trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olemic Thommessen (Høyre), 2020-06-12:
Denne saken dreier seg om midlertidige endringer i introduksjonsloven for å håndtere noen av de utfordringene som følger av covid-19-epidemien. Det foreslås bestemmelser om utvidet og forsterket introduksjonsprogram, karriereveiledning og utvidet opplæring i norsk. Det er sentrale områder i introduksjonsprogrammet og utrolig viktig for dem det angår. De foreslåtte bestemmelsene er endringer i den midlertidige loven som Stortinget vedtok den 26. mai. Det sier noe om hvilken dynamikk vi står oppi, når det gjelder løpende å måtte tilpasse de reglene vi har på forskjellige områder, i dette tilfellet introduksjonsprogrammet. I det perspektivet er jeg glad for at det er en stor vilje på Stortinget til å behandle kjapt og ha et godt klima når vi jobber med dette i komiteen. Fremskrittspartiet støtter ikke det fremlagte forslaget, noe jeg antar de selv vil redegjøre for. For øvrig er det bred tilslutning til forslaget, med unntak av ett punkt, som dreier seg om hvem som skal få mulighet til å ha henholdsvis seks måneders eller ett års forlengelse av introduksjonsprogrammet dersom det er behov for dette for å komme i jobb eller utdanning. Her fremmer Senterpartiet og SV et eget forslag, som jeg også regner med at de vil belyse nærmere selv. Når regjeringspartiene ikke går inn for dette forslaget, er det fordi vi mener at denne problemstillingen i praksis vil gjelde relativt få, og at de foreslåtte endringene vil være mulig å praktisere. For øvrig skal det også nevnes at komiteens flertall, alle utenom Fremskrittspartiet, som vil stemme imot hele loven, også er opptatt av at de økonomiske konsekvensene for kommunene er ivaretatt. Det viktigste er uansett at vi gjennom disse bestemmelsene tar aktive grep for at covid-19-epidemien ikke skal få større negative konsekvenser for integreringsarbeidet enn høyst nødvendig. Tidsfaktoren er viktig i integreringsarbeid. Ventetid og utsettelser gir dårlig motivasjon for dem det angår, og dårligere resultater for det norske samfunnet som helhet. Jeg er derfor glad for den brede oppslutningen disse forslagene har fått.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-12:
Som nevnt av saksordføreren, støtter ikke Fremskrittspartiet forslagene til endring fra regjeringen. Det er fordi vi ikke har noen tro på at disse tiltakene vil gjøre noe annet enn øke kostnadene. Vi vet at vi allerede i dag har et system som ikke fungerer godt nok. Det er altfor få som kommer ut i arbeid eller videre utdanning etter endt introduksjonsprogram. Å bare forlenge de ordningene som i utgangspunktet ikke har noe særlig god effekt, kommer bare til å bidra til flere utgifter og ikke bedre resultater. Gjennom den krisen som nasjonen har vært inne i, har det blitt innført en rekke støtteordninger for alle dem som blir rammet. Ved å opprette særordninger for bare innvandrerbefolkningen på denne måten, kommer man bare til å bygge opp under at passivitet belønnes med nye ordninger. I Norge må vi nok bli mye tydeligere på – spesielt etter den krisen vi har vært igjennom og er i –at støtteordninger, tilpassinger, tilrettelegging og ordninger det ikke stilles krav til, må bygges ned. Vi må bli flinkere til å gi tydelige signaler om at dersom man ønsker å lykkes i Norge, er det først og fremst knallhard egeninnsats som må til. Grunnen til at jeg sier dette, er at vi gjennom veldig mange år har forsøkt med disse ordningene som har dårlige resultater. Vi må slutte bare å gjøre mer av det som ikke virker, når vi ser at det vi gjør, ikke virker. Dette forslaget får ikke Fremskrittspartiets støtte. Det er både for å spare kostnader og fordi vi burde ha gitt et signal om at nå må man ty til egeninnsats for å lykkes, istedenfor bare å signalisere at det kommer nye ordninger, som vi vet fra før at har dårlig effekt.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-12:
Vi har vært gjennom en veldig vanskelig tid, og det er all mulig grunn til både å berømme regjeringen og vise forståelse for alle de vanskelige avveiningene som har blitt gjort, og alle de vanskelige vurderingene av hva man skal innføre restriksjoner på og ikke. Det kommer sikkert til å bli debattert i veldig lang tid framover hva som var rett og galt, men mye har i hvert fall blitt gjort riktig. I denne saken er Fremskrittspartiet uenig i regjeringens beslutning om at man skal unnta asylsøkere fra innreiserestriksjonene. Det kommer ikke mange asylsøkere i dag, det er helt riktig – de siste tre ukene har det vel kommet rundt 30 – men i den perioden vi er inne i, er kostnadene mye høyere per asylsøker. Vi har vært gjennom en periode hvor vi har vært nødt til å sørge for tilstrekkelig beredskap for egne innbyggere, som også foregående taler var inne på. Vi vet at man på mottakssenteret har et fullt utstyrt legesenter som kunne vært satt av til annen beredskap, og vi vet også at på grunn av smittevernrestriksjoner og karantenebestemmelser må UDI nå utvide mottakskapasiteten betraktelig, i en periode hvor det kommer veldig få asylsøkere, noe som er meget kostnadskrevende. Hvis vi ser lite grann på hva dette egentlig koster oss i livsløpskostnader på dem som kommer i en normal situasjon, så vil de rundt 30 som har kommet på tre uker gjennom denne perioden, gjennom en dyp økonomisk krise for landet, påføre nasjonen anslagsvis livsløpskostnader på rundt 325 mill. kr. Det er mye penger. Det er penger vi burde ha unnlatt å pådra oss i en dyp økonomisk krise. Asylsøkere som kommer til grensen i Norge, har i nesten samtlige tilfeller vært gjennom en lang rekke trygge land, som de både kunne og burde ha søkt om beskyttelse i, eller hvor de har hatt beskyttelse. Da er det ikke sånn at det vil være et grovt brudd på verken internasjonale forpliktelser eller andre konvensjoner å nekte behandling av asylsøknader i en sånn unntakssituasjon som man nå har vært i. Det vil faktisk være et helt galt signal å gi at man unntar asylsøkere fra innreiserestriksjoner når alle andre innbyggere har måttet ofre svært mye, og de aller fleste har fått sine rettigheter krenket. Da bør det også gjelde for alle, for å gi et signal som folk vil oppfatte som rettferdig. Med det vil jeg ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Guri Melby (Venstre), 2020-06-12:
Utbruddet av covid-19 har ført til høy arbeidsledighet. Nyankomne innvandrere med lav formell kompetanse er blant dem som vil oppleve utfordringer med å komme i jobb i tiden framover. Regjeringen mener at det at denne gruppen skulle stå uten et tilbud fra høsten av, kanskje på det tidspunktet det er aller vanskeligst å komme seg inn i det norske arbeidsmarkedet, er en veldig dårlig idé. Det er mye bedre at vi sørger for at de har et tilbud og får forsterket sin kompetanse. Regjeringen har foreslått 456 mill. kr til integreringsarbeid, som bl.a. skal gi økt innsats i introduksjonsprogrammet og utvidet norskopplæring. Tiltakene innebærer at ordningen i introduksjonsloven styrkes, og må derfor lovreguleres. Jeg foreslår at deltakere som er i sluttfasen av introduksjonsprogrammet, får rett til utvidet programtid på inntil seks måneder hvis de har behov for utvidelse for å komme i arbeid eller utdanning. De som har lengre tid igjen i programmet, får rett til å få revidert sin individuelle plan og få fastsatt et sluttmål for deltakelsen. Jeg foreslår også at de som kan fullføre videregående opplæring innenfor programmet, kan få inntil fire års programtid. Jeg foreslår at både de som er i sluttfasen av programmet, og de som har lengre tid igjen, får rett til behovsprøvd karriereveiledning. Karriereveiledning kan være nyttig for bl.a. å avgjøre om det er behov for utvidet programtid, og om deltakerens mål bør endres. I lys av forslaget fra SV og Senterpartiet har jeg også lyst til å understreke at det er et bærende prinsipp i introduksjonsloven at tilbudet skal være individuelt tilpasset. Det skal være tilpasset den enkeltes behov. Det betyr at behovet for forlengelse kan være veldig forskjellig. Det kan bety at uavhengig av hvilken kategori man havner i, kan det være ulikt hvor lang forlengelse gruppene får. Det som var viktig for oss, var å sørge for at begge gruppene kunne få forlengelse, men det er nok flere innenfor den ene kategorien som har behov for lengre forlengelse. Det viktige her er at det gjøres en god vurdering i hvert enkelt tilfelle. Gode norskkunnskaper er avgjørende for overgang til arbeid eller utdanning, særlig i et veldig utfordrende arbeidsmarked. Jeg foreslår derfor at de som avslutter opplæringen i norsk i perioden fra august og ut 2020, får rett til inntil seks måneder utvidet opplæring. Jeg foreslår at den midlertidige loven om tilpassing av introduksjonsloven deles i flere kapitler. De nye bestemmelsene foreslås i kapittel 1 og åpner for tiltak som kan vare i flere år. Derfor foreslår jeg at kapittel 1 oppheves fra den tid Kongen bestemmer. Reglene som allerede gjelder, videreføres i kapittel 2 og oppheves 1. november.
Guri Melby (Venstre), 2020-06-12:
Dette framstår kanskje litt mer teknisk enn det egentlig er, men saken er at alle, også i dag, kan få utvidet programtid med inntil ett år. Så ser vi at kommunene kanskje benytter dette handlingsrommet lite, og det er også litt av grunnen til at vi nå foreslår en mulighet for ytterligere forlengelse. Det skal ikke være slik at de som allerede har fått ett års forlengelse, ikke får noen mulighet til forlengelse akkurat denne veldig spesielle høsten, at de ikke bruker opp retten sin, for å forklare det på den måten. Så det var viktig for å sikre at begge gruppene kunne få en mulighet til forlengelse. Muligheten til å få forlenget programmet er det samme, men det kreves da – hvis man skal få et helt år – at det skal være realistisk at man kan fullføre videregående opplæring, for å få den forlengelsen. Dette er også et skille som ligger i forslaget til ny integreringslov. Men det viktige her er jo, som jeg også sa i innlegget mitt, at det skal gjøres en individuell vurdering ut fra hva man har behov for. Vi tror at med dette treffer vi de aller, aller fleste og det behovet de har for forlengelse.
Guri Melby (Venstre), 2020-06-12:
I den finansieringen som kommunene får knyttet til det å ta imot innvandrere og gi introduksjonsprogrammet, ligger det allerede inne en finansiering også av mulig utvidelse. Men, som også representanten Andersen peker på, fordi vi ser at dette blir lite brukt, legger vi nå inn en ekstrabevilgning på 456 mill. kr i revidert nasjonalbudsjett. Dersom denne ordningen skal forlenges, vil det være naturlig å ha en diskusjon om en skal legge inn en ytterligere forsterkning i nye budsjetter, men det får vi komme tilbake til da. Jeg har også lyst til å understreke at dette er en ekstraordinær situasjon der kanskje mange – mer enn vanlig – er nødt til å endre de løpene de er inne i. Det kan hende at noen nå har gått et løp der de har kvalifisert seg for et yrke, f.eks. innenfor restaurant- og matfag eller turistnæringen, der det ser ut til å være veldig vanskelig å få seg relevant arbeid nå i høst. Derfor er det nå sannsynligvis enda flere enn vanlig som er nødt til å revidere sine mål, og kanskje revurdere akkurat hva de kvalifiserer seg for.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-06-12:
Verdas helseorganisasjon erklærte 11. mars at utbrotet av sjukdomen covid-19 utgjer ein pandemi og er alvorleg for den internasjonale folkehelsa. Dagen etter, 12. mars, avgjorde regjeringa å innføra ei rekkje restriksjonar for landet vårt. Handteringa av covid-19-epidemien må leggjast opp på ein slik måte at me til kvar tid har kontroll på smittespreiinga og har god helseberedskap til eiga befolkning. Gjennom avgjerda av Kongen i statsråd tre dagar seinare, dvs. 15. mars i år, vart det innført strenge avgrensingar for utlendingars rett til å reisa inn i Noreg. Noreg har kontroll på smitta per dags dato, men covid-19 vil framleis vera ein trussel mot folkehelsa fram til det er tilstrekkeleg immunitet i befolkninga, eller det ligg føre ein vaksine. Innreiserestriksjonar er eit meir inngripande tiltak enn f.eks. bruk av ekstra karantene, men det er betydeleg enklare å handheva. I tillegg til å avgrensa talet på tilreisande vil det minska den generelle personmobiliteten i samfunnet og dermed også smittespreiinga. Difor er innreiseavgrensingar å føretrekkja. Dei europeiske landa som deltek i Schengen-samarbeidet, har etter oppmoding frå EU innført strenge avgrensingar i tredjelandsborgarars rett til innreise. I tillegg har mange Schengen-land innført restriksjonar på tilgangen til innreise over dei indre grensene i EU. Regjeringa har signalisert at det frå norsk side vil skje ei gradvis oppmjuking, men meiner samtidig at det er behov for å vidareføra bruk av innreiserestriksjonar i ei tid framover. Innreiserestriksjonane har til no vore regulert i ei forskrift, den såkalla bortvisningsforskrifta, med grunnlag i smittevernlova. Forslaget i proposisjonen vi vedtek i dag, er ei mellombels lov om innreiserestriksjonar for utanlandske borgarar av omsyn til folkehelsa. Tilrådinga frå komiteen vert fremja av ein samla komité, med unntak av § 2 første ledd bokstav b og § 6 tredje ledd andre punktum. Framstegspartiet og Sosialistisk Venstreparti har eigne merknader og forslag i saka, og eg reknar med at dei vil gjera greie for forslaga sine sjølve.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-12:
Jeg er glad for at komitéflertallet støtter den foreslåtte loven om innreiserestriksjoner som er knyttet til håndteringen av covid-19-pandemien. Jeg vil understreke at selv om det i proposisjonen er foreslått at loven skal gjelde ut oktober, er det på ingen måte sikkert at det blir behov for innreiserestriksjoner helt fram til denne datoen. Lovforslaget sikrer imidlertid at visse restriksjoner kan fastholdes dersom det faktisk viser seg å være nødvendig. Regjeringen har stor forståelse for de vanskeligheter disse restriksjonene medfører, både for privatpersoner, for næringslivet og for kulturlivet. Derfor har vi gradvis myket opp innreiserestriksjonene som ble innført i mars. Fram til nå er det bare noen begrensede kategorier som har fått innvilget søknad om familiegjenforening, og som har fått rett til innreise. Med grunnlag i de helsefaglige vurderingene gjøres det nå fortløpende vurderinger med hensyn til å åpne ytterligere opp. Statsministeren vil allerede på pressekonferansen senere i dag komme med nyheter om dette. Flere europeiske stater legger nå opp til å heve restriksjonene på indre grenser, før det deretter planlegges for en felles oppmykning overfor reisende fra tredjeland. Vi har ofret mye for å ha kontroll i Norge, og vi ser at denne innsatsen har gitt resultater. Vi er derfor opptatt av å foreta en kontrollert og gradvis lemping i innreiserestriksjonene. I proposisjonen har vi foreslått at hovedreglene om hvem som kan reise inn i Norge, fastsettes i lov, men at nærmere regler kan gis i forskrift. Det vil gi fleksibilitet til å justere reglene i tråd med smitteutviklingen. Det er viktig at vi åpner opp steg for steg, slik at vi kan evaluere oppmykningen vi gjennomfører, og deretter vurdere om det er grunnlag for ytterligere oppmykning. Som en del av det europeiske fellesskapet ønsker Norge å samordne prosessene med dem som skjer i øvrige EU- og Schengen-land. Det må imidlertid skje gradvis og i det tempoet smittesituasjonen tillater. Ikke alle land kan gå like fort fram, og framover må vi derfor se på noen ulikheter fra land til land, avhengig av smittesituasjonen.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-12:
Tiltakene som ble innført etter utbruddet av covid-19, har fortsatt negative konsekvenser for saksavviklingen i domstolene. Driften i domstolene stoppet nesten helt opp i perioden etter 13. mars, og et stort antall rettsmøter ble utsatt eller avlyst. Selv om saksavviklingen har økt som følge av midlertidige regelverksendringer og endringer i smittevernanbefalingene, er det fortsatt utfordringer knyttet til domstolenes mulighet til å avvikle saker. Det er viktig at vi unngår å bygge opp store restanser i domstolene som kan påvirke saksbehandlingstiden i lang tid framover, også etter at smittevernanbefalingene oppheves. Den 26. mai vedtok Stortinget midlertidig lov om tilpasninger i prosessregelverket som følge av utbruddet av covid-19 mv. Loven, som trådte i kraft 27. mai 2020, inneholder regler om bl.a. utvidet adgang til bruk av fjernmøter, skriftlig behandling og elektroniske signaturløsninger. Forslagene i proposisjonen supplerer de midlertidige endringene som er vedtatt, og legger ytterligere til rette for at domstolene og andre aktører i justissektoren kan avvikle saker på en trygg og forsvarlig måte etter smitteutbruddet. Forslagene åpner bl.a. opp for elektronisk forkynnelse og telefonforkynnelse. Det vil være mer effektivt og smittevernfaglig forsvarlig enn dagens forkynnelsesmåter. Forslagene har gjennomgående fått god oppslutning i høringen og bygger på innspill fra bl.a. domstolene selv om hvilke tilpasninger i regelverket som det er behov for. Dette lovforslaget vil bidra til å øke saksavviklingen og gjøre domstolene bedre i stand til å utføre sitt samfunnsoppdrag. I en velfungerende rettsstat og for den enkelte borgers rettssikkerhet er det av grunnleggende betydning at saker behandles på en betryggende måte og innen rimelig tid. Jeg er derfor glad for at justiskomiteen støtter forslaget.
Torill Eidsheim (Høyre), 2020-06-12:
Føremålet med dette lovforslaget er å leggje til rette for at bustadbyggjelag, burettslag og eigarseksjonssameige kan gjennomføre sine lovpålagde oppgåver utan at dette kjem i strid med pålegg og anbefalingar som helsemyndigheitene har gjeve no som ei følgje av covid-19-utbrotet. Det inneber å gjere unntak frå krava i bustadbyggjelagsloven, burettslagsloven og eigarseksjonsloven om fysisk oppmøte på generalforsamling og årsmøte og om fysisk signatur i dei same lovane. Lovforslaget legg vidare til rette for at bustadbyggjelag, burettslag og eigarseksjonssameige kan kommunisere elektronisk med del- og seksjonseigarar, heilt uavhengig av om desse har førehandssamtykka til elektronisk kommunikasjon. I tillegg inneheld lovforslaget ei bestemming om å forlengje fristen for å halde generalforsamling og årsmøte i 2020 til den 31. august. På høyringa blei det føreslått permanente lovendringar som skulle gjere bustadlovane teknologinøytrale. Denne proposisjonen omhandla mellombelse lovendringar, men høyringsinnspela avdekte at enkelte problemstillingar krev meir utgreiing. Departementet har varsla forslag til permanente lovendringar, og at det vil kome ei ny høyring før behandling på Stortinget. I behandlinga av den mellombelse loven har komiteens medlemar vore opptekne av at dei løysingane som blir valde, må vere eigna til å sikre at del- og seksjonseigarane har moglegheit til å vareta sine interesser. Det er blitt føresett at val av løysingar har ein funksjonalitet som sikrar høg deltaking, og at det blir streva etter å kunne tilby sakspapir til seksjons- og deleigarar som ikkje innehar digital kompetanse, òg i denne mellombelse situasjonen vi no står i. For å klargjere dette tydeleg ønskjer komiteen at lovens tekst òg bør vise til dette. Med dette viser eg til at Prop. 128 L for 2019–2020 blir føreslått sett i verk straks, med verknad fram til 1. november 2020. Det er ein samla komité som støttar dette. Med det anbefaler eg tilrådinga i innstillinga.
Nikolai Astrup (Høyre), 2020-06-12:
Når vi nå har fått kontroll på smittespredningen, åpner vi samfunnet igjen – gradvis, kontrollert og sammen. Men ingen vet hvor lenge vi vil ha smitte i samfunnet, og hvor lenge vi må forholde oss til smitteverntiltak. Så lenge retningslinjer og regler for smittevern gjelder, er det vanskelig å avholde generalforsamling eller årsmøte i boligbyggelag, borettslag og eierseksjonssameier. Det er vanskelig å planlegge når vi ikke vet hvordan pandemien utvikler seg. Det er vanskelig å gjennomføre når det er strenge regler om avstand og rengjøring, og det er vanskelig å legge til rette for deltagelse når noen vegrer seg for å delta i fysiske møter. Regjeringen mener derfor at det er behov for to midlertidige tiltak: For det første er det behov for å forlenge de midlertidige unntakene fra kravet om fysisk oppmøte som var hjemlet i koronaforskriften i perioden 27. mars til 27. mai. Fysisk oppmøte har flere fordeler, og mange beboere ønsker å møte naboene ansikt til ansikt. Men i den situasjonen vi er i nå, vil det hjelpe mange boligbyggelag, borettslag og sameier å ha fleksibilitet til å gjennomføre digitale møter dersom man ønsker det. Jeg presiserer at en forutsetning for forslaget er at ingen andelseiere eller seksjonseiere faller utenfor når avgjørelser skal tas. For å sikre dette stiller den midlertidige loven krav til beslutningsprosessene. I tillegg har en samlet komité presisert at seksjons- og andelseiere som ønsker innkalling og øvrige dokumenter tilsendt på papir, skal ha rett til det. Jeg vil også fremheve at midlertidig fjerning av de rettslige hindrene for digitale møter selvfølgelig ikke innebærer noe forbud mot å holde fysiske møter. For det andre er det behov for å forlenge den lovbestemte fristen for å avholde møtene i år. Selv om det igjen er mulig å ha fysiske møter med mange deltakere, vet vi at det er mange som ikke har fått gjennomført møtene – og det er blitt krevende å ta igjen alle disse innen utgangen av juni. Regjeringen foreslår derfor en fristforlengelse til 31. august. Jeg er glad for at det ser ut til å være enighet i komiteen knyttet til behovet for den midlertidige loven, og at komiteen har behandlet forslaget så raskt. Til slutt vil jeg nevne at regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med forslag om permanente endringer slik at boliglovene blir teknologinøytrale.
Solveig Schytz (Venstre), 2020-06-12:
Utbruddet av covid-19 har skapt utfordringer for mange samfunnsfunksjoner, også for domstolene. Forslagene i denne proposisjonen legger til rette for at domstolene og andre aktører i justissektoren kan avvikle saker på en trygg og forsvarlig måte. De foreslåtte lovbestemmelsene både utfyller, supplerer og fraviker enkelte prosessregler i bl.a. tvisteloven, straffeprosessloven og domstolloven, og vil på ulike måter gjøre det lettere å gjennomføre saker, samtidig som smittevernet blir ivaretatt. Forslaget åpner for flere metoder for forkynnelse. Noen typer beskjeder, som f.eks. meddelelse av dom eller innkalling av siktede eller vitner til rettsmøter, gjøres i dag som forkynnelser som har bestemte formkrav. Dagens formkrav gir ikke adgang til å gi forkynnelse over telefon, videokonferanse eller e-post. Dette lovforslaget åpner for denne muligheten. Forslaget åpner også for å gjøre det enklere å flytte saker mellom domstolene dersom covid-19-situasjonen gjør dette nødvendig. Flytting kan være aktuelt dersom en domstol må stenge eller har så lav bemanning at det ikke er hensiktsmessig eller forsvarlig å behandle saker i domstolen, eller dersom gjennomføring av enkelte rettssaker vil være vanskelig. I de tilfellene domstolen ikke er stengt, forutsettes det at saken bare kan flyttes dersom domstolen selv ønsker det og partene i saken og domstolen som mottar saken, har hatt anledning til å uttale seg. I forslaget foreslås det å gi en ytterligere åpning for skriftlig behandling i saker i jordskifteretten, sammenlignet med gjeldende rett, og lovforslaget gir en åpning for at domstolene kan beslutte at meddommere i nye saker kan trekkes fra den kommunen der rettsmøtet skal holdes, eller fra de kommunene som ligger nærmest denne kommunen, og endre reglene for innkalling av meddommere. Det er imidlertid viktig at prinsippet om tilfeldig valg av meddommere skal tilstrebes også ved en slik type innkalling. Lovforslaget utvider adgangen for hvilke saker som kan gjennomføres med tilståelsespådømmelse. Det kan føre til at flere saker kan avvikles på kortere tid og med færre personer til stede enn under en normal rettssak. Lovforslaget utvider også Riksadvokatens anledning til å konstituere statsadvokater på midlertidig basis. En samlet komité merker seg at lovforslaget ikke innebærer forslag om å redusere kravet til antall lekdommere i lagmannsretten, slik det var foreslått i Domstoladministrasjonens høringsnotat. Ettersom smittevernanbefalingene om en avstand på to meter mellom personer nå er blitt redusert, vil det være enklere å gjennomføre rettssaker i rettsaler som i en periode var for små til å kunne brukes under covid-19-utbruddet. Jeg vil takke hele komiteen for godt samarbeid i arbeidet med denne saken, selv om fristene har vært svært korte. Komiteens tilråding fremmes av en samlet komité, med unntak av ny § 6 c, som fremmes av komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Venstre.
Solveig Schytz (Venstre), 2020-06-12:
En av de foreslåtte lovendringene i denne proposisjonen åpner for at saker kan flyttes mellom tingrettene dersom covid-19-situasjonen gjør det nødvendig. Flytting av saker kan være aktuelt dersom en domstol må stenge eller har så lav bemanning at det ikke er hensiktsmessig eller forsvarlig å behandle saker i domstolen, eller dersom gjennomføring av enkelte rettssaker vil være vanskelig. 15 av dagens 60 tingretter har bare én dommer, og disse vil være særlig sårbare for eventuell stenging i en smittesituasjon og ved sykdom blant ansatte. Derfor er det bra at vi nå åpner for at saker kan flyttes til domstoler i nærheten, slik at de som er involvert i rettstvister, kan få avgjort saken så snart som mulig og ikke må leve i usikkerhet fordi saken blir utsatt. Jeg merker meg at også Senterpartiet, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet støtter denne endringen. Derfor finner jeg det underlig at disse partiene går imot regjeringens domstolsreform der vi nettopp foreslår å beholde alle tinghus, men slå sammen rettskretser, slik at saker enklere kan flyttes mellom nærliggende domstoler når det er behov for det. Det er ikke bare under covid-19-perioden at dommere kan bli syke, eller det plutselig kommer mange saker til en domstol. Allerede før covid-19 var det lange køer ved flere domstoler, og dagens regelverk gir dessverre domstolene liten mulighet til å avlaste hverandre. Riksrevisjonen omtaler køsituasjonen ved domstolene som svært alvorlig, og de peker på at domstolene må få mulighet til å flytte saker mellom seg for å redusere køene. Dette har regjeringen nå foreslått, men opposisjonen har allerede sagt nei til forslaget før det er kommet til Stortinget. For meg og Venstre er dette uforståelig, og det vil dessverre til syvende og sist gå ut over vanlige folk som må vente altfor lenge for å få behandlet saken sin i domstolen.
Ingunn Foss (Høyre), 2020-06-12:
Komiteen har hatt til behandling forslag om endringer i midlertidig lov om tilpasninger i prosessregelverket som følge av covid-19-pandemien. Forslagene i proposisjonen supplerer de midlertidige endringene som er vedtatt tidligere, og legger til rette for at domstolene og andre aktører i justissektoren kan avvikle saker på en trygg og forsvarlig måte etter smitteutbruddet. Allerede vedtatte og foreslåtte endringer har som mål å sikre en forsvarlig saksgang uten for store forsinkelser som følge av pandemien. Det er bred enighet i komiteen om at det kan innføres midlertidige regler om elektronisk forkynnelse og telefonforkynnelse. Alle høringsinstanser støtter dette, og det pekes også på at det i Sverige og Danmark i stor grad er åpnet for disse løsningene allerede før covid-19-situasjonen oppsto. Lovforslaget presiserer at det må utvises varsomhet med å forkynne sensitive opplysninger over e-post. Videre presiseres det at forkynnelse over telefon passer best for enkle beskjeder og ikke for å kommunisere kompliserte dommer. Det er også bred enighet i komiteen om at vi trenger mer fleksible regler for overføring av saker mellom sideordnede domstoler, uttrekning og tilkalling av meddommere, Riksadvokatens adgang til å konstituere statsadvokater, mer bruk av skriftlig behandling i jordskiftesaker og en utvidet adgang til forenklet behandling av en straffesak når siktede tilstår det straffbare forholdet. Saksavviklingen i domstolene har blitt svært redusert som følge av utbruddet. Endringene som allerede er gjort, og de som vedtas her i dag, vil bidra til at domstolene kan behandle så mange saker som mulig samtidig som smittevernet og sikkerheten for alle involverte ivaretas.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-10:
Jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Audun Lysbakken, Lars Haltbrekken, Arne Nævra, Freddy André Øvstegård og meg selv framsette et representantforslag om profittfri barnehage.
Tage Pettersen (Høyre), 2020-06-10:
La meg starte med å takke komiteen for en rask og effektiv prosess med denne saken, og innstillingen støttes av en samlet komité – for å ta konklusjonen først. Begrunnelsen for at regjeringen fremmer denne midlertidige endringen i kontantstøtteloven og i barnetrygdloven er å avhjelpe negative konsekvenser som følge av utbruddet av covid-19. Saken er behandlet raskt i regjeringen og her på Stortinget. Komiteen merker seg den korte høringsfristen og registrerer at det ikke kom inn noen høringssvar, men den korte fristen kan forsvares med at forslagene utelukkende er til gunst for familier som vil nyte godt av unntakene. Videre begrunnes endringen i loven med at det ikke er rimelig at familier som på grunn av covid-19-pandemien må bli værende i utlandet i over tre måneder, skal miste ytelsene. Forslaget er rammet inn slik at endringene ikke vil omfatte familier som uansett hadde planlagt et lengre utenlandsopphold. Komiteen støtter også forslaget om at lovendringene gis virkning tilbake i tid for å nå de tilfellene unntakene er ment å dekke. Komiteen støtter også at loven ikke oppheves før 1. januar 2021 for å sikre at foreldre som unntaket kan være relevant for, fanger dette opp. Som følge av covid-19-pandemien er det mange som mister eller får redusert sin inntekt. Det er satt i gang omfattende og kostbare tiltak for å avdempe disse konsekvensene. Tiltak bør først og fremst rettes mot dem som mister arbeid og/eller inntekt, eller som på annen måte har særlig store kostnader som følge av krisen. Slik sett er ikke dette tiltaket opplagt nødvendig. For de fleste familier som mister barnetrygd og eventuelt også kontantstøtte for noen måneder, vil tapet være håndterbart, men for familier med lavest inntekt betyr imidlertid barnetrygden langt mer enn for dem med høyere inntekt. For familier med flere barn blir tapet åpenbart større enn for dem med ett barn. Det er etter komiteens oppfatning ikke rimelig at familier som ville beholdt barnetrygd og kontantstøtte hvis de hadde hatt mulighet til å reise tilbake til Norge som planlagt innenfor tre måneder, skal miste ytelsen hvis de på grunn av covid-19-pandemien må bli værende i utlandet. Derfor vedtar vi i dag et midlertidig unntak fra de ordinære reglene for denne gruppen.
Ida Lindtveit Røse (Kristelig Folkeparti), 2020-06-10:
Jeg vil begynne med å takke komiteen for rask behandling av denne viktige saken. De siste månedene har Norge og resten av verden vært i en situasjon som ikke ligner på noen krise vi tidligere har gjennomgått. Covid-19-pandemien har hatt mange vidtrekkende konsekvenser og berørt de fleste menneskers liv på en eller annen måte. Blant annet har smittefaren ført til omfattende reiserestriksjoner verden over, og flyselskaper har avlyst mange av sine flyvninger. Utenriksdepartementet har bistått mange nordmenn slik at de har kommet seg tilbake til Norge. Likevel kan det være noen nordmenn i utlandet som er i den vanskelige situasjonen at de ikke klarer å komme seg hjem som planlagt. For å få barnetrygd og kontantstøtte må barnet være bosatt i Norge. Barnet regnes ikke lenger som bosatt i Norge ved utenlandsopphold som varer i mer enn tre måneder. De ordinære reglene innebærer derfor at familier som har et lengre opphold i utlandet, mister barnetrygd og eventuelt kontantstøtte. Det er etter regjeringens oppfatning ikke rimelig at familier som på grunn av covid-19-pandemien ikke kan reise tilbake til Norge som planlagt, skal miste stønaden sin. Dette er familier som ville beholdt stønaden dersom de hadde kunnet returnere som planlagt. Vi har derfor fremmet forslag om en midlertidig unntaksregel. Denne vil bety at familier som kan dokumentere at de hadde planlagt utenlandsopphold på under tre måneder, kan beholde barnetrygd og eventuelt kontantstøtte. Jeg er glad for at Stortinget støtter regjeringens forslag, slik at vi kan sikre familier at de ikke mister sin barnetrygd og kontantstøtte på grunn av covid-19-pandemien.
Tina Bru (Høyre), 2020-06-10:
Jeg vil starte med å takke for alle gode innlegg her i salen i dag. Jeg deler også mye av den kritikken som har blitt fremsatt her. Jeg tror det er viktig nå at selskapet også legger merke til at det gis tydelige tilbakemeldinger på tvers av partipolitisk farge i Stortinget i dag, særlig hva angår forretningskultur. Gode norske forretningsverdier, god bedriftskultur, kapitaldisiplin, nøkternhet, åpenhet – dette er noe vi er stolte av. Det er også noe vi forventer at våre selskaper skal ha. Vi har gjort en del allerede, slik jeg redegjorde for tidligere i dag. Den gjennomgangen, slik styrelederen nå beskriver det, vil bli veldig viktig i det videre arbeidet, også for å gjenvinne nødvendig tillit. Så registrerer jeg at noen representanter tar til orde for ytterligere gransking i regi av enten Stortinget eller selskapet. Uansett hvordan Stortinget velger å ta saken videre, vil jeg selvsagt svare på de spørsmål Stortinget og komiteen har i forbindelse med den videre prosessen.
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-06-10:
La meg først få lov til å takke statsråden for en grundig redegjørelse og for at hun kommer til Stortinget for å redegjøre. Dette er en sak som naturlig nok har vært gjenstand for stor oppmerksomhet, og det er viktig at Stortinget blir informert, og at vi får en god diskusjon. Dette er en viktig sak fordi den handler om eierstyring av et viktig selskap der staten forvalter et stort eierskap på vegne av oss alle. Det krever at vi tar opplysningene som er kommet frem, på alvor. Stortinget har klare forventninger til at selskaper eid av staten opptrer i tråd med prinsipper for god forretningsskikk og i tråd med det vi kan kalle gode norske verdier. Jeg er fornøyd med at statsråden har gått grundig til verks og tatt grep. Det er også greit å minne om at de kritikkverdige forholdene som har kommet frem, ligger tilbake i tid, men en grundig gjennomgang er likevel nødvendig for å sikre at både selskaper og staten tar læring. Jeg mener det er bra at statsråden varsler en innskjerping av rutiner. Det er også bra at Equinor har tatt initiativ til en gjennomgang av USA-virksomheten. Jeg forventer at man i gjennomgangen vil snu hver stein for å sikre læring. Et bredt flertall i Stortinget står bak eierskapspolitikken. Samtidig som vi tar læring, er det viktig å holde fast på de gode prinsippene vi har stått sammen om: profesjonell eierskapsstyring, ja, men også at selskapet selvfølgelig har et ansvar. Det er viktig å huske hvorfor staten er en stor eier i Equinor. Det er for å opprettholde et ledende teknologi- og energiselskap med hovedkontorfunksjon i Norge, hvor målet er høyest mulig avkastning over tid. Den opprydningen som nå er igangsatt, er viktig for tilliten til dette selskapet og måten man opererer på. Jeg ser frem til at dette skal behandles i komiteen, og jeg vil igjen takke statsråden for en god og grundig redegjørelse.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-06-10:
Også eg vil gjerne starte med å takke for ei grundig og systematisk utgreiing for store delar av hendingsforløpet som resulterte i at vi no kjenner til eit tap i storleiken 190 mrd. kr – eit tap som ikkje nødvendigvis berre kjem av feilplasseringar, men, som statsråden sjølv seier, av ein forretningskultur som ikkje er tilstrekkeleg sunn. Framstegspartiet meiner at når vi eig eit stort selskap som Equinor, skal vi vere villige til å ta risiko for å hente avkastning, men det kostnadsnivået som har prega ein del av den aktiviteten som har gått føre seg i USA, er openbert nokså grunnleggjande i strid med den forretningskulturen som prega oss då vi bygde opp selskapet, og ikkje minst den måten vi har handtert oppbygginga av Noreg som ein oljenasjon på. Difor trur eg også veldig mange reagerer på denne saka, for det er noko unorsk over måten ein har handtert forretningsutviklinga i USA på. Eg meiner likevel det er bra at statsråden er så tydeleg på at det er leiinga i selskapet og styret som har eit ansvar for å følgje opp dette i det daglege. Eg har lyst til å understreke kor avgjerande viktig det faktisk er i eit så stort selskap som dette. Vi er avhengige av at styret går grundig nok inn i denne typen vurderingar. Eg er også glad for at statsråden så tydeleg har sagt at ho ikkje er fornøgd med den openheita og forretningskulturen som her er vist. Det synest eg vitnar om ein statsråd som no tek grep for å ha betre kontroll framover, utan at statsråden med det tek over det ansvaret som leiinga i selskapet og styret sjølv har hatt. Eg meiner den forretningskulturen som er vist, ikkje berre er usunn, men han er uakseptabel, ikkje berre for eit selskap der staten er ein stor eigar, men kanskje spesielt for eit selskap som så ofte vert identifisert med norsk næringsliv utanfor landegrensene. Difor synest eg det er positivt at regjeringa er veldig klar på det når statsråden i dag greier ut om saka. Så er det sikkert mange detaljar i denne utgreiinga som også vi vil kome tilbake til gjennom komitébehandlinga, men eg takkar nok ein gong for at statsråden kjem til Stortinget, og eg opplever at ho langt på veg svarar ut det behovet vi har for å vite at eigarstyringa har vore, og framleis vil verte, tett følgd opp, og ikkje minst at statsråden understrekar det ansvaret ho sjølv har for å sørgje for at eigarstyringa er tett nok på styret også i det vidare. Det er bra i ei sak som strengt teke omhandlar forhold vi helst skulle ha vore forutan, som har avdekt ein usunn kultur, som har avdekt eit uakseptabelt kostnadsnivå, og som fortener merksemd frå både regjeringa og Stortinget, for å ta lærdom av det, men også for å setje eit tydeleg eksempel for at selskap der staten er ein stor eigar, har vi høgare forventingar til enn det selskapet har vist i dette tilfellet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-10:
Eg vil starta med å takka statsråd Bru for utgreiinga. Det er ting i denne saka som er nesten vanskeleg å tru at er sant. Eg har registrert at det har vore ein diskusjon om kva som er ei dekkjande skildring av Equinors verksemd i USA og det som har kome fram. Det er vanskeleg å koma unna at det er ein industriskandale me står overfor. For Senterpartiet er det viktig og me støttar at me har selskap der staten er stor eigar, som har verksemd utanfor Noregs grenser. Eg kan nemna Telenor, Hydro, Equinor og Yara som eksempel. Langt på veg har me gode erfaringar med dette, og det er eit gode at norske selskap opererer ute. Ein av dei tinga som er særleg viktig, er at ein tek med seg norsk forretnings- og bedriftskultur ut i verda og byggjer verksemda på dette. Så vil det vera sånn at både i Equinor og i andre selskap vil det skje feilinvesteringar. Det trur eg ikkje me kan politisk vedta at ikkje skal skje. Men det som er noko spesielt med dei feilinvesteringane i USA, er at det verkar som om selskapet har gløymt at Equinor, dåverande Statoil, er og var eit offshoreselskap. Den informasjonen me har fått frå statsråden i dag og tidlegare, og òg gjennom pressa, gjev to hovudinntrykk: Det er tapt enormt med pengar, og verksemda har vore driven på ein måte me ikkje kjenner igjen som norsk selskaps- og bedriftskultur. Dette handlar til sjuande og sist om tilliten til Noregs største og viktigaste selskap, og det er ingen tvil om at den tilliten har vorte svekt. Me har fått orientering om at styret set i gang ein gjennomgang, og me registrerer òg at statsråden rettar kritikk mot selskapet i si utgreiing. Eg tenkjer at det vidare arbeidet må ha to utgangspunkt. Det eine er det som har skjedd i styret, det som har skjedd i selskapet, men det vil òg vera naturleg å sjå på korleis departementet har følgt opp eigarskapsutøvinga i dette. Er prinsippa for eigarskapsutøving følgde opp, og burde ein ha reagert på dette tidlegare? Det er desse tinga som då endar opp i eit spørsmål om kva me gjer vidare. Det vil koma fram i komitébehandlinga av saka. Det er ikkje mogleg å endra historia, men det er mogleg å byggja opp igjen tillit, og då trur eg ein må vera så open og seia at ein må snu alle steinar. Det er vanskeleg å sjå at det åleine kan skje gjennom ei utgreiing frå statsråden og styret og selskapet sin eigen gjennomgang. Difor ser eg føre meg at resultatet av dette vil verta at det òg vert sett i gang ei gransking av selskapet – initiert av eigar, i tråd med reglane i selskapslovgjevinga – i denne saka.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-10:
Det passa eigentleg fint at den tidlegare næringsministeren har kome i salen, som eg prøvde å gje skryt fordi hennar kutt i romprogramma skapte eit kraftig engasjement, som ein framleis lever på i denne salen. Men i dag er det òg sånn at dei raud-grøne partia, Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV, har lagt inn forslag om at ein skal sikra norsk deltaking i EUs romprogram i perioden 2021–2027, at ein ønskjer ein opptrappingsplan for dei nasjonale følgjemidlane. Denne stortingsmeldinga er jo laga for at ein skal sikra at dette til ein viss grad skal vera føreseieleg. Og når ein går imot denne typen forslag, vert ein litt usikker, og spørsmålet mitt er: Kan statsråden garantera at ein vil fortsetja, iallfall til neste år, i EUs romprogram og at ein vil ha nasjonale følgjemidlar minst på dagens nivå og aller helst med ein opptrappingsplan ?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-10:
Eg takkar for svaret. Noko av kritikken mot denne stortingsmeldinga er at sjølv om ho for så vidt gjev ei god beskriving av situasjonen og peiker ut nokre retningar, manglar ho liksom det konkrete som skal til. Så forstår eg at det er vanskeleg å ta dei mest konkrete tinga i ei stortingsmelding, og at det bør utarbeidast i etterkant. Eg registrerer at på svar frå representanten Ørsal Johansen vart det sagt at det som er problemet med forslag nr. 1, er at det står at det skal skje «gjennom et nasjonalt romprogram». Der er eg nok einig i statsrådens beskriving av kva eit nasjonalt romprogram ikkje er. Mitt spørsmål er eigentleg: Ser statsråden uavhengig av forslag nr. 1 behovet for å utarbeida ein konkret handlingsplan for romindustrien i etterkant av denne stortingsmeldinga og gjerne i samarbeid med romindustrien?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-10:
Eg har berre ei kort stemmeforklaring som gjeld forslag nr. 10, frå SV, eit laust forslag. Sjølvsagt må utviklinga av Andøya Spaceport skje i samarbeid og dialog med fiskerinæringa, og ein må vurdera avbøtande tiltak. Men eg føler det er feil plass å ta stilling til denne typen relativt detaljerte ting på. Neste fredag vil det verta ei behandling og ei formell avgjerd om tilføring av kapital til prosjektet, og det er der det er mest rett å ta inn eit sånt krav. Det ligg allereie i ein føresetnad frå regjeringa at ein skal ha dialog med andre næringar og finna løysingar på dette. Det er bakgrunnen for at me i dag ikkje støttar forslag nr. 10, frå SV, og eg antek at dei andre partia i stor grad støttar eit sånt standpunkt.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-06-10:
Takk til statsråden, som har en grundig og god gjennomgang og også varsler noen nye tiltak knyttet til eierstyringen. For et så stort selskap som bidrar så mye til offentligheten, men som også har en statlig majoritetseierandel, er det viktig med tillit og at vi har en åpenhet som gjør at ikke bare politikere, men også menigmann får tilgang til og skjønner hva som faktisk skjer. I den debatten hører det også med hva som er en armlengdes avstand: å forstå hva eierstyring er for en stat som majoritetseier. Noen har også vært inne på begrepet «risiko». Det er vanskelig å ikke ta med i historien at det har vært politiske ambisjoner knyttet til å ta den risikoen ut av Norge, og til vekst – nye geografiske områder, politiske ambisjoner og ønsker om økt avkastning. Vi kan ikke skyve under teppet at det har vært en debatt om både skiferolje og tjæresand på det amerikanske kontinentet. Det gjenspeiler noe av hvilken risiko det er, når vi står her nå, noen år etter, og har vært gjennom både et stort oljeprisfall og en pandemi som har dumpet oljeprisen betydelig. En ser hvilke ressurser som må settes inn for å utvinne, og en har tatt betydelig risiko for å bidra til det. Derfor er det læringselementet viktig når vi skal gå videre, for det er klart at i den tida vi står foran med å skulle redusere klimautslippene, vil vi være avhengig av ny teknologi og stadig mer fornybar energi. Vi vil måtte ta diskusjonene om risiko i fortsettelsen. Det handler også om geografisk risiko. Det kan handle om mer hav og ikke så mye på land. Det kan handle om ulike forretningskulturer, og det vil også handle om kapitalinvesteringer. Vi må lære av det vi har vært gjennom nå. Jeg er veldig glad for at statsråden nevner granskingen, og at den skal være ledet av en ekstern aktør på det området. Vi er heller ikke ferdig med debatten om eierskapsorganiseringen av Equinor. Vi har hatt gode eierskapsmeldinger om prinsippet knyttet til det over lang tid i Stortinget, men historiske forhold gjør at Equinor er underlagt Olje- og energidepartementet som det eneste store, statlig eide majoritetsselskapet. Noen partier har også en diskusjon gående om hvorvidt en skal splitte opp utenlandssatsingen. Noen diskuterer om en skal splitte opp fornybarsatsingen. De debattene vil fortsette. Derfor vil den delen henge med oss, men vi må også diskutere politiske ambisjoner knyttet til avkastning og teknologi og i enda større grad heise fornybarambisjonene til de statlige aktørene. Vi har mange debatter foran oss. Eierskapsdebatten vil i så måte henge med oss i mange år framover fordi det er knyttet til EØS-avtalen og EU hvilket departement som skal være eier av Equinor. Jeg håper at vi særlig retter fokuset inn mot hvilke typer teknologi og hva vi i Norge med vår kapital skal bidra med utover avkastning, rent økonomisk, som er bredere enn bare penger. Vi er i front på mye teknologi som kan gjøre mye for klimaet, og jeg håper at vi i større grad retter debatten inn mot det framover.