Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-05-26:
Det er selvfølgelig en viss mulighet for at kontrollkomiteen blir upopulær i hele Stortinget når vi holder på så lenge, men det som ble tatt opp i et tidligere innlegg av representanten Tetzschner, og som han nå forsterker gjennom det siste innlegget, kan ikke stå uimotsagt – det er primært derfor jeg tar ordet. Det at vi her i Stortinget uttaler oss om hvorvidt en statsråd og/eller forvaltningen har brutt lover og vedtak, er jo kontrollkomiteens oppgave. Det kan høres ut som om Tetzschner ikke liker det, fordi han ikke liker fortolkningen som andre medlemmer av kontrollkomiteen har framført. Og ikke nok med det: Når han har sagt det, sier han at vi utfordrer statsskikken, fordi det er opp til domstolene å bedømme om en lov er brutt eller ikke. Det reiser det helt grunnleggende prinsipielle spørsmålet som jeg nå i egenskap av leder av kontrollkomiteen må ta her i salen: Hvordan skal vi gjennomføre vårt arbeid hvis vi ikke skal ha en selvstendig rett til å si at dette er innenfor eller utenfor? Det har vi drevet med i iallfall hele forrige periode som jeg har vært med, og i alle de andre sakene som vi har til bedømming. Representanten Tetzschner ikler seg disse argumentene fordi han ikke liker konklusjonen, og han gjør det nesten hver gang vi har denne typen debatter. Jeg vet ikke hvem han tror han gjør inntrykk på, men det er ikke på meg. Vi har nemlig akkurat den retten. Det er det som er hensikten med hele vårt arbeid. Derfor har vi i denne saken som vi har til behandling her nå, sagt hva vi mener bør være innenfor og utenfor. Representanten Tetzschner og hele Stortinget må jo merke seg at ingen har sagt at statsråden har overtrådt loven unntatt på ett punkt. Så kan vi diskutere det – altså § 36, det kan vi diskutere – men å påstå at vi som mener noe annet enn representanten Tetzschner, bryter statsskikken, det er selvfølgelig å gå for langt. Det er det som er mitt anliggende å få sagt. Derfor vil jeg avvise den tilnærmingen som representanten Tetzschner har til kontrollkomiteens posisjon i Stortinget; den er bygd på feil grunnlag. Det er ikke slik at det ikke har vært grunn til å gå inn i denne saken. Hele saken viser det – og iallfall mener jeg det, det kan være alternative meninger til det, og det er helt greit hvis noen mener noe annet – men statsråden gjør jo visse forsiktige innrømmelser, riktignok på noen av punktene. Han kunne der gått litt lenger, så hadde saken vært mye lettere. Men det orker han sikkert ikke, for da blir det for mye innrømmelser. Vi skal i politikken være flinke til å si fra, men også gjøre innrømmelser. Det er vi ikke bestandig, og det hadde gjort diskusjonene mer fruktbare og bedre. Til slutt for mitt vedkommende, etter at jeg har sagt dette, bare noen korte kommentarer til det som statsråden også sa. Han sa at når det gjelder dette med tempoet – altså 17., 18., 19. – skjønner man at man av politiske grunner ikke skulle fulgt det tempoet. Det er bra at han sier det – for det er jeg enig i. Men så sier han: men ikke det forvaltningsmessige, det er ikke brudd på forvaltningsloven. Nei – jeg holdt på å si – all right da, men iallfall er det den betydningen i det at det går ikke an både å si det og å si at alle disse organene står helt fritt, for slik er det ikke. Slik virker det ikke når man har gjort en avtale og lagt inn et press. Da er det spørsmål om de fungerer helt selvstendig. Jeg er i tvil om om ikke det er i strid med loven. Derfor kommenterer jeg det bare. Da burde det iallfall bli slik at departementet passer på at man ikke gjør flere slike ting, spesielt i saker som er veldig konfliktfylte. Da blir det bare vanskeligheter ut av det, slik som det er blitt i denne saken. Det bør man iallfall aktivt lære, ikke bare politisk, men også i forhold til den argumentasjonen man har om at organene står selvstendig. Så vil jeg bare si helt til slutt at jeg har aldri ment at Helse Møre og Romsdal er det organet som skulle beslutte. Det har alle skjønt. Og det framkommer veldig tydelig av innstillinga at vi sier at det er statsråden som har rett til å beslutte det. Så vi har aldri sagt det. Jeg har iallfall aldri sagt det, og jeg tror ikke noen andre har sagt det heller. Men det vi vet, er at Helse Møre og Romsdal fikk det mandatet som det fikk. Det vet vi. Det ligger en tung politisk psykologi i det, at de fikk det mandatet i en så vanskelig situasjon og så fikk lov til å gjennomføre denne utredningen nesten fram til slutten, og så ble det kortsluttet. Det er klart at da blir det som det blir, og det er det som er det kritikkverdige i saken, for å si det slik.