trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
Dette har ein jo debattert i regjeringa utan Venstre, frå 2014 til no. Spørsmålet mitt er kor hardt Venstre vil stå på at psykisk helsevern skal prioriterast. Eit eksempel er Helse Møre og Romsdal, som no må kutta 200 årsverk som eit strakstiltak i 2019. Korleis skal den gylne regelen fungera når det er snakk om kutt? Ser ein ikkje samanhengen med den totale sjukehusøkonomien? Vert den gylne regelen oppfylt dersom ein kuttar mindre i psykisk helse enn i somatikken? Kor lang tid har Venstre på seg for at den gylne regelen skal verta ein ordentlig styringsreiskap for spesialisthelsetenesta?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
Det er kjent at det har vore eit opprop frå hjartelegane ved Oslo-sjukehusa om å få til eit nasjonalt behandlingsregister for pacemakerar som kan verka på tvers av helseregionane. I dag er det opp til kvart enkelt sjukehus å ha oversikt over pasientar med risikoimplantat, og eg er kjend med at det har vore prøvd å utvikla eit slikt register ved OUS, utan at det har vorte klart. Hjartelegane i Oslo seier dei er svært bekymra for pasientsikkerheita. Senterpartiet har eit laust forslag i salen i dag om å oppretta eit slikt behandlingsregister for pacemakerar. Spørsmålet er om statsråden ser at eit slikt register er tenleg, og om han vil ta initiativ til det.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
Eg oppfattar det som eit positivt svar, og eg håpar at vi får ei sak til Stortinget om dette, slik at vi kan gå inn i dette viktige arbeidet. Eg har eit oppfølgingsspørsmål om ei anna sak, som gjeld den gylne regelen. Det har vore oppslag, bl.a. i Dagens Medisin, om det dei kallar glava-effekten for betre statistikk, nemleg at ein ved eit sjukehus i Oslo isolerte nokre undersøkingsrom, som gjorde at ein fekk 16 pst. auke i aktiviteten – desse romma var ikkje godkjende for den typen behandling før, fordi dei ikkje var lydtette nok – men altså ingen fleire behandlingar. Og eit anna eksempel er at ein registrerte to tiltak når ein hadde inne ei mor og eit barn som møtte saman hos BUP. Ser statsråden noka mogelegheit for å hindra slik kreativ statistikk og rapportering for å oppfylla den gylne regelen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
«Leve hele livet» er ifølgje regjeringa «ei reform for pårørande» – ikkje noko mindre. I meldinga står det at ein skal ha ordningar som tar vare på dei som yter omsorg, sånn at dei ikkje slit seg ut, men som vi høyrde i førre replikk, er det ikkje ei krone til dette arbeidet. Ein har varsla ein strategi. Det er utruleg mange der ute som føler at dei ikkje vert verdsette, ikkje vert høyrde, ikkje har god nok avlasting, ikkje får rett til opplæring, ikkje har gode nok økonomiske ordningar, og som forventar, iallfall når det kjem ei reform, at ein hadde omtala dei meir. Mitt spørsmål er: Kva tid kjem pårørandestrategien, og kva er hovudfokuset i den?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
Først vil eg seia at det vel var 100 000 årsverk og ikkje 100 årsverk statsråden viste til. Det er ein betydeleg innsats, som er like stor som det den offentlege innsatsen er – eller iallfall har vore – i helsetenesta. Eg vil anta, sjølv om ikkje statsråden var inne på det, at økonomiske ordningar vil og bør vera ein viktig del av ein slik strategi. Vi har omsorgslønsordninga, som vi har hatt i mange år, men som vi veit ikkje fungerer etter intensjonen. Det er veldig store forskjellar frå kommune til kommune, og det er veldig store forskjellar frå bydel til bydel. Stort sett vert det ikkje ei løn som dei som yter omsorg, eigentleg er fornøgde med. Ho vert for svak. Har statsråden ein intensjon om å styrkja omsorgslønsordninga, som no heiter omsorgsstønad?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
Det er forskjell på Oslo og Finnmark. Reglane for pasientreiser er ikkje tilpassa distrikta, som har eit dårlegare rutetilbod enn storbyane. Ifølgje pasientreiseforskrifta skal pasientane helst nytta tilgjengeleg rutegåande transport, sjølv om det vil ta mykje lengre tid, som for familien med mor og to barn i Mehamn i Finnmark, som måtte ta fly og buss i ni timar og overnatte to netter for eit dagsbesøk hos helsetenesta i Karasjok. Ein køyretur på denne strekninga ville tatt fire timar. Fly- og bussreisa tok ni timar. Heimreisa tok tolv timar med ventetid på flyplassen både i Lakselv og i Tromsø. Historia er eigentleg utruleg – men sann. I innstillinga er det eit forslag frå mindretalet, inkludert Senterpartiet, om å be regjeringa endra pasientreiseforskrifta med tanke på den praksisen vi ser. Forslaget er bra, men å endra forskrifta vil ta tid. Det er allereie vedtatt i vinter, og arbeidet er, etter det eg kjenner til, allereie i gang. Mitt poeng er at den praksisen som vi ser frå Helse Nord, ikkje har med pasientreiseforskrifta å gjera. Det er helseføretaket som har ein svært uklok praksis. På svar på skriftleg spørsmål stadfesta helseminister Høie dette for meg – og eg siterer frå svaret: «Hvorvidt det foreligger «manglende rutegående transport» må vurderes i hvert enkelt tilfelle. Her må det brukes skjønn, der blant annet avstand og total reisetid vil ha betydning ved vurderingen. Pasientreisekontorene må ved tilrettelegging av pasientreise ta hensyn til geografiske og trafikale forhold.» Eg synest det er på tide at vi no ber helseministeren om at Helse Nord skjerpar reisepolicy-en sin, som dei har utarbeidd, og at dei endrar den praktiseringa av pasientreiseforskrifta som er i dag. Difor har vi fremja eit laust forslag, nr. 30, i salen, som går på at ein skal be Helse Nord om å gjennomgå og endra si praktisering av pasientreiseforskrifta. Så har vi eit anna laust forslag, nr. 31, der vi ber regjeringa om å sikra at arbeidet med elektronisk meldingsutveksling i kommunane vert vidareført ved avvikling av statlege midlar til KomUT, og at kommunane får tid til å omstilla seg, slik at dette arbeidet ikkje stoppar opp. Her tar vi til etterretning at fleirtalet har kutta desse midlane, men vi ber om at ein sikrar at arbeidet med elektroniske meldingar i kommunane ikkje stoppar opp, og eg hadde håpa at vi kunne få fleirtal for det.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-12-15:
Forslag nr. 32 handlar om eit nasjonalt behandlingsregister for pacemakere. Dette har hjartelegane bede om i eit felles opprop, dei fryktar for pasientsikkerheita. Det har vore utgreidd i fleire år utan at ein har lukkast, og no trengs eit politisk vedtak om at vi ønskjer å få dette på plass. Eg håpar det kan få tilslutning. Så ein kommentar til representanten Åshild Bruun-Gundersen om at ventelistene har gått ned. Det kan dei kanskje har gjort, men vi veit at statistikken baserar seg på eit omdiskutert talgrunnlag, der ventetidene i alle fall er lenger enn dei offisielle ventelistetala. Ni av ti blir tatt av ventelista før behandling og blir sette i ein ny kø, ein intern kø for utgreiing og vurdering. Dette må ein òg ta med når ein skal skryta av kor mange pasientar ein behandlar, sjølv om hovudformålet i helsepolitikken er å unngå flest mogleg behandlingar og driva god folkehelsepolitikk.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Representanten Bollestad har med rette i Kristelig Folkepartis merknader påpekt de utfordringene vi har med sykepleierkrisen. Jeg ser at hun er opptatt av både flere studieplasser og gode rekrutteringstiltak. Når det gjelder gode rekrutteringstiltak, er jeg litt usikker på hvordan Kristelig Folkeparti mener at vi kan rekruttere flere til yrket. Samtidig vil jeg spørre representanten Bollestad om hvordan hun mener vi kan beholde sykepleierne i yrket når én av fem sykepleiere slutter i yrket de første ti årene etter endt utdanning.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Representanten nevnte pasienter som blir kasteballer i systemet, og det mener jeg er et veldig viktig tema å ta opp. Nå er vi i en helt spesiell situasjon, hvor flere oppgaver overføres fra spesialisthelsetjenesten til kommunen uten at kommunene får tilført midlene som hører med. Blant disse gruppene er rusavhengige og psykisk syke mennesker. Kommunene har nå fått ansvaret for bl.a. utskrivningsklare pasienter, på lik linje med pasienter som har somatiske plager. En samlet opposisjon har stilt seg undrende til dette, og vi har fremmet forslag om å avstå fra å gjennomføre dette inntil en oppgave- og finansieringsløsning som kompenserer kommunene, er på plass. Jeg er bekymret for de nevnte pasientgruppene. Hvordan kan representanten garantere at disse pasientgruppene får et tilbud i kommunene som sikrer nødvendig oppfølging?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
I «Leve hele livet» er det veldig mange lovnader uten forpliktelser, men vi fant ett konkret tiltak: tilskudd til kjøkken. Men ikke engang der er Fremskrittspartiet villig til å forplikte seg. Vi tenkte vi skulle hjelpe regjeringen ved å fremme et forslag om tilskudd til kjøkken allerede i 2019. Mitt spørsmål til representanten er ganske enkelt: Hvorfor stemte Fremskrittspartiet imot SVs forslag?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Ja.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Arbeiderpartiet har kanskje ikke kikket godt nok på vårt budsjett, der vi øker skatteinntektene betraktelig mer enn det Arbeiderpartiet gjør. Det er viktig, fordi vi må fokusere på de aller viktigste problemstillingene. Med denne regjeringen har vi en stor oppryddingsjobb å gjøre. Helsevesenet er det aller viktigste. Derfor har vi en ganske stor satsing innenfor helsevesenet.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Jeg har lest både vår egen merknad og forslaget vi er med på å fremme. Jeg har også lagt merke til høyresidens betraktninger rundt det. Jeg mener rett og slett at dette er viktig. Det er det svaret jeg kan gi.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Nå har den gylne regelen vært nevnt ganske mange ganger her, og at statsråden har vært sur – og at om han er sur, hjelper det ingen ting. Jeg er faktisk en av dem som er fornøyd med at statsråden er misfornøyd med dette. Misforstå meg rett – jeg synes det er viktig at man er misfornøyd når man setter seg mål man vil nå. Jeg har et spørsmål til statsråden, og det er: Tenker også han, som SV gjør, at det kan ha noe med politisk styring å gjøre? Jeg husker bl.a. at Bent Høie selv var kritisk til helseforetaksmodellen da han satt i opposisjon. Så jeg lurer på: Er statsråden enig med SV i at det er på tide å se på helseforetaksmodellen, og at helseforetakene må inn under direkte politisk styring?
Astrid Nøklebye Heiberg (Høyre), 2018-12-15:
Kvalitetsreformen «Leve hele livet» burde ligge Arbeiderpartiets hjerte nær, for her er det sannelig løftet i flokk. Reformen bygger på hva ansatte, eldre, pårørende og forskere – en mengde mennesker – har sett fungerer i praksis. Regjeringen har reist land og strand rundt for å finne de gode tiltakene. Disse forslagene ligger i meldingen. Men man fant også en del kommuner som egentlig ikke var i stand til å gå inn i dette. Derfor la vi inn i budsjettet et beløp øremerket nasjonalt og regionalt støtteapparat, som skal kunne veilede de kommunene som har bruk for det. Man ønsker jo helst ikke å øremerke, men vi så dette som så viktig at vi gjorde det. Nå vil Arbeiderpartiet kutte hele beløpet – hvorfor? Tror de ikke lenger på verdien av fellesskapsløsninger? Hvor er deres tradisjonelle hjertesak?
Astrid Nøklebye Heiberg (Høyre), 2018-12-15:
Problemet er at en god del kommuner ikke helt makter den oppgaven. Det er derfor vi har satt av dette beløpet – for at de skal læres opp til det. Det er nettopp da man kan oppnå det representanten nå sier at man vil ha. Hvorfor kutter Arbeiderpartiet det beløpet?
Astrid Nøklebye Heiberg (Høyre), 2018-12-15:
Helse- og omsorgskomiteen har mange oppgaver. Det lar seg lett dokumentere med alle de innleggene som vi har fra denne talerstolen, og det får en til å lure: Er noen av oppgavene viktigere enn andre? Ja, pleier statsråd Høie å si. Han pleier å føye til at pasientens helsetjeneste er det sentrale, og så er det Ingenting om meg uten meg – og dermed fokuserer han på pasienten, ikke på sykdommen eller funksjonsnedsettelsen. Mennesket er en helhet; ikke en samling av prøveresultater, røntgenbilder og alle de andre delfunksjonene. Han holder fast ved at vi fremdeles har mest ugjort innen rus og psykiatri, enda det skjer ting der også av positiv art. Det er mange ting vi kan glede oss over, men noe av det som vi kanskje kan være aller mest fornøyd med, og som pussig nok ikke har vært nevnt ennå, er at vi ikke lenger har rusomsorgen som en del av kriminalomsorgen, men at det er en del av helseomsorgen. Det er en sentral og viktig forskjell. De fleste av dem som har bruk for helsetjenestene, er den gruppen jeg selv hører til, nemlig de gamle. Alder er ikke noen sykdom, slitasje er ikke nødvendigvis noe negativt – det kan til og med gi en viss patina – men vi er ivrige brukere av helsetjenestene, og det pleier vi å skrive om på julekortene våre. Vi gamle skriver julekort, og det begynner faktisk å bli en risikosport. I fjor fikk jeg ganske mange julekort i april, og prisen tok Unge Høyre, som vi fikk hilsen fra i september – de håpet på et godt samarbeid i 2018, og det har vi hatt. Jeg var i tvil om jeg kanskje skulle holde meg til e-post, men så er en mellomløsning at man «ringer» julekort. Det har jeg gjort, og en av dem jeg snakket med i forgårs, var så glad for at jeg ringte, for hun hadde så mye å fortelle. Det kom stadig mange hjelpemennesker innom henne. Hun kjente dem dessverre ikke igjen, for hun ser så dårlig, men – og her kom det som var sagt med jubel i stemmen: Vet du hva? I går kom det en dame som bare skulle besøke meg og spørre om hva jeg kunne ha lyst til å gjøre. Hun hadde beskjed fra kommunen om at jeg hadde en hel time til rådighet. Hva ville jeg? Ville jeg drikke kaffe, prate, spille musikk eller gå tur? Jeg ville selvfølgelig helst gå tur, for ellers kommer jeg ikke ut. Dette sa hun – og det var virkeligheten. Og dette er livet i praksis. Vi er mange som er opptatt nettopp av dette med å gjøre livet levelig og leveverdig. Det ene er den nå mye omtalte «Leve hele livet», men det er også alt det som ellers gjøres av frivilligheten, f.eks. igjen Røde Kors, med besøksvennene der. Og det hele munner ut i at det beste for et menneske er et annet menneske. Det er der det forebyggende er, og det er der aktiviteten er. Aktivitet, fysisk og psykisk, er det viktigste – også for oss gamle.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Arbeiderpartiet vil fjerne det statlige omsorgsprosjektet som har vært en stor suksess i de kommunene der det er prøvd ut. Representanten Kjerkol ble arrestert etter en debatt på Politisk kvarter av Senterparti-ordføreren i Stjørdal, representantens egen hjembygd, etter at hun hevdet at det ikke ga flere hender i arbeid og heller ikke resulterte i bedre arbeidsmetoder. Faktum er at det både har gitt flere årsverk og bedre rutiner, og man bygger nå et helsehus i Stjørdal som politikerne der sier ikke ville vært mulig uten dette prosjektet. Med Arbeiderpartiets politikk ville altså innbyggerne i representanten Kjerkols egen hjemkommune fått et dårligere omsorgstilbud. Jeg lurer på: Hvorfor ønsker representanten Kjerkol å ta fra og redusere omsorgstilbudet til innbyggerne i egen hjemkommune?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Jeg har stor sympati med alle som ikke får de tjenestene de har behov for, og det skjer i veldig mange kommuner i Norge. Men ordføreren i Stjørdal, de som styrer i Stjørdal, sier at dette tilbudet har blitt bedre. Jeg har besøkt flere av de kommunene som er med på prøveprosjektet. Jeg har møtt ansatte, beboere, brukere og ikke minst pårørende som er strålende fornøyd, og som sier at de blir tatt på alvor på en helt annen måte nå enn det de opplevde før. Jeg møtte en ansatt i en av disse kommunene som sa: «Før gikk jeg hjem med vondt i magen fordi jeg visste at den brukeren som satt foran meg, fikk for lite hjelp, mens nå kan jeg ta hensyn til hvilke behov man har, ikke pengene, og jeg kan gå hjem med god samvittighet.» Hva tenker representanten Kjerkol når hun hører sånt, og når vi vet at det finnes tusenvis av ansatte i omsorgstjenestene som går hjem med en klump i magen fordi de vet at folk får for lite hjelp?
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Det er ganske interessant å høre representanten Kjerkols omtale av «Leve hele livet». Det blir fremstilt som en slags samling av gode tips og råd, men faktum er at dette er noe som er jobbet med i hele landet. Det er ganske lite respektfullt overfor alle de eldreråd og andre som har stilt opp i denne prosessen. Det synes jeg at Arbeiderpartiet skal ta inn over seg. Vi liker å jobbe, vi liker å lytte til folk ute. Arbeiderpartiet håner prosessen gjennom å kalle dette en samling av eksempler. Når det gjelder tallene, er det et faktum at Arbeiderpartiet har kuttet 48 mill. til «Leve hele livet» og 18 mill. til teknologi for trygghet og mestring, og annet som gjelder eldre. De kutter altså i dette i sitt helsebudsjett, under Kapittel 761, som er Omsorgstjeneste. Det at Arbeiderpartiet har økt kommunerammen, har de brukt i hver eneste budsjettdebatt denne uken, og de samme pengene bruker de om igjen og om igjen. I dag diskuterer vi helsebudsjettet, og fasiten er: De kutter 48 mill. kr til «Leve hele livet» og tar vekk 18 mill. kr som nettopp er for å gi eldre en mulighet til å mestre ny teknologi.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Det finnes en rekke ordninger og avtaler mellom stat og kommuner, og det at vi ikke omtaler i merknadsform at de skal bestå, betyr ikke at de ikke skal bestå. Vi kan ikke ha det sånn at alt som ikke er skrevet ned som merknader til neste års budsjett, ikke gjelder. Når det gjelder akkurat den merknaden, hadde vi en diskusjon rundt den, og vi mente at vi ikke kunne gå inn for den formuleringen som står i Arbeiderpartiets komitémerknad, men vi er helt enig i at denne ordningen bør vi ta vare på. Disse pasientene og disse kommunene har spesielle behov, men akkurat detaljene i det kan ikke jeg redegjøre for her og nå.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Det finnes en rekke sure mennesker i denne verden. De har det til felles at de ikke får folk med seg. Så jeg velger å ikke være sur, men jeg er enig med helseministeren i at akkurat når det gjelder oppfølgingen i spesialisthelsetjenesten, kunne det vært bedre. Men en burde tatt med i det regnestykket den veksten vi ser innen kommunehelse, primærhelsetjenesten. Antallet psykologer i kommunene er stigende, og vi har hatt en veldig vekst også blant helsesykepleiere, som det snart vil hete. Den forebyggende helsetjenesten i kommunen er styrket, men det aller viktigste vi kan gjøre for å hjelpe dem som har en mental og psykisk utfordring, er å sørge for at de får rask hjelp. Hvis vi ser på ventetidene, er BUP det feltet der ventetidene har gått mest ned, bortimot 50 pst. målt i antall dager, og det var jo et av de store, store problemene for noen år siden. Så jeg er ikke «sur», men jeg er slettes ikke fornøyd.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Først av alt er jeg ikke enig i at det ikke er godt nok at det blir bedre i kommunene. For en pasient er det ikke så viktig om den som hjelper pasienten, er ansatt i kommunen eller i spesialisthelsetjenesten, og i mange tilfeller er det mye bedre å få hjelp i kommunehelsetjenesten, kanskje aller helst på skolen der man går. Derfor mener jeg at det aller viktigste grepet vi gjør, er å styrke den tjenesten, og det er vi veldig tydelige på at vi gjør. Nå har vi også fått på plass at fra 2020 skal alle kommuner ha tilgang på psykologtjeneste. Det var et av de viktigste valgløftene for noen år siden, og det er vi nå i ferd med å få på plass. Så jeg er ikke enig i den beskrivelsen. Når det gjelder den gylne regel, stiller jeg meg bak det helseministeren har sagt i media, med unntak av at jeg ikke er sur.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Først av alt vet jeg litt om hvordan det er å vente på BUP, og det er ikke noe videre stas, så mine tanker om det er ikke så gode. Det er ikke bra at det er sånn. Når det gjelder opptrappingsplanen, er jo et av de viktigste grepene der nettopp å gjøre kommunene i stand til å drive bedre forebyggende, nettopp å gjøre det lettere for dem som sliter, å ta kontakt – senke terskelen. For det er en helt annen terskel å gå inn til helsesykepleieren eller kontakte en psykologtjeneste i kommunen enn å bli henvist av sin fastlege inn i BUP. Å komme inn i det systemet er et mye lengre lerret å bleke. Så jeg håper virkelig at flere får hjelp i kommunen de bor i, og at færre trenger å komme på et DPS, trenger å møte en spesialist i spesialisthelsetjenesten, at vi klarer å forebygge, at folk får hjelp tidligere, og at det ikke blir reseptblokker som er løsningen, men god samtaleterapi. Det er det jeg ønsker.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Nå er det ikke mitt lodd å garantere noe som helst, men jeg har tro på at det at kommunene får et større ansvar og et medfinansieringsansvar, gjør at de da faktisk vil prioritere opp grupper. For en av utfordringene er at slik det systemet som ble innført for noen år siden, virker, er det somatikken som blir prioritert, altså de som trenger eldreomsorg, og den gruppen vi snakker om her, har blitt prioritert ned. Derfor er dette et gunstig grep. Når det gjelder kommuneøkonomi, vil en – uansett hva en diskuterer – alltid si at en trenger mer penger i kommunene. Jeg har selv vært gruppeleder i en kommune som hadde visse økonomiske utfordringer. Men jeg mener at den beste hjelpen får man der man bor, og at den beste forebyggingen skjer i kommunene. Derfor er det et riktig grep at kommunene får mest mulig ansvar for å behandle det som ikke er spesialistmedisin.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Det er hyggelig å høre representanten Toppe snakke om prioritering – hun var ikke så glad for prioriteringsmeldingen som vi andre er, og prioritering er viktig. Det som kjennetegner Toppe fra dag til dag, er at det finnes ingen grupper som ikke skal få mer midler: Vi skal ha flere leger, sykepleiere, jordmødre, vi skal ha flere ambulanser, vi skal ha mer av alt. Nå hører vi her at en prioriterer det viktigste, men hvis vi ser på budsjettet, er det et faktum at Senterpartiet leverer et svakere budsjett enn flertallspartiene og et vesentlig svakere budsjett enn Arbeiderpartiet. Kjersti Toppe har rett og slett fått mindre penger av sin gruppe. Så en ting er å ha gjennomslag i mediene, men skulle hun ønske at hun hadde mer gjennomslag i egen gruppe, slik at Senterpartiet faktisk hadde penger i budsjettet til alle de tingene som hun lover fra dag til dag gjennom året? Det er i dag vi vedtar rammene for neste års helsepolitikk.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Flott, da er vi glad for det. Men dette er ikke et personangrep, dette er en beskrivelse av det faktum at uansett sak er Senterpartiet der og skal ha mer av det og mer av det, og det er aldri nok politisk vilje fra statsråden, og det finnes ingen grupper som er for store eller for små til å satses mer på. Men vi skal finansiere det, og nå er det faktisk totalrammen vi har til dette, som gjelder. Og når det gjelder spesialisthelsetjenesten, har representanten Toppe tatt til orde for å forskriftsfeste beredskapstider, vi skal ha flere ambulanser, vi skal ha flere lokalsykehus, og en er ikke villig til å gjøre noen endringer av strukturelle grep. Vi vet jo at det koster penger hvis en skal ha alt overalt, og for å ta spesialisthelsetjenesten er det vel en økning på bortimot 0,5 mrd. kr bare for utgifter til akuttmedisin i Senterpartiets alternative budsjett. Da har en brukt opp veldig mye av det som er rammen for veksten neste år. Så det henger ikke helt i hop. Det har ingenting med personen Kjersti Toppe å gjøre, men det har noe å gjøre med måten Senterpartiet agerer på i mediene, i helsesak etter helsesak.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Det er fint at Faret Sakariassen får rettet opp i den misforståelsen som han bidro til i stad. Er det noen som ikke skal ha kritikk når det gjelder den saken han refererte til, så er det Olaug V. Bollestad. Jeg vil – kort – ta tak i det som representanten Nævra var inne på. Han har helt rett, det er for mye sektorbasert, og veldig mye av folkehelsearbeidet i Norge skjer alle andre steder enn i helsesektoren. Målet må være at folk ikke får bruk for helsetjenestene, og der tror jeg mange partier er enige. Mye av dette ligger i fylkespolitikken, og noe ligger i kommunepolitikken, ved å legge til rette for sykkelstier og turmål og friluftsordninger. Så der er vi helt på linje. En liten stemmeforklaring – det er på sin plass – på vegne av regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti: Vi kommer ikke til å stemme for verken forslag nr. 30, 31 eller 32. Når det gjelder forslag nr. 30, er det allerede vedtatt en evaluering som pågår. Når det gjelder forslag nr. 31, er det noe som er svart ut, slik vi ser det. Og når det gjelder forslag nr. 32, er det slik at vi har et kvalitetsregister for både hjertestarter og pacemaker, og vi er ikke avvisende til å utvide dette til et register i tråd med det som representanten er inne på, men vi finner det ikke riktig å støtte det forslaget i dag. Vi ser imidlertid med velvilje på alle gode forslag, og så må vi gjerne få vurdert hva som er rett å gjøre. Med det vil jeg takke for en god debatt.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Jeg ser at det tar kortere tid å skvære opp med representanten Toppe enn med representanten Lundteigen, men nok om den replikkvekslingen vi hadde for litt siden. Jeg angrep Senterpartiets politikk og ikke representanten Toppe. Når det gjelder dette med ikke å komme til legen, er det ikke negativt at flere får behandling, det er ikke negativt at køene går ned, og vi får ikke tilbake alt vi bruker på forebygging, neste år – det tar lang tid. Det ser vi jo med innfasingen av samhandlingsreformen, som ble mer eller mindre saldert med at færre skulle bli syke. Det tar tid før forebygging virker. Men vi er enige om målet, representanten Lundteigen og jeg: Målet er at færrest mulig blir syke.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-12-15:
Nå er det jeg som står mellom lørdagspizzaen og dere – eller fisketacoen som vi kanskje spiser i helsekomiteen.(Munterhet i salen) Jeg har et kvarter på meg til å redegjøre for det faktum at hele komiteen stiller seg bak innholdet i denne proposisjonen. Det er interessant, fordi det er ganske store summer vi satte av i fjor, som ikke er blitt brukt. Det er et greit apropos til den budsjettdebatten vi har, som gjerne handler om millionposter her og der. Vi har altså store beløp som ikke blir brukt av det vi setter av. Og når vi har justert på dem, er de blitt omtalt som dramatiske kutt. (Munterhet i salen) I andre deler av verden er en opptatt av regnskap og resultatmål, mens i Stortinget er vi opptatt av budsjettet og ikke så opptatt av budsjettoppfølgingen. – Herved har komiteen stilt seg bak innholdet i Prop. 25 S.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Mange utviklingshemmede valgte å bli boende i kommunene hvor de hadde vært i institusjon, etter ansvarsreformen for psykisk utviklinghemmede. 33 kommuner har som kjent et vertskommunetilskudd, som er en tidsavgrenset øremerket ordning. I innstillingen har vi en merknad hvor vi slår klart og tydelig fast at den ordningen må fortsette, og jeg lurer på hvorfor regjeringspartiene ikke vil være med og slå fast det. Dette er en avtale mellom staten og disse kommunene, og jeg vet at det skal være en områdegjennomgang av ulike tilskuddsordninger, men denne må jo unntas fra det. Kan Stensland garantere for at så vil skje?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Det var en klok avslutning på innlegget fra Nøklebye Heiberg, som jeg slutter meg til. En samlet komité har sagt veldig tydelig i innstillinga at vi er sterkt bekymret over situasjonen for fastlegeordningen – sterkt bekymret – og at det særlig er utfordringer knyttet til kapasitet i og rekrutteringen til fastlegeordningen som har blitt større. Men vår felles bekymring utløser svært forskjellig oppfølging og prioritering. Mens vi i Arbeiderpartiet setter av midler til 400 allmennleger i spesialisering og 100 turnusleger og styrker kommuneøkonomien kraftig, kommer regjeringa med småpenger – en nærmest ubetydelig vekst, egentlig bare 12 mill. kr i friske penger, ifølge Legeforeningen, og så vidt vi kan skjønne. Jeg ser statsråden rister på hodet, han skal ha ordet seinere. Jeg fikk nesten assosiasjoner til det som ble sagt her forleden om julekort. Det likner vel mest på julekort fra regjeringa. Men jeg vet ikke om det er tilslutning til å si godt nytt år. Jeg vil gjerne høre fra statsråden hvordan statsråden vurderer hva som vil være situasjonen det kommende året når det gjelder fastlegeordningen, med så lite penger i potten. Vi kan ikke sitte og vente på neste års evaluering, med å ta tak. Det trengs strakstiltak i 2019-budsjettet for å sikre rekrutteringen til fastlegeordningen. Det er faktisk slik at fastlegeordningen trenger øyeblikkelig hjelp. Legeforeningen mener at krisa har forverret seg betraktelig det siste året, og de beskriver en kraftig forverring i rekrutteringen i de ti største kommunene i landet. Ganske mange er for tida uten fastlege. Så det holder ikke at statsrådens blå partifeller og partnere i komiteen deler vår, Legeforeningens og mange andres bekymring. Det trengs handling, og det trengs penger. Men flertallet her i salen sørger dessverre ikke for det. Derfor spør jeg statsråden om det er grunnlag for å si godt nytt år til fastlegeordningen.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Jeg er litt i det rød-grønne hjørnet nå, så jeg skal hermed meddele at forslag nr. 30 vil vi fra Arbeiderpartiet støtte – det gjelder praktisering av pasientreiseforskriften. Vi støtter også forslag nr. 31, om KomUT, som dessverre mister bevilgningen, og forslag nr. 32, om nasjonalt pacemakerregister – alle tre fra Senterpartiet. Jeg vil si litt om situasjonen for brukerstyrt personlig assistanse, forkortet BPA. I forbindelse med budsjettet har Norges Handikapforbund gitt oss et høringsinnspill hvor det klart framgår at flere evalueringer, inkludert forbundets egen rapport – Likestilling og deltakelse i revers? – dokumenterer helt andre erfaringer og funn enn det regjeringa beskriver i Prop. 1 S. Virkeligheten er at BPA i altfor stor grad ikke fungerer etter intensjonen fra Stortinget. Vi hadde en interpellasjon om dette i vår og trodde da at det var tverrpolitisk erkjennelse av situasjonen, også med bakgrunn i hva statsråden da sa. Men slik ser det dessverre ikke ut til å være. Situasjonen er åpenbart bekymringsfull og krever politisk handling. Jeg spør: Hva skjer? Forvaltningen av BPA må utredes, og da er det i hvert fall for oss rød-grønne selvsagt, slik det framgår av innstillingen, at representanter for funksjonshemmedes organisasjoner må delta i utredningsgruppen og ikke bare bli kontaktet på annet vis. Det er deres medlemmer dette gjelder, og det er de som kjenner aller best til hva dette handler om. Jeg beklager at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti ikke er med i merknaden om erkjennelsen av situasjonen og heller ikke om viktigheten av inkludering av funksjonshemmedes organisasjoner i denne utredningsgruppen. Jeg håper Kristelig Folkeparti i debatten kan klargjøre sin posisjon og si noe om – for å bruke et begrep fra sektoren – «prognosen», med hensyn til å få regjeringa inn på et langt mer aktivt spor i denne saken. Jeg vet at Kristelig Folkeparti egentlig er opptatt av dette. Dette var rettet litt direkte til komiteens leder. Dette er det veldig mange som er opptatt av, og her kan Kristelig Folkeparti spille en nøkkelrolle. Og jeg skal love at vi andre skal være vaktbikkjer.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Eldreombudet kommer på plass, og jeg er glad for at Kristelig Folkeparti ble med oss på det i budsjettforliket. Når eldreombudet kommer på plass, vil det bety at de eldre får en ombudsperson som de kan klage inn saker for, for å være sikre på at de får de tjenestene de har behov for. Vi vet at eldre ikke alltid har pårørende som er ressurssterke og har kapasitet til å tale deres sak, så det er viktig å få på plass et eldreombud. Vi er glad for at de fleste partiene støtter oss i det.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Det er tall som er offentlig kjent. Det er viktig for oss å få køene ytterligere ned. Vi vet at da Arbeiderpartiet styrte regjeringen i åtte år, brukte de mer penger på helsesektoren, men køene økte. Vi hadde et stort køproblem da Høyre og Fremskrittspartiet overtok regjeringsmakten i 2013, og vi har tatt mange viktige grep for å få køene ned. Det har vi lyktes med, og det er viktig for oss å fortsette med det.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Jeg legger til grunn at sykehusbudsjettet nå har økt med 11,5 mrd. kr. Det er et høyere beløp enn demografiutviklingen skulle tilsi. Så er det viktig at helseforetakene prioriterer disse midlene klokt. Det vil alltid være slik at de må prioritere tjenester foran byråkrati. Vi vet det er store utfordringer i helseforetakene med å prioritere godt. Dette kan vi ikke styre politisk, men det er en klar bestilling til helseforetakene om at aktivitetsnivået skal økes, ikke reduseres, og køene skal fortsette å gå ned.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Fremskrittspartiet sikrer en større inntektsvekst til sykehusene enn demografiutviklingen skulle tilsi. Hvordan helseforetakene prioriter disse midlene, er det en klar bestilling og forventning fra Stortinget om; de pengene skal gå til tjenester og behandling av pasienter. Det kommer vi til å følge opp. Det er viktig for oss at køene går ned, og at innbyggerne i vårt land får det tilbudet og den behandlingen de har behov for. Vi er stolte av at vi har fått ned køene i norsk helsevesen, og det kommer vi til å fortsette med.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Jeg tror faktisk jeg stemte for det ved en feiltakelse(munterhet i salen) (munterhet i salen) Tilskudd til «Leve hele livet» vil komme. Nå er det viktig at kommunene får god tid på å lage lokale «Leve hele livet»-reformer og prioritere det de føler de har behov for å styrke. Så vil det komme midler fra regjeringshold etter hvert. Tilskudd til kjøkken har vi i Fremskrittspartiet vært utrolig opptatt av over lang tid, men det blir en budsjettforhandlingssak. Vi håper å få dette på plass fort, men jeg vil anbefale kommunene nå å starte planleggingen av etablering av nye kjøkken. For vi vet at dette er utrolig viktig for våre eldre.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Senterpartiet er imot politireformen, kommunereformen, etablering av Nye Veier, effektivisering av Helfo, og i dag er de også imot eldreombud, prosjekt med statlig finansiert eldreomsorg og forenklinger ved influensavaksine. I tillegg har de også den siste tiden foreslått forbud mot solariumsreklame, pappvin og salg av alkohol uten helseadvarsel. Kan representanten Toppe forstå at Senterpartiet blir oppfattet som et forbudsparti og et parti som prinsipielt er imot forandringer?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
I 2013 var det 280 000 mennesker i helsekø. Den gjennomsnittlige ventetiden for pasienter var 73 dager. Det var arven Fremskrittspartiet og Høyre fikk etter åtte år med rød-grønt styre – 280 000 mennesker i helsekø. Denne regjeringen har redusert både køene og ventetiden, samtidig som vi behandler flere. Vi behandler nå 1,6 millioner flere pasienter. Det er rekordhøyt. Arbeiderpartiet hadde en gang i tiden et mål om å behandle 1 million flere innen 2017. Det målet har vi nådd for lenge siden. Så påstår Arbeiderpartiet i denne saken at det ikke finnes dokumentasjon på at helsekøene har gått ned. Vel, dette har Faktisk.no undersøkt flere ganger. I juli 2017 dokumenterer de at ventetiden har gått ned. I februar 2018 dokumenterer de at køene har gått ned med 28 pst. siden 2013. 76 570 mennesker er borte fra helsekøen. Dette har regjeringen gjort ved å bruke flere grep. Blant annet har vi innført pakkeforløp – 28 forskjellige pakkeforløp for kreft. Det gir større trygghet og raskere hjelp til pasientene. Det er innført fritt behandlingsvalg, som har vært en kjempestor suksess og en av hovedårsakene til at køene har gått ned. Man kan som pasient gjennom fritt behandlingsvalg sammenligne forventede ventetider ved de forskjellige behandlingsstedene. En kan få informasjon om indikasjon på kvalitet på behandlingstilbudet, og man kan se antall behandlinger de forskjellige stedene utfører hvert år. Fremskrittspartiet og Høyre har også fjernet behandlingstaket, som gjør at sykehusene får lov til å behandle flere pasienter. Vi kjøper flere tjenester av private aktører. Det er ikke – som SV påstår – en privatisering, for det offentlige betaler, men pasientene kan få lov til å bruke private. Man kjøper den kapasiteten som finnes i markedet, for å sørge for at køene går ned. Vi har også lagt om finansieringssystemet, slik at det lønner seg for sykehusene å behandle flere pasienter. Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre har et mål om å gi pasientene valgfrihet, få ned ventetidene og få ned køene. Vi vil ha mer av den politikken som virker. Vi vet at Fremskrittspartiet, Høyre og Venstres politikk har fått ned køene, og vil selvsagt ha mer av det. Vi er ikke helt i mål, men vi er godt i gang. Vi reduserer ventetidene. Det er over 70 000 færre i helsekøer nå. Det er bra for den enkelte, det er bra for samfunnet, og det er en politikk Fremskrittspartiet vil fortsette med.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-12-15:
Helsekøene og ventelistene går ned. Fremskrittspartiet skulle gjerne sett at helseforetakene kjøpte enda flere tjenester og behandlingstilbud av private aktører. Det er billigere enn å la folk gå sykmeldte i lang tid i påvente av å få en operasjon. Målet her må definitivt være at helsekøene går bort. Så vil jeg også legge til at vi trenger flere sykepleiere i Norge. Det er en viktig og nødvendig jobb både i kommunene og på sykehusene. Vi er avhengige av at det utdannes flere innen helseyrkene. Jeg registrerer at det står 13 000 ungdommer som ønsker å utdanne seg til sykepleiere, på ventelister ved universiteter og høyskoler. Da må universiteter og høyskoler prioritere disse utdanningsplassene og heller kutte i andre studier som ikke gir like gode jobbmuligheter. God jul!
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Representanten Bruun-Gundersen omtalte de eldre som vinnerne i årets budsjett, bl.a. begrunnet i opprettelsen av et eldreombud. Men dette har partiene utsatt. Hvorfor det?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Ja, men det ble utsatt, det var det spørsmålet mitt gjaldt. Men jeg går videre til et annet tema som ble tatt opp i representanten Bruun-Gundersens innlegg. Det ble sagt at 70 000 færre – hvis jeg hørte riktig – står i behandlingskø på grunn av fritt behandlingsvalg. Dette er tall jeg ikke kjenner meg igjen i, og jeg synes det hadde vært fint om representanten Bruun-Gundersen kunne utdype hvordan hun kommer fram til det tallet.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Her på Stortinget har vi etablert et tverrpolitisk nettverk for eldreomsorg, og i det forrige møtet vi hadde, fikk vi en viktig tilbakemelding fra Rådmannen i Stavanger, som spurte oss politikere om vi egentlig forsto hva slags press vi la på helsetjenestene når vi ikke fullfinansierte bemanningsnormer innenfor andre sektorer i kommunen. Det er helse som må ta hele regningen for effektiviseringen av kommunebudsjettet, sa han. Hva synes eldreministeren om at helsebudsjettet – og ikke minst eldreomsorgen – blir salderingsposten for kommunene når regjeringen ikke fullfinansierer andre reformer?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Ja, det å se sammenhenger er et viktig stikkord her, men det er jo nettopp det man ikke får til, for det er stortingsflertallet som har bestemt at man skal ha disse bemanningsnormene, men velger å ikke finansiere dem opp. Da er det ikke mulig for lokalpolitikerne å se sammenhengene, for det er kun i helse- og eldrepolitikken man kan spare inn penger for å finansiere opp bemanningsnormene. Hva vil eldre- og folkehelseministeren gjøre for å kjempe for at også eldrepolitikken skal få flere midler og ikke bli en salderingspost i kommunebudsjettene, slik som den blir nå?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Det er jo akkurat det som er problemet – at det er 48 mill. kr som er satt av til dette formålet. Arbeiderpartiet har over 3 mrd. kr mer til kommunene i vårt alternative budsjett, noe som gjør at lokalpolitikerne virkelig kan prioritere dette området. Man klarer ikke å lage en god eldrepolitikk med gulrøtter alene. Man må faktisk satse, og man må innse at god eldreomsorg koster penger. Jeg lurer på om eldre- og folkehelseministeren vil kjempe for at helse- og eldrebudsjettet skal få mer å rutte med i tiden som kommer, og si at vi ikke bare kan ha bemanningsnormer i barnehage og skole og forvente at helse- og omsorgssektoren skal løpe fortere og betale regningen for et stramt kommunebudsjett.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
I dag vil nok budsjettkameratene være skjønt enige om at et godt budsjett har blitt enda bedre, men det er faktisk feil. Det som er så sørgelig, er at det beste budsjettet blir nedstemt i denne salen område for område, nemlig Arbeiderpartiets alternative budsjett. Arbeiderpartiet vet at god eldreomsorg koster penger, og vi vet at det er for stor variasjon i kvaliteten på helse- og omsorgstjenestene for eldre ute i kommunene. Det er tre hovedgrep som er viktige for å møte framtidens oppgaver knyttet til en aldrende befolkning. Det første er forebygging. Hvis eldre skal bo lengst mulig hjemme, er det viktig at de holder seg friske og beholder funksjonsnivået sitt lengst mulig. Vi trenger en kraftig styrking av de nederste trinnene i omsorgstrappen, ja, vi trenger faktisk en bo hjemme-reform hvis vi skal lykkes med oppgaven. Det handler om boligpolitikk, det handler om opptrening etter skade og sykdom, det handler om god ernæring, og det handler om sterke fellesskap. Mange eldre er ensomme. Forrige uke kunne vi lese den sterke historien om Aud, som ikke kunne huske sist hun hadde besøk. Nå har hun endelig fått en besøksvenn, og formidable 4 000 nye besøksvenner har meldt seg til tjeneste hos Røde Kors. Det viser hvilken kraft som ligger i frivillighet og i fellesskap. Det andre handler om kapasitet og kvalitet. Om 20 år er det dobbelt så mange eldre i Norge. Selv om de aller fleste er friske og klarer seg selv, øker behovet for helsetjenester når man blir eldre, særlig når man blir over 80 år. Selv om flere skal bo hjemme lenger, må vi fortsatt bygge mange flere sykehjemsplasser. I går kom det urovekkende tall som viste at antallet som står på venteliste for å få sykehjemsplass, har økt ganske mye bare siden siste telling, i vår. Mange har riktignok en korttidsplass i mellomtiden, men størst var økningen blant dem som må bo hjemme mens de venter. Det er bekymringsfullt. Men en sykehjemsplass er ikke en sykehjemsplass. De nasjonale kvalitetsindikatorene viser at det er store geografiske forskjeller på hvilken oppfølging beboere i sykehjem får når det kommer til ernæring, oppfølging av tannhelse og tilgang på lege. Derfor er det så viktig å satse på kvalitet og kompetanse i tillegg til kapasitet i eldreomsorgen. Arbeiderpartiet mener at disse kvalitetsforskjellene må reduseres, og har derfor fremmet et forslag om å utrede og innføre kvalitetskrav for eldreomsorg i norske kommuner. Vi ser fram til å behandle dette forslaget på nyåret. Det tredje handler om økonomi. Når regjeringen ikke fullfinansierer bemanningsnormer i barnehage og skole, er det helsebudsjettet som må ta støyten. Det krever økonomiske muskler å levere gode helse- og omsorgstjenester. Derfor har vi i Arbeiderpartiet 3,5 mrd. kr mer til kommunene i vårt alternative budsjett, mens regjeringen fortsatt mener at ansatte som må løpe fortere, er riktig medisin.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
Arbeiderpartiet mener at norske kreftpasienter skal få tilgang til den beste behandlingen i den offentlige helsetjenesten. Den beste helseforsikringen vi kan ha, er at vi stiller opp for hverandre i fellesskap når vi skader oss eller blir rammet av alvorlig sykdom. Mange utenfor Norge misunner oss denne modellen med «universal healthcare», men er vi i ferd med å kaste bort gullet vårt med privatiseringsreformen for fritt behandlingsvalg, sulteforing av offentlige sykehus og en fastlegekrise som regjeringen fortsatt ikke tar på stort nok alvor? Det er noen ting nordmenn er særlig bekymret for i forbindelse med helse. Når det gjelder egen helse, utpeker kreft og demens seg. På systemnivå er det frykten for en todeling av helsetjenesten – der det ikke lenger holder å være en del av det sterke fellesskapet som helsetjenesten vår er, men der tykkelsen på lommeboka og hvilken helseforsikring man har, avgjør hvilken kreftbehandling man får. Det gjør meg bekymret, og det gjør meg forbannet. Mediene har skrevet om en rekke eksempler det siste året. Samtidig strever vi med å finne den riktige formelen for å sikre rask nok tilgang til innovativ behandling og persontilpasset medisin i den offentlige helsetjenesten. Forrige uke arrangerte vi et seminar om kreftbehandling og legemidler og samlet 80 deltakere fra industrien, myndighetene og klinikkene. Her fikk vi mange gode innspill, og ett av dem var helt tydelig: Ting tar for lang tid. Kampen mot kreften skal vi fortsatt kjempe i mange år framover. Jeg vil trekke fram tre ting som er særlig viktige. For det første skal Norge bli et foregangsland innen kreftforebygging. Det forebyggende arbeidet mot tobakk og alkohol og for sunne matvaner og mer fysisk aktivitet skal videreføres. Arbeiderpartiet fremmet tidligere i år et forslag for å få Norge ned fra verdenstoppen i føflekkreft, og i forbindelse med denne budsjettbehandlingen ber vi om at det vurderes et opphentingsprogram for HPV-vaksine også for gutter. For det andre skal flere få nytte av den fremste kreftbehandlingen. Det handler om legemidler, og det handler om bedre tilgang til strålebehandling og protonbehandling. Med Arbeiderpartiets budsjett kan vi få på plass strålesentre i Skien, Drammen, Lørenskog og Kalnes raskere enn regjeringen legger opp til. Vi har 1,65 mrd. kr mer enn regjeringen i vårt sykehusbudsjett. Det tredje handler om at stadig flere overlever kreft, og at vi må sørge for at vi får en god oppfølging også etter at kreftbehandlingen er avsluttet. Kreftforeningen har gjort et godt stykke arbeid med å sette fokus på senskader etter kreftbehandling på dagsordenen, og det ønsker vi å følge opp.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Jeg har for så vidt stor respekt for representanten Toppe og mange av Senterpartiets prioriteringer her. Jeg synes det er greit at man vil ha mer penger til helse, selv om man ender opp med minus 900 mill. kr når sluttstrek er satt. Det er likevel ett punkt i budsjettet til Senterpartiet som jeg ikke helt forstår. Det er kuttet 7 mrd. kr i kompensasjon for merverdiavgift. Det er en liten anomali i forholdet mellom Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti her, for Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti har ikke kuttet dette i sine budsjetter, men det har derimot Senterpartiet gjort. Det står at det gjør man fordi det bidrar til privatisering og fragmentering av sentrale sykehustjenester. Men det er vel ikke sentrale sykehustjenester denne kompensasjonen egentlig er tiltenkt – eller har jeg tatt feil?
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Ja.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Jeg er selvfølgelig ikke enig i at dette budsjettet er «blottet for» en folkehelseprofil. Tvert imot mener jeg at satsingen på f.eks. eldrehelse i forbindelse med «Leve hele livet» er et betydelig bidrag i så måte. Jeg etterlyser et totalt regnskap for hvordan det er mulig å påstå at folkehelseprofilen i dette budsjettet er svakere enn det Arbeiderpartiet legger fram.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-12-15:
Nei, det tror jeg slett ikke. Nå er jeg opptatt av andre spaserstokker enn den kulturelle akkurat innenfor dette budsjettet. Men jeg må jo si at den innsatsen som nå gjøres gjennom «Leve hele livet», som dreier seg om å få opp gode forslag til hvordan et verdig eldreliv kan leves i tiden framover, står det respekt av. Jeg kan ikke skjønne annet enn at også Arbeiderpartiet til syvende og sist må komme til at det er tilfellet.