trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-03-05:
Det er en interessant interpellasjon representanten Dørum legger fram i dag. Den skal han ha honnør for, for infiltrasjon og provokasjon er jo en vanskelig og alvorlig problemstilling. Særlig provokasjon vil jeg se på som en ekstra vanskelig problemstilling. Som representanten Ellingsen sa, har ikke Fremskrittspartiet konkludert, og vi vil ikke konkludere her og nå i dette spørsmålet, og vi imøteser en vurdering og det utvalget som statsråden vil sette ned. Vi ser med spenning fram til vurderingen av dette. Når man skal lage en lovtekst som skal gå inn på dette, er det både plusser og minuser for en lovendring. Et par plusser for lovfesting vil være at vi får slått fast hva som er klart innenfor politiets lovlige metoder. Ved en lovfesting kan vi utvetydig få slått fast hva slags metoder man kan bruke. Lovgiver vil da også få en direkte kontroll med metodene og omfanget av dette. Det som taler imot lovfesting, er at metodene kan bli veldig åpne og veldig synlige for de kriminelle. De kriminelle vil selvsagt tilpasse seg politiets rammer som er gitt av lovgiver. Det vil også være lovteknisk vanskelig å regulere en del av disse feltene. Hva er følgene for den enkelte tjenestemann dersom man går for langt? Skal det få følger for ham, eller skal man bare se det som et ulovlig bevis som retten kan avskjære bruk av? Dette er en del plusser og minuser som jeg har notert meg, som statsråden kanskje kan ta med seg i forbindelse med det utvalget som skal nedsettes. Vi vil da bare vente i spenning på å få denne saken til Stortinget. Jeg vil gi statsråden honnør for at han vil nedsette et utvalg, og at han vil se bredt på denne saken.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-03-05:
Det er eit veldig interessant spørsmål som representanten Dørum her reiser. For i Noreg er det nok slik i dag at i enkelte kriminalsaker er det heilt nødvendig å koma i kontakt med det kriminelle miljøet gjennom bruk av både provokasjon og infiltrasjon. Grensa for kva som er lovleg bruk av slike etterforskingsmetodar, følgjer i dag, som det vart sagt av justisministeren, rettspraksis og retningslinjer frå Riksadvokaten. Spørsmålet vert om dette er godt nok, og om det ikkje er Stortinget som bør fastsetja rammene for bruken av dette. Kva typar metodar og kva kontrollmekanismar skal vi faktisk ha? Det er veldig mange spørsmål. Eg er veldig glad for at det snart vert sett ned eit nytt metodeutval, der dette temaet òg kan verta aktuelt. Etter å ha høyrt svaret til justisministeren er eg samd i at det ikkje er ei lovendring som vi bør prioritera først og høgst, men at det er viktig at vi først tek den breie og gode debatten. Det er òg viktig at vi ikkje forhastar oss, slik at vi endar opp med å avgrensa politiet sine arbeidsmetodar. Det er ikkje det vi er ute etter. Det er sagt her at nye politimetodar alt har bore frukter, og det er sant. Vi utviklar òg stadig politimetodane våre. Men eg synest at den etiske balansegangen ved provokasjon er noko av det vanskelegaste her. Temaet i det heile er både komplekst og vanskeleg, så eg støttar justisministeren i at vi no må skunda oss sakte. Det betyr ikkje at vi skal slutta å diskutera temaet, men tvert om at vi må diskutera det meir, og vi må diskutera det i veldig breie fora.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-05:
Jeg takker for et godt innlegg fra justisministeren. Vi er alle enige om at det må gode og solide tiltak til for at jenter og gutter i Oslo – og i landet for øvrig – skal føle seg trygge. Disse tiltakene må være kortsiktige og langsiktige slik at oslojenter, særlig, som nå gjennomgår en redselsfull periode, blir trygge. Jeg tok opp et par konkrete ting med justisministeren. Jeg vil veldig gjerne at justisministeren reflekterer over dette med å få til et obligatorisk grensesettingsemne i grunnskolen, for til å begynne med dreier det seg jo om holdningsskapende arbeid. Ingenting er bedre enn at vi skaper holdninger fra starten av, når våre barn og unge er på skolen. Jeg vet også at justisministeren har hatt møte med Oslo-politiet. Vi har fått et lite referat fra samtalene som justisministeren har hatt med politiet, og det kunne være interessant for Stortinget å få et innblikk i disse samtalene. Jeg vil også spørre om justisministeren har hatt kontakt med den politiske ledelsen i Oslo. Det blir slik at vi jobber på hver vår tue. Forleden gikk statsministeren sammen med sin stab og en annen statsråd i den ene gaten i Oslo for å lære. I den andre gaten gikk Høyres politiske ledelse. Jeg lurer på om justisministeren har hatt noen samtaler med Oslos ledelse for å se hva som kan gjøres for at jenter og gutter blir mer trygge.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-05:
Jeg er glad for at landets nasjonalforsamling har hatt denne debatten. Det viktigste budskapet unisont, slik jeg har oppfattet det, til kvinner i dette landet, særlig i Oslo, er at vi bryr oss om dem. Deres sikkerhet skal være det viktigste. Det andre budskapet som jeg oppfatter blir sendt ut, er at støtteapparatet, helsevesenet, psykiatrien eller politiet, skal brette opp armene og gjøre alt de kan for å stoppe denne voldtektsbølgen, ikke bare i Oslo, men generelt i landet. Jeg er veldig glad for å ha bidratt til at dette er blitt debattert i landets nasjonalforsamling. Jeg ønsker å gjøre det helt klart at Sosialistisk Venstreparti mener at ansvaret i en voldtektssituasjon ligger kun hos overgriperen, uansett – bare så det er helt klart. Når vi foreslår et selvforsvarskurs, er det fordi jenter ønsker det. Jeg har fått telefon fra mange jenter som kunne tenke seg å være med på et slikt kurs. Slik jeg ser det, vil de da lettere kunne avverge en voldtektssituasjon. Jeg har hele tiden prøvd å få denne debatten på et generelt og høyere nivå, hvor vi ser på ofrene, på årsaken til voldtektsforsøkene og på muligheten for å avverge dem. Jeg ser at enkelte likevel har gått inn i vanskelige ting. Jeg er helt enig i at likestillingen i Norge og i Europa for øvrig har kommet meget langt. Jeg respekterer det veldig, og jeg ser veldig opp til det. Hver gang jeg har anledning til det, understreker jeg det. Jeg ønsker at muslimske miljø i Norge, og i resten av verden, skal gjøre alt de kan for at kvinner får et bedre rettsvern, og at de får likestilling. Men med en gang man gjør denne debatten til at islam f.eks. lærer menn til å begå sedelighetskriminalitet, da faller jeg av debatten. Representanten Tybring-Gjedde og andre har sikkert registrert at det ikke bare er menn med muslimsk bakgrunn som er overrepresentert i voldtektstilfeller, det er også menn fra Fremskrittspartiet. Betyr det at Fremskrittspartiet, i likhet med islam, slik det påstås her, instruerer sine menn til å begå sedelighetskriminalitet? Det er ikke tilfellet. Vi må sammen jobbe for at menn, også med muslimsk bakgrunn, får hjelp til å rette opp dette. Det er 100 000 kvinner i Norge som blir utsatt for vold.(Presidenten klubber.) Det betyr ikke at alle norske menn er kvinnemishandlere.(Presidenten klubber igjen.) Vi må ha en, hva kan en si, balanse når vi debatterer dette. (Presidenten klubber.) (Presidenten klubber igjen.)
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2007-03-05:
Det er viktig at vi fokuserer på det grove overgrepet en voldtekt er. Debatten i mediene har kommet igjen, nå når det har vært overfallsvoldtekter i Oslo. Det er bra at vi nå har debatten her i Stortinget i dag. Jeg vil si til representanten Dahl at jeg er enig med ham i at det å skille mellom en overgrepsvoldtekt og en voldtekt som skjer i nære relasjoner, er viktig. For den som opplever det, er det like krenkende. Jeg vil også si til representanten Dahl om problemstillingen for menn og problemene med hva samfunnet forventer når det gjelder å anmelde voldtektene, at det er viktig at vi fokuserer på og setter inn tiltak overfor det, slik at mørketallene ikke blir større. Til det som er sagt i dag, må vi ikke glemme at de fleste voldtekter skjer der offeret kjenner gjerningsmannen. Det kan være en kjæreste eller en kamerat. Det er store mørketall for voldtekter i Norge. På legevakten i Bergen hadde de inntil august i fjor fått dobbelt så mange henvendelser på voldtektsmottaket som i året før, men politiet hadde bare fått fire flere anmeldelser. Det vil si at godt over halvparten av dem som var i voldtektsmottaket, ikke hadde anmeldt voldtektene. Norge har også blitt kritisert av FNs kvinnekommisjon for at av anmeldte voldtekter i Norge fører for få til domfellelse. Det sies at voldtektstiltaler ender med frifinnelse tre ganger oftere enn andre typer tiltaler. Jeg er derfor tilfreds med at Regjeringen jobber med at dette skal bli bedre. I budsjettet for 2007 er det lagt inn at de som blir utsatt for voldtekt, skal kunne få bistandsadvokat i tre timer før man vurderer å gå til anmeldelse. Dette er veldig viktig, for det er en stor støtte for offeret at de tidlig kan få veiledning om hva det innebærer å anmelde en slik sak, og om den videre gangen i den typen saker. En tidlig anmeldelse vil være et bidrag til at bevis kan sikres på en bedre måte. Regjeringen legger også opp til økt bruk av DNA-bevis, noe som igjen vil føre til en høyere oppklaringsprosent. Det har vi eksempler på fra Bergen, der en voldtektsmann som ble stoppet i en trafikkontroll i Sverige, ble tatt etter en DNA-prøve. Så det er tydelig at det kan være et godt virkemiddel i saker som er vanskelige å bevise, hvor påstand ofte kan stå mot påstand. Noe annet som er viktig for at kvinner skal anmelde voldtekter, er at de blir møtt av politi, voldtektsmottak og andre offentlige instanser som tar dem på alvor. Det er nå nedsatt et offentlig utvalg som bl.a. skal se på hvordan ofrene kan møtes av det offentlige på en bedre og mer samordnet måte. Og som statsråden sa, legges den rapporten fram i oktober. Jeg tror det er viktig at vi fokuserer på at sedelighetsavsnittet i Oslo-politiet styrkes. Det er viktig at kompetansen i denne type saker er samlet på ett sted. Det vil gi politiet høyere prestisje å oppklare og få domfellelser i voldtektssaker.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-04-16:
På vegne av representantene Vera Lysklætt, Leif Helge Kongshaug, Anne Margrethe Larsen og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om satsing på vindkraftproduksjon basert på havmøller.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
På vegne av representantene Lars Sponheim, Trine Skei Grande og meg selv har jeg den ære å framlegge forslag om å utarbeide forpliktende nasjonale rekrutteringsplaner for å sikre tilstrekkelig antall kvalifiserte lærere i grunn- og videregående skole.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
Stortingsmeldingen heter «…og ingen sto igjen». Regjeringen viser med positiv tydelighet at den vil ha en videreføring av den tverrpolitiske linjen som innebærer at innsatte i fengsler skal få skole og utdanning for å klare seg. Rusede i kollektiv, derimot, er nå i følgende situasjon: Ved Dokka videregående skole går man fra 5 til 1,4 lærerstillinger tilknyttet rusbehandling, ved Solliakollektivet fra 2,5 til 1. Dette betyr i praksis at hvis en er rusavhengig og har gått glipp av utdanning tidligere i livet – eller gikk glipp av utdanningen selv om man var fysisk til stede – vil man faktisk stå igjen. Det står i en ganske rystende kontrast til at utdanningskomiteen i fjor sommer enstemmig slo fast at det ikke skulle være slik. Deretter hadde vi en budsjettbehandling hvor regjeringspartiene ikke kunne være med på å gjenta det de sa enstemmig i sommer. Så har vi denne komiteinnstillingen hvor de heller ikke kan si det. Synes representanten Elvik at dette er en verdig behandling av rusede mennesker?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
På samtlige punkter vi står på her, har vi skrevet oss inn i merknader som forsterker den offentlige fellesskolens dominerende plass i samfunnet. Og det som er forunderlig, er jo ikke at alle de partiene som står bak det, står bak det. Det som er forunderlig, er at Arbeiderpartiet ikke kan være med på det. Hvordan er det mulig ikke å være med på å ha kvalitetskrav til at lærere skal undervise – det er jo å styrke skolen? Hvordan er det mulig å la være å ha en skikkelig holdning til å reformere allmennlærerutdanningen slik at den blir god? Venstre skiller seg fra Fremskrittspartiet. Vi vil ikke bare ha tre år for de minste årstrinnene. Vi vil ha fem års profesjons- og yrkesrettet utdanning – mastergrad. Vi skiller oss også på punkter som vi skal komme til senere, i andre saker. Vi skiller oss også på det punktet som gjelder hele det grunnleggende syn at den offentlige skolen ikke skal styres ved en alminnelig stykkprisfinansiering. Den skal ha den tilliten som gjør at en satser på lærerne, en satser på kompetansen. Mitt spørsmål er heller hvordan det har vært mulig for Arbeiderpartiet å unnlate å være med på så mange positive «tilrop» til den offentlige fellesskolen. Men den debatten får vi fortsette med etter denne replikken.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
Skolen baserer seg på at vi har gode lærere. Den baserer seg på hukommelsesdrill, den baserer seg pedagogisk på gode opplevelser, og den baserer seg på mye elevmedvirkning. Og den gode elevmedvirkningen som jeg har hatt den glede å observere i skole etter skole ved f.eks. mappeevaluering, fungerer jo nettopp på en forpliktende måte, både for lærer/elev og for foresatte/foreldre. Jeg har sett både små og store mennesker rusle med mappa si – som er en annen mappe enn den vi hørte om for noen år siden. En ser gleden som kommer ut av det; en kan se at folk mestrer noe. Dette tror Venstre på. Men Venstre har aldri satt det i motsetning til at vi skal ha et eksternt kvalitetssikringssystem – på rett tidspunkt. Nå er ikke vi av dem som ønsker karakterer tidlig. Vi er heller ikke av dem som ønsker å jage folk inn i skolen tidlig. Så de partiene som går inn for det, har et syn vi ikke deler. Men summen av nettopp disse mappene, som jeg har sett i bruk, som fungerer, og som er forpliktende, det å ha nasjonale prøver og det å ha eksterne vurderinger når vi kommer så langt, er i korthet vårt syn. Og vi er for mer forsøk med mappeevalueringer, for jeg tror virkelig på det, og ser at det virker bra.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
La meg gjøre det veldig tydelig: Der Arbeiderpartiets Anniken Huitfeldt er mer opptatt av å bruke penger på en gratis midttime på SFO, er Venstre opptatt av å bruke pengene på et kompetanseår for lærere og på å reformere lærerutdanningen. Der Arbeiderpartiets Anniken Huitfeldt vil utvide timene ved begynnelsen av skoleåret, er vi opptatt – f.eks. gjennom et forslag fremmet i dag – av at vi har nok lærere med gode nok kvaliteter. Vi må ta det grunnleggende først. Min oppfatning er at Arbeiderpartiet på mange måter prioriterer den delen av skolen som er velferdspolitisk. Det er aktverdige formål – på bekostning av det som er skolens kjerneområder, kunnskap og læring på en god måte. Å sørge for at den offentlige skolen er god til dette, er faktisk å gjøre den konkurransedyktig. Det gjenstår å se om Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen har evnen til å ville den prioriteringen når vi kommer til de praktiske kronene. Venstre har den viljen fordi vi vil den offentlige fellesskolen alt vel. Når det gjelder de rusede, har jeg dyp innsikt i det. Poenget er at det som skjer her, er at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene prøver å bortforklare at disse blir hjertelig satt igjen på perrongen mens toget rusler av gårde, fordi man ikke klarer å få på plass systemer som sørger for at det undervisningstilbudet de har, skal bli som det er, og styrkes. Men det er flott om Anikken Huitfeldt kan rydde opp i det. Hun bør helst gjøre det snart.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
Statsråden har akkurat som jeg vært i Finland og hentet inspirasjon. Der har vi delt noen gode opplevelser, bl.a. når det gjelder lærerutdanningen, og når det gjelder det å kunne se noe som er viktig å se tidlig. I denne stortingsmeldingen beskrives det hvor god og viktig skolen kan være for å få til en fair sjanse for alle, uansett forhold i hjemmet. Noe man vektlegger, og som det er full enighet om, er at den offentlige skolen må være god, og lærerne må være gode. Det er noen av disse forholdene som er dyre. Venstres kompetanseår er dyrt. Det handler om prioriteringer. Det å endre en lærerutdanning koster også en del. Det handler også om økonomiske prioriteringer. Et tiltak som ikke burde kostet så mye, hadde vært å endre forskriften til opplæringsloven slik at kompetansekravene knyttes til undervisning og ikke bare til ansettelse. Når vil statsråden fremme et slikt forslag?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Regjeringspartia deler absolutt spørjaren sitt engasjement for at også dei som har komme i ein livssituasjon som har gjort at dei ikkje har vore i stand til å gjere seg nytte av eit tilbod om vidaregåande opplæring, skal ha anledning til det. Dette forslaget som Regjeringa signaliserer, vil vi få anledning til å komme tilbake til når det kjem eit lovforslag frå Regjeringa. Det som regjeringspartia skriv i innstillinga, og som er ein realitet, er at det å framleis ha eit skilje mellom ein ungdomsrett og ein vaksenrett, også kan vere ein fordel for desse – kanskje vaksne elevar – fordi ein vaksenrett er ein særskild rett i loven, at du som vaksen f.eks. har rett til at opplæringa skal ta omsyn til din realkompetanse eller din livssituasjon. Så det vil også vere ein fordel for dei. Så er vi klar over at det kan gjerast mykje i forhold til å gi informasjon om at dei faktisk har denne typen rett i dag, og det er vi interesserte i å diskutere vidare.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Eg har litt vanskeleg for å skjønne spørsmålet som representanten stiller. Denne meldinga peiker på at vi ikkje klarer å bruke utdanningssystemet til å jamne ut sosiale forskjellar, trass i at det lenge har vore eit politisk mål som, så vidt eg har oppfatta det, også Høgre har vore einig i. Så peiker meldinga bl.a. på at det at ein har diffuse og uavklarte mål i norsk opplæring, faktisk er den største ulempa for dei svakaste elevane, for dei er ikkje i stand til å forstå intuitivt kva det eigentleg er læraren er oppteken av og ute etter. Når eg brukte ganske mykje av innlegget mitt til å snakke om tilpassa opplæring, er det nettopp det dette handlar om. Det handlar ikkje om å senke krava, det handlar om at vi skal ha tillit til at lærarane som profesjonsutøvarar er i stand til å variere den konkrete læringssituasjonen, ta utgangspunkt i elevane – evnene deira, interessene deira, føresetnadene deira – sånn at alle saman kan lære meir. Korleis det kan handle om å senke krava, forstår eg ikkje. Dette skal vere ein krevjande kunnskapsskole, det skal vere ein skole som i større grad lukkast i å jamne ut sosiale forskjellar.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
SV og regjeringspartia deler absolutt det sterke engasjementet som representanten her gir uttrykk for når det gjeld rusa som har vore i ein livssituasjon som ikkje har gjort det mogleg for dei å gjere seg nytte av tilbodet om vidaregåande opplæring. Men eg trur kanskje at vi har litt ulik oppfatning av skiljet mellom ein ungdomsrett og ein vaksenrett. Eg er nok blitt meir og meir overtydd om at ein vaksenrett gir f.eks. tidlegare rusavhengige retten til vidaregåande opplæring, men på ein annan måte enn ein ungdomsrett gjer. Men det gjer også ein utvida rett, for det gir den vaksne rett til at utdanninga skal ta utgangspunkt i evnene deira, i livssituasjonen deira, i realkompetansen deira, noko som ikkje følgjer av ein ungdomsrett. I alle fall SV har representantar på dette stortinget som har lagt ned ganske mykje innsats når det gjeld opplæring i rusinstitusjonar. Det skal vi sjølvsagt ikkje sleppe, men denne saka får vi høve til å diskutere når lovforslaget kjem frå Regjeringa.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Eg oppfattar det slik at ein hovudkritikk i innlegget frå Dagrun Eriksen er at Regjeringa legg ideologi og ikkje realitetar til grunn. Det er eg grunnleggjande ueinig i. Eg meiner at Regjeringa legg både ideologi og realitetar til grunn. Men eg må seie at når eg les opposisjonen sine merknader og høyrer innlegga her i dag, så har eg eigentleg litt lyst til å returnere det spørsmålet: Er det ikkje sånn at ein er motstandar av dei tiltaka som Regjeringa foreslår, utelukkande av ideologiske grunnar? Tidleg innsats er altså eit sentralt verkemiddel i denne meldinga. No har vi fått forsking som seier at barnehagen er heilt sentral for – som det heitte i Dagsavisen 3. april – å redde språket til dei svakaste barna, noko som kanskje kan høyrast litt krakilsk ut, men som i alle fall er eit ganske tydeleg teikn. Er dette forsking som Kristeleg Folkeparti er oppteken av å ta inn over seg? Dei er jo med på ein merknad der ein er veldig skeptisk til om barnehagen i det heile har noko å seie for utjamning av sosiale forskjellar og barns læring. Er Kristeleg Folkeparti interessert i å ta inn over seg denne nye forskinga?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-16:
Eg har behov for å knyte nokre kommentarar til nokre av opposisjonen sine innlegg. Dei angrepa som går ut på at vi ikkje er opptekne av skole–heim-samarbeid og foreldra si rolle i forhold til ungane si læring, fell på si eiga urimelegheit. Det har fått omtale i meldinga, det har fått omtale i innstillinga, og det blei omtalt grundig i innlegget mitt. Og som om ikkje det er nok, så ikkje berre snakkar vi om det, men vi gjer faktisk noko med det òg. Representanten Lena Jensen var inne på det i sitt innlegg, så eg skal ikkje kommentere det utover det, men viss det er sånn at det er volumet av ord ein bruker på eit område i ei innstilling, som avgjer om ein er mest for noko eller ikkje, då dett eg av lasset. Så har eg behov for å knyte nokre kommentarar til det som går på gruppetilnærming til spørsmålet om sosiale ulikskapar. Denne meldinga legg ikkje gruppetilhøring til grunn i analysen av reproduksjon av sosial ulikskap. Tvert imot bruker ein sosioøkonomiske variablar. Det er sosiologisk, og det kan kanskje til tider vere politisk irrelevant, for det er på ein måte lettare å teikne eit bilete av ei gruppe, men det er vesentleg i forhold til denne analysen. Viss vi f.eks. ser på minoritetsspråklege, så er det ikkje minoritetsstatusen deira i seg sjølv som er årsaka til at det er ulikskapar mellom minoritetsspråklege og majoritetsspråklege i prestasjonar på skolen. Det kjem også av sosioøkonomisk bakgrunn. Det betyr ikkje at det ikkje er nødvendig med innsats på mange område – tvert imot – men det har aldri vore sånn her i huset at viss vi har ei melding som omhandlar eitt perspektiv og éi sak, så betyr det at vi er imot alt anna. Tvert imot – er det noko vi har innsats på, så er det jammen funksjonshemma, så er det jammen minoritetsspråklege. Eg vil ikkje ha hengande på oss at det er noko vi ikkje har innsats på, sjølv om vi har valt ei anna tilnærming for å prøve å forstå korfor utdanningssystemet reproduserer sosial ulikskap i staden for å gjere noko med det. Eg synest òg han er urimeleg, den kritikken som blir reist om at vi ikkje tek opposisjonen på alvor. Tvert imot, det meste av meldinga er omsett til nynorsk, så det er ingen som kan sjå kva opposisjonen i utgangspunktet har vore opphav til. Men det er ganske mange av opposisjonen sine merknader som vi i fleirtalet har skrive oss i hop med, og som vi har fått ein samla komite om. Opposisjonen har bidrege til ein del her. Alle som har vore statsråd, veit at ein løyver ikkje pengar gjennom ei stortingsmelding, så det blir òg eit skott som ikkje treffer i nærleiken av målet. Når det er sagt, vil eg seie at vi har behandla opposisjonen sine innspel på ein ordentleg måte. Det har vi også gjort etter at innstillinga blei lagd fram. Derfor skal eg på fleirtalet sine vegner seie at vi kjem til å stemme for opposisjonen sitt forslag nr. 6. Så er det litt ulike konstellasjonar, men på vegner av fleirtalet vil eg be om at dei som står bak forslaga nr. 10, 13 og 22, vurderer om det kan vere aktuelt å oversende dei forslaga til Regjeringa utan realitetsbehandling, sånn at vi ikkje stemmer imot dei her i dag.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
Departementet foreslår å fjerne regelen om at bare voksne som er født før 1978, har rett til videregående opplæring, og erstatte den med en 25-årsregel. Under behandlingen i komiteen har samtlige opposisjonspartier gått inn for å fjerne begrensningene i rett til videregående opplæring, noe som også LO har gitt uttrykk for at de vil støtte. Er regjeringspartiene på kollisjonskurs med LO? Og hvorfor ønsker regjeringspartiene fortsatt å ha slike begrensninger som hindrer bl.a. tidligere rusmisbrukere i å få en ny start på livet og en sjanse til å skaffe seg utdanning og arbeid?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
Jeg synes det hadde vært hyggelig om representanten Huitfeldt hadde forholdt seg til det som var riktig, og ikke insinuerte at Fremskrittspartiet var for skolestart for seksåringer, for det medfører ikke riktighet, så vidt jeg kan erindre. Men jeg vil inn på noe annet. Kunnskapsløftet har lagt opp til betydelige summer til nødvendig etter- og videreutdanning av lærerne. Oversiktene viser at midlene i stor grad har blitt brukt på rektorer og i liten grad på lærernes etterutdanning. Samtidig slår Regjeringen seg på brystet med at det bevilges store summer til kommuneøkonomien, og vi ser at det blir flere elever pr. lærer i kommunesektoren. I Romerikes Blad 5. mai i fjor sa Anniken Huitfeldt: «Det er avgjørende at pengene går til skole, helse og eldre. Vi får stadige oversikter over hva pengene blir brukt til. Går de ikke til det vi har tenkt, må regjeringen komme med regler.» Mitt spørsmål er om vi nå har kommet dit at regjeringspartiene vil komme med regler og gå inn for øremerking, slik at vi sikrer nødvendig etterutdanning av norske lærere og bedrer kvaliteten på tjenestene som det offentlige leverer i forhold til livslang læring.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
Fremskrittspartiet er krystallklare på det punktet. Vi ønsker en fleksibel skolestart, men senest ved syvårsalder. Vi har antydet seks- eller syvårsalder i vårt program. Vi ønsker å ha et skoleløp på ni år, og vi vil kutte ut det tiende året. De ressursene som vi frigjør ved å kutte ut det tiende året, vil vi bruke til å styrke undervisningen i det niårige løpet. Det er Fremskrittspartiets politikk, og det er det vi har gått til valg på.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
For det første: Det med skoleløpet og lengden på skoleløpet redegjorde jeg for i forrige replikksvar. Når det gjelder lærerutdanningen, har vi sagt at det er vesentlig å få styrket den. Det er også noe som meldingen peker på, at vi må ha en bedre lærerutdanning. Vi har skissert at vi skal ha dette inn i en gradsstruktur, med bachelor- og mastergrad som elementer. Tilsvarende ser vi i Finland, hvor de har lyktes, og der de kjører med et femårig løp. PISA- og TIMMS-undersøkelsene viser jo akkurat at ved å styrke lærerutdanningen får man en helt annen effekt enn det vi har i den norske skolen i dag. Jeg mener at Fremskrittspartiets politikk på dette området er god – den vil ikke være med på å øke de sosiale forskjellene, men vil gi en bedre skole enn den vi har i dag.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
Det er hyggelig å se at man har lest våre merknader. Men man har kanskje ikke lest dem grundig nok, for det vi også sier i forhold til skole- og fritidsordningen, er at det finnes andre måter å organisere skole- og fritidsordningen på enn slik det gjøres i mange kommuner i dag. Det kan bidra til å få kostnadene ned, og det kan etter vår oppfatning medvirke til at man treffer dem som har spesielle behov, noe nærmere. Vi ser på skole- og fritidsordningen som barnepass. Det er noe som har tvunget seg fram. Fordi vi i flere og flere tilfeller får to utearbeidende foreldre, har denne formen for barnepass tvunget seg fram. Vi er motstandere av å legge inn det som en formell del av skoledagen. Derfor mener vi at det må ha den statusen det har som barnepass, og da vil det være opp til foreldrene også å kunne organisere denne på en annen måte.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-04-16:
Stortingsmeldingen legger opp til å innføre en mal for foreldrekontrakter. Jeg kom i mitt innlegg inn på Foreldreutvalget for grunnskolens syn på dette, og jeg trakk fram at Fremskrittspartiet støtter forslaget om at begrepet samarbeidsavtaler benyttes isteden. Fremskrittspartiet ønsker også at eleven trekkes inn i arbeidet med forventningsavklaring mellom hjem og skole, og fremmer et eget forslag, nr. 21, som vi trolig blir stående alene om her i dag. Vi har imidlertid et håp om at statsråden, som sa han ønsket et samarbeid med opposisjonen, allikevel vil ta med seg Fremskrittspartiets synspunkter videre. Den medbestemmelsen vi legger opp til for eleven i forholdet mellom hjem og skole, er etter mal fra norsk helselovgivning, hvor barn sikres en lovfestet uttalerett i forhold til samtykke fra fylte 12 år. Vil statsråden bidra til at eleven også blir hørt i samarbeidet mellom hjem og skole, eller er det slik at det er viktigere å ivareta syke barns interesser enn norske skolebarns interesser?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-04-16:
Det er i grunnen litt vanskelig å få tak i SVs logikk i utdanningspolitikken. Hvis vi ser på reformen Kunnskapsløftet, hadde vi der en sjanse til å åpne flere vinduer mot verden, mens Regjeringen i stedet i stor grad trekker ned en ideologisk rullegardin. Kunnskap er makt, sies det. Da trenger vi en faglig fokusert skole som den beste forsikring for at elevene senere skal kunne stå best mulig rustet i møte med en stadig mer krevende omverden. I stedet ser vi at SV velger en minste motstands vei-skole, der man skal beskytte norske elever mot kunnskap som elever i andre europeiske land skal tilegne seg. Jeg har i grunnen lyst til å spørre representanten Elvik om i hva slags miljøer eller i hva slags forskning SV finner støtte for sin strategi, at mindre krav skal kunne gi en bedre skole og mer kompetente norske elever.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-04-16:
Senterpartiet er jo et parti som er opptatt av å være distriktenes beste venn. Likevel har partiet heiet fram og gått god for en stortingsmelding der man helt unnlater å svare på det absolutt avgjørende spørsmålet for norsk skole: Hvordan sikre at man har nok kvalifiserte lærere? Og da mener jeg ikke bare til byskolene, men også til skolene ute i distriktet, som allerede sliter med å få nok kvalifiserte lærere. Siden statsråden – og meldingen – helt unnlater å svare på dette spørsmålet, kunne det være interessant å høre hvilke tiltak representanten Enger mener skal til for å kunne greie å skaffe alle de lærerne som trengs for å dekke de timene som foreslås i meldingen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-04-16:
Flere av talerne her i dag har vært opptatt av frafallet i videregående opplæring. Det er et alvorlig problem, for det påfører veldig mange ungdommer et tungt nederlag, og det er selvfølgelig også sløsing med offentlige midler. Problemet er stort i hele Nord-Norge. Samtidig vet vi at forsøk som betyr en utsettelse av hybellivet, påvirker positivt og minsker risikoen for frafall. Selv om sånne tiltak gjerne koster noe mer i utgangspunktet, tror jeg likevel det er lønnsomt om dette bidrar til at ungdom greier å stå løpet ut i første forsøk. Dette var også bakgrunnen for at Bondevik II-regjeringen lot Båtsfjord kommune som den første kommunen i Norge få lov til å drive videregående skole i forlengelse av grunnskolen. Prosjektet ble satt i gang, den gang under sterke protester fra de rød-grønne i Finnmark, anført av den gang fylkesordfører, nå fiskeriminister, Helga Pedersen. I dag er det bred politisk enighet i Båtsfjord om at dette har vært en vellykket ordning, og man ønsker seg et utvidet fagtilbud. Det tror jeg kan skje gjennom økt tilrettelegging for flere nettbaserte fagtilbud. Da justiskomiteen sist fredag møtte Longyearbyen lokalstyre, var politikerne der opptatt av samme problemstilling. Stadig flere familier har bosatt seg på Svalbard og ønsker å bli der. Utfordringen blir da: Hvordan få til større bredde i fagtilbudet når man kommer til videregående skole? Alternativet for dem er nemlig svært dramatisk: De må flytte tilbake til fastlandet, for det oppleves ikke godt for en familie å skulle sende en 16-åring alene tilbake til fastlandet for å etablere seg på hybel. Så jeg vil spørre statsråden om han kan tenke seg å legge til rette for utvikling av flere nettbaserte læringsressurser, slik at det kan gis et bredere og bedre opplæringstilbud på mindre steder, som i Båtsfjord og i Longyearbyen. Vel er det lange avstander i Finnmark, men jeg tror vi kan være enige om at det er enda lenger fra Svalbard til fastlandet. Jeg vil også utfordre statsråden til å si noe om han kan garantere at Båtsfjord kommune vil kunne få fortsette sitt prosjekt. Så var det også representanten Enger som fikk meg til å ta ordet. Det gjaldt den lille disputten vi hadde i replikkrunden om lærerutdanningen. Det som er korrekt, og som er svært alvorlig, er at NOKUT har slaktet den gamle lærerutdanningen i Norge. Den har levert et stort antall lærere til skolen, men er avskiltet i sin helhet. Det Enger fortier, er at Bondevik II-regjeringen faktisk reformerte lærerutdanningen, med vekt på større faglig fordypning. Det første kullet nærmer seg nå uteksaminering. Det betyr at skolen vil få mer kompetente lærere. Det vil også bety et brudd med den allmennlærertilnærmingen at det nærmest har vært en menneskerett for lærere å få undervise i et hvilket som helst fag uavhengig av om de faktisk har utdanning i faget. Så det er en sannhet med store modifikasjoner den framstillingen som representanten Enger her gav til kjenne.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-04-16:
I matematikk på skolen lærer vi at faktorenes orden er likegyldig, men vi lærer også at det er ingen regel uten unntak. Når det gjelder kvalitet i skolen, har vi her et unntak. Det må være sånn at kvalifiserte lærere må komme først og utvidet timetall deretter. I mitt innlegg og i Gundersens innlegg ble det stilt flere konkrete spørsmål til statsråden: Hvordan sikre at etter- og videreutdanningsmidler til Kunnskapsløftet når fram til lærerne? Hvordan skaffe nok framtidige lærere osv.? Jeg konstaterer at statsråden nylig har hatt ordet og unnlot å svare på det som er helt konkrete og avgjørende spørsmål i forhold til å kunne sikre kvalitet i skolen. Så selv om det her sies at vi kan være enige om mye, oppfatter jeg at på helt avgjørende punkter er det viktige spørsmål som fortsatt står ubesvart.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Dette var flere spørsmål, men la meg gå til lærertetthet først. Vi har foretatt et milliardløft for skolen etter at vi tok over. Det har ført til bedre kvalitet i skolen lokalt. Mange kommuner hadde planlagt å kutte i skolen. Isteden kan de øke overføringene. Men når det gjelder lærertetthet, har vi ikke nådd så langt som vi skulle ønske at vi hadde gjort. Derfor kommer vi til å følge utviklingen nøye. Arbeiderpartiet var i sin tid veldig skeptisk til å avskaffe delingstallet, fordi vi fryktet at det skulle bli færre lærere pr. elev. Men vi har store forventninger til at kommunene klarer dette. For vi er avhengig av å få flere lærere inn i skolen dersom vi skal øke kvaliteten for den enkelte elev.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
SFO er en viktig sosial arena, som Høyre burde innse har kommet for å bli. Derfor er vi grunnleggende uenig i det høyrepartiene skriver i innstillingen, at det kun er i skolen og hjemmet og ikke i skolefritidsordningen at innsatsen for sosial utjamning skal settes inn. Jeg og Regjeringen mener at vi skal se sammenhengen mellom SFO og skolen. Drømmen er å kunne få en time SFO midt på dagen for alle skoleelever, slik de har på Sten-Tærud skole i Skedsmo kommune. For sosial utvikling og sosial samhandling, som foregår på SFO, som altså er en viktig sosial arena, er god språktrening og god sosial trening. Så denne motsetningen mellom SFO-satsing og skolesatsing kan ikke Regjeringen se.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Denne meldingen tar for seg sosiale ulikheter i utdanningssystemet. Vårt overordnede mål om lik rett til utdanning handler jo om noe mer. Lik rett til utdanning handler om likestilling, at man skal ha like rettigheter uavhengig av geografi, funksjonsnivå, etnisitet, men dette brede spekteret er ikke behandlet i denne meldingen i så omfattende grad som det sosiale aspektet er. Derfor er jeg glad for representanten Eriksens engasjement for de funksjonshemmede, men vi har ikke lagt hovedvekt på denne delen i meldingen om sosial utjamning. Her er det det sosiale perspektivet vi har lagt vekt på å få belyst.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Høyres bidrag i den skolepolitiske debatten i denne perioden, når de snakker om Kunnskapsløftet, minner mest om erta, berta, vi fant på det først! Det medfører ikke riktighet. Det var Hernes som satte i gang en enorm følgeforskning av reformene på 1990-tallet. Det var Hernes som meldte oss på store internasjonale undersøkelser, og det var Stoltenberg I-regjeringen som satte ned Kvalitetsutvalget. Men Høyre bruker jo alle disse internasjonale undersøkelsene til å undergrave enhetsskolen. Mitt spørsmål er: Equity-rapporten fra OECD som denne meldingen i stor grad bygger på, sier følgende om den norske skolen: «Hjertet i det norske utdanningssystemet er enhetsskolen(…) (…) Dette sitatet har vi aldri hørt noe om fra Høyre. Har Høyre tenkt å ta også disse anbefalingene inn i sin skolepolitikk?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Representanten Dørums indignasjon over de rusmiddelavhengiges situasjon virker noe underlig all den tid dette er et område som har vært styrket under denne regjering, på lik linje med at vi har styrket fengselsutdanningen. Det hadde kanskje vært en fordel om representanten Dørum hadde vært like indignert den gangen han satt i posisjon og hadde muligheten til å gjøre noe med det. Vi kommer tilbake til Stortinget med en styrking av dette området. Men det som kanskje forundrer meg aller mest, er at Venstre sakte, men sikkert kryper mot Høyre og Fremskrittspartiet i skolepolitikken. Venstre har en stolt skolepolitisk historie. Det var jo Arbeiderpartiet og Venstre som bygde enhetsskolen. Det er den som har gitt folk fra alle samfunnslag like muligheter, og vi har fått til et samfunn i Norge preget av større grad av likhet. Hvorfor forsvarer ikke lenger Venstre den offentlige fellesskolen som skal gi like muligheter og lik rett til utdanning for alle?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-04-16:
Positive forventninger skaper resultater, sa Anniken Huitfeldt. Det er jeg veldig enig i. Da synes jeg det er rart at meldingen stort sett problematiserer ressurssvake foreldre, og at man først nå snakker om at alle foreldre kan være ressurser for sine barn. Det har opposisjonen til de grader lagt vekt på ved behandlingen av meldingen. Samtidig forundrer det meg at Arbeiderpartiets representanter også er opptatt av å dra fokus over til SFO. Det er som saksordføreren sa: Meldingen peker på at vi ikke klarer å bruke utdanningssystemet slik at det utjamner sosiale forskjeller. Det er faktisk hovedutfordringen med dagens debatt. Er ikke da representanten Huitfeldt redd for å dra fokus bort fra skolen med sitt SFO-fokus? Og har hun i det hele tatt reflektert over hvor dramatisk utsagnet om at lærerne møter forskjellige elever med forskjellige forventninger, er? Det er egentlig et ganske dramatisk utsagn i forhold til å nå resultater.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-04-16:
Grunnen til at hun ikke har hørt dette fra Høyre, er antageligvis at vi forholder oss til resultatene og ikke til ideologien. Det å skape en skole som gir like muligheter for alle, er det som framstår som viktigst for oss, ikke om det heter enhetsskole eller noe annet. I en replikk i stad gikk Anniken Huitfeldt sterkt inn for at SFO skal overta en god del av ansvaret når det gjelder sosial utjamning. Det framstår for meg som om man ikke legger særlig vekt på hvilke utfordringer skolen faktisk står overfor. Å dra SFO inn i dette vil koste 1,5 milliarder kr, og da kan det ikke være sånn at man først skal bruke de pengene og så begynne å se på hva skolen trenger. Vi er opptatt av å skape en skole med gode resultater, en skole som skaper like muligheter for alle. Om det heter enhetsskole eller noe annet, er vi ikke så opptatt av.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-04-16:
Jo da, Høyre har oppdaget at kvalitet koster, og nettopp derfor er vi opptatt av at dette må bli et målrettet og riktig tiltak. Vi har ikke avvist diskusjonen om utvidelse av antall skoletimer. Det vi har sagt, er at vi ønsker å få dette konsekvensutredet bl.a. i forhold til hvor mange lærere som skal inn. Her er det kommet innspill fra høringsinstanser om at dette vil kreve 4 000–5 000 nye lærerårsverk. Da vil vi gjerne se at det kommer inn lærere med de riktige kvalifikasjonene, og at det er riktig bruk av ressurser i forhold til å møte de utfordringene som meldingen skisserer. Og det går på sosial utjamning. Da er det en rekke problemstillinger som må belyses. Vi vet at det er demotiverte elever som i stor grad faller fra, og om det da er riktig med et sterkt utvidet timetall, vil vi se en dokumentasjon på. Vi vil i hvert fall ha en klargjøring av både kostnader og konsekvenser før vi sier ja. Det er det vi har sagt i vår merknad.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-04-16:
Hvis kommuneøkonomiargumentet hadde vært riktig, hadde vi vel også sett, ut fra de rød-grønnes argumentasjon, at det hadde blitt et økt antall lærere i kommunene. Det dokumenteres ikke. Det er det motsatte som dokumenteres. Utdanningsforbundet sier at det er færre. Men det grunnleggende her er at hvis ressurstilgangen i norsk skole hadde vært problemet, hadde ikke norsk skole hatt noe problem. For vi bruker mer penger på skole enn noe annet land i Vesten – i hvert fall ligger vi helt i ledersjiktet. Så det dreier seg om å bruke midlene mer effektivt, sett opp mot de utfordringer man har. Høyre har hele tiden villet bruke mye ressurser på skolen, men man har kombinert det med et fokus på kvaliteten. Det viser ikke minst den reformen som Kristin Clemet gjennomførte i forrige periode, under regjeringen Bondevik II. Man fikk fokus på kunnskap, krav og kvalitet i skolen. Det begynner vi allerede å se resultater av.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-04-16:
Dette er ingen ny reform, sa statsråden. Det er vi helt enig i. Men det er jo statsråden som har fløyet rundt i diverse fora og sagt at Høyre-skolen er død. Vi opplever jo mer at Høyre-skolen er adoptert på de aller fleste felt, bortsett fra der man har dradd ned en ideologisk rullegardin som skal skygge for verden. Vi opplever at det på mange måter kunne ha vært stor enighet om veldig mye – og det er det også med hensyn til den talen som Djupedal holdt. Men jeg skjønner ikke helt at man vektlegger en liten merknad om utvidet skoledag. Jeg kan sitere det som Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre har skrevet der: «Disse medlemmer er åpne for å starte en diskusjon om heldagsskole og få utredet mulig innhold og organisering av et slikt tiltak.» Det vi etterlyser, er konkretisering, kostnadssetting og analysering av konsekvensene. Da blir spørsmålet: Hvorfor er ikke statsråden innstilt på å kostnadssette dette og analysere konsekvensene bedre, før man går til et slikt tiltak?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-04-16:
Jeg noterer meg at statsråden har behov for å forsikre om at man stort sett er enig. Jeg synes jo debatten på mange måter har vært altfor rolig i dag i forhold til alvoret i den problemstilling vi står overfor, at det er såpass mange som faktisk faller utenom i skolen, og vi står jo kanskje litt i fare for, slik det heter i et ordtak, at der alle tenker likt, tenker ingen meget. Det skal man alltid passe seg for. Det vi har etterlyst, er faktisk ambisjonene og konkretisering av tiltakene. Jeg noterer meg at saksordføreren prøvde å snu det til at ideologien kunne snus andre veien. Det har ingenting med ideologi å gjøre. Det har å gjøre med faktisk å spikre noen ambisjoner og være konkret på hvordan man skal nå dem. Det ligger en lang ønskeliste om tiltak her, men så lenge det ikke er kostnadssatt og ingen er prioritert ut fra kostnad, får det heller ikke den helt store troverdigheten. Men vi får håpe stasråden kommer tilbake med det ganske fort. Vi noterer oss jo også at ideologisk sett har det heller ikke vært særlig markerte framstøt i debatten. Høyre-skolen er på mange måter adoptert, slik jeg ser det, bortsett fra på enkelte felter, hvor den ideologiske rullegardinen er dratt ned. Jeg noterer meg at statsråden var opptatt av det ikke var så viktig hvem som hadde funnet på ting. Det er jeg i og for seg helt enig i, men vi kunne jo tenke oss at man takker for lånet av klærne når man bruker dem. Så det er kommentaren til det. Når det gjelder forslagene som er tatt opp, er det klart at vi er veldig glade for støtte til forslag nr. 6. Når det gjelder forslagene nr. 10, 13 og 22, forundrer det oss at vi ikke har fått støtte for særlig forslag nr. 13. Der vet vi at det er en tverrpolitisk enighet i Sør-Trøndelag om ønske om å få et nasjonalt senter for læring og ferdighetsutvikling ved NTNU. Vi har faktisk vært litt overrasket gjennom behandlingen over at det ikke er kommet støtte til det forslaget tidligere. Der har jeg egentlig bedt om at vi får en bekreftelse på at det kommer man tilbake til i statsbudsjettet for neste år. Det ble ikke bekreftet av statsråden. Jeg er sikker på at det jobbes seriøst med mye i departementet, men før vi lar det forslaget bli oversendt, vil vi ha en bekreftelse på at man kommer tilbake til det allerede i statsbudsjettet for 2008. Det gjør vi litt i lys av en del erfaringer med slike oversendelsesforslag. Vi hadde et Dokument nr. 8-forslag, Dokument nr. 8:10 for 2005-2006, om en ordning med spesifiserte rettigheter til grunnskoleopplæring for voksne. Der ble vi også lovt at man skulle komme tilbake med en egen sak. Fortsatt har ingenting skjedd, selv med en så alvorlig problemstilling. Jeg ber derfor om at det blir klarlagt at man vil komme tilbake til forslag nr. 13 i forbindelse med statsbudsjettet for 2008, før jeg bekrefter at det er greit å oversende det.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Det er en gruppe som ofte må kjempe sin egen kamp, og det er de funksjonshemmede og deres familier. For de funksjonshemmede er det jo slik at man ikke i utgangspunktet kan si at det er en sammenheng mellom det sosiale utgangspunktet i hjemmet og hvor man havner. Men utfordringen med hensyn til sosial utjevning er jo på hvilket nivå, og hvor, man havner også etter endt utdanning, og da forundrer det meg at denne gruppen overhodet ikke blir nevnt i en melding som har overskriften «… og ingen sto igjen». Etter Kristelig Folkepartis mening viser det at det blir noen som atter en gang vil stå igjen. Vi har fått klare meldinger fra de funksjonshemmedes foreninger, som er skuffet over at denne gruppen ikke blir sett på i denne sammenheng.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Det er en del ting som har vært underlig i den prosessen vi har hatt. Jeg synes at meldingen gjennom sin beskrivelse sier mye om hvor svaret ligger. Det ligger i en samhandling mellom hjem og skole. Da mener Kristelig Folkeparti at det er viktig nå å sette inn tiltak for å styrke samarbeidet mellom skolen og hjemmet. Mange elever – på noen alderstrinn de aller fleste – går i SFO. Men det er i møtet mellom skolen og hjemmet vi må klare å få til de utjevnende tiltakene. For Kristelig Folkeparti er SFO viktig. SFO er viktig som et frivillig og godt alternativ, og ikke slik Arbeiderpartiet antyder i en del av de sakene de har kommer med, at SFO skal være en del av et ufrivillig tilbud og en del av en heldagsskole. Kristelig Folkeparti mener at vi må sette i gang tiltak i skolen slik at vi får til utjamning der hvor alle elever er, og ikke legge opp til mer tvang.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-16:
Kristelig Folkeparti er tilhenger av mye og god forskning. Derfor satte Kristelig Folkeparti da vi innførte kontantstøtten, i gang forskning og undersøkelser på utfordringene i forhold til språk og integrering for minoritetsbarn spesielt. Vi har en utfordring, fordi det er ikke sikkert at alle barn – hvis ikke SV nå vil gå for en obligatorisk barnehage – vil være i barnehage uansett hva slags ordning man har. Derfor er det viktig for oss i Kristelig Folkeparti at kommunene får frihet til å lage gode integreringstiltak ikke bare knyttet til barnehage, slik at barnets språkutvikling blir god uansett hvor barnet er. Jeg tror at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti har et felles mål om at barn skal få en best mulig start. Men vi har nok noe forskjellig ideologi når det gjelder hvordan dette kan løses.