Olemic Thommessen (Høyre), 2008-12-15:
Finanskrise, forventet nedgang i den økonomiske veksten og et usikkert arbeidsmarked vil prege oss alle neste år. Til tross for at Regjeringen hevder at statsbudsjettet er godt tilpasset krisen, registrerer vi at dette temaet ikke er tatt med i budsjettproposisjonen – men det ikke er noen tvil om at familiepolitikken også kommer til å bli rammet av den. Den treffer familiene midt i det kritiske punktet, som handler om forutsigbarhet når det gjelder økonomi. Det viktigste vi kan bidra med, er å sikre rammer rundt hjem og jobb. Det er behov for en god finanspolitikk med fokusering på faktorer som begrenser høy boligrente, inflasjon og arbeidsledighet. Høyre mener det er viktig å ha gode sosiale sikkerhetsnett som tar vare på de familiene som har problemer de ikke klarer av med. Vi må sikre at de som trenger det mest, også får mest hjelp. Dagens politikk følger en tradisjon der velferdsgodene bres ut til alle, uansett om de klarer seg eller ikke. Det blir til ettertanke når vi i løpet av få år har økt innsatsen til barnehager fra – hvor mye var det – 4,6 milliarder kr i 2001 til ca. 24 milliarder kr i år, samtidig som vi ser at gruppen av fattige blir hengende etter. Her ønsker Høyre en annen kurs. I vårt budsjett vil man derfor se at Høyre velger å tilgodese de familiene som virkelig trenger det. Vi gir økt barnebidrag til barnerike familier. Vi ønsker å innføre inntektsgradert foreldrebetaling i barnehagene, i en helt annen målestokk enn tilfellet er i dag. Vi satser på en langt bedre ressursforvaltning i barnevernet og øker tilskuddet til barnevernet. Vi lager ordninger for barn som faller utenfor i samfunnet, gjennom fattigdomstiltak og særskilte tilskuddsordninger til dem som trenger det mest. I så vel forrige som i inneværende periode har barnehagepolitikken stått sentralt. Hovedmålet, full barnehagedekning, er nå snart et faktum. Nå står nye politiske temaer på dagsordenen her. Spørsmålet blir innholdet i barnehagen. Spørsmål om obligatorisk barnehage eller førskole er reist, uten noen særlig entusiasme fra vår kant. I det hele tatt blir det et spørsmål om hva man ønsker med barnehagen. Høyres bakteppe for disse problemstillingene er å styrke familiene og underbygge familienes betydning som arena for læring, relasjonsbygging, trygghet, kjærlighet og tilhørighet. Det er farlig når staten blir så sterk at enkeltmennesker nærmest presses til å leve sitt liv i tråd med de idealer som staten setter opp for oss. Det pulveriserer ansvarsfølelsen og initiativet til å ivareta egen velferd, og leder til konformitet og et mindre dynamisk og tilpasningsdyktig samfunn totalt sett. Høyre er et parti som mener at staten skal kjenne sin begrensning når det gjelder å gripe inn i familienes indre anliggender, nemlig hvordan enkeltmennesker innretter sine liv, tar vare på hverandre og skaper gode fellesskap. Staten skal bry seg om, men ikke med. Det store flertallet av familier tar gjerne ansvaret selv og har først og fremst behov for reelle valgmuligheter som gjør at de best mulig kan innrette seg i forhold til familienes egne behov. Barnehage er bra, men vi som politikere må vise ydmykhet i forhold til at barnehage kanskje ikke er like bra for alle barn i alle aldre. Regjeringens taktfaste understrekning av at barnehageplassering er det eneste saliggjørende, fremstår som et holdningsmessig angrep på mange familier som gjerne ville forholde seg annerledes. I stedet for å være fanebærer for den kompakte majoritet burde Regjeringen invitere til at også andre omsorgsformer fremstår som gode. Det å besverge absolutte sannheter er en farlig idrett. De undersøkelsene Regjeringen ynder å trekke frem, at barn i barnehage lærer mer matematikk, leser bedre og er mer skoleflinke for å legitimere at barnehage er bra, viser bare en del av bildet og må ikke strekkes lenger enn det innholdet tilsier. Livet til små barn, deres utvikling som mennesker, deres tilknytning og relasjoner til sine familier, og deres indre motiverte læring gjennom naturlig nysgjerrighet kan kanskje ikke måles, men har avgjørende betydning for om man utvikler seg til et velfungerende menneske, ikke bare i skolen, men i livet i sin alminnelighet. Høyre er et kunnskapsparti som mener at den sosialdemokratiske skolemodellen og det manglende kunnskapsfokus vi har sett i skolen gjennom årtier, har hatt uheldige konsekvenser for det enkelte barn og for Norge som kunnskapsnasjon. Vi tror likevel ikke at problemene med et dårlig skolevesen løses gjennom mer pedagogisk tilrettelagt undervisning i barnehagene. Skolens problemer må løses med skolepolitikk. Regjeringen må heller sørge for at vi får en bedre skole og ikke forklare Norges middelmådighet i skoleprestasjoner med manglende stimulering av barn i småbarnsalder. Foreldre skal kunne velge omsorgsform for sine barn, og de skal også ha mulighet til å fordele oppgaver og ansvar internt i familien tilpasset familiens egne behov og ønsker. Likevel er vi enig i at det har vært et riktig grep i en periode å tildele far en bestemt andel av permisjonstiden gjennom en fedrekvote. Vi støtter også en utvidelse av fedrekvoten, men mener det er et brudd på regjeringserklæringen når to av ukene i utvidelsen tas fra den perioden som i dag tilfaller begge foreldre, og overføres til far alene. Det må lages rom for større fleksibilitet og valgfrihet innad i familiene, ikke mindre. Slik jeg ser det, er vårt største ansvar som politikere knyttet til de barn og de familier som av ulike grunner ikke mestrer livet sitt. Dessverre ser vi en rusomsorg som åpenbart ikke fungerer godt nok, vi har et psykiatritilbud som heller ikke er i stand til å møte de utfordringer som ligger der, og vi har et barnevern som heller slett ikke fungerer godt nok. Dette bekymrer oss, og særlig har jeg hatt fokus på hvordan barnevernet har utviklet seg etter regjeringsskiftet. Jeg vil her trekke frem tre hovedgrep som vi mener Regjeringen har bommet grovt på når det gjelder barnevernet. For det første ser vi med uro på at det er utviklet en fryktbasert maktstruktur i det statlige barnevernet, som har bidratt til et meget uheldig klima i forholdet mellom staten som innkjøper av barnevernstjenester og private som tilbyr barnevernstjenester. Det nye innkjøpssystemet, hvor det skilles mellom statlige, ideelle og kommersielle i anbudsrundene, mener vi bidrar til et barnevern med mindre mangfold, en dårligere ressursforvaltning og tap av faglig gode kompetansemiljøer og tiltak. Høyre mener også at det ikke i tilstrekkelig grad er avklart om anskaffelser i barnevernet faller inn under EØS-reglene, eller om det er norsk konkurranselovgivning som skal regulere innkjøpsprosedyrene. Det er derfor mye å ta tak i i det statlige barnevernet for å sikre at det skjer en fornuftig ressursforvaltning som sikrer alle barn et tilpasset tilbud av høy kvalitet. Det må stimuleres til stort mangfold av tilbud og likeverdig behandling av alle aktører til beste for barnet. For det andre mener vi at den dreiningen Regjeringen har ønsket, fra institusjonsplassering til fosterhjem, fremføres altfor kategorisk og bastant. Det er ikke slik at institusjon pr. definisjon er et mindreverdig tilbud i forhold til det å bo i en fosterfamilie. Fagmiljøet er nå meget splittet i synet på dette, og det er uheldig når politiske beslutninger er fattet på et så pass sprikende grunnlag. Vi har også grunn til å mistenke at det ligger økonomiske motiver bak en slik prioritering. Institusjon er dyrt, men det gir ofte det faglige tilbudet med best effekt for det enkelte barn. For det tredje er det kritisk at vi har en dramatisk økning i antallet akuttplasseringer, og at varigheten på disse akuttplasseringene ser ut til å øke. Det er sendt tydelige signaler til oss om at det høye konfliktnivået som er mellom stat og kommune, har bidratt til denne økningen. Det er for oss viktig at beslutninger tas av faglig kompetente barnevernsarbeidere nærmest mulig det enkelte barn. Nå tas beslutningene ofte i strid med det fagfolkene nærmest barnet mener er rett. Vi ser at uenighet også er sammenfallende med kostnaden på tilbudet, og minner derfor om at alle barn i barnevernet etter barnevernsloven har krav på et tilpasset tilbud, ikke bare det billigste tilbudet. Med det tar jeg opp de forslag Høyre er med på.