Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-10:
For dem som tror på skjebnen, kan det virke som en skjebnens ironi at vi behandler denne saken i dag. Det er 14 dager til jul. Om 14 dager skal vi markere og feire jul. Vi skal feire en fødsel, vi skal markere og feire en familie som det ikke var rom til. Det var ikke plass til familien. De fikk ikke plass i herberget, de fikk en stall å være i. Dette barnet og denne familien ble i ettertid flyktninger. På grunn av en politisk beslutning ble de forfulgt, og de måtte flykte. Dette feirer og markerer vi om 14 dager. I dag hørte vi om Martti Ahtisaari, som har vært flyktning, internflyktning. I 1939 måtte han flykte. Wiborg ble okkupert av Sovjet-makta, familien måtte flykte, og de ble internt fordrevne flyktninger. Vi kan godt ha dette som et bakteppe når vi diskuterer innvandrings- og flyktningpolitikk i Norge i 2009. Det kan vi godt reflektere litt rundt. Hvem har vært flyktning? Hvem har vært forfulgt? Og hvem har måttet rømme for å overleve? Språk skaper bilder, og vi bruker språket til å skape bilder. Det gjør vi når vi ser på dette forslaget fra Høyre – det er kanskje det mest skuffende at forslaget denne gang kommer fra Høyre, det er nesten deprimerende, vil jeg si, når jeg ser på disse punktene. Men språk skaper bilder. Hva står det i overskriften? Jo, det står om tilstrømning. Vi ser for oss en strøm av asylsøkere til Norge, de går kontinuerlig over grensen og kommer inn til oss. Det er en tilstrømning, og det er grunnløse asylsøkere. Hvem vet i utgangspunktet hvem som er grunnløse – og hvem vi skal stoppe? I utgangspunktet vet vi ikke hvem som er grunnløse. Først når folk har fått behandlet søknaden sin på en skikkelig måte, fått en skikkelig vurdering etter norsk forvaltningslov og etter de reglene som gjelder, vet vi om en søknad er grunnløs, eller om personen har behov for opphold og krav på beskyttelse. Det er de faktiske forhold, og det skal vi forholde oss til. Men gjennom å tegne et bilde og bruke språket på en bestemt måte skaper vi et bilde om at her kommer det folk i haugevis, i massevis, de strømmer inn over landet, og i tillegg er de grunnløse. Det er internasjonale kriger, men det er ofte nasjonale kriger som skaper flyktninger. Hvor kommer de fra, de som nå søker til Europa, søker til Norge? De kommer fra Irak, fra en krig som vi selv har vært med på, iallfall indirekte – vi har ikke deltatt i krigen, men den er jo skapt av en av våre allierte. De kommer fra Somalia, et krigsherjet land uten system, uten politisk struktur. De kommer fra Afghanistan. De kommer fra deler av det gamle Sovjet, som har falt sammen, og hvor folk blir forfulgt. Dette er de faktiske forhold. Det er disse man sier kommer strømmende, og det er disse vi i utgangspunktet kaller grunnløse. Vi vet også at blant disse finnes det noen som ikke har krav på beskyttelse – det vet vi. Vi vet at kanskje opptil 50 pst. av dem som kommer, og som får sine saker behandlet i Norge, ikke har krav på beskyttelse. De skal selvsagt da ikke få opphold i Norge. Men blant dem som kommer, er det mellom 40 og 50 pst. som har et rimelig krav på beskyttelse. Og det er vårt ansvar etter internasjonale avtaler og internasjonale konvensjoner å ta vare på dem og gi dem plass. Det er det som er de faktiske forhold. Det er overhodet ingen grunn til å dramatisere den situasjonen at vi har fått en viss økning de siste årene, som et resultat av at antallet flyktninger i verden har økt dramatisk. Det har økt jevnt og trutt de siste årene. Derfor blir det nesten ubehagelig, som jeg også sa til Fremskrittspartiet i stad, når det vi diskuterer i Norge, er innstramninger – det dreier seg om å internere flest mulig, det dreier seg om meldeplikt eller hva det måtte være, for å prøve å unngå at så mange kommer og søker rom hos oss. Hadde vi hatt færre konflikter, hadde det vært færre kriger rundt om i verden, hadde det også vært færre flyktninger. Det var nettopp det Martti Ahtisaari sa i dag, at det er vår oppgave å prøve å redusere krig og elendighet og skape fred. Klarer vi å bruke ressursene og kreftene på det, klarer vi også å redusere antall flyktninger som kommer til Norge og ønsker opphold i Norge.