trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
La meg si at jeg er veldig mye rundt i landet og besøker skoler, barnehager og institusjoner av mange slag. Det å se at det er et mangfold med hensyn til hvordan man velger å tilegne seg skolen, er positivt. Det er en del av det lokale selvstyret, som jeg har stor tro på. Det betyr at den type prosjekt som man har ved Storhamar, er veldig positivt. Denne type prosjekt ønsker jeg velkommen, sammen med mange andre prosjekt som vi heldigvis har i norsk skole. Vi har veldig mange skoleeiere og skoleledere som tar sitt ansvar alvorlig. La meg si at det er en veldig viktig bit av det. Det blir mer og mer tydelig for meg at de som tar sitt skoleleder- og skoleeieransvar alvorlig, oppnår bedre faglige resultater og større trivsel. Derfor er det engasjementet som mange steder vises fra foreldrene, en veldig viktig bit av helheten for å skape et godt læringsmiljø og et godt trivselsmiljø for barna våre. Vi vil derfor, som jeg sa i det foregående svar, i løpet av ganske kort tid komme tilbake til spørsmålet om hjem–skole-samarbeid og foreldres medvirkning. Det vil være en viktig bit av helheten i det vår regjering gjør for å bedre barns mulighet til å mestre i skolen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Jeg vil ikke fra Stortingets talerstol ta stilling til en prosjektsøknad, men bare på alminnelig grunnlag si at jeg er veldig positiv til foreldresamarbeid med skolen. Dette kan gjøres på mange ulike måter. At det kan gjøres på en slik måte, er selvfølgelig et godt alternativ, og det har skoleeiere i dag full frihet til å gjøre. Men vi skal huske på at vi har FUG, som er Foreldreutvalget for grunnskolen. Det er en veldig god organisasjon, som driver kontinuerlig opplæring og kontakt, og som også viser eksempler på hvordan samarbeidet mellom skole og foreldre kan være. Vi har et veldig tett samarbeid med FUG. Det utgjør en veldig viktig bit av helheten i dette foreldresamarbeidet. Foreldre er en veldig viktig bit – la meg igjen understreke det – av skolens helhet. Men det vi også må huske på, er at lærerne i skolen skal være autoriteter, men de skal ikke være autoritære. Lærerne i skolen må passe på at alt det de gjør, underbygger læreren som person og læreren som autoritet i klasserommet og på skolen. Det er selvfølgelig uendelig viktig at barna ser at det er voksne mennesker i klasserommet som faktisk gjør den jobben som samfunnet ønsker at de skal gjøre, og så må vi finne samarbeidsarenaer for at prestasjonene kan bli bedre på andre felt.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Greitt!
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Som jeg har sagt, har vår regjering veldig høye ambisjoner på forskningsområdet, og dem har vi innfridd i løpet av det første året. Vi har altså 2,4 milliarder kr mer. Det var en realvekst i fjor, og det er også en realvekst i år. Det betyr at det netto brukes 900 mill. kr mer i årets budsjett, og det er en betydelig styrking på forskningsområdet. Så har vi høyere ambisjoner enn som så. Men jeg registrerer at man her tar utgangspunkt i en stortingsmelding som det var bred enighet om i forrige periode, og den følger vi opp. Den ligger også som en viktig premiss, både i tematisk satsing og i volum, i Soria Moria-erklæringen. Det vil vi komme tilbake til, men jeg registrerer jo at vi i løpet av det ene året vi har sittet, har gjort mer på dette området enn den forrige regjering klarte å gjøre i løpet av sine fire år. Da hadde man enkelte år en realnedgang når det gjelder forskning, helt ned til 2,3 pst. – etter at Stortinget plusset på forskning. Mitt poeng er ikke å si at den forrige regjeringen ikke hadde så høye ambisjoner. Men vi har høye ambisjoner, og jeg er veldig glad for at Stortinget, og også mange utdanningsinstitusjoner, peker på hvor viktig forskning er. Det følger vi opp. Årets budsjett er godt for forskning, men vi har høyere ambisjoner enn dette, og det vil vi komme tilbake til.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Vi vil ha en gjennomgang av dette, og vi vil komme tilbake til Stortinget med det. Stipendiatstillinger er viktig for rekruttering til forskerstillinger. Det er vi positive til, og det vil vi komme tilbake til. Min beskrivelse av forskning knytter seg til det vi har lagt fram for Stortinget, og som nå ligger til behandling her. Jeg er enig i at det er mange som har høye ambisjoner – og vi skal ha høye ambisjoner på dette feltet. Det jeg er litt overrasket over at representanten Søreide ikke bruker tid på, er at forskningsdelen i det private går tilbake, mens forskningsdelen i det offentlige går fram. Den dialogen vi skal ha med Bergesen om hvordan vi skal sørge for at disse 2 pst. nås av det private næringsliv, er en meget viktig bit av helheten. Det målet om 3 pst. som denne regjeringen har, og som den foregående regjering også hadde – og som er en adoptering av de mål som ligger i Lisboa-strategien fra EU – er veldig ambisiøst. 2 pst. er med den næringsstrukturen vi har i Norge, veldig krevende, og derfor håper jeg at dialogen med næringslivet på dette feltet gjør at vi kan komme opp med nye forslag, slik at næringslivet satser mer på forskning. Det vil være positivt for vår verdiskaping og vår framtid.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Igjen må jeg henvise til NIFU STEP. NIFU STEPs undersøkelse, som akkurat er publisert, viser at det offentliges andel går opp, mens den private går ned. Det er riktig at vi beveger oss lenger bort fra målet om 3 pst.. Det skyldes altså en kombinasjon av to ting: Det skyldes et veldig bratt voksende BNP i Norge, og det skyldes, dessverre, at det private forsker mindre. Men vi har høye ambisjoner på dette feltet, og det betyr at vi også i en dialog med næringslivet vil se på om det er nye virkemidler som vi kan introdusere, forsterke virkemidler som er der, eller på annen måte finne samarbeidsarenaer med private bedrifter, offentlige bedrifter eller offentlig finansierte institusjoner nettopp for å se om det er mulig å gjøre dette. Det er den dialogen jeg inviterer til. Det finnes også historisk sett mange grunner til at næringslivet her ikke forsker i samme grad som i Finland og Sverige. Det henger primært sammen med næringsstrukturen i Norge. Nå synes jeg situasjonen økonomisk er så god for norsk næringsliv at vi sammen må se på om ikke en del av det overskuddet vi nå generer, i større grad kan gå til forskning.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Når det gjelder SkatteFUNN, er det altså gjort to endringer. Det ene er at man ikke kan trekke fra mer enn ett år, altså det samlede timetallet som er vanlig for et årsverk. Det andre er at man har satt et tak på hvor høy timesats man kan ha for en forsker. Begge disse tiltakene er gjort for å hindre misbruk av en ordning som kan misbrukes. Jeg synes i utgangspunktet det er vanskelig å tenke seg at man skal kunne trekke fra mer enn ett år. Et forskningsårsverk er nå engang et forskningsårsverk. Det betyr at slik er det denne ordningen er. Men vi vil selvfølgelig fortløpende, også i dialog med næringslivet og gjerne i dialog med representanten Dørum, se om det er bedre måter å gjøre dette på for å hindre et misbruk. Næringslivet skal vite at vi er opptatt av en dialog for å sørge for mer forskningsaktivitet i det private næringslivet. Vi er veldig avhengig av det. De har dessverre i de gode årene man nå har bak seg, ikke brukt tilstrekkelig del av sitt overskudd til å investere i forskning. Derfor er dialogen mot næringslivet veldig viktig. Men la meg også si: Jeg deler fullt ut ambisjonen om at Norge skal bruke enda større del av sitt BNP. Derfor er vi nå i dialog om dette. Det offentliges andel av dette går heldigvis opp, mens den dessverre ikke går opp for de private.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
La meg først korrigere en åpenbar misforståelse, for vi har ikke gjort noen endringer i forhold til lærerutdanningen, verken når det gjelder opptakskrav til allmennlærerutdanningen eller hvilke fag man kan undervise i. De kravene har ligget der. Det jeg har tatt til orde for, er at man i større grad skal sørge for at man bare kan undervise i de fag man har fordypning i, i motsetning til det systemet man i dag har og har hatt i mange år. Det er også ett av de feltene der vi skjerper kravene og ikke det motsatte. Det at realfagskompetansen blant norske lærere og elever ikke er god nok, er en felles erkjennelse mange har gjort. Vi bygger derfor videre på veldig mye kunnskap om dette. Det å sammenlikne lærebøkene fra 1960-tallet med dagens, gir oss ikke ny kunnskap på noen annen måte enn at vi sannsynligvis bare vil fastslå at det har vært en nedadgående tendens i kvalitet og kunnskap knyttet til realfag, og matematikk spesielt. Dette er det vi prøver å gjøre noe med på bred front. Vi ser nå heldigvis noen positive resultater. Høyere krav til allmennlærerutdanningen gjør at flere nå har fordypningskunnskap. Men la meg avslutningsvis også si at vi godkjenner heller ikke lærebøker. Vi fastsetter læreplaner, men lærebøkene som sådanne er det ikke vi som godkjenner.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Vi har gått dypt inn i dette, og senkningen i kvalitet når det gjelder realfag, har skjedd over mange tiår. Vi ser den dessverre sterkere i Norge enn i mange andre land, men dette er en europeisk tendens. Mange land er nå derfor på søk etter hvordan de skal få større realfaglig kompetanse inn i skolen, hvordan elevene våre skal prestere bedre. Det er vi opptatt av. Vi har ikke renonsert på noen krav når det gjelder matematikk, snarere det motsatte, vi har styrket kravene, hatt felles satsing, og jeg er glad for at også opposisjonen i Stortinget er enig i en slik satsing, for det har vi bruk for. Dypdykk i lærebøker vil ikke gi oss ny kunnskap om dette. Vi vet at vi har bruk for en bred satsing på en hel rekke felt, og vi styrker allerede matematikk i rammeplanen for barnehagen, idet matematikk nå føres inn. Dimensjon, rom og antall er en del av rammeplanen fra vår regjering. Vi har styrket dette feltet i hele grunnskoleløpet. Vi er i dialog nå også med Utdanningsforbundet og andre om hvordan vi kan gå videre og sørge for at man skal ha kompetanse i de fag man underviser i i grunnskolen, i motsetning til det som kan være tilfellet i dag. Jeg tror at både opposisjonen og posisjonen i dette tilfellet er hjertens enige om at dette er et prioritert område, og vi vil komme tilbake med nye tiltak på feltet.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-22:
Barnehager er viktig, ikke bare for studenter, men for barnefamiliene i det store og hele. Vi har merket oss at SV i det foreliggende budsjettet har brutt sitt maksprisløfte og økt prisen. Dette er noe vi i Fremskrittspartiet liker svært dårlig. Men jeg skal la det ligge i denne sammenheng. Isteden vil jeg henlede oppmerksomheten på at NRK i forrige uke meldte at opptil 1 000 private barnehager nå sliter og er nedleggingstruet på grunn av at kommunene ikke likebehandler offentlige og private barnehager, altså at kommunene stikker av med hundrevis av barnehagemillioner. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil statsråden gjøre for å sikre reell likebehandling mellom private og offentlige barnehager?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-11-22:
Kuttet til studentbarnehagene føyer seg inn i en lang rekke kutt denne regjeringen gjør på høyere utdanning og forskning, og det medfører det store paradoks at mens alle andre foreldre får billigere barnehageplasser, får studentene dyrere barnehageplasser. Jeg vil henlede oppmerksomheten på et av de andre kuttene som Regjeringa gjør. Det er altså slik at realøkningen i forskningsbevilgningene over Kunnskapsdepartementets budsjett i budsjettforslaget er om lag 360 mill. kr. Av disse skriver 519 mill. kr seg fra avkastning av Forskningsfondet. Med andre ord høster Regjeringa frukter av de investeringene den tidligere regjering gjorde. Men hvis vi trekker 519 fra 360, står vi igjen med minus 159 mill. kr i direkte forskningsbevilgninger over Kunnskapsdepartementets budsjett. Mitt spørsmål er: På hvilket grunnlag mener statsråden det er forsvarlig å kutte 159 mill. kr i direkte forskningsbevilgninger over Kunnskapsdepartementets budsjett?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-11-22:
Kunnskapsministeren kan nok bare reise seg igjen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-11-22:
Først og fremst vil jeg be om at kunnskapsministeren forholder seg til et minimum av presisjon. Det er ingen realøkning på 900 mill. kr i forskningsbevilgningene over dette budsjettet. Det står i budsjettdokumentet, og det burde statsråden vite. For det andre avtegner det seg et bilde her i dag av at det er opposisjonen som har høye ambisjoner på vegne av kunnskaps- og forskningsområdet i Norge. Det ser vi i de alternative budsjettene som alle opposisjonspartiene har lagt fram, der vi alle retter opp de skadelige kuttene som Regjeringa foretar. Hvis man går et års tid tilbake og ser på hva som skjedde da SV lagde egne forslag i forbindelse med forskningsmeldingen, var det ikke måte på hvor ambisiøst alt skulle være. Det skulle øremerkes 1 milliard kr i året til vitenskapelig utstyr, det skulle settes et bestemt mål for opptrappingen i Forskningsfondet, det skulle settes mål for bevilgningene over budsjettet, osv. Men jeg registrerer at alle disse opptrappingsplanene og vyene forsvant i tåka på Soria Moria, og der ligger de åpenbart ennå. Det er én spesiell ting jeg gjerne vil henlede oppmerksomheten på, og det er de manglende stipendiatene. Høyre stilte spørsmål til statsråden om hva som var bakgrunnen for at Regjeringa bryter den vedtatte opptrappingsplanen om å bevilge penger til 350 nye stipendiater i året fram til og med 2007. Statsråden svarte: «Gjennomgangen av behovet for nye stipendiatstillinger er en oppfølging av St.meld. nr. 20(2004-2005) hvor det heter at spørsmålet om videreføring og eventuell justering av opptrappingsplanen vil bli vurdert i 2007.» (2004-2005) Opptrappingsplanen gjelder til og med 2007! Det å ikke bevilge penger til en eneste stipendiatstilling i 2007-budsjettet er ikke en oppfølging av forskningsmeldingen, men et brudd med forskningsmeldingen. Gjennomgangen er grei nok, men mitt spørsmål til statsråden er: Hvorfor er det nødvendig å bryte en opptrappingsplan som SV sjøl har vært med på å vedta, for å foreta en gjennomgang ett år før tida?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-11-22:
Jeg registrerer at statsråden er kronisk upresis. Det er altså ikke en netto økning på 900 mill. kr over dette forskningsbudsjettet, og det vet statsråden meget godt. Jeg registrerer også at han sier at det er et godt budsjett for forskning. Da er det jo merkelig at samtlige institusjoner innen forskning og høyere utdanning har kalt dette budsjettet tragisk og dårlig. Kolbjørn Hagen i Forskerforbundet mente det var «en svart dag for norsk forskning». Hvordan kan det da ha seg at ministeren mener at dette er et godt budsjett for forskning? Jeg vil også gjenta mitt spørsmål, som jeg ikke fikk svar på: Hvorfor er det nødvendig å stoppe, og bryte opptrappingsplanen for antall stipendiater nå – ett år før planen går ut – for å foreta en gjennomgang? Statsråden har ikke svart på det. Jeg ønsker et svar på hvorfor det er nødvendig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Jeg ser gjerne at statsråden oppklarer et mysterium. Når man satser 3,2 milliarder kr på barnehager og i hvert fall halvannen milliard av det, minst, på toppen av noe, og når man har som mål å gjøre dette, hvordan i all verden er det da mulig – med 3,2 milliarder kr til barnehager i tillegg til å behandle universiteter og høyskoler på den måten som forrige taler sa – å kutte 10–15 mill. kr på studentbarnehagene? Hvordan er det mulig? En skulle jo tro at hvis statsråden først velger å prioritere barnehager foran alt mulig annet, er man konsekvent. Da f.eks. statsminister Stoltenberg drog for å klippe snora i Trondheim, en by som statsråden kjenner veldig godt, var det jo slik at studentene møtte en kommune som f.eks. definerer studielån som inntekt. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan er det mulig å foreta et slikt kutt til barnehager for studenter, når man har 3,2 milliarder kr til rådighet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Med presidentens tillatelse kan statsråd Djupedal bli stående, for jeg har tenkt å stille spørsmål til ham. Opposisjonspartiet SV hadde en stolt, forpliktende forskningspolitikk – skikkelig opptrapping på stipendiater, vitenskapelig utstyr, midler. Så kommer SV i posisjon via Soria Moria. På Soria Moria skinner det fortsatt, men det blekner når en får rekordmange milliarder til rådighet. Hva skjer? En systematisk nedprioritering av høyre utdanning og av forskning, bit for bit. Bare hør på dette som jeg nå sier – som ikke er satsene i noen symfoni: Abelia, IKT-Norge, Norsk Industri, NHO, Forskerforbundet, Akademikerne, Universitets- og Høgskolerådet, Tekna, Norges forskningsråd. Hva har disse til felles – at de spiller musikk? Kanskje det. De har det til felles at de er enige om at den sittende regjering og statsråden helt systematisk har nedprioritert forskning. Som jeg har de registrert at statsrådens viktigste forsvarslinje i grunnen var hvordan tidligere regjeringer har gjort det eller ikke gjort det. Men jeg skal forholde meg til statsrådens eget parti, SV, med en historie jeg synes det kan være grunn til å være stolt av i forbindelse med forskningsmeldingen. Representanten Reikvam sa i sin tid om et forslag fra Bondevik II-regjeringen om å kutte 20 mill. kr på høyere utdanning at det var nesten som å nærme seg dommedag i forhold til høyere utdanning. Statsråden skal få slippe å kommentere forholdet mellom 20 mill. kr og nesten dommedag, og et kutt på 274 mill. kr. Jeg tror ordbruken da bortimot ville være oppbrukt i denne forsamlingen. Med denne systematiske innsatsen og med den kritikken som er kommet, og med en statsråd som er ærlig – han sier rett ut at nå tar vi et hvileskjær – blir hvileskjæret fort et feilskjær. Som kjent er jeg ikke veldig sportslig interessert. Hvordan er det mulig for statsråden å være tilfreds med dette hvileskjæret, etter den – skal vi si – samlede kommentaren som er kommet fra en slik bredde av organisasjoner? Jeg rakk ikke en gang å ramse opp alle, jeg tok et godt utvalg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Den virkelighetsbeskrivelsen som jeg gav i stad overfor statsråden, suppleres av alle studentorganisasjonene og av to fremragende forskere i Aftenposten senest i dag. Det er et poeng at av og til inntreffer det noen hverdagsundere i politikken. Regjeringen fikk et slikt hverdagsunder: Det kom noen milliarder ekstra på skatteinntekter og på reduserte sykelønnskostnader. Men hva skjer når dette hverdagsunderet inntreffer? Jo, den systematiske bortprioriteringen av forskning og høyere utdanning fortsetter. Da er det ikke lenger snakk om evnen, for da har statsråden – ut fra min statsrådserfaring – vasset i en så stor mengde penger at han nærmest ville vært i lykkerus på en busjettkonferanse. Statsråden har vasset i så mye penger, og han klarer å velge det bort! Da sitter jeg igjen med undringen: Var det slik at viljen ble låst inn i et kott på Soria Moria og nøkkelen ble kastet, og at man senere ikke har klart å finne den igjen? Evne er en ting. Men vilje som forvitrer, er noe av det tristeste som skjer i politikken. Siden jeg har en trøndersk bakgrunn, må man oppfatte denne indirekte talen som et spørsmål.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Det kan med respekt å melde virke som om kunnskapsministeren i hvert fall ikke har respekt for den kunnskapen Kunnskaps-Norge har om hans budsjett. Siden statsråden nå har satt seg inn i Venstres budsjett og fortalt at vi har tatt belastningen med å øke barnehageprisene med 200 mill. kr, må jeg si at vi også har gjort noe annet: Vi har økt forskningssatsen med 800 mill. kr, for nettopp å følge opp med 350 stipendiater, 100 post doc.- stillinger, 200 mill. kr til vitenskapelig utstyr, og i tillegg fjerner vi kuttene på universiteter og høyskoler, inkludert private høyskoler. Spørsmålet fra representanten Anundsen her dreide seg om innstramming i SkatteFUNN-ordningen, som et samlet næringsliv sier er et håpløst forslag, fordi det gjør en ordning som var lett tilgjengelig, byråkratisk, og vi har tatt på oss det ansvaret at vi ikke ønsker å strupe denne ordningen. Og det er jo ganske forunderlig at den rød-grønne regjeringen ikke trodde at næringslivet ville yte i forhold til forskning. Vel, vel. Det første man gjør, er så å stramme inn på det så det suser etter. Jeg vil gjerne si som representanten Anundsen, og jeg støtter det: Vil Regjeringen reversere de håpløse innstrammingene de har gjort når det gjelder SkatteFUNN, slik at næringslivet kan fortsette å yte for å bygge forskningsinnsats i dette landet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til miljøvernministeren: «I St.prp. nr. 1(2006-2007) utviser Regjeringen et bredt engasjement og satsing på nordområdene, blant annet gjennom bevilgningen til Det internasjonale polaråret. (2006-2007) Kan man også regne med at denne satsingen innebærer en forsterket statlig vektlegging av klimaforskning i nordområdene, spesielt i Ny-Ålesund og ved Zeppelin-observatoriet, på kort og lang sikt?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Jeg takker for svaret. Jeg er enig med statsråden i at det er viktig norsk infrastruktur på Svalbard, spesielt i Ny-Ålesund og på Zeppelinobservatoriet. Når jeg tar opp denne saken mange ganger, er det fordi at på tross av noen vennlige svar fra statsråd Djupedal i vår, opplever jeg gjennom den kunnskap og innsikt jeg har, at f.eks. i Ny-Ålesund er det noe vekst i forskerdøgn, men det er stort sett utenlandske forskerdøgn – tyskere på marinlaboratoriet – og det er veldig vanskelig, i hvert fall for meg som stortingsrepresentant, å se noe spor av systematisk norsk satsing for å bygge opp stasjonen. Det som jeg synes er verre, er at Zeppelin-observatoriet, som er enestående, etter min kunnskap ikke har midler til f.eks. et par–tre stipendiatstillinger slik at man faktisk kunne analysere de livsviktige dataene man har. Jeg vil oppfordre statsråden til å se på hvordan Zeppelinobservartoriet kan utnyttes, i første omgang for å få mennesker som kan analysere data, og i neste omgang for å få mennesker som gjør at man kan samle inn enda flere data og analysere dem. Men min opplevelse etter å ha tatt dette opp med gjentatte statsråder, er at det synes å være en lang vei fra statsråders velvilje til det som skjer i praksis. Min oppfordring er at man nå aktivt gjør noe med Zeppelinobservatoriet og styrkingen rundt det. Det er NILU som er nøkkelen til dette.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-22:
Jeg kunne vært polemisk på bakgrunn av spørsmål til statsråd Djupedal i vår og på bakgrunn av mye annet, men jeg velger ikke å være det siden jeg stiller spørsmålet til en annen statsråd. Jeg velger å ta på alvor det svaret jeg nå får. Jeg må si det på den måten at jeg synes det er bra at Regjeringen er glad for at f.eks. ledende amerikanske og britiske politikere drar til Ny-Ålesund, og at de gjør seg kjent med den imponerende infrastrukturen som er der. Jeg synes også det er bra at statsministeren holder et statsministermøte på nordisk plan i Ny-Ålesund. Men når man gjør det, og når utenriksministeren i tillegg sier at flest mulig amerikanske politikere nå må komme til Ny-Ålesund for rett og slett å se hvordan man kan måle klodens helsetilstand, spesielt på klimasiden, forplikter det Regjeringen. Den forpliktelsen ligger i å øke norske forskerdøgn systematisk i Ny-Ålesund, for da lever man opp til stortingsdokumenter, policydokumenter og Forskningsrådet. Men det viktigste og mest praktiske akkurat nå er å sørge for at Zeppelinobservatoriet får analysert de dataene de har. Da trenger man mennesker og penger. Jeg velger – skal vi si – denne utstrakte hånden og konstruktive oppfordringen til miljøvernministeren som jeg nå kommer med.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-22:
Jeg må si jeg blir litt bekymret over statsrådens svar til representanten Dørum. Det handler jo ikke bare om at man har en nominell økning i kroner, men vi snakker om et mål som er vedtatt av dette storting om at man skal nå 3 pst. av brutto nasjonalprodukt til forskning i 2010. På vedtakstidspunktet brukte vi 1,71 pst. av BNP på forskning. I dag bruker vi 1,5 pst. Det betyr altså at det har vært en nedgang i forhold til ambisjonsnivået til Stortinget som er ganske dramatisk. Det er både etterslep på den offentlig finansierte delen og den privat finansierte delen. I dag er vi i nærheten av 2007. Vil statsråden nå være med på å vurdere en endring av tildelingsprofilen og fordelingen mellom privat og offentlig forskningssatsing, f.eks. ved å øke den offentlige forskningsandelen til 1,4 pst. og redusere den private tilsvarende? Eller vil statsråden her og nå bekrefte at Norge ikke evner å nå det ambisiøse forskningsmålet innen 2010?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-22:
Dagbladet skriver 30. oktober: «Nådeløs dom fra 300 000 elever: Kaos i norsk skole.Lite motiverte.Forstyrrer hverandre.Vil bestemme mer.» Dette bekrefter internasjonale undersøkelser som PISA og TIMSS. Det er uro og mangelfull motivasjon i norsk skole. For to dager siden kunne vi lese at foreldre tar med advokat til konferansetimen. Årsaken er sannsynligvis at tillitsforholdet mellom skole og hjem i mange sammenhenger er på bristepunktet. Foreldrene føler at de står alene for å forsvare elevenes rett til opplæring. Det er en ganske dramatisk og alvorlig situasjon. – Jeg glemte å si at spørsmålet er til kunnskapsministeren, men det har han sikkert forstått. – Foreldrene føler seg alene, og Fremskrittspartiet har tatt til orde for at samarbeidet mellom hjem og skole skal bli mer forpliktende. De fleste skolepolitikere sier det samme i festtaler, men resultatene uteblir. I statsrådens svar til fortvilte foreldre i Dagbladet i dag insisterer han på at advokater i hvert fall ikke skal brukes i kommunikasjonen mellom foreldre og hjem. Foreldrene må ta det alene og gjøre sitt beste. Statsråden skisserer altså ingen løsning på denne tillitskrisen, men lukker øynene og reiser idealets fane fremfor å komme med konstruktive bidrag. Nå er det naturligvis slik at en statsråd ikke kan pålegge foreldre ikke å ta med seg bistand til konferansetimene. Det kan foreldrene fritt gjøre. Men siden halvsider i dagspressen er ganske innholdskomprimerende, har jeg i dag lyst til å utfordre statsråden til å fortelle Stortinget hva han har bidratt med, helt konkret, for å forebygge en situasjon hvor foreldre føler seg tvunget til å ta med seg sakkyndig bistand i sin kontakt med skolen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-22:
Jeg får takke for svaret, men jeg føler ikke at statsråden gav uttrykk for veldig mange konkrete tiltak som han har bidratt med for å forebygge den situasjonen vi faktisk har i skolen. Jeg skal gi ham en mulighet til å være litt mer konkret, for Fremskrittspartiet mener at det er en sammenheng mellom den innflytelsen foreldre har på skolehverdagen, og det resultatet som skolen driftes etter. Larvik kommune har gjennomført et forsøk ved tre skoler hvor man har benyttet seg av foreldrestyring, altså brukerstyring med brukerstyrer hvor foreldrene har hatt flertall. Erfaringene derfra er utelukkende positive. Samtlige som har vært med i dette prosjektet, anbefaler at det skal fortsette, og samtlige skryter av at delaktigheten, samarbeidet foreldre–hjem, har blitt vesentlig bedre. Denne organisasjonsformen er imidlertid ikke tillatt etter opplæringsloven i dag. Det betyr at forsøket i Larvik er avsluttet, til tross for at Larvik ville fortsette, og til tross for at alle berørte skoler ønsket det samme. Vil statsråden i en situasjon hvor det er en tillitskrise mellom hjem og skole, bidra til at kommuner som ønsker det, kan velge en organisasjonsform med driftsstyre med foreldreflertall?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-22:
Det forundrer meg at statsråden forklarer Regjeringens manglende forskningssatsing med at næringslivets andel av forskning har gått ned. Jeg klarer ikke helt å se den sammenhengen. Samtidig synes jeg det er underlig at statsråden her er så tydelig på at det er viktig å finne nye virkemidler for å øke den private forskningsandelen. Samtidig har Regjeringen innført en innskjerping i SkatteFUNN-ordningen. SkatteFUNN-ordningen er den beste ordningen som noensinne er gjennomført, ifølge næringslivet selv, for å øke den private forskningsinnsatsen. Da synes jeg at statsrådens svar til spørreren ikke henger helt sammen, og derfor har jeg lyst til å utfordre ham til i budsjettbehandlingen å være med på å rette opp innstrammingen i SkatteFUNN-ordningen, slik at den beste ordningen så langt kan opprettholdes – uten innstramming. Jeg vil igjen utfordre statsråden til å si noen ord om hvorvidt det er mulig å se for seg at den offentlige andelen av 3 pst.-målet går opp, slik at vi kan være litt mer realistiske i forhold til 2010-målet.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-11-22:
Det er skuffelse i et samlet forskningsmiljø rundt budsjettet som ble lagt fram. Det gjelder å forstå samspillet mellom privat sektor og offentlig sektor i hvordan man stimulerer forskningsinnsats. Regjeringen foretar betydelige innstramminger i SkatteFUNN-ordningen. Regjeringen og kunnskapsministeren opprettholder målsettingen om 3 pst. forskningsinnsats av BNP, som han også gjentar her. I et slikt lys er det forunderlig at man finner det fornuftig å foreta en markert innstramming i en ubyråkratisk ordning, som når ut til Småbedrifts-Norge i det ganske land. Kunnskapsministeren har imidlertid heller ikke funnet det bryet verdt å beregne effekten på etterspørselen av forskningstjenester på universiteter, høyskoler og institutter. Mange bedrifter jeg har snakket med, sier at SkatteFUNN nå nærmest blir uinteressant, og norsk industri mener at påløpt provenyeffekt ikke blir 150 mill. kr, som anslått, men at det kan beløpe seg opp mot 500 mill. kr. Mener kunnskapsministeren at innstrammingen i SkatteFUNN ikke vil berøre disse institusjonene overhodet?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-11-22:
Det finnes faktisk ganske mange rapporter om store utfordringer når det gjelder kontakten hjem–skole. Det er, som representanten Anundsen sa, et spørsmål om å bygge opp et tillitsforhold. Det er i mange tilfeller snakk om å invitere foreldrene inn, så her er det en sammensatt årsakssammenheng. Jeg kan gi kunnskapsministeren et annet eksempel. Storhamar skole på Hamar har faktisk i flere år gjennomført et opplegg som de kaller foreldreskolen. Det skaper kontakt, bygger ned barrierer og inviterer foreldrene inn. Det har vært en stor suksess, og på den skolen har man ikke foreldre som ikke viser engasjement – det er et ukjent begrep. Så hvis statsråden ønsker konkrete eksempler, har han noe å se på der. Mitt spørsmål er: Vil statsråden bidra til å fokusere på dette spørsmålet, i tråd med hans mange taler om hvor viktig kontakten med foreldrene er? Og vil han også være med på å finansiere denne type forsøk?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-11-22:
Jeg vil gjerne få stille kunnskapsministeren følgende spørsmål: «Nettavisen har fått matematikkprofessor ved Universitetet i Oslo Tom Lindstrøm til å foreta et enkelt «overflatedykk» av matematikknivået i 6. og 7. klasse. Hans konklusjon er at nivået er senket dramatisk fra 1960-tallet og til i dag. Slike signaler er foruroligende selv om de ikke er vitenskapelig basert, og bør tas på alvor. Vil statsråden sette i gang undersøkelser som kan belyse i hvilken grad norsk skole har vært inne i en glideflukt når det gjelder kravene til basiskunnskaper i matematikk?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-11-22:
Jeg synes jo det er litt synd at man ikke finner grunn til å følge opp dette med litt mer vitenskapelig baserte undersøkelser. Det er satt i gang mye gjennom Kunnskapsløftet, men det overflatedykket som professoren gjennomførte, er jo gjort på de nye lærebøkene, og det å undersøke en faktisk nivåsenkning fra tidligere er da ganske viktig. Jeg registrerer også at det er fremmet nasjonale realfagsstrategier og slike ting. Det som den nye regjeringen har gjort der, er jo faktisk å senke en del krav, bl.a. kravet om at de som skal undervise i matematikk, må ha utdanning innenfor realfag. Så jeg er ikke spesielt imponert over hva Regjeringen gjør. Når man får slike signaler om at nivået i grunnskolen i Norge er for svakt – og de samsvarer jo også med det mange studenter som har vært ute, og som kommer tilbake, sier – vil jeg i hvert fall be kunnskapsministeren om å revurdere det standpunktet at man ikke vil gå dypere inn i dette.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-11-22:
Ja, det er jeg også klar over, men vi må jo kunne diskutere nivået. I forhold til de kompetansekrav vi vil møte i framtidens samfunn, er det viktig å sette krav om at nivået skal opprettholdes. Når det gjelder innholdet i nasjonal realfagsstrategi, kan det være at misforståelsen kanskje baseres på hvilke referansepunkt man har. I forhold til det kunnskapsløftet som ble fremmet av den forrige regjering, er det en svekkelse av en del krav, bl.a. i punkt C. 7, rundt det å stille krav til god og relevant kompetanse for dem som skal undervise i realfagene i grunnskolen. Det er ganske påviselig. Det er også et par andre senkninger av krav i forhold til nasjonale prøver og slike ting. Men det som igjen er ganske viktig, er å fokusere på at nivået ikke kan senkes. Vi ser alle at man innen realfag i dag opplever en helt annen hverdag enn det man gjorde tidligere. Man har kalkulatorer og pc-er som tilsynelatende gjør at man egentlig ikke behøver å forstå matematikk. Det er ganske farlig, for skal man kunne bruke de verktøyene rasjonelt, må man også forstå logikken og sammenhengen i matematikk. Og man bør være på vakt overfor den type nivåsenkning. Igjen vil jeg henstille til kunnskapsministeren om å gå dypere inn i den problemstillingen som her er avslørt.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-11-22:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Mange skattytere opplever at det må prosederes på helt opplagte feil pga. mangelfull saksbehandling i kommunene når det gjelder eiendomsskattesaker. Kompetansen er langt svakere enn i ligningsetaten når det gjelder skattegrunnlag og skattejus. Vil statsråden ta initiativ til å innføre regler, slik som i ligningsloven, som sikrer skattyterne dekning av utgifter til juridisk bistand i eiendomsskattesaker på samme måte som i ligningsloven § 9-11?»
Svein Flåtten (Høyre), 2006-11-22:
Jeg takker for svaret, som jeg faktisk oppfatter et stykke på vei positivt. Jeg oppfatter finansministeren slik at hun nå betrakter for så vidt eiendomsskatt på samme måte som andre skatter, selv om det er kommunene som både fastsetter grunnlaget og inndriver den. Men av skatteyterne, og av borgerne, oppfattes det på samme måte som vanlig skatt, og det vil være viktig at man får de samme mulighetene til å få dekket saksomkostningene når man når frem. Jeg har lyst til å legge spesielt vekt på det argumentet som også står i spørsmålet mitt, at man i kommunene ikke får den hjelpen, den saksbehandlingen, den kompetansen som ellers ligger i ligningsetaten, og derfor er det kanskje enda viktigere at man i hvert fall i disse sakene kan få en refusjon av utgiftene når man når frem. Så jeg håper at finansministeren tar sikte på å få minst like gode bestemmelser som det er i ligningsloven og ellers i forvaltningsloven.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-11-22:
Jeg er alltid glad når finansministeren har delvis positive svar, og det har hun faktisk av og til i en del av de sakene som blir tatt opp. Det som er viktig for skatteyterne, er det hun selv henviser til nå i sitt siste svar, dette med tempoet. Jeg må da be henne om å gå tilbake til departementet og drive på dem som skal gjøre denne jobben, slik at det skjer noe, og at det skjer raskt. Det er veldig mange som venter på at det skal bli en avklaring av dette, og som sliter med dette i helt alminnelige saker.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Jeg ser at det er behov for tydeligere saksbehandlingsregler når det gjelder eiendomsskatt. De reglene som står i eiendomsskatteloven, er veldig sparsomme og delvis ikke satt i kraft. Det har Regjeringen allerede varslet at den skal gjøre noe med. Skatteyters rett til dekning av sakskostnader reguleres i ligningsloven § 9-11. Når overligningsnemnda, fylkesskattenemnda eller Riksskattenemnda endrer en ligningsavgjørelse til gunst for skatteyteren, skal en tilkjenne skatteyteren hel eller delvis dekning av statskassen for vesentlige sakskostnader. Dette gjelder når kostnadene er pådratt med god grunn, og det ville være urimelig om skatteyteren selv måtte dekke det. I Ot.prp. nr. 1 for 2006-2007 ble det foreslått en utvidelse av bestemmelsen. Dette gjelder dekning av sakskostnader pådratt i forbindelse med klagebehandling som ikke har ført fram i overligningsnemnd, fylkesskattenemnd eller riksskattenemnd, når skatteyter får medhold i etterfølgende domstolsavgjørelse. Som det framgår i Ot.prp. nr. 77 for 2005-2006 avsnitt 14.4.3, tar Finansdepartementet sikte på å komme tilbake med en gjennomgang og vurdering av reglene om saksbehandling og klage ved utskriving av eiendomsskatt. Dette arbeidet pågår nå i departementet. Jeg vil sørge for at vi i forbindelse med denne gjennomgangen vurderer om det i eiendomsskattesaker bør innføres en regel om dekning av sakskostnader etter lignende modell som i ligningsloven § 9-11.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Jeg må få lov til å komme tilbake til Stortinget med denne saken. Men som jeg allerede har sagt, er jo dette en problemstilling som det arbeides med i departementet, og som tidligere er meldt til Stortinget. Jeg har også i mitt første svar sagt at vi ser at det er behov for tydeligere saksbehandlingsregler på dette området. Jeg tror at representanten Flåtten må smøre seg med litt tålmodighet, og så skal vi få lov til å komme tilbake til en grundigere gjennomgang.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Det jobbes – det kan jeg forsikre representanten Flåtten om – med høyt trykk, og med mange saker, i Finansdepartementet. Det er ingen som sitter med beina på bordet og plystrer og lurer på hva de skal gjøre. Så vi har høyt trykk i alle saker, og vi regner med å komme tilbake til Stortinget med denne saken så snart det lar seg gjøre.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Barnebidrag er etter barneloven ikke skattepliktig for mottakeren. Dette henger sammen med at bidragsyter ikke har fradragsrett for bidraget. Hvis en av foreldrene dør, mottar barnet barnepensjon etter folketrygdloven. Slik pensjon ytes inntil barnet fyller 18 år, og inntil en fyller 20 år dersom begge foreldrene er døde og barnet er under utdanning. Slik sett kan man si at staten overtar som bidragsyter ved en av foreldrenes bortgang, ved at barnebidraget avløses av en barnepensjon. Barnepensjonen er skattepliktig, men barnet får et særskilt inntektsfradrag hvis vedkommende i tillegg har arbeidsinntekt. I utgangspunktet er det ikke fradragsrett for private forsikringspremier. Men den bidragspliktige kan ha tegnet en individuell pensjonsavtale som har gitt fradragsrett etter skatteloven § 6–47 første ledd bokstav c, og hvor barnet er begunstiget. Det kan også være tale om en tjenestepensjon med etterlattedekning til barn. Når forsikringstilfellet inntreffer, får barnet en barnepensjon. Slik barnepensjon regnes imidlertid ikke som barnebidrag fra avdød forelder, men som skattepliktig kapitalinntekt. Det ligger således en lempning i regelverket ved at pensjonen ikke inngår i personinntekten og dermed bare beskattes som alminnelig inntekt, altså med 28 pst. Barn under 13 år lignes sammen med foreldrene for all formue og inntekt. Barn som er fra 13 til 16 år og som har egen arbeidsinntekt, skal lignes særskilt for arbeidsinntekten. Eventuell kapitalinntekt, som f.eks. barnepensjon, skal imidlertid lignes hos foreldrene. Når gjenlevende forelder beskattes for barnepensjon til barn under 17 år, skyldes dette altså at barns kapitalinntekter generelt lignes hos foreldrene, istedenfor selvstendig hos barnet. Denne sambeskatningen mellom barn og foreldre er begrunnet i hensynet til å ta vare på progresjonen i skattesystemet, ellers kunne familien oppnådd flere skattefrie grunnbeløp og lavere skattesatser ved at inntekter ble søkt fordelt på familiemedlemmene. Jeg ser ingen grunn til å endre disse reglene om beskatning av barnepensjoner.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Jeg tror jeg bare må vise til svaret, der vi går gjennom skattereglene for barnebidrag. Det er altså slik at den som betaler barnebidrag, ikke har noen fradragsrett, og dermed er det heller ikke skattepliktig for mottaker. Det betyr at det er beskattet på barnebidragbetalerens hånd. Når vi sammenligner det med disse barnepensjonene som inntrer hvis en bidragsyter har tegnet en forsikringsavtale, og så faller fra, vil det være et bidrag som vedkommende selv ikke har betalt skatt av eller fått en skattefordel av i det øyeblikket man avsatte penger til denne pensjonsordningen, men som så skal komme til beskatning når den utbetales. Så man kan si at disse beløpene betales det skatt av, men det er to forskjellige systemer: Fordi en bidragsbetaler ikke har noe skattefradrag for bidraget, så er det skattefritak på mottakers hånd, men fordi en barnepensjon gir skattefordeler i det øyeblikket man sparer beløpet, så er den skattepliktig i det øyeblikket man mottar den.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Det er ikke slik at dette er et barnebidrag i den forstand. Det er en forsikringsavtale som noen inngår, men som mange som mister en forelder, ikke har. I alle tilfellene stiller staten opp med en barnepensjon gjennom folketrygden. Utfordringen når vi skal ha et rettferdig skattesystem, er at all inntekt på et tidspunkt skal skattlegges, og siden det har vært skattebegunstigelse i det øyeblikket man sparer beløpet, blir det beskattet i det øyeblikket man mottar beløpet. Derfor er det en sammenheng i hvordan dette behandles gjennom skattesystemet. Det er veldig vanskelig å se for seg at man skal innføre mange skattelempeordninger som betyr at en del inntekter aldri kommer til beskatning. Det er bakgrunnen for at regelverket er sånn som det er.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
I forbindelse med budsjettet for 2005 vedtok Stortinget endringer i ordningen med særfradrag for store sykdomsutgifter. Endringene innebar bl.a. at diabetikere blir stilt overfor de samme krav til dokumentasjon/sannsynliggjøring av sine utgifter som andre som krever slikt særfradrag. Det kan avhenge av utgiftenes art om sannsynliggjøring er tilstrekkelig, eller om nærmere dokumentasjon, typisk originalbilag, vil være rimelig å kreve. Det er et selvsagt mål ved ligningsbehandlingen at alle skal bli riktig behandlet etter reglene. Ligningsbehandlingen for 2005 knyttet til særfradrag for diabetikere har dessverre ikke vært fullt ut tilfredsstillende. I august i år fikk vi informasjon om forskjellsbehandling ved ligningskontorene. Departementet tok da umiddelbart kontakt med Skattedirektoratet for å få kartlagt praksis, slik at vi kunne ta stilling til hva som hadde skjedd, og hva som eventuelt kunne gjøres for å sikre en lik og rettferdig behandling av slike krav om særfradrag i framtiden. Jeg har også hatt møte med Norges Diabetesforbund for å diskutere denne saken. Et tiltak som Skattedirektoratet iverksetter for å sikre lik og rettferdig ligningsbehandling, er å utvide omtalen av emnet i Lignings-ABC for 2006. Det vil her bli gitt en nærmere omtale av hvilke kostnader som kan anses knyttet til diabetessykdom, og som derfor kan gi grunnlag for særfradrag for diabetikere, og hvordan disse diabeteskostnadene skal sannsynliggjøres/dokumenteres. Departementet har bedt Skattedirektoratet innlede en dialog med Norges Diabetesforbund i forbindelse med arbeidet med en utvidet omtale av emnet i Lignings-ABC for 2006. Skattedirektoratet vil videre lage en omtale av emnet, som legges ut på skatteetatens hjemmeside. En slik omtale vil sikre at diabetikere har kunnskap om de krav til dokumentasjon/sannsynliggjøring som gjelder etter lovendringen fra 2005. Kravene til utgiftene og sannsynliggjøring/dokumentasjon av disse, vil også framgå nærmere av rettledningen som skattyterne mottar sammen med selvangivelsen. Departementet har også bedt Skattedirektoratet om, så fort den nye omtalen i Lignings-ABC for 2006 er klar, å sende denne ut til alle landets ligningskontor, slik at den kan legges til grunn ved behandlingen av de 2005-ligningene som er til utsatt behandling, klagebehandling eller fornyet behandling. Begåtte feil ved ligningen for 2005 kan dermed rettes opp.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Som representanten er kjent med, er dette en sak vi arvet etter den forrige regjeringen. Det var den forrige regjeringen som innførte dette, og vi har nå videreført det. Bakgrunnen for ikke å gjeninnføre en sjablong, er at det ikke gjelder for noen andre sykdomsgrupper som har denne typen særfradrag, og at det er rimelig å likebehandle alle sykdomsgrupper. Men så har jeg og Finansdepartementet i dialog med Diabetesforbundet sett at dette er vanskelig å praktisere, og at det er uklart og forskjellig hvordan ulike ligningskontor har behandlet det. Det er et annet spørsmål som vi må ta tak i. Jeg føler at vi nå er inne i en konstruktiv dialog både med Diabetesforbundet og Skattedirektoratet for å få til en praktikabel løsning på dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-22:
Det er nettopp det denne dialogen dreier seg om, hvordan kravene til sannsynliggjøring/dokumentasjon skal være for å få til et enkelt og forutsigbart system. I dialogen videre framover skal man gå inn på hvordan dette skal gjøres, slik at folk skal slippe å komme på ligningskontoret til hardt arbeidende ligningsfunksjonærer med bæreposen full av alle kvitteringene. Det er mulig å gjøre dette på en slik måte at man kan sannsynliggjøre hva som er utgiftene i løpet av et kortere tidsrom, og framskrive det for et helt år, f.eks. Så vi er i god dialog for å få på plass praktiske, gode løsninger på dette.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-22:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Hvis far eller mor sørger for at barnebidrag for deres barn blir opprettholdt etter en eventuell død, ved å tegne forsikring, kan bidragsyter trekke dette beløpet fra skatten. Hvis bidragsyter dør, blir utbetalt bidrag betraktet som inntekt for barnet, mens gjenlevende foresatte må betale skatt av bidraget til barnet er 17 år. Mener statsråden det er riktig å skattelegge gjenlevende foresatte og samtidig betrakte utbetalt bidrag som inntekt for barnet?»
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-22:
For å presisere dette litt: Jeg forstår at det skal være mest mulig samhørighet mellom beskatning av pensjon og beskatning av inntekt. Denne saken avdekker en urimelighet ved skattesystemet, fordi mor som mottaker fra en far som lever, slipper å betale skatt av bidraget, men hvis far dør og har vært så forutseende å ordne det slik at barnet fortsatt kan få bidrag etter hans død, må mor skatte av dette. Ser ikke statsråden den urimeligheten som ligger i dette?
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-22:
Jeg hører hva statsråden sier. Jeg mener at dette er et utilsiktet utslag. Utgangspunktet er at barnet har fullt beløp så lenge faren lever. Etter at faren er død, vil barnet i realiteten få en skatt på det, selv om det går gjennom mors hånd. Det kunne vært ønskelig om statsråden hadde vært villig til å se på dette – for det gjelder ikke mange, det gjelder noen få. Hadde det vært mulig å se på eventuelle forandringer i regelverket for akkurat dem det gjelder?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2006-11-22:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til finansministeren: «Diabetes er en alvorlig kronisk sykdom. I Lignings-ABC står det at personer med diabetes skal «sannsynliggjøre» sine utgifter, mens ligningskontorene nå krever at personer med diabetes skal «dokumentere» sine utgifter. Hvem som får fradrag ved diabetes, er i dag fullstendig vilkårlig, avhengig av det enkelte ligningskontor, noen ganger også av saksbehandler. Hva kan statsråden gjøre for å rydde opp i det urettferdige særfradragsrotet for diabetikere?»