Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Det er ganske underholdende i dag å høre sentrumspartienes representanter når de nærmest desperat og heltemodig forsøker å forsvare det opplegget som de har kommet fram til. Men på en måte er det ganske bekymringsfullt det som nå er i ferd med å skje. For hvis man ser på hele budsjettet – altså flere komiteer – under ett, vil jeg si at den retningen dette er i ferd med å ta, ikke er bra. Det som nå skjer, er at man reduserer og bygger ned de universelle samfunnsordningene, altså de tiltakene som skal gjelde for oss alle, som alle skal være med på, f.eks. eldresatsing og skolefritidsordning, man kutter i grunnskolen, i arbeidsmarkedsetaten og i barnehager. De sektorene, de tjenestene i samfunnet som alle skal benytte seg av, blir altså nedprioritert i budsjettet nå, mens personrettede tiltak som kontantstøtte, private skoler – private løsninger i det hele tatt – får en vekst og blir på en måte i fokus for hele budsjettet. Det er ikke bra! Og på vegne av de av oss som snakket litt med sentrumspartiene i forrige periode, tror jeg jeg kan si at vi hadde ikke trodd at de skulle komme til å gå i denne retningen. Det må ha skjedd et eller annet som gjør at de har rotert 180 grader. Jeg føler også at man har en litt gammeldags oppfatning av distriktspolitikken, at distriktspolitikk er å dryppe litt her og litt der – og så glemmer man at det er den store distriktspolitikken som er avgjørende. Det avgjørende er på en måte å få renten ned og legge vilkårene til rette for at bedriftene og næringslivet ute i distriktene kan gå godt, og da blir det feil når det å slippe noen mer eller mindre tilfeldige næringshager rundt omkring, er det som blir satt i fokus. Det er sikkert et flott tiltak, men når det på en måte blir det viktige, føler jeg at fokus har havnet litt galt. Dette står i kontrast til det Arbeiderpartiet forsøker å få til i sitt alternative opplegg, hvor vi sier at det som er viktig for distriktene, bl.a. er å få utdanning, forskning og kompetanse ut i de forskjellige regioner. Vi bruker like mye penger på å få utdanningstilbud fra høyskoler og universiteter desentralisert ut i regionene, som Regjeringen bruker på disse næringshagene sine. Jeg tror en mye bedre måte å drive distriktspolitikk på, er å sørge for at distriktene får den kompetansen de trenger, for selv å kunne stå på egne ben. Så til kommuneøkonomien: Det er ikke tvil om at det året som ligger foran oss, blir stramt. Det ville vært stramt også med Arbeiderpartiets opplegg, det er det ingen tvil om, men vårt opplegg for kommunene er betydelig bedre. Og da nytter det ikke at representanter for forlikspartiene står her og sier at om vi øker med 400 millioner, eller en milliard eller noe sånt, har ikke det noen betydning. Det har betydning, for det er snakk om mer penger som kommunene kan bruke til velferdstiltak til beste for innbyggerne. Det syns jeg alle bør ta innover seg. For det er vel ingen som mener at alle de ordførerne som nå sier at dette blir vanskelig, dette greier vi ikke, bare tuller, at de farer med tøv? Jeg tror ikke det er noen som vil si det når ordførerne uttrykker skuffelse over opplegget. Det er vel ingen som mener at rådmenn er useriøse når de foreslår å legge ned 150 skoler rundt omkring i landet? De gjør det fordi de må, og fordi det er trangt og vanskelig. Det er vel heller ingen som mener at kommunepolitikere fra alle partier er useriøse når de nå rundt omkring ser seg nødt til å foreslå og vedta budsjetter som ikke går i balanse, som har et underskudd. Det er viktig at Regjeringen tar på seg ansvaret for det opplegget som de nå er med på å trumfe gjennom. De går med åpne øyne inn i dette. Representanten Morten Lund hadde et innlegg her i stad, og jeg stilte ham noen spørsmål som han ikke svarte på – og jeg regner med at han ikke vil svare på dem uansett om jeg gjentar dem. Jeg vil likevel få lov til å kommentere innlegget hans med et par setninger. Jeg registrerer at han ikke er 100 pst. fornøyd med kommuneopplegget. Jeg registrerer også til min forbauselse at hans løsning på det er å innføre en såkalt reservasjonsrett for kommunene, slik at kommunene altså skal kunne la være å gjennomføre de tiltak og reformer som kommer fra sentralt hold, på grunn av at han selv ikke greier å få bevilget nok penger når han sitter i posisjon. Han skryter også av at han var mye bedre enn oss i opposisjon. Vi fikk et lynkurs i hvordan opposisjon skulle drives, og jeg forstod det slik at jo mer penger en opposisjon lover, jo bedre er den. Jeg tror jeg kan si på vegne av Arbeiderpartiet at i den kampen gir vi oss. Vi skal altså ikke ta opp kampen med Morten Lund og sentrumspartiene fra forrige periode. Vi må bare innse at der må vi se oss slått. Senterpartiet var i forrige periode, og er det fortsatt, de uovertrufne norgesmestre i å gi useriøse løfter.