Bent Høie (Høyre), 2014-12-16:
Pasientrettighetsdirektivet ble vedtatt i EU i mars 2011. Med forbehold om Stortingets samtykke ble direktivet innlemmet i EØS-avtalen sommeren 2014. Dette er bakgrunnen for at regjeringen i høst fremmet en samtykkeproposisjon, Prop. 135 S for 2013–2014, som i dag skal behandles i Stortinget. Pasientrettighetsdirektivet klargjør pasienters rett til å få refundert utgifter til helsetjenester som pasienten har valgt å få utført i et annet EU-land. Dette er en regelfesting av rettigheter som EU-domstolen allerede har slått fast at pasientene har, som en følge av reglene om fri bevegelighet av tjenester i EU-traktaten og EØS-avtalen. Det er etter direktivet adgang til å stille krav om forhåndsgodkjenning for sykehusbehandling. Men en godkjenningsordning må begrenses til det som anses nødvendig og rimelig, og må ikke føre til vilkårlig forskjellsbehandling. Direktivet inneholder også regler som legger praktisk til rette for at pasienten kan benytte seg av helsetjenester i andre medlemsland. I tillegg inneholder direktivet bestemmelser om frivillig samarbeid mellom landene. De formelle kravene som stilles i direktivet, er i all hovedsak allerede ivaretatt i norsk helselovgivning. Vi har etablert en refusjonsordning for helsetjenester mottatt i andre EØS-land som langt på vei allerede dekker direktivets regler om refusjon. Dagens refusjonsordning omfatter imidlertid ikke refusjon av utgifter til sykehusbehandling. I Prop. 118 L for 2012–2013, Endringer i pasient- og brukerrettighetsloven mv., ble det derfor foreslått å utvide ordningen til å omfatte sykehusbehandling. Dette var et forslag fra forrige regjering. Stortinget sluttet seg til dette. Det ble videre vedtatt en hjemmel i folketrygdloven om å stille krav om forhåndsgodkjenning. I tillegg ble det vedtatt enkelte bestemmelser som knytter seg til pasienter fra andre EØS-land som ønsker å motta helsetjenester i Norge. Denne regjeringen setter pasienten i sentrum. Vi har derfor vurdert behovet for forhåndsgodkjenning på ny. I den forbindelse har vi veid helsetjenestens behov for planlegging og kontroll opp mot pasientenes behov for og ønske om valgfrihet, korte ventetider og enkel saksbehandling. Fra pasientens ståsted vil en forhåndsgodkjenning innebære en begrensning i muligheten til å motta sykehusbehandling i andre land. Med krav om forhåndsgodkjenning vil pasienten ha rett til å reise ut når han eller hun må vente uforsvarlig lenge på nødvendig sykehusbehandling i Norge. Et slikt hinder vil særlig ramme pasienter med tilstander der det er et lite og begrenset fagmiljø i Norge. Disse pasientene vil ha reduserte valgmuligheter innenlands og vil ha særlig behov for og ønske om å få tilgang til medisinsk kompetanse i andre europeiske land. Det er konsekvensen av mindretallets forslag i denne saken. Forhåndsgodkjenning er et virkemiddel for å begrense pasientstrømmen til andre EØS-land. Erfaringen fra Sverige, som har latt pasienter fritt reise til andre EØS-land siden 2005, er at det er få pasienter som velger å motta helsetjenester i andre EØS-land. Den norske helsetjenesten er veldig god, og vi arbeider med å gjøre den enda bedre. Etter min mening er det ikke grunnlag for å tro at det vil være veldig mange pasienter som ønsker å motta sykehusbehandling i andre EØS-land. Men de som vil velge det, har ofte en veldig god grunn for det. Våre erfaringer med fritt sykehusvalg i Norge bygger opp under denne antakelsen. Det er imidlertid slik at vi ikke ønsker at pasientene skal måtte utsette seg for en risiko for at de ikke får dekket kostnadene. Derfor etablerer vi også en forhåndstilsagnsordning som gjør at de pasientene som ønsker det, på forhånd kan få et tilsagn om at de får dekket utgiftene i tråd med direktivet. Forskriften og ordningen har vært ute på høring. De fem pasientorganisasjonene som har uttalt seg til disse endringene, er alle positive, inkludert Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, Kreftforeningen og Revmatikerforbundet. Alle trekker fram det positive, at denne regjeringen endrer ordningen ved å fjerne forhåndsgodkjenning og etablere en enkel og grei ordning for forhåndstilsagn. Det er for meg det beste beviset på at denne ordningen er en ordning som bygger opp under vår visjon om å skape pasientens helsetjeneste. Enkelte av innleggene har prøvd å framstille det som om det er trusselen fra EFTA som gjør at vi foreslår dette. Det er det ikke. Dette har vi foreslått fordi vi mener det er god politikk for pasienten. Det underbygger målsettingen om pasientens helsetjeneste.