjeringen er passiv. Norge har som utenrikspolitisk strategi å styrke båndene til Frankrike og Tyskland. Da er det rart at regjeringen ikke søker løsninger på tvers av departementene. Den Franske skolen og Den Tyske Skole gir et reelt alternativt tilbud til den offentlige skolen og bidrar dermed til et ønsket mangfold i landets hovedstad. Dette er skoler som eksisterer over hele verden. Skal Norge og Oslo være attraktivt for internasjonal arbeidskraft, må vi tilby skoletilbud som dette også i Norge. I revidert nasjonalbudsjett for 2017 klarte vi i denne sal å finne en løsning for Den Franske skolen. Nå gjenstår det å finne en løsning også for Den Tyske Skole. Skoleledelsen ved Den Tyske Skole mener skolen er avhengig av styrket finansiering for å unngå inntaksstopp fra høsten 2018. Det trengs både en kortsiktig og en langsiktig løsning. Vi håper regjeringen nå går i dialog med skolen om saken, og kommer tilbake med en løsning i revidert nasjonalbudsjett for 2018. Deretter ønsker vi å endre regelverket, slik at disse skolene får mer forutsigbare rammevilkår. Vi forventer at regjeringen følger dette opp, slik Stortinget har vedtatt. Arbeiderpartiet sier derfor «Herzlich willkommen!» heller enn «Auf Wiedersehen!» til elevene som ønsker å gå gjennom skolehverdagen på Den Tyske Skole Oslo.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Mange av mine venner sitter akkurat nå med nesen sin godt plantet i pensum og gjør den siste lille innsatsen som skal til før eksamen. For et års tid siden trodde jeg ærlig talt at jeg selv skulle sitte med nesen i boka selv, men i stedet står jeg her og sender en hilsen til alle landets studenter som nå står på og kjemper seg gjennom de siste eksamenene for å bidra til framtidens Norge. De skal skape verdier, enten det er i form av økonomiske verdier eller kunnskap som en verdi i seg selv. Kunnskapsnasjonen har nær sagt blitt en klisjé, men det er likevel viktig. Og hvis vi skal være best i verden på høyere utdanning og forskning, må vi også legge til rette for at studentene kan få dyrke talentene sine, helt uavhengig av bakgrunn. I dag gjenstår det en del før landets studenter kan vise sitt virkelige potensial. For selv om studentbevegelsen har kjempet igjennom en rekke viktige fellesskapsløsninger som gjør at flere kan bruke mer tid på sine studier, så finnes det ennå barrierer som gjør at ikke alle kan bidra med sitt fulle potensial. For det første er heltidsstudenten en myte. Politikken i Norge har som mål at studentene skal bruke sin arbeidstid på å studere, men fordi studielånet fortsatt ikke holder, bruker studentene en stadig større andel av sin arbeidsuke på jobb i stedet. Resultatet er helt åpenbart – studentene har nå en fullføringsgrad på normert tid på 40 pst., og det koster samfunnet en hel del. SV tar det på alvor. Vi foreslår i vårt alternative budsjett å bruke 286 mill. kr på å øke studiestøtten til 1,3 G. Det vil være et stort løft for lommeboka til landets studenter. For det andre blir landets studenter kastet ut i et utrygt leiemarked der spekulanter tar blodpris i de største byene. Jeg kjenner flere som har bodd i telt over lengre tid fordi de ikke har funnet et sted å bo som de har råd til. Sånn kan vi ikke ha det i Norge. Å sørge for rimelige og anstendige studentboliger til flere vil gi tryggere rammer for studentene og mindre behov for å jobbe ved siden av studiene. Også det tar SV på alvor; vi foreslår å bygge 4 000 flere studentboliger enn det regjeringen gjør. For det tredje – og avslutningsvis – må vi fortsatt heve kvaliteten på høyere utdanning og forskning om studentene skal få utnyttet sitt fulle potensial. Det mener SV at vi må gjøre gjennom spesielt å styrke grunnforskning og basisfinansiering for en fri og uavhengig forskning. Derfor foreslår vi 300 mill. kr mer enn regjeringen til basisfinansieringen, og det gjør vi fordi kunnskap og uavhengige institusjoner er en verdi i seg selv. Vi må ha mer av det og ikke bare mer bestillingsforskning fra næringslivet. Så til alle studenter der ute: SV ønsker lykke til med eksamen!
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-11-28:
På vegne av representantene Olaug V. Bollestad, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om tryggere og sikrere veitrafikk ved bruk av alkolås.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-11-28:
Denne saken illustrerer svært godt hvilke muligheter vi står overfor i tiden som kommer. Sjelden har ord som modernisering og fornyelse av transportsektoren vært mer treffende. Nå ser vi starten på – eller jeg vil si vi står midt oppi – en utrolig spennende utvikling. For å løse utfordringene bl.a. knyttet til trafikksikkerhet, kapasitet, miljø og klima må transportsystemet moderniseres. Vi går spennende tider i møte, der den teknologiske utviklingen vil bidra til en positiv fornyelse. Moderniseringen drives ikke først og fremst av politikere, men av teknologiske drivkrefter og folks ønske om nye løsninger. Autonome kjøretøy og ITS vil være viktige faktorer i moderniseringsprosessene. Systemer for anvendelse av informasjons- og kommunikasjonsteknologi i veisektoren kan påvirke adferd og forbedre transportløsningene betraktelig. Nye teknologiske løsninger vil gi bedre framkommelighet og ikke minst øke trafikksikkerheten. Ikke minst vil teknologien bidra til lavere utslipp. Vi må selvsagt ta inn over oss at også i framtiden vil folk reise mye, enten det er med bil eller kollektivt. Bilen vil også i framtiden være et viktig transportmiddel, men teknologien jobber for oss i arbeidet med å få ned utslippene. For Kristelig Folkeparti er det viktig å bidra til at vi politisk møter utviklingen offensivt og med et optimistisk syn på hva teknologien kan gi av muligheter. Staten og offentlige myndigheter skal være en pådriver i arbeidet med å modernisere transportsystemet ved hjelp av teknologisk innovasjon og tidlig bruk av nye løsninger. Man må bl.a. sørge for tilpasning, for oppdatering av regelverk og ny, relevant lovgivning. Derfor er det positivt at regjeringen nå legger til rette for utprøving av selvkjørende kjøretøy. Gjennom lovforslaget legges det til rette for utvikling og utbredelse av ny teknologi i transportsektoren. Selvsagt er vi bare helt i starten av utviklingen av autonome kjøretøy, men lovreguleringen er nødvendig. Selvkjørende kjøretøy eksisterer i hele verden, og mange land har allerede vedtatt lover og regler for videre utprøving og innføring. Nå legges det til rette for utprøving også i Norge. Det er bra. Dette støtter Kristelig Folkeparti. Jeg registrerer at både sikkerhetsaspektet og personvernhensyn er ivaretatt i lovforslaget, slik som vi vurderer det. Det er viktig. I tiden som kommer, vil nok dette være helt sentrale problemstillinger. Kristelig Folkeparti støtter proposisjonen og vil bidra til å legge til rette for at ny teknologi skal tas i bruk i tiden framover i Norge.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-11-28:
Når det gjelder endringen av yrkestransportloven § 20, kan det umiddelbart virke unødvendig å skulle regulere dette, men det er bra at departementet har gjort et arbeid med dette nå, og at en oppdaterer lovverket og fjerner den begrensningen som har ligget der knyttet til samkjøring. Kristelig Folkeparti støtter derfor forslaget. Denne saken rører ved noen problemstillinger som egentlig ikke bare handler om samkjøring, men som er knyttet til drosjemarkedet og hvordan vi regulerer de nye mulighetene teknologien gir oss, for det er klart at det er nødvendig å se på konkurranseforholdene i bransjen. Det er vi nødt til å gjøre, også med tanke på ESA-problematikken. Kristelig Folkeparti ønsker nye tilbud velkommen, og vi ser at nye plattformer åpner opp for en utvikling der nye aktører kan tilby gode løsninger for de reisende. Da må vi samtidig sikre at nye tilbud ikke eksisterer i et lovtomt rom. Teknologien utvikler seg raskt, og nye muligheter gir noen utfordringer vi ikke kunne se for oss for bare få år siden. Det må vi møte offensivt. Vi ønsker nye plattformer velkommen, men da må vi ha reguleringer som sikrer gode tilbud i hele landet, ikke minst i distriktene, hvor drosjenæringen er svært viktig for mange. Det har blitt tatt til orde for en stortingsmelding om taxinæringen, og det er helt riktig – som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV skriver i innstillingen – at også Kristelig Folkeparti har vært åpne for en stortingsmelding om taxi. Vi har pekt på at det kunne være en anledning til å drøfte og avklare nødvendige rammevilkår som kan gi forutsigbarhet og stabilitet for taxinæringen. Men da Senterpartiet i vår fremmet forslag om en stortingsmelding, var vi opptatt av at dersom regjeringen ville gå videre langs det sporet, ville det være en anledning til å få drøftet noen sentrale problemstillinger. Men det er grunn til å minne om at vi ikke stemte for Senterpartiets forslag i vår. Jeg mener regjeringen må ha den nødvendige friheten til å kunne legge fram saker av denne karakter for Stortinget på den måten som egner seg best, og på den måten som er mest effektiv for å få avklart disse problemstillingene. Den andre saken i proposisjonen gjelder heving av aldersgrensen for drosjeløyve. Her er jeg enig med komiteen og departementet i at dette handler om å tilpasse regelverket til utviklingen i samfunnet. Dette handler om å legge til rette for at eldre som ønsker det, skal kunne stå lenger i arbeid. Det er et fornuftig forslag, og i likhet med en samlet komité støtter Kristelig Folkeparti dette forslaget.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-28:
Jeg har gleden av å sette fram et representantforslag på vegne av Kari Elisabeth Kaski, Mona Lill Fagerås, Solfrid Lerbrekk og meg selv om kamp mot seksuell trakassering.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2017-11-28:
På vegne av Ingvild Kjerkol, Tuva Moflag, Elise Bjørnebekk-Waagen, Tore Hagebakken og meg selv har jeg gleden av å legge fram et representantforslag om en ny overdosestrategi.
Jon Gunnes (Venstre), 2017-11-28:
Å få vedtatt en lov om utprøving av selvkjørende kjøretøy er viktig. Stortinget vedtar loven på riktig tidspunkt og med de riktige begrensningene, for ikke å utfordre trafikksikkerheten og for at personvernet skal bli ivaretatt. Komiteen har gitt en tilråding som blir fremmet av en samlet komité. Som saksordfører takker jeg komiteens øvrige medlemmer for samarbeidet. Lovforslaget er et ønske om å fremme utvikling og utbredelse av ny teknologi i transportsektoren. Selvkjørende kjøretøy eksisterer i hele verden, og mange land har vedtatt lover og regler for videre utprøving og innføring. Norge har forpliktet seg gjennom Amsterdam-erklæringen, som fastsetter felles mål, og som jobber for et europeisk rammeverk for automatiske kjøretøy og for å legge til rette for utprøving av disse. I dag hindres utprøvingen utenfor lukkede testarenaer hovedsakelig av begrensninger i vegtrafikkloven. I tillegg er også regler i yrkestransportregelverket og personopplysningsregelverket til hinder for utprøving. Definisjonen av selvkjørende kjøretøy er viktig, og kanskje også ordbruken. Jeg har allerede brukt ordet selvkjørende og automatisk, og mange omtaler denne teknologiske nyvinningen som førerløs og autonom. Noen vil kanskje påstå at den er tankeløs, men det er akkurat dette loven hjelper til med å unngå. I dette forslaget er definisjonen av selvkjørende kjøretøy omfattet av kjøretøy der en fører kan overlate kjøringen til det tekniske systemet. Det kan også være et kjøretøy som er konstruert for å kjøre uten fører, altså svært framtidsrettet. Lovens bestemmelser ønsker å påpeke at man må ha lovlig tillatelse til utprøving av selvkjørende kjøretøy. Det er viktig at sikkerheten er ivaretatt av den som har fått tillatelsen. Denne plikter å ta vare på og gi fra seg alle lagrede opplysninger ved uhell. Lovforslaget har vært på en omfattende høringsrunde, og man registrerer at det generelt er bred støtte blant høringsinstansene for et lovforslag om tilrettelegging for utprøving med selvkjørende kjøretøy. Departementet har tilpasset lovforslaget etter at svarene er kommet inn. Dette har helt klart gjort lovforslaget bedre tilpasset de utfordringene som kan oppstå. Men jeg vil bemerke at dette er lover som regulerer en utprøving. Utprøvingen skal ta hensyn til sikkerheten, samtidig som utprøvingen er et forsknings- og utviklingsarbeid. Selvkjørende kjøretøy kan føre til bedre trafikksikkerhet, en effektiv trafikkavvikling, bedre mobilitet og store miljøforbedringer. Da er det viktig å komme i gang med utprøving i den trafikken de skal operere i. Jeg tror selvkjørende kjøretøy raskt vil supplere dagens transporttilbud på en meget positiv måte, men vi må være klar over at vi kan stå overfor store utfordringer. Dagens person- og varetransport, som i dag er avhengig av yrkessjåfører, kan bli utfordret. Disse forholdene antas i liten grad å bli berørt av en lov om utprøving, men blir viktigere i et mer langsiktig arbeid med permanent regulering.
Jon Gunnes (Venstre), 2017-11-28:
Venstre mener at dette er et lokalt initiativ, det er lokale tiltak, og det er faktisk et sterkt lokalt ønske om å få gjennomført hele denne pakken. Derfor hilser vi dette hjertelig velkommen. Så vil jeg bare si lite grann om Tor André Johnsens vurdering av at flertallet i komiteen ikke ble med på å redusere til 40, at det altså ville være gratis hvis en hadde over 40 passeringer i måneden. Det er da jeg mister litt tråden – med tanke på det lokale initiativet og den lokale finansieringen. Jeg er helt enig i at man gjerne må få ned bompengesatsene ved å finansiere på en bedre måte. Men hvis en skal redusere fra 50 til 40, betyr det at andre må betale, for det er jo en pakke her som skal betales, og da blir det plutselig høyere sats for dem som ikke oppnår disse 40–50 passeringene. Så jeg forstår ikke helt logikken i det Fremskrittspartiet framfører. Vi vet at Fremskrittspartiet er sterkt imot brukerfinansiering av dette i det hele tatt. De sier her i Stortinget at de godtar det lokale flertallet, og det er positivt at regjeringen legger fram saken, men da må vi følge de lokale initiativene og de lokale vedtakene fullt ut.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-11-28:
Arbeiderpartiet er teknologioptimister, og vi mener at det nå er på tide å få en lov om utprøving av selvkjørende kjøretøy. Loven, som er omforent i komiteen, mener vi tar høyde for de utfordringene vi ser i en fase der overgangen til slike kjøretøy sannsynligvis vil skje i et hurtigere tempo enn vi ser for oss. Slik er det med teknologisprang av et slikt omfang. Det er viktig at en slik overgang tar høyde for at teknologien ikke er fullt utviklet, og at en forebygger negative hendelser så godt som mulig. Det mener vi at denne loven gjør, men vi mener at tilsynsmyndigheten må følge nøye med på de utprøvingene som blir gjort. Dette teknologispranget må ikke få utvikle seg i feil retning. Loven tar også høyde for å sikre personvernet, noe som er veldig viktig i en verden der informasjon flyter fritt. Vi er opptatt av at den enkelte må kunne føle seg trygg på at informasjon ikke kommer på avveier eller blir brukt til feil formål. Arbeiderpartiet mener at Stortinget skal stemme for denne loven.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-11-28:
Jeg hørte ikke at statsråden i sin innledning nevnte de aktuelle forskriftsendringene som nevnes i proposisjonen. Arbeiderpartiet ser sammenhengen i å heve aldersgrensen til samme alder som kjøreseddelen, selv om det i høringen kom fram noe skepsis fra fagbevegelsen knyttet til yngre arbeidstakeres muligheter for å drive næringsvirksomhet. Men vi vet jo at enkelte sentraler og sågar enkeltpersoner er bestyrere av i noen tilfeller altfor mange løyver – og dette samtidig som det er sjåfører som ønsker egne løyver. Jeg regner med at departementet også tar dette med i behandlingen av de varslede endringene i yrkestransportforskriften § 51. Spørsmålet er da: Har statsråden slike intensjoner?
Helge Orten (Høyre), 2017-11-28:
Jeg tenkte at jeg måtte knytte noen kommentarer til dette prosjektet helt på tampen av debatten. Det har blitt en stor bompengedebatt, og det er alltid interessant og spennende. I utgangspunktet er dette et lokalt forankret og i hovedsak fylkeskommunalt veiprosjekt, som fylkeskommunen, omliggende kommuner og næringslivet ønsker gjennomført. Det er det vi prøver å legge til rette for med denne bompengeproposisjonen her i dag, og det som har blitt en stor debatt, skulle en kanskje tro var en relativt kurant sak. Jeg stusser litt over noen av de innvendingene som kommer, bl.a. fra representanten Myrvold og Senterpartiet. Hvis det var sånn at en ønsket at dette ikke skulle være fylkeskommunale veier, så måtte en ikke ha lagt til rette for den forvaltningsreformen som en selv satt med ansvaret for i 2010, der disse veiene faktisk ble flyttet fra riksveistatus til fylkesveistatus. Hvis en ønsket større statlige bidrag inn i dette prosjektet, ville løsningen være en annen klassifisering av disse veiene. Når det gjelder passeringstak, vil jeg si til representanten Myrli at når vi nå i en merknad legger til rette for – selv om det ikke får flertall – at hvis det er lokalt ønske om det, kan en sette passeringstaket noe lavere, ja da må en ikke se på det som en trussel. Det er jo en mulighet – det er en mulighet for lokale myndigheter, hvis de finner rom for det innenfor denne pakka, til å gjøre pakka bedre for dem som bruker veiene mye. Det kan umulig være et stort problem hvis det er rom for det finansieringsmessig, hvis det er lokalt ønske om det, og hvis det er noe som lokale myndigheter ønsker å bringe på banen. Og så er det den evige diskusjonen om bompenger: Vi har for fem–seks måneder siden behandlet Nasjonal transportplan i Stortinget. I Nasjonal transportplan legger vi til rette for hva vi skal gjøre de neste tolv årene innenfor transportsektoren, riktignok primært på riksveinettet. I det legger vi også føringene for bompengeandelen i de forskjellige prosjektene framover. Vi legger til rette for en bruk av bompenger – som representantene fra Fremskrittspartiet også påpeker – som det er et flertall i Stortinget for å bruke som finansieringskilde i denne typen prosjekter. Det er ikke noen stor uenighet om det, selv om det i denne debatten kanskje høres sånn ut. Jeg tror iallfall vi som stemmer for disse bompengeproposisjonene, ikke skal late som om det er en annen holdning til dette i Stortinget enn det det egentlig er. Når det bare er fem–seks måneder siden vi vedtok Nasjonal transportplan, vil vi også måtte følge den opp. Og det som er det interessante i Nasjonal transportplan, er det statsråden peker på, at vi legger inn virkemidler for nettopp å redusere takstene – det er viktig – men vi legger også opp til en statlig medfinansiering i NTP som gjør at den relative andelen av bompenger vil bli mindre framover, og ikke større.