Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-03-01:
Det er veldig fristende allerede nå å begi seg inn i en skattedebatt. Jeg skal forsøke ikke å gjøre det, men heller forholde meg til prinsippene rundt viktigheten av en bred, omfattende skattedebatt i dette hus. I forbindelse med budsjettarbeidet i høst og selv etter at budsjettforliket var inngått, var det ikke vanskelig å registrere betydelig uenighet i synet på skatt mellom forlikspartnerne. Allerede i debatten som fulgte etter budsjettforliket, var det åpenbare sprik i synspunktene fra Arbeiderpartiet og særlig Kristelig Folkeparti. Det synliggjør for meg at enigheten som kom til syne i budsjettforliket, er svært skjør og basert på en langt fra gjennomdrøftet diskusjon om hvor man egentlig vil med det norske skattesystemet. Jeg synes det er ganske besnærende når hovedpunktet for behovet for en gjennomgang er, som det ble nevnt av saksordfører, en mer rettferdig fordeling. Det begrepet er etter hvert blitt så forslitt. Det har vært det toneangivende, overliggende begrep, særlig i sosialdemokratisk tenkning, i hele etterkrigstiden. Det betyr at vi har hatt et halvt århundres debatt hvor utgangspunktet for beskatningen har vært mer rettferdig fordeling, uten at man på det halve århundret har klart å komme frem til en modell eller en løsning som er i samsvar med uttrykket en mer rettferdig fordeling, og det i en tid hvor det samme sosialdemokratiet selv har styrt nasjonen, hovedsakelig gjennom hele perioden. Det synes jeg er det største paradokset. Hvis man mener at man vil ha et skattesystem hvor rettferdig fordeling ikke bare skal være slagordet, men faktisk gjennomsyre hele skattesystemet, får man skaffe det. Det er man et langt stykke unna, etter min vurdering. Hva er mer rettferdig fordeling? Det er også en viktig debatt å ta. Begrepet er så forslitt at man snart ikke vet hva det egentlig betyr. Uansett må man i hvert fall kunne slå fast at alt arbeidet knyttet til skattereformen av 1992 gradvis har blitt undergravd, fordi vi nå har fått på vei inn igjen i skattesystemet den progresjonen man da fjernet. Det er blitt større forskjell mellom kapitalbeskatning og skatt på inntekt, men igjen ser man tankegangen fra sosialdemokratiet, som Britt Hildeng nettopp redegjorde for, nemlig at dette tok Regjeringen tak i ved å skjerpe beskatningen. Det er det samme systemet hele tiden. Man hører aldri om hvordan man kan tenke og se for seg løsninger hvor skattesystemet kan endres slik at det blir en lettere beskatning. Da må man også bringe inn i debatten hva skatteinntektene faktisk skal dekke. Hva skal offentlig sektor ha ansvaret for å finansiere på vegne av befolkningen? Det tror jeg også er en viktig del av debatten. Det må være større samsvar med det folk oppfatter som grunnlaget for hvorfor de betaler skatt, og da kommer betalingsvilligheten inn i mye, mye sterkere grad enn i dag. Det avgjørende for en fremtidig behandling av dette må være at vi ikke kommer i samme situasjon som vi gjorde i høst, hvor momsreformen ble knyttet direkte opp mot budsjettet. Det var en uholdbar situasjon etter min vurdering, fordi man ikke fikk frikoblet diskusjonen om hvordan hele momsgrunnlaget og momssystemet skulle se ut, fra behovet for å saldere budsjettet. Vi ser at det har medført betydelige komplikasjoner i etterkant. Det har vært stor uenighet, stor pågang knyttet til de endringer som ble vedtatt på momssiden, og det har vært flere forsøk på omkamper, naturlige forsøk på omkamper, spør en meg. Vi kan ikke komme i den samme situasjonen når vi skal gå gjennom en så viktig problemstilling som et skattesystem er. Derfor er det avgjørende at fremleggelsen av et nytt skattesystem blir totalt frikoblet fra høstens budsjettbehandling og på ingen måte blir knyttet sammen, for det vil føre oss inn i en umulig debatt hvor vi igjen kommer i en salderingsdiskusjon. Det er vi ikke tjent med når vi skal diskutere så viktige spørsmål. Uansett er vi i hvert fall kommet til et nivå hvor vi har nådd et metningspunkt for skattevilje både i næringsliv og i befolkning. Det burde i hvert fall bety at vi må se på et flatere skattesystem på et lavere nivå.