trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
Jeg skal være ganske kort, for dette er et tema som har vært mye debattert her i salen, og også i media. Der har vi registrert, i likhet med saksordføreren, at det har vært sagt mye forskjellig fra mange partier og fra enkeltrepresentanter. Det har vi fra Fremskrittspartiet påpekt i denne salen tidligere, under andre debatter. Nå er jeg helt enig med forrige taler i at vettet er godt fordelt rundt omkring i landet. Vi har mange ganger fremmet forslag om at lokaldemokratiet bør kunne styre mer selv, for det er en ganske stor forskjell fra Indre Oslofjord til eksempelvis Finnmarkskysten. Det at SV fremmer et forslag som er et angrep på den private eiendomsretten, er ikke noe nytt. Og at det får delvis støtte fra Arbeiderpartiet, er heller ikke noe nytt. Jeg er glad for at det er et flertall som avviser dette forslaget. Men jeg skulle ønske man kunne gå noe lenger og sørge for at de som har eiendommer, får større muligheter til å disponere dem etter eget ønske. Så vil jeg bare vise til våre merknader og forslag i forbindelse med behandlingen av friluftsmeldingen, meldingen om rikets miljøtilstand og budsjettet. Der har vi fremmet en rekke forslag som har blitt stemt ned. Til slutt: Jeg er glad for at forslaget fra SV blir avvist.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-16:
Eg tek opp SVs forslag, og så får ein vurdera i løpet av dagen om ein vil gjera det om til oversendingsforslag, slik representanten Brustad var inne på. Elles må eg seia meg heilt einig i det meste av det Arbeidarpartiet i denne saka seier når det gjeld styrking av allemannsretten. Her er SV på line. Eg skulle berre ønskja det kunne vera sånn i nokre andre saker òg, som i energi- og oljeboringspolitikken. Men i denne saka ser det bra ut. Eg skal ikkje bruka lang tid på å beskriva situasjonen, men eg må gripa fatt i eit par ting. Det eine er dette med at vettet er godt fordelt. Det er sjølvsagt SV òg einig i. Nettopp derfor er det sånn at eit utall av organisasjonar og friluftsråd frå heile landet, der alle partia er representerte, ønskjer ei utvikling i tråd med det me i SV foreslår. Dei som ikkje ønskjer det, er tydelegvis dei som er stortingsrepresentantar frå dei same landsdelane. Men faktisk ber organisasjonar frå heile landet oss om å ha ei anna line enn vi har i dag. Friluftsråd, FRIFO, Norges Jeger- og Fiskerforbund – alle desse organisasjonane ønskjer ei utvikling i tråd med det SV foreslår. Jo, vettet er godt fordelt. Heile komiteen meiner at allemannsretten er den viktigaste berebjelken for at alle skal kunna utøva eit aktivt friluftsliv og ha tilgang til rekreasjonsområde. Derfor blir det veldig rart når ein ikkje følgjer opp dette i praksis, men gjer som Brustad seier at Regjeringa gjer, prioriterer eigedomsretten framfor allemannsretten. Ein ønskjer altså ikkje å følgja opp sin eigen politikk, som går på at ein må tilretteleggja for friluftsliv. Det er feil å seia at ein gjer det. Ein kan òg gå til budsjetta og sjå at dette ikkje er prioritert. Rett nok klarte Arbeidarpartiet gjennom forliket å pressa på nokre millionar til friluftslivet, men det er peanuts i forhold til det friluftsråd og friluftsorganisasjonar sjølve krev. Der er det òg medlemer frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og andre parti som kjem med innspel til kva som trengst. SV har i forhold til denne problematikken prioritert om lag 100 mill. kr knytt til friluftslivet – til frivillige organisasjonar, til skjergardsparkar, til friluftsområde, til natur- og informasjonssentra – det som ein faktisk har behov for rundt omkring i landet. Men me får altså ikkje noka støtte utover i ord frå dei andre partia her i huset. Dersom allemannsretten er den viktigaste berebjelken, må ein visa det òg i sine budsjett og når ein har ein sånn sjanse som dette til nettopp å fatta vedtak som vil føra til at allemannsretten vil bli styrkt, og der ein får folk ut i naturen, der ein får folk til å bruka naturen, som jo er så viktig for alle, som det blei sagt. Her er det altså ikkje samsvar mellom ord og handling hos eit fleirtal i komiteen, og det beklagar eg. Som sagt: SV tek opp forslaga i Dokument nr. 8:134. Eg konstaterer gjerne at SV stort sett faktisk har alle dei organisasjonane som driv med dette utanfor huset, med seg, at vettet er godt fordelt, og at SV sannsynlegvis representerer det betre enn andre.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
Arbeiderpartiet mener at regjeringspartiene velger eiendomsrett framfor allemannsrett når vi diskuterer strandsonen. Høyres talsmann, Øyvind Halleraker, er tydeligvis indignert over at vi igjen setter fingeren på noe som viser regjeringspartienes vilje til å velge kapitalmakt framfor allemannsrett. Han sa at vi presiserer vår mening i innstillingen som ligger her i dag. Leder av komiteen, Bror Yngve Rahm, sa at Regjeringens politikk er det beste i forhold til strandsonen. Vi har bare det siste året sett at i Vestfold gjøres næringsbygg om til leiligheter, og så leies de ut noen måneder i året. Dermed unngår de loven om å bygge i strandsonen og uthuler på den måten loven. Vi har sett at i Kristiansand søkes det om å bygge sjøboder som næringsvirksomhet, så innreder man dem til hytter og unngår loven gjennom det. I Stavanger i sommer så vi faktisk en som leide sikkerhetsvakter for at unger ikke skulle få lov til å bade i elva som han skulle fiske i. I Mandal traff jeg på en herremann som i 30 år hadde søkt om å få bygge hytte. Nå hadde han fått lov. Han sa at det hadde tatt sin tid, men han fikk det jo som han ville, han ventet bare på det rette flertallet i kommunestyret. I miljøpolitikken skryter regjeringspartiene og miljøvernministeren mye av at de verner store områder. Det vi gjør i forhold til å bygge ut strandsonen vår, er at vi ødelegger strandsonen for allmennheten i all framtid. Det synes jeg er et miljøpolitisk poeng som bør komme opp i denne debatten. Denne debatten har vist at både Regjeringen og Fremskrittspartiet igjen har demonstrert at de velger kapital og eiendomsrett framfor allemannsretten og friluftsliv.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
President! Jeg har stemte feil.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
I og med at jeg kommer fra en typisk hyttekommune, en kystkommune som heter Tjøme, synes jeg at jeg er berettiget til å si noen få ord. Jeg håper presidenten er enig i det. For dem som ikke vet det – men jeg tror de fleste vet det – ligger Tjøme ca. ti mil herfra, mot sør, og det tar halvannen til to timer å kjøre dit med bil. Øykommunen har 4 500–5 000 fastboende. På sommertid tidobles antallet, det vil si at det da er 40 000–45 000 mennesker der. Jeg vil påstå at for dem som bor på Tjøme, merkes det omtrent ikke – bortsett fra når en skal gå i butikken, da møter en dem, men da gjør vi som bor der og er vant til det, det på en annen måte. Dette er altså en typisk ferie- og fritidskommune. Jeg har aldri merket at det er noe problem med hensyn til strandsonen på Tjøme. Ta en båttur rundt Tjøme – en vil se og merke at en kan gå i land nesten hvor som helst. Det er altså ikke nedbygd, det er en ren og skjær overdrivelse. Jeg vil avslutte med å si som miljøvernlederen på Tjøme, at det at strandsonen gror igjen, er et større problem enn hyttebyggingen. Det tror jeg illustrerer ganske godt det hysteriet og den overdrivelsen som er rundt hyttebygging og nedbygging av strandsonen.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
Jeg kan heller ikke unnlate, spesielt etter mitt innlegg når det gjelder Bodø/Ørland, å komme tilbake til det. Jeg synes det var en merkelig framstilling statsråden hadde. Hun sa at hun ikke har tatt hensyn til noen økonomiske konsekvenser, så vidt jeg forstod, i forhold til dette med å flytte fra Ørland til Bodø. Jeg pekte også i mitt innlegg på de økonomiske konsekvensene en flytting vil innebære, uten at det er foretatt beregninger. Slike beregninger synes jeg statsråden bør gjøre. Jeg håper at hun kan gi oss dem ganske snart, slik at vi kan slippe å ha denne diskusjonen rundt Ørland gående. Jeg skjønner at jeg også forlenger debatten med dette, men jeg synes det er så pass viktig at dette krever en meget god forklaring. Hvorfor skal vi ha noe på Ørland og noe i Bodø, når vi i grunnen kan utføre alt dette på Ørland? Jeg kan ikke forstå at det skal forstyrre flytimene. Det er kapasitet på Ørland, det er muligheter for å gjøre dette på Ørland. Så hvorfor skal vi da gjøre det i Bodø? Jeg vil gjerne ha en god forklaring på det.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
Som jeg understreket i mitt hovedinnlegg, er jeg godt fornøyd med resultatet av forhandlingene mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene, som tilførte helseforetakene om lag 350 mill. kr. Et replikkordskifte gir verken spørreren eller statsråden nødvendig tid til å gå inn på praktiseringen av ISF, men la meg likevel spørre statsråden: Vil statsråden ha til vurdering den praksis vi har sett med generell avkorting av enhetsprisen, med bakgrunn i forbedret registreringspraksis? Jeg er bekymret for innføring av en annen form for gammel kryptakordning, derfor spør jeg.
Bent Høie (Høyre), 2003-12-16:
St.prp. nr. 21 for 2003–2004 inneholder i hovedsak en tilleggsbevilgning på i overkant av 1 milliard kr for å finansiere den veksten som har vært i aktiviteten ved sykehusene i 2003. Veksten kom med på overslagsbevilgningen til innsatsstyrt finansiering, og den reelle veksten for 2003 anslås til 5 pst. Det er positivt at en gjennom denne proposisjonen finansierer denne ekstra veksten i forhold til det som var lagt inn i statsbudsjettet for samme år. Når det gjelder innstillingen, er det to forhold jeg vil kommentere. Det ene er forslaget fra Fremskrittspartiet og Senterpartiet om å bevilge 1,5 milliarder kr for å dekke underskuddet i foretakene. Dette er en form for styring fra Stortingets side som jeg vil advare sterkt mot. Den foretaksmodellen vi nå har, bygger på en klar ansvarsfordeling, der en har ansvarlige styrer i de regionale foretakene som er gitt betydelige fullmakter, men også et betydelig ansvar. En modell som innebærer at Stortinget i etterkant årlig – det har begynt å bli en årlig tradisjon fra disse partiene – foreslår å dekke underskudd, vil innebære at en belønner de foretakene som har de største underskuddene, og en vil ikke på noen måte oppmuntre til økonomisk ansvarlighet. Jeg mener det vil undergrave disse styrenes autoritet og deres mulighet til å håndtere den utfordrende situasjonen som da vil være i foretakene i overskuelig framtid. Det andre forholdet som jeg vil kommentere, er at en enstemmig komite går inn for å bevilge 350 mill. kr for å opprettholde enhetsprisen for 2003. For regjeringspartiene har det vært viktig at denne bevilgningen foretas på en slik måte at den ikke får økonomiske konsekvenser for budsjettet for 2004. Jeg vil også vise til budsjettinnstillingen og budsjettforslaget for 2004 angående dette temaet, der håndteringen av en bedret registreringspraksis i forhold til reell aktivitetsøkning blir omtalt, og der en bl.a. peker på alternative modeller for å håndtere dette, bl.a. gjennom DRG-indeksen.
Bent Høie (Høyre), 2003-12-16:
Bare en kort kommentar til representanten Alvheims hovedinnlegg, der han kom med en beskrivelse av forhandlingene mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene som jeg ikke kjente meg igjen i. For historien kan det være greit å ha i protokollen at de som deltok i forhandlingene, har en annen oppfatning av dem enn det representanten Alvheim har, som ikke deltok i de forhandlingene. Det andre forholdet er påstanden om at regjeringspartiene lot seg presse av en samlet opposisjon i denne saken. Det er heller ikke korrekt. Regjeringspartiene gikk inn i en dialog med Arbeiderpartiet umiddelbart etter at Arbeiderpartiet signaliserte sitt standpunkt – med to hovedmålsettinger: Den ene var å få en løsning som ikke innebar budsjettkonsekvenser for 2004. Den andre var å ha et ryddig forhold til årets budsjettpartner. Dette skjedde før de andre partiene signaliserte sine standpunkt, og regjeringspartiene lot seg derfor ikke presse av en samlet opposisjon.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
St.meld. nr. 5 omhandler mye bra, men vi sitter også igjen med en del spørsmål. Det er særlig ett område jeg vil be statsråden kommentere. Det finnes i dag en del private tilbydere som opererer kun ut fra ISF-prosenten på 60 pst., altså innenfor den kostnaden. Ifølge meldingen ligger det an til at muligheten for de private vil bli videreført, men da under forutsetning av at de har avtale med de regionale helseforetakene. La oss tenke oss følgende situasjon: Man klarer ikke å oppnå enighet om en annen pris fordi det bl.a. i større grad enn i dag går utover basisbevilgningene til sykehusene. Ingen RHF vil inngå en avtale i en slik tenkt situasjon. Kan statsråden finne en alternativ løsning, slik at den private tilbyderen fortsatt kan operere innenfor de rammene som er i dag, med en større del av den innsatsstyrte finansieringen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
Både denne saken og forrige sak har som et incitament i seg at det gjelder økonomien til sykehusene og muligheten for dem til å planlegge virksomheten sin i årene som kommer. Nå ser vi at sykehusene mest sannsynlig er underfinansiert, i hvert fall ifølge de regnskapstallene, budsjettallene, som sykehusene legger opp til. Hvis vi også ser på dette i sammenheng med at vi endrer den innsatsstyrte finansieringen til 40 pst. og basisbevilgningen til 60 pst., har jeg noen spørsmål til helseministeren i den forbindelse. Når det gjelder antallet pasienter som vil bli behandlet neste år, har helseministeren tidligere brukt uttrykket «om lag» på linje med det som blir behandlet i år. Spørsmålet mitt til helseministeren er: Føler han at han fortsatt kan stå inne for det utsagnet? Og eventuelt: Hva legger helseministeren i sin tidligere uttalelse om at det skal behandles «om lag» like mange pasienter? Jeg ber om en forklaring på det. Eller mener helseministeren at det mest sannsynlig vil bli behandlet færre pasienter neste år, som en del andre tror, enn det som har blitt gjort i år?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-16:
I SV har vi merket oss at Regjeringen har satt ned et utvalg som skal se på samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten. Derfor har vi ikke gått nærmere inn på forhold f.eks. knyttet til finansieringen av sykestuene, fordi vi vil tro at det vil man komme tilbake til. Men det er et annet forhold som vi har berørt i en merknad i komiteinnstillingen. Det gjelder arbeidsmedisinske avdelinger ved sykehusene, som ikke primært holder på med individrettet behandling, men som driver med oppsøkende og miljørettet virksomhet, ofte ute i kommunene og i et samarbeid med ulike virksomheter. Dagens finasieringsmodell setter slike virksomheter i fare, fordi man ikke får inntekter som ikke utløses gjennom pasientrettet virksomhet. Ser statsråden en fare for at man ikke har tilrettelagt for – her er også vist til hans eget dokument, Resept for et sunnere Norge – og har behov for å beskytte den type virksomheter, og videreutvikle finansieringsmodeller for den type virksomheter?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-16:
Jeg har lyst til å sitere fra et brev datert 15. desember, fra Fagforbundet til Helsedepartementet, som gjelder barne- og ungdomspsykiatrien. Der står det: «Sparetiltakene ved sykehusene går sterkt ut over psykiatrien, og her er barne- og ungdomspsykiatrien spesielt sårbar. Vi er svært bekymret for tendensen der kostnadseffektivitet og innsparing settes først og faglige vurderinger kommer i siste rekke. Tilbudet til psykotiske barn og unge foreslås i realiteten lagt ned når Ullevål universitetssykehus på tirsdag 16.12.03 behandler sitt budsjett med forslag om å slå sammen de to avdelingene ved SSBU,(Psykoseavdelingen og Ungdomspsykiatrisk avdeling) (Psykoseavdelingen og Ungdomspsykiatrisk avdeling) Grunnen til at jeg velger å trekke fram dette sitatet, er at vi har sett hvordan vi årlig har dekt underskuddet i regi av helseforetakene knyttet til somatiske helsetjenester, samtidig som opptrappingsplanen for det psykiske helsevernet ikke har fulgt opprinnelige intensjoner. Ser statsråden at finansieringssystemet kan bidra til at man prioriterer områder som i realiteten ikke skulle vært prioritert, nettopp på bekostning av de områdene som skulle hatt den høyeste prioriteten?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-16:
Jeg bad om ordet for å svare på den utfordringen som statsråden gav i sitt svar på min replikk. Hva er grunnen til at SV allerede nå går imot å innføre en innsatsbasert finansieringsmodell for psykiatrien? Jeg mener at mye av begrunnelsen kan gis ut fra flertallets merknader i innstillingen til St.meld. nr. 5, og det er merknader som også regjeringspartiene står inne for. I innstillingen er det referert til et notat utarbeidet av Analysesenteret Lovisenberg AS om svakheter ved dagens DRG-system, som ble oversendt komiteen fra Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon den 4. november 2003. Der er det gitt en rekke eksempler på uheldige og utilsiktede utslag av systemet som danner basis for innsatsstyrt finansiering. Flertallet har påpekt at Analysesenteret Lovisenberg anfører at korte sykehusopphold systematisk ser ut til å være overfinansiert, og at det motsvares av underfinansiering av langvarige opphold for pasienter med tunge hoveddiagnoser. Flertallet påpekte også at man var bekymret for at slike utilsiktede virkninger av finansieringssystemet kan komplisere sykehusenes innsats for å prioritere ut fra rent medisinsk-faglige kriterier. Vi har også sett en rapport fra Riksrevisjonen der vi ser utslag knyttet til ortopedi med prioritering ved første gangs operasjon av hofteprotese, og underprioritering av dem som f.eks. får en proteseløsning. Hvis man tenker seg den typen innvendinger når man skal ha et tilsvarende system for psykiatrien, frykter vi at nettopp den gruppen, de pasientene, som har de største behovene, de som kunne hatt behov for et langvarig opphold på en psykiatrisk avdeling, eller tett oppfølging over tid, vil være den gruppen som rammes. Grunnen til at vi ikke går inn på et slik finansieringssystem nå, er at vi ønsker å få avklart den typen effekter. Og det har vi bedt om. Dessverre har vi ikke fått et flertall med oss. Men det betyr ikke at SV er imot et system som stimulerer til høyere aktivitet innenfor psykiatrien. Vi tror at både når det gjelder poliklinisk behandling og i forhold til inneliggende pasienter, kan mer av de ressursene som brukes i psykiatrien, brukes målrettet mot pasientbehandling, kanskje på bekostning av en del administrativt arbeid og en del møtevirksomhet. Men vi ønsker altså å sikre et finansieringssystem som ikke har effekter som forsterker problemene knyttet til ressursmangel for dem som er svakest stilt, slik vi har sett mange eksempler på i psykiatrien fram til nå.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-16:
Jeg synes med respekt å melde at svaret statsråden her gir, er ganske urimelig. SV har advart mot den høye andelen knyttet til innsatsbasert finansiering og tatt til orde for det nivået Regjeringen nå legger seg på. Vi har tatt til orde for at reisekostnadene bør inn i helseforetakene for å sørge for en omstrukturering, for på den måten å få til en bedre utnyttelse av ressursene. Vi har i mange sammenhenger, også sammen med Regjeringen, ønsket å dempe kostnadsveksten innenfor spesialisthelsetjenesten og utnytte ressursene bedre. Vi har nå i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 5 foreslått at helseforetakene får et større ansvar i forhold til de samlede kostnadene, bl.a. når det gjelder private laboratorier, røntgentjenester, privatpraktiserende spesialister og psykologer. Det vi sier når det gjelder psykiatrien, er ikke at man ikke raskt skal komme i gang med en annen type finansiering, men at man skulle ha undersøkt flere modeller i løpet av 2004 før man går i gang. Det kunne jo til og med hende at man på samme tidspunkt som Regjeringen legger opp til, fra 2005, kunne ha kommet i gang. Jeg synes ikke statsråden har noen grunn til å være indignert over at vi påpeker at det kan være uheldige sider ved Regjeringens tilnærming dersom man ikke veier dette i forhold til de gruppene som rammes hardest. Og det vi ser i forhold til psykiatrien i dag, er nettopp at en del grupper rammes hardt. Nå refererte jeg et brev fra 15. desember som gjelder barne- og ungdomspsykiatrien i Oslo, der fagpersonell advarer mot nedbygging av de tjenestene. Jeg oppfatter at vi har et samlet ansvar i Stortinget for å sørge for at den utviklingen ikke fortsetter, og at man på en god måte ivaretar psykiatrien. Det er ikke fordi SV ønsker å fraskrive seg noe ansvar, det er fordi vi ønsker å ha et sterkt medvirkende ansvar for at tjenestene blir bedre enn i dag. Jeg er overrasket over at statsråden kan tolke det jeg sier og det SV har tatt til orde for, som et tegn på at vi ikke ønsker å bidra på en konstruktiv måte, og at vi ikke har konstruktive innspill som et ledd i å få til bedre tjenester.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-16:
Som foregående replikant var inne på, er det en del uavklarte områder i dette finansieringsopplegget. En har merket seg at Regjeringen har nedsatt et utvalg som skal se på samarbeidet mellom nivåene. Det er viktig og riktig. Videre er det òg slik at i den endelige fordelingssaken er det ikke tatt endelig standpunkt. Det sies at en trenger noe mer grunnlagsmateriale. Det går bl.a. på fordelingen mellom helseregionene. Det har ganske lenge vært en debatt om hvorvidt Helse Vest har fått et riktig tildelingsnivå i forhold til de andre foretakene. Vi har både i forbindelse med statsbudsjettet for 2004 og nå i en mindretallsmerknad bedt om å få en avklaring på dette så raskt som mulig. Vil helseministeren bidra til at så skjer, slik at en får en endelig avgjørelse på dette og ikke har disse uavklarte forholdene?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-16:
Jeg har lyst til å komme litt tilbake til fordelingen når det gjelder forskning og utvikling. I meldingen understrekes det at den finansieringsmodellen som der foreslås, ikke vil medføre økte utbetalinger fra staten samlet sett dersom forskningsresultatet øker, og at det ikke vil bli noe annet enn en vridning i fordelingen mellom regionale helseforetak. Ligger det i dette at Regjeringen mener at den summen som skal gå til forskning, er statisk? Det er også et apropos til det spørsmålet jeg stilte tidligere: En avklaring som fører til at en ser behov for mer midler, må jo gjøre at rammen her kan økes totalt. I hvert fall vil Senterpartiet følge det nøye i forhold til kommende statsbudsjett. Så har jeg litt lyst til å ta tak i det med fødestuer. Vi synes det er positivt at det samarbeides om fødetilbudet på det nivået, men vi vil slå klart fast at både det faglige og det finansieringsmessige ansvaret for fødestuene må ligge på staten og helseforetakene. Det er klart at en kan samarbeide om personell spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten imellom. Det er positivt, bl.a. i forhold til å sikre jordmordekning både for fødestuene og for kommunene. Men det må være helt klart at spesialisthelsetjenesten har både det faglige og det økonomiske ansvaret for all virksomhet som skjer i fødestuene, etter vår oppfatning. Til slutt har jeg lyst til å si litt om den høyspesialiserte behandlingen. Det kan tyde på at denne er underfinansiert, og vi ber om at departementet følger det nøye når en skal se på den modellen som skal velges. Det er veldig viktig at vi ikke mister disse høyspesialiserte tilbudene, ved at betalingen blir for dårlig fra helseforetakene overfor de institusjoner som utfører denne behandlingen.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-16:
La meg først avlegge en visitt til representanten John Alvheim, som gang på gang gjentar at vi som var imot helsereformen, vi ønsker at dette ikke skal lykkes. Det er det uhørt å hevde. Jeg mener at vi i hvert fall for Senterpartiets del har prøvd å gjøre dette så bra som mulig. Vi har prøvd å lage driftsrammer for de nye helseforetakene på en slik måte at det skal være mulig å forene kvalitet, kapasitet og kontroll, og det trodde jeg faktisk at vi og Fremskrittspartiet var rimelig enige om. Vi ønsker å gjøre spesialisthelsetjenesten så god som mulig ut fra de rådende forhold. Når det nå blir sagt fra flertallet at vi undergraver styrenes autoritet, blir jeg også litt opprørt. Representanten Høie hevdet det i forbindelse med at vi ønsker å styrke økonomien ved bl.a. å foreta en gjeldssletting. Det som skjer nå, er at de som er med og underbudsjetterer, undergraver styrenes autoritet. Styrene må vel ha som primær oppgave å sikre folk en skikkelig helsebehandling, både kvalitativt og kvantitativt, og da må det vel være en underbudsjettering som undergraver styrenes autoritet, snarere enn det å prøve å få til en tilstrekkelig finansiering – hvis da ikke disse styrene først og fremst skal være øksekomiteer for å endre struktur og behandlingsopplegg. Vi synes det er bra at en samlet komite sier at det å endre enhetsprisen i et driftsår er uhørt, og vil derfor slutte oss til forslaget om at det bevilges 350 mill. kr ekstra, slik at enhetsprisen kan holdes uendret i 2003. Jeg tror ikke at representanten Alvheim tok med Senterpartiet i den sammenheng i den politiske runden her. Så mener Senterpartiet at det må gis noen signaler til helseforetakene raskt, slik at det blir mest mulig forutsigbarhet i 2004, det driftsåret man nå går inn i. Vi har fremmet et Dokument nr. 8-forslag som går på at man skal foreta en gjeldssanering. Det forslaget blir ikke behandlet før årsskiftet, og dermed vil det gå ganske lang tid ut i 2004 før en får en avklaring her. Forslaget er basert på at man ikke skal gi noe aksept for budsjettoverskridelser, og derfor ber vi også i forslaget om at departementet skal foreta en skikkelig gjennomgang av situasjonen i helseforetakene, slik at eventuelt urettmessig overforbruk ikke blir dekket. Men vi mener at det er et så stort etterslep nå, akkumulert underskudd, i helseforetakene at det må gjøres noe med det. Vi mener at det blir en håpløs argumentasjon når det sies at å sanere en del av dette vil gi mindre helsebehandling. Det må være å snu tingene på hodet. Jeg mener at når dette Dokument nr. 8-forslaget ikke kommer til behandling nå i 2003, er det riktig å foreta en gjeldssanering ved omgrupperingsproposisjonens behandling nå. Derfor foreslår vi at 1,5 milliarder kr foretas som gjeldssanering nå, og at vi får et sluttoppgjør på dette ved behandlingen av Dokument nr. 8:10, som vi fremmet tidligere i høst.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-16:
Det har versert ulike tall når det gjelder akkumulert underskudd og gjeld for helseforetakene. I forbindelse med høringen vi hadde i komiteen, fikk vi ett tall, det har i media versert 2,5–3 milliarder kr – det var helt oppe i drøyt 3,5 milliarder – og så sier departementet nå at det er 2,2 milliarder kr. Kan helseministeren si noe mer, nå som det nærmer seg årsskiftet 2003/2004, om hva den endelige situasjonen vil være? Kan han også si noe om hvor mange medarbeidere helseforetakene må si opp, ut fra de signaler som vi får gjennom media, og som vi delvis også fikk gjennom den høringen komiteen hadde?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Sykehusreformen er en ansvarsreform. Sørge for-ansvaret ligger på det regionale helseforetakets nivå. Det er svært viktig at gjennomføringen av sørge for-ansvaret styres fra det regionale helseforetaket. Jeg ønsker private velkommen i utførelsen av dette ansvaret. Men jeg tror det er helt avgjørende for at vi skal få en god utnyttelse av de samlede ressursene, at det skjer med utgangspunkt i avtaler med de regionale helseforetakene. Det må også være grunnlaget for finansieringssystemets innretning.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
De deler av spesialisthelsetjenestens virksomhet som ikke er direkte pasientrettet, finansieres i hovedsak enten gjennom direkte tilskudd eller gjennom basisbevilgningene. At vi endrer sammensetningen av den samlede finansieringen og legger større vekt på basis, vil styrke sykehusenes mulighet til å ivareta denne type oppgaver, f.eks. den type oppgaver som representanten Ballo nevnte. Det ligger i føringene fra Stortinget, både i budsjettbehandlingen og i meldingsarbeidet. Men jeg vil ta med meg spørsmålet som representanten Ballo stilte, og se nærmere på det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Hagen-utvalget utredet fordelingsspørsmålet mellom helseregionene og la fram et forslag til en ny fordelingsmodell som bl.a. fanger opp de forhold som representanten Gløtvold pekte på. Vi har i St.meld. nr. 5 framlagt for Stortinget en justert variant av denne fordelingsmodellen og invitert Stortinget til å slutte seg til den. Og når Stortinget i dag formodentlig gjør det, er fordelingssystemet og overgangsordningene lagt i forhold til det som gjelder fordelingen mellom de regionale foretakene, så uklarheter utover dette ser ikke jeg at denne behandlingen i dag vil etterlate.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
I tråd med den enighet som foreligger om at oppgjør skal gis for reell aktivitetsøkning, og ikke for ren forbedring av registreringspraksis, vil vi følge opp det som Stortinget har sagt både i denne innstillingen og den foregående innstillingen som ble behandlet her i dag. Jeg kan forsikre representanten Asmund Kristoffersen om at jeg verken har til hensikt eller synes det er tjenlig å gå tilbake til noen form for gammel kryptakordning. Den ordningen er avskaffet for godt, slik jeg ser det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Representanten Alvheim har vært blant de representanter i denne sal som hyppigst har referert til sykehusreformen som en ansvarsreform. Og jeg er hjertens enig med representanten Alvheim i det. Det betyr at de ansvarlige i alle ledd, fra helseministeren ned til de enkelte ansvarlige helseforetakene, har klare linjer å forholde seg til. Men i bunnen for disse linjer ligger et sørge for-ansvar for at befolkningen skal få de helsetjenester den trenger, og det ligger et medisinsk forsvarlighetskrav i lovgivningen som går på selve utførelsen av disse tjenestene. Det er helt klart at den lovgivningen skal følges også når man utformer sine budsjettbeslutninger.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Når det gjelder oppfølgingen av helseforetakene i forhold til psykiatrien generelt og barne- og ungdomspsykiatrien spesielt, viser jeg til det jeg sa i budsjettdebatten for 2004 om hvordan jeg har fulgt og vil følge opp det i styringen av foretakene. Når det gjelder representanten Ballos spørsmål, vil jeg si at det at vi har et ISF-system som ikke inkluderer psykiatrien, stiller særlige krav til styringen av helseforetakene for å sikre prioriteringen av dette området. Derfor har vi opptrappingsmidler, derfor har vi styringssignaler i forhold til det. Men jeg er litt overrasket over at SV er så skeptisk til å utvikle like kraftige finansieringsvirkemidler i forhold til psykiatrien som vi har i forhold til somatikken. Det er Regjeringens forslag, og heldigvis har vi fått tilslutning fra et flertall for det. Men SV er altså skeptisk til å utvide ISF til også å gjelde psykiatri. Det får jeg ikke helt til å stemme.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Når det gjelder den informasjonen som sosialkomiteen fikk under den åpne høringen om dette, har ikke jeg for min del pr. i dag noen informasjon utover det, om hva som forventes som resultater for 2003. Men det jeg kan si, er at vi gjennom budsjettbehandlingen for 2004 har lagt til rette for at den omstillingsutfordringen som synliggjøres ved det som blir underskuddet for 2003, vil bli annerledes, dels fordi flertallet tilfører sykehusene 500 mill. kr mer i basisbevilgning for 2004, og dels ved at Stortinget har åpnet for at man kan bruke et år til på å komme i balanse. Det betyr at man får en gunstigere tilpasning til den omstillingutfordringen som underskuddet for 2003 representerer.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Hvis en ser historisk på dette, tror jeg både representanten Nesvik og andre i denne sal vil forstå at det ikke er mulig å forutsi eksakt utviklingen i aktiviteten ved sykehusene. Det bør det heller ikke være, fordi det er en utvikling i dette som styres av forhold som ikke lar seg styre, nemlig pasientenes behov, sykelighet osv. Men det som ligger i Regjeringens forslag til statsbudsjett, ligger også til grunn for den flertallsinnstilling som ble vedtatt for 2004, nemlig at en skal videreføre det rekordhøye aktivitetsnivået vi har i inneværende år, i 2004.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Jeg konstaterer at SV er kritisk og bekymret, men at de ikke har noen svar. SV er kritisk til ISF, men går ikke imot å ha ISF når det gjelder somatikk. SV er kritisk til å innføre ISF innenfor psykiatrien, men har ikke noe alternativ, har ikke alternative virkemidler i forhold til den bekymring de uttrykker. Regjeringen har svar. Vi har foreslått å øke basisfinansieringen nettopp for å hindre eller motvirke den type vridningseffekter som representanten Ballo har påpekt, og vi har foreslått å utvikle et ISF-system for psykiatrien. Vi gir ikke inntrykk av at det er noen enkel oppgave, men vi ønsker å ta fatt på den, vi mener det alvorlig og viser det ved også å bevilge penger til en slik utviklingsprosess. For øvrig må jeg si at konstateringen av at ISF-systemet har en overfinansiering av korte opphold og en underfinansiering av lengre opphold er ingen stor verdensoppdagelse. Et system som ISF må nødvendigvis basere seg på et gjennomsnitt. Man kan ikke ha et finsiktet, detaljert system. Det blir det i hvert fall byråkrati og papirarbeid av! Et gjennomsnitt mellom korte og lange opphold vil nødvendigvis føre til at det er en viss underfinansiering av de lange og en viss overfinansiering av de korte oppholdene. Det vi må se til, er at det er medisinske vurderinger som styrer prioriteringene i sykehusene, og ikke lønnsomhet. Det har jeg sagt mye om både i dokumentet vi nå behandler, og i det vi behandlet under forrige sak og i budsjettsammenheng.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-16:
Jeg skal ikke bidra til å forlenge debatten ytterligere – bare konstatere at representanten Ballo og jeg da er enige om at man bør foreta et utredningsarbeid for å utvikle et innsatsbasert system for psykiatrien. At det er mange skjær i sjøen i forhold til et slikt utviklingsarbeid, har vi understreket veldig sterkt. Det er ikke snakk om å gjennomføre det på kort sikt, men det er snakk om å komme i gang med de undersøkelsene og de utredningene det er behov for. Jeg må også si at jeg oppfatter SVs bidrag til debatten om utvikling av spesialisthelsetjenestene og sykehusene generelt som gjennomgående konstruktive, og vår lille passiar her i dag er ikke uttrykk for at jeg har endret oppfatning om det.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
La meg starte med det positive i innstillingen vedrørende enhetspriser i ISF-ordningen. Regjeringen endret enhetsprisen i midten av driftsterminen 2003 ved å redusere denne fra 30 000 kr til ca. 29 000 kr med tilbakevirkende kraft for hele 2003, som ville ha gitt foretakene en mindre inntekt på hele 350 mill. kr. Opposisjonspartiene – Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti – maktet i innstillingen å presse regjeringspartiene til å akseptere at enhetsprisen ikke skulle reduseres i 2003, som foreslått av Regjeringen, noe som ville gitt foretakene en merinntekt gjennom ISF på 350 mill. kr. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet ikke lot seg presse til retrett i denne saken, til tross for betydelig motstand fra regjeringspartiene. Foretakene vil i 2004 få ytterligere 350 mill. kr til disposisjon, som vil hjelpe noe på driftssituasjonen for foretakene i 2004. En viktig sidevirkning av dette forslaget, som en samlet komite nå står bak, vil også bli at departementet i fremtiden ikke kan foreta reduksjoner av foretakenes inntekter i driftsåret, og foretakene kan derfor i hele driftsterminen operere med en forutsigbar økonomi. At regjeringspartiene i denne saken gikk på et betydelig politisk nederlag, bekymrer meg ikke. Stortingets flertall vedtok onsdag i forrige uke et driftsbudsjett for foretakene for 2004 som åpenbart vil føre til betydelige kutt i behandlingstilbudene. Foretakene vil ved utgangen av 2003 ha et akkumulert underskudd på cirka 2,2 milliarder kr. Dette beløpet tilsvarer et effektiviseringsbehov på hele 5 pst., noe foretakene ikke kan makte i 2004 uten kutt i tilbud og reduksjon av kvalitet. Cirka 5 000 stillinger står i fare for å bli borte i løpet av 2004. Denne situasjonen, som vil ramme mange syke mennesker i 2004 og også føre til oppsigelse av helsepersonell, kan Fremskrittspartiet ikke akseptere, og foreslår derfor å dekke 1,5 milliarder kr av det akkumulerte underskuddet i 2003. Våren 2002 ble foretakene pålagt et effektiviseringskrav på 1,3 milliarder kr, og i budsjettet for 2004 er det ytterligere lagt inn 400 mill. kr til effektivisering. På toppen av dette har foretakene nå et underskudd på 2,2 milliarder kr. ISF-prosenten er redusert fra 60 til 40 pst. En melding jeg fikk inn senest i går, gikk på at Radiumhospitalet eksempelvis har fått pålegg fra sitt foretak om å spare inn 100 mill. kr i 2004. Jeg skal komme litt tilbake til det. Ut fra den situasjonen jeg nå har beskrevet, burde det ikke være overraskende for noen at også flere lokalsykehus i 2004 vil miste sine akuttfunksjoner og sine fødetilbud, og at ventetiden og ventelistene for prioritert behandling vil øke. At motkreftene til sykehusreformen med statlig eierskap og driveransvar gjerne ser at reformen mislykkes, er forståelig, men at Regjeringen ikke ser alvoret i situasjonen når det gjelder reformens fremtid, ved å la være å gi tilstrekkelige ressurser til foretakene, er både overraskende og særdeles skuffende. Det samme kan sies om Arbeiderpartiet i denne situasjonen. Jeg tar opp det forslaget vi har sammen med Senterpartiet i innstillingen.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-12-16:
Representanten Bent Høie var veldig opptatt av ansvarlighet og forsvarlighet i driften ved foretakene, og mente at det å ettergi gjeld ville være å favorisere dem som driver dårlig og uansvarlig. En melding fra Radiumhospitalet som jeg fikk i går, sier at de er blitt pålagt å spare 100 mill. kr. Dette er det ikke mulig å gjøre uten at det må gå ut over pasientbehandlingen, altså en behandling som er en prioritert behandling, ifølge dette stortingets vedtak. Og da spør jeg helseministeren: Hvem skal Radiumhospitalet vise ansvarlighet overfor? Er det overfor pasientene, eller er det overfor budsjettbalansen?
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
Jeg kunne kanskje ha avstått fra replikken, for statsråden svarte i innlegget sitt på det jeg faktisk hadde tenkt å spørre om. Jeg var litt overrasket over at komiteens flertall i en merknad i innstillingen ikke fikk med seg Høyre og Kristelig Folkeparti når det gjaldt å peke på de rettighetene som skal gjelde i arbeidslivet, som står både i hovedavtalen og i arbeidsmiljøloven. Jeg er derfor glad for at statsråden nå bekrefter at dette vil skje framover i omorganiseringen. Men da får jeg spørre om noe annet. Divisjonsledelsen skal lokaliseres til Kolsås og Kjeller. Var det andre grunner enn ledig EBA-kapasitet som lå bak dette forslaget?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-16:
Representanten Hernæs uttrykte som vanlig en slags tvil i forhold til om meddebattantene er i stand til å lese stortingsproposisjoner. Jeg kan berolige med at vi kan det, men det er ikke helt utenkelig at vi leser dem på en annen måte enn representanten Hernæs – og det er vi ikke alene om. Så til spørsmålet. Forsvarsministeren sier at innsparingsmålet på 850 mann ikke kan oppnås i eksisterende FLO/IKT, som allerede er redusert fra 1 550 årsverk pr. 1. januar 2002 til 1 190 ved utløpet av dette året. Har statsråden belegg for denne antakelsen?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-12-16:
Spørsmålet om vedlikehold av F-16 er en kort informasjonssak i proposisjonen. Hvis det skulle gi så unike muligheter for Ørland som statsråden her antyder, er det en smule merkverdig at en ikke brukte mer plass i proposisjonen til i detalj å redegjøre for de mulighetene. Så vidt jeg forstår, er det allerede gitt beskjed fra FLO/LUFT om at mellomnivåvedlikehold på Ørland skal bringes til opphør i takt med ferdigstillingen av pågående inspeksjoner. Det er gitt beskjed om at spesialutstyr og materiell for vedlikehold skal overføres til Bodø, og det er også gitt beskjed om at den organisatoriske nedbemanningen skal gjennomføres. Dette er tiltak som det nå ikke lenger er dekning for etter dagens innstilling. Mitt spørsmål er: Vil statsråden i tråd med innstillingens syn trekke tilbake de beskjedene som er gitt fra FLO/LUFT til de respektive flystasjonene?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
Jeg kommer også til å ta opp forholdet mellom Ørland og Bodø. Grunnen til at komiteen har vurdert det slik at dette ikke kan være en informasjonssak, men at dette må behandles av Stortinget, er nettopp de føringer som ligger i tidligere innstillinger fra Stortinget om forholdet mellom hovedflystasjonene Ørland og Bodø når det gjelder teknisk mellomnivåvedlikehold. Her oppfattet jeg for øvrig at det var en direkte feil i Kjetil Bjørklunds innlegg. Det er en samlet komite som faktisk går mot flytting av mellomnivåvedlikehold nå fra Ørland til Bodø. Det er klart at det må Forsvaret og Forsvarets logistikkorganisasjon forholde seg til akkurat nå. Så er det viktig å få denne totalvurderingen av arbeidsfordelingen mellom de to hovedflystasjonene, som er våre to hovedflystasjoner. Jeg vil bl.a. vise til Militærfaglig utredning. Jeg vil spørre statsråden om hun vil se på alle de sidene som komiteen nevner i sin merknad.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
Jeg tar ordet på nytt for å ta opp et par helt spesielle spørsmål som er relevante for FLO. De siste ukene har vi hatt en rekke presseoppslag der fokus har blitt satt på habiliteten til tidligere ansatte i Forsvarets logistikkorganisasjon og i Forsvaret – eller for den saks skyld Forsvarsdepartementet – som har gått direkte over som ledere eller lobbyister i forsvarsindustrien. I forbindelse med helikoptre av typen NH-90, altså Eurocopter, har dette faktisk vært veldig uheldig, fordi det etter min oppfatning skader en viktig sak, nemlig anskaffelsen av det beste helikopteret til redningshelikoptertjenesten. Det er ingen hemmelighet at Arbeiderpartiet mener at det nettopp bør være NH-90. Nettopp derfor er det veldig uheldig at hele saken blir skadelidende på grunn av habilitetsspørsmål knyttet til norske representanter for Eurocopter. Det er ikke små summer som FLO bruker til investeringer og kjøp av utstyr, faktisk er det gjennomsnittlige beløpet pr. år 10 milliarder kr. Og det er problematisk når tidligere ansatte i innkjøpsprosjekter i Forsvaret trer direkte inn i en stilling hos potensielle leverandører til de samme prosjektene, noe også forsvarsministeren understreket i et svar til representanten Carsten Dybevig i spørretimen 22. oktober i år. Jeg har forstått at i motsetning til i en rekke andre land er det i Norge i liten grad klare regler i forhold til personellovergang. Jeg vil be statsråden om å se nærmere på karantenetid og ta dette opp i Regjeringen, selv om Forsvaret har et eget regelverk hvor det står at det skal utvises særlig aktsomhet overfor leverandører som har tilsatt personell som de siste to år har vært ansatt i Forsvaret. Jeg mener at dette er alvorlig. Selv har jeg de siste ukene blitt oppsøkt av relativt mange lobbyister som dukker opp som representanter for et firma. Dette er personer som faktisk for kort tid tilbake var ansatt i FLO eller i Forsvarsdepartementet. Det er veldig viktig at når Forsvaret anskaffer materiell, er vi helt sikre på at dette skjer på en skikkelig måte. Så til slutt kort tilbake til Ørland. Jeg tror vi har fått belyst forholdet mellom Ørland og Bodø ganske grundig nå. Når flertallet i komiteen er så opptatt av å få til denne utredningen, er det nettopp for at vi vil styrke og sikre begge disse to hovedflystasjonene. Det er de to hovedflystasjonene som vi har. Jeg er helt enig med statsråden i at Ørland er helt unik i Europa når det gjelder jagerflyøvelser, fordi man her kan fly rett ut over sjøen uten å forstyrre noen. Det betyr også at det er ett av de fortrinn vi har i NATO i forhold til Prague Capabilities Commitment.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-12-16:
Jeg tar primært ordet i en sak som kanskje kunne gå upåaktet hen. Det er en enstemmig innstilling, og vi slutter oss til proposisjonen, jeg hadde nær sagt naturligvis. Jeg tar likevel ordet både som saksordfører og som komiteleder for å vise til det jeg sa da vi hadde en tilsvarende proposisjon oppe for ett år siden. Jeg påpekte da at her flyr det store penger mellom kapitler, og at omgrupperingen omfatter flere og flere kapitler for hvert år. Jeg sa bl.a.: «Jeg skulle gjerne likt å se hvilke andre departementer eller andre områder i statsforvaltningen som skalter og valter med penger på denne måten, som har så store summer som flyr ut og inn av statsbudsjettet, og som med et pennestrøk bare kan fjerne 200 mill. kr fra et budsjettkapittel i forhold til vedtatt budsjett, uten at vi blunker.» Statsråden sa da i sitt svar bl.a.: «Grunnen til at dette tallet er høyere enn for de fleste andre departementer, er helt logisk. Forsvaret har investeringsbeslutninger i størrelsesorden 10 milliarder kr i året, og da vil det alltid være en liten del av denne summen på 10 milliarder som det er behov for å flytte på ved slutten av året.» Det kan hende at det er slik. Likevel finner jeg det nødvendig å påpeke at også Forsvaret må kunne utvise en viss budsjettdisiplin. Endringene ved årets slutt er fremdeles ganske formidable i forhold til vedtatt budsjett, også i forhold til revidert nasjonalbudsjett. Nye bygg og anlegg reduseres f.eks. med 632 mill. kr, mens større utstyrsanskaffelser blir økt med 100 mill. kr. Redningstjenesten øker med 30 mill. kr i forhold til opprinnelig vedtatt budsjett, mens Kystvakten økes med 20 mill. kr. Det siste er det for så vidt logikk i, siden forsvarskomiteen i fjorårets budsjettinnstilling bad om at Regjeringen måtte komme tilbake til Kystvakten, riktignok i revidert nasjonalbudsjett, om nødvendig, for at Kystvakten skulle kunne utføre sine oppgaver på en skikkelig måte. Jeg tolker det slik at de nye millionene som er lagt inn der, nettopp skyldes at det ble nødvendig. Men totalt sett er endringene fortsatt for mange og litt for store. Også Forsvaret må kunne utarbeide budsjetter som treffer bedre enn det de tilsynelatende gjør. Komiteen merker seg for øvrig at departementet har måttet redusere 2003-budsjettet innenfor de store budsjettkapitlene på grunn av til dels store overskridelser i 2002. Dette svekker selvfølgelig årets budsjett. Vi ber derfor om at Forsvaret forsøker å overholde budsjettene, nå når omdisponeringsproposisjonen er vedtatt. I motsatt fall vil forsvarsbudsjettet måtte slite med et kontinuerlig etterslep. Til slutt, bare for å ha nevnt det: I morgen skal vi ha en debatt om utenlandsoperasjoner. Tilleggsbevilgningen til ISAF-styrken, som nå er i Afghanistan, er lagt inn i denne omstillingsproposisjonen, noe en enstemmig komite har sluttet seg til.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-12-16:
Jeg vil først kort få bemerke at jeg antar at regjeringspartiene i komiteen anså det faktum at arbeidslivets avtaler skal følges, som så selvsagt at man ikke fant grunn til å kommentere det spesielt i innstillingen. Og som Åse Wisløff Nilssen var inne på i sitt innlegg, er det også redegjort meget detaljert for hvert eneste møte som forsvarsledelsen har hatt med organisasjonene. Når det gjelder spørsmålet fra Leif Lund, vil jeg si det så kort at forsvarsledelsen nå har prioritert vertikal integrasjon i en innledende omstilling av FLO, slik at man får hver divisjon samlokalisert og alle enhetene som tilhører en divisjon, inn under den divisjonen. Det prioriteres som et første ledd. Så er det som komiteen har vært inne på, naturlig i neste langtidsperiode å se på om man skal ta fatt i den horisontale integreringen, der hver enkelt divisjonsledelse muligens kan samles. Men det er altså fokuseringen på den vertikale integreringen først som gjør at man har gjort de valg man har gjort.