Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-21:
Først av alt vil jeg få lov til å gi honnør til forslagsstillerne for å ta opp denne saken. Når vi nå har hørt saksordførerens innlegg her, og ikke minst leser innstillingen fra komiteen og også det brevet som ligger ved fra statsråden, må jeg si at jeg er svært overrasket over det vedtaket som man legger opp til fra flertallets side, for både gjennom merknader og brev fra statsråden imøtekommer man jo nettopp de problemstillingene som forslagsstillerne tar opp. Man viser til at man er enig i at dette har vært et problem, man viser til at forskriftens § 10 ikke hadde nok hjemmel i lovens § 30, man viser til at det er viktig at rettssikkerhetsbegrepet blir ivaretatt, og at disse tingene må følges opp. Det er jo nettopp det forslagsstillerne tar opp i sitt forslag. Så jeg lurer på hvorfor man da går til det skritt at man i forslaget til vedtak skriver «blir ikkje vedteke», eller avvises, som en del av oss kanskje ville sagt, i stedet for enten å legge forslaget ved protokollen eller gå inn på det som mindretallet er inne på. I tekst og i merknad sier man at man er enig i intensjonen og i det som skal gjøres, men når det kommer til vedtak, gjør man det stikk motsatte. Jeg er veldig spent på å høre fiskeri- og kystministerens redegjørelse, når hun skal ha ordet etterpå, for hva som er bakgrunnen for at man avviser et forslag som man i teksten sier at man langt på vei er enig i. En del av det som er tatt opp, er nettopp det med rettssikkerhetsbegrepet, og ikke minst overtredelsesgebyret. Vi har sett flere situasjoner, Polarlaks er én sak. Vi har også andre saker der man har hatt forskjellige typer bøtelegging ut fra det forvaltningen anser som graderte tilfeller. Det er klart at det må ikke være slik at synsing er det som skal ligge til grunn for botens størrelse ved f.eks. en rømning, eller at man setter seg ned og sier: Her er det så og så mange kilo for mye i merden, eller antall fisk, og da mener vi at nå setter vi boten sånn. Sånn kan det ikke være, vi er nødt til å ha et godt og klart regelverk å forholde oss til. Etter debatten her den 22. februar, en debatt etter redegjørelsen fra fiskeri- og kystministeren avholdt her den 17. februar, er det jo helt åpenbart at det er mange gode tanker og vyer og ønsker om denne næringen, også fra statsrådens side, og det er veldig positivt. For selv om man sier at det er en ung næring – man fikk vel det første vellykkede utsettet i merd for i overkant av 40 år siden, og det har vært en raskt voksende næring, og helt åpenbart også en næring som har sine konflikter og sine problemer – er det viktig at regelverket, både på gebyrsiden og når det gjelder reaksjonsformer, er klokkeklart, og også har, jeg holdt på å si, sin begrunnelse i et lovverk som er enkelt å forstå. Jeg vil også fremme det forslaget som Fremskrittspartiet står sammen med Høyre om: «Stortinget ber regjeringen legge frem en sak for Stortinget om rettssikkerheten i oppdrettsnæringen, herunder med forslag til en endring av akvakulturlovens reaksjonsbestemmelse, slik at oppdrettsnæringens rettssikkerhet forbedres og den rettslige uklarhet som råder, fjernes.» For det er helt åpenbart at det er uklarheter ennå, og det må man få bukt med, slik at denne næringen også vet hva man har å forholde seg til. Jeg må bare si at jeg imøteser statsrådens innlegg for å høre hva det er man ikke er enig om i teksten som gjør at man må gå til det skritt å avvise et veldig godt forslag, selv om man i teksten argumenterer for at man er enig i intensjonen.