Siri Frost Sterri (Høyre), 2001-06-14:
På vegne av Jan Petersen, som er saksordfører, vil jeg – i hans fravær – knytte noen kommentarer til denne meldingen. Denne meldingen om NATO-samarbeidet i år 2000 har ikke mindre enn 18 vedlegg. Erklæringen og kommunikeene fra de mange samarbeidsfora og strukturer som nå er knyttet opp til NATO, sier mye om en særdeles aktiv organisasjon, som er kjernen i det sikkerhetspolitiske arbeidet i Europa. Det sikkerhetspolitiske bildet endrer seg raskt. I stortingsmeldingens kapittel om konflikten i det tidligere Jugoslavia er Makedonia ikke nevnt. Det er et uttrykk for hvor uforutsigbar situasjonen på Balkan er, og hvor viktig det europeiske sikkerhetssamarbeidet er. Skulle man prøve å se for seg hva konfliktene på Balkan kunne ha ført til dersom nasjonalstatene i Europa ikke hadde vært samkjørte innen NATO og EU, men tvert imot tviholdt på en unilateral tilnærming i sikkerhetspolitikken, ja da ville man virkelig fått illustrert hvorfor også Norge må være engasjert i å bygge samarbeidsstrukturer i vår egen verdensdel. I Makedonia har EU og NATO i samarbeid nedlagt en betydelig innsats for å avverge en enda større krise. Et samarbeid mellom disse to organisasjonene kommer vi til å se mer av. De utfyller hverandre på en god måte. EU har ledet den diplomatiske og politiske innsatsen for å få myndighetene i Makedonia til å gjennomføre reformer som kan redusere den etniske spenningen i landet. NATOs militære nærvær fungerer stabiliserende og muliggjør den diplomatiske innsatsen. NATO står som garantist for det politiske samarbeidet på Balkan. Men situasjonen nå er foruroligende. Den albanske geriljaen i Makedonia har satt våpenhvilen som ble inngått denne uken, i fare etter et bakholdsangrep på seks politimenn. 6 000 flyktninger krysset på mandag grensen til Kosovo. Totalt har ca. 40 000 flyktninger fra Makedonia funnet veien til Kosovo og Serbia. Utviklingen gjør det aktuelt å vurdere å forsterke innsatsen både fra NATO og EU i tiden fremover, og jeg går ut fra at utenriksministeren vil berøre dette nærmere i sitt innlegg. Det er viktig at nødvendigheten av fortsatt militær tilstedeværelse på Balkan ble understreket under både utenriksminister- og forsvarsministermøtet i NATO nylig. USA har tidligere varslet om reduksjoner i sin tilstedeværelse. Det vil være uheldig om en slik reduksjon skulle komme i den situasjonen vi nå har på Balkan. En har vel tvert imot behov for å vurdere en opptrapping av det militære engasjementet. Meldingen redegjør for arbeidet med Den europeiske sikkerhets- og forsvarsidentitet. Et nøkkelspørsmål har vært hvordan man kan få samarbeidet mellom EU og NATO inn i permanente strukturer. De oppløftende meldingene om at Tyrkia nå er villig til å oppheve sin blokade av samarbeidet mellom de to organisasjonene, bringer det europeiske sikkerhetssamarbeidet et langt skritt videre. Den siste tids utvikling slår fast at EU vil være like viktig som NATO i forhold til flere av de sikkerhetsutfordringer vi i dag kan overskue i Europa. Da er det ikke vanskelig å se hvor uheldig det er at Norge står utenfor EU når vi snakker om sikkerhetspolitikken. Mye vil i fremtiden avhenge av hvordan forholdet mellom EU og NATO og ikke minst USA utvikler seg fremover. Høyre vil for sin del understreke at dette kun er en nest best-løsning for Norge. All verdens konsultasjonsordninger kan ikke bøte på at vi ikke er del av den løpende diskusjonen i EUs interne organer. Etter gårsdagens toppmøte i Brussel er det nå bekreftet at NATO-toppmøtet i Praha neste år blir alliansens anledning til å starte neste utvidelsesrunde i NATO. Debatten om utvidelsen kommer til å ta seg opp i tiden fram til da. Et flertall i komiteen fastslår at utvidelsesprosessen må fortsette, og at de baltiske land bør inkluderes i neste utvidelsesrunde. Det er et paradoks at de sterkeste innvendingene mot NATOs utvidelse kommer fra de fagmilitære og fra SV. SV mener utvidelsen av NATO må skje i forståelse med Russland. I dette tilfellet betyr ikke det å samordne de interesser vi har felles med Russland. SVs tilnærming betyr å la Russlands interesser komme foran andre lands behov for stabilitet og sikkerhet. Det er en politisk linje Norge ikke har sett seg tjent med, og som de baltiske land naturligvis heller ikke ser seg tjent med. Høyre ser det som helt uaktuell politikk å gi noen form for russisk veto i utvidelsesprosessen. Historiske og geografiske grunner skal ikke være utelukkende for medlemskap i alliansen. I praksis betyr det at det ikke skal stilles særkrav til de baltiske land på grunn av deres beliggenhet. Samarbeidet mellom NATO og Russland er allikevel av uvurderlig verdi og en viktig del av vår egen Russland-strategi. Det er avgjørende viktig å få trukket Russland tettere inn i det euroatlantiske sikkerhetssamarbeidet. Drøftelsene med Russland om ikke-spredning av masseødeleggelsesvåpen, om nedrustning, om vitenskapelige og miljørelaterte utfordringer bidrar til ytterligere å bryte barrierene fra den kalde krigens dager. Det at alliansen så klart fordømmer bruddene på menneskerettigheter og krigføringen i Tsjetsjenia, er på mange måter et sunnhetstegn for forbindelsene mellom NATO og Russland.