Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-02-14:
Hver eneste dag og hver eneste helg utsettes vi for alkoholreklame. Hver helg når vi setter oss ned nå i vinterhalvåret og ser på internasjonale sendinger knyttet til skirenn, og når vi om sommeren setter oss ned og ser på Formel 1 eller andre bilsportsaktiviteter, blir vi utsatt for alkoholreklame – hver eneste gang. Når vi går på butikken eller i kiosken og kjøper magasiner, har vi fullt ut mulighet til å kjøpe magasiner der alkoholreklame er tillatt. Når vi åpner datamaskinene eller iPad-ene våre, kan vi når som helst laste ned publikasjoner, sendinger etc. som har alkoholreklame. Det store spørsmålet i denne saken som interpellanten reiser, knyttet til direktivet om audiovisuelle tjenester, er hvorvidt man kan ta ut og opprettholde det særskilte forbudet som Norge har knyttet til tv. Det dreier seg om hvorvidt vi fortsatt skal kunne være med og bestemme hva andre land tillater sendt mot Norge, og hvorvidt vi kan opprettholde det forbudet. La meg bruke et eksempel, for jeg er nok ikke like konkluderende som statsråden her. Dersom f.eks. en sportskanal som sender til flere land, velger å sende fra et arrangement, kommer man med en gang opp i en situasjon der man kan diskutere: Er denne sendingen spesielt rettet mot Norge, eller er dette en generell sportssending eller et generelt arrangement som medfører at man ikke kan hevde at dette er spesielt rettet mot Norge? Ergo vil man allerede da kunne få den første saken inn mot ESA. Det som er helt åpenbart, er at når vi først implementerer et direktiv og man ikke bruker reservasjonsretten – hvis det er det som er ønskelig – er det mye vanskeligere å komme tilbake i ettertid, når man er dømt av ESA, og si: Nei, vi har fortolket det annerledes. – Da er reservasjonsretten ikke brukt. Undertegnede og Fremskrittspartiet er ikke spesielt redde for at dette direktivet blir implementert. Det man må gjøre – og det tror jeg er viktig – er å jobbe internasjonalt for å få et ens regelverk, fordi vi hele tiden kommer i skjæringspunktet for hvorvidt den ene eller den andre kanalen kan sende forskjellige typer reklame eller innslag som vi ikke ønsker i Norge. Jeg er ikke redd for disse tingene. Man bruker EU-landene som eksempel på land som har det høyeste alkoholforbruket og de største skadene knyttet til alkohol. EU-landene er ikke de eneste landene på denne jordkloden som har alkoholreklame. Det har man faktisk svært mange plasser i verden, også plasser som har et moderat forbruk av alkohol sett i forhold til det vi har her i Vesten. Jeg tror ikke vi kommer til å legge denne ballen død nå, for denne saken kommer til å komme tilbake igjen i en eller annen form. Nå frykter jeg ikke den store skadevirkningen av om vi får se den alkoholreklamen som blir sendt ut over norske tv-skjermer fra utlandet. For når jeg slår på tv – jeg er veldig glad i fotball – og f.eks. ser en Carlsberg-reklame i forbindelse med engelske fotballag og andre fotballklubber, er det også tv-reklame. Men jeg tror ikke denne regjeringen eller andre vil prøve å nekte norske tv-seere å se f.eks. Liverpool på tv-skjermene, selv om det kanskje kunne ha vært greit. Representanten Gullvåg var inne på at det gjelder å sitte stille i båten. Jeg tror ikke det spiller noen rolle om vi sitter stille i båten – eller hva vi gjør. Jeg tror denne saken kommer til å komme tilbake. Det jeg er interessert i å høre fra statsråden, er hvilke vurderinger man har gjort seg i forkant dersom man, etter å ha implementert direktivet, kommer i en situasjon der man er uenig i fortolkningen, og hvilke muligheter man da har for komme tilbake i ettertid.