Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Representanten Fossum understreket at hun mente at det hadde vært brukt rimelig tid for å få avklart denne saken. Nei, det eneste rimelige ved denne saken, er at den nå endelig får sin avklaring. Det er høyst urimelig at det har vært nødvendig å bruke så mange måneder på å komme frem til en formell konklusjon på noe som det for så vidt for lengst har vært en reell konklusjon på blant et flertall i Stortinget. Og det er ikke med på å styrke det norske renommé, nei det er heller ikke med på å styrke statens renommé som eier i ulike norske bedrifter, når man ikke evner å avklare verken eierskap eller rolle som konsesjonsmyndighet. Og der er vi i og for seg midt inne i en av de tingene som også Grethe Fossum pekte på, nemlig statens svært mange roller. Den kommer så godt til syne i denne saken at den bør være et skrekkens eksempel for lignende tilfeller for fremtiden. Nettopp derfor er det veldig viktig at den videre fremdriften av denne saken nå får sin avslutning raskt, noe som også et flertall i komiteen understreker, nemlig at det ikke er noen grunn til at dette ikke skal kunne være gjennomført i løpet av sommeren eller høsten. Så sa representanten Fossum at hun var så forundret over at Høyre og Fremskrittspartiet ønsker å nedlegge Statens Bankinvesteringsfond. Det er ingenting å være forundret over. Statens Bankinvesteringsfond har vist til fulle sin manglende evne til å håndtere eierskapet i norske banker. De har vist til fulle at de ikke evner å mestre den oppgaven de fikk av Regjeringen hva gjaldt å utrede fremtidig norsk finansnæringsstruktur. Og med den bakgrunn er det heller ingen grunn til å opprettholde Statens Bankinvesteringsfond. Hvis det nå er slik at vi blir sittende igjen med en tredjedel av DnB-aksjene til aktiv forvaltning, kan de fullt ut ivaretas på en utmerket måte av et av departementene som allerede er med på å forvalte mye annet eierskap fra statens side. Mest hensiktsmessig vil antakelig være ikke å legge det direkte under Finansdepartementet, men kanskje under Handels- og næringsdepartementet. Fremskrittspartiet har fire mindretallsforslag i innstillingen, og de tar jeg herved opp. Jeg har lyst til å kommentere i hvert fall ett av dem, og det gjelder forslaget som går på å sørge for at tidligere private aksjonærer som i forbindelse med bankkrisen fikk avskrevet alt sitt eierskap i bankene, nå skal få en kompensasjon. Staten mangler ikke penger og ved å selge seg ut både av Kreditkassen og deler av DnB vil det være fullt mulig å gi en kompensasjon til disse tidligere private aksjonærene, noe som i hvert fall etter vårt skjønn vil være moralsk riktig, basert på den holdning staten inntok i forbindelse med bankkrisen for noen år tilbake. Jeg må si jeg er litt overrasket over at ikke Høyre har sluttet seg til dette, for det er ikke mer enn et par år siden Per-Kristian Foss og jeg fremmet et forslag nettopp for å ivareta de tidligere aksjonærenes interesser. Jeg er i og for seg klar over at dette har vært et tema i Banklovkommisjonen, men det burde for så vidt ikke forandre situasjonen, nemlig at det var mange private aksjonærer som – etter mitt skjønn – ble grovt undervurdert fra statens side i den sammenhengen. Men noe av det som er mest forunderlig i hele debatten om fremtidig norsk finansnæring, er denne påståtte sannheten om at det er viktig at staten opprettholder minst en tredjedels eierskap i en av bankene, for da får vi én sterk norsk finansenhet. Når ble det en sannhet at statlig eierskap i seg selv gir sterke enheter? Det har aldri ved noe annet tilfelle vist seg å være sant. Og så skulle et statlig eierskap i seg selv sikre at DnB blir en stor, flott og sterk bank, som kan ekspandere og virkelig bli en aktiv part i norsk finansnæring? Det er jo hvordan eierskapet forvaltes og utøves, og hvordan man driver banken fram som er det avgjørende, ikke hvorvidt staten eier aksjer i denne banken eller ei. Derfor er det – synes jeg – mangelfullt i denne debatten at det flertallet som virkelig er opptatt av at staten fortsatt skal være eier, ikke kan forklare hvorfor, og hvordan staten skal forvalte eierskapet sitt, nettopp for å ivareta DnBs interesser. Én ting man i hvert fall ikke bør gjøre, er å tilføre ytterligere kapital til banken, for da ville man altså aktivt bidra til konkurransevridning mellom aktørene i det norske finansmarkedet. Og jeg regner med at det ikke er flertallets intensjon. Men hvis det argumentet blir forlatt, står fortsatt det åpent hva det er man mener vil sikre en sterk norsk finansenhet, i og med at eierskapet i seg selv ikke sikrer det. Endelig får denne saken sin løsning. Endelig får vi en avklaring, og forhåpentligvis avklarer også Regjeringen den fremtidige strukturen på dette i løpet av svært kort tid, slik at Stortinget ikke blir nødt til å fortsette å mase på Regjeringen så vi får solgt disse aksjene innen rimelig tid.