trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det er flere som tar opp dette at det er problematisk og dilemmaer uansett hvilket standpunkt man lander på, og det er jeg helt enig i. Men vi kan gjøre noe for å minske de dilemmaene. I løpet av denne siste perioden har vi hatt noen merkesteiner her i Stortinget der jeg mener flertallet har sviktet. Det gjelder menneskerettighetene til folk med funksjonsnedsettelser, det som heter CRPD. SV har foreslått at det skal inn i menneskerettighetsloven, slik som det er for andre menneskerettigheter i Norge. Det har flertallet stemt ned. Jeg vet ikke hvorfor, men det er et ganske alvorlig signal å sende at det ikke er likestilte menneskerettigheter. Jeg kan nevne ordningen med brukerstyrt personlig assistanse, der det fremdeles er slik at det er lov å skalte og valte med den i kommunene, de kan bestemme hvordan det skal være. Regjeringen har satt seg imot å lage en forskrift, satt seg imot at ordningen bør håndteres som et hjelpemiddel under folketrygden, slik at det blir likt for dem som trenger det, uansett hvilken kommune de bor i. Det gjelder pleiepengesaken, som jeg nevnte i stad, og rett til å få bygd om boligen, hvis enten du selv eller barnet får en funksjonsnedsettelse, og rett til avlastning. Alle disse tingene tar vi opp i våre forslag, og jeg håper nå at det er et enstemmig storting som kommer til å slutte seg til de forslagene, for de er nødvendige hvis man skal oppnå det alle nå sier vi er enige om. Men det var representanten Navarsetes innlegg som fikk meg til å ville ta ordet. Hun signaliserte at hun var bekymret for at man løpende skulle evaluere bioteknologiloven. Det er helt nødvendig, også for å kunne si hva som ikke skal være lovlig. I dag er f.eks. tidlig ultralyd lovlig, men det er noe en må sørge for å betale for sjøl. Det betyr at de teknikkene vi diskuterer i dag, er lovlige, og det har alle vært enige om, eller i hvert fall et stor flertall har vært enige om dem. Sånne dilemmaer kan vi komme til å stå overfor framover også. Skal teknikken være lovlig, eller skal den være ulovlig? Skal vi legge til rette for alle, eller skal det være et tilbud bare for dem som har penger til å betale for det? Det er helt nødvendig, for her går teknologien raskt, og det er etiske dilemmaer. Det som jeg imidlertid er helt klar på, er at jeg tror aldri det er en farbar vei å nekte mennesker informasjon som er tilgjengelig om seg sjøl. Det tror jeg ikke er noen farbar vei for noen løsninger på de etiske dilemmaene vi står overfor. Jeg er helt overbevist om at en av våre viktige oppgaver her er å forebygge senaborter, og det gjør vi ved å stemme med flertallet i dag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Er det noe vi vet om helse og økonomisk og sosial situasjon, så er det at det henger ganske nøye sammen. Vi vet at den som har lite penger, også har mye større risiko for å oppleve sykdom og dårlig helse. Derfor er SV så uenig med regjeringen. Når de skal finne måter å spare på, går de systematisk etter folk som er syke, har dårlig helse og er arbeidsløse. Mens i den andre enden av skalaen har regjeringen alltid masse penger å gå på. Der er man i stand til å dele ut milliarder til folk som har mer enn sitt på det tørre, for å si det slik, og som burde bidra mer til fellesskapet. I stad diskuterte vi bioteknologiloven. Nå diskuterer vi om utviklingshemmede, folk som har amputert, og andre som har store problemer, skal få gratis fysioterapi. Ja, det er mange flere som burde inn på den lista, og det var det fullt mulig å gjøre, å putte flere inn på lista og gi flere tilgang på nødvendig behandling – uten å fjerne det for noen av dem som står på lista, eller sto på lista, og trengte behandlingen. Og nå, etter koronanedstengingen, vil jo dette problemet øke. Tannhelsesjekk for eldre over 75 år: Den aldersgruppa som er over 75 år i dag og de nærmeste årene, har problematisk tannhelse. Noen av dem har god råd, det er helt riktig, men veldig mange har veldig dårlig råd, og tannhelse er veldig dyrt. Så det i hvert fall å kunne få en sjekk av tennene sine er ikke så veldig mye, for å si det sånn. Og det hadde vært veldig lurt å få gjort det, for folk sparer seg for ganske mye andre utgifter og problemer hvis de klarer å beholde tennene utover i alderdommen. Så er det de berømte effektivitetskuttene. Det er jo en måte å skyve ansvaret for de for trange rammene man har, nedover i systemet og ikke ta ansvar for hva som blir kuttet. Jeg var med på det da jeg satt i kommunestyret for mange år siden. Det var sånn: Spar tre millioner, men la det ikke gå ut over noen, og så fikk forvaltningen det tredd nedover ørene og skulle finne ut hva det var, og så skulle de få skylden for de kuttene som ble gjort. Jeg har respekt for at noen mener at budsjettene er for høye, men da får de være så snille og legge også de kuttene på bordet, slik at vi kan ta stilling til de faktiske kuttene og ta ansvaret for dem. SV vil rette opp disse helsekuttene. Derfor tar jeg opp de forslagene som er i innstillingen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Kommunene har fått veldig mange nye oppgaver i tida nå. Det er en finansieringsordning for særlig ressurskrevende tjenester, som er tenkt å skulle dekke noe av det som er positivt, nemlig at folk overlever alvorlige ulykker og sykdommer og lever lenger, men de trenger krevende oppfølging veldig lenge. Den ordningen har regjeringen kuttet med 1 mrd. kr til kommunesektoren, og det mange kommuner sier, er at det er dette som går ut over det lille overskuddet som de har til å kunne ha f.eks. disse gode dagaktivitetstilbudene, disse rehabiliteringstilbudene som også trengs, og som man også tar fra dem som trenger litt, fordi man må finansiere opp de som trenger veldig mye. Det andre er at sykehusene nå også varsler at de skal skrive ut enda flere, og at kommunehelsetjenesten skal overta enda flere av de oppgavene som i dag utføres i spesialisthelsetjenesten. Har regjeringen tenkt å finansiere dette gjennom økte rammer eller gjennom tilskuddet for særlig ressurskrevende tjenester?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Jeg leder kommunalkomiteen og er godt kjent med kommuneøkonomien. Kommuneøkonomien har blitt noe styrket fram til 2019. Det er stort sett økte skatteinntekter og ikke regjeringens økninger som har bidratt til det. I 2019 ble det verre, og i 2020 vet vi slett ikke hvordan det går. Innenfor disse rammene er det ikke rom for verken noe kompetanseløft eller bedre tjenester til kommunesektoren. Jeg har også registrert at regjeringens kommuneøkonomi til neste år ikke akkurat er et håndslag til alle heltene i omsorgen. Det er det ikke lagt opp til en eneste krone i lønnsøkning til dem som nå skal gjøre disse viktige jobbene, og som også skal skaffe seg mer kompetanse. Dette henger ikke sammen. Én av de tingene som jeg har vært opptatt av, er at det er så lite bemanning på sykehjemmene at pasienter blir medisinert når de egentlig trenger omsorg og trøst og noen som har tid til å snakke med dem. Dette er ikke noe jeg har funnet på sjøl – det er flere undersøkelser som viser dette, bl.a. i Sykepleien for to år sia. En av tre sjukepleiere gir hver måned eller oftere angstdempende og beroligende midler når det faglig sett er menneskelig tid og omsorg som er det riktige. Ved medisinering risikerer vi også å påføre folk som er syke fra før, nye lidelser – angstlidelser, andre problemer – som om det ikke var nok fra før. Dette er ikke mulig å løse uten at det blir flere ansatte, at de ansatte også har hele stillinger, sånn at demente og andre veldig syke slipper å forholde seg til veldig mange mennesker. Jeg tenker ofte når vi diskuterer her: Hvordan ville jeg hatt det? Jeg er i hvert fall sikker på at hvis jeg blir så skrøpelig at jeg ikke klarer å ta vare på meg sjøl, vil jeg gjerne ha mulighet til å dusje hver dag. Jeg vil gjerne ha noen som kan komme hjem og hjelpe meg med å ha det rent i huset mitt hvis jeg ikke klarer det sjøl. Nå sitter mange og får kanskje to timer hjelp til rengjøring hver tredje eller hver fjerde uke. Pårørende sliter seg ut med å hjelpe sine. Det er kanskje lange reiseavstander, kanskje folk er demente, kanskje det rett og slett blir konflikt rundt dette, som skulle være gode familierelasjoner. Det er et verdivalg om vi ønsker å bedre dette, eller om man ønsker å bruke pengene til noe annet. SV prioriterer omsorgen for både eldre og andre som trenger velferdsstaten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Nav-skandalen var en forferdelig oppvekker for mange. Jeg stusser litt over at det på en måte høres ut på statsråden som om han er ganske overbevist om at dersom det hadde stått en henvisning til EØS-avtalen i denne loven, og man hadde endret den delen av lovteksten som omhandler det som EØS-avtalen pålegger oss, kunne det vært en like stor mulighet for at man hadde feiltolket dette. Statsråden tviholder liksom på at dette er en rein feiltolkning. Ville det ikke i hvert fall ha vært mer mulig for både saksbehandlere, den det gjelder, og de som skulle hjelpe dem, hvis det hadde vært en henvisning der, som man kunne ha brukt i forhandlingene om det man var uenig om?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Hvis det er slik, synes jeg kanskje at statsråden skulle ha uttrykt seg litt annerledes enn bare å gjenta at dette kun er en feiltolkning og ikke en følgefeil av at man ikke har endret regelverket. Det andre spørsmålet er: Når forvaltningen opplever å få saker sendt tilbake, med dom, enten det er fra Trygderetten eller vanlig rett, mangler det også en systematisk oppfølging av det, altså systemer som sier at da må man ikke rette opp bare den saken, men også– i hvert fall hvis det handler om feil lovanvendelse – se på hele systemet og se om man har laget et system som evner å rette opp egne feil. Jeg vet at dette mangler mange steder. Det mangler i veldig mange systemer. Ser statsråden at det er nødvendig å etablere slike systemer, slik at saker ikke kan rulle og gå lenge uten at feilen blir både tatt opp internt i organisasjonen og løftet opp på politisk nivå?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
De to siste innleggene, fra Høyre og Fremskrittspartiet, viser jo med all tydelighet at denne såkalte regionreformen er bygd på sand, og at den slett ikke er noe godt håndverk for å bedre verken befolkningens velferdstjenester, nødvendige tjenester, eller for å styrke demokratiet. Det viser at både reformen og ikke minst det kartet som ble tegnet, er et kompromiss som ingen egentlig ønsker å forsvare. Jeg må avlegge representanten Tveiten Benestad en visitt, som står og etterlyser forutsigbarhet. Ja, da forventer jeg at Høyre legger vekk sitt program, som sier at nå skal fylkeskommunen legges ned – for det er Høyres program. Det er også Fremskrittspartiets program. Hvis man har bidratt til å tegne norgeskartet om igjen for ingenting, for så å skulle legge det ned ved første anledning, må jeg si at jeg vil ha meg frabedt taler om forutsigbarhet. SV har alltid vært imot tvangsekteskap, enten det gjelder mennesker, fylker eller kommuner. Det er et dårlig utgangspunkt for å kunne leve godt sammen. Grunnen til at vi har tatt dette opp, er at det skal være mulig raskt for de fylkeskommunene som er blitt tvangssammenslått, å få mulighet til å oppløse seg. Derfor har vi også formulert ut det forslaget i dag som går ut på at de skal kunne få mulighet til å gjennomføre et nytt fylkestingsvalg sammen med stortingsvalget i 2021. Ja, det er veldig dårlig tid, denne muligheten burde de hatt med en gang. Jeg hadde håpet at de partiene som har vært med på disse ulykkelige vedtakene, hadde innsett at det var feil, og åpnet denne muligheten. Ja, dette har kostet mye, men det får jammen de partiene som har gjennomført dette, ta ansvaret for. Hvis man må rette opp feil, hender det at det koster noe, og det må Stortinget også kunne ta inn over seg. Jeg var med da regjeringen hadde et forslag om å ta fra fylkeskommunen oppgaver som kollektivtrafikk og videregående skole – det var jo et forslag. Jeg husker den høringen i komiteen veldig godt. Der var i hvert fall et samlet næringsliv til stede og sa at dette måtte vi aldri finne på, at dette var dårlige løsninger som overhodet ikke ville tjene dem heller. Her har regjeringen vært på feil kurs.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Jeg merket meg statsrådens oppramsing av ulike oppgaver. Andre representanter var her oppe og forklarte at ja, det er greit å ramse det opp. Men når man får overført både oppgaver og stillinger, men ikke penger, er det neppe en styrking. Vi har nettopp hatt høring i kommunalkomiteen om kommuneøkonomien, der dette går igjen: hvilke oppgaver man får, og at det ikke er finansiert, og det er en svekkelse av et nivå som får en oppgave, for da kan man ikke løse oppgaven godt. Jeg mistenker Høyre og Fremskrittspartiet for å ha det i tankene, at de vil at det skal se ut som om dette går dårlig, og så får de et argument for å legge ned fylkeskommunene, for det er det de vil. Jeg har vært med på denne runden helt fra starten. Hva startet det med? Jo, forslag fra regjeringen om at fylkeskommunen skulle miste tannhelse, og at både videregående skole og kollektivtrafikk skulle over til kommunene. Jeg vet ikke helt hva som hadde vært igjen da, men det var altså regjeringens forslag til hvordan denne styrkingen av regionene skulle foregå. Noen av de viktige oppgavene som et fylkesnivå er veldig godt egnet til, er nettopp disse oppgavene – fordi man må være stor. Og det var den høringen jeg refererte til i mitt forrige innlegg, der NHO Service og handel og mange av de som driver med kollektivtrafikk, var i stortingshøring og sa at dette faktisk var det mest tullete de hadde vært med på. Skal vi nå sitte og forhandle med en masse kommuner, sa de. Det er galt nok med så mange det er nå, med de store ressursene som går til anbudsrundene på kollektivtrafikk. Dette er oppgaver som krever store geografiske områder for at de skal kunne løses på en god måte. Det kreves også at de geografiske områdene har i seg både by og land, sånn at noen tar hensyn også til distriktene. En annen viktig oppgave som fylkeskommunene kunne være veldig godt egnet til å løse, er regionalpolitisk utvikling – kompetanse- og næringsutvikling. Hva har skjedd der? Jo, regjeringen har halvert midlene og legger begrensninger på dem som gjør at fylkeskommunene ikke kan få gjort de oppgavene som de er veldig velegnet til. Og nå, under koronakrisen, hadde det vært helt ypperlig at de hadde hatt flere regionalpolitiske midler og kunne gått inn og finsiktet der statens virkemidler ikke treffer godt nok, både på utvikling av nye bedrifter og ikke minst også på å hjelpe bedrifter som er i krise. Men dette vil ikke regjeringen. De vil rett og slett ikke ha en regionreform. De bare later som, og disse tvangssammenslåingene er en del av den prosessen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det er mye spill og spetakkel i denne saken man kunne kommentert. Jeg synes det er litt trist at statsråden gjentar og gjentar, som om det ikke har vært alles mening at de vi skal hente, er de mest sårbare og de som har et antatt beskyttelsesbehov. Det har alle ment hele tida. Det er ikke noe som regjeringen har funnet på. Det har stått i de samarbeidsavtalene som FN har hatt med både EU og Hellas hele tida. Jeg er opptatt av om det skjer noe nå. Nå sier statsråden at det er bare to land som har evakuert. Andre sier det er litt flere. Spørsmålet er: Hvis det er sju land som har evakuert, skal vi da fremdeles vente? Er det da ikke akutt å evakuere kanskje noen av de barna eller kanskje den treåringen som mistet moren sin, som ble knivstukket i leiren, for to dager siden? Hvor lenge har regjeringen tenkt å vente med å gjøre noe?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det er en fånyttes jobb å få Fremskrittspartiet til å forstå at det er krig og forfølgelse og helt livsfarlige forhold for mange, mange steder, bl.a. i Afghanistan, men jeg hadde håpet at regjeringspartiene hadde sett at det er dette som er hovedårsaken til at folk flykter. Det er ikke slik at noen kan sitte her og si at de fleste har et tvilsomt asylgrunnlag når de sitter i noen av de flyktningleirene vi snakker om nå. Det har ingen noen grunn til å si, for det vet vi ikke. Men det som er helt sikkert, er at vi som har tatt til orde for å evakuere noen av de mest sårbare barna og familiene, har vært helt tydelige på at vi ønsker at det skal være de som er mest sårbare, og de som har størst sjanse til å få opphold, slik FN gjør når de tar ut kvoteflyktninger, og slik de har sagt de kan gjøre det i Hellas. Jeg må si jeg blir litt opprørt av at statsråden sier hun har en følelse av at noen mener noe annet. Det er feil – akkurat som det regjeringen sa om at FN ikke var til stede i Hellas, akkurat som at det ikke var utvelgelsesmekanismer der Norge kunne påvirke, akkurat som med møtet i EU, der man kunne finne ut om det var mulig å evakuere, som regjeringen valgte å ikke være på. Spørsmålet er litt hva slags rolle vi skal ha nå. Hvis vi skal påvirke den felleseuropeiske løsningen som alle sier de vil ha, og som SV har foreslått i Stortinget mange ganger, og som de partiene som nå sier de vil ha, har stemt mot å bidra til, må vi vel sjøl i hvert fall melde inn og si at vi vil hjelpe, som flere land nå har gjort. Hvis ikke skjer det som representanten Haltbrekken sa, nemlig at kanskje alle gjør som Norge og sier: Nei, vi venter til det blir så mange. Da blir det ingen løsning. Norge må i hvert fall melde inn et antall som vi er villig til å ta imot, og ikke vente på alle andre. Ja, det er riktig at sivilsamfunnet i Norge har engasjert seg sterkt i dette, og det har de også gjort på bakken i leirene i Hellas – ikke bare i Moria, men i mange av dem. Men hva har skjedd nå? Jo, de kan ikke være der lenger. Det er farlig fordi høyreekstreme er der og truer dem og truer flyktningene. Dette er en ekstremt farlig situasjon der Norge burde gjøre noe annet enn å sitte og vente på at andre skal evakuere noen av dem som er aller mest sårbare.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Ord er viktige, men handling er enda viktigere. Jeg må si at denne debatten preges litt av at noen setter fram stråmenn som de argumenterer mot – som om det er noen som har sagt at de er imot å ta imot kvoteflyktninger, som om vi som har kjempet for dette, ikke ønsker å hjelpe folk som er i en vanskelig situasjon andre steder. Tvert imot – vi har forslag om det også. Vi har forslag om de brede europeiske løsningene som flertallet her etterlyser. Men hvis det er slik at det er bred enighet i denne salen om at vi faktisk skal hente noen av de mest sårbare med størst beskyttelsesbehov, så får vi gjøre det, da, og ikke sitte og vente på at andre skal gjøre det først, og ha en slags opptelling og en slags pekelek mellom landene i Europa, istedenfor å ta det ansvaret og bidra til å sørge for at det blir slike løsninger, og at flere blir med. Det gjør vi best ved å si fra nå, melde inn et antall asylsøkere og bli med på den dugnaden.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Fremskrittspartiet er opptatt av helsepolitikk. Vi er opptatt av å følge opp gravide kvinner som har behov for informasjon om svangerskapet sitt, og jeg synes egentlig det er uverdig hvordan representanten fra Høyre mener at man skal spare penger på å tilbakeholde informasjon for gravide kvinner som er bekymret for om barnet deres har en alvorlig sykdom. I dag tilbys ultralyd sent i svangerskapet, men ved å kunne tilby det tidlig vil kvinner få avdekket om det er liv, hvor mange liv det er, og hvilken oppfølging paret har behov for videre. Det mener vi bør være en grunnleggende rettighet: å få informasjon om sitt eget svangerskap.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Fremskrittspartiet ønsker å tillate assistert befruktning for enslige i Norge i dag. Det har vært lov i Norge for enslige å få adoptere barn helt siden 1990-tallet. Jeg har ikke registrert at Senterpartiet ønsker å fjerne den ordningen. Men Senterpartiet er altså motstander av at enslige skal få lov til å være omsorgspersoner for sine genetiske barn. Vi erkjenner at dette er en vanskelig diskusjon, men vi har iallfall foreslått å tillate dette i Norge nå, for å gjøre det mulig for kvinner å få dette tilbudet i Norge. Vi må huske på at norske kvinner reiser til Danmark hvert år for å få det samme tilbudet der. Her i Norge kan man regulere det innenfor etisk forsvarlige rammer, som ivaretar barnets beste.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Dette er jo et stort ønske i befolkningen vår. Ifølge den siste undersøkelsen jeg har sett for Oslo, tar ni av ti gravide kvinner allerede tidlig ultralyd fordi de ønsker en bekreftelse på om det er liv, og hvor mange liv det er. Tidlig ultralyd er helt avgjørende for at man kan avdekke flerlingsvangerskap, noe som vil være viktig for å kunne få en tett og god oppfølging, men det kan også være med på å redde liv. Jeg registrerer at Kristelig Folkeparti tviholder på at ultralyd skal gis, men det skal gis sent i svangerskapet. Fosterdiagnostikk skal gis, men det skal gis sent i svangerskapet og med en risikofylt metode. Der er vi rett og slett bare uenige.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Dette har jo vært en lang og grundig prosess. Veien hit startet da Fremskrittspartiet var en del av regjeringen i 2014. Den 11. april 2014 ga departementet i oppdrag til Bioteknologirådet og Helsedirektoratet å evaluere bioteknologiloven. Den grundige evalueringen, utredningen og høringene som ble gjennomført av regjeringen i perioden 2014–2017, resulterte i en sak her i Stortinget i 2017 om evalueringen. Det resulterte selvfølgelig i en rekke debatter internt i partiene. I Høyre var det vel kvinnenettverket ved Linda Hofstad Helleland og Tina Bru som sto i front for at Høyre skulle gå inn for å tillate eggdonasjon. Nå er begge de representantene med i regjeringen og har ikke stemmerett her i denne salen, men mitt spørsmål går til Høyre: Hvor vondt er det egentlig å stemme mot disse endringene? Og hvis dere hadde stemt i tråd med egen samvittighet, hvor mange representanter hadde støttet det Fremskrittspartiet i dag har lagt fram?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Jeg registrerer at Venstre bruker sin taletid på å kritisere at Fremskrittspartiets innramming her ikke er liberal nok. Det er jo et paradoks, når dette faktisk er en sak som Venstre kan være med og avgjøre i dag. Venstre kan være med her i salen og avgjøre hvilken innretning for eggdonasjon eller assistert befruktning Norge skal tillate, men Venstre varsler samtidig at de kommer til å stemme imot alt, uansett. Jeg registrerer at de feller en tåre over det, men spørsmålet mitt er: Hva er det Venstre mener er så viktig i plattformen, som trumfer denne saken? Hvilken enkeltsak i Granavolden er så viktig for Venstre å skaffe et flertall for her i Stortinget at Venstre nå velger å stemme imot endringene i bioteknologiloven?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Det er jo disse andre viktige sakene jeg ønsker å komme til bunns i. Venstre er altså del av en regjering som sitter i mindretall. De eventuelle gjennomslagene Venstre har i Granavolden, er det jo ikke gitt at dere får flertall for i dette stortinget, hvor flertallet er annerledes. Så jeg prøver å spørre igjen: Hvilken enkeltstående seier i Granavolden-plattformen er det som er så viktig for Venstre at de velger å gi Kristelig Folkeparti medhold i bioteknologisaken?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Enslige i Norge har fått lov til å adoptere barn siden 1990-tallet. I 2004 var daværende barne- og familieminister Laila Dåvøy, fra Kristelig Folkeparti, ute og jublet fordi en enslig mann for første gang fikk lov til å adoptere barn i Norge. Jeg lurer på hvorfor Kristelig Folkeparti mener at enslige kan være gode omsorgspersoner for adopterte barn, men ikke for barn de har et genetisk forhold til.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Det beste for et barn er nok å vokse opp i en familie med to foreldre som er glad i hverandre, og som er glad i barnet. Livet tar likevel litt ulike retninger, og jeg har lyst til å bringe inn en historie om en kvinne jeg har holdt tett kontakt med det siste året – Camilla. Camilla har mistet kjærligheten i sitt liv. Camilla og Kurt var lenge lykkelig gift og hadde framtiden foran seg. De ønsket seg barn. Dessverre ble Kurt diagnostisert med alvorlig kreft. I frykt for hva kreften kunne gjøre med Kurts fertilitet, bestemte ekteparet at Kurt skulle fryse ned en sædprøve for å kunne øke sannsynligheten for at de to kunne få et barn sammen når Kurt ble frisk. Kurt ble dessverre aldri frisk. Han tapte kampen mot kreften. I sorgen øynet likevel Camilla et håp, for Kurt hadde testamentert bort den sædprøven til Camilla, slik at hun kunne fullføre prosessen med å bære fram parets barn. Det hadde hun et høyt ønske om, men lovverket skulle imidlertid vise seg å stå i veien for det. Situasjonen til Camilla var lenge fastlåst, og hun ble en kasteball i systemet. Sykehuset kunne ikke på noe lovlig vis verken bistå med assistert befruktning eller levere ut sædprøven til Camilla så hun kunne reise til Danmark for å få assistert befruktning. Norsk helsevesen har ikke lov til å bistå norske borgere med å bryte norsk lov, og assistert befruktning for enslige er forbudt. Det har altså rammet Camilla og hennes mulighet til å bære fram barnet til sin ektemann. Barnet ville vokst opp med en stor familie med onkler, tanter, to sett med besteforeldre og en far, som riktignok ikke fikk mulighet til å være fysisk til stede, men som likevel ville vært en stor del av barnets liv. Fremskrittspartiet foreslår å rydde opp i dette regelverket og la Camilla bære fram barnet sitt. Høyre og Venstre har varslet at de vil støtte dette, men det forutsetter at assistert befruktning for enslige tillates, og jeg håper at Stortinget i dag gjør nettopp det. Denne saken har gjort det enklere for meg å støtte at enslige skal få assistert befruktning, og sørge for at Camilla får oppfylt sin største drøm om å bære fram barnet sammen med en ektemann, som hun dessverre har mistet i kampen mot kreft.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Jeg har tillit til at norske kvinner og familier er i stand til å ta gode, informerte valg på vegne av seg selv og sin familie. På samme måte har jeg tillit til at stortingsrepresentanter klarer å ta gode, informerte valg på vegne av seg og sin samvittighet. I dag er det flere modige menn og kvinner i regjeringspartiene som nettopp velger å gjøre det. Det er jeg takknemlig for. Jeg vil avslutte med å takke for en god debatt. Som saksordfører har jeg også følt et visst ansvar for å sørge for at voteringen i denne saken går gjennom på en grei måte. Derfor har jeg noen spørsmål knyttet til det. Vi velger avslutningsvis å votere over eggdonasjon for seg, så alle representantene kan stemme ja eller nei til det. Og som en konsekvens av det, vil det komme opp noen følgeforslag. Når eggdonasjon blir tillatt, ønsker altså Kristelig Folkeparti ikke at det skal etableres et donorregister. Det forstår ikke jeg. Hvis man først tillater eggdonasjon, burde det være i Kristelig Folkepartis interesse å sørge for at staten også etablerer et nasjonalt donorregister, sånn at barn som blir til ved en donor, får muligheten til å oppsøke donors identitet og få kontakt med sitt biologiske opphav. Jeg forstår heller ikke hvorfor Kristelig Folkeparti ønsker å stemme imot at det er legen som skal avgjøre hvilken donor man skal ta i bruk. Hvis Kristelig Folkeparti skulle fått viljen sin på det, hvordan skulle ellers valg av donor vært gjort hvis det ikke er behandlende lege som gjør det? Og sist, men ikke minst til innrammingen av eggdonasjon: Fremskrittspartiet fremmer et mindretallsforslag, forslag nr. 1, om at det skal være et forbud mot embryodonasjon og dobbeltdonasjon, og det forbudet skal Kristelig Folkeparti virkelig stemme imot. Det betyr altså at Kristelig Folkeparti legger opp til en mer liberal linje enn Fremskrittspartiet i denne innrammingen. De er like liberale som Venstre og mener at det nærmest skal være et frislipp av hvem som skal ta imot eggdonasjon i Norge. Hvis man støtter Fremskrittspartiets innramming i forslag nr. 1, om å innføre et forbud mot embryodonasjon og dobbeldonasjon – det er nettopp da man vil sikre at barnet har en genetisk tilknytning til minst en av sine foreldre. Hvis Kristelig Folkeparti virkelig vil stemme imot det, er de åpenbart mye mer liberale enn jeg hadde trodd. Da kan de like gjerne stemme for alle andre forslag også.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Dette er en historisk dag. Stortinget skal nå gjøre mange viktige vedtak. Mange av disse vedtakene blir å gjelde allerede fra i sommer, som NIPT til alle. Men det er nettopp fordi denne saken er så viktig, at jeg har lagt til grunn at alle partier faktisk setter seg inn i de ulike forslagene det skal voteres over, og ettersom Kristelig Folkeparti ikke tok ordet etter mitt forrige innlegg, blir jeg nødt til å gi Kristelig Folkeparti en siste mulighet til å forklare seg. De har på inn- og utpust i dag snakket om hvor viktig det er at barn har et genetisk forhold til sine foreldre, at barn vokser opp med sine genetiske foreldre. Men når Fremskrittspartiet fremmer forslag om et forbud mot embryodonasjon og dobbeltdonasjon, stemmer Kristelig Folkeparti imot. De vil ved sin votering legge opp til nettopp det de har snakket mot gjennom hele debatten: at barn ikke skal ha noe genetisk forhold til sine foreldre, fordi de er imot det forbudet vi foreslår. Det undrer meg, og jeg vil be Kristelig Folkeparti komme og redegjøre for hvorfor de ønsker å stemme på denne måten. Når det gjelder donasjon, foreslår Fremskrittspartiet at det skal etableres et nasjonalt donorregister. På hvilket grunnlag har Kristelig Folkeparti valgt å gå imot et nasjonalt donorregister som nettopp sørger for at barnet, senest når det fyller 15 år, kan få mulighet til å bli kjent med sin donors identitet og ta kontakt? Det virker for meg som om Kristelig Folkeparti ikke har satt seg inn i denne saken, ikke gjort nødvendige forarbeider og ikke engang vet hvordan de kommer til å votere i dag. Men dette bør de avklare nå før tiden går ut, for ellers er det dere, Kristelig Folkeparti, som er mest liberale i denne saken.
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Representanten Bruun-Gundersen har redegjort godt for partiets syn og vurderingene som er gjort. Jeg skal ikke gå inn på det, for vi har alle sammen respekt for at dette er et krevende saksfelt, både etisk og på andre måter. Men én ting jeg lurer på, gjelder noen av disse tiltakene som representanten Bruun-Gundersen har vært opptatt av å innføre raskt, noe av det uten nærmere utredning. Blant annet når det gjelder tidlig ultralyd, NIPT og annen metodikk som er ganske ressurskrevende, er det blitt antydet ganske store summer for å få det på plass. Når vi ser representanten Bruun-Gundersens engasjement for dette, er det slik at akkurat dette vil være den viktigste helsesaken for Fremskrittspartiet i budsjettforhandlingene? Er det dette som er det viktigste? Vil Fremskrittspartiet sette dette foran f.eks. styrket eldreomsorg i budsjettforhandlingene?
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Jeg skal ikke rette kritikk mot prosessen, men det er noen punkter vi mener kunne vært bedre utredet før det settes i gang, og det er jo en ærlig sak, bl.a. dette med tidlig ultralyd. Jeg leste i Bergens Tidende i går at avdelingssjefen ved Kvinneklinikken ved Stavanger universitetssjukehus, Marit Halonen Christiansen, sa at hun frykter at det nye som nå blir vedtatt med tidlig ultralyd, er svært ressurskrevende også personalmessig, og at det kan gå ut over syke kvinner ved at de blir fortrengt av friske gravide. Representanten Moflag har jo engasjert seg veldig i nettopp dette spørsmålet, svangerskapsomsorgen. Så har Arbeiderpartiet reflektert noe mer rundt det, altså hvordan en rask igangsettelse av tidlig ultralyd vil påvirke kapasiteten for andre kvinner i klinikken?
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Til det kan representanten Stensland nå svare at vi har inngått en politisk avtale, og det har også andre partier gjort, til alle tider, i denne salen, for å få mest mulig gjennomslag for sin politikk. Vi har fått stort gjennomslag i Granavolden-plattformen, og dette har vært et viktig felt også for Kristelig Folkeparti. Vi har vært tydelige hele veien etter regjeringsinngåelsen. Hele gruppen vår har stilt seg bak Granavolden-plattformen, og den står vi på. Så det er sånn det fungerer.
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Det gjør ikke vondt i det hele tatt å ha en konsistent holdning til denne saken. I januar var jo representanten Bruun-Gundersen selv veldig fornøyd med den loven som hun nå ikke er spesielt fornøyd med. Det viser at også Fremskrittspartiet inngikk ganske store kompromisser, Fremskrittspartiet stilte seg jo bak den loven som Bruun-Gundersen nå ikke synes er god nok. Jeg kan ikke svare for andre enn meg selv, men jeg synes det er helt greit at når vi har gått inn i en forhandling og blitt enige om en regjeringsplattform som hele gruppen har stilt seg bak, er det en naturlig ting å følge den avtalen. Det var også en naturlig ting for Fremskrittspartiet så lenge de satt i regjering. Så den smerten har nok representanten Bruun-Gundersen også kjent på selv i flere sammenhenger.
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Jeg er ikke overrasket over at representanten Toppe avdekker den logiske bristen som hun muligens her påpeker. Det har seg sånn at når Stortinget åpner for assistert befruktning for enslige, fremstår det iallfall for meg mer logisk at en kan få det fra en avdød partner dersom denne uttrykkelig har sagt at han ønsker å donere sin sæd til sin etterlatte – heller det enn at en blir henvist til å få det fra en sædbank fra en person en ikke har noe som helst forhold til. Jeg mener at den innrammingen som er gjort i lovteksten, er såpass god at vi kan gå inn i akkurat den. Dette er et spesialtilfelle – den mye omtalte Camilla-saken er den mest kjente – men det er i et normalår snakk om om lag to tilfeller. Derfor har Høyre og meg bekjent også Venstre signalisert at en skal stemme for det forslaget. Men jeg har også forståelse for innvendingen fra representanten Toppe.
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Litt oppfølging til representanten Vågslid: Det kan synes som at Arbeiderpartiet og Senterpartiet nå er uenig om hva som er god svangerskapsoppfølging. Det har jo vært sånn at Arbeiderpartiet og Senterpartiet tidligere har knivet om å være det partiet som er mest på hugget når det gjelder svangerskapsoppfølging. Men hvordan skal vi tolke Senterpartiets motstand mot tidlig ultralyd? Er en mindre for en god svangerskapsomsorg enn Arbeiderpartiet, eller er det noe vi andre har misforstått? Det ordskiftet som nå foregår, er faktisk til å misforstå. Hvem vil kvinnene best?
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-05-26:
Jeg skal ikke gå mer inn på behovet for å utrede enkelte av disse tiltakene før de settes i verk. Flere har forsøkt å takke for en lang og god debatt, det var vel Moflag som begynte med det, men jeg vil prøve igjen. Jeg opplever at debatten har belyst de forskjellige temaene innen bioteknologien. Den har vært preget av respekt og i stor grad også av anerkjennelse av de forskjellige standpunktene som de forskjellige har. Det viser styrken i demokratiet, at vi kan ta debatten – nå har vi holdt på i over fem timer – og dette er en viktig lov. Ingen har monopol i politikken. Alle kan ha rett, og alle kan ta feil, og debatten tar selvfølgelig tak i de store uenighetene. Men vi må huske på at en rekke av endringene vedtas enstemmig, og alle er enige om at det er på høy tid at en foretar en modernisering av loven etter 16 år. Det skal vi også ta med oss, så det ikke står igjen at en bare har kranglet i fem timer. Jeg vil gi en kort stemmeforklaring. Vi stemmer for forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, for å hindre at det åpnes for dobbeltdonasjon og embryodonasjon. Vi vil også støtte forslag nr. 4, fra Senterpartiet, som er rett fra regjeringens lovproposisjon, som det er naturlig for oss å støtte.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Framstegspartiet vil føreslå assistert befruktning for einslege, og sidan surrogati er forbode i Noreg, og vil vera forbode, vil tilbodet berre gjelda for einslege kvinner. Ein set ikkje noka aldersgrense, og tilbodet, slik eg forstår forslaget, skal delvis finansierast av det offentlege. Ein argumenterer jo for eggdonasjon som ei likestillingssak, men i dette tilfellet er det jo det motsette. Mitt spørsmål til Framstegspartiet er om Framstegspartiet meiner at dette er å likestilla kvinner og menn som omsorgspersonar, når assistert befruktning til einslege berre skal gjelda for kvinner.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Arbeidarpartiet føreslår å tillata mitokondriedonasjon i Noreg. Dette er tillate i Storbritannia, men dei har ikkje underteikna biomedisinkonvensjonen, slik Noreg har. Det inneber at barnet vil kunna få DNA frå fleire personar. Metoden er veldig kontroversiell, han er ikkje rekna som trygg og forsvarleg. Det er ei teknisk moglegheit for å gjennomføra dette, men det er altså i strid med internasjonale konvensjonar. Eg synest det er oppsiktsvekkjande at Arbeidarpartiet går så langt at dei ber regjeringa om å jobba for å endra internasjonale konvensjonar for at ein skal kunna gå lenger i Noreg. Mitt spørsmål er om det ikkje finst noka grense for Arbeidarpartiet. Er det berre teknikken som er ei grense, og ikkje etikken, når det gjeld kva som skal verta føreslått på biomedisinfeltet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Høgre er imot å tillata assistert befruktning for einslege, men i innstillinga har de gått inn på eit forslag saman med fleirtalspartia om å tillata assistert befruktning for einslege dersom dette omhandlar ei kvinne som får assistert befruktning frå ein død donor som var ektefelle eller sambuar. Eg synest det på ein måte er litt uforklarleg korleis ein argumenterer i denne saka når ein går imot assistert befruktning for einslege, men tillèt det dersom ein er enke eller attlevande sambuar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Eg synest først og fremst at Arbeidarpartiet må slutta å feilinformera. Det er tilgang til tidleg ultralyd i den offentlege helsetenesta i dag. Det er til og med ein indikasjon som heiter «uro hos den gravide». Det vi må sørgja for, er at dette offentlege tilbodet vert ei lik moglegheit i heile landet. Det som Arbeidarpartiet føreslår, er at private skal koma og gi eit tilbod der ein ikkje veit innhaldet og ikkje veit noko om kvaliteten, og der mange gravide vert lurte til å tru at ein får meir informasjon enn dei faktisk får. Difor meiner eg at det er feil bruk av helsekronene når vi veit at den store kunnskapsinnhentinga, som sist skjedde i 2012 – og det har ikkje kome nokon ny etterpå – sa at det var ingen helsegevinst for mor eller barn ved å innføra dette som eit rutinetilbod. Men å innføra det etter indikasjon, slik det er i dag, kan ha sin klare fordel. Det er den linja Senterpartiet vil jobba for, og det gjeld sjølvsagt for heile landet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Dette er eit spørsmål om å gi helseteneste etter behov, at vi skal innføra eit tilbod som gjer at mor og barn får ein helsegevinst. Så kan andre vera opptatt av at vi skal ha eit tilbod som mange ønskjer å bruka uansett. Men for meg og Senterpartiet er det viktig at ein i det offentlege helsevesenet skal gi helsetilbod som er vurdert og godkjent, at vi ikkje innfører masseundersøkingar for friske gravide som vi veit ikkje vil få ein helsegevinst. Det er det dette handlar om. Eg er overtydd om at vår linje og vårt utgangspunkt vil gi det beste tilbodet til kvinner som er gravide, fordi ein da går etter risiko, og ein innfører ikkje sånne – på ein måte – kjekt-å ha-tilbod, som folk får nytta seg av viss dei ønskjer, men det er ikkje ei offentleg oppgåve.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Det kan vera at kvinnene i distrikta har ei meir sunn haldning til det å ta tidleg ultralyd. Det er ikkje sånn at fordi det er mange kvinner i byane som nyttar seg av tidleg ultralyd, er det den rette måten å nytta seg av eit tilbod på. Som sagt kan kvinner få gjera akkurat det dei vil. Dei kan kjøpa seg tenester i det private, men det som skal vera eit offentleg tilbod, må vera vurdert ut frå når det har ein gevinst for å redusera sosiale helseforskjellar og gi alle eit mest mogleg likt tilbod. Vi veit at eit slikt rutinetilbod ikkje er ei løysing, fordi det vil ikkje gi helsegevinst for mor og barn som eit rutinetilbod. Men ved tilvising etter indikasjon er sjølvsagt tidleg ultralyd til nytte. Det er jo ein del av helsetenesta i dag. Det må verta meir likt i heile landet, og det er det vi ønskjer å jobba for.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
I ein merknad skriv SV, saman med Framstegspartiet og Arbeidarpartiet, at dei «ser det også som et moralsk ansvar å bidra til at mennesker kan bli født uten kjent fare for alvorlige diagnoser som ofte også medfører korte livsløp.» Eg synest det er ein spesiell merknad å stå i av SV, men eg oppfattar at dette òg heng saman med forslaget om tidleg ultralyd, som SV vil innføra som eit rutinetilbod til alle friske kvinner. Korleis kan representanten forsvara det, når den siste store kunnskapsinnhentinga viste at det ikkje vil gi helsegevinst, men vil kunna føra til auka tal på abortar av foster med Downs syndrom, som vi òg ser er resultatet i andre land som har innført eit slikt tilbod?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Vi har hatt ei stor og viktig sak til behandling i Stortinget om prioritering i helsevesenet, og no skal vi òg vente på ei sak om prioritering i kommunehelsetenesta. Eg føler at det har vore stor tverrpolitisk oppslutning om prioriteringskriteria. Eg opplever i dag at Stortinget hoppar bukk over desse viktige prinsippa. Ein innfører nye behandlingsrettar i helsevesenet utan at ein har hatt den utgreiinga som trengst for å finna ut om dette faktisk er noko vi skal bruka offentlege helsekroner på, altså at det gir ein helsegevinst i den andre enden. Spesielt gjeld det forslaget om tidleg ultralyd, men òg forslaget om å gi ein rett til fosterdiagnostikk til alle friske gravide. Eg vil spørja statsråden om korleis han no vil handtera desse nye forslaga, som, etter mitt syn, strider mot dei prioriteringskriteria som statsråden elles må halda seg til.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
I Bergens Tidende fekk vi litt innblikk i kva dette vil ha av konsekvensar for Kvinneklinikken. Der stod det at det ville krevja 5 000 nye ultralydundersøkingar, litt over 100 kvar dag, 6 nye legestillingar og 4 nye ultralydmaskinar, pluss at det kom fram at å læra opp ei jordmor og gi ho vidareutdanning i bruk av ultralyd ville ta eitt år. Så veit vi at vi har hatt mange debattar om bemanning på fødeklinikkane, om barselomsorga og om manglande følgjeteneste, og at dette krev jordmødrer, både i sjukehus og i kommunar. Om dette f.eks. skal innførast frå nyttår eller innan rimeleg tid, kan eg ikkje forstå anna enn at det vil gå ut over helsetilbodet til andre kvinner i føde og barsel og innan andre kvinnesjukdomar. Er dette noko statsråden meiner er ein reell fare ved dette forslaget?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Det er fleire forslag som kan få fleirtal i dag, bl.a. forslaget om eggdonasjon. Eg meiner at vi reflekterer for lite over kva dette, samla sett, bidreg til når det gjeld reproduktiv helse. Bioteknologirådet skriv at det er svært få kvinner «som har behov for eggdonasjon på medisinsk indikasjon», sjølv om det er det vi høyrer om i denne salen i dag. Dei skriv at behovet for eggdonasjon «i all hovedsak skyldes at kvinner i økende grad venter lenge med å forsøke å få barn». Da bør vi spørja oss om vi gjer for lite for å leggja til rette for at unge kvinner vel å få barn tidlegare, og at vi har aller mest fokus på å leggja til rette for at kvinner kan få hjelp til å få barn seinare. Dette er jo ein sirkel som er evigvarande, men vi er nøydde til å sjå på korleis vi kan få fleire unge til å få barn tidlegare. Det er jo det opplagte svaret. Så til tidleg ultralyd: Eg høyrer at nokre representantar fortel at ein ikkje har fått tilbodet på medisinsk indikasjon, at dette ikkje er eit tilbod alle andre plassar i landet. Men svaret på desse forskjellane er jo ikkje å innføra ei screeningundersøking av heile den friske befolkninga, og i alle fall ikkje når den siste store kunnskapsinnhentinga viste at det ville gi usikre svar både når det gjaldt hjartefeil, og når det gjaldt andre utviklingsanimaliar. Når det gjaldt tvillingtransfusjonssyndrom, kunne ein påvisa det, men om det var ein helsegevinst, var òg usikkert. Det einaste som testen er sikker på, gjeld nakkefold og trisomiar. Det må ein ta inn over seg. Difor vil eg åtvara sterkt mot å tru at eit rutinetilbod om tidleg ultralyd gir ein helsegevinst – når ein ikkje kan dokumentera det. Og eg synest det er spesielt at representant etter representant kjem opp her og kan alt det faglege rundt dette. Det synest eg ein ikkje skal vera så sikker på – ein må leggja kunnskapsinnhentinga til grunn for kva dette vil ha å bety. Det same gjeld NIPT-testen. Det er ein fantastisk test når han vert brukt ved indikasjon, han har stor treffsikkerheit og gjer at ein kan unngå ein del feiltolkingar. Men brukt som ei screeningundersøking på heile den friske befolkninga har han ein heilt annan treffverdi – ein kan få mange falske positive, som kan auka bekymringa ute. Så vi må skilja mellom helsehjelp og screening, og det har ikkje fleirtalet her i salen gjort i dag.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-05-26:
Bioteknologifeltet inneheld mange dilemma. Vi må balansera mellom tilgangen til ny teknikk og dei etiske omsyna, og det trur eg vi alle gjer. Det eine standpunktet er ikkje betre enn det andre, men eg ber om respekt for kvarandre sine argument. Når det gjeld forslaget om fosterdiagnostikk skal vera tillate for alle, er dette eit heilt nytt prinsipp på eit uoversiktleg felt. NIPT er jo ikkje ein test, men det er ein metode som snart kan avdekkja andre sjukdomar. Då synest eg det er trist at Stortinget behandlar dette nærmast over bordet, utan ein ordentleg debatt, utan ei grundig utgreiing av konsekvensar både for ein sjølv og for andre. Det eg vil framheva til slutt i mi taletid, er at her bryt ein med biokonvensjonens artikkel 28, om ein grundig debatt om slike forhold før det vert innført.