Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-14:
Det er fristende når Annelise Høegh for så vidt svarte på min replikk, å gripe fatt i det hun tok opp. Det er helt åpenbart at det er behov for gjennomgang også av bruken av offentlige midler innenfor det offentlige. Personlig er jeg helt overbevist om at de rammene man har når det gjelder helse- og sosialsektoren i Norge i dag, hadde vært store nok i forhold til de områdene man skal satse på, hvis man hadde brukt pengene riktig. Det gjøres ikke. Det er ikke slik, i den grad man skulle oppleve at SV har et «hang-up» – var det ordet som var brukt her – at SV ikke er opptatt av at man skal sette søkelyset på gal bruk av offentlige midler innenfor offentlig sektor. Det er betydelig gal bruk av offentlige midler innenfor offentlig sektor. Ikke minst dreier det seg om de reisekostnadene som nå øker ganske betydelig nettopp fordi man får redusert det lokale behandlingstilbudet, og så må folk reise stadig lenger for å få behandling. Det kan være en konsekvens også av den innsatsstyrte finansieringen. Vi vet det ikke, man burde ha sett nærmere på effekten av det før man gikk til en utvidelse av ordningen. Men la det være helt klart at den «hang-up-en», fins ikke hos SV. Ved fjorårets budsjettbehandling gav SV sin subsidiære støtte til regjeringspartienes budsjettforslag. SV lå da utenfor rammen, det gjør vi ikke i år. Vi har akkurat de samme midlene til rådighet som de øvrige partiene, men vi disponerer dem annerledes. For oss har det vært viktig å sikre at egenandelene ikke øker. Høyre har lyktes i sin strategi med ikke å få økte skatter og avgifter når det gjelder selve skattetabellene, men man får det igjen i form av økte egenandeler på en rekke områder, og det er klart at det også er skatt. Det er skatt på helse. SV har i sitt alternative budsjettforslag lagt opp til at det ikke skal være økte egenandeler på noen områder, verken i forhold til egenandelstaket når det gjelder å konsultere lege, i forhold til sykepleieartikler, ortopediske hjelpemidler eller opphold på korttidsinstitusjon. Det har vært et viktig område, og vi har satt av mye midler til det og prioritert det fra andre områder. Til sammen vil den totale kostnaden for dette beløpe seg til omtrent 800 mill. kr. Men det har også vært viktig for SV å ta de områdene som et flertall i Stortinget – ja stort sett et samlet storting – har sagt at man skulle satse på, på alvor, og sikre at man får en utvikling i takt med intensjonene. Ikke minst gjelder det psykiatrireformen. Regjeringen har lagt opp til en vekst i satsingen utover i perioden, men det gir også en usikkerhet om den satsingen blir som intensjonen var. Derfor har SV prioritert med 200 mill. kr utover Regjeringens forslag til psykiatri, med økt satsing overfor fylkeskommunene med 75 mill. kr, det samme til kommunene og 50 mill. kr konkret innenfor barne- og ungdomspsykiatrien. Apropos barne- og ungdomspsykiatrien har jeg hørt nå at Statens senter for barne- og ungdomspsykiatri, som altså flertallet i denne salen – bare med unntak av Fremskrittspartiet og SV – vedtok skulle overføres til Oslo kommune, i sitt budsjettforslag legger opp til at man skal begynne å selge plasser ut av Oslo til andre fylker, ikke styrke psykiatrien i Oslo. Det viser hvor gal den beslutningen var. Det er altså viktig for SV å satse på psykiatrien, men det er også viktig å satse på funksjonshemmede, og at vertskommunene som nå sliter med betydelige økonomiske problemer, får midler til å ta hånd om de tidligere HVPU-klientene som ikke har kunnet bli hjemført til sine hjemkommuner. Vi har derfor satt av 30 mill. kr til det. Vi har også satt av 10 mill. kr til rekruttering av helsepersonell. Det opprinnelige forslaget fra Regjeringen, slik som det forelå, hadde en rekke svakheter, det gjaldt utvidelsen av arbeidsgiverperioden, det gjaldt, som jeg har sagt, i forhold til økte egenandeler, og det gjaldt på en del andre områder. Så får man et budsjettforlik, hvor Fremskrittspartiet kommer i en helt unik situasjon. Partiet kan nå plutselig sitte og forhandle om det som de har sagt skal prioriteres, betingelsene for de syke og de eldre i dette samfunnet. Endelig skal man få se konsekvensene av Fremskrittspartiets politikk i praksis ved at de faktisk er kommet helt inn i regjeringslokalene og kan sitte med hendene på rattet. Og hva skjer? Det blir kutt i Rusmiddeldirektoratet med 435 000 kr, kutt i Statens institutt for alkohol. og narkotikaforskning med 73 000 kr, kutt i Statens klinikk for narkomane med 209 000 kr, kutt i driftsutgifter overfor funksjonshemmede med 151 000 kr, kutt i handlingsplanen overfor funksjonshemmende med 800 000 kr, kutt i tiltak overfor eldre og funksjonshemmede med 390 000 kr. Det blir kutt i kompetansesentra overfor funksjonshemmede med 500 000 kr, og Statens helsetilsyn og fylkeslegene får et kutt på 1 800 000 kr. Så styrker man rekrutteringstiltakene for helsepersonell med 5 mill. kr, en ren symbolsak, rent skuebrød, for man har kuttet langt mer på andre poster. Deretter går man inn for et kutt i informasjonsteknologiske hjelpemidler til skolen på 55 mill. kr. Komiteens flertall, som nå uttaler seg etter budsjettforliket og ganske annerledes enn Regjeringen i utgangspunktet ville ha valgt å gjøre, foreslår at det innføres en mer restriktiv praksis for slike hjelpemidler i skolen. Ved inngangen til det nye årtusen, der nettopp informasjonsteknologien vil være det som barn vil være avhengige av å lære seg for å stå sterkt i det nye samfunnet, sier man: «Det foreslås en mer restriktiv praksis ved tildeling av IT-hjelpemidler til personer med lese- og skrivevansker.» Og så kutter man 55 mill. kr. Fremskrittspartiet har fått den ene handa på rattet, og kuttelinjen fortsetter. I fjor snakket Carl I. Hagen om lottomilliarder. Vi hadde vunnet i Lotto. I år argumenterer partiet for at en lottomilliard skal satses på den innsatsstyrte finansieringen av sykehusene. Resultatene blir kutt i rammene til hvert eneste sykehus i dette landet. Hvilke sykehus som kommer til å vinne i det lottospillet, er høyst usikkert, men pasientene blir taperne. Over hele landet meldes det nå om redusert aktivitet ved de ulike sykehusene grunnet for trange rammer. Fremskrittspartiet har sviktet sine velgere på de områdene der velgerne trodde mest på dem. Man har nevnt områder som det her har vært kuttet i, og man kunne ha snakket langt mer enn 10 minutter om nye områder. Også Rikshospitalet, med de problemene man der står overfor, opplever nå å få 17 mill. kr mindre å rutte med. Dette er etter forliket med Regjeringen. Radiumhospitalet får kutt på 6 mill. kr. Statens senter for epilepsi kuttes med 1 mill. kr. Det blir kutt i stønad til barnetilsyn for enslige forsørgere på 30 mill. kr. Og det kuttes i overgangsstønaden til enslige mødre med 20 mill. kr. Man gir med den ene handa, og så tar man tilbake med begge. Det er kanskje noe av det betenkelige når man diskuterer helse i Norge i dag, at journalister i så liten grad er søkende i forhold til hva som ligger bak tallene til de ulike politiske partiene, at de i så liten grad søker sannheten bak retorikken og finner ut av: Hva vil de egentlig? Hva vil de med dette landet? Hva blir konsekvensene av den politikken? Dessverre løper man i stedet i flokk, og så blir det de politikerne som klarer å skaffe seg medieoppslag og dermed høyner salgstallene, som får plassen. Men her har man altså i praksis sett når det gjelder Fremskrittspartiet, hva politikken deres vil kunne føre til. De hadde sjansen, men de brukte den ikke. Enten står man overfor kanskje de dårligste forhandlerne vi har sett i dette århundre når man skal samarbeide med Regjeringen om å få til et budsjettforlik, eller så står vi overfor et parti som sier én ting og mener noe helt annet. Når det gjelder SV, hadde vi ikke store betenkeligheter i fjor med å støtte Regjeringen i forhold til det budsjettforslaget som forelå. Kanskje ville vi før budsjettforliket ha vurdert det slik i år også. Etter budsjettforliket er dette blitt et dårligere budsjett. Det blir et dårligere budsjett på de fleste poster. Det er illusorisk å argumentere med at egenandelene ikke vil øke. De vil øke på de aller fleste områder, selv om egenandelstaket ikke øker mye, men det er også bare en symbolsak. Fremskrittspartiet har mislyktes i forhandlingene over hele spekteret. Når SVs primære budsjettforslag er falt, vil vi i år ikke ha noen problemer med å gå inn og støtte Arbeiderpartiets forslag, fordi det ligger oss mye nærmere. Høyre og spesielt Fremskrittspartiet har dradd Regjeringen så langt til høyre med budsjettforliket at dette er en uspiselig helse- og sosialpolitikk for SV, mens Arbeiderpartiets forslag helt åpenbart ligger oss mye nærmere.