trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-04-04:
Jeg tenkte jeg skulle følge opp noen henvendelser fra Sjelmo Nordås, Slagsvold Vedum, Hareide og Hoksrud, som synes at saksbehandlingen i denne saken har vært uforsvarlig, for å bruke deres ord. Da er det greit å vite at man har fulgt helt ordinær saksbehandling, og det er ingen saker så langt i denne perioden som man har brukt så mye tid på som nettopp denne. Proposisjonen ble levert desember i fjor. Fire måneder etterpå behandler vi saken og har debatten. Låste standpunkter har foreligget lenge før regjeringen leverte sin proposisjon. Det har vært bred høring – to høringsdager. Den første uenigheten hadde vi i komiteen 14. januar, hvor tidsplanen ble lagt, og mindretallet ønsket at dette skulle vare til en gang midt ut i mai. Det var lenge før mindretallet visste noe om den avtalen som forelå, som de nå mener at de har fått altfor kort tid på. Senere har forslaget om utsettelse ikke vært tatt opp i komiteen. Det har vært enstemmighet til den videre sakshåndtering og tidsplan. I tillegg har det vært samtaler med alle partier, og det har vært forhandlinger med alle partier. I februar og mars nå har alle partier vært kjent med det som har vært Høyres samlede pakke, og har sånn sett hatt god anledning til å forberede seg på det som måtte komme til å være et mulig innhold, og et mest sannsynlig innhold – kan jo jeg si – som jeg håpet på, i det som nå ligger i den fremforhandlede avtalen. Ja, det var tre utsettelser av tidsfrister på behandling av saken i komiteen. De var enstemmige. Det var varslet fra min side at det kunne bli utsettelse, med korte innkallinger, og det var ingen andre forslag til at man ikke skulle følge det. Det var altså enstemmig. I tillegg ønsket mindretallet i komiteen – ikke til selve fremdriften – at det særlig var to brev fra Samferdselsdepartementet, som var de to aller siste vedleggene som komiteen fikk seg forelagt, som skulle følge saken i Stortinget, mens flertallet mente at alle høringsuttalelser og desslike skulle ligge til saken og være opplyst der hvor den var å finne, bl.a. på nettet. Så en liten visitt til Venstre og Skei Grande, som er veldig opptatt av at hun heller vil styrke politiet. Jeg har lyst til å si at det er et godt tiltak som Høyre også gjerne vil være med på, og som vi absolutt har foreslått ved flere anledninger når vi har behandlet budsjettet. Men det er ikke noen motsetning mellom det å styrke politiet og det å sørge for at de også har de nødvendige virkemidler.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-04-04:
Forhandlingene har vært krevende, og jeg opplever at Høyre har fått betydelig gjennomslag for sine utgangsposisjoner. Jeg vil også gi honnør til Arbeiderpartiet for tonen og profesjonaliteten som forhandlingene har vært preget av. Høyre ville ikke gått med på de endringene som vi nå har til behandling i ekomloven, direktivet, uten betydelige innstramninger og uten at personvernet hadde blitt styrket på en rekke andre samfunnsområder, men også på dette. Vi er glad for at vi nå får på plass en ny lovgivning som ivaretar personvernet for den enkelte og den enkeltes rett til privatliv på en forsvarlig måte, og at politiet gis en forsvarlig ramme for tilgang til nødvendige etterforskningsverktøy. Det er et grunnleggende prinsipp som jeg har lyst til å nevne, fordi partene er enige om at enhver har rett til innsyn i hvem som får tilgang til opplysninger om en selv. Plikten til logging og retten til innsyn i egen logg skal være det bærende prinsipp for alle større offentlige og private registre, og når det gjelder det som har vært nevnt om den avtalte stortingsmeldingen om personvern, skal det også drøftes hvilke avgrensninger som skal gjøres når det gjelder loggeplikt, innsynsrett og omfanget av innsynet i nettopp det jeg nå har omtalt. En visitt helt til slutt: Når jeg hører representanten Hoksruds glede over å kunne lese Høyres prinsipprogram, anbefaler jeg det som god lesning og som noe som flere bør lese både oftere og med stor innlevelse. Det er mye godt å hente der. Jeg ser også at Fremskrittspartiet nå er mer opptatt av DNA enn av DLD. I det som av Fremskrittspartiet er omtalt med betegnelsen «politistat», med tanke på det som avtalepartnerne har lagt på bordet, må nok jeg si at det Fremskrittspartiet foreslår når det gjelder mer overvåkning, romavlytting og telefonkontroll, nok er av de virkemidlene som med en større grad av sannsynlighet vil få den betegnelsen som nettopp representanten Hoksrud har omtalt. Jeg satt i Metodekontrollutvalget, og en av de tingene som også utvalget veldig tydelig gjorde klart, var at det er en type her-og-nå-overvåkning som i betydelig grad er mer personinngripende enn det som er registrering i forhold til historiske data som omtales i endringene i ekomloven.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-04-04:
Jeg vil også få takke for en lang og bred og innholdsrik debatt. I motsetning til representanten Solhjell må jeg si at det gir mersmak å være i flertall! Jeg vil bare si kort om dette som går på kostnader: Et enstemmig storting vedtok tidligere å kryptere helseregistre – uten kostnadsoversikt, og med beskjed om at dette måtte tas i de årlige budsjettene. Slik er det også i denne saken. Politiet betaler i dag for uttak av trafikkdata, og tilbydere pålegges nå å lagre data forbundet med kriminalitetsbekjempelse. En modell for hvordan kostnadene skal beregnes og fordeles mellom tilbydere og politi- og justissektoren vil bli utarbeidet. Personvern vil koste. Helt til slutt: Det er vel mulig å prøve å forenes om at vi har hatt en ulik inngang til virkemidler innen kriminalitetsbekjempelse. Vi har også en ulik tilnærming til hva som skal forstås som personvern. I motsetning til Fremskrittspartiet har Høyre ikke partipisk. Vi har også tenkt å være seriøse avtalepartnere som har tenkt å innfri, slik at vi får ivaretatt ikke bare det som går til virkemidler i kriminalitetsbekjempelse, men også en betydelig og bred sikring og styrking av personvernet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Vi har fått en overvåkingsallianse i form av partiene Høyre og Arbeiderpartiet. Når representanten sier at vi skal lagre litt mer og litt lenger, er det også en måte å si det på. Høyre hevder at de mener seks måneder er en riktig lagringstid. EU er nå i ferd med å evaluere direktivet. Dersom EU skulle gå fra seks måneders lagringstid til 24 måneders lagringstid, og innføre tolv måneders obligatorisk lagringstid, finnes det da en hemmelig avtale eller forståelse mellom Arbeiderpartiet og Høyre som innebærer at også Norge vil følge opp EUs vedtak? Eller vil Høyre fortsatt kunne stå på seks måneder?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Det dette handler om, er at man ser en stadig større overgriping, og at man vil komme et skritt nærmere en politistat med det forslaget som ligger her nå. Så registrerer jeg at representanten Anne Marit Bjørnflaten ikke tar med i denne debatten at Redd Barna og barneombudet, som jeg mener kanskje er de beste til å ivareta barns sikkerhet og rettssikkerhet, er veldig kritiske til implementering av datalagringsdirektivet og mener at dette ikke er løsningen. Vi hører også politifolk som jobber med barn og ungdom, si at man er bekymret fordi man ikke får penger til å etterforske. Da er jeg ikke sikker på at det å bruke masse penger på et direktiv og lagring er det rette. Jeg tror faktisk man burde brukt pengene på å sørge for at de kan etterforske og oppklare de sakene som ligger der, og som man i dag ikke får gjort noe med, fordi det ikke er penger til å gjøre det.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Heldigvis er det sånn at vi er politikere. Det betyr at vi som et politisk parti skal forholde oss både til personvern og til kriminalitetsbekjempelse. Vi har et ansvar for totaliteten. Fremskrittspartiet er et parti som foreslår, og som har foreslått, mange tiltak for å bekjempe kriminalitet. Det viktigste er faktisk å sørge for at politiet får midler og ressurser sånn at de kan drive med målrettet innsats mot de kriminelle miljøene. Forskjellen er at man nå får masse penger til å bruke på et direktiv og lagring, som man egentlig ikke vet om vil ha den effekten som representanten Halleraker prøver seg på. Fremskrittspartiet har foreslått konkrete tiltak, men det er altså forskjell på å overvåke alle og det å gå på de målrettede gruppene. Jeg tror man får mye bedre kriminalitetsbekjempelse ved å gå på de målrettede gruppene i stedet for å overvåke alle, som Høyre og Arbeiderpartiet – som nå dessverre har blitt «overvåkningskameratene» – vil gjøre.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
For det første er det slik at under høringen i transport- og kommunikasjonskomiteen fikk vi ganske klare tilbakemeldinger fra teleselskapene om at dette ikke er noe problem. Det blir altså ikke kortere lagringstid med det nye regelverket. Så dette er ikke problematisk i det hele tatt. Men jeg registrerer at den grunnleggende forskjellen på Arbeiderpartiet og Høyre nå og Fremskrittspartiet, er at vi ønsker å målrette innsatsen mot risikogruppene, de gruppene som vi er på jakt etter å ta, mens Arbeiderpartiet og Høyre heller vil overvåke alle og på den måten kanskje kunne ta noen. Men jeg tror ikke det er slik at bare man får nok informasjon, klarer man å ta folk. Jeg tror faktisk at det kan bli det stikk motsatte. Det så man også i USA etter 11. september, da man hadde informasjon, men man klarte ikke bruke informasjonen. Det er frykten min her også, at man vil få masse informasjon, men man klarer ikke å målrette, og man vil ikke ha målrettet innsats. Det er jo det Fremskrittspartiet vil, og det er det Fremskrittspartiet har fremmet forslag om, nemlig at vi går målrettet på de gruppene man er ute etter å ta.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Jeg representerer et parti som er glad i konkurranse, og trodde at Høyre, som part i avtalen med Arbeiderpartiet, også var glad i konkurranse. Jeg registrerer i svarbrevet fra statsråden at man er bekymret for konkurransesituasjonen for en del av selskapene. Det er nå over 200 selskaper som leverer disse tjenestene. Kan statsråden si noe om hvor store konsekvenser det kan få, og om dette vil bety at kundene og folk flest vil få et dårligere teletilbud med implementering av datalagringsdirektivet?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Statsråden har jo ansvaret for koordinering og samordning av IKT i statlige virksomheter og etater. Vi har sett Nav-utfordringer med kostnadssprekker i milliardklassen. Vi har Altinn, som det kostet en milliard å implementere, og som man i hvert fall hadde store problemer med i lang tid etter at skatteoppgavene ble lagt ut. Og her skal man implementere og ha ansvaret for lagring, uten at man egentlig vet konsekvensene og kostnadene ved dette. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på om hun mener at det er få komplikasjoner ved å implementere dette. Hvordan skal man klare å forsikre seg om at alle disse aktørene ivaretar sikkerheten på en god nok måte, når vi altså opplever at statlige departementer ikke klarer å holde informasjon hemmelig for omverdenen? Hvordan skal man da kunne forsikre seg om at man kan holde disse opplysningene unna omverdenen og unngå misbruk?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Egentlig burde jeg vel kanskje startet med ett minutts stillhet for svekkelsen av personvernet, som flertallet i dag kommer til å fatte vedtak om. Sist torsdag var det en svær demonstrasjon utenfor her, hvor alle politiske ungdomspartier tok sterkt avstand fra flertallets forslag og ønske om overvåking av alle, i form av datalagringsdirektivet og implementering av datalagringsdirektivet. Høyres program kan være god lesing, men det må følges opp i handling. Og det er handling som er viktig. Jeg skjønner at representanten de Ruiter ikke likte sammenlikningen med andre regimer og overvåking, men det er jo et stort paradoks at de metodene man nå iverksetter i Norge, og de mulighetene man gir her, ville gjort gamle regimer – både KGB og Stasi – grønne av misunnelse i forhold til det man er i ferd med å innføre her. Så har jeg lyst til å utfordre Høyre, fordi de er veldig opptatt av, og sier at nå skal man virkelig ta tak i, pressens kildevern. Jeg opplever at de klare og tydelige tilbakemeldingene fra pressen er at man ikke opplever at dette er et kildevern. Det er det stikk motsatte, og man er veldig kritisk til implementering av datalagringsdirektivet. Er det slik at i det øyeblikket en varsler finner ut at han skal ringe til en redaksjon, blir nummeret anonymisert? Det er jo ikke slik teknologien fungerer. Det ville i hvert fall være veldig lett å finne ut at noen har ringt et nummer som er hemmelig. På den andre siden vil det være lett å finne ut hvem som har ringt, hvis man bare vil det nok. Og så synes jeg det er litt spesielt at en tredjedel av Høyres representanter i denne sal egentlig er imot – det vet jeg jo. Noen av dem har vært ganske høye og mørke – både min kollega fra hjemfylket mitt, Torbjørn Røe Isaksen, og ikke minst Nikolai Astrup. Men jeg har bare registrert én som har vært på denne talerstolen i dag, og som har vært tydelig og klar og sagt fra, nemlig Michael Tetzschner. Frank Bakke-Jensen forklarte vel for så vidt også hvorfor han hadde snudd. Men da kunne det vært interessant å få vite hva alle de Høyre-representantene som har kritisert dem som er kritiske til innføring av datalagringsdirektivet, mener om sine egne partikollegaer – som er like kritiske, men som tydeligvis ikke har fått lov til å delta i debatten og fortelle hva de mener om datalagringsdirektivet. Det er jo ganske viktig å vite det også. Til saksordføreren: Man sier at man har hatt stålkontroll i behandlingen. Ja, behandlingen var bra helt til slutten. Men når man i avgivelsesmøtet kommer med et nytt lovforslag uten at man får mulighet til en grundig behandling av det, kaller jeg det uforsvarlig saksbehandling.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Representanten Kambe var opptatt av lekkasjer. Jeg synes han burde være mer opptatt av fakta. Fremskrittspartiets siste landsstyre vedtok enstemmig at man sier nei til datalagringsdirektivet. Vi har flere ganger hatt dette til behandling i landsstyret. Jeg registrerer også at Kambe ikke vil fortelle at ifølge blogg av Kristin Clemet har ti av Høyres fylkeslag sagt nei til datalagringsdirektivet. Så kunne jeg tatt med meg iPad-en opp her, jeg også, men da ville jeg kanskje hatt problemer med å finne et par av fylkeslagenes uttalelser i Høyre, for jeg registrer at når Høyre har bestemt seg for hva de skulle, ble det plutselig vanskelig å finne et par av resolusjonene fra fylkeslagene. Så man burde kanskje forholde seg til de faktiske forhold. Jeg registrerer – fortsatt – at det er sånn at Høyre ikke vil la partidemokratiet få lov til å bestemme, men lar stortingsgruppen bestemme. I Fremskrittspartiet er det partidemokratiet, programmene, landsstyrer og landsmøter som er førende for politikken.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Takk for det. Dette er en sak som helt siden starten ofte har blitt rushet gjennom i Stortinget. Så også nå. Forskjellen på denne saken og de tidligere sakene er at nå handler det kun om må gjøre opp det man egentlig trodde man skulle bruke i fjor. Nå skal man i stedet bruke det i år. Jeg synes likevel det er viktig å reflektere over noen av de problemstillingene som man har opplevd med nødnettet. For det første har det vært store forsinkelser ved innføringen av første fase. Det er nå tre års forsinkelse, og vi vet at det kan ligge utfordringer framover. Vi vet at kostnadsveksten har vært enormt høy enkelte steder hvor man har innført det nye nødnettet. Jeg vet at bl.a. brannvesenet på Romerike har fått en kraftig kostnadsvekst, som er langt større enn det som var forutsatt den gang Stortinget behandlet saken. Vi vet nå at det kommer en sak til Stortinget. Jeg håper at det ikke er slik at det vil ta lang tid før den saken kommer til Stortinget, slik at man risikerer en hastebehandling i Stortinget, uten at man får en skikkelig saksbehandling av saken. Jeg ser at den statsråden som egentlig har ansvaret for saken, ikke er her, men jeg ser at en annen statsråd ber om ordet, og da håper jeg at man snart kan få nærmere opplysninger om den saken som man i Direktoratet for nødkommunikasjon – da vi var der – regnet med ville komme til Stortinget i mars. Jeg kan foreløpig ikke se at det har kommet noen sak til Stortinget. Det er viktig, for man sier man er i ferd med å miste den kompetansen som har vært brukt for å bygge opp første byggetrinn. Det ville være dumt hvis man ikke har den kompetansen når man skal bygge ut dette nødnettet over hele landet. For alle som jobber i nødetatene, sier at det ikke er noen vei tilbake – man må få på plass det nye nødnettet – og at det er helt avgjørende for den jobben de som er ute hver eneste dag, de som er «i krigen», skal gjøre for samfunnet.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Utfallet av forhandlingene og seks måneders lagringstid er det mange som har forutsett lenge, og det lukter jo avtalt spill. Nå foregår en forgyllelseskampanje fra Høyre, som jeg tror mange Høyre-medlemmer vrir seg i smerte over. Det jeg finner mest påfallende, er at Høyre ikke ser ut til å forstå forskjellen på dagens praksis, der man har en sletteplikt for data, og det å gå over til en praksis der man pålegger lagring av trafikkdata. Datatilsynet deler ikke saksordførerens begeistring for denne avtalen. Mine spørsmål er følgende: Forstår ikke Høyre her hvilken prinsipiell grense som krysses når staten pålegger å lagre folks bevegelsesmønster? Hvorfor nevner ikke saksordføreren med ett ord alle de unntakene fra kravet om fire års strafferamme som Høyre har gått inn for, herunder straffeloven §§ 90 og 91a, noe som vil være en direkte trussel mot journalisters kildevern når de jobber med å avdekke kritikkverdige forhold ved statsmakten?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Jeg er fristet til å legge til at barneombudet i Norge jo er imot datalagringsdirektivet. Det er kanskje ikke så viktig hva barneombudet sier om dette, som visstnok er et stort slag for barns rettigheter. Jeg fikk ikke svar fra saksordføreren, så jeg har tenkt å prøve med Arbeiderpartiet. Det gjelder de tallrike unntakene fra kravet om fire års strafferamme for å få utlevert trafikkdata. Dette vil gjøre det mulig å kartlegge journalisters kildenettverk om de skulle være så frekke å avdekke hemmelige og kritikkverdige forhold i statsforvaltningen. Nå er sikkert representanten Bjørnflaten fristet til å vise til avtalen som er gjort vedrørende romavlytting av redaksjoner. Det er irrelevant her. Jeg har et helt konkret spørsmål som gjelder straffeloven §§ 90 og 91: Hvordan kan Arbeiderpartiet forsvare fri adgang til journalisters trafikkdata om de avdekker hemmelige og kritikkverdige forhold i staten, noe som må sies å være en ganske viktig del av journalisters virke?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Jeg har lyst til å sitere noe av det justisministeren sa da han var menig stortingsrepresentant: Jeg mener at vi politikere bør bli flinkere til å bruke det jeg kaller den personvernmessige lakmustesten: Hvordan ville en selv reagert på å bli utsatt for en nærgående og krenkende metode på feilaktig grunnlag? Bruker man denne lakmustesten i kriminalpolitiske debatter, skifter den karakter fordi de aller fleste ville synes at det var høyst ubehagelig i ettertid å få vite at ens telefon eller pc var blitt avlyttet uten holdbar begrunnelse. Eller at stuen, kjøkkenet eller soveværelset hjemme var blitt romavlyttet fordi aupairen var mistenkt for å være innblandet i planleggingen av en terrorhandling. Mitt spørsmål til justisministeren er kort og greit: Hvordan føles det å stryke på sin egen lakmustest?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Så langt er det ikke så mye som tyder på at Arbeiderpartiet er villig til å anerkjenne at det å pålegge lagring av folks bevegelsesmønstre, er å krysse en viktig prinsipiell grense. Istedenfor hører vi mye vikarierende argumentasjon, mener jeg, av typen: Vi gjør dette i stor grad fra før, så dette kan ikke være noe problem, men også av typen: Det kan umulig være noe problem å lagre menneskers personopplysninger når vi gjør det allerede. Så i motsetning til dagens praksis med sletteplikt er pålegget fraværende i Arbeiderpartiets argumentasjon. En annen ting jeg ikke har hørt Arbeiderpartiet omtale, er de kravene som finnes til behandling av dataene som skal lagres i dag. De gjelder jo kun i Norge. Det er fullt mulig å sette denne lagringen ut på anbud til andre land. Det vil kanskje mange teleoperatører også gjøre, fordi dette er kostbart. Hva er Arbeiderpartiets kommentar til det, med de erfaringene vi har, med utro tjenere både i politi og bankvesen? Hvordan vil Arbeiderpartiet håndtere en sånn utfordring for personvernet?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Det er gjort mer enn 15 unntak fra regelen om minst fire års strafferamme for å få hente ut data – herunder innsamling av opplysninger om hemmelige forhold, som har vært omtalt i et par replikker tidligere i dag. Det betyr at de svært så sterke begrensningene på datalagringen som Høyre og Arbeiderpartiet skryter av, må vike når datalagringsdirektivet virkelig er effektivt. Det er en ganske besnærende logikk, og jeg vil komme med et eksempel på hvorfor det ikke holder mål: I 1977 samlet journalisten Ivar Johansen informasjon om de hemmelige tjenestene i Norge. Dette var på en tid da de hemmelige tjenestene opererte godt utenfor sitt mandat, noe Lund-kommisjonen senere bekreftet. De bedrev beviselig grove lovbrudd. Likevel ble journalisten Ivar Johansen dømt for overtredelse av straffelovens § 90 og 91a. Ivar Johansen var journalist. Han samlet inn opplysninger om sterkt kritikkverdige forhold i norsk statsmakt. Hadde datalagringsdirektivet vært på plass i 1977, ville den norske statsmakten hatt fri adgang til å innhente fulle opplysninger om Johansens kontakt med kildene sine. Arbeiderpartiet og Høyre må gjerne hevde at de ikke svekker kildevernet ved å gjøre dette, men det gjør de. Og såpass dårlig samvittighet har de for dette at de i avtalen seg imellom har lagt inn et avsnitt om begrensninger i adgangen til romavlytting av redaksjoner. Dette er nok et eksempel på at tilhengerne av datalagringsdirektivet later som om de ikke forstår forskjellen mellom romavlytting av mistenkte mennesker og lagring av data om alle. Det er deprimerende å høre på, og for å være helt ærlig er det ganske skuffende. Jeg er skuffet over at man later som om man ikke ser forskjellen på sletteplikt og lagringsplikt. Jeg er skuffet over at man er villig til å behandle spenningen mellom personvern og kriminalitetsbekjempelse som ikke-eksisterende – og dét i et rettssamfunn der vi vanligvis legger til grunn en uskyldspresumpsjon som ble oppfunnet for flere hundre år siden. Og jeg er skuffet over at stortingsflertallet bruker anledningen til å la andre regler og andre rettsprinsipper gjelde fordi vi i dag har oppfunnet og bruker Internett. Jeg tror nemlig det er en grunn til at ingen, så vidt jeg er kjent med Stortingets historie, har foreslått å lagre all brevtrafikk: Hvem sender brev til hvem? Hvor er man når man sender brevet? Hvor mye veier brevet? Grunnen til det sier seg selv – det ville ingen funnet på. Men at et slikt forslag ville bidratt til kriminalitetsbekjempelse, som er det store argumentet i dag, kan det ikke være noen tvil om. Det viser bare at flertallet i denne salen i åtte timer – når denne debatten vil være slutt – sammenhengende har klart å late som om de ikke skjønner hva innvendingene mot datalagringsdirektivet egentlig går ut på. Det burde være grunn til å kunne forvente bedre av et oppegående stortingsflertall.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
At et tiltak kan virke kriminalitetsbekjempende, er faktisk ikke et argument i seg selv, selv om en kan få inntrykk av det i debatten i dag. Vår jobb som lovgivende forsamling er å veie ulike hensyn opp mot hverandre, men gjøre det etter noen bestemte prinsipper som vi er enige om. Det er et av vårt demokratis adelsmerker. Det er ikke Arbeiderpartiets og Høyres linje i debatten i dag. Tvert imot har vi hørt innlegg etter innlegg her i salen der omfattende lagring av folks bevegelsesmønster omdøpes til en styrking av personvernet, der litt mer lagring er greit fordi vi lagrer mye fra før, og der vi som er lovlydige, liksom ikke har noe å frykte. Men jo, det har vi. Det har ikke manglet på eksempler der utro tjenere i bankvesenet eller i politiet og andre etater har utlevert sensitiv personinformasjon til f.eks. sladrepressen – ikke ulovlige forhold, men ren sladder som krenker den enkelte grovt. Det kan høres smått ut i denne debatten hvor mange store ord har blitt brukt, men det er jo dette saken handler om: retten til å ha hemmeligheter, retten til å gjøre det jeg vil uten at staten skal vite det, retten til å besøke hvem jeg vil uten at staten skal vite det, og retten til faktisk å være en del steder uten at noen andre skal få vite det og uten å bli mistenkeliggjort. Dataene skal krypteres, svarer Høyre og Arbeiderpartiet. Selvfølgelig skal de det, og i det hele tatt å bruke det som en formildende omstendighet er å forutsette at mottakeren av budskapet er kunnskapsløs. Når data lagres, krypteres det så klart, men det vil også lekke. Det vil også bli misbrukt, det gjør det nesten alltid. Og flertallet i salen har – skal en slutte av denne debatten – ingen betenkeligheter med det. Saken er avgjort. Høyre får vise seg fram som ansvarlig, og det i god tid før eget landsmøte sånn at ikke medlemmene får sagt sin mening, og Arbeiderpartiet får tøffe seg overfor Fremskrittspartiet på kriminalitetsbekjempelse, og personvernet betaler prisen. Når dette direktivet trer i kraft, kommer jeg, som mange andre, til å bruke flere såkalte proxy-servere når jeg leser e-post. Jeg kommer til å bruke Skype mer, og jeg kommer til å slå av mobiltelefonen min mer – ikke fordi jeg er kriminell, ikke fordi jeg er pedofil eller terrorist, men fordi det er min rett å snakke med hvem jeg vil og besøke hvem jeg vil uten at staten skal vite det. Skal en følge kriminalitetsbekjempelsens logikk, som justisministeren legger til grunn, er det vel et tidsspørsmål før også dette blir lovregulert. Saken her handler om mer enn datalagringsdirektivet og vedtaket vi gjør akkurat i dag. At et flertall i salen ikke er i stand til å se det, er nytt ved denne saken, og det frykter jeg vil gjøre at denne debatten vil bli lest med svært undrende øyne om ti og tjue år, selv om debatten er lang. Den vil være svært interessant lesning.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Alternativet til å vedta datalagringsdirektivet er jo å ikke vedta datalagringsdirektivet, å ikke svekke kildevernet, å ikke innføre et uproporsjonalt inngrep i menneskers personvern og å ikke øke risikoen for persondata på avveier. Vi visste vel egentlig alle at denne debatten ville bli sånn, og det er foruroligende nok. Men det som virkelig bekymrer meg, er at man i iveren etter å få direktivet vedtatt før EUs evaluering og før Høyres landsmøte, har vært villig til fullstendig å avvise gyldigheten i sentrale og prinsipielle personvernbetraktninger. Det er fordi vi står foran en teknologisk utvikling de færreste av oss i dag kan fatte rekkevidden av. Om de holdningene til kildevern, personvern og viktige prinsipper som vi har sett i dag fra Arbeiderpartiet og Høyres side, skal være de holdningene vi møter framtidens utfordringer med, har vi virkelig en jobb foran oss, og da har vi enda viktigere slag å vinne i framtiden.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-04:
Avtalen mellom Høyre og Arbeiderpartiet varsler kostbare krav om krypteringsløsninger og lukket lagring i Norge. Men teleselskapene står fritt til å velge billigere og langt mindre trygge lagringsløsninger i andre EØS-land. Mitt spørsmål er: Ser representanten at dette kan undergrave målet om trygg lagring – og da tenker jeg utover det som står i avtalen om et varsel om lagringssted til forbrukerne?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-04:
Jeg vil følge opp forrige replikant ved å utfordre på spørsmålet: På hvilke måter bidrar EUs datalagringsdirektiv til å harmonisere sikkerhetskravet til lagring? Det kunne virke som om representanten antydet at det lå slike krav i direktivet, og det vil jeg gjerne høre mer om.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-04:
Det skjer fra tid til annen at Stortinget har det travelt når man behandler saker. Det kan f.eks. være at man i desember skal behandle pensjonssaker som skal tre i kraft 1. januar. Man kan ha samferdselssaker der det er en kontrakt som skal signeres innen en gitt dato. I forrige periode hadde vi heimfallssaken, der det var en provisorisk anordning som sto i fare for å løpe ut, og Stortinget var samlet i september for å behandle dette for at opposisjonen skulle få den tiden som man trengte. Når det gjelder datalagringsdirektivet, står det jo i avtalen at det skal tre i kraft senest 1. april 2012, og for å få på plass politiregisterloven samtidig, snakker vi tidligst om sen høst. Da står man igjen med hensynet til Høyres landsmøte som den eneste grunnen til at vi behandler saken i dag. Utenriksministeren er opptatt av en opplyst debatt. Mener utenriksministeren at debatten ville ha blitt mer opplyst hvis vi hadde visst utfallet av EUs evaluering før vi debatterte saken i Stortinget?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-04:
Det har i debatten vært mye fokus på politiets bruk av trafikkdata, men trafikkdata og abonnementsdata er jo aktuelt i sivile rettssaker. En aktuell sak som har vært oppe, var Lyse, som ble pålagt å utlevere eieren av en IP-adresse – eller i hvert fall navnet på eieren – til Advokatfirmaet Simonsen i den såkalte Max Manus-saken. Mitt spørsmål er hvorvidt avtalen mellom Arbeiderpartiet og Høyre nå gjør at teleselskaper ikke lenger trenger å levere ut informasjon om sine kunder når f.eks. et advokatfirma driver etterforskning på bakgrunn av en klient, slik situasjonen var i Max Manus-saken. Skal en tolke signaler som er gitt i debatten så langt, skal denne informasjonen kun utleveres til politiet, og jeg ber om en bekreftelse på at så er tilfellet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-04:
Jeg vil som andre sitere Benjamin Franklin: «Den som er villig til å ofre sin frihet for en stund i trygghet, fortjener hverken frihet eller trygghet.» Det er dessverre denne fristelsen flertallet har falt for. Arbeiderpartiet og Høyre har tatt en bit av folks frihet fordi de tror det vil skape trygghet. En stat bør ha tillit som utgangspunkt for politikken. I denne saken viser flertallet mistillit til det norske folk. Sannsynligvis har vi ikke sett slutten på mistilliten. Representanten Arve Kambe, som lenge var Høyres talsperson i datalagringssaken, er sitert som følger i Nationen 5. mai 2010: «Det som er min største kritikk av direktivet er at det ikke går langt nok. Det er for enkelt å komme seg unna ved å bruke Skype, Facebook og andre åpne nettverk, og disse hullene er så åpenbare at de må tettes.» Jeg blir oppgitt over at Høyre til de grader lar seg opprøre over tanken på at enkeltmennesker skal ha mulighet til å kommunisere uten at staten loggfører det. Nye Høyre har glemt sin ideologi. Retten til privatliv og personvern er en grunnleggende menneskerettighet. Det blir med andre ord meningsløst å snakke om at flertallet av folket er for direktivet, slik noen av tilhengerne har gjort i debatten. Senterpartiet har en prinsipiell tilnærming til direktivet, og vårt standpunkt påvirkes ikke av meningsmålinger. Det er sagt om oss i Senterpartiet at vi er gode forhandlere. Men etter å ha sett avtalen mellom Arbeiderpartiet og Høyre må jeg si at Arbeiderpartiet også har lært et og annet. Høyre skryter av at de har fått gjennomslag på en rekke områder, men i sum er det småtteri, for sannheten er at Stortinget i dag kommer til å vedta norgeshistoriens største overvåkningstiltak. Jeg var i 2009 i en radiodebatt med Høyre-leder Erna Solberg. Saken gjaldt automatisk trafikkovervåkning og lagring av biler som passerte, i to til tre minutter, et tiltak som skulle redde liv i trafikken. Solberg avviste dette kontant av hensyn til personvernet. Jeg husker jeg ble imponert over at det var mulig å være så prinsippfast, sette personvern foran et tiltak for å bekjempe skadde og drepte i trafikken. Ja, jeg var nærmest imponert – men det var den gangen. I dag ser vi at prinsipper står for fall. Men Senterpartiet vil fortsette å kjempe for enkeltindividet og mot overvåkningssamfunnet, og vi vil fortsette å kjempe for folks rett til grunnleggende frihet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-04:
Først til spørsmålet om datalagring er overvåking. For meg er det ingen tvil om at datalagringsdirektivet fortjener merkelappen «overvåking». Jeg registrerer at flertallet i sin nytale fortolker kravet slik at dataene må brukes før det kvalifiserer til begrepet «overvåking». Når f.eks. en butikk setter opp et kamera, setter de opp et skilt om at butikken er kameraovervåket. Det er alle enige om. Det er altså ikke noe krav om at denne videotapen som blir tatt opp, skal brukes av butikkinnehaveren eller politiet før en kaller det overvåking. Så dette er kun nytale. Flere har etterlyst vårt nasjonale alternativ. Til det må jeg si at Senterpartiet sammen med personvernalliansen har spilt inn sitt forslag til nasjonalt regelverk til Høyre. Jeg opplevde at vi aldri ble tatt særlig på alvor. Vårt alternativ bygger på dagens lagring, som ikke vil forsvinne, selv om PST-sjefen med høy stemme under høringen påsto at dette ville skje. Teleselskapene sier noe annet. Samferdselsministeren bekrefter noe annet. Vi varslet at vi var villige til å se på regelverket rundt IP-adresser, enten med utsatt sletteplikt eller lagringsplikt. Vi har vært positive til krav om domstolskontroll, og vi har vært positive til strengere rammer rundt lagringen. For Senterpartiets del ville det også vært aktuelt å pålegge lagring i Norge for å sørge for at Datatilsynet hadde tilsynskompetanse. Det ville vi hatt mulighet til om vi sa nei til direktivet. I dag har Datatilsynet ingen kompetanse til dette dersom et teleselskap velger å lagre i et annet EØS-land. For oss i Senterpartiet er dette en dypt alvorlig sak. Den handler om forholdet mellom individ og borger. Senterpartiet står opp for individet. Debatten i dag har handlet om personvern og kriminalitetsbekjempelse. Men når utfallet blir som det blir, skyldes det en grenseløs lojalitet til alt som kommer fra EU. Jeg er helt sikker på at hvis innholdet i datalagringsdirektivet hadde kommet fra den rød-grønne regjeringen, kan jeg nærmest garantere at Høyre ville stått samlet mot forslaget og brukt sterkere ord enn det vi har hørt her i dag.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Nei, jeg synes ikke at den voldsomme ordbruken er feil. Jeg synes vi må kunne tillate oss det når vi rokker ved noe som er utrolig grunnleggende i Norge og i resten av verden, for den saks skyld, rokker ved personvernet og retten til å ha et privatliv. Så jeg synes jammen ikke at jeg har tatt for hardt i.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Det er vel egentlig litt som et slag under beltestedet å nevne overgrep mot barn, når vi har muligheter i dag – hvis man har en mistanke – til å la politiet få tilgjengelige data. I tillegg er det slik at man faktisk har greid å rulle opp svære pedofiliringer i Norge uten at man har hatt et datalagringsdirektiv. Så jeg synes vel kanskje at representanten Gitmarks påstander faller på sin egen urimelighet. Vi har faktisk greid å få tak i pedofile uten at vi trenger å kriminalisere en hel nasjon.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Jo da, og jeg har for så vidt drøftet det i innlegget mitt. Som representanten er kjent med, har vi fått en betenkning fra professor Sejersted om mulige konsekvenser av reservasjonsretten og vårt forhold til resten av Europa. Som jeg også sa, jeg tror ikke det vil bli så voldsomme reaksjoner. I EØS-avtalen hadde vi faktisk dette som en mulighet. Hvis Norge synes at dette er å gå for langt, at dette berører vår nasjon for mye, og at dette bryter med Grunnloven, ja, så må vi jammen bruke reservasjonsretten. Hvis ikke vi skal kunne bruke den nå, når skal vi kunne bruke reservasjonsretten da? Eller er den bare til pynt, for at Gro Harlem Brundtland en gang skulle få igjennom EØS-avtalen?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
President!
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Representanten Svein Roald Hansen sa i sitt innlegg at Norge ikke er annerledes enn de andre landene i EØS-området når det gjelder bekjempelse av alvorlig kriminalitet og hensynet til personvernet. Nå er det sånn at Tsjekkia, Slovenia, Romania, Irland og Tyskland sier at dette bryter med personvernet og derfor er grunnlovsstridig. I Sverige har man andre grunner til å utsette det ett år. Jeg har lyst til å spørre representanten Hansen: Hva er den egentlige begrunnelsen? Hvorfor kan man godta å ofre personvernet for å kunne samarbeide med Europol og EU?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Bare en liten kommentar til utenriksministerens innlegg: Jeg vil si at det høres relativt naivt ut å si at vi vil ha påvirkningsmulighet på evalueringen, når evalueringen nå finner sted og blir framlagt i midten av april. Jeg tror vel ikke at vi har spesielt mye innflytelse i så henseende. Men det var ikke dette jeg skulle spørre om. Jeg skulle derimot spørre: Hvis det mot formodning skulle bli et flertall for utsettelse av samtykke i Stortinget i dag, hvilke konsekvenser tror utenriksministeren dette kan få for Norge? Tror utenriksministeren at bruk av reservasjonsretten vil få konsekvenser for Norge?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
«Utvidet omfang av gamle og nye former for registrering kan representere en fare for personvern og ytringsfrihet», sier Høyre i sitt prinsipprogram – noe Fremskrittspartiet støtter fullt og helt. Derfor forstår jeg ikke hvorfor ikke Høyre kunne vente. Jeg vil gjerne høre representanten Solberg forklare oss: Hvorfor dette hastverket, når også Høyre vet at det foregår en evaluering, og særlig fordi en evaluering kanskje vil komme til å endre direktivet? Kanskje vil strafferammen bli satt ned? Hva vet vi? Så kan representanten Solberg forklare meg: Hvorfor dette hastverket?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Jeg vil også kommentere litt av det som er framkommet i debatten i dag. Bare man snakker om styrking av personvernet mange nok ganger, tror Arbeiderpartiet og Høyre faktisk at det er det vi gjør. Men da må noen komme og fortelle meg hvordan man styrker personvernet ved å følge med på alt jeg gjør på mobil og på Internett. Jeg skjønner ikke det. Det kan høres ut som Internett kom til Norge i går, når vi hører på representanten Haugli, siden det nå skal bli så bra for politiet og hjelpe dem når det gjelder nettkriminalitet. Men jeg har faktisk surfet på nettet siden 1995, og fra 1995 til i dag har man oppklart saker med alvorlig nettkriminalitet svært mange ganger – helt uten direktiv. Og så snakker man om personvern. I medlemslandet Danmark, f.eks., har man hatt en forventet opplysningslagring på 15 000 lagringsenheter per år per person. Det ble 100 000 lagringsenheter per person per år. I et annet av medlemslandene i EU var det fire offentlige instanser som skulle ha tilgang til det lagrede materialet. Det viste seg etter et par år at 181 offentlige instanser fikk tilgang til lagret materiale. Så vet vi at personopplysninger er blitt solgt og misbrukt etter at direktivet ble innført. Når det nå er leverandørene som skal ha ansvaret for lagringen, betyr det at det ikke bare er én som håndterer den lagrede informasjonen. En her snakket om at den lagrede informasjonen forsvant inn i et sort hull. Sånn er det ikke, informasjonen oppbevares og kan hentes ut av dem som betjener de lagrede dokumentene. Representanten Kolberg sa at Fremskrittspartiet ikke følger med i den teknologiske utviklingen. Men med all respekt – Arbeiderpartiet vil innføre datalagringsdirektiv og DAB-radio og kan vel neppe hevdes å følge med da. Naivt er det også å tro at kryptert informasjon forblir hemmelig. Toppen fem minutter tar det å dekode slik informasjon. Norges befolkning skal overvåkes, men ikke nok med det – vi skal jammen betale for det også!
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Det er flere som har sagt at dagen i dag er en trist dag. Jeg vil påstå at den er langt mer enn trist – den er ganske dramatisk. Den norske befolkning mister i dag en del av sitt privatliv. Det bryter med Grunnloven § 102, og det bryter med Menneskerettskonvensjonen artikkel 8, som sier at vi som enkeltindivider har rett på privatliv. Store deler av vårt private liv bruker vi med en telefon eller en pc eller en iPad. Alt dette kan registreres. Og når statsråd Aasrud sier at det lagres i dag, som om det skulle legitimere at vi skal gå inn for datalagringsdirektivet – ja, da blir jeg litt forstemt. Det er vel ingen grunn til at vi skal formalisere og legitimere den lagringen av personopplysninger som foregår i dag. Jeg vet ikke om det var en ren forsnakkelse, men statsråden sa også: kryptering hvis Datatilsynet finner det nødvendig. Det betyr at ikke all lagring av våre data skal krypteres – det betyr faktisk at det er kun hvis Datatilsynet finner det nødvendig. Er det slik at man da finner å ville kryptere f.eks. kongehusets og regjeringens data, mens resten av oss skal være relativt ubeskyttet? Så snakker man om den fantastiske avtalen som Arbeiderpartiet og Høyre har inngått, der man har fått redusert lagringstiden med seks måneder, der man har fått sletteplikt, og der man har fått domstolsbehandling. Det har ikke kommet noen endringsforslag til datadirektivet. Det man derimot har kommet fram til, er det som direktivet åpner av for nasjonale bestemmelser og tilpasninger. Det er der man har fått endringer. Jeg synes ikke det er veldig imponerende, det står i artikkel 6 at man kan lagre opp til seks måneder, i artikkel 7d står det at man skal slette når lagringstiden er ute, og i artikkel 9 i direktivet står det at man kan innføre domstolsbehandling – det er det opp til den enkelte nasjon å gjøre. Så dette er en dramatisk dag for Norge.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
I merknadene til denne implementeringsproposisjonen sier Fremskrittspartiet, sammen med de andre mindretallspartiene: «Å innføre datalagringsdirektivet er å legge det demokratiske rettsprinsippet om at enhver er uskyldig inntil det motsatte er bevist(uskyldspresumpsjonen) til side. Disse medlemmer mener dette medfører noe helt nytt i norsk rettspraksis»(…) (uskyldspresumpsjonen) (…) For litt over to år siden vedtok et enstemmig storting å implementere det tredje hvitvaskingsdirektivet inn i norsk rett og endre loven deretter. Det forsterket et regelverk som innebærer at alle bevegelsene på våre bankkonti kontinuerlig overvåkes. Hvis det skjer noe som gir mistanke om f.eks. hvitvasking, går det automatisk varsel til Økokrim. Det er ingen domstol som vurderer om Økokrim skal få innsyn i det. På bakgrunn av det vil jeg gjerne spørre representanten Woldseth om ikke denne voldsomme(presidenten klubber) ordbruken egentlig er litt feil? (presidenten klubber)
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Etter mitt skjønn ofrer man ikke personvernet. Jeg mener vi har funnet en god balanse mellom hensynet til personvernet og hensynet til å bekjempe alvorlig kriminalitet slik denne loven nå ligger til avgjørelse. Når det gjelder disse dommene i Tsjekkia, i Tyskland osv., er det altså ikke selve prinsippet som de sier nei til, det er måten de har implementert det på. Og én av de feilene man gjør, f.eks. i Tsjekkia, er at man lar politiet bruke disse dataene til å etterforske forbrytelser som har en strafferamme som er for lav. Vi har i EFTA-parlamentarikerkomiteen tidligere blitt orientert om revisjonen da denne startet i EU. Der ble det fortalt at i Italia kan politiet få tilgang til disse dataene for å etterforske mobiltelefoner som turister har blitt frastjålet. Det har aldri vært meningen at det skulle brukes til den type forbrytelser.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Jeg synes det som spørreren legger fram som en problemstilling, understreker betydningen av å få et felles europeisk regelverk for dette. Kontrollen dersom man f.eks. legger lagringen til et av våre europeiske naboland, skal i prinsippet være like god som hos oss, fordi vi har et felles regelverk å operere innenfor. Så kan man selvsagt konstruere muligheter, at man kan lagre det i – la oss kalle det – dataskatteparadiser, altså utenfor dette området, det kan man sikkert tenke seg. Men det betyr ikke at vi ikke skal bruke de mulighetene vi har, til å harmonisere regelverket i Europa, som vi er forpliktet til så lenge vi deltar i dette samarbeidet – som vi altså har valgt å gjøre.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Det er riktig at landene har stor frihet til å bestemme lagringstiden innenfor de rammene som er lagt – 6–24 måneder – og også til bestemme tilgangen til dataene ut fra intensjonen i direktivet, nemlig at de skal brukes til å etterforske alvorlige forbrytelser, og ikke hverdagskriminalitet, som f.eks. tyveri av mobiltelefoner. Jeg er helt sikker på at personvernhensynet har stått sterkt i debatten i alle land. Det er ulike syn på og uro rundt dette direktivet i alle land, noe som har gitt grunnlag for debatt. Det blir også fulgt opp, gjennom skjerpede krav til og sikkerhet rundt lagring.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Senterpartiets statsråder i regjeringen tok dissens i denne saken, og den dissensen har de partiene som sier nei til å implementere direktivet, tatt inn i sine merknader i innstillingen. Der står det bl.a.: «Vi har en prinsipiell motstand mot omfattende lagring av opplysninger om alle borgere, og at tilbyderne pålegges å lagre data som de ikke selv har saklig behov for i sin virksomhet.» Jeg nevnte i mitt innlegg EUs tredje hvitvaskingsdirektiv, som pålegger bankene å overvåke bevegelsene på kontiene. Hvordan kunne representanten Slagsvold Vedum og hans parti støtte implementering av det tredje hvitvaskingsdirektivet? Så langt jeg kan se, passer den beskrivelsen som Senterpartiets statsråder har i sin dissens, veldig godt på hvitvaskingsdirektivet.