Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-06:
Dette er en av de rareste sakene jeg har vært med på å behandle i Stortinget. Da vi behandlet den første gang, ble det sagt fra nesten alle partier at man egentlig ikke likte den løsningen som ble valgt, og det gjaldt kanskje særlig Viken. Men jeg vil minne litt om bakgrunnen for denne saken, for å forklare hvorfor SV er veldig imot de tvangsvedtakene som er gjort. Det startet med en Høyre–Fremskrittsparti-regjering som ville legge ned fylkeskommunene. Det fortsatte med at de foreslo å fjerne tannhelse, og at videregående skole og kollektivtrafikk kunne legges til de store kommunene. Og det er jo godt dette ble nedstemt, ellers hadde vi ikke hatt mye å krangle om i dag. Da hadde det nesten ikke vært noen ting igjen. Så har vi gått videre på det samme sporet, der regjeringen nå har halvert de regionalpolitiske virkemidlene, det som er virkemidlene til det regjeringen sjøl sier skal være fylkeskommunenes viktigste rolle. Det er bakgrunnen for at vi mener, ved siden av at det er begått tvangssammenslåinger, at dette er en så dårlig løsning at vi velger å benytte denne siste muligheten til å få stoppet det. Her lager man store geografiske enheter uten felles identitet – det er forskjellen på Agder og Trøndelag og de andre sakene. Det er ingen felles identitet mellom Hedmark og Oppland. Jeg har bodd der hele livet mitt, så jeg vet det – kanskje litt rundt Mjøsa, men knapt der. Alle ferdselsårene går nord–sør, bortsett fra akkurat et lite punkt. Det er en så stor geografisk enhet at mennesker i dette store området kanskje reiser på ferie, på langtur, til den andre enden av det nye fylket. Så dette er også en måte å få til noen enheter på som kan realisere Høyre og Fremskrittspartiets drøm, nemlig å få lagt det ned, for det vil jo ikke være følelser for denne enheten. Så sier representanten Tveiten Benestad at dette forslaget er godt forankret. Ja, det er det – i Stortinget. Men jeg skal love henne at det ikke er det i Finnmark. Jeg skal love at det ikke er det i Østfold og i Buskerud, som nå skal inn i denne rare konstruksjonen som heter Viken. Det prinsipielle i dette er at SV er imot å slå sammen fylker med tvang fordi det er et ekstremt dårlig utgangspunkt. Enten man skal gifte seg, eller man skal slå seg sammen og samarbeide framover, er dette et ekstremt dårlig utgangspunkt. Vi i Innlandet er sindige av oss, så det skal vel gå seg til på et vis, men jeg reagerer på at regjeringen og flertallet ikke engang forstår at det i Finnmark på en måte står om hele identiteten, at det er et fylke som er så stort som en landsdel alene, og at man ikke respekterer at der er det stor motstand. Man kan med all respekt ikke kalle det en lokaldemokratireform når det er tvang. Ingen av de nye oppgavene som regjeringen hittil har foreslått, trenger en eneste tvangsreform eller tvangssammenslåing for å være mulig. I tilfellet Finnmark og Troms er det også reist en rekke juridiske spørsmål knyttet til behandlingen. Og det er helt korrekt at saken som ble vedtatt i Stortinget, ikke var den som Finnmark, Troms og Nordland ble spurt om. De ble spurt om å slå seg sammen alle tre. Derfor kan man også reise alle de formelle argumentene mot det, som det har vært gjort. Og heller ikke det ser ut til å gjøre noe inntrykk på flertallet: at man her ikke har fulgt loven. Når vi i dag kommer til å stemme for oppheving av sammenslåing av Finnmark og Troms og oppheving av sammenslåing til Viken, er det fordi det er de verste av dem. Vi stemmer for at de øvrige tvangssammenslåtte fylkene etter eget vedtak skal kunne ta initiativ til å bestå som eget fylke, akkurat slik vi foreslo i forrige runde.