Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
La meg starte mitt innlegg med å konstatere at det bred enighet i denne innstillingen. Et samlet storting minus Fremskrittspartiet står bak innstillingen og synet på hvordan Norsk kulturråd og de ulike instruksjonsmyndighetene skal forstås. Vi minner om at Kulturrådet ble opprettet og utviklet for å ivareta det såkalte armlengdes-avstand-prinsippet, og at man skal sørge for at det skal skapes muligheter og rom for kunstnerisk arbeid upåvirket av politiske myndigheter og andre interesser. Regelverket har på dette punktet vært noe uklart, og derfor er det behov for å tydeliggjøre rådets faglige selvstendighet i lovs form. Lovforslaget tar utgangspunkt i Kulturrådet, slik det er i dag, uten å foreslå gjennomgripende endringer. Kulturrådet skal fortsatt være et statlig forvaltningsorgan med hele landet som virkefelt, delt i to enheter: et rådskollegium og en administrasjon. Formålet med det nye regelverket er å tydeliggjøre rådets faglige uavhengighet og å klargjøre ansvarsdelingen mellom rådet og politisk nivå. Etablering av rådskollegiets autonomi i tildelingssaker gjøres gjennom å begrense de politiske og overordnede myndigheters instruksjonsmyndighet. Det betyr at utøvelsen av det kunst- og kulturfaglige skjønnet ved fordeling av midlene i den enkelte tildelingssaken overlates til rådet. Stortinget har sin bevilgningsmyndighet i behold, selv om instruksjonsmyndigheten begrenses i avgjørelsen av enkeltsaker. Det følger av Grunnloven § 75 d at det er Stortinget som bevilger midler til statsutgifter. Stortinget vedtar den årlige bevilgningen til Norsk kulturfond og andre avsetninger som Kulturrådet disponerer, og står fritt til å ta inn i statsbudsjettet også slikt som ikke er med i budsjettframlegget fra regjeringen. Stortinget bevilger midlene som rammebevilgninger, men både Stortinget og departementet vil kunne legge føringer på overordnet nivå. Den nødvendige politiske styringen er ivaretatt gjennom lovgivningsmyndighet, bevilgningsmyndighet og instruksjonsmyndighet på overordnet nivå. Så til sammensetningen av rådet: Antall rådsmedlemmer er fastsatt ut fra hensynet til at rådet ikke skal være for stort, samtidig som det skal dekke kunst- og kulturfaglig kompetanse på sentrale områder. I tillegg tas det hensyn til geografisk spredning og annen form for representativitet som kjønn, alder og kulturelt mangfold. Oppnevningen til rådet skal være rullerende, slik at halvparten av medlemmene og varamedlemmene oppnevnes hvert annet år. Det bør være muligheter for gjenoppnevning, men den bør begrenses til å gjelde én ny fireårsperiode. Dette vil ivareta alle hensynene nevnt over og samtidig motvirke at et bestemt kunst- og kulturfaglig syn fester seg. Så er det i innstillingen stor bevissthet rundt hensynet til geografisk spredning. Geografisk spredning skal ligge som et overordnet hensyn for Kulturrådets virksomhet, og det skal dermed også være et av kriteriene for fordeling av tilskuddsmidler. Det kan være ulike årsaker til skjevfordeling. Det ene vi påpeker fra komiteen, er at Kulturrådet har ansvar for at alle aktuelle søkere over hele landet får god søknadsinformasjon og veiledning som kan sikre dette hensynet. Vi ser også at det er store variasjoner i hvor mange søknader som kommer fra de ulike fylkene. Derfor ber flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, regjeringen om å vurdere ulike tiltak som kan bidra til at Kulturrådet kan innta en mer aktiv rolle i arbeidet med å sikre bedre geografisk fordeling, og også om Kulturrådet skal disponere utviklingsmidler for å kunne bidra i områder med dårlig søknadstilfang gjennom samarbeid med regionale myndigheter og informasjonsarbeid opp mot de enkelte søkerne. Flertallet mener også Kulturrådet i større grad bør se at synet på kultur samt hvilke forutsetninger som må være på plass for å lykkes med ulike tilbud, kan variere fra fylke til fylke. Variasjon av norsk kulturhistorie rundt omkring i landet er eksempler på dette. Flertallet mener derfor at Kulturrådets virksomhet skal gjenspeile mangfoldet av kunst- og kulturuttrykk. Flertallet viser til klageordningen, at det skal være mulig å klage på vedtak, men også at det skal gis en begrunnelse for eventuelle avslag, og at det må sikres størst mulig åpenhet rundt Kulturrådets vurderinger. Med dette sørger vi for å tydeliggjøre Kulturrådets faglige selvstendighet, samtidig som vi sikrer Stortingets overordnede myndighet. I tillegg bidrar vi til større åpenhet, bedre informasjon og bedre geografisk fordeling.