Jan Petersen (Høyre), 2001-11-07:
Jeg er ikke et øyeblikk i tvil om at Stortinget kommer til å følge godt med i de forhandlinger som nå kommer til å skje. Men en ting av gangen. Det som er det viktige nå, er at vi har trygg grunn under føttene når vi reiser til Qatar, fordi det nå er et tilstrekkelig klart flertall i Stortinget som stiller seg bak dette opplegget. Jeg forstår det også slik at det er et sterkt ønske om å få til et resultat. Og det er i dagens situasjon ganske avgjørende, tror jeg, at de 142 landene virkelig når frem til en plattform for videre forhandlinger. Det er jo ikke slik at man på noen måte avslutter i Qatar. Det er rett og slett et grunnlag for å komme videre som skal skapes der nede. Nå forstår jeg veldig godt de mange som hadde ønsket seg en bredere debatt. Det vil jeg også gjerne ha i den forstand at jeg mener at dette er en god offensiv sak. Jeg tror det er svært viktig at vi får en mer åpen verdenshandel med klare kjøreregler. Jeg tror både de utviklede land og utviklingslandene er tjent med dette. Og derfor ønsker jeg meg så mange debatter jeg kan få om dette temaet, fordi dette er en god offensiv sak. Når vi allikevel har bedt om denne formen, er det fordi forhandlingene jo kommer meget snart etter regjeringsskiftet, og dessuten bygger det denne regjeringen gjør, på det de daværende opposisjonsrepresentanter sa i Stortinget forrige gang saken var til behandling, og som var en tilslutning til det opplegget den daværende regjering hadde. Standpunktene er de samme om posisjonene har snudd seg. Det forteller at det er et bredt flertall her. Jeg registrerer jo at det også, særlig fra SVs, men også fra Senterpartiets side, gis uttrykk for mye mer fundamental kritikk mot selve opplegget, men det sier ikke at det ikke er et klart flertall bak det opplegget som foreligger. Jeg er helt uenig i at den tilnærmingsmåten som både SV og Senterpartiet legger seg på, vil styrke så vel u-landene som verdenshandelen. Det er jeg uenig i, men det bør vi kunne henlegge til en større og mer omfattende debatt. Og det er ingen tvil om at hvis man skal forsøke å gi uttrykk for sterk u-landsinteresse samtidig som man gir uttrykk for et sterkt ønske om å beskytte norsk landbruk, så er man inne i debattmessige c-momenter som jeg tror det er litt vanskelig å få til – i hvert fall særlig elegant! Det er av de dilemmaene vi må være forberedt på en nitid gjennomdrøfting av i løpet av forhandlingene. Og Regjeringen vil være meget innstilt på å holde kontakt, ikke minst med Stortingets organer. Ofte forutsetter jo mange avveininger kjennskap til tekster, som jeg i min tidligere virksomhet som stortingsrepresentant ofte savnet, for å kunne ta et skikkelig standpunkt, så jeg forstår det behovet. Men det er klart at Regjeringen jo gjerne vil spille mot Stortinget så godt som mulig, slik at vi sammen kan dra dette lasset. Det er en del vanskelige avveininger som må foretas, ikke minst er avveininger mellom u-landsinteresser og andre interesser vanskelige. Derfor er jeg så glad for at så mange har understreket u-landsinteressene i dette. De skal Regjeringen passe meget nøye på. De gir andre resultater enn det noen tror de gir, men nettopp nytenking er nødvendig når det gjelder å inkludere u-landene i den internasjonale, den globale økonomien.