trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-02-18:
Kystpartiet har tidligere gått inn for at Naustdal kommune og Sunnfjord Energi skal få utvikle elva Nausta i Sunnfjord. Flerbruksprosjektet for Nausta er interessant, fordi det representerer en interessant kombinasjon av bruk og vern av vassdraget. Flerbruksplanen er spesiell i og med at det er en omvendt planprosess, der miljøverdiene skal komme først. Jeg er også kjent med tiltaket «Nausta – en fremtid for villaksen», som er et forskningsprosjekt for å utvikle laksestammen i Nausta. Jeg gikk derfor inn for at Nausta skulle stå utenfor verneplanen, for å fortsette dette arbeidet. Nå har Regjeringen pluss Arbeiderpartiet vernet Nausta, og slik har Regjeringen og Arbeiderpartiet ødelagt muligheten for et spennende og interessant forskningsprosjekt. Flertallet har overkjørt et flertall i kommunen. Flertallet på Stortinget har sagt at uansett hva slags forskning man har for å redusere ødeleggelser og lage nye og miljøvennlige løsninger, er det ikke rom for å la slike løsninger bli gjennomført i praksis. Kystpartiet mener at man i Vefsna har store muligheter for å bygge småkraftverk. På den måten får man både vern og miljøvennlige kraftverk. I gamle dager hadde vi kvernkallene rundt om i vassdragene. Ingen vil si at de var miljøødeleggende, tvert imot blir de nå oppfattet som om de er verneverdige kulturminner. Det er videre framhevet at utbygging av småkraftverk kan medføre en storstilt kraftutbygging. Vi i Kystpartiet ser det som en utfordring at elveeierne kan få styre denne utviklingen, og at det blir lagt til rette for at de kan delta økonomisk i planprosessen. I dag er det en fare for at store kraftselskaper får hånd om disse enorme ressursene, fordi elveeierne mangler kapital til å utnytte ressursene. Vi er interessert i at det må lages ordninger slik at elveeierne på en fornuftig måte får stilt kapital til disposisjon slik at de selv kan ha kontroll over utbyggingene. Kystpartiet er enig med Senterpartiet i en sak når det gjelder supplering av Verneplan for vassdrag. Det er behov for en pause når det gjelder verning av vassdrag. Det er viktig å påpeke at i Norge tilhører 1/3 av landarealene nedbørsfelt til vernede vassdrag. Derfor vil en stadig verning få stadig større konsekvenser for bygdefolk og for kommunene. Kommunene er i en skvis når det gjelder vassdrag. På den ene siden vil Regjeringen at kommunene og fylkeskommunene skal miste kraften som er utbygd, og på den andre siden vil Regjeringen og Stortinget gå stadig lenger i å verne vassdrag. Vi på Stortinget kan ikke presse kommunene hardere i denne skvisen. Kommunene taper, og industrien har allerede gitt opp. Hydro flykter til utlandet med sin aluminiumsproduksjon, industristeder som Årdal og Høyanger er i fare, og Mo i Rana kan miste sin kraft. De siste ti årene har vært et eventyr for miljøvernerne, men man kan ikke leve på luft og vakre fjell alene. Folk må ha arbeid, ellers flytter de. Senterpartiet vil ha en vernepause, det vil vi også ha. Vi vil også ha en vurdering av om ikke vernearbeidet allerede har gått for langt. For øvrig er Kystpartiet imot at landet selges bit for bit.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-02-18:
Jeg stemte feil. Jeg stemte for, men skulle stemt imot.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-02-18:
Eg kan bekrefta at departementet vil vurdera spørsmålet om meir uavhengige og domstolliknande klageinstansar i oppfølginga av Planlovutvalet sitt framlegg. Planlovutvalet har drøfta forholdet mellom nasjonale interesser og kommunal planlegging og fremma fleire forslag i samband med dette, m.a. når det gjeld innsigelse og bruk av denne ordninga. Eg har merka meg at utvalet gjer framlegg om å halda fram med denne ordninga, men med nokre endringar. Eg har òg merka meg at i høringa om Planlovutvalet si utgreiing er det få – om nokon – som tek til orde for å avskaffa denne ordninga i dag. Det er òg viktig å få fram at Miljøverndepartementet i dag avgjer mellom 30 og 40 saker med innsigelse kvart år. Det er ein veldig liten del av dei 2 000–3 000 reguleringsplanane kommunane sjølve godkjenner, og dei 200 kommuneplanane og kommunedelplanane som ein godkjenner sjølv. Dei sakene som kjem til departementet, viser at det ikkje alltid er lett å avgjera når lokale interesser skal gå framfor nasjonale omsyn. Det er ikkje alltid innsigelsane blir tekne til følgje. Det er heller ikkje alltid kommunane har tolka dei nasjonale omsyna rett. Det er dei omsyna som gjeld i den konkrete saka, som avgjer. Eg meiner at det er eit mål at bruken av innsigelsar skal bli mindre. Det er ei viktig oppgåve for statlege myndigheiter å gjera kommunane kjende med det handlingsrommet dei har når dei skal laga planar. God kontakt mellom kommunar og regionale myndigheiter tidleg i planprosessen kan førebyggja seinare konfliktar og dermed bruk av innsigelse mot kommunale planar. Det viser seg at dei fleste sakene finn si løysing lokalt. Det er eg glad for. Eg vil følgja opp dei signala som har komme frå fleirtalet i komiteen i dag, men vil òg peika på at ordninga med rett til innsigelse etter mi meining fungerer godt, men sjølvsagt jobbar me for at ho skal fungera endå betre.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-02-18:
Departementet vil vurdera spørsmålet om meir uavhengige og domstolliknande klageinstansar i oppfølginga av Planlovutvalet sitt framlegg. Planlovutvalet har drøfta forholdet mellom nasjonale interesser og kommunal planlegging og fremmar fleire forslag i samband med dette, og det er det me vil gå inn i i vår oppfølging av Planlovutvalet. Men eg vil vera tydeleg på at me meiner denne ordninga er viktig. Som eg nemnde, er det altså i dag mellom 2 000 og 3 000 saker som blir behandla på kommunalt nivå. Det er altså i 1 pst. av dei det blir reist innsigelse, og som dermed blir behandla av departementet. Me meiner at ordninga fungerer godt, men me ønskjer likevel ein nedgang i bruken av motsegn, og jobbar derfor for å få til det.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Eg har i dag den gleda på vegner av Per Erik Monsen og meg sjølv å fremme forslag om heving av beløpsgrensa for tollfri import frå 200 kr til 1 000 kr.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Jeg har gleden av å overlevere og fremme forslag om å be Regjeringen godkjenne et gratis behandlingsopplegg ved Dødehavet for pasienter med revmatisme og muskel- og skjelettlidelser.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-16:
Jeg har et spørsmål til næringsministeren. Det er en stor dag i dag. Kyoto-avtalen trer i kraft. Det er historisk fordi det er det første viktige steget i forhold til at vi skal redde miljøet på jorda. I Norge har utslippene økt med 9 pst. siden 1990, mens vi i forhold til avtalen skulle ha økt utslippene med kun 1 pst. Vi er altså på et overforbruk av utslipp på 8 pst. Prognosene sier at utslippene vil øke ytterligere i årene som kommer. Hva vil næringsministeren gjøre for at vi skal få redusert utslippene fra norsk næringsliv de neste årene?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-16:
Næringsministeren fikk mye ros for sin jobb som miljøvernminister. Vi i SV håper at han har tatt med seg en del av den kunnskapen og erfaringen han har fra Miljøverndepartementet, når han nå har gått inn i Næringsdepartementet. Vi vet at tidligere næringsminister Ansgar Gabrielsen la fram en innovasjonsplan for litt over et år siden. I denne planen er dette med miljøteknologi og miljøsatsing forholdsvis fraværende. Nå viser det seg riktignok at denne planen visstnok har havnet i en skuff i Næringsdepartementet – vi har iallfall merket lite til den. Men jeg har et ønske om at man skal ta fram denne planen igjen og revidere den, og at man i et land der vi har masse penger og masse kunnskap, faktisk er villig til å ta noen nødvendige grep for å få satt miljøteknologi høyere på dagsordenen. For eksempel innenfor bioenergi har vi kommet veldig, veldig kort i Norge – sammenlignet med f.eks. Sverige. Vil næringsministeren ta de nødvendige grepene og koble kunnskap og penger, slik at vi får litt fart på dette arbeidet?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-16:
Jeg vil gjerne følge opp litt det representanten Marit Arnstad var inne på. De viktigste grepene vi har hatt i norsk distriktspolitikk, har vært differensiert arbeidsgiveravgift og landbruket. Vi ser uttalelser nå både fra Fremskrittspartiet og fra representanter fra Høyre som i kjølvannet av det som skjer med Tine, er på banen og på en måte skal endre den måten vi har organisert norsk landbruk på. Vi vet at det at man har hatt samme prisen for melken enten en er på en øy, langt oppe i en dal eller i nærheten av meieriet, er helt fundamentalt for å opprettholde norsk landbruksproduksjon og spredt landbruk i hele landet. Det vi er bekymret for, mange av oss – vi setter pris på at ministeren nå går inn med både etterkontroll og alle disse bitene; vi er enig i at det blir gjort på skikkelig vis – er at man ikke må skylle ut den viktigste babyen med badevannet i denne prosessen når man skal begynne å endre. Kan statsråden love at vi fortsatt får ha de ordningene som gjør at vi kan opprettholde et spredt landbruk, og at det prissystemet som vi har, blir tatt vare på?
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Først vil jeg slutte meg til det som representanten Ryan sa, det er en viktig dag når Kyotoprotokollen trer i kraft. Det hadde selvsagt vært enda bedre hvis flere av de landene som har ansvar for de største utslippene, også hadde sluttet seg til protokollen. Men det er slik at de landene som har valgt å ratifisere den, selvsagt skal forholde seg til det som er Kyotoprotokollens krav. For Norges del er det riktig som representanten Ryan sier, at det er lagt opp til at Norge faktisk kan øke sine utslipp med utgangspunkt i 1990 med 1 pst. Jeg tror det er få land som kan vise til så mange tiltak på brede områder i forhold til klimagassutslipp som Norge. Vi var et av de første land, hvis ikke det første, som gjennomførte en CO2-avgift, og den er høy. Vi har også svært høye avgifter innenfor bruk av fossile brensler. Det er også slik at nærmere 97 pst. av all elektrisitet i Norge kommer fra fornybar vannkraft. Når man da skal redusere utslipp i Norge, har det en tiltakskostnad ved seg som f.eks. er seks ganger høyere enn hvis man reduserer utslippene i andre områder, hvor man f.eks. kan gjøre det innenfor modernisering av kullkraftverk. Det Regjeringen har gjort, og det Regjeringen nå vil gjøre, er å saumfare alle virkemidler for kostnadseffektive tiltak. Det er innenfor skipsfarten, og det er innenfor hele olje- og gassektoren. Vi har løpende gjennomganger i forhold til hvordan vi skal oppfylle vår forpliktelse i henhold til Kyotoprotokollen. Men jeg må også legge til at de fleksible mekanismene, dvs. kvotekjøp og også investeringer i u-land, er en del av dette.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Først takk for hyggelige ord om den jobben jeg gjorde som miljøvernminister. Det er en selvfølge at næring og miljø skal gå hånd i hånd. Det å satse på miljøteknologi har fremtiden foran seg. I Tyskland er det 1,5 millioner arbeidstakere som har arbeidsplassene sine i miljøteknologibedrifter. Nå er det slik at veksten i klimagassutslipp i Norge har kommet offshore, på sokkelen. Hvis man ser på veksten i klimagassutslipp på fastlandet, er den faktisk redusert. Vi står overfor en utfordring som gassleverandør til Europa: De som kjøper vår gass, får redusert sine CO2-utslipp hvis de erstatter kull med gass. De importerer norsk gass, og dermed får vi økte klimagassutslipp. Vi vedstår oss den forpliktelsen at vi skal ta et ansvar her. Det vil vi gjøre gjennom gode tiltak i Norge, men vi har også forutsatt at vi skal kunne bruke Kyoto-mekanismene – kjøpe kvoter og også bruke den grønne utviklingsmekanismen, dvs. gjøre investeringer i land hvor man kan få mer igjen for pengene.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Det er selvsagt greit å være dristig, men hvis disse tiltakene også kan være lønnsomme og gi flere norske arbeidsplasser, er det enda bedre. Det er jo dette som står i den innovasjonsplanen som ligger på pulten min, og som jeg ser på hver dag – den ligger absolutt ikke i en skuff. Det vi skal leve av i fremtiden i Norge, er produkter der vi kan jobbe inn kunnskap, utvikling, forskning og design, slik at vi jobber smartere og dermed kan få en høyere pris i markedet og også forsvare vårt kostnadsnivå. På områder innenfor miljøteknologi har vi allerede suksess, vi skal ikke gjemme bort det heller. Scan Wafer, som nå er en av de ledende i verden i å lage solcellepaneler, har vi utviklet gjennom den kunnskapen vi har fra norsk prosessindustri knyttet til silisium. Innenfor vindkraft er det allerede mange norske aktører ute på markedet, og vi har ambisiøse mål om også å øke bruken av fornybar kraft innenfor vindkraft. Det skjer også en del gjennombrudd i forhold til annen fornybar energi.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
I en fremtidsrettet næringspolitikk er det å stille miljøkrav et viktig element. Men her er det forskjell på å barbere seg og å skjære av seg haka. Det må være en balansegang. Jeg tror at vi også fremover skal være offensive i forhold til miljøkrav. Men det må gjøres på en slik måte at bedrifter ikke flagger ut og etablerer seg i områder hvor man ikke har miljøkrav, eller har mye lavere miljøkrav – også innenfor området helse, miljø og sikkerhet generelt. Jeg tror at vi har funnet en god balansegang her i Norge. På en del områder har vi gjort det særdeles bra i forhold til å utnytte fossile brensler mer effektivt og kanskje også innenfor området å håndtere klimagassutslipp. Det gjennombruddet vi har hatt i tilknytning til reinjisering av CO2 på sokkelen, tror jeg det vil bli mer av i fremtiden, og Regjeringen har satt av forskningsmidler for å utvikle dette. Vi har bl.a. for inneværende år, i budsjettforliket med Fremskrittspartiet, økt bevilgningen til forskningen innenfor olje og gass med 60 pst.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Først må jeg si meg enig med representanten Klungland i at den største miljøutfordringen vi står overfor, trolig er den som er knyttet til endringer i klimaet. Bare i løpet av de hundre årene som kommer, vil vi stå i fare for at endringene i temperaturen kan bli 3–5 °C. Og det må håndteres. Til dette med at Norge kan bli verdensledende i forhold til reinjisering av CO2, vil jeg si at jeg tror vi i dag er verdensledende. Vi har gjennomført det. Poenget er at det ikke er kostnadseffektivt på alle områder ennå. Vi må vurdere ulike måter for også å kunne være verdensledende i fortsettelsen. Da tror jeg at det å øke forsknings- og utviklingsinnsatsen innenfor dette området er vesentlig. Vi har i Norge også vist at vi greier å kombinere olje og gass og det som er vår tradisjonelle virksomhet til sjøs, nemlig fiskeriene. To norske selskaper er nå prekvalifisert i forbindelse med Shtokman-feltet i Barentshavet, fordi vi også har ledende miljøteknologi i arktiske strøk.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Hvis vi ser den samlede maritime sektor i Norge under ett, er det en svært betydelig og viktig sektor for landet vårt. I den senere tid har vi sett noen piler som har gått opp, og vi har også noen utfordringer. Hvis vi ser på verftene våre, som nærmest var tomme for oppdrag for et par år siden, har verftene nå oppdrag for iallfall over 12 milliarder kr. De driver meget godt. Så det skal vi ta med oss. Også de som eksporterer skipsutstyr, driver meget bra. Det er riktig at vi må jobbe enda hardere for å gjøre forholdene konkurransedyktige for dem som ønsker å drive med rederivirksomhet i Norge. Derfor har Regjeringen i forbindelse med budsjettet – som det også ble konkludert med i budsjettforliket med Fremskrittspartiet – forbedret tonnasjeskattemodellen med 110 mill. kr for inneværende år. I tillegg har Regjeringen nedsatt et utvalg som skal fremlegge en innstilling i desember i år, der man også skal vurdere totaliteten i det norske skattesystemet for rederiene mot det systemet som man nå ser avtegne seg i EU. I tillegg har vi igangsatt et initiativ for å gjøre NIS-registeret mer attraktivt, gjennom at vi går igjennom ulike tiltak for å gjøre det mer konkurransedyktig. Det er også slik at vi i Norge bruker over 1 milliard kr over budsjettet i forbindelse med ulike støtteordninger for sjøfolk. Aldri har vi brukt så mye penger på disse tiltakene. Summen er at den maritime sektor i Norge går meget bra.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Jeg tror vi alle er tjent med å tegne et nyansert bilde av den norske maritime sektor. Når det gjelder skipsutstyr, er vi, som jeg nevnte, verdensledende. 7 pst. av all eksport i verdenssammenheng kommer fra Norge. Når det gjelder offshoreleveranser, som henger nært sammen med dette, har vi 10 pst. av verdensmarkedet. Etter USA er vi altså nest størst. Når det gjelder de norske skipsverftene, går de bedre enn noen gang. Det er også slik at de norske rederiene har milliardoverskudd. De driver meget godt og meget lønnsomt. Den norske tonnasjeskattemodellen er slik at alt det man får inn av rateinntekter innenfor tonnasjeskattemodellen, slipper man å beskatte. Det er i det øyeblikket man tar disse pengene ut til personlig eier, eller reinvesterer dem i et eiendomsprosjekt e.l., man må betale 28 pst. skatt. Situasjonen for andre norske bedrifter er at de betaler 28 pst. skatt på sitt overskudd, og så skal også aksjonæren betale skatt. Vi har altså et system som er bra, men vi skal gjennomgå det for å se om det er godt nok.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Jeg kjenner meg ikke igjen i det bildet som representanten tegner. Den negative utviklingen kan ikke jeg se. Samlet sett er det en positiv utvikling i den maritime sektor i Norge. I motsetning til f.eks. Tyskland, som ble nevnt, og også Sverige går den norske arbeidsledigheten ned. De har kommet opp i en situasjon hvor de faktisk har det som kalles «jobless growth», altså vekst uten vekst i arbeidsplasser. Den maritime sektor langs kysten, verft og maritim industri generelt, går nå meget bra. De ansetter flere folk, og de som har vært permittert, tas inn. Det synes jeg hører med i dette totalbildet. Norske rederier driver bedre enn noen gang hvis man ser på overskuddene deres. De er store. Vi har aldri brukt så mye penger i Norge på støtteordninger til sjøfolk. Vi bruker i inneværende år 1 060 mill. kr, altså over 1 milliard kr, på nettolønnsordninger og liknende ordninger for norske sjøfolk, som er langt mer enn da Arbeiderpartiet satt i regjering.
Børge Brende (Høyre), 2005-02-16:
Regjeringen vil ta utgangspunkt i den kompetansemodellen som vi fremla for Stortinget i fjor vår i forbindelse med utformingen av nettolønnsordningen for 2006. Når det gjelder spørsmålet om den samlede maritime sektor i Norge, så går den meget bra. Det er også slik at norske rederier driver meget bra. Men fordi det bl.a. er kommet påstander om at andre land, i EU-området, har endret sine rederiskattemodeller og gjort dem mer gunstige enn den ordningen Norge vedtok i 1996, har vi nedsatt et utvalg for å se på dette. Men dette med formuesskatt er en veldig kompleks problemstilling. At man må betale skatt på det å eie et rederi i Norge, ligger inne i dette. Vi har faktisk en situasjon hvor man betaler null skatt på overskudd i et rederi Norge, men i det øyeblikket man tar det ut til personlig eier, eller overfører det til annen type virksomhet, må man betale 28 pst. skatt. Så dem som ønsker den modellen, ber jeg også tenke igjennom implikasjonene.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-16:
Hvis en har ambisjoner, er det mulig å kombinere mange ulike forhold og oppnå en gevinst. Innenfor energi er det mulig å satse storstilt på energiutvikling, på teknologi og på forskning for å få fram alternativ energi som reduserer klimagassutslipp. Vi har sett det i Danmark. I løpet av to–tre tiår har man klart å få fram en vindkraftteknologi som nå er Danmarks nest største eksportartikkel. Det er mulig, hvis man har ambisjoner – og vi bør ha ambisjoner om dette – å lage nye store næringsgrener i Norge som skaper arbeidsplasser og miljøvennlig teknologi, og som gjør at vi kan nå de miljømål som Kyoto-avtalen setter. Men da må vi ha en regjering eller noen statsråder som har ambisjoner, som ønsker å ta noen dristige, djerve grep. Dette feltet er åpent for store, dristige grep. Mitt spørsmål til statsråden er egentlig følgende: Vil han prøve å se om det er mulig å skape nye næringsgrener innenfor solenergi, innenfor biobrensel, innenfor CO2-injeksjon i Nordsjøen? Det er mange ulike felter som egentlig bare ligger helt åpne for at noen skal ta tak i dette og prøve å gjøre denne jobben. Min utfordring er: Vil statsråden ta disse initiativene?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Mange bedrifter og arbeidsplasser er også truet av særnorske miljøkrav, som bidrar til å redusere bedriftenes konkurransekraft i forhold til tilsvarende bedrifter, f.eks. i EU-området. Ser næringsministeren denne konflikten, og hva vil han i så fall foreta seg for å bidra til å harmonisere dette regelverket best mulig for å redusere konkurransevridninger som oppstår i det norske markedet som følge av særnorske regler? Det er rimelig opplagt at vi innenfor en del næringer har en utfordring på dette området. Det er vel og bra at Norge er opptatt av miljøforebygging – det tror jeg mange er enige om – men det må ikke gjøres på en slik måte at norske bedrifter taper i konkurransen fordi mange av våre europeiske naboland har innrettet regelverket på en annen måte.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Klimautfordringen er kanskje den største og viktigste miljøpolitiske utfordringen vi vil ha i tiden framover. Vi i Arbeiderpartiet ser veldig alvorlig på den situasjonen som vi er i i forhold til klimautfordringene, men vi ser også mulighetene. For eksempel har vi nå kommet et langt steg nærmere en teknologi med en CO2-håndtering der CO2 blir reinjisert ute på sokkelen, for å få ut mer olje og gass. Å utvikle slik industri kan føre til at vi blir verdensledende innenfor dette området – et stort og viktig miljøpolitisk område – og vi mener at vi kan utvikle dette slik at det faktisk blir lønnsomt i forhold til kvotehandel. Vi går derfor inn for at det skal være et selskap som får ansvar for hele CO2-kjeden, fra CO2 blir tatt opp av Nordsjøen og til det blir reinjisert. Mener statsråden at et slikt selskap vil være aktuelt for Regjeringen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Jeg har et spørsmål til statsråd Meyer. Vi har de siste dagene hatt store oppslag om pengegaver til de politiske partiene, bl.a. om at Kristelig Folkeparti har mottatt penger fra hotelleiere i Molde, samtidig som statsminister Bondevik har lagt – eller planlagt, nå får vi være nøyaktig – møter med til sammen sju statsministere eller presidenter ved i hvert fall fire forskjellige anledninger til disse eiernes hoteller. Igjen ser vi behovet for å ha full åpenhet om denne typen gaver, slik at offentligheten, media og andre kan se om det er en sammenheng mellom de gavene som gis, og hva som gjøres tilbake. To ganger har dette stortinget nedstemt forslag om at kravet om åpenhet om gaver også skal gjelde lokalleddene, altså at gaver til fylkesleddet og lokalleddet også skal være omfattet av loven. Vi har ennå ikke fått noe forslag fra statsråd Meyer om en slik lov. Mitt spørsmål er: Når kan vi få en slik lov på plass?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Jeg takker for svaret. Det er bra at statsråden lover at det nå skal legges fram en slik lov. Vi har hatt to anledninger tidligere her i huset til å vedta den loven og forlengst få tettet det hullet som gjør at man kan gi milliongaver lokalt som kan bli unntatt offentlighet, mens bare sentralleddet er omfattet av offentlighet. Det er bra at vi får det på plass. Da vi sist foreslo en slik lovendring, i 2003, ble det sagt fra Regjeringens side at den ikke kunne få tilbakevirkende kraft, dvs. at den ikke kunne virke for de gavene som var gitt samme år, altså i 2003. Vil den samme argumentasjonen bli brukt når det legges fram en lov i april, at de gavene som gis i regnskapsåret 2005, ikke kan omfattes av loven? Vil det si at også de gavene som gis til valgkampen til høsten, vil være unntatt offentlighet hvis de gis til lokalleddet? Eller vil Regjeringen sørge for at alle gaver som gis til valgkampen i 2005, blir omfattet av kravet om offentlighet?
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Dette spørsmålet har representanten Giske stilt tidligere. Han får nøyaktig det samme svaret. Lovforslaget blir lagt fram slik at Stortinget får god tid til å behandle saken og vedta loven før valget. Det betyr at lovforslaget kommer til Stortinget i april. Jeg er utvilsomt enig med Trond Giske i at åpenhet og tillit er grunnleggende viktig i det politiske systemet. Vi legger da også vekt på det i Regjeringen, og har i motsetning til den regjeringen Trond Giske satt i fra 2000 til 2001, tatt faktiske grep for å styrke tilliten mellom statsadministrasjonen, det politiske systemet og befolkningen. Vi jobber langs fire viktige akser. Vi kommer til Stortinget med et forslag om et karanteneregelverk også for politikere. Vi har innført et karanteneregelverk for folk i statsadministrasjonen som går fra politikken til statsadministrasjonen, eller som går fra statsadministrasjonen og ut i ledende stillinger i privat næringsliv. Vi har etablert et etisk regelverk for å styrke oppmerksomheten rundt etikk i staten. Vi strammer til innkjøpsregelverket. Vi legger altså fram, med bakgrunn i det offentlig oppnevnte utvalget som har sett på finansiering av demokratiet, et lovforslag som innebærer full åpenhet om gaver til partiene på lokalt nivå, fylkesnivå og nasjonalt nivå. Det er altså ikke riktig, slik Giske påpeker, at denne regjeringen ikke gjør noe i forhold til disse spørsmålene. Det er snarere tvert imot denne regjeringen som gjør noe, i den posisjonen vi sitter i i dag.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Vi er nå i en situasjon hvor innstillingen fra det offentlige utvalget er ute på høring. Etter at høringsfristen er over, skal Regjeringen behandle det endelige lovforslaget, og lovforslaget blir oversendt Stortinget i april. Da får representanten Giske svar på spørsmålet. Men det er altså ikke forbudt allerede i dag å gjøre det representanten Giske ber om. Det er fullt mulig å strekke seg utover det offentlighetskravet som ligger i dagens lovgivning. Det partiet jeg selv representerer, gjør nettopp det. I lokalvalgkampen i 2003 valgte Høyre, til tross for at det ikke var lovfestet plikt til å gjøre det, offentliggjøring av alle bidrag på lokalt nivå og på fylkesnivå. I valgåret 2005 har partiet Høyre allerede tatt i bruk en forhåndsflagging, i den forstand at bidrag fortløpende blir registrert og lagt ut i full offentlighet på partiets hjemmesider. Det er altså fullt mulig også for andre partier å velge en mer offentlig linje enn hva loven faktisk krever.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Jeg føler ikke ubehag. Jeg føler snarere tvert imot en tilfredshet med at vi på så mange områder har grepet tak i endringer som skal styrke tilliten til det politiske systemet, som skal styrke tilliten til det statsadministrative systemet. Jeg er opptatt av full åpenhet. Regjeringen er opptatt av full åpenhet. Vi er opptatt av å sikre borgernes tillit til at ingen skal kunne kjøpe seg til politiske beslutninger. Derfor jobber vi langs fire akser: med åpenhet om partifinansiering, hvor Høyre allerede praktiserer en meråpenhet i forhold til hva loven pålegger oss, med et etisk regelverk, med et karanteneregelverk som skal sikre at ingen går ut og misbruker informasjon som er kommet som et resultat av en politisk eller administrativ funksjon i statssystemet, og med innstramminger i innkjøpsregelverket, som skal skape trygghet for at 230 milliarder offentlige kroner til innkjøp av varer og tjenester blir tatt hånd om på beste måte.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Jeg deler representanten Hagens bekymring rundt LOs innflytelse over Arbeiderpartiets politikk, men det er et forhold Arbeiderpartiet, LO og velgerne i hovedsak får ordne opp i seg imellom. Det er jo nettopp også i dette forholdet viktig med åpenhet, slik at velgerne faktisk vet hvem som finansierer de ulike partiene, og også kan vurdere hvordan pengegaver og økonomisk støtte påvirker partienes politikk og eventuelt bidrar til at standpunkter endres som et resultat av pengegaver. Men igjen er åpenhet det sentrale, det at velgerne har innsyn, at omverdenen kan sjekke. Og det legges det altså opp til i full bredde i det lovforslaget som kommer til Stortinget i april.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Som jeg også gav uttrykk for i svaret til Trond Giske, skal Regjeringens endelige lovforslag presenteres for Stortinget i april, og vi kommer tilbake til detaljene da. Men jeg legger igjen vekt på at mitt eget parti, Høyre, før dette lovforslaget er presentert for Stortinget, før det er vedtatt, har valgt å operere med en forhåndsflagging, slik som representanten Valle ber om. Vi har også ved pengegaver til lokalparti, til fylkesparti og til nasjonalt parti flagget bidragene fortløpende på våre hjemmesider, og det er fullt mulig for de øvrige partiene å velge den åpenhetslinjen som Høyre har valgt i dette spørsmålet. Det er altså fullt mulig å utvise en åpenhet som er større enn det loven eventuelt måtte kreve.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Jeg er glad for at representanten Enoksen er opptatt av konkurranse i landbrukssektoren og i meierimarkedet og er opptatt av ryddige forhold i dagligvaresektoren. Jeg er glad for at den loven som Regjeringen drev igjennom i fjor vår, og som har virket siden 1. mai i fjor, nå også skaper entusiasme hos de partiene som faktisk stemte imot loven. Jeg er også glad for at Senterpartiet støttet vårt forslag om å styrke konkurransemyndighetene og Konkurransetilsynet med 10 mill. kr. Det er viktig å sikre et mangfold i dagligvareforretningene, det er viktig å sikre små produsenter muligheten til adgang til markedet, og det er viktig at små produsenter får lov til å utfordre dem som har vært monopolister, og som fortsatt er totalt dominerende når det gjelder tilbudet av dagligvarer og meieriprodukter. Jeg antar at representanten Enoksen er kjent med at en felles arbeidsgruppe fra konkurransemyndighetene og landbruksmyndighetene har sett på arbeidsdelingen seg imellom, med sikte på avvikling av de særskilte konkurransemessige reguleringene i regi av landbruksmyndighetene. Denne arbeidsgruppen har nå levert sin innstilling, og den er til bearbeidelse i regjeringsapparatet. Moderniseringsdepartementet og Landbruksdepartementet vurderer arbeidsgruppens rapport, og den tar vi sikte på å sende ut på høring i løpet av rimelig kort tid.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
TINEs rolle som markedsregulator, etterregningsordningen for melk og alternative muligheter er berørt i denne arbeidsgruppens rapport. Moderniseringsdepartementet og Landbruksdepartementet samarbeider nå om en rapport som skal sendes ut på høring. Når den høringen kommer, vil vi tydeliggjøre hvordan vi skal sikre rammebetingelser som ikke bare ivaretar de landbrukspolitiske hensynene, men også styrker mulighetene for konkurranse i meierisektoren og tydeliggjør rollen som markedsregulator.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
I Regjeringen er vi helt enige om at vi skal styrke konkurransen i meierimarkedet. Vi skal sikre konkurransevilkår på lik basis for dem som ønsker å bruke melk som råvare for produksjon av ferdigvarer. Vi ønsker å gjennomgå etterregningsordningssystemet for melk for å sikre at også utfordrere til TINE ivaretas på en skikkelig måte. Jeg kan referere fra denne arbeidsgruppens mandat: «Arbeidsgruppen skal beskrive og vurdere konkurranseforholdene i meierimarkedet under markedsordningen. Herunder skal ulike sider ved markedet og ordningen som er relevante i forhold til tilsyn med konkurranseforholdene, og spesielt kontroll med markedsdominans, beskrives ut fra formålet om å fremme konkurransen i meierimarkedet.»
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Jeg kan selvfølgelig bekrefte at Regjeringen vil fortsette å føre en landbrukspolitikk som sikrer bøndene mulighet til å drive fornuftig næringsvirksomhet, og som sikrer at unge mennesker har lyst til å ta del i de mulighetene som landbruket gir. Men jeg tror det er viktig å skille disse sakene noe fra hverandre. TINE er altså beskyldt for – og jeg understreker beskyldt for, ingenting er dokumentert så langt – å ha unyttet en markedsdominans til å forsøke å skyve en konkurrent ut. Der har vi Konkurransetilsynet som verktøy for å undersøke om de påstandene er riktige, og for eventuelt å foreslå tiltak. Så har vi den andre siden, og det er altså en vurdering av etterregningen for prisutjevningsordningen for melk. Der har en arbeidsgruppe nedsatt av de to departementene jobbet og kommet med en anbefaling til departementene. Det bearbeides nå og skal sendes på høring i løpet av kort tid.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2005-02-16:
Ja, det er en av flere muligheter. De finnes ulike alternativer til dagens etterregningsordning. Det er et alternativ å fortsette etterregningsordningen, men med forenklinger i forhold til dagens ordning. Det er altså disse vurderingene som ligger i den rapporten som er kommet fra den nevnte arbeidsgruppen. Vi bruker nå tid i de to departementene til å bearbeide det arbeidsgruppen har kommet med av materiale, og så skal vi, når denne saken går på høring, flagge hvilket standpunkt Regjeringen har i forhold til å sikre like rammebetingelser for hele meierisektoren og skape trygghet for de aktørene som tør utfordre den store, totalt dominerende aktøren på dette området.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Denne saken har en lang historie. Den har vært debattert ved ulike anledninger, og i 13–14 år tilbake i tid har det vært aktuelt å finne fram til disse hemmelige giverne til Høyre. Vi har de siste årene opplevd konkrete saker hvor det har vært reist betimelig interesse om hvorvidt det har vært en kobling mellom økonomiske gaver og politiske vedtak, det være seg sykehusboliger ved Ullevål universitetssykehus, det være seg byggetillatelser i marka, det være seg gjensidige avtaler om bruk av Bygdøy eldreboliger i Oslo. I 2003-valgkampen oppgav Oslo Høyre at de hadde mottatt 400 000 kr i gaver, mens realiteten var 3–4 mill. kr. Mitt spørsmål er derfor: Føler ikke statsråden ubehag ved at så mange saker skal dukke opp før forandringen kommer?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Det er fint at det nå vil komme forslag til lovendringer og full åpenhet om gaver til politiske partier. Og jeg er helt enig med statsråden, som sier at det vi absolutt må prøve å unngå, er at politiske pengegaver til politiske partier også medfører politisk innflytelse på programmer eller på standpunkter i de politiske partiene. Derfor er det viktig med åpenhet. Men hva vil statsråden foreta seg der hvor vi er kjent med at hovedsponsor og de som gir penger til politiske partier, får direkte belønning i form av innflytelse over partienes – eller partiets – politikk? Det mest skandalepregede vi har på dette området, er Arbeiderpartiet, som i 2001 gav en programforpliktelse om ikke å endre sykelønnsordningen, for å sikre seg 6,7 mill. kr fra Landsorganisasjonen. At Arbeiderpartiet, et parti som er kjøpt og betalt av LO, overhodet tør ta opp denne saken, forundrer meg, særlig når LO har fått den belønning at de sitter i programkomiteen til Arbeiderpartiet. Hva vil statsråden gjøre med denne type ting?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Her er det en stor forskjell i virkelighetsbeskrivelsen. Jeg lurer på om statsråden følger med i Dagens Næringsliv og økonomisidene i Aftenposten og andre steder. Der ser man, som Øystein Hedstrøm sa, at det er nedgang i registrene våre. Vi er nå på femteplass istedenfor der vi burde være, på tredjeplass. I tillegg har ikke rederiene de samme rammevilkår. Det forbauser meg at ikke Høyre i hvert fall går inn for de samme rammevilkårene som man har i EU, f.eks. i Sverige og Danmark. Det er nesten fristende å spørre: Skal man ikke gjøre noe virkelig aktivt før det siste skipet forlater Norge og det siste rederikontoret flytter til London eller Kypros eller andre steder med den kompetansen som er nødvendig også for skipsbyggingsindustrien vår? Det siste spørsmålet mitt gjelder også sjøfolkene, som Bendiksen var opptatt av. Vil Regjeringen, hvis den legger frem statsbudsjettet til høsten, sørge for at vi forlenger nettolønnsordningen for sjøfolk og fergerederier, slik at de mange som nå lever i betydelig usikkerhet, kan få sikre arbeidsplasser?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-16:
Jeg vil bare si at det må jo være fullt legitimt å kunne få innflytelse for å forsvare fellesskapets interesser og sjukelønnsordninga. Også SV har i lang tid vært opptatt av dette med full åpenhet rundt offentlige bidrag til partiene. Det må være viktig at velgerne vet hvem det er som gir bidrag til partiene, og at det ikke er bindinger som er lukket og fordekt, mellom partiene og dem som bidrar. For oss er det viktig at bidragene blir offentliggjort før valgdagen, slik at velgerne vet det. Et mindretall i det utvalget som Meyer refererte til, har gått inn for at det skal være offentlighet før valgdagen. Flertallet sier at det ikke er så nødvendig; det kunne jo bli litt unødig støy rundt dette. Er statsråden enig i at det er viktig at velgerne på forhånd vet hvem det er som har gitt bidrag til partiene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Åtte måneder etter Stortingets behandling av skipsfartsmeldingen skjer det en sterk forvitring av norske skipsfartsmiljøer. Mye tyder på at Norges tid som maritim stormakt snart er over. Sentrale rederier, som Odfjell, Farstad Shipping, Wilh. Wilhelmsen, Royal Caribbean Cruise Line osv., flagger ut hele eller deler av virksomheten. Rederiene flykter fra det norske tonnasjebeskatningssystemet, antallet norske sjøfolk går sterkt nedover, og Norge er degradert fra tredjeplass til femteplass som verdens skipsfartsnasjon – ja, nå holder Hongkong også på å gå forbi. Vi har altså en helt annen situasjon enn da Stortinget behandlet skipsfartsmeldingen, og jeg regner med at Regjeringen ikke sitter med hendene i fanget og bare bivåner dette. Hva kan vi nå regne med av forbedrede rammebetingelser, slik at vi kan snu denne negative trenden, til norsk skipsfarts og norske maritime miljøers fordel?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Der er Fremskrittspartiet sterkt uenig med Regjeringen. Det er en altfor defensiv holdning. I Europa har nå til og med Tyskland gått forbi Norge som skipsfartsland, målt i tonnasje, og flere andre land slår snart følge. Når vi ser på Lisboa-avtalen, har jo EU som strategi å bygge seg opp som en maritim stormakt innen 2010. Resultatene ser vi. De suger til seg kompetanse, verdiskaping og arbeidsplasser. Norge har gjort noen grep, men det er sekunda virkemidler i forhold til det vi ser i EU. Må vi ikke nå snart forstå at vi må harmonisere rammebetingelsene med EUs og innføre nøyaktig de samme betingelsene for sjøfolk og skipsfart som man har i Europa?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Landbrukssamvirkene har vært i fokus i det siste. ECON Analyse har nylig lagt frem en rapport som sier at det er incentiver for kryssubsidiering og konkurransevridning, i og med at markedsregulatorene får informasjon som konkurrentene ikke får. De sier også at markedsreguleringsordningene virker mot økt effektivitet og betyr et betydelig samfunnsøkonomisk tap. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva ønsker han å gjøre med disse reguleringsmyndighetene for å få lik konkurranse? Og når det gjelder dette med etterkontrollen for melk, har Landbruksdepartementet foreslått den fjernet. Kunne han tenke seg å legge den etterkontrollen – vi ønsker jo begge mer åpenhet og kontroll – f.eks. til Konkurransetilsynet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Jeg har et spørsmål til vår ærede finansminister: «Degernes Torvstrøfabrikk foredler torv og jord til gartnerier og hagesentra med egne ressurser og import fra Sverige. Råvareimporten har gått over tollstasjonen Högen/Kornsjø hele døgnet, og transportørene har utført tollbehandlingen. Tollregion Øst-Norge vil nå ha torvtransporten om Svinesund utenom åpningstid, men transportører av tømmer og flis kan fortsette med forenklet tollbehandling. Vil statsråden medvirke til at naturproduktet torv likebehandles med tømmer og flis ved tollbehandling?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret og tolker det som positivt. Når dette er under behandling, har jeg forståelse for at han ikke kan gripe inn i prosessen. Men ut fra hans generelle vurderinger på dette området, hans syn på et mer åpent Europa, og at spesielle sperringer for enkelte næringer eller bransjer i Norge kanskje ikke er av det gode, har jeg valgt å tolke ham positivt og vil ikke komme med flere tilleggsspørsmål på dette området nå.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Arbeiderpartiet jobbet intenst for å få til et bredt forlik om skipsfartsmeldingen, for å beholde Norge som en ledende skipsfartsnasjon og for å sikre at norske sjøfolk kan jobbe på norske skip. Dette fikk man ikke regjeringspartiene med på. Her var de helt steile, gått helt i lås. Dette ville de ikke være med på, og det var synd. Nå ser vi den negative utviklingen. Ser ikke statsråden betydningen av å beholde den maritime kompetansen som norske sjøfolk har? Hva vil statsråden gjøre for å beholde hele bredden av den kompetansen, altså norske sjøfolk på norske skip? Ingen sjøfolk kan som kjent simulere seg fram til å bli en god offiser.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Jeg har et spørsmål til landbruks- og matministeren: «Stortinget har gjennom verdiskapingsprogrammet i landbruket stimulert til økt nisjeproduksjon. Nå hevdes det at nisjebedrifter som f.eks. Norsk Viltprodukt AS skvises fra markedet fordi de store kjedene gjennom sin økonomiske styrke presser dem ut. Vil statsråden foreslå endringer i regelverket for å sikre nisjeprodusentene en akseptabel tilgang til markedet?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret. La meg straks understreke at jeg ikke ante noe om oppstyret rundt TINE da jeg meldte dette spørsmålet for to uker siden! Jeg tok utgangspunkt i avisoppslag om den lille, men viktige nisjebedriften Norsk Viltprodukt som sier at de er skviset ut bl.a. av hotellmarkedet av rike og mektige Orkla, selv om Orkla ikke kan levere de ettertraktede produktene som Norsk Viltprodukt har. TINE har begått feilgrep, men jeg spør: Er dette bare toppen av isfjellet? Hva vil statsråden gjøre for å se de andre kjedene og mektige bedriftene i kortene? Er vi gjennom TINE-saken faktisk i ferd med å ta oppmerksomheten bort fra alt annet omkring kjedemakten og all den skvisingen av de små nisjeprodusentene som foregår ute i landet?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, og jeg er glad for at statsråden jobber kontinuerlig med dette. Jeg leste i et magasin, SAS Braathens magasinet for februar 2005, et intervju med lederen for osteprodusenten Den blinde Ku, og hun sier: «98 % av markedet domineres av de fire store kjedene. Det innebærer at det er fire menn som sitter og bestemmer hva som skal havne i butikkene tre ganger i året.» Dette viser jo at forbrukerne ikke får mulighet til å gjøre seg kjent med disse produktene, og hvordan skal de da vite om dem? Føler ikke statsråden, med bakgrunn i det som nå kommer fram, at dette kaller på en sterkere styring for å sikre både rettferdighet i forhold til produsentene og et større mangfold i norske dagligvarebutikker?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-02-16:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsråd Meyer. De siste ukene har vi hatt flere saker innenfor dagligvaresektoren med påstander om at det er produsenter som har kjøpt seg hylleplass i dagligvaresektoren for å hindre konkurranse. Og vi har den aller siste uken også hatt TINE-saken, hvor TINE angivelig har forsøkt å stenge ute en konkurrent, noe som er helt uakseptabelt, selvfølgelig. Dessverre har dette også ført til at mange har prøvd å så tvil om organiseringen av det sårbare systemet vi har for å opprettholde en norsk landbruksproduksjon. Statsråd Sponheim har i Nationen i dag vært forbilledlig klar når han sier at det er nødvendig å opprettholde både den markedsordningen vi har i dag, og det importvernet vi har for å opprettholde et sterkt norsk landbruk i hele landet, hvor også de små produsentene skal ha en mulighet. Er statsråd Meyer enig med sin kollega statsråd Sponheim i at det er nødvendig å opprettholde disse ordningene for å ha et landbruk i Norge?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-02-16:
Jeg takker for svaret, som vel egentlig slett ikke var et svar på det jeg spurte statsråden om. Det er fint at denne arbeidsgruppens rapport skal ut på høring, og at det igjen vil ende opp i en konklusjon fra Regjeringens side. Men det jeg med all respekt, statsråd, spurte om, var hvorvidt statsråden var enig med sin kollega landbruksminister Lars Sponheim, som sier at det er helt nødvendig å opprettholde et sterkt importvern, og at det også er helt nødvendig å opprettholde den markedsordningen vi har i dag, hvor landbrukssamvirkets rolle som markedsregulator skal opprettholdes nettopp for å opprettholde et spredt landbruk i hele landet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-02-16:
Vi spør jo ikke hva en arbeidsgruppe mener, men hva som er Regjeringens holdning her og nå – i dag – når det gjelder prisutjamningssystemet for melk. Statsministeren har vært forbilledlig klar, landbruksministeren er helt klar, og vi spør nå om statsråd Meyer er på linje med sine regjeringskolleger når det gjelder at det som skal undersøkes hos Konkurransetilsynet, er TINE, ikke at en skal bruke denne anledningen til å gå løs på prisutjamningssystemet for melk. Prisutjamninga på melk er jo det systemet som sikrer at de som er små produsenter, får samme pris som de store, og at de som bor langt ute i distriktene, får produsere melk til samme pris som dem som bor i sentrale strøk – en meget viktig og grunnleggende holdning for å kunne opprettholde et distriktsbasert og familiebasert jordbruk her i landet. Spørsmålet er rett og slett: Hva er Regjeringens holdning pr. i dag? Er moderniseringsministeren enig med statsministeren og med landbruksministeren i at prisutjamningssystemet ikke skal angripes?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Eg har eit spørsmål til arbeids- og sosialministeren. Eg har med glede merka meg at arbeidsmarknaden er betra for m.a. tilsette i industrien og bygg og anlegg. Likevel er det grunn til å minne om at det framleis er nesten 100 000 personar i dette landet som er heilt utan arbeid, og spesielt urovekkjande er det at arbeidsløysa framleis stig innafor ein del helserelaterte yrke, som omsorgsarbeidar, hjelpepleiar og sjukepleiar. Samstundes får me melding om at to av tre kommunar må kutte i talet på stillingar i år på grunn av trong kommuneøkonomi. Det er grunn til å tru at dette vil innebere færre lærarar, færre pleiarar og færre menneske til å gjere mange av dei oppgåvene som kommunen er pålagd å gjere kvar einaste dag. Det kan òg i neste omgang føre til fleire arbeidsledige og dårlegare offentlege tenester for befolkninga. Deler arbeidsministeren Arbeidarpartiet si uro for korleis den dårlege kommuneøkonomien verkar inn på arbeidsmarknaden?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-02-16:
Eg takkar for svaret. Det er all grunn til å tru at det er den tronge kommuneøkonomien som er mykje av årsaka til den aukande arbeidsløysa innafor helse-, sosial- og omsorgssektoren, og dårleg kommuneøkonomi er jo eit politisk val. I Hedmark er talet på arbeidsledige ufaglærte innafor helsesektoren nesten dobla på tre år, og dette er personar som treng både kompetanse og arbeidstrening. I Østfold har arbeidsløysa blant helse-, pleie- og omsorgsarbeidarar stige med 57 pst. dei siste tre åra. Dette er ei stor utfordring, så mitt spørsmål til statsråden blir: Korleis vil Regjeringa sikre at denne kompetansen og arbeidskrafta blir tekne vare på, med tanke på det enorme behovet som me ser me vil få i framtida?