trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg synes var skuffende. Jeg har selvfølgelig forståelse for at Statoil i konkurranse med andre selskaper har gode lønns- og arbeidsbetingelser for å tiltrekke seg dyktige ledere. Jeg har imidlertid brakt i erfaring at denne avtalen er langt bedre enn det som er vanlig ellers i næringslivet. Vi må huske på at selskapet Statoil er et heileid statlig selskap som, i alle fall på papiret, er eid av det norske folk. Synes virkelig statsråden det er riktig at et statlig selskap skal være det som går lengst i å dele ut slike gylne og kostbare fallskjermer? Er ikke statsråden redd for de negative signaler en gir til det norske folk, ikke minst på bakgrunn av at flere representanter fra statsrådens eget parti har kritisert de store lønnsøkningene vi har sett i norsk næringsliv i den senere tid? Selv i Regjeringens tiltredelseserklæring sier en at en skal «sikre arbeid til alle» og «rettferdig fordeling» – og dette kan umulig være «rettferdig fordeling».
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2000-03-29:
Statsråden er Statoil si generalforsamling og i realiteten det norsk folks, eller eiernes, redskap for å utøve innflytelse på selskapets beslutninger. Føler ikke statsråden et ansvar overfor det norske folk for nettopp å få ryddet opp i disse kritikkverdige forhold, og har statsråden foretatt en juridisk vurdering av om den omtalte avtalen er bindende?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Då eg har vanskeleg for å kjenna meg igjen i premissane i spørsmålet, ser eg behovet for å oppdatera Stortinget på kva som har skjedd i denne saka. I samband med budsjettet for 1998 gjorde Jagland-regjeringa framlegg om å oppretta eit teknologifond og eit miljøfond. Desse fonda skulle m.a. støtta tiltak for å få fram ny, betre og meir miljøvennleg teknologi, m.a. CO2-reduserande tiltak. Som tidlegare parlamentarisk leiar i Venstre er sikkert Kvassheim kjend med at forslaget om eit teknologifond blei fjerna av Bondevik-regjeringa. Miljøfondet blei også sterkt redusert. I mangel på framdrift i denne saka la eit fleirtal i Stortinget beståande av Høgre, Arbeidarpartiet og Framstegspartiet inn ein merknad om auka forsking på dette feltet i samband med budsjettet for inneverande år. Sentrumspartia var ikkje med på denne merknaden. Det tolkar eg som at desse partia så seint som i desember i fjor ikkje såg behovet for ei slik forsking. Heldigvis brukte desse partia juleferien godt, for i februar i år såg òg desse partia behovet for slik forsking. Sjølv om eg ser behovet for å ta igjen noko av det me har tapt dei siste åra på dette området, vil eg leggja meg på den framdrifta den førre regjeringa la opp til. Eg vil her visa til spontanspørjetimen den 16. februar i år, der Arnstad opplyste at ho ville fremja forslag om eit program for utvikling av CO2-fri gasskraftteknologi i samband med neste års statsbudsjett, og at eit arbeid blei sett i gang for å etablera eit slikt program. Eg vil vidareføra dette arbeidet. Den nye regjeringa ser føre seg at satsinga primært skal dekkja tre behov: å vidareutvikla teknologien på område der Noreg allereie er langt framme internasjonalt å vidareutvikla den kompetansen dei norske forskingsmiljøa har innanfor enkelte prioriterte forskingsområde som er viktige for utviklinga av denne teknologien å utvikla og styrkja samarbeidet mellom norske og internasjonale forskingsmiljø på området Regjeringa vil arbeida vidare med å utforma eit slikt program.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Eg er sjølvsagt glad for at det no er semje på dette området, og at sentrumspartia no er einige med dei andre partia på Stortinget om at ein bør satsa på å få fram CO2-fri teknologi. Med bakgrunn i at me har tapt ein del år på dette området, er eg einig i at det er viktig å satsa og koma raskt i gang med dette arbeidet. Eg viste i innlegget mitt til den tidlegare olje- og energiministeren, Marit Arnstad, som i spørjetimen den 16. februar i år skisserte framdrifta på dette opplegget. Den nye regjeringa ønskjer å ha den same framdrifta på dette området som den førre regjeringa hadde.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Eg må innrømma at eg har vanskeleg for å sjå at det har vore mangel på positive signal. Arbeidarpartiet fremja forslag allereie i 1997 der me ønskte å få ei auka satsing på dette området. Det var Bondevik-regjeringa som fjerna den satsinga den gongen. Det må me respektera. Me skal medverka til å ta igjen noko av det tapte. Men spørsmålet som representanten Kvassheim no stiller, ligg etter mitt syn utanom det spørsmålet som var bakgrunnen for mitt svar, nemleg om ein skulle få sett i gang eit program mellom myndigheiter og bedrifter for å få utvikla ny renseteknologi. Der vil eg halda fast på at me har store ambisjonar. Når det gjeld framdrifta, vil me leggja oss på den framdrifta som den førre regjeringa la seg på. Men dei andre spørsmåla, om avgiftslette osv., er etter mitt syn noko anna.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Eg trur det er rett å informera litt om dei faktiske forholda knytte til denne saka. Det er rett at tidlegare konsernsjef i Statoil, Harald Norvik, har inngått ein avtale med styret i Statoil som sikrar han pensjon frå og med den dagen han formelt sluttar i selskapet. Harald Norvik tiltredde stillinga som konsernsjef i Statoil den 15. januar 1988. Etter tilsetjingsbrevet og tilsetjingskontrakten, datert den 8. januar 1988, hadde Norvik krav på å få full løn i to år dersom han seinare gjekk av etter selskapet sitt ønske. Norvik sine pensjons- og forsikringsordningar skulle følgja dei til kvar tid gjeldande vilkår i Statoil. Frå fylte 60 år hadde Norvik og Statoil ein gjensidig rett til å pensjonera Norvik på vilkår som skulle avtalast seinare. Ein ny avtale mellom Statoil og Norvik blei inngått den 23. oktober 1996 og godkjend i styret den same dagen. Denne avtalen regulerer meir i detalj Norvik sine rettar og plikter. Det blei m.a. avtalt at Norvik ikkje kunne utføra arbeid for verksemder som heilt eller delvis konkurrerer med kjerneverksemda til Statoil eller datterselskap eigde av Statoil, utan at dette var skriftleg godkjent av styret i Statoil. Brot på dette vilkåret ville medføra at rettane etter pensjonsavtalen fall vekk. Norvik sin rett til to års løn dersom hans slutta etter selskapet sitt ønske, står ved lag i avtalen frå 1996. I tillegg blei det tatt inn eit alternativ. Statoil kunne dersom særlege grunnar låg føre, og etter oppmoding frå Norvik, samtykkja i at han slutta og likevel innvilga at han straks fekk utbetalt fullt opptent pensjon dersom han på det tidspunktet hadde vore konsernsjef i tolv år eller meir. Dersom dette alternativet blei nytta, ville retten til to års løn falla vekk. Det er også tatt med i dette alternativet at det under visse forhold kan skje ein reduksjon i pensjonsutbetalinga det enkelte år fram til han fyller 60 år. Statoil er eit aksjeselskap. Det følgjer av aksjelova at dagleg leiar blir tilsett av styret. Dermed vil styret også vera ansvarleg for å fastsetja dei vilkåra som skal gjelda for dagleg leiar i selskapet, f.eks. løn, pensjon, sluttvilkår m.m. Det er altså styret i Statoil som har inngått avtalen med tidlegare konsernsjef Norvik, og som dermed har ansvaret for å følgja opp denne avtalen. Elles vil eg slutta meg til dei vurderingane som statsministeren tidlegare i dag gav uttrykk for i spontanspørjetimen i eit svar til representanten Kristin Halvorsen om den same saka.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
For det første er det interessant at Framstegspartiet plutseleg er blitt opptatt av statleg eigarskap, og det er interessant dersom Framstegspartiet no ønskjer at ein skal ha andre reglar for desse selskapa enn for dei private. Denne avtalen er fullt og heilt styret sitt ansvar, det er dei som har inngått denne avtalen, og det er i tråd med aksjelova, uavhengig av om det er staten som eig aksjane eller om det er private. På eit spørsmål tidlegare i dag frå representanten Kristin Halvorsen til statsministeren om det same gav statsministeren klart uttrykk for kva han meiner om denne avtalen, og eg sluttar meg fullt og heilt til kva statsministeren sa i den samanhengen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-29:
Eg merkar meg igjen at det er teikn til ein ny politikk frå Framstegspartiet si side på dette området, nemleg at generalforsamlinga skal begynna å blanda seg opp i det som er styret sine oppgåver i dei statlege bedriftene. Det er heilt i strid med det dette partiet tidlegare har stått for når det gjeld dei statlege selskapa. Når det gjeld sjølve avtalen, er den, så langt eg har grunnlag for å uttala meg, ein avtale som er juridisk bindande. Eg har ikkje moglegheit til å kommentera dette noko utover det i dag.
Erna Solberg (Høyre), 2000-02-24:
På vegne av representanten Per-Kristian Foss og meg selv vil jeg fremme forslag om å be Regjeringen gjennomføre tiltak for å sikre fri konkurranse på markedet for kommunale tjenestepensjonsordninger.
Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 2000-02-24:
Komiteens leder skal få det signalet nå. Arbeiderpartiet vil ikke sette seg imot at det kan bli en løsning, at vi bruker de 5,5 mill. kr på Fv 311, eventuelt i forbindelse med en forhandlingsløsning mellom departementet, bompengeselskap og berørte kommuner. Men poenget er at vi ønsker at det blir gått en slik runde med å se nettopp på denne bomplasseringen. Samtidig føler jeg også behov for at man ser noe mer på den trafikkavvisningen som kan bli en realitet med omkjøringsmulighetene på Rv 121 og Rv 120. Ellers har jeg lyst til å si til Kjellaug Nakkim, som var så opptatt av inntektene også i forhold til denne bomplasseringen, at dersom man flytter denne bommen litt lenger sør på denne fylkesvegen, vil man komme opp i en årsdøgnstrafikk på 10 000, mot slik som det er i dag, en årsdøgnstrafikk på 3 000. Og hvis man nå skulle tatt konsekvensen av å få enda mer inntekter inn i forhold til finansiering av E6, hadde det logiske nok vært at det hadde vært en bom på Svinesund, for slik det er i dag, kan man kjøre fra Moss og sørover mot grensen på en ny veg uten å betale en krone. Det har vært stilt spørsmål om gjennomføring av fase 2, og så vidt jeg kjenner til, legges det nå opp til at fase 2 sendes ut på høring, og det legges opp til behandling i fylkeskommunen i løpet av våren, så framdriften i forhold til fase 2 er godt i gang. I likhet med komiteens leder blir en litt usikker på hva Fremskrittspartiet sine representanter i debatten egentlig framfører. Flere har vært inne på at dette ikke er noen gavepakke til Østfold. Jo, Østfold har på mange måter fått den gaven de har bedt om. Det Østfold har bedt om, er å få en raskere utbygging av E6 og E18, og det oppnår man nettopp gjennom å etablere denne formen for brukerbetaling. Men det som er litt forunderlig, er jo at Fremskrittspartiet ikke har gått imot en eventuell privatfinansiering av en slik vegstrekning, altså at privat kapital kan gå inn og bøye ut den vegen. Hvis privat kapital skal gjøre det, er det helt logisk at de som da går inn, vil ha avkastning på den kapitalen, og da må enten brukerne betale denne avkastningen, eller så må det norske folk, den vanlige mann, som Fremskrittspartiet er så opptatt av, betale over skatteseddelen. Logikken må en lete etter.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-02-24:
E6 Oslo-Svinesund er Norges viktigste og mest trafikkerte stamveg og er den viktigste eksport- og importvegen i Norge. I dag betjener de to stamvegene gjennom Østfold samlet ca. 70 pst. av landets totale vegtransporterte gods til og fra utlandet pr. år. Av antall personreiser pr. dag samlet for bil, fly, tog og båt til og fra utlandet gikk ca. 40 pst. med bil over Svinesund og Ørje. E6 har alene en ÅDT på 15 000 – 20 000 biler, og vegen burde etter de kriteriene allerede vært en firefelts motorveg. Svenskene har allerede nesten bygd ferdig firefelts motorveg fra Danmark til Norge, og det har de gjort uten bompenger. Oljelandet Norge setter atter en gang opp innkrevingskassen sin for å skattlegge bilistene på nytt, med sterk støtte fra både Høyre, Arbeiderpartiet og selvsagt de skatteglade sentrumskameratene. Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre, Senterpartiet og Arbeiderpartiet vil at bilistene atter en gang skal flås – ny bom og ny pengeinnkreving. Fortsetter det på denne måten, blir vel bompengeinnkreveryrket den største yrkesgruppen i Norge. Vi i Fremskrittspartiet vil vise til at staten tar inn ca. 38 milliarder kr på bilbruken, mens kun 10 milliarder kr brukes på vegnettet fra statens side. Da synes vi det er rimelig at staten tar på seg bygging av motorvegene gjennom Østfold uten bompengeinnkreving. Vi vil også vise til vårt budsjettforslag, som viser en økning på 1,7 milliarder kr til vegsektoren utover Regjeringens forslag. Til stamvegene Rute 1 og Rute 6 foreslo vi en økning i 1999 på 147 mill. kr og for år 2000 160 mill. kr utover Regjeringens forslag til disse viktige vegene. Vi vil derfor foreslå: «Stortinget ber Regjeringen bygge E6 og E18 som 4-felts motorveg gjennom Østfold for statlige midler. Arbeidet iverksettes umiddelbart og uten bompengefinansiering.» Jeg tar hermed opp dette forslaget.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-02-24:
Representanten Nilsen var inne på at Fremskrittspartiet hadde tatt pengene fra hurtigruta og lagt dem inn på vei. I årets budsjett har vi ikke tatt en krone fra hurtigruta – det har vi ikke gjort. Men det vi har gjort, er at vi har tatt et valg. Vi har omprioritert innen eget budsjett, og vi har sagt at vi vil satse på vei istedenfor en del andre ting. Vi har åpent og ærlig gått ut og sagt at vi vil ha mindre til krengetogsatsing. Vi vil ha det på vei isteden. Vi har lagt fram et Dokument nr. 8-forslag om å få private aktører på jernbanelinjen. I Sverige er det i dag 40 forskjellige private aktører på jernbanelinjen, og de står allerede for 60 pst. av persontransporten i Sverige. NSB får i dag 980 mill. kr uten konkurranseutsetting. Dette mener vi i Fremskrittspartiet er galt, og vi vil bruke 400-500 mill. kr av dette på vei istedenfor å subsidiere NSB ukritisk på den måten. Posten vil vi gjøre akkurat det samme med. Vi vil legge flere av ekspedisjonene til bensinstasjoner eller nærbutikker. Da kan vi kanskje få opprettholdt nærbutikken i nærmiljøet, istedenfor at den blir lagt ned. Slik kan subsidiene til Posten settes ned. I dag får Posten 760 mill. kr, og der vil vi skjære kraftig ned. Vi har funnet penger til vei, mens de andre ukritisk gjennom flere perioder har lovet penger til vei, men det blir ingenting. Og nå nevner representanten Nilsen hurtigruta. Vi har ikke skåret i hurtigruta i år, men vi sa nei til å forlenge subsidieringen etter 2001. Den nye subsidieperioden ville vi ikke gå inn for fordi vi mener det er subsidiering av amerikanske turister, og da er det bedre at vi bruker disse pengene på vei. Jeg konstaterer at representanten Nilsen og Høyre var enig i subsidieringen av hurtigruta etter 2001, og at de da heller vil bruke pengene på amerikanske turister enn å bruke dem på vei. Dette er en prioritering som partiene har gjort. Vi har gjort det annerledes, og så får Høyre stå for sin prioritering. Så var det representanten Øye som sa at Fremskrittspartiet alltid bevilget mindre til vei. Det må vel ha vært en forsnakkelse, for Fremskrittspartiet har da aldri bevilget mindre til vei. Men det kunne vel hende hun mente sitt eget parti, isteden.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-02-24:
Det forundrer meg at Høyre også denne gangen tillegger oss programposter som vi overhodet ikke har. Fremskrittspartiet er ikke konsekvent imot bompengeprosjekter, det har vi aldri sagt og det står heller ikke i vårt program. Man viste til Rv 35. Rv 35 er en helt ny vei, og det finnes andre veier å kjøre på, som er gratis, så der har faktisk bilistene et valg. Det er nå engang slik at Fremskrittspartiet står for å gi folk en valgmulighet, og da forundrer det meg at det skal være så vanskelig for en representant fra Høyre å forstå at her har bilistene en valgmulighet. Så var representanten Røtvei innom OPS-systemet, offentlig og privat samarbeid om å bygge vei. Ja, men det er mange måter å tilbakebetale pengene på. En kan gjøre det ved å sette opp en bom og kreve inn penger, det er vel det en tenker på, og en kan gjøre det ved skyggefinansiering. En kan også gjøre det ved årlig tilbakebetaling over statsbudsjettene.
Rigmor Kofoed-Larsen (Kristelig Folkeparti), 2000-02-24:
Kristelig Folkeparti går inn for start av bompengefinansiering for delvis finansiering av Østfoldpakka, det har jeg begrunnet i mitt tidligere innlegg. Jeg presiserte også det vesentlige i at både vei og jernbane tas i fase 1, noe også statsråden i sitt innlegg slo fast. Derfor vil jeg spørre representanten Kjellaug Nakkim om jeg hørte riktig når hun sa seg enig med SVs Inge Myrvoll i at vi i dag vedtar en veipakke. Samtidig sa nemlig representanten Nakkim – noen setninger senere – at vei og jernbane må gå hånd i hånd. Det kunne vært fint å få en avklaring på dette. Kristelig Folkeparti er enig i utbygging av E6 og E18. Som jevnlig bruker av både E6 og jernbanen gjennom Østfold og E6 sør for grensen, vil jeg likevel ta avstand fra den elendighetsbeskrivelsen som representanten Nakkim stod for, sett i forhold til dagens situasjon og framtidig utvikling. Deler av strekningen er dårlig, men det er også deler av strekningen som er ganske bra, også sett i forhold til strekningen som er mellom grensen og Uddevalla. Det er strekningen E6 mellom Moss og fylkesgrensen til Akershus som er den mest prekære, det tror jeg vi er enige om. Men jeg regner med at også Høyre er med på kollektivsatsing knyttet til jernbane, slik at en helt nødvendig overgang av transport fra vei til bane kan finne sted. Vi kan ikke veibygge oss ut av våre transportbehov, derfor er det viktig med samtidig satsing på både jernbane og vei. Så vil jeg også signalisere at Kristelig Folkeparti støtter det som Høyre og Arbeiderpartiet har sagt i forbindelse med å se på bruken av de 5,5 mill. kr, som er tatt inn i innstillingen.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2000-02-24:
I debatten har både sentrum og Arbeiderpartiet uttrykt at de ønsker å vurdere det forslaget som ligger inne fra Høyre om kompensasjonen, og om den eventuelt kan gå til Vestby kommune. Det siste er det primære ønsket til Høyre. Vi vil derfor gjøre dette forslaget om til et oversendelsesforslag.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-24:
Østfoldrepresentanten Holten ville berømme Vegkontoret for et faglig godt arbeid. Det faglige gode arbeid er at vi skal vedta ei vegpakke uten endelig kostnadsoverslag og finansieringsopplegg. Det syns østfoldrepresentanten Holten er meget bra. Saksordfører Holten, som jobber med Gardermo-prosjektet, vil granske. Han vil ha en kommisjon som skal granske det prosjektet fordi det var dårlige kalkyler, det var dårlige prognoser for trafikk osv. Han er så misfornøyd med måten det prosjektet er gjennomført på, at her vil han ha en granskingskommisjon, etter lange høringer, høringer hvor han selv var nokså på hugget. Men å vedta et prosjekt noen dager etterpå, uten kostnadsoverslag og et finansieringsopplegg som er endelig, det er han gjerne med på når det gjelder hans eget fylke. Det er slik at dobbeltmoral er ikke dobbelt så bra som moral. Jeg vil foreslå at kontrollkomiteen i framtida jekker seg litt ned og ser på sin egen praksis når de skal kontrollere andre. Så vil jeg berømme representanten Nakkim for et innlegg som var meget realistisk. Hun erkjente at det er ei vegpakke, og hun savnet jernbanen. Hun var faktisk også opptatt av jernbanen, men så er det det med kostnadene, hvordan man skal få til det hele. Andre representanter har gått og snakket om helhet, miljø, kollektivtiltak og jernbane, og da spør jeg: Hvor er helheten? Når kommer helheten? Hvordan betales helheten? Hvor er miljøet? Når kommer miljøsatsinga, og hvordan betales den? Det samme kan man si om kollektivtiltak og jernbane, for det ligger ikke inne i fase 1, og når det gjelder fase 2, er det verken tidfestet eller på noen måte antydet hvordan den skal finansieres. Fase 2 er en rein drøm foreløpig, fase 1 er realiteten. I framlegget til Nasjonal transportplan skriver Jernbaneverket: «Særlig viktig er det å få til en forsert modernisering av Vestfold- og Østfoldbanen. Innenfor basisrammen vil moderniseringen av disse banestrekningene stoppe opp. Samtidig er det fra Statens vegvesens side foreslått en kraftig utbygging av vegnettet både gjennom Vestfold og Østfold. Med basisrammen vil derfor jernbanens konkurransekraft bli kraftig svekket i forhold til bilen. Resultatet blir enda mer biltrafikk.» Det er perspektivet framover, slik det her ligger. Jeg må knytte en liten kommentar til representanten Myrli. Han mente at jernbanesatsinga burde ha kommet mye tidligere. Jeg er helt enig med ham. Det burde kanskje ha kommet da representanten Myrli var politisk rådgiver i Samferdselsdepartementet, det burde kanskje ha kommet på 1990-tallet, da Arbeiderpartiet regjerte og ikke satset på jernbane, og ikke-satsing på jernbanen har blitt videreført av sentrum. Så dersom representanten Myrli nå mener at Arbeiderpartiet har gjort en total feil, håper jeg at vi får noen bedre signaler i forbindelse med Transportplanen enn vi har fått i dag, for de har vært katastrofale.
May Britt Vihovde (Venstre), 2000-02-24:
For mange er Østfold porten inn til eller ut av Noreg. Difor er det ikkje berre dei som bur i Østfold, som er opptekne av transportårene i og gjennom Østfold. Østfoldpakka omfattar ei utgreiing av eit heilskapleg transportsystem i Østfold. Mitt inntrykk etter samferdslekomiteens fylkesreise i Østfold er at det er eit fylke med avstandar mellom byar og tettstader som gir store moglegheiter for gode kollektivløysingar for persontransport og godstransport. Det er eit fylke som har fleire hamner som gjer det mogleg å integrera land- og sjøtransport. Østfold har òg to vegar som blir brukte som hovudutfarts- og hovudinnfartsårer til Noreg, nemleg E6 og E18. Med den store veksten i spesielt godstransport på veg som me har i dag, er det viktig at desse to stamvegane har ein kapasitet som kan ta den trafikkbelastninga som ein ser utvikla seg. For Venstre er trafikktryggleiken det viktigaste, og med eit mål om å redusera talet på ulykker som gir mange drepne og alvorleg skadde, vil Venstre gå inn for ei utbygging av E6. Venstre er derimot meir i tvil om utbygging av ein smalare firefelts profil på E18 er nødvendig. For Venstre er det viktig at ei tilrettelegging av gode kollektivløysingar mot Oslo-området må koma i fase 1. Difor meiner Venstre at ei utbygging av dobbeltsporet frå Sandbukta til nye Moss stasjon må koma i fase 1. Opninga av Øresund-sambandet vil gi betre samband mot Europa, både for veg og jernbane. Venstre vil framheva dei moglegheitene som opnar seg når det gjeld å utvikla jernbanen til å ta ein større del av godstransporten. Dette vil redusera den sterke trafikkauken ein ser utvikla seg på vegnettet vårt. Dersom Venstre skulle bestemt prioriteringane innan Østfoldpakka, ville ein del av prosjekta i fase 2 blitt prioritert inn i fase 1. Det er difor svært viktig at arbeidet med fase 2 held fram, slik at også byane sine transportsystem, jernbanen og tilrettelegginga for kollektivtrafikken kan styrkjast og utviklast vidare. Fleire har vore inne på prinsippa om kompensasjon for bompengar. Eg vil berre signalisera at Venstre støttar Høgres forslag om å ta dette opp i samband med Nasjonal transportplan. Eg er veldig skeptisk til at ein skal bli gitt kompensasjon for å ha ein bomstasjon i sin kommune eller sitt fylke. Saka me handsamar i dag, er eit forslag om å kunna starta opp innkrevjing av bompengar. Endeleg val av einskildprosjekt og løyvingar til desse vil koma i dei årlege budsjettproposisjonane. Venstre støttar fleirtalsinnstillinga som ligg føre i dag. Men eg har lyst til å seia at me når me skal handsama Nasjonal transportplan, nok kjem til å måtta prioritera veldig hardt når det gjeld dei bompengepakkene som ligg føre, og alle dei utfordringane som me ser i Noreg i dag.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-02-24:
La meg understreke at i Regjeringens vurdering og i proposisjonen til Stortinget har miljø, trafikksikkerhet og kollektivløsninger stått meget sentralt. At jeg i dag ikke tok det spesielt fram i mitt innlegg, skyldes at jeg har berørt dette mange ganger før. Mitt utgangspunkt er, som Stortinget kjenner, at én drept i trafikken er én for mye. Det er også et prinsipielt grunnlag når man foreslår prioriteringer og utbyggingstakt fremover. Nå er det tidligere i dag snakket litt om nytteverdien av utbyggingen. Jeg viser til side 5 i proposisjonen, der det står følgende: «For Ev 6 er netto nytte i forhold til kostnadene beregnet til –0,07, for Ev 18 –0,03. Det mangler derfor noe på at utbyggingen er samfunnsøkonomisk lønnsom.» Jeg nevner dette fordi det i debatten har vært dratt fram sammenligninger med andre samferdselsprosjekter i dette land. Den balansegangen jeg nå viser til, er vanskelig fordi det ikke går an alltid å bare legge vekt på kost-nytteprinsippet. Så vil jeg understreke at det er i de enkelte år, som Stortinget klart kjenner til, at pengene til prosjektene bevilges. Flere strekninger på E18 og E6 må ned i en usikkerhetsgrad på pluss/minus 10 pst. Det må også jernbaneprosjektet. Omtalen av jernbaneprosjektet er slik den er i proposisjonen fordi kostnadsvurderingen må ned til et bedre nøyaktighetsnivå. Jeg vil på vegne av Regjeringen i løpet av halvannen måned oversende Nasjonal transportplan til Stortinget. Stortinget vil da for første gang få anledning til å foreta – innenfor de samme permer – en avveing om hva som skal brukes på landtransport, altså på veg, på sjøtransport, på lufttransport og på bane. Det blir en utfordrende fordeling. Fra Regjeringens side har det i de senere årene vært en forskyvning fra veg til bane innenfor trange budsjetter når det gjelder prosentvis fordeling. Men la meg minne om at i dag er det ikke etatenes forslag til rammer som er til behandling, og heller ikke deres prioritering. Regjeringen vil komme med sine rammer. Den vil komme med sitt forslag til prioriteringer, og da vil mitt utsagn tidligere i debatten om at jernbanen gjennom Moss er med, være en del av de prioriteringer som det er nødvendig at Regjeringen legger på bordet.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2000-02-24:
Jeg er en meget realistisk person og tar ingenting på forskudd. Det er også noe av bakgrunnen for det jeg sa i innlegget mitt. Vi er kommet et lite stykke på veg når det gjelder Østfoldpakka, for det vi skal vedta i dag, er at man kan oppkreve bompenger på E6 og E18. Det som gjenstår å se, er hva som kommer i Nasjonal transportplan, og framdriften på de statlige bevilgningene, både når det gjelder E6 og E18, og når det gjelder utbyggingen av jernbanen. Jeg er ikke rolig før jeg ser hva som kommer der, og hva som vil bli bevilget. Det er en del forutsetninger som er lagt inn i innstillingen som jeg håper statsråden følger opp. Jeg regner med at han følger det opp, men jeg vil se det på trykk i Nasjonal transportplan når den kommer til Stortinget, og se at dette går i hop, før jeg kan være helt tilfreds. Derfor er jeg enig med Myrvoll og vil si at i dag er det egentlig vegpakken vi har til behandling. Jernbaneutbyggingen vil vi gjerne ha, men den kommer først i Nasjonal transportplan, selv om det er lagt en god del føringer. Jeg er veldig glad for at statsråden sa at den ville komme med i fase 1. Det betyr at den må være med i Nasjonal transportplan for perioden 2002-2011. Det andre som jeg også synes er viktig, gjelder bompengefinansieringen og bomplasseringen. Jeg skal ikke blande meg så mye opp i bomplasseringen, men jeg er veldig opptatt av den formuleringen Arbeiderpartiet har, at man skal se på flytting av den, men man skal ikke røre finansieringsgrunnlaget. Finansieringsgrunnlaget er veldig viktig i denne saken, det vet vi alle. Men når Arbeiderpartiet sier det, sier de også at her er det såpass god finansiering at man kan dra inn havnevegene. Da lurer jeg på: Hva er prinsippet for plassering av bom? Vi har bom på Fv 311, og det vil være helt feil å ha den der hvis den skal være med og finansiere havnevegene, som ikke disse trafikantene skal kjøre på i det hele tatt – og heller ikke de som kjører på E6 eller E18. Så her er det en miss i logikken til Arbeiderpartiet når det gjelder den finansieringen. Ellers synes jeg man skyver ansvaret tilbake til administrasjonen når man tar opp dette med bomplasseringen på Fv 311. Men jeg må si at hvis man nå gir signaler om at godtgjørelsen i den forbindelse bør kunne gå til utbygging av Fv 311, vil det komme alle til gode, også de som kjører der, for den vegen er i dag ganske elendig og smal. Jeg skjønner vegsjefens argument om at trafikksikkerheten vil bli bedre ivaretatt ved at man har bom der enn ved at man får en stor trafikklekkasje med omkjøring for dem som ikke vil bruke bommene på E6.
Tom Thoresen (Arbeiderpartiet), 2000-02-24:
Med referanse til eventyrfortelleren fra Odense mente Inge Myrvoll at Østfoldpakka ikke hadde klær på, ja ikke engang undertøy. Dette bildet ble, så vidt jeg forstår, brukt på at det vi i dag står overfor, er en ren veipakke, en ren motorveipakke, og ikke et samlet transportopplegg gjennom og for Østfold. Det er en sannhet med noen modifikasjoner, som jeg gjerne vil komme tilbake til. Men jeg vil gjerne si at bak dette ligger et resonnement om fordeling av trafikk, mest mulig skånsomt for miljøet og mest mulig operativt for brukerne. Det er jeg enig i. Jeg er derfor også enig i behovet for en forsert jernbaneutbygging, at det er viktig i forbindelse med Østfoldpakka. Det vil f.eks. ikke ha noen mening å bygge ut veikapasiteten og ikke bygge ut jernbanekapasiteten, slik at vi da får en massiv flyttestrøm av personer fra bane til vei. Da kan korkene lett melde seg. Men i den maksimale fordring om tings samtidighet og samtidig «forpliktethet» kan man risikere å komme over i et annet av H. C. Andersens utmerkede eventyr, nemlig «Den standhaftige tinnsoldat». Hvis man motsetter seg enhver forbedring av veistandarden i påvente av noe annet og noe bedre, kan man risikere at miljøulempene vil øke, ulykkene vil øke, omkostningene for personer og næringsliv vil øke – ja, at det som i et vidt omfang kan kalles miljø, vil bli skadelidende. Mellom dette er det min oppfatning at en må finne en optimal løsning. I hele Østfoldpakka er den optimale løsning fullstendig til stede. I fase 1 har jeg for min del merket meg at komiteens flertall uttrykker at de «vil be departementet om at det legges opp til en utbygging av dobbeltsporet fra Sandbukta til ny Moss stasjon i fase 1, under forutsetning av lokale bidrag». Dette har statsråden fra denne talerstol nylig bekreftet også er hans og Samferdselsdepartementets oppfatning. Ergo er dette, også i fase 1, en måte å forsøke å løse en flerbruksmulighet mellom kommunikasjonsmidler på. Det er etter min oppfatning en meget god begynnelse, og som både venn og bruker av jernbanen er jeg glad for det. Men jeg vil jo ile til med å si at skal vi få optimal utnyttelse av jernbanenettet gjennom Østfold, må dobbeltsporet henge sammen i alle retninger, slik at det blir sammenhengende fra der vi går ut på jernbanestasjonen i Oslo, og til vi er gjennom Østfold, og helst også med forbindelse til Sverige. Men jeg innser at dette innenfor enhver realistisk økonomisk ramme må ta tid. Poenget er at vi nå må komme i gang, komme i gang både i Mosseregionen og med den videre fortsettelse. Nå vil jeg, dels med referanse til Inge Myrvolls miljøargumenter, som jeg langt på vei deler, og dels til foregående taler, som snakket om «landeveisrøveri», si: Jeg tror vi alle innser at denne typen brukermedvirkning i finansieringen må til for å få forsert fram en del viktige samferdselsprosjekter. Men også sett fra en ren miljøsynsvinkel er jeg slett ikke usikker på at ikke også prisregulatoren kan være minst like viktig for miljøet som tilgjengelighetsregulatoren.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2000-02-24:
Østfoldpakka fase 1 er en dugnad for Østfold, men også en gedigen dugnad for hele landet, med hovedtema sikkerhet og fremkommelighet. Flertallsvedtaket om utbygging av E6 og E18, inklusiv enkelte sideveier til E18, og en utbygging av jernbanen i Moss etter 2B-alternativet ved delfinansiering er en meget god og første fase for å løse betydelige utbyggingsbehov i Østfold. Vedtaket bygger på et faglig godt arbeid utført hos veisjefen i Østfold i et nært og konstruktivt samarbeid med fylkestinget i Østfold og NHO, og ikke minst et godt arbeid utført nå av samferdselsministeren. Komiteens leder, Oddvard Nilsen, hadde i sitt innlegg en kort visitt til Kristelig Folkeparti hva gjaldt E18. Dette burde det vært unødvendig å ta opp i forbindelse med denne saken. Representanten Nilsen vet meget godt at i hvert fall Kristelig Folkepartis representant fra Østfold og stortingsgruppens absolutte flertall har stått sterkt på når det gjelder denne utbyggingen. Jeg vil også tro at det går an å gå tilbake og se at det var nettopp en fornyelse av denne saken gjennom Kristelig Folkeparti som førte til den utbygging som nå har funnet sted. I denne saken har det altså nå lyktes å få til en samlet kraftig utbygging til beste for en god trafikkløsning gjennom Østfold, og vi håper at en rasjonell fremkommelighet skal bli utviklet. Østfold, med sine to riksveier, er porten til Europa. Tallenes tale er klar. I det hele fraktes 80 pst. av alt gods som går på vei, på disse to veiene, E6 og E18, en transport som er sterkt økende. Norsk industri er i vekst. Spesielt gjelder dette fiskerisektoren, som krever betydelig transportkapasitet til de store markeder i Europa, og her kommer nettopp Østfold inn. I all hovedsak går denne tungtransporten gjennom vårt fylke. I en årrekke har det vært satt søkelys på denne betydelige gjennomgangstrafikken for å få forståelse for økt utbygging, uten at det har lyktes i nevneverdig grad før nå i dagens forslag til bompengefinansiering av Østfoldpakka, fase 1. Dette er et håndslag til Østfolds næringsliv og innbyggere, selv om jeg er klar over at det her er bygd inn at 50 pst. av kostnadene skal finansieres gjennom egenfinansiering. Forutsetningene må nå være at det i Nasjonal transportplan følges opp med bevilgninger, slik at anleggsarbeidene praktisk kan gjennomføres kontinuerlig. Og i denne saken er det viktig å bemerke at vi inviteres til en samlet løsning av vei-, jernbane-, havne- og sjøtransport i Østfold. Dette må ikke glemmes. For meg er det også særlig viktig å understreke at en forutsetning for at flertallet nå har lagt denne pakken til grunn, er at det også må finnes en naturlig og grei løsning på dobbeltsporet fra Sandbukta til nye Moss stasjon i fase 1, noe som jeg er svært glad for at statsråden understreket i sitt innlegg. Som østfoldrepresentant kan jeg trygt si at en langvarig saksbehandling med stort engasjement på alle nivåer i fylket nå endelig ser ut til å finne en positiv løsning. Vi er glade for fase 1, vi venter på at vi skal komme videre også med fase 2 og dermed få til en god og riktig løsning for miljø, for sikkerhet og for fremkommelighet i vårt fylke.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-11-16:
Jeg tillater meg å foreslå Kenneth Svendsen.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-16:
På vegner av Olav Gunnar Ballo og meg sjølv vil eg fremja eit forslag om gjennomgang og endring av forskrifter om hald av pelsdyr.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2000-11-16:
La meg takke for statsrådens redegjørelse, som i sitt innhold er høyst oppsiktsvekkende, idet statsråden ikke svarer på de spørsmålene som interpellanten stiller i interpellasjonen. Statsråden sa imidlertid innledningsvis at det i denne saken er betydelige og motstridende interesser, og det er jeg enig i. Men det statsråden ikke klargjorde, er hvordan statsråden og departementet har ivaretatt det som kan kalles for nasjonale interesser, hvordan man kan definere 500 ekstra boliger som skal bygges over en tiårsperiode, som nasjonale interesser, når vi vet at det vil gi 50 ekstra boliger i et område som krever 2 000–3 000 boliger. Da har man en meget romslig betegnelse på hva som kan karakteriseres som nasjonale interesser. I forhold til Akershus fylkeskommune, la meg bare sitere hva Arbeiderpartiets egen fylkesordfører i Akershus har uttalt i denne saken. Han sier at statsrådens handling «bekrefter at staten alltid har rett». Så når statsråden tar Akershus fylkeskommunes beslutning til inntekt for sitt syn og sin tolkning, er det høyst oppsiktsvekkende og sterkt i strid med hva Arbeiderpartiets fylkesordfører også har uttalt, og han var i mindretall i Akershus. Han var i mindretall i Akershus, men har allikevel integritet nok til å si at statsråden i denne saken har overkjørt Akershus fylke. Jeg savner som sagt svar på det spørsmålet som er reist om hvilke nasjonale interesser det er som tilsier at det er riktig å bruke statens makt. Dernest savner jeg svaret på hvilke konsekvenser statsråden mener at det vil ha at man gir myndighet til Akershus fylkeskommune til å avgjøre slike saker, for så å ta myndigheten tilbake når man ikke liker avgjørelsen i en enkeltsak. Jeg savner også en prinsipiell vurdering fra statsrådens side når det gjelder Statsbyggs ulike roller i denne saken, nemlig at Statsbygg både har innsigelsesrett som et forvaltningsorgan og samtidig skal ivareta statens grunneierinteresser. Statsbygg sitter på begge sider av bordet, og jeg synes det hadde vært ryddigst i denne saken om man hadde lagt innsigelsesretten til et annet fagorgan. Jeg savner også en prinsipiell vurdering fra statsrådens side av hvilke konsekvenser det har for det lokale selvstyret at man nå senker terskelen for bruken av statens makt. Både Bærum kommune og Akershus fylkesting mener at man er overkjørt i denne saken. Arbeiderpartiets opposisjonsleder i Bærum kommune og Arbeiderpartiets fylkesordfører i Akershus er av samme oppfatning, nemlig at her har statsråden brukt statens makt og overkjørt det lokale selvstyret.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2000-11-16:
Jeg har forsøkt å fokusere på tre hovedspørsmål. Det ene er hvorvidt denne konkrete saken er så betydningsfull at man kan snakke om nasjonale interesser, det andre er Statsbyggs ulike roller, og det tredje er konsekvensene for det lokale selvstyret av å overkjøre Bærum kommune, slik departementet nå har gjort. Jeg sitter igjen med litt av den samme følelsen som Kristin Halvorsen, som en sen nattetime på Stortinget sa at det å diskutere med arbeiderpartistatsråder er som å bokse i bomull. Jeg må innrømme at de svarene som har kommet fra miljøvernministeren, har vært meget uklare, og statsråden har unngått å svare på noen konkrete spørsmål bl.a. knyttet til Statsbyggs ulike dobbeltroller. Når det gjelder nasjonale interesser, synes jeg at stortingsrepresentant Erna Solberg satte saken i et riktig perspektiv, nemlig at her bruker man statens makt for å få 500 flere boliger over en tiårsperiode. Når vi så vet at det i dette landet skal bygges nærmere 200 000 boliger i løpet av de samme ti år, skal man ha en meget romslig håndtering av begrepet nasjonale interesser for å definere det inn i en slik sammenheng. Representanten Kvassheim understreket behovet for dialog og samarbeid. Ja, Bærum kommune sa i utgangspunktet 5 000 boliger, Statsbygg 6 000, Bærum foreslo 5 500. Da mener jeg at Bærum kommune strakk seg meget, meget langt. Spørsmålet som står igjen etter denne debatten, er: Hadde statsråden ryggdekning i Stortinget for sin avgjørelse? Jeg registrerer at Fremskrittspartiet er på linje med Høyre. Jeg har også vanskelig for å tolke Senterpartiet og Venstre dit hen at de støtter statsrådens overkjøring av Bærum kommune. Da sitter vi igjen med ett parti. Det er Kristelig Folkeparti, og de er ikke til stede i denne debatten. Det er også litt oppsiktsvekkende, i og med at de har en representant fra Akershus i Stortinget. Jeg registrerer at Kristelig Folkeparti ikke har deltatt i debatten, men hvis Kristelig Folkeparti hadde deltatt og gitt uttrykk for de samme synspunkter som sentrumspartiene, kan man vanskelig si annet enn at statsråden mangler ryggdekning for den beslutning som er tatt. Til slutt: Vidar Bjørnstad gav sin støtte til statsråden. Jeg konstaterer at det er i strid både med opposisjonsleder i Bærum kommune, Halvdan Skard, som har uttalt at statsrådens håndtering er et «sterkt inngrep fra sentralmakta overfor lokaldemokratiet», og med Arbeiderpartiets fylkesordfører i Akershus, som også var i mindretall, og som uttalte at dette viser at «staten alltid har rett». Så det er arbeiderpartipolitikere, selv om de har vært i mindretall, som erkjenner og gir sterkt uttrykk for at her har Arbeiderpartiet overkjørt det lokale demokratiet.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-11-16:
I denne saken tar jeg utgangspunkt i mitt ansvar som miljøvernminister i plansaker. Dette dreier seg ikke om å skyve til side det lokale selvstyret. Det dreier seg ikke om å endre prinsippene om at det lokale selvstyret skal styrkes. Tvert imot arbeider jeg med en rekke reformer for å styrke miljøvernarbeidet i kommunene og gi dem større ansvar i miljøsaker. Vi har også satt i gang omfattende prøveordninger i forhold til kommunene på dette området, og det skal vi få anledning til å diskutere med Stortinget når vi legger fram den neste stortingsmeldingen om rikets miljøtilstand og Regjeringens miljøvernpolitikk. Men i noen reguleringssaker er det motstridende interesser, der både lokale og nasjonale interesser er representert. Det er få saker – som jeg sa, er det bare noen titalls saker av 1 500 saker i året. Derfor har vi altså denne sikkerhetsventilen, som gjør det mulig at saker der det er konflikt, kan avklares. Fornebu-saken er en slik, og jeg redegjorde for tre helt konkrete, spesielle nasjonale interesser som det må tas hensyn til. Det ene er det jeg nevnte om de rikspolitiske retningslinjene for etterbruk av Fornebu og det å se arealdisponeringen i et helhetlig perspektiv der boliger står sentralt. Det andre er de statlige interessene knyttet til at det skal etableres et IT- og kunnskapssenter i dette området. Og det tredje, som i høyeste grad også er et viktig miljøargument, er koblingen mellom det å ha en god arealutnyttelse og en restriktiv parkeringspolitikk for å få til gode kollektivutbyggingsløsninger. Dette tilsier et høyere antall boliger enn det som lå inne i plansakene i utgangspunktet, og det gir oss også muligheten til å få en stor andel av boligbebyggelsen i dette området, boliger til en rimelig pris, og gjør det mulig å ha en variert boligbebyggelse i dette området. Når det gjelder prøveordningen som pågår i Akershus fylkeskommune, som ble startet i 1998, skal den evalueres etter tre år. Det ligger helt klart i den ordningen at det er åpnet for at en også med denne prøveordningen har en mulighet til avgjørelser fra Miljøverndepartementets side. Nå får vi også muligheten for å diskutere sider ved planprosessen framover. Det offentlige Planlovutvalget leverer sin første delinnstilling ved nyttår, og jeg ser fram til å gå inn i planprosessen for å effektivisere den framover med sikte på både å styrke den lokale delen av den og se på forholdet mellom den kommunale og den mer sentrale delen av planprosessen.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-11-16:
Det har vært mange konstruktive innspill i denne debatten. Jeg er helt enig i at staten bør være forsiktig med å gripe inn i lokale planprosesser. Det er slik det fungerer i dag. Jeg er også enig i at miljøansvaret i kommunene må styrkes, bl.a. på områder knyttet til utslippstillatelser for avløp, friluftslivsspørsmål, rovdyrpolitikk og kulturminner. Dette vil være en viktig oppfølging av debatten om reelt kommunalt selvstyre i Norge framover. Men innsigelsesinstituttet i plansakene fungerer som en sikkerhetsventil i de sakene der det er konflikter mellom nasjonale interesser og lokale prioriteringer. Noen slike vil vi opplagt også ha framover. Jeg ser imidlertid behov for en gjennomgang av planprosessen. Det kan stilles spørsmål ved behovet for å tydeliggjøre de nasjonale interessene i planleggingen. Det er også et behov for å samordne og klargjøre de ulike etaters grunnlag for å gripe inn i kommunale planprosesser. Dette er spørsmål som vil bli diskutert i forbindelse med oppfølgingen av innstillingen fra det offentlige Planlovutvalget. På den måten kan vi gå inn i diskusjonen om hvordan innsigelse i større saker kan ivaretas på en mer tilfredsstillende måte. I denne saken er det ingen tvil om Statsbyggs anledning til innsigelse som ivaretaker av de statlige interessene ved etterbruken av Fornebu. Kollektivløsningene har vært tatt opp. Jeg slutter meg til det som er sagt om betydningen av å få dem på plass. Det er fra Regjeringens side nå satt i gang tilleggsutredninger som ikke skal forsinke tidsplanen for avklaringer av kollektivløsningene, noe som vil være viktig for helheten på Fornebu. Avslutningsvis er det grunn til å peke på at det fortsatt gjenstår veldig mye arbeid før nye Fornebu kan ferdigstilles. Jeg har tro på at de overordnede føringene som nå er gitt i forbindelse med kommunedelplanen, kan bidra til at vi får en forutsigbar og rask avklaring av de mange reguleringsplaner som vil komme for de ulike delområdene på Fornebu i tiden som kommer. Det er noe jeg tror både Bærum kommune og staten vil se seg tjent med, og jeg er overbevist om at vi vil få en god dialog i det videre arbeidet med dette.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2000-11-16:
Den saken som interpellanten tar opp, dreier seg om to forhold. Det ene er om beslutningsmyndighet og prosedyre, og det er det Jan Tore Sanner legger hovedvekten på. Det andre er sakens innhold, altså resultatene: spørsmålet om antall boliger. Jeg syns statsråden har gitt en god beskrivelse av og begrunnelse for prøvingen. Det er ingen tvil om at staten har legitim rett og interesser i prøving, og jeg vil avvise at det her er snakk om «overkjøring» og brudd på løfter om større lokalt selvstyre. Statsrådens statistikk viser da også at dette ikke er noen generell trend i forhold til prøving fra departementet. Jeg vil også betegne dette som en justering i et omfattende planarbeid, der hovedlinjene ligger fast. Jeg kan vanskelig betegne etterbruken av Fornebu som et rent lokalt spørsmål, bl.a. på bakgrunn av alle de rundene vi har hatt her i denne salen. Jeg vil heller ikke si at regionale hensyn kan begrenses til Akershus i denne saken, og statsråden har også redegjort for ulike oppfatninger i en utvidet regional sammenheng. Hele prosjektet Fornebu involverer også statlige forpliktelser i framtida. Så til hovedinnholdet og det jeg mener er det viktigste: spørsmålet om boligbygging. Det innvendes at 500 boliger ikke er av nasjonal interesse. Vel, det er i hvert fall en viktig nasjonal oppgave for Arbeiderpartiet å bygge flere og billige boliger, og jeg har registrert at det også har oppslutning i de fleste partier. Ikke minst er det viktig i pressområder som Oslo og Akershus. Da må vi se på alle muligheter. Da er heller ikke 500 nye boliger en detalj, da er det snakk om 500 nye muligheter for boligsøkende som ellers ikke ville ha fått et tilbud. En sammenligning: Før sommeren engasjerte jeg meg for et prosjekt i Bærum kommune. Det gjaldt 130 utleieboliger for unge. Etter manges medvirkning var det tilnærmet jubel da prosjektet ble sikret husbankfinansiering. Asker og Bærums Budstikke skrev at det er et gjennombrudd for billige boliger og en aksept av den statlige forpliktelsen at det bygges for unge også i et høykostområde som Asker og Bærum. Det er denne statlige forpliktelsen om påvirkning som også er intensjonen med et justert boligtall på Fornebu. Det er en samstemt politisk oppfatning også lokalt i kommunen Bærum at en må bygge flere boliger, og det letes med lys og lykte etter nye muligheter for flere boligprosjekter i et område hvor det er vansker med rekruttering til omsorgssektoren og andre tjenesteytende yrker på grunn av press i boligmarkedet og skyhøye boligpriser. I en slik sammenheng er myndighetenes vedtak i denne saken positivt. Jeg merker meg statsrådens vektlegging av sosial boligpolitisk profil og muligheter for husbankfinansiering.(Presidenten klubber.) For boligsøkende er det resultatet som teller, for boligsøkende er et boligtall på 6 000 på Fornebu positivt. Jeg håper at Høyre og Bærum kommune griper denne muligheten for de boligsøkendes skyld. (Presidenten klubber.)
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2000-11-16:
Beklager!