Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
Jeg skal gi både enkeltrepresentanter, andre partier og KS rett i at mange kommuner sliter og har trang økonomi. Det er en realitet. Vår kommunalminister har da heller ikke på noe tidspunkt bestridt dette. Tvert imot har statsråd Erna Solberg helt siden kommuneproposisjonen ble fremlagt, understreket at dette er et stramt kommuneopplegg, ikke minst fordi det ligger sterke bindinger i forhold til budsjettet for 2003. Disse bindingene er en direkte følge av alle de vedtak som har blitt gjort dette året. Det er verdt å merke seg at til tross for dette får kommunesektoren økte inntekter på mellom 2 og 2,5 milliarder kr i 2003. Det er en realvekst, og forliket mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet vil dessuten medføre at kommunene får beholde merskatteveksten i 2002. Vi gjør, som kjent, grep i forhold til å lette pensjonsutgiftene for kommunene. Så bildet er langt fra helsvart. Men kommunene har utfordringer. Lønn og pensjon har blitt grundig fremhevet tidligere, og jeg skal ikke si mer om dette, utover at konsultasjonsordningen mellom staten og KS bør kunne være et viktig redskap for en framtidig, konstruktiv dialog mellom staten og kommunene. For Høyre er det viktig å se på mulige forbedringer innenfor allerede eksisterende ordninger og rammer. Vi har derfor satt mye inn på at kommunene skal få en statlig toppfinansiering for ressurskrevende brukere. Vi hadde helst sett at ordningen kom på plass allerede neste år, men aksepterer at Regjeringen trenger tid til et grundig forarbeid før innføringen i 2004. Innenfor en uendret skjønnsramme foreslår vi derfor i stedet at ytterligere 50 mill. kr utover Regjeringens forslag blir knyttet til disse. En annen midlertidig ordning må kommenteres. Regjeringen vil i tiden fremover rette søkelyset mot byenes situasjon. Jeg vil for min del understreke at når vi trenger en politikk for distriktene, trenger vi også en politikk for byer og pressområder. Begge deler er like naturlig. Regjeringen foreslo, som kjent, en midlertidig ordning for Bergen, Trondheim, Stavanger og Kristiansand. Tre byer til kom med i ordningen via avtalen med Fremskrittspartiet. Jeg skal ikke kommentere dette, utover å si at det er viktig at dette kun er en midlertidig ordning. For å unngå en vanskelig avgrensningsproblematikk må Regjeringen neste år ha funnet en permanent løsning på utfordringene med å utvikle objektive kriterier som er rettferdige og treffsikre, og som kompenserer for de merutgifter mange kommuner har til bl.a. rusmiddelomsorg og psykiatrisk behandling. Vi letter presset for vekstkommuner. For 2003 skal innbyggertilskuddet baseres på befolkningstall pr. 1. januar i budsjettåret. Denne endringen i beregningsreglene vil medføre at kommuner med befolkningsvekst raskere enn i dag vil få kompensert for økte kostnader. Innbyggerne vil dermed kunne få et bedre tilbud. Selv om vi i dag ikke fullt ut følger Regjeringens ønske om å redusere omfanget av øremerkede tilskudd til kommunene, ligger det fortsatt inne flere områder som skal innlemmes i rammetilskuddet. Formålet er å redusere den statlige detaljstyringen av kommunesektoren og gi kommuner og fylkeskommuner større muligheter for tilpasning til lokale forhold. Redusert øremerking vil dessuten føre til lavere administrasjonskostnader på alle forvaltningsnivå. For meg er – nesten sagt – prinsippet viktigst: det å ha tillit til politikere på kommunalt nivå. Frihet og ansvar hører sammen. Økonomien i kommunesektoren er, som vi har hørt veldig, veldig mange ganger tidligere i dag, stram. Det erkjenner vi. Men en enstemmig komite uttrykker da også vilje til å arbeide for at kommunesektoren i årene framover skal få bedre rammebetingelser. Like viktig er det at kommunene selv ser på sin drift med et kritisk blikk. Jeg vet av egen erfaring at mange kommuner har skåret ned og strammet inn i årevis. Men jeg vet også av egen erfaring at det er mulig å gjøre ting annerledes, være kreativ og se muligheter. Mange kommuner sliter med å få et tilfredsstillende tjenestetilbud for sine innbyggere. Mulige virkemidler for disse kan være interkommunalt samarbeid eller sammenslutninger med andre kommuner. 3–4 milliarder innsparte kroner hørte vi på radioen i dag tidlig. Men hva som tjener den enkelte kommune best, bør være opp til politikerne i kommunen å ta stilling til. Men jeg kan ikke la være å peke på én annen mulighet: konkurranseutsetting. Kommunene må selv vurdere i hvilken grad de vil bruke konkurranseutsetting som virkemiddel. Men ut fra et brukerperspektiv mener vi det er riktig med en friere stilling(presidenten klubber) for kommuner og statlige tjenesteytere. (presidenten klubber) Da får jeg avslutte mitt innlegg der.