Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2011-06-17:
I det siste har jeg lest undersøkelser som bl.a. viser at det ikke er fjerning av formuesskatten som kommer øverst på ønskelisten når næringslivet blir spurt om hva de ser på som de viktigste utfordringene. Heller ikke ønsket om å fjerne skatt på arbeidende kapital kommer øverst på listen. Det som er viktigst, er forutsigbarhet, både for private personer og næringsliv. I dette ligger det selvsagt at politiske avgjørelser også må være forutsigbare. Revidert nasjonalbudsjett er på en måte en midtveisrapport, der Stortinget har anledning til å justere eller rette opp budsjettet som ble vedtatt sist høst. Årets RNB viser at det står bra til totalt sett. Utsiktene er gode, ja faktisk stadig bedre. Det er ikke lenge siden vi diskuterte hvor lang tid det skulle ta før vi var tilbake til den såkalte 4 pst.-banen, etter store offentlige utgifter i forbindelse med finanskrisen. Nøkternt sett – fra noen – skulle vi være tilbake i ca. 2018. Vel, vi er allerede under 4 pst.-banen. Det betyr at det går bra. Det betyr også at de disposisjonene vi gjorde under finanskrisen, må ha vært riktige. Det er på en måte dette vi høster av nå. Vi ser store og til dels farlige økonomiske innsparingstiltak i store deler av Europa i disse dager. Mange land må kutte i sine velferdsgoder, lønninger og pensjoner på grunn av at de har brukt for mye penger både i gode og dårlige tider. Heldigvis klarer vi med et bredt politisk flertall å disponere budsjettene våre slik at vi holder igjen i gode tider for å kunne bruke mer i dårlige tider. Det resulterer i at ledigheten er lav. Dette er noe av det viktigste vi kan holde på med. Derfor er det et positivt svar vi gir til næringslivet og til innbyggerne. Vi kan si at vi fortsetter byggingen av velferdsstaten, stein for stein, ikke i et forferdelig tempo. Men når vi kikker seks år tilbake, ser vi de enorme endringene vi har gjort. Ser vi på dagen i dag, ser vi ikke endringene like lett. Kun når vi får det hele på armlengdes avstand, ser vi resultatene. Derfor er det flere og flere som mener at vi går for sakte fram. Selv er jeg en utålmodig type, men innrømmer glatt at når det gjelder økonomiske disposisjoner, er jeg svært tilbakeholden i den forstand at jeg ikke vil sette noe over styr, ganske enkelt fordi jeg vet hvem som alltid taper på det hvis det går galt. Det er alltid de som har minst fra før, enten de er økonomisk svake eller ressurssvake på andre måter. De vil tape på store endringer som det er vanskelig å tilpasse seg. Derfor forandrer vi samfunnet til det bedre i et rolig og riktig tempo. I det siste har vi hatt flere behandlinger som berører skatt her i salen. I den ene av disse debattene denne uken latterliggjorde Fremskrittspartiet at det var så viktig for denne regjeringen at «Alle skal med», at vi ikke tåler for store forskjeller, at vi nærmest skal ha en kikkerkultur for å se hva naboen tjener og betaler i skatt. Jeg skal gladelig og stolt innrømme at ja, vi ønsker at det skal være små forskjeller på folk i dette landet. Det er faktisk et viktig mål for meg og denne regjeringen. Er det slik at du har dårlige forutsetninger for å klare deg, skal velferdssamfunnet hjelpe deg. Har du derimot de aller beste forutsetningene for å klare deg, synes vi det er rett og rimelig at du da skal bidra til å hjelpe andre. Vi har et relativt høyt skattenivå i Norge, men langt fra det høyeste i Europa. Vi har med andre ord ikke et slikt skattenivå i Norge som gjør at jeg vil reise rundt og skremme andre med at en i Norge nærmest blir skattet i hjel. Nei, jeg ville heller reist rundt og fortalt om at vi ligger på gjennomsnittet. I tillegg ville jeg fortalt at det som folk etterspør i Norge, og som betyr noe for trivsel og investeringslyst, er stabilitet og forutsigbarhet. Firmaer som vil etablere seg, enten ved å bygge ny industri eller kjøpe seg inn i eksisterende industri, setter stor pris på – bokstavlig talt – at det er økonomisk og juridisk svært stabilt i dette landet. Det kan gi lav og stabil rente. Sikkerhetsnettet – eller velferdsstaten, om du vil – som gjelder alle enten du er bedriftseier eller ansatt, betyr også mye. Min og vår filosofi er at dersom folk føler trygghet, trygghet for at sikkerhetsnettet, velferdsstaten, fungerer og fanger deg opp og deretter hjelper deg tilbake hvis du skulle være uheldig, tør du mer. Da blir du mer kreativ og skapende. Å skaffe mer penger til investeringer til vei og bane, stadig forbedre kvaliteten i undervisningen, sørge for stabilt rentenivå og trygghet for økonomien, altså det som står øverst på ønskelisten til mange næringsforeninger, er langt viktigere enn å senke statens inntekter ved å fjerne skatter som formuesskatt. Dette er det heldigvis stor forståelse for.