Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2010-10-11:
Det er med stor interesse jeg har lyttet til både interpellanten og miljø- og utviklingsministeren i denne saken. Det er et svært viktig tema interpellanten tar opp, ikke minst fordi vi bruker betydelige midler i løpet av et år på FN. Så takk skal interpellanten ha for at han tar opp dette viktige temaet. Vi har hørt at FN består av nesten 100 organisasjoner, inkludert kommisjoner, komiteer og utvalg. At det er på tide å rette søkelyset mot alle disse ulike komiteene, utvalgene og organisasjonene, sier seg selv. Vi har i lang tid hørt om reformarbeidet i FN. Men skal jeg være ærlig, er det svært lite jeg kjenner til av resultater av dette reformarbeidet. Jeg må si jeg ble litt imponert da jeg hørte statsråden nå fortelle om hva man bidro til når det gjaldt reformarbeidet, men allikevel tror jeg at for FNs egen del bør dette være bedre kjent for at det skal ha legitimitet. Det sier seg selv at med så mange ulike underorganisasjoner kan man fort miste oversikten. På mine besøk rundt omkring i FN-systemet opplever jeg uten unntak at organisasjoner og komiteer og utvalg takker Norge for vårt bidrag og for at vi er så sjenerøse. Og da er det ikke fritt for at jeg undrer meg på etter hvilke krav og hvilke kriterier vi gir penger, og hvilke resultater FNs organisasjoner har å vise til. Før statsråden kommer med harde angrep på Fremskrittspartiet, som er den forventede retorikken, vil jeg be ham om å lytte. For selvsagt vil vi også bidra til å hjelpe mennesker i nød, og selvsagt skal vi være med og stabilisere fred, og ikke minst, selvsagt skal vi også bidra til at mennesker i verden får et forsvarlig helse- og utdanningstilbud. Men, for det er et men, når man til og med hører fra visepresidentene i mandatrevideringsprosessen at kun 56 pst. av mandatene i den humanitære klyngen er aktuelle og relevante, at 35 pst. av mandatene i den afrikanske klyngen er relevante, og at prosessen med å eliminere utdaterte og uaktuelle mandater nesten har stoppet opp, ja, da synes jeg det er betimelig å stille seg spørsmålet: Hva holder FN på med? Er FN i ferd med å drukne i sitt eget byråkrati – og er det dette vi bevilger penger til? Heldigvis, som statsråden sa, har verden blitt bedre, og den har blitt et fredeligere sted å leve i. Men FNs budsjetter har minket proporsjonalt med fredeligheten i verden – fra 2000–2001-budsjettet på 5,5 mrd. US-dollar til budsjettet for 2009–2010 på 4,9 mrd. US-dollar. Det er lov å stille krav til FNs ulike organisasjoner. Er det ikke på tide at også Norge, i likhet med Sverige og andre nasjoner, tar en gjennomgang av hvilken nytte våre bidrag til FN har, og hvor mye av bidragene våre som egentlig når mennesker som har behov for hjelp? Dette synes jeg interpellanten også stiller et godt spørsmål om. I Europarådet, hvor generalsekretæren er norsk, har man tatt grep. Allerede et halvt år etter at han ble innsatt, har han kommet med et stort og gjennomgripende reformforslag, både for å holde kostnadene nede og ikke minst for å effektivisere selve institusjonen. Komiteer og utvalg er vurdert redusert og antall ansatte likeså. Dette har langt fra vært noen enkel prosess; den har vært relativt krevende, og byråkratiet i institusjonen er åpenbart ikke særlig samarbeidsvillig. Men dette blir allikevel drevet fremover nettopp for at også Europarådet i fremtiden skal ha legitimitet og være en effektiv og fremtidsrettet institusjon. Reformarbeidet i FN kan neppe kalles effektivt, og det er vel her FN etter hvert bør kjenne sin besøkelsestid og få farten opp med dette arbeidet. Så, når Norge er den syvende største bidragsyteren til FN, den femte største bidragsyteren til organisasjonens operasjonelle aktiviteter, er det på høy tid at vi forlanger en reduksjon i ikke-relevante mandater, en mer effektiv organisasjon og en bedre oversikt over hva bidragene våre blir brukt til – og kanskje aller viktigst, at reformarbeidet får fortgang, slik at mer av landets bidrag går til det det var tenkt til, og ikke til byråkrati og administrasjon verden over.