Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-01-13:
Dokument nr. 8:141 fra stortingsrepresentantene Jens Stoltenberg, Karl Eirik Schjøtt-Pedersen og undertegnede inneholder 17 konkrete forslag om boligtiltak for ungdom og vanskeligstilte som ville ha bedret situasjonen vesentlig for disse gruppene. Arbeiderpartiet er glad for at forslagene våre i stor grad blir støttet av Senterpartiet og SV. Men regjeringspartiene og Fremskrittspartiet viser nok en gang at de er defensive i boligpolitikken og går imot det meste av det vi foreslår. For Arbeiderpartiet er det viktig at vi får fart på boligbyggingen, slik at vi kan stabilisere prisnivået ved kjøp og gi folk et reelt tilbud om å få leie bolig til en rimelig pris. Arbeiderpartiet mener at hovedmålet for norsk boligpolitikk er at alle skal kunne disponere en god og rimelig bolig i et godt bomiljø. Vi ser at dette målet ikke er nådd, og at virkemidlene må styrkes. Norge har internasjonalt sett god boligdekning og en god boligfordeling. De fleste kan skaffe seg en tilfredsstillende bolig på en slik måte at det står i rimelig forhold til inntekten. Men samtidig er det også her i landet urettferdighet og store ulikheter som det må gjøres noe med. Derfor har vi fremmet disse forslagene, som vil gi en bedre sosial boligpolitikk, og som ivaretar dem som trenger det. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet mener dokumentet skal vedlegges protokollen – med andre ord at det ikke skal gjøres noe nå. Dette haster ikke. Nå er det viktigste å få skattelettene på plass. For selvsagt vil alle tiltakene koste penger. Tiltakene har en økonomisk ramme på om lag 1,6 milliarder kr utover dagens bevilgninger til boligsektoren. Etter behandlingen av statsbudsjettet er summen blitt noe mindre, men fortsatt er dette et vesentlig løft. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet vil vente til Regjeringen kommer med en melding om boligpolitikken. Den kan tidligst bli behandlet i 2004, og eventuelle tiltak som blir vedtatt i den forbindelse, vil først kunne tre i kraft fra 2005. Det mener Arbeiderpartiet er uakseptabelt. Høye strømpriser den siste tiden viser også at det er behov for endringer i bl.a. bostøtten. Flere av forslagene våre inneholder forbedringer av bostøtten. Derfor håper Arbeiderpartiet at noen av disse forslagene har blitt mer aktuelle gjennom julehelgen og kan få flertall her i dag. Eller er det slik at Fremskrittspartiet igjen svikter de svakeste når det gjelder? Arbeiderpartiet er opptatt av at ungdom og vanskeligstilte skal kunne skaffe seg eller leie en akseptabel bolig til en akseptabel pris. Husbanken har gjennom tidene vært et avgjørende virkemiddel for å oppnå det. Husbanken har bidratt til å finansiere omtrent halvparten av alle boligene her i landet. Det har ført til høy boligforsyning også i nedgangstider og god kvalitet på de boligene som er bygd. Det har vært en vellykket boligpolitikk. I innstillingen kan vi lese at det er alle partiene enige om. Med Arbeiderpartiets forslag vil det kunne bli bygd 25 000 nye boliger årlig. Vi vil ha flere utleieboliger, og vi vil ta et krafttak for de bostedsløse. Nå viser statistikken at det i det siste året ble bygd vesentlig færre boliger her i landet enn da Arbeiderpartiet satt i regjering. Det er bekymringsfullt. Færre boliger i bl.a. pressområder betyr høyere boligpriser. Kommunene har en viktig rolle i å tilrettelegge for nok boligbygging. I mange kommuner svikter denne tilretteleggingen. Det kan være mange grunner for det. Kommuneøkonomien er en grunn. Det er ikke en lovpålagt oppgave – dermed nedprioriteres den. Noen kommuner ønsker ikke vekst fordi det koster penger. De har ikke pengene. Arbeiderpartiet foreslår flere tiltak for å eliminere en del av disse flaskehalsene, slik at vi kan få økt boligbygging også i disse kommunene. Dette er ofte presskommuner der boligprisene er spesielt høye, og der behovet for flere boliger er størst. Arbeiderpartiet vil: etablere en låneordning gjennom Husbanken hvor kommunene kan få rente- og avdragsutsettelse på lån til tomtekjøpinnføre et tilskudd på 40 000 kr pr. bolig til kommuner som bygger boliger utover et visst minstenivåat statlige eiendommer skal kunne selges under markedspris til boligformål Dette er viktige tiltak, som ville ha satt kommunene i stand til å bli mer aktive i boligpolitikken, men som i dag vil bli stemt ned. Arbeiderpartiet er sterkt uenig i den politikken som Regjeringen nå fører i forhold til Husbanken. I fjor gikk Husbanken tom for penger rett over sommerferien. Vi mener lånerammen fortsatt er for lav og at det er behov for å øke rammen til 16 milliarder kr. Men vi ser at det her føres en bevisst politikk fra kommunalministeren. Kommunalministerens drøm er at Husbanken fra å være en allmenn bank for folk flest skal bli en bank for førstegangsetablerere og de mest vanskeligstilte. Her vises det igjen at vi har en høyreregjering som kun styrer i én retning. Dette er en bevisst politikk for at de private bankene skal overta en stadig større andel av lån til bygging og omsetning av boliger. Taperne er de som skal etablere seg på boligmarkedet. De må da ofte forholde seg til to låneinstitusjoner med det det medfører av mer byråkrati, doble gebyrer og dyrere lån. Det er bare så rart at Kristelig Folkeparti finner seg i det, for dette går særlig ut over distriktene. Arbeiderpartiet mener det er behov for å bygge 3 000 ikke-kommersielle utleieboliger årlig for ungdom og vanskeligstilte. Boligene skal ha en nøktern standard og størrelse, og leien skal være basert på non-profit. I tillegg mener vi det er behov for 1 000 lavinnskuddsboliger for ungdom og 1 000 nye studentboliger årlig. Det er på to områder Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet mener det nå haster spesielt med å få en bedring og styrking av tiltakene: 1. Det gjelder å løse situasjonen for de over 6 000 bostedsløse.2. Det gjelder å få en gjennomgang av bostøtten, slik at flere kommer inn under ordningen, samt at ordningen forbedres for dem som trenger det. Det har vært en kald og lang vinter, og den er ikke over ennå. Vi ser på TV at mennesker likevel fortsetter å bo ute fordi de mener det er bedre enn å bo på hospits. Det er så sterke signaler og så klar tale fra dem dette gjelder, at Arbeiderpartiet mener det er god grunn for å avvikle hele hospitsordningen. Dette er dyre og dårlige løsninger, og pengene bør brukes til gode boligløsninger supplert med boligsosial oppfølging. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet foreslår at bruken av hospits opphører, og at Regjeringen i samband med revidert nasjonalbudsjett til våren utarbeider en flerårig opptrappingsplan for bostedsløse. Dette haster. Til slutt litt om bostøtten. Bostøtten er et målrettet virkemiddel som gjør at flere kan bli boende i boligen sin eller skaffe seg en bedre bolig. Det er et treffsikkert personrettet virkemiddel for å hjelpe dem som har problemer med høye bokostnader i forhold til inntekt. Arbeiderpartiet mener det er behov for en full gjennomgang av hele støtteordningen og mener det haster. Vi ber Regjeringen komme tilbake i budsjettet for neste år med forslag til endringer som skal gjelde fra 1. januar 2004. I dag er det slik at grensen for å få bostøtte for barnefamilier er svært lav. Inntekten for en familie med to voksne og ett barn må ikke overstige 157 300 kr. Det mener Arbeiderpartiet er altfor lavt, og altfor mange faller utenfor. Derfor vil vi øke dette taket med 50 000 kr. I vårt alternative budsjett ligger det allerede inne en økning på 30 000 kr for inneværende år. Vi vil også dele bostøtteordningen i to, én for pensjonister og én for barnefamilier og andre, og mener det er bedre med månedlige utbetalinger enn med utbetaling tre ganger i året. Innstillingen vi nå behandler, viser igjen at det er et klart skille mellom Regjeringens og Fremskrittspartiets boligpolitikk og Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiets boligpolitikk, og at det er de svakeste gruppene i samfunnet som igjen vil bli rammet. Jeg vil ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet har fremmet enten alene eller sammen med andre.