Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg konstaterer at representanten Fossli med sitt svar til Restad unnlot å svare på spørsmålet om Arbeiderpartiets forslag om en planramme på 114 milliarder kr for fire år – om dette dekker den strukturen som Arbeiderpartiet nå er med på å vedta. Jeg ber om at Arbeiderpartiet oppklarer dette senere i debatten. Forsvarskomiteens innstilling viser at Regjeringen har lidd et kraftig nederlag når det gjelder omstillingplanen for Forsvaret. Regjeringens forslag om å bygge ned Heimevernets styrkestruktur er kontant avvist. Heimevernets mobiliseringsstyrke skal fortsatt være på 83 000 mann. Og regjeringen Stoltenbergs forslag om å fjerne missiltorpedobåtene helt fra Sjøforsvaret er også blankt avvist, så antallet fartøyer i Marinen vil bli markant høyere enn foreslått. Det er en klar melding forsvarskomiteen med den foreliggende innstilling sender til Regjeringen. Proposisjonen om omstillingsplanen for Forsvaret var altfor dårlig. Det er den etter mitt syn på flere måter. For det første: Den foreslåtte styrkestrukturen er for svak. For det andre: Den allmenne verneplikten undergraves ved at prosenten som gjennomfører førstegangstjeneste, faller klart under halvparten. For det tredje: Vektleggingen av tilstedeværelse i Nord-Norge er for svak. For det fjerde: Regjeringen har ikke klart å innarbeide Sårbarhetsutvalgets innstilling i proposisjonen, så avklaringen av flere viktige spørsmål må utsettes. Dette har også gitt komiteen et dårlig beslutningsgrunnlag. For det femte: Proposisjonen gir et dårlig beslutningsgrunnlag når det gjelder økonomiske konsekvenser. Den mangler vesentlige tallopplysninger, f.eks. om hvor stor dagens mobiliseringsstyrke i de ulike forsvarsgrener er. Det var faktisk nødvendig å ty til almanakken fra Det kgl. Forsvarsdepartement for 2001 for å finne slike tall. I samme almanakk finner vi også en rekke organisasjonskart med kommandolinjer over de ulike avdelinger i Forsvaret. Det var også umulig å finne ut hvor mange som skal gis full førstegangstjeneste. Selv når vi fra sentrumspartiene stiller sentrale spørsmål halvannen måned før innstillingen avgis, bl.a. om økonomiske konsekvenser, får vi til svar at departementet dessverre ikke klarer å gi svar innen den tid komiteen har til å behandle saken. Dette inngir ikke tillit. Derfor satte også sentrumspartiene i gang et større utredningsarbeid for å klarlegge hva som egentlig lå i Regjeringens omstillingsplan. Den inneholdt jo ikke engang et organisasjonskart over det framtidige Forsvaret som Regjeringen ønsket. Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre la fram et helhetlig alternativ til omstillingsplanen for Forsvaret den 28. mai. Etter hvert har vi fått gjennomslag for en rekke av våre forslag: Raseringen av Heimevernet er slått tilbake. Heimevernet får beholde 83 000 soldater. Nedbyggingen av verneplikten er dempet, og anslagsvis 1 000 flere HV-soldater vil gjennomgå førstegangstjeneste årlig. Det er en forbedring, men ikke bra nok etter vår mening. De foreslåtte forsvarsdistriktene er vraket. I pakt med sentrumspartienes forslag gis territorielt ansvar til dagens 18 HV-distrikter. Som vi foreslo, blir det nå flertall for å styrke Hæren med en mobiliseringsbrigade i Trøndelag, Brigade 12. Som vi krevde, er missiltorpedobåtene igjen på plass som strukturelement i Sjøforsvaret. Vi har fått gjennomslag for bygging av nye MTB-er av Skjold-klassen. Sentrumspartiene ønsket å styrke den militære tilstedeværelse i Nord-Norge. Det vil skje gjennom flere av de nevnte tiltak, og ved at sentrum har fått gjennomslag for sitt forslag om å flytte flyskolen til Bardufoss. De stasjonære kystfort og mine- og torpedoanlegg – som det er investert flere milliarder kroner i gjennom de siste årene – blir ikke vraket, men beholdes i mobliseringsstatus. Det er også blitt flertall for å flytte Forsvarets lønnsadministrasjon ut av Oslo. Dette er bare noen eksempler. Listen kunne forlenges. Det er uomtvistelig at sentrumspartienes alternativ har fått et betydelig gjennomslag og ført til vesentlige endringer i omstillingsplanen for Forsvaret. Og det var hyggelig å lese i Aftenposten i går følgende uttalelse fra forsvarssjef Sigurd Frisvold: «Samtidig tror jeg at retningen på det Forsvaret vi nå får i hovedsak er den riktige, sett ut fra dagens utfordringer og ressurser.» Nesten alle endringene som nå vedtas, går i samme retning som de endringsforslag sentrumspartiene har lagt fram. Men omleggingen er for svak, og mye gjenstår før vi får det best mulige forsvar for pengene. Det er særlig ett hovedområde hvor den prinsipielle striden står, og hvor Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har gått sammen om dårlige løsninger. De går sammen om å svekke prinsippet om et folkeforsvar bygd på allmenn verneplikt og vil i stedet bygge mer på bruk av profesjonelle yrkessoldater – stående styrker. Gjennom hele etterkrigstiden har Arbeiderpartiet stått for en klar tradisjon i forsvarspolitikken: Det norske forsvaret skal være et folkeforsvar, ikke et yrkesforsvar; vi skal bygge på den allmenne verneplikten. Nå har Arbeiderpartiet valgt å gå sammen med Fremskrittspartiet om et forslag som vil føre til at under halvparten av de vernepliktige ungdommer – ja, faktisk bare om lag 40 pst. – vil fullføre førstegangstjenesten. De erkjenner det faktisk åpent i komiteinnstillingen. Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, skriver følgende: «Flertallet konstaterer at dette i de nærmeste årene vil gi en innkallingsprosent på omkring 50.» Det de ikke skriver, er at med normalt frafall på ca. 13 pst. etter oppmøte vil det bety at bare rundt 40 pst. av de vernepliktige kommer til å fullføre førstegangstjenesten. Vi hørte at representanten Røsjorde i sitt hovedinnlegg tidligere i dag understreket at verneplikten står fast, og man kan da lure på hvordan det skal defineres heretter i Fremskrittspartiets terminologi, og hvordan det skal samsvare med det som står i Fremskrittspartiets program. Denne undergravingen av den allmenne verneplikten skjer gjennom en allianse mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, og det er det grunn til å sette utropstegn ved. I agitasjonen fra Arbeiderpartiets ledende politikere hører vi stadig at en ikke-sosialistisk regjering vil bety farlig innflytelse for Fremskrittspartiet. Samtidig inngår Arbeiderpartiet i sak etter sak allianser med Fremskrittspartiet og driver igjennom dårlige løsninger – mot sentrumspartienes stemmer. Det er denne Arbeiderpartiet-Fremskrittspartiet-alliansen som nå trumfer igjennom at verneplikten bare skal gjennomføres av et mindretall, og at det samtidig skal bli flere profesjonelle yrkesmilitære. Likevel vil Kristelig Folkeparti legge vekt på at vi tross alt har oppnådd vesentlige forbedringer. Som en følge av den økte styrkestrukturen blir det nødvendig å opprettholde aktivitet ved flere moer og forlegninger som Regjeringen ville nedlegge. For Hærens og Heimevernets del gjelder det Heistadmoen, Haslemoen, Dombås og kanskje Kongsvinger, samt fire ekstra HV-distriktsstaber rundt i landet. Innen Sjøforsvaret noterer vi at både Olavsvern og Karljohansvern videreføres, stikk i strid med Regjeringens forslag. Når det gjelder Forsvarets økonomiske ramme, må jeg konstatere at ingen godtar Regjeringens ramme på 28 milliarder kr. Arbeiderpartiet plusser på vel en halv milliard i året. Det gir neppe inndekning av de ekstra investeringer og aktiviteter de har gått med på i innstillingen, men det får vi muligens høre senere. Og det er ikke nok til å finansiere den strukturen som nå blir vedtatt, uten at de godtar flere av sentrumspartienes innsparingstiltak. Kristelig Folkeparti foreslår at Forsvarets årlige ramme skal utgjøre om lag 29 milliarder kr. Dette står vi sammen om i sentrum. Dessuten vil vi skaffe inndekning gjennom å foreslå ytterligere slanking av strategisk ledelse og Forsvarets logistikkorganisasjon, FLO. Videre vil sentrum ha en billigere organisasjonsform for Hærens innsatsstyrke, med en mindre kjerne stående styrker og langt flere vernepliktige på kontrakt. I tillegg gir andre lokaliseringsgrep også investeringsbesparelser. Gjennom høyere ramme og en rekke kostnadsreduserende tiltak får sentrum årlig over 1 milliard kr mer enn Arbeiderpartiet til å finansiere den økte styrkestrukturen og til å kjøre flere vernepliktige gjennom førstegangstjenesten. Høyre og Fremskrittspartiet lover også mer penger, men uten å kreve samme slanking av byråkratiet som sentrum. Jeg har med interesse notert meg at Fremskrittspartiet slanker det topptunge forsvarsbyråkratiet minst, og da selvsagt bevilger mest. Da forsvarskomiteen var i Moskva, ble vi minnet om noen av problemene i det russiske forsvar for tiden, hvor man har 1,2 millioner offiserer, oberster og generaler som skal ha sin lønn og sine økonomiske goder, mens det var vanskelig å rekruttere ca. 60 000 soldater til tjeneste i Tsjetsjenia. Dette er jo illustrerende for problemene veldig mange steder. Og når det gjelder denne planen som president Putin fikk om å kutte ned de 1,2 millioner med 300 000, våget han tydeligvis ikke å skjære igjennom og gjennomføre dette. Men nå ser vi altså samme vegring hos Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet – man kan ikke ta de nødvendige kuttene. Etter mitt og Kristelig Folkepartis syn hadde det vært ønskelig med et bredt forlik som også kunne inkludere dette. Partienes ulike syn kommer nå til uttrykk i de forskjellige forslag til planrammer for fireårsperioden. Sentrumspartienes forslag om 116 milliarder kr burde kunne være et samlende utgangspunkt. Hvis vi hadde fått til et forlik, så hadde det gitt de beste rammer for den krevende omstillingsprosessen som Forsvaret nå skal igjennom. Fra sentrumspartienes side har vi vist vilje til å arbeide for et forlik. Vi har forsøksvis hatt sonderinger både med Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, men de har ikke ført fram. Vi har vel oppfattet at det har vært liten vilje til dette, særlig hos Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, til tross for at man skriver i proposisjonen at man ønsker et bredt forlik. Vi må konstatere at størst sammenfall av synspunkter har vi i denne saken hatt mellom sentrumspartiene og Høyre. Jeg nevnte at rekrutteringen til Heimevernet kanskje vil bedres med om lag 1 000 pr. år i forhold til Regjeringens rekordlave forslag. Likevel vil kapasiteten til å utdanne HV-personell i praksis bli for lav til at Forsvaret over tid kan opprettholde en mobiliseringsstyrke i HV på 83 000 mann med de utdanningsgarnisoner som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vil bruke til HV-utdanning, dvs. Værnes og deler av Heistadmoen og Garnisonen i Porsanger. Det er verdt å merke seg at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet ikke klarer å svare klart på hvor mange nye soldater som årlig må føres inn i rullene til Heimevernet om styrken over tid skal opprettholdes på dagens nivå, 83 000. Det allet er nemlig høyere enn det antall HV-soldater som alliansen Arbeiderpartiet-Fremskrittspartiet heretter vil kjøre gjennom førstegangstjenesten. Kort sagt mangler det indre sammenheng i deres løsning. For å utfordre stortingsflertallet til å ta Heimevernets styrkestruktur på alvor har Kristelig Folkeparti og Senterpartiet derfor fremmet følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge opp til at om lag 4 200 vernepliktige gjennomfører førstegangstjenesten i Heimevernet hvert år.» Det viktigste lokaliseringsspørsmålet i omstillingsplanen er dette: Hvor skal Forsvarets fellesoperative hovedkvarter ligge? Sentrumspartiene og Fremskrittspartiet går inn for at det skal legges til Reitan ved Bodø. Her har vi et faglig godt begrunnet forslag om å legge en viktig offentlig virksomhet til Nord-Norge, der mange av de største utfordringene for landets forsvar har ligget og kommer til å ligge også i fremtiden. Forslaget har sterk støtte innad i Forsvaret. Vi har sett flere ekspertutredninger som har konkludert i retning av Reitan. Mange i Nord-Norge vil nok notere seg utfallet for å se om de skal sette et nytt kryss på den lange listen over muligheter som gikk tapt på grunn av alliansen Arbeiderpartiet og Høyre i denne saken. Min kollega Anne Brit Stråtveit vil gå nærmere inn på Kristelig Folkepartis synspunkter når det gjelder Sjøforsvaret, og hun vil også utdype hvorfor vi mener Evjemoen skal bestå, og hvorfor samtlige av Forsvarets musikkkorps bør videreføres. Kristelig Folkeparti, Høyre og Senterpartiet fremmer sammen forslag nr. 11 om å opprettholde Evjemoen. Dessuten fremmer Kristelig Folkeparti sammen med Senterpartiet 13 andre forslag, forslagene nr. 16–28. Jeg tar herved opp alle disse forslag. Jeg vil bare få lov til å nevne et par av de forslagene. Dessverre vil Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet legge ned Kvenvikmoen i Alta. Vi er bekymret for at rekrutteringen av finnmarkinger til HVUB-utdanning nå vil svekkes, ikke minst gjelder det blant samene. Kristelig Folkeparti og Senterpartiet fremmer eget forslag om at HVUB-utdanning videreføres ved Kvenvikmoen. Det er forslag nr. 28, fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Kristelig Folkeparti og Senterpartiet fremmer også følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at spørsmålet om lokalisering av ARS i Sør-Norge utredes nærmere. En representant for hver av de tre aktuelle lokaliseringsstedene Kongsvinger, Mågerø og Gråkallen bør delta i utredningsgruppen.» Dette er forslag nr. 25.