Einar Olav Skogholt (Arbeiderpartiet), 1998-12-14:
1. desember d.å. hadde Stortinget en omfattende debatt om forslaget til handlingsplan for redusert bruk av rusmiddel. Jeg er glad for at statsbudsjettet for 1999 innebærer en økt satsing på forebyggende arbeid, ettervern mv. På ett område, metadonbehandling, skulle jeg ønske komiteflertallet ville bevilge mer penger. Arbeiderpartiet får dessverre ikke flertall for sitt forslag om å øke bevilgningen med 10 mill. kr. At vi ikke får flertall for dette forslaget, må budsjettforliket bære ansvaret for. Vi vil i inneværende år få flere overdosedødsfall enn noen gang tidligere, og det haster med å få etablert et landsomfattende tilbud om metadonassistert behandling. I den senere tiden har det vært en del innspill om å få selge øl på bensinstasjonene. Jeg har registrert at det er forskjellige holdninger til dette spørsmålet i Regjeringen. Etter det jeg forstår, går Næringsdepartementet og Administrasjonsdepartementet inn for å tillate salg av øl på bensinstasjonene. Vil statsråden i Sosialdepartementet slutte seg til en slik konklusjon eller tilsidesette rådene fra sine regjeringskolleger? Etter at statsbudsjettforslaget ble kjent, har vi kunnet registrere innspill om at en lang rekke sykehus vil få meget store økonomiske problemer neste år. Selv om stortingsflertallet i dag vedtar å øke refusjonsandelen for innsatsstyrt finansiering i sykehusene til 50 pst. fra 1. januar 1999, vil mange sykehus allikevel ha betydelige økonomiske problemer. Jeg er klar over at mange hevder at fylkeskommunene prioriterer feil. Men mange fylkeskommuner har i en årrekke måttet nedprioritere bevilgningene til bl.a. kulturtiltak og investeringer i fylkesvegnettet, som mange steder er i en elendig forfatning, for å kunne gi innbyggerne en best mulig helsetjeneste. Det er beklagelig om vi får en situasjon ved våre sykehus som vil innebære lengre ventetid på behandling og flere brudd på ventelistegarantien. Før valget i 1997 var alle partier enige om å prioritere eldre og helse. To viktige forutsetninger for å lykkes med denne satsingen er økte økonomiske ressurser og mange flere helsearbeidere. Vi mangler leger og tannleger. I kommunene er det i tillegg stor mangel på kvalifisert helsepersonell, så som sykepleiere og hjelpepleiere. Norsk Sykepleierforbund har oppgitt at det finnes ca. 10 000 sykepleiere som ikke utfører sykepleiertjeneste. Både arbeids- og lønnsforhold er en viktig årsak til at vi har en slik situasjon. Jeg har aldri skjønt at det skal være så stor forskjell på avlønning av personer med høyere utdanning. Hvorfor prioriterer vi ikke utdanning og arbeid innen helsesektoren like sterkt som i f.eks. teknisk sektor? Det kan da ikke være viktigere å bygge broer og veger enn å gi syke og gamle best mulig behandling og omsorg. Ved sykehuset på Svalbard har jeg registrert at det har vært debatt om den kirurgiske beredskapen. Jeg er derfor glad for at en samlet komite ber Regjeringen ved framleggelse av statsbudsjettet for år 2000 å gi tilbakemelding til Stortinget om hvordan dagens kirurgiske beredskap ved Longyearbyen Sykehus fungerer. Jeg beklager at stortingsflertallet verken vil pris- og lønnsjustere vertskommunetilskuddet ved årets budsjettbehandling eller slutte seg til en anmodning om at dette blir gjort i revidert nasjonalbudsjett for 1999. Vi har mange kommuner som hadde store PU-institusjoner, som nå er nedbygd. Den økonomiske situasjonen i kommunene kan medføre at vi får en reversering av 1991-reformen på dette området. Stortinget behandlet 2. april i år innstilling om resultater og erfaringer fra Regjeringens handlingsplaner for funksjonshemmede. I den debatten tok jeg opp forslaget til Norges Handikapforbunds Ungdom om etablering av IT-studier for funksjonshemmede ved Høgskolen i Hedmark. Denne saken har versert i Sosialdepartementet og Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet i flere år. Jeg hadde forventet at denne saken var tatt med i budsjettforslaget for 1999. Kan sosialministeren gi signaler om når denne saken vil bli realitetsbehandlet i Regjeringen?