Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-02-09:
I jakten på den perfekte kroppen inntar usikre kvinner og menn store mengder anabole steroider. På folkemunne er dette også kjent som «russere» eller «winny». Sterkere, mer muskuløs, «fit» og definert er målet – «strong is the new skinny», også for jenter. Men for Espen endte dopingerfaringen og selve livet hans en nyttårsaften med et hagleskudd i hodet. Anabole steroider er nødvendig i menneskekroppen, vi bruker det også medisinsk. Men det er mengdeinntaket og den ukontrollerte langtidsbruken som påfører den enkelte, samfunnet og pårørende store belastninger og kostnader. Hjerteinfarkt, leverskader, depresjoner, høyt aggresjonsnivå samt psykoser er konsekvenser man risikerer å få med på kjøpet når man svelger en tablett eller setter en sprøyte. Det er grunn til å anta at kombinasjonen av en ustabil psykisk tilstand, økt aggressivitet og en sterkt voksende muskelmasse og -kraft har medført mange tilfeller av grov vold mot andre, også mot egen partner. Vi vet at mang en blåveis på norske kvinner stammer fra en ampulle laget på et skittent kokeapparat i en kjeller eller i en garasje. En svensk studie som nylig ble publisert i tidsskriftet Drug and Alcohol Dependence, viser at tidlig død forekommer langt oftere blant steroidbrukere enn andre. Det er i tillegg en klar tendens til at de som har erfaring med steroider, ofte kombinerer dette med bruk av andre rusmidler. Først tar de steroider for å bygge kropp, deretter Viagra og hard narkotika for å holde selvtilliten oppe når steroidene svikter. Har du først satt en sprøyte i kroppen din, er det ikke lenger så farlig hva den inneholder. Og bakmennene bak salget av narkotika og anabole steroider er mange ganger de samme. Det var derfor helt riktig og ikke minst et viktig skritt av Stortinget å forby bruken av anabole steroider i 2012. Vi ser nå resultater av at politiet i større grad har rettet oppmerksomheten mot dette feltet. Det er det all grunn til. For bak brukerne av anabole steroider og tragiske skjebner finnes bakmenn og grov organisert kriminalitet som på tvers av landegrenser ser muligheten for økonomisk vinning på andres tragedier. Den illegale globale dopingkriminaliteten er stor, og den foregår også i vår egen bakgård. Sør-Trøndelag politidistrikt, nå Trøndelag politidistrikt, begynte høsten 2011, etter svært godt journalistisk arbeid av Adresseavisen og Dagens Næringsliv, opprullingen av et organisert kriminelt nettverk med utspring i Trondheim. Den 14. januar 2015 ble det avsagt dom i Frostating lagmannsrett hvor flere anklagede ble idømt norgeshistoriens strengeste straffer for dopingforbrytelser. Dopingetterforskningen fra Sør-Trøndelag skal være Europas største. Totalt har 131 personer over hele landet vært siktet i Operasjon Gilde. Adresseavisen avslørte nylig – før jul – at bakmannen, som kaller seg Corleone, aldri ble pågrepet i denne saken. Vedkommende har levd livets glade dager i Thailand, men er nå siktet for å ha forsynt hovedmennene i Trondheim med store mengder doping. Straffeloven §§ 234–235 omhandler dopingforbrytelser, hvorav grove dopingforbrytelser straffes med fengsel i inntil seks år. Bakmenn som forsyner nettverk i Norge, går fremdeles fri. Dette er bakmenn som opererer i enda grovere former enn i Operasjon Gilde, og hvor kvantumet er betydelig større. Utfordringen er at taket for strafferammen allerede er nådd gjennom gjeldende dom i Operasjon Gilde fra 2015. Mitt håp er at ministeren også anerkjenner dopingens alvorlige konsekvenser, og at ministeren ser realiteten i den grove kriminaliteten som foregår, og ikke minst at ministeren og embetsverket vet hvordan Internett og det mørke nettet som medium fungerer som marked for mange av disse aktørene. Dette er etter min vurdering flere reelle grunner til at vi må vurdere om straffelovens aktuelle paragrafer – 234 og 235 – virkelig speiler den tiden vi lever i, og om paragrafene tar tilstrekkelig høyde for den alvorlighetsgraden dette faktisk representerer. Det er i dette tilfellet betimelig å stille spørsmålet om vi nå har kommet til det punktet hvor gjerningspersonene ser at straffen ikke øker, selv om aktiviteten fortsetter. Det er negativt med henblikk på allmennpreventive hensyn. Mitt spørsmål til justis- og beredskapsministeren er derfor følgende: Vil statsråden ta initiativ til å heve strafferammen for grove dopingforbrytelser, eller vil han foreslå en ny bestemmelse i straffeloven?