Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-06-13:
Venstre er glad for at en har lyktes i å komme til enighet med organisasjonene i årets jordbruksforhandlinger. Det kan også andre partier være, ikke minst regjeringspartiet. Det er en uro i landbruket som en ikke har sett maken til tidligere. Et forlik demper noe av denne uroen. Med tanke på kommende oppgjør er det for ryddighetens skyld viktig å få på plass to elementer: Det ene er at partene blir enige om hvilke år som skal legges til grunn for beregning av inntektsutviklingen. I respekt for seg selv må partene bli enige om en metode slik at årlige inntektsvariasjoner blir fanget opp og lagt til grunn på en ensartet måte. Det andre er at skal det være reelle forhandlinger mellom to parter, må det legges fram tilbud også fra statens side, ikke en uformell skisse som ikke vil bli fremmet som forslag for Stortinget ved et eventuelt brudd i forhandlingene. Dette vitner om mangel på respekt for den annen part fra statens side og hører ikke hjemme i moderne forhandlinger i et demokratisk land. Slik framgangsmåte hører hjemme i land med helt andre styresett, og er ikke staten som forhandlingspart verdig. Dette må endres ved kommende forhandlinger. Når det gjelder selve avtalen, er resultatet som foreligger, ikke i tråd med målsettingene om inntektsutviklingen nedfelt i landbruksmeldingen. Ifølge Budsjettnemnda for jordbruket er en årsinntekt på 153 800 kr. Årets avtale gir en økning i inntekten til ca. 160 000 kr. Dette vil medføre at frafallet av yrkesutøvere fra næringen vil fortsette å akselerere, rekrutteringen forverres og vedlikehold av driftsapparatet blir dårligere. Fra 1. januar 2000 til 1. januar 2001 har antall husdyrbruk gått ned med nesten 5 000 – over 10 pst., antall melkebruk med nesten 14 pst., antall bruk med svineproduksjon med nesten 20 pst. En enstemmig komite uttaler at det norske landbruket er en tradisjonsrik næring og en viktig verdibærer. Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet og representanten Terje Knudsen, sier at det trengs «en helhetlig landbrukspolitikk som både ivaretar strukturen i landbruket og den enkelte brukers økonomiske vilkår». Vi skal ha et landbruk i hele landet. Hvordan rimer det med de faktiske forhold med nedgang i antall bruk og yrkesutøvere? Dette er dobbeltkommunikasjon. Etter Venstres mening er tiden inne for en verdidebatt om norsk landbruk. Den debatten må komme nå, hvis ikke er jeg redd for at det kan bli for sent. Det har vært sterk fokus på matpriser. Det er viktig når en sammenligner matpriser, at en husker at en bor i et høykostnadland, et land med høye priser generelt, men også med høye lønninger. Da er det urimelig å forvente at nettopp mat, med de produksjonsforholdene vi har i dette landet, skal være mye rimeligere i forhold til inntekt enn i andre land. I forhold til inntekt er maten billigere i Norge enn i de andre nordiske landene, ja endog mye billigere enn i f.eks. Stockholm. Norsk mat er på femteplass i Europa. Vi kan ikke ha et lønnsnivå som det vi har, og samtidig matpriser som om vi skulle ha bodd i et lavkostnadland. Dette er urealistisk politikk og urettferdig overfor dem som skal ha sitt levebrød av å produsere mat, nemlig bøndene. I landbruksmeldingen ble det påpekt behovet for gode sosiale ordninger for bøndene. Dette innebærer å legge til rette for bl.a. ordnet fritid. Mens andre yrkesgrupper får flere fridager, legges det i avtalen opp til at bønder skal få mindre fritid ved å kutte ned på avløsertilskuddet for de minste bruk. Flere undersøkelser viser at de fleste forbrukere vektlegger trygg og ren mat, godt vareutvalg og god tilgjengelighet langt mer enn billig mat. Landbruksministeren har selv sagt at munn- og klovsyken i Europa har lært oss en lekse, og at det er viktig at bøndene har en inntekt som gjør at de ikke må ta snarveier. Hadde landbruksmeldingen blitt behandlet i dag, ville fokus vært sterkere på trygg mat enn på billig mat. Har vi lært en lekse? Jeg stiller spørsmålet om behovet for en ny landbruksmelding. Opptrappingen mot mer økologisk jordbruk må fortsette. Årets jordbruksoppgjør tar nye trinn i den retning. Det er bra. I den sammenheng er det også gledelig å merke seg flertallets syn på NORSØKs rolle som et uavhengig forskings- og kompetansesenter. Det er flere som har vært inne på situasjonen for ammeku og kjøttproduksjonen. Det er viktig at det er forutsigbarhet på det området, og her er det en del brukere som kommer godt ut, de minste, mens de største kommer dårligere ut gjennom oppgjøret. Likeså er det en del uro rundt samdrift, og på det området, som på andre områder i næringslivet, er det viktig med forutsigbarhet. Til slutt gleder vi oss alle over verdiskapingsprogrammet som er i godt gjenge, og som er et positivt bidrag i denne sammenheng.