Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2012-11-20:
Hvorfor IKT i utdanningen? Jeg har lyst til å stille spørsmålet fordi jeg mener svaret rett og slett er som følger: Vi oppnår de målene vi har for norsk skole i større grad enn ellers, tror jeg. Målene, bare for å minne om det, er at vi skal sikre grunnleggende ferdigheter hos alle elever, vi skal gi dem det, alle skal oppleve mestring, og vi vil hindre frafall. Derfor er det fint å lese det som Senter for IKT i utdanningen skriver på førstesiden av sin brosjyre: «Vi arbeider for bedre læring med smart bruk av IKT.» De jobber ikke for IKT i skolen, de jobber for bedre læring med smart bruk av IKT. Bruk av ny teknologi kan ikke være bare et mål i seg selv. Jeg mener skolen kommer til å bli langt bedre med ny teknologi, og med bruk av IKT, og en aktiv og gjennomtenkt bruk av IKT. Hvorfor det? Det er tre ulike grunner til det. Den første er at jeg tror at vi endelig kan finne en litt mer stabil og varig løsning egentlig på noe som kanskje er ganske vanskelig i skolen, og det er tilpasset opplæring til alle. Smarte hjelpemidler og smarte læremidler gjør at vi kan tilpasse oppgavene mye lettere enten til dem som tar ting faglig veldig lett, ligger langt foran klassen, eller til dem som sliter med et eller annet, og trenger mer tid. Det kan man lære å håndtere i samme klasserom på en mye enklere måte gjennom bedre læremidler som er interaktive. Det er nettopp det som er poenget. Det andre punktet er at interaktiv læringsprosess, som egentlig er det som statsråd Kristin Halvorsen snakker om når hun viser til dataspill, er det som trigger. Det er mye mer spennende å få en respons med en gang, og det kan man normalt få når man sitter og snakker med et menneske og diskuterer et eller annet, eller har en samtale. Men med en bok kan man ikke gjøre det, for da har du en passiv ting foran deg, men gjennom data vil du kunne få svar med en gang. Når den reaksjonen er der, blir det mye mer spennende. Det er jo et paradoks. Vi kjenner alle til de urolige barna, de fryktelig urolige barna, som så sitter veldig rolig foran en datamaskin. Hvorfor gjør de det? Det er fordi det skjer noe i den datamaskinen som trigger dem. Det må vi jo spille på i skolen i stedet for å hysje på dem og si at de må sitte rolig og høre på læreren som står og messer kanskje noe som er veldig passivt, og som ikke er en interaksjon i det hele tatt. Der ligger den andre grunnen. Den tredje grunnen er at vi endelig også, tror jeg, kan klare å kutte drastisk i byråkratiet for lærerne. Veldig mange av disse nye læreverktøyene gjør retting til noe helt annet enn det det har vært – noe helt annet! Vi kan også se til det omvendte klasserommet, som også statsråden var inne på, nemlig at man kan ha de gode foreleserne på film, man kan ha forelesning i opptak som alle kan sitte og høre på, for så å bruke lærerressursene i klassen til å jobbe med å gi tilbakemeldinger til hver enkelt. For det er der det trengs flere lærere – opp mot den enkelte, den nære relasjonen, det å bli sett, altså at hver eneste elev opplever å bli sett og få tilbakemelding på akkurat det du selv gjør, av et annet menneske. Vi kan ikke erstatte det med maskiner. Det tror jeg er noe av det viktigste for å hindre frafall, og vi kan frigjøre masse arbeidskraft ved å gjøre det i stedet. For det er det vi egentlig har gjort med den teknologiske revolusjonen som vi lever midt oppe i nå, og som man ser i enhver bedrift og i mange offentlige etater, og rundt omkring i hele verden – arbeidskraften kan brukes på en helt annen måte enn før for teknologien gjør det mulig. Men så er det en del utfordringer som jeg mener vi bør diskutere mer systematisk enn vi har gjort til nå, og det er ikke noen kritikk mot noen i det hele tatt. Norge har ligget langt foran på dette feltet lenge, men det er mye nytt som skjer, og ting skjer raskt. Jeg mener at vi må ha en diskusjon om når hjelpemidlet skal brukes, og når det ikke skal brukes, hvordan håndtere dette med uro i klassen, når skal vi legge vekk alle disse hjelpemidlene, og hvordan skal vi regulere det å være på Internett hele tiden. Vi må ha forskning på dette, vi må utdanne alle lærerstudentene som går på utdanningsinstitusjonene, og vi må ha etter- og videreutdanning. Personvern er nevnt. Utstyr og læremidler må oppdateres kontinuerlig, det holder ikke at når vi har kjøpt pc-er til alle, er vi i mål. Det gjelder ikke. Så må vi ha en diskusjon rundt rollefordeling. Hva skal sentrale myndigheter gjøre, hva skal den enkelte skole bestemme, og hvilken rolle skal læremiddelprodusentene, forlagene, produktutviklerne ha? Det må også opp til diskusjon.