Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-10-26:
Regjeringens melding om nordisk samarbeid er preget av den samme tenkningen som tidligere meldinger. Det fokuseres på samarbeidet østover til Baltikum, EU og Russland/Barentshavområdet, mens det vestnordiske samarbeidet nevnes med en slags kjølig distanse. Når skal det gå opp for norske myndigheter at vi har store muligheter også i vest? Når skal det gå opp for norske myndigheter at vi gjennom et sterkt vestnordisk samarbeid kan få kontroll over enorme naturressurser i Norskehavet? Vi kan gjerne ta med Russland og Barentshavet i samme slengen. Kystpartiet vil kjempe for at det norske folk skal gjenvinne sin identitet som et vestnordisk folk. Vi er en kyststat som har felles interesser med våre naboer i vest. Vi har en spesiell kystkultur å ta vare på. Vi har beholdt vår spredte bosetting i små lokalsamfunn. Vi har en spesiell fangstkultur som er bærekraftig og framtidsrettet. Vi er ikke underlagt EU. Dette er en styrke, ikke en svakhet. I meldingen snakkes det om norsk deltakelse i Østersjørådet, Barentsrådet, Arktisk Råd og om EUs nordlige dimensjon. Hvorfor snakkes det ikke om norsk deltakelse i Vestnordisk Råd? Det er neppe noen tilfeldighet. Men Kystpartiet vil aldri gi opp sin kamp for et fullverdig norsk medlemskap i Vestnordisk Råd. I meldingen heter det at nordisk fiskerisamarbeid skal «virke for en bærekraftig utvikling i de nordiske landenes fiskerisektorer». Samarbeidet skal bygge på «de enkelte landenes fiskeripolitikk», heter det videre. Men faktum er at de nordiske EU-landene er underlagt en felles fiskeripolitikk i EU, og at EU har overtatt forvaltningen av disse landenes fiskerisoner. Sverige, Danmark og Finland har derfor svært begrensede muligheter til å føre en nordisk fiskeripolitikk som skulle skille seg fra EUs. Sverige har hatt store problemer med å få gjennomslag i EU for begrensninger av fisket i Østersjøen for å berge fiskebestandene der. I Kystpartiet sier vi det slik: Det blir ingen felles nordisk fiskeripolitikk før Sverige, Danmark og Finland kommer seg ut av EU. Imens bør vi søke å bygge opp en felles fiskeripolitikk for de nordiske landene som ikke er underlagt EU, nemlig Færøyene, Grønland, Island og Norge. I meldingen snakkes det varmt om å fjerne grensehindre mellom de nordiske landene, men det snakkes lite om de problemer som oppstår når grensene mellom Norden og EU-områdene åpnes. Før Danmark, Sverige og Finland ble med i EU og Norge og Island ble med i EØS, hadde vi en passunion i Norden med yttergrensekontroll. Nå er grensekontrollen mot hele EU-området avviklet. Som følge av dette har innvandringen til Norge kommet helt ut av kontroll. Senest i går var det masse folk på Løvebakken og demonstrerte. Skal tro om de har opplyst om sin identitet til politiet? Når folk kaster pass og reisedokumenter etter at de har passert Norges grense, kan det ikke være fordi de trenger beskyttelse. Det har jeg sagt før fra denne talerstolen. Hvis vi skal gjenvinne denne kontrollen, må Norge melde seg ut av Schengen og innføre grensekontroll mot EU. Den nordiske passunionen kan først gjenopprettes når Sverige, Danmark og Finland har meldt seg ut av EU. Det fellesnordiske arbeidsmarkedet er erstattet av et felles arbeidsmarked med hele EU-området. Dette skaper økende sosial dumping. Norge bør melde seg ut av EØS, slik at vi kan gjenvinne kontrollen med det norske arbeidsmarkedet. De nordiske landene bør selvsagt samarbeide nært med EU, Russland og USA, men de bør ikke underlegge seg noen av disse stormaktene. Et Norden i EU vil sakte, men sikkert miste sin identitet som et område med nærdemokrati, sosial velferd, et godt miljø og kontroll med naturressursene.