trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-12:
Jeg skal innlede på en litt annen måte. Vi har nå vært gjennom mange debatter om politikerforakt, lav valgoppslutning og stor irritasjon ute blant folk. Dette er et grelt eksempel på hvorfor det er situasjonen. Her handler det rett og slett om total handlingslammelse fra alle partier – og det er trist! At komiteen ikke finner noe annet å vise til enn utredningsarbeid i forbindelse med regelverket som må gjøres av Barne- og familiedepartementet, er en svakhet. Betyr det at det er helt umulig å få flertall for et privat lovforslag i Det norske storting, fordi det må utredes? Da er vi på feil spor. Og et annet forhold: Denne saken er utredet. Den er utredet av alle institusjoner som jobber med problematikken, og alle institusjonene er enige i forslaget. Alle institusjonene har vært delaktig i å utarbeide forslaget. Fremskrittspartiet fremmet et likelydende forslag i 1996, altså for seks år siden. Og så kommer den ene representanten etter den andre – på lik linje som i 1996 – og gir uttrykk for at dette er et stort problem, det er et alvorlig problem. Men å gjøre noe med det, det ser ut til å være helt umulig. Da kan ikke problemene være så alvorlige som disse representantene gir uttrykk for. Jeg ser at det på dette tidspunktet selvfølgelig er for sent å få de andre partiene til å snu, men én ting er å behandle en så vesentlig sak som en enkeltsak i den store behandlingen av hele barneloven. Hvis man mener at denne saken er så alvorlig, burde den jo absolutt ha vært behandlet som en egen sak, og ikke sammen med hele barneloven, som blir meget omfattende. Det er ikke rettferdighet, sier ordfører i saken. Nei, men kan man ikke da i hvert fall prøve å oppnå rettferdighet uten å måtte trekke dette ut og drive med sendrektighet og utvise handlingslammelse? Det kunne jo vært en tanke for komiteen at dette forslaget ble fremmet i mai 2001. I mai 2001 ble dette forslaget fremmet! Jeg skal ikke trekke ut debatten noe videre. Jeg kunne gjerne gått inn på det saken omhandler også, men jeg synes at forslaget i seg selv er så omfattende og beskriver problemet så godt at det egentlig ikke er nødvendig. Derfor skulle det heller ikke være nødvendig å utsette saken. Det er med sterk beklagelse jeg ser at dette bare blir trukket ytterligere ut i tid. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-12:
Det kunne ha vært interessant å få statsråden til å si noe om hvilke konsekvenser det er man frykter, for det må jo være et eller annet en frykter i og med at en ønsker å gå den lange og tunge veien på nytt igjen gjennom en høring. Hva er det som trenger mer utredning i forhold til det Dokument nr. 8-forslaget som ligger til behandling? Et annet punkt som jeg gjerne vil utfordre statsråden på, er: Denne type DNA-testing er ganske så omfattende i dag, og den skjer faktisk gjennom Internett. Det er åpnet et eget selskap i Norge i dag som driver og formidler slike ting. Ønsker statsråden å godkjenne den typen? Det er jo et brudd på norsk lov. Når det gjelder det siste statsråden sa, i forhold til det som blir lagt ut, betyr det at Regjeringen ikke ønsker å ta skrittet fullt ut på lik linje med det som ligger i forslaget? Betyr det at vi rett og slett nå bare går noen små skritt i riktig retning, mens vi må vente i enda seks år på de store skrittene?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-02-12:
Det juridiske farskap fastsettes på grunnlag av ekteskap med barnets mor – pater est-regelen – ved erkjennelse eller ved dom. Det er imidlertid ikke selvsagt at det juridiske farskapet er det samme som det biologiske. En mann som er gift med barnets mor, regnes som barnets juridiske far uansett om han er barnets biologiske far eller ei. Heller ikke i de tilfellene der farskapet følger av erkjennelse eller av en dom avsagt i tiden før retten tok i bruk DNA-analysen i slike saker, finnes det sikkerhet for at det juridiske farskapet stemmer med det biologiske. DNA-analysen har ført til økt sikkerhet og presisjon ved fastsettelse av farskap, noe som bl.a. har resultert i en forenkling av rettergangsreglene i farskapssaker. DNA-analysen har også ført til en økt vektlegging av kunnskap om biologisk slektskap. Gjeldende regelverk setter imidlertid visse skranker for når det er mulig å reise sak for å få klarhet i de biologiske forholdene rundt et farskap, og eventuelt endre det juridiske farskapet. Jeg synes det er svært viktig at barn får vite sannheten om hvem som er deres foreldre. Jeg ser derfor et behov for endringer i regelverket for fastsettelse og endring av farskap, og er således enig i intensjonen i forslaget fra representantene Per Sandberg og Ulf Erik Knudsen. Jeg mener imidlertid at det er viktig at et forslag til endringer i barneloven på dette området sendes på alminnelig høring, slik at berørte offentlige og private institusjoner og organisasjoner får anledning til å uttale seg. Barne- og familiedepartementet sender i disse dager ut et høringsnotat med forslag til endringer i barneloven. Forslaget går i hovedsak ut på å fjerne vilkår og søksmålsfrister for å reise sak om endring av farskap som følger av pater est-regelen, eller som er fastsatt ved erkjennelse. Videre åpnes det for gjenopptakelse av farskapssaker i tilfeller der avgjørelsen er fattet uten at DNA-analyse forelå. Høringsfristen er satt til 10. april 2002. Høringsnotatet er lagt ut på Barne- og familiedepartementets nettside på ODIN. Jeg tar sikte på å legge fram et lovforslag i løpet av vårsesjonen, som en egen proposisjon.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-02-12:
Dette er ikke noen ny sak. Den har vært debattert tidligere i denne sal, senest i 1997. Det var heller ikke den gangen enighet om saken. Vi har en utredningsinstruks som jeg ikke ser noen grunn til å fravike. Jeg vet ikke om alle organisasjoner og alle høringsinstanser er enig i forslaget, og jeg synes at vi skylder alle å få muligheten til å uttale seg i en sak som det tross alt ikke var enighet om for ikke så svært lang tid tilbake. Når det så gjelder hva vi er redd for: Vi er ikke redd for noe spesielt, men ønsker at alle forhold knyttet til saken skal være godt belyst. Det er noen områder i Fremskrittspartiets forslag til vedtak som vi fra departementets side ønsker å ha ute på høring og få klarhet i, f.eks.: Hvem skal rekvirere DNA-testene? Skal det ligge under domstolen? Tenker man seg fylkestrygdekontoret? Det bør avklares både i forhold til det første og det andre forslaget fra Fremskrittspartiet. Det andre er at det kan hende at det er uenighet mellom mor og far om man skal ta en DNA-test eller ikke. Vi ønsker ikke at barna skal komme i klemme mellom foreldrene – når mor sier ja, sier gjerne far nei eller omvendt. Vi tror derfor at det er viktig at det kanskje er domstolen som avgjør at det faktisk skal rekvireres en DNA-test. Det er også slik at det ikke er alle som ønsker å få avgjort en farskapssak, som har barnet tilgjengelig der og da. Vi synes altså at det er en del juridiske avklaringer som bør foretas. Når det gjelder selve saken, ligger den allerede ute. Vi opphever søksmålsfrister, og det vil bli slik at både far og mor heretter skal kunne ha de samme rettighetene som barnet har i dag, til når som helst å kunne kreve en ny behandling av sin sak.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-12:
Dette er en meget viktig sak, og hovedregelen er for vår del at likebehandling av mor og far skal gjelde. Det ivaretas da ikke i barneloven. SV ser fram til en gjennomgang av regelverket i barneloven angående fastsettelse og endring av farskap. Når det er sagt, har vi nå fått høre – og det har vi også visst ganske lenge i komiteen – at Barne- og familiedepartementet arbeider for tida med en gjennomgang av regelverket i barneloven angående fastsettelse og endring av farskap, og at departementet tar sikte på å fremme et forslag i Stortinget i løpet av våren. Regelverket for fastsetting og endring av farskap har stor personlig betydning for mange. Dette blir et viktig forslag til endringer i regelverket, og det er veldig viktig at dette blir tilstrekkelig utredet. SV støtter at saken derfor følger de vanlige fasene i et lovarbeid i henhold til utredningsinstruksen, noe som bl.a. innebærer at forslaget til lovendring blir sendt ut på høring. Vi vil ha såpass respekt for en så viktig sak at vi vil ta vår beslutning etter at vi har hatt en høringsrunde.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-06:
På vegne av representantene Ågot Valle, Karin Andersen og meg selv vil jeg fremme forslag om tiltak for å hindre at mennesker rekrutteres til avhengighet av automatspill.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-02-06:
Jeg vil på vegne av Kystpartiet fremme forslag om norsk tilslutning til Vestnordisk Råd for å bedre kontaktflaten mellom de vestnordiske nasjonene og styrke rådet som organ for samarbeid om forvaltningen av de store naturressursene i Nord-Atlanteren.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-02-06:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Lakseavtalen mellom Norge og Europaunionen går ut i månedsskiftet juni/juli 2002, og må følgelig reforhandles. I nåværende lakseavtale har Norge en minsteprisordning på ca. 25-26 kroner, mens dagens laksepris på EU-markedet er ca. 16 kroner til oppdretter. Norske oppdrettere tvinges derfor til å bryte minsteprisbestemmelsene hvis de skal kunne selge laks på EU-markedet. Hva vil Regjeringen gjøre på kort og lang sikt for å sikre en stabil og lønnsom markedsadgang for norsk laks på EU-markedet?»
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for et godt svar. Det var gledelig å høre at man vil frafalle suspensjonen. Det er et prisverdig og nødvendig initiativ fiskeriministeren og Regjeringen har tatt for denne næringen for å bedre markedstilgangen for norsk laks til EU, og da spesielt på kort sikt. Dette er en situasjon som må løses snart, og her forstår jeg at man er godt i gang, slik at norske lakseeksportører kan få lik markedsadgang til EU som konkurrerende nasjoner. Mitt oppfølgingsspørsmål er: Er det noe vi i dette hus kan gjøre for å avhjelpe den langsiktige situasjonen, slik at vi får en stabil og sikker markedstilgang for norsk laks til EU?
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg er helt enig med fiskeriministeren i de betraktninger han kommer med. Jeg mener at denne næringen burde kunne få like betingelser som andre næringer har i handelsavtalen mellom Norge og EU, i EØS-avtalen. Næringen har bidratt med betydelige økonomiske midler via eksportavgiften i lakseavtalen som har gått til en felles markedsføring. Næringen har videre signalisert et betydelig større beløp til markedsføring hvis minsteprisen blir fjernet. Regjeringen har også samtidig signalisert en framtidig satsing på oppdrettsnæringen og marin sektor. Så mitt neste spørsmål er: Er Regjeringen villig til å bruke økonomiske virkemidler for å få til en stabil, langsiktig avtale for eksport av laks til EU-markedet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
På vegne av representanten Torbjørn Andersen og meg selv fremmer jeg forslag om å stanse alle forsøk med og prosjekteringer av privat bosetting av asylsøkere.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «I henhold til Hovedtariffavtalen i staten kap. 2.3.3.3 nr. 4, lokale preliminære lønnsforhandlinger – skoleverket, skal de uorganiserte ivaretas. Mener statsråden at de uorganiserte/organiserte blir ivaretatt likt i de lokale forhandlingene?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Jeg er veldig glad for at statsråden slår fast det som skal være de faktiske forhold. Nå er det slik at det i den siste tiden er åpnet for såkalte individuelle lønnfastsettelser, og i slike situasjoner har i hvert fall undertegnede fått tilbakemeldinger om at uorganiserte og organiserte på en måte blir behandlet ulikt. Mitt spørsmål blir da hvorvidt det skulle være nødvendig med egne regler for å ivareta de uorganiserte i den situasjonen som vi har nå. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på hvordan vi i framtiden skal kunne ivareta alle, uavhengig av om de er organisert eller ikke, og hvordan vi skal kunne søke å få bedre individuelle lønnsfastsettelser ut fra kvaliteten på arbeidskraften, og ikke ut fra de generelle hensynene til organisasjonene.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-02-06:
Jeg må si at jeg er fornøyd med det svaret også. Men jeg fikk ikke akkurat svar fra statsråden på hva vi skal gjøre for at vi i framtiden skal få et system hvor individuell lønnsfastsettelse blir en større del av både de lokale og de sentrale forhandlingene og lønnsfastsettelsene. I dag er situasjonen den at mange faktisk deler den lokale lønnspotten likt uten å ta hensyn verken til kvaliteten på arbeidskraften eller andre ting som måtte spille inn i den sammenhengen. Nå hører jeg at statsråden svarer at departementet på en måte har en sensur av og kontroll med det som foregår i forhandlingene. Men det må vel finnes måter å kvalitetssikre forhandlingene på som er bedre enn de vi har i dag, og jeg vil gjerne utfordre statsråden på dette.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-02-06:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren. Deltakerloven er en av bunnplankene i norsk fiskeripolitikk. I korthet går loven ut på at det er fiskerne som eier fiskeflåten, det er de som har eiendomsretten til flåten og dermed også en stor del av fiskeressursene. Fiskerihistorisk og fiskeripolitisk tror jeg neppe betydningen av den loven kan overvurderes. Men det er samtidig interessant å se hva som kommer til å skje med loven i tiden framover. Det er nå kommet fram at Eierskapsutvalget skal vurdere loven og kravet til eierandeler. Og det er ingen hemmelighet at Høyre i sitt program ønsker å fjerne denne deltakerloven, mens Venstre og Kristelig Folkeparti sammen med Senterpartiet i mange sammenhenger har stått vakt om dette viktige lovverket. Nå har fiskeriministeren også skapt en viss usikkerhet i næringen når han har gått ut og signalisert at loven skal liberaliseres. Er det en holdning som gjenspeiler hele Regjeringens syn? Og vil fiskeriministerens signaler bli fulgt opp i eierskapsmeldingen?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret. Mitt tilleggsspørsmål går til en annen statsråd, nemlig statsråd Valgerd Svarstad Haugland, Kristelig Folkepartis leder. Det er riktig at Sem-erklæringen tilsynelatende slår ring rundt deltakerloven. Likevel har fiskeriministerens uttalelser skapt usikkerhet i fiskerimiljøet omkring hvorledes en vil forvalte dette lovverket i tiden framover. I Kristelig Folkepartis program står det at deltakerloven ikke må uthules. Kan Kristelig Folkepartis leder garantere at deltakerloven ikke vil bli uthulet, ved at eierandelen til fiskerne når det gjelder fiskefartøy, ikke går under 50 pst., som regelen er i dag, og ikke ned til f.eks. 34 pst.? Det ville, hvis det skjedde, gi den situasjonen som Kristelig Folkeparti sammen med Senterpartiet har advart mot tidligere, nemlig at fiskeindustrien kan gå inn med kapital og kjøpe fiskefartøy og bidra til at vi mister mangfoldet i norsk fiskeripolitikk, samtidig som vi også kan skape grobunn for monopolisering av eierskapet til fiskeressursene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-02-06:
Det er i og for seg mange myter omkring priser på landbruksvarer. Mens enkelte valfarter over grensen fra Østfold og kjøper svensk mat til dumpingpris, reiser svenskene over fra Storlien til Meråker og handler på Bunnpris i Meråker. Så det er mange myter ute og går om prisbildet på landbruksvarer. Jeg har lyst til å ta tak i det siste som representanten Gaundal var opptatt av, nemlig kvaliteten og det man nå ser omkring ulovlig import. Tilliten til norsk landbruk er høy. Forbrukerne har stor tillit til det som produseres i norsk landbruk. Det bygger både på at norsk landbruk aldri har vært i nærheten av å være et industrialisert landbruk – det kan jo være noe å tenke på for en landbruksminister som ivrer etter å gjøre de store enda større – og på en trygghet for kvaliteten på den maten man faktisk kjøper. Det er det som nå utfordres gjennom denne ulovlige importen, og gjennom måten denne maten blir oppbevart på. Det svekker kvaliteten på maten. Den tilliten bør ikke utfordres, og jeg må gjenta spørsmålet til landbruksministeren: Hva vil konkret bli gjort i forhold til den ulovlige importen, som ennå er ganske lett å identifisere?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Aarsæther Vardø AS i Finnmark har nylig investert i nytt filetanlegg, blant annet med offentlig støtte gjennom SND. Dimensjoneringen av det nye anlegget gjør at bedriften ikke kan ta imot fisk over 2,7 kg, fordi filetmaskinen ikke kan arbeide med større fisk. Bør det stilles krav til dimensjonering av filetanlegg for å hindre at disse ikke motvirker målet om en bærekraftig forvaltning av fiskeressursene?»
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret, og forstår at fiskeriministeren mener at det ikke vil være fornuftig politikk å sette krav til dimensjoneringen. Men det er jo et paradoks at en bygger opp filetanlegg langs kysten som tar imot fisk mellom 1kg og 2,5 kg, samtidig som noe av det viktigste knyttet til norsk fiskeripolitikk, og som det er bred enighet om i fiskerfaglige miljø, er at en må redusere uttaket av småfisk, for å kunne øke verdiskapningen i næringen på lang sikt. Det er et paradoks som jeg ikke synes det er enkelt å håndtere i forhold til det nye anlegget til Aarsæther. Jeg har forstått det slik at det ikke er enkelt for kystflåten i Vardø å få levert fisk, og at de ikke tar imot garnfanget fisk ved bedriften. Men i forhold til det ressursmessige perspektivet vil jeg gjerne at statsråden kommenterer om han ikke ser paradokset i forhold til målet om en bærekraftig forvaltning og økt verdiskapning på lang sikt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-02-06:
Jeg er enig i at filetindustrien ikke er i noen enkel situasjon, men hvis vi begynner å oppmuntre en foredling av ren småfisk, vil det ikke bare være filetindustrien som vil komme i en vanskelig posisjon. Da vil hele den langsiktige verdiskapningen knyttet til torskefisket komme i en vanskelig situasjon, fordi ett av våre hovedmål er jo at vi skal begrense uttaket av småfisk, nettopp for å øke verdiskapningen på lang sikt. West Fish – Aarsæther AS er ett eksempel. Spørsmålet er om det kan komme til å bli en trend framover at flere filetanlegg gjør det på den måten som man nå gjør det i Vardø. Da vil en slik utvikling bli en trussel mot det vi mener er en bærekraftig utvikling av fiskeriressursene, og på den bakgrunnen synes jeg det er en smule merkverdig at ikke fiskeriministeren legger større vekt på det åpenbare paradokset som ligger her.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Det er riktig at deltakerloven er et sentralt lovverk knyttet til dette med en fiskereid flåte. Det er også riktig at vi i Sem-erklæringen har gjort det helt klart – og det er på det grunnlaget jeg og Regjeringen forvalter fiskeripolitikken – at en fiskereid flåte skal være regelen også i fremtiden. Så er det slik at den forrige regjeringen oppnevnte et eierskapsutvalg, som utreder sider ved eierskap til fiskeflåten: Jeg har ikke sett grunn til å legge begrensninger for de vurderinger som de der gjør. Når innstillingen kommer i løpet av sommeren, skal Regjeringen gå inn i det og se på hvilke av de forslag som de måtte komme med, som kan være aktuelle å realisere. Men det ligger fast i Sem-erklæringen at utgangspunktet fortsatt er en fiskereid flåte, så det skulle det ikke være skapt noen usikkerhet om. Men jeg synes heller ikke det er noen grunn til å skulle gi signaler til et utvalg som har fått et bredt mandat, om en begrensning av mandatet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
La meg innledningsvis si at det er gammel tradisjon for at vi i hovedsak har en fiskereid flåte. Men struktur og eierskap er ulike i de ulike fartøysgruppene. I havfiskeflåten har man en annen eierstruktur enn man har i kystflåten. Når Eierskapsutvalget nå utreder problemstillinger knyttet til behovet for flåtefornyelse, behovet for ekstern kapital og kapasitetstilpasning og landindustriens behov for stabil råstofftilførsel, vil ikke jeg gå ut og trekke konklusjoner før det utvalget som er satt ned, har gjort sitt arbeid. Men det ligger helt fast i Sem-erklæringen at vi skal kombinere hensynet til fiskereid flåte med en tidsmessig eierstruktur, og at en fiskereid flåte er bærebjelken i eierskapet til fiskeflåten.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Det viktigste i norsk fiskerinæring nå er å sikre god lønnsomhet, og det er å sikre rekruttering, for på den måten å kunne utløse det store verdiskapingspotensialet som er knyttet til marin sektor. Uten en lønnsomhet om bord i flåten som gjør at unge mennesker synes det er attraktivt å videreføre fiskeri som en viktig næringsvei, har vi tapt. Uten en rekruttering som gjør at vi også kan sikre overføringen av kompetanse fra hav til land, til nye næringer, vil vi mislykkes. Men det er først og fremst lønnsomheten. I den sammenhengen har jeg bedre tro på at lønnsomhet og skatteregler som kan generere egenkapital, er et bedre virkemiddel enn noe annet. Men det står fast at en fiskereid flåte skal også i fortsettelsen være bærebjelken, ut fra den Sem-erklæringen som Regjeringen står på, og det kommer jeg til å forvalte det ut fra. Når det så gjelder leveringsbetingelser, må vi ta innover oss at skiftende regjeringer har latt være å forvalte det strengt. Jeg har tatt tak i det, nettopp ut fra ønsket om å etterleve det regelverket som er.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Med de visjoner som er for utviklingen av norsk fiskerinæring, vil det nettopp være distriktene som i første rekke vil høste og nyte godt av den utviklingen. Og jeg er ikke et øyeblikk i tvil om at mange av de fiskeværene langs kysten som er sterke og som har mye kompetanse, vil være med på å bære den utviklingen som vi skal ha. Når det så gjelder Hasvik, er det ikke mangel på lokalt eierskap eller noe knyttet til dette med det lokale eierskapet som er årsaken til at man nå har store problemer. Et selskap som disponerte flere anlegg, har begjært seg konkurs. I tilknytning til det har ministeren tatt initiativ til et møte på fredag med kommunen, med Norges Råfisklag og med Fiskeridirektoratet, for å se på hvordan vi skal håndtere det og sikre at man ikke får stopp i leveransene, i kjøpet i Hasvik kommune, for på den måten både å sikre leveranser for fiskeflåten og å bevare kompetansen i fiskeindustrien.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Det er riktig at det planlegges innført en såkalt strukturavgift for å ta ut kapasitet i kystflåten. Dette er en avgift og et strukturfond som Norges Fiskarlag bad om i sitt vedtak på siste landsmøte. Dette er en del av det som ble fremforhandlet i fiskeriavtalen i høst, så dette er helt klart i tråd med det fiskerinæringen selv ber om og ønsker å bidra med for å øke lønnsomheten. Det er slik at det har vært gjort strukturendringer i andre deler av flåten, men det burde være vel kjent at det er brukt betydelige midler i form av kondemneringstilskudd, bl.a. finansiert gjennom fiskeriavtalen, som er gått inn i andre flåtegrupper. Vi har nå forskriften ute til høring. Så får vi se hva reaksjonene er, og deretter får vi avgjøre hvordan fondet skal innrettes, hvem som skal bidra, avgiftens størrelse og regelverket for øvrig. Men jeg tar sikte på at dette skal være innført fra 1. januar 2003.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Den forskriften som er ute til høring, er godt i tråd både med Fiskarlagets vedtak og de ambisjoner som denne regjeringen har om å øke lønnsomheten i alle deler av flåten. Det er altså ikke riktig at dette ensidig skulle være en avgift og et fond finansiert av fiskerne. Allerede i årets avtale er det lagt inn midler til struktur og til kondemnering, men det ville være uriktig at man i en forskrift til et fond signaliserte eller varslet en størrelse på en statlig andel. Der skal Stortinget ha et ord med i laget i de årlige budsjetter. Så i utgangspunktet skal vi nå etablere et fond finansiert av en avgift som går på førsteleddet, hvor fiskerne selv bidrar til den strukturendringen fordi de da i neste omgang kan kassere inn den gevinsten som ligger der gjennom færre aktører og bedre lønnsomhet. Når det gjelder avgrensningen, hvem som skal være med og finansiere dette, skal vi komme tilbake til det, men jeg minner om at det altså ikke er slik at andre deler av flåten bare har finansiert det selv. Kondemneringstilskuddet er en gammel ordning.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Nei, jeg deler absolutt ikke noen bekymring for at dette skulle bli en sovepute – i så fall blir det en urolig søvn. Dette er et sterkt virkemiddel, som både staten og aktørene bidrar til å få i gang, og i den grad man skulle ha det som sovepute, synes jeg det er mer grunn til å bekymre seg og ligge våken om natten hvis vi ikke klarer å få til strukturendringer som gjør at lønnsomheten kan økes. Så det er nettopp dette fondet og de virkemidlene som vi ønsker å sette inn i denne sammenhengen, som skal gi en trygg søvn, også for fiskerne.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Både fiskeriministeren og Regjeringen er opptatt av en økosystemforvaltning hvor man ser de ulike arter som beiter på ressursene i havet, i en sammenheng. Derfor er vi nå i ferd med å fastsette tallet på hval som skal tas i årets sesong. Vi har økt innsatsen for å ta ut det antall kystsel som man på biologisk og faglig grunnlag har satt som øverste tall, også under henvisning til at vi ønsker å ha en bærekraftig kystselbestand. Når det gjelder Østisen og Vestisen, er det slik at man år om annet tar ut det antall dyr som kvoten tilsier, i Vestisen, mens det har vært verre med Østisen. Vi ser nå på hvordan vi skal kunne bevare kompetansen til å ta ut et fast antall dyr i Østisen og i Vestisen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Jeg takker for tilbudet om å få til en bred enighet om økosystemforvaltningen og fiskeriforvaltningen for øvrig. Det er også nødvendig, for nettopp når det gjelder sjøpattedyrene, er det en opinion der ute som vi er nødt til å ta hensyn til. Men hovedfokuset må ligge på en forsvarlig økosystemforvaltning, og i det inngår også forvaltningen av sjøpattedyrene. Når det gjelder en eventuell stortingsmelding, er det av de tingene som jeg vurderer, bl.a. hvordan vi skal sette dette inn i en større sammenheng, men jeg vil ikke her og nå – for jeg har ikke kommet så langt i vurderingen – varsle at det kommer. Men det kommer i hvert fall ikke nå på våren.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Norsk laksenærings markedsadgang til EU er av stor betydning for Norge, og det opptar Regjeringen i meget høy grad. Jeg vil i det følgende redegjøre for Regjeringens arbeid med å finne fram til gode løsninger for Norge og for norske lakseeksportører. Lakseavtalen fungerte lenge godt, men den senere tids utvikling i laksemarkedet har illustrert avtalens begrensninger. På bakgrunn av at norske eksportører utover høsten hadde vansker med å omsette laks i tråd med avtalen, anmodet norske myndigheter, i samråd med næringsorganisasjonene, kommisjonen om en reduksjon og midlertidig suspensjon av minsteprisen i avtalen. På kommisjonens anmodning overleverte norske myndigheter også nødvendig dokumentasjon for at slike endringer skulle kunne gjennomføres. Vi har mottatt signaler om at kommisjonen vil komme oss i møte ved å suspendere minsteprisbestemmelsen i en overgangsperiode, inntil en langsiktig løsning er funnet. Imidlertid ser kommisjonen for seg å innføre en straffetoll på om lag 14 pst. på norsk laks i denne overgangsperioden. Det vil trolig også bli innledet en undersøkelse med henblikk på å vurdere om forholdene som ligger til grunn for lakseavtalen, er endret. EU-kommisjonen har invitert representanter fra det norske embetsverket og laksenæringen til møte i Brussel i dag. En vil da fra kommisjonens side redegjøre nærmere for hvorledes en ser for seg en kortsiktig løsning. Samtidig får en fra norsk side anledning til å presentere alternative muligheter både for en kortsiktig og en langsiktig løsning. Regjeringen er i dialog med kommisjonen med sikte på å unngå at det etableres straffetoll på norsk eksport til EU. Jeg hadde senest mandag konstruktive møter med handelskommissær Pascal Lamy og fiskerikommissær Franz Fischler for å fremføre norske synspunkter i saken. Det kan imidlertid synes som om mulighetene for å unngå straffetoll på kort sikt er begrensede. Det er svært viktig å etablere løsninger etter at lakseavtalen utløper sommeren 2002. Flere løsningsalternativer er aktuelle, og norske myndigheter har, igjen i tett dialog med næringen, arbeidet for å få i stand et nytt laksearrangement. En skisse til nytt arrangement, uten minsteprisbestemmelser, ble i den anledning overlevert kommisjonen allerede i høst. Regjeringen har ved en rekke anledninger tatt opp saken knyttet til et nytt langsiktig laksearrangement med EU. Dette var således et sentralt tema i mine møter med kommissær Fischler den 12. januar i Berlin, og senest for to dager siden i Brussel. Utenriksminister Jan Petersen og statsminister Kjell Magne Bondevik har også nylig tatt opp disse problemstillingene i møter med spanske kollegaer. Spania innehar som kjent formannsvervet i EU for tiden. Regjeringen fortsetter dette arbeidet i tiden framover med stort trykk, slik at norske interesser blir ivaretatt på en best mulig måte. Jeg er parat til å gjenoppta møter med EU-kommissærene eller andre aktuelle parter utenfor kongerikets grenser.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Saken er av så alvorlig karakter og av så stor betydning for en viktig del av norsk fiskerinæring at alle gode krefter nå må stå sammen for å påvirke EU til å imøtekomme Norge. I så måte er næringens, regjeringens og de enkelte stortingsrepresentanters innsats av betydning. Vi har gjort det helt klart overfor EU at vi, med en EØS-avtale og en lakseavtale, finner det urimelig at norske eksportører har dårligere rammevilkår enn andre tredjeland, ikke-medlemmer. Fra Pascal Lamy, leder for DG Trade i kommisjonen, fikk vi klare utsagn forleden dag om at man ikke betrakter Norge som er hvilket som helst tredjeland i denne sammenhengen. I så måte er jeg optimistisk med hensyn til at vi skal finne løsninger. Men vi må ikke undervurdere de problemer som er, ut fra at man har gjort det klart at dette kommer til å bli behandlet med hensyn til det lovverket som EU forholder seg til.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Nå er det viktig å ha to tanker i hodet samtidig. Den ene gjelder den kortsiktige løsningen på det akutte problemet. Det foregår i disse minutter forhandlinger om dette i Brussel. Jeg skal ikke gå for langt inn i det, men fra norsk side ser vi det som mer interessant å stimulere og utvide forbrukermarkedet for laks, enn å skulle påføre norske eksportører en ekstra kostnad som en straffetoll vil være. Vi er invitert til å diskutere disse problemstillingene, og jeg synes at vi skal ha den tålmodighet som skal til for å gjøre dette. Jeg minner om at vi i 1997 hadde en markedsandel for laks på EU-markedet på 67 pst. Nå er den nede på 54 pst. Det forteller at lakseavtalen og minsteprisen, som næringen selv ønsket, og som er et produkt av næringens eget ønske, nå har vært til ugunst. Derfor er det viktig at vi løser det akutte, og så får vi finne fram til et nytt arrangement som erstatter lakseavtalen når den utløper i september 2002.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Etter at den forrige regjeringen i januar 2001 besluttet å åpne for eksport av norske vågehvalprodukter, er det fastsatt en forskrift som åpner for eksport av vågehvalprodukter på visse vilkår. I forskriften heter det at utførselstillatelse bare vil bli innvilget til mottakerland som har et system for å ta stikkprøver ved DNA-testing av den importerte forsendelsen. Systemet skal motvirke illegal fangst og smugling som mulige konsekvenser av handel med norske vågehvalprodukter. Verken Japan eller Island, som er de mest aktuelle markedene for vågehvalproduktene, har bekreftet at de har et slikt system. Det arbeides kontinuerlig med å få åpnet disse markedene for import av slike produkter. I forhold til Japan har det senest vært møter på embetsmannsnivå i oktober og i desember i fjor, og det planlegges ytterligere møter i februar og i mars. I forhold til Island tok jeg selv like før jul opp disse spørsmålene med den islandske fiskeriministeren. Også de bekrefter at de er interessert, men at de ikke har regelverket på plass. Svaret på spørsmålet om hvorfor eksporten ikke er kommet i gang, er kort og godt at Norge har åpnet for eksport, men Japan og Island, som de mest aktuelle importørene, ikke har åpnet for import. Så enkel og likevel så vanskelig er problemstillingen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Ja, jeg er helt enig i at det haster med å komme i gang med eksporten, for det ligger betydelige kvantum på lager. Men vi er avhengig av at noen vil kjøpe, og hittil har både Island og Japan, som de eneste, sagt at de er interessert, men de har ikke åpnet for import. Vi har, som jeg også viste til i mitt første svar, hatt gjentatte møter. Vi har øvet betydelig press, men til sjuende og sist er det opp til kjøpere å bestemme når de vil starte og foreta et kjøp.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Sverige har ikke vært av de mest aktuelle eksportland. Derimot har jeg løpende kontakt med islandske myndigheter om denne saken. Når det gjelder Japan, vurderer vi om statsråden skal besøke Japan også for å øve påtrykk i denne saken. I så fall vil det skje i løpet av våren. Vi har et betydelig trykk, og vi kjenner også trykket – jeg holdt på å si – fra både lagrene, som ligger der, og næringen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Når det spørres om vi bør stille krav til dimensjoneringen av filetanlegg for å hindre at de ikke motvirker målet om en bærekraftig forvaltning av fiskeressursene, er den korte varianten av svaret mitt at jeg tror ikke det vil være fornuftig politikk. Hvis jeg skulle utdype det litt, begrunner jeg det med følgende: Aarsæther i Finnmark har mange års erfaring med drift av filetproduksjon. Det nye anlegget er derfor planlagt og bygd på bakgrunn av historisk erfaring av størrelsessammensetningen av fisken som landes i fylket, og hva som kan gi lønnsom produksjon. I de senere årene har fiskeindustrien, og da spesielt filetindustrien, hatt problemer med å oppnå lønnsom drift. Det er i dag betydelig prisforskjell på torsk over og under 2,5 kg. For filetindustrien vil det være vanskelig å oppnå lønnsom drift dersom en benytter torsk som er større enn 2,5 kg som råstoff. Torsk som er større enn 2,5 kg, benyttes i dag i hovedsak til salting og tørking. Jeg har fått opplyst at bedriften kjøper alle sorter fisk og alle størrelser, dersom fisken holder nødvendig kvalitet til filetproduksjon. Den store fisken som landes ved selskapets anlegg i Vardø, transporteres til selskapets bedrift i Båtsfjord for bearbeiding til saltfisk.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Jeg ser ikke sammenhengen mellom dimensjoneringen av dette filetanlegget og ressursforvaltningen, fordi de ved anlegget, i hvert fall overfor meg, gir klart uttrykk for at det kjøpes alle former for fisk, mens produksjonen foregår ved forskjellige anlegg. Det må da ses under det hensyn at filetindustrien i Norge har meget lav lønnsomhet. Vi har et relativt lite antall filetindustribedrifter igjen langsmed kysten, og det er en fare for at hvis vi politisk skulle gå inn – og det er fra min side utenkelig at vi skulle overstyre bedriften hva angår størrelsen på fisken de skulle ta imot og foredle– så ville det gå ut over lønnsomheten. Næringen og et filetanlegg må få til en mer effektiv drift, en spesialisering. Det ser jeg denne bedriftens anstrengelser som et ledd i, og det tror jeg er god ressursforvaltning. Det er god forvaltning av kysten og kystens verdier.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Fiskeriministeren legger stor vekt på at kvalitet og størrelse på fisk skal være retningsgivende for den foredlingen som bedriftene skal foreta. Det at bedrifter spesialiserer seg på en type kvalitet og en type størrelse er ikke en trussel verken mot ressursforvaltningen eller mot norsk fiskerinæring. Det bidrar til økt lønnsomhet. Jeg understreker at det er ikke slik at filetmaskinene på Aarsæther i Vardø er det som nå er styrende for fangsten. Både liten og stor fisk blir utnyttet på en rasjonell måte, til produkter av den kvalitet som er nødvendig. Når spørreren oppfordrer til at man skulle kjøpe mer garnfisk, må jeg minne om at det er ikke den fisken som erfaringsmessig har den beste kvaliteten. Så det kan nok være at det er mer kompliserte problemstillinger enn hva som gjelder akkurat filetmaskinen i Vardø, som bør legges til grunn for fremtidig fiskerinæring. Og det akter jeg å gjøre.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Som representanten Ryan innledningsvis sa, er det slik at Samferdselsdepartementet i går, tirsdag 5. februar, fastsatte lokaliseringen av de fem nye regionkontorene i Statens vegvesen. Følgende lokalisering av regionkontorene i Statens vegvesen er besluttet: Region øst: Lillehammer, Region sør: Arendal, Region vest: Leikanger, Region midt: Molde og Region nord: Bodø. Som svar på det konkrete spørsmålet har begrunnelsen for samferdselsministeren vært at man har lagt spesiell vekt på desentralisering, effektivitet og ønsket om en mer balansert fordeling av statlige arbeidsplasser i de enkelte landsdeler.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Jeg vil minne om at så vidt jeg er kjent med, var det faktisk slik at Trøndelagsrådet, flertallet i hvert fall, ut fra en vektlegging av vegfaglige hensyn og med henvisning til et spesielt sterkt fagmiljø, mente at Trondheim var det beste valget for et regionalt vegkontor. Regjeringen har lagt vekt på en distriktspolitisk argumentasjon, samtidig som vi ønsker å ivareta faglige hensyn. I så måte er Molde et meget godt valg, men jeg forstår at det kan være byer som er misfornøyd, i denne sammenheng Steinkjer. Jeg er ikke ukjent med at min hjemby, Tromsø, nok kunne foretrukket å ha fått vegkontoret framfor Bodø, men vi har altså fra Regjeringens side valgt å legge disse kontorene utenom de store byene. Da er det slik at vi skal ivareta kompetansemiljøer også andre steder, og i så henseende er Steinkjer så vel som min hjemby, Tromsø – hvis jeg kan inkludere det – absolutt aktuelle kandidater for å bli tildelt regions- eller landsdekkende spesialfunksjoner. I Steinkjer er det f.eks. aktuelt innenfor prosjektering.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Statsråden kan bekrefte at han skal ta det med til samferdselsministeren. For øvrig registrerer jeg at det er bred tilfredshet med Regjeringens distriktspolitiske prioritering i denne saken.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
På vegne av samferdselsministeren skal jeg komme med et positivt svar. Kontroll av tunge kjøretøy, både utenlandske og norske, er et høyt prioritert trafikksikkerhetstiltak. Statens vegvesen kontrollerer omkring 220 000 tunge kjøretøy pr. år. I Vegvesenets handlingsprogram for de nærmeste årene er det planlagt en vesentlig økning av disse kontrollene, fra dagens 220 000 til 325 000 i 2005. Kontrollene skjer både som tilfeldige kontroller ute i trafikken, og ved faste kontrollpunkter. Det er også satt i gang et arbeid for å effektivisere kontrollene gjennom kompetanseheving og samarbeid mellom fylkene. Problemet med manglende dekk- og kjettingutrustning på tunge kjøretøy gjelder hovedsakelig utenlandske vogntog. Etter dagens regelverk kreves det at sjåføren medbringer kjetting kun hvis det kan ventes kjøring på offentlig veg som er dekket av snø eller is. Gjeldende krav er med andre ord føreavhengig, noe som gjør det vanskelig med effektiv oppfølging gjennom kontroll. Samferdselsministeren har på denne bakgrunn nylig tatt initiativ til innføring av et generelt krav om minimum tre millimeter mønsterdybde på dekk, og plikt til å medbringe kjetting uansett føreforhold i hele vintersesongen og for alle tunge kjøretøy. Dette vil bl.a. gjøre det enklere å gjennomføre en mer effektiv kontroll ved grenseovergangene. Samferdselsministeren ønsker at de nye reglene skal trå i kraft før høsten 2002. Høsten 2000 ble det for øvrig iverksatt en informasjonskampanje rettet mot utenlandske sjåfører, med bl.a. riktig dekkutrustning og bruk av kjetting i fokus. Denne kampanjen er planlagt videreført fram til høsten 2003. Samferdselsministeren ser det videre som viktig at informasjonen om dekk- og kjettingkrav også rettes mot kjøpere av transporttjenester, og vil arbeide for at denne type sikkerhet skal utgjøre et kriterium for oppdragsgiver ved valg av transportør. I så måte kan jeg konstatere at man fra Samferdselsdepartementet har imøtekommet spørrerens ønsker fullt og helt.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Mitt korte svar er at jeg ikke kan svare for tidligere regjeringer, men denne regjeringen har tatt dette på alvor, og vi mener at vi har et faglig grunnlag for å øke kontrollen og for å iverksette de tiltak som jeg her har beskrevet. Og det forventer vi skal gi resultater.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-02-06:
Vi kan fortsette med situasjonsbeskrivelser, men jeg understreker at Regjeringen har iverksatt og vil iverksette tiltak. Utover det har jeg ikke noen kommentar.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg har ikkje noko problem med å svara på spørsmålet, for det står veldig klart i Sem-erklæringa, som òg statsråd Ludvigsen gav uttrykk for. Utover det vil eg ikkje kommentera det, no er det Ludvigsen som handterer denne saka. Representanten Arnstad veit at når ein sit i regjering, er det tre parti som skal bli einige om ein politikk, men på dette området, og ut frå det som står i Sem-erklæringa, er eg heller ikkje engsteleg.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg er heilt einig med representanten Andersen i at likestilling er viktig, og at likestilling òg skal gjelda innanfor Den norske kyrkja. Diskusjonen har gått på om vi skal gi Den norske kyrkja pålegg om at likestillingslova skal gjelda, eller om ho eventuelt skal velja det sjølv. Eg meiner at Den norske kyrkja sjølv skal kunna velja om dei ynskjer at likestillingslova skal gjelda, og som vi no ser, har Den norske kyrkja til og med fått honnør frå likestillingsombodet fordi dei følgjer opp krava og vel så det innanfor den praksisen kyrkja har. Og det må jo vera det viktigaste. Elles er eg einig med Karin Andersen i at det er ulike syn på likestilling innanfor ulike religiøse miljø, men samtidig vil eg understreka at for min del og for Regjeringa sin del er det viktig at likestillingstanken gjennomsyrar heile det norske samfunnet. Det må vi føra vidare i forhold til våre nye innvandrargrupper, og det må vi òg forfekta i forhold til dei ulike trus- og livssynssamfunna som vi har i Noreg.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Det er viktig for meg å klara å kombinera trusfridom, som vi ynskjer å gi dei ulike grupperingane, med å vera veldig klar på at diskriminering ikkje skal foregå. Eg trur at vi i dialog med dei ulike trussamfunna kan vera med og påverka. Eg ynskjer ikkje å påleggja dei å ta f.eks. likestillingslova inn i sine regelverk, men når det gjeld diskriminering av kvinner, undertrykking av kvinner, å ta frå kvinnene val, f.eks. når det gjeld ektefelle, må vi vera heilt klare på at slikt ikkje er lovleg i Noreg. Difor seier vi bl.a. til ein del av friskulane at dei òg skal undervisa om norsk likestillingslov. Det er ein klar indikator på at det som er norsk lovverk, òg skal gjelda dei ulike trussamfunna. Det går godt an å kombinera det med å gi trussamfunna religionsfridom, som vi òg ynskjer.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
No er eg kjend med at det òg finst nordmenn som er ueinige i at ein skal få lov å starta friskular, fordi dei er ueinige i det desse privatskulane står for. At ein del muslimske menneske òg er ueinige i at vi skal ha muslimske skular, det veit vi. Likevel meiner vi at foreldreretten, det at alle foreldre har rett til å velja skule for sine born, er så viktig at ein vil oppretta muslimske skular. Personleg meiner eg at dei muslimske borna ville ha godt av å gå i norsk skule, men eg skal ikkje setja meg til dommar over det muslimske foreldre vel for sine born. Det som må vera heilt klart her, er at òg dei muslimske skulane skal følgja norsk lovverk og forfekta verdiar som bl.a. står i likestillingslova. Dette må vi følgja opp, slik at vi har dei same krava til desse skulane og dei andre friskulane som til den norske skulen.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Eg er òg opptatt av at menneske skal få lov til å leva saman med dei dei er glade i. Når det gjeld Kristeleg Folkeparti sitt syn på partnarskapslova, kjenner representanten det godt, den lova var vi motstandar av då den vart vedteken. Samtidig må vi visa respekt for dei som brukar lova og inngår partnarskap. Når det gjeld kva Kyrkja sjølv skal gjera i den debatten, synest eg det er viktig å peika på dialogen i Kyrkja, og eg ynskjer å vera ein statsråd for Kyrkja som er lyttande til kva Kyrkja sjølv ynskjer og står for. Eg kjem ikkje til å bruka mi politiske overtyding til å påtvinga dei meiningar, heller ikkje via utnemning av prostar og biskoper å påtvinga dei mine teologiske meiningar. Kyrkja sjølv er eit trussamfunn, dei må få lov til å fungera som det, med den fridomen som det gir.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Det er heilt rett at vi kutta 6 mill. kr på den kulturelle skolesekken, fordi den førre regjeringa la inn altfor lite midlar til kulturbygg rundt omkring i kommunane våre. Vi valde difor å prioritera ein del av midlane frå skulesekken til kulturbygg. No vart dei pengane omfordelte under behandlinga i Stortinget, så kva pengane til slutt gjekk til, hugsar eg ikkje heilt, men det vart korkje fleire kulturbygg eller meir til den kulturelle skulesekken. Dei midlane som i dag er til den kulturelle skulesekken, er altfor få til å kunna gi eit tilbod til alle kommunane og alle fylka. Det må eventuelt ein opptrappingsplan til for at det skal kunna bli mogleg. Med det tempoet som den har fått dei siste åra, kan det vera langt igjen, men vi får sjå kva vi kan gjera i budsjettrundane våre. Det må vi koma tilbake til. Eg er iallfall opptatt av at den kulturelle skulesekken ikkje skal pakkast saman og leggjast ned, men vidareutviklast. Eg vil òg understreka at dei midlane som vi kuttar, kuttar vi på det sentrale leddet, dei sentrale organisasjonane, som likevel har i sine krav at dei skal driva med formidling til born og ungdom. Dei skal framleis gjera jobben sin. Pengane som skulle gå til fylka, går uavkorta til fylka. Når det gjelder formidling av kunst og kultur i skulen, er det nedfelt i læreplanen at det skal skje til alle. Den kulturelle skulesekken skal på ein måte vera det tillegget – det plusset – som blir brukt for å gjera det betre. Og så får vi vona at vi ved vidare budsjetthandsamingar framover kan styrkja tiltaka til born og ungdom rundt omkring i kommunane våre.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
No trur eg ganske mange i denne salen veit at rundt omkring i kommunane i Noreg er det mange som ventar på å få støtte til akkurat sitt kulturbygg. Det er ein del område som ikkje har fått det enno, og dei står i kø. Men, som sagt, komiteen på Stortinget, då Regjeringa forhandla med Arbeidarpartiet, la heller ikkje inn meir til den kulturelle skulesekken, fordi dei prioriterte andre ting innanfor budsjettrammene som dei hadde fått til rådvelde. Dersom talet 18 mill. kr skal vera et teikn på at ein har ei kjempesatsing på kulturell skulesekk, må eg faktisk skuffa representanten med at ein kjem ikkje så veldig langt korkje med 18 eller 12 mill. kr. Men eg vil understreka igjen at dei 12 mill. kr som då er igjen, uavkorta skal gå til fylka, og riksinstitusjonane skal framleis driva med formidling til born og unge. Det kuttet som vart gjort, er ikkje nokon katastrofe for kulturformidling. Men her kjem vi til å halda koken, og så må vi prøva å få ein opptrappingsplan. Eg vil iallfall ha det med meg når vi skal ha forhandlingar om budsjettet. Resultatet kjem til hausten.