Nikolai Astrup (Høyre), 2017-06-19:
Bare for å illustrere overfor representanten Juvik at vi tror på digitale løsninger, har jeg med meg pc-en opp. Debatten så langt har kastet litt lys over opposisjonens alternativer til Nasjonal transportplan. Noen svar har vi fått, og de bør bekymre flere enn meg. Men mest påfallende er de svarene vi ikke har fått. Representanten Gahr Støre fremstilte Arbeiderpartiets alternativ som seriøst, ambisiøst og ansvarlig. Det sier vel egentlig sitt når lederen i Arbeiderpartiet har behov for å understreke at hans partis alternativ er det. Men det hjelper altså ikke å si at det er et seriøst og ansvarlig alternativ, når man samtidig legger inn flere løfter til velgerne enn det man klarer å legge inn i forslag til egen ramme for NTP. Forskjellen mellom løfter og finansiering summerer seg til mellom 120 mrd. kr og 160 mrd. kr. Samtidig er vi i den underlige situasjon at Arbeiderpartiet kritiserer oss for at vi bruker for mye penger, de er bekymret for det økonomiske handlingsrommet. Men det hindrer dem altså ikke i å legge inn en ramme som er 7 mrd. kr høyere enn regjeringens i utgangspunktet. I tillegg kommer løfter som summerer seg til mellom 120 mrd. kr og 160 mrd. kr. Dette henger ikke sammen. Representanten Gahr Støre kom rett nok med to viktige avklaringer. Den ene er at Arbeiderpartiets totale mangel på prioritering bunner i følgende setningsdel: «skulle det åpne seg muligheter» Skulle det åpne seg muligheter – som ved et trylleslag kan det åpne seg muligheter som gjør det mulig å satse 160 mrd. kr ekstra. Alle magikere har et triks, i dette tilfellet er det et budsjettriks, for dette går ikke i hop. Representanten Myrli sier at Arbeiderpartiet omprioriterer 50 mrd. kr, men det er altså ikke det Arbeiderpartiet gjør. Arbeiderpartiet omprioriterer reelt sett mellom 170 mrd. kr og 210 mrd. kr, stort sett i nye løfter. Problemet til representanten Gahr Støre og representanten Myrli er at løftene i NTP er gitt uten forbehold. I forslag nr. 10 i innstillingen, fra Arbeiderpartiet, lyder det: «Stortinget legger til grunn at de fire InterCity-strekningene skal være ferdig utbygd med dobbeltspor innen 2030.» Det er ikke til å misforstå. Det ligger ingen usikkerhet i dette forslaget. Lokale representanter har heller ikke tolket Arbeiderpartiet slik, jf. Østfold-representantene som var ute og lovet intercity til Halden i 2030 i uken som gikk. Da er spørsmålet: Hvordan skal det finansieres? Det sier representanten Myrli, representanten Gahr Støre og representanten Sivertsen ingenting om, og selv på direkte spørsmål to ganger til representanten Sivertsen var det ikke mulig å få svar på hvordan Arbeiderpartiet skal trylle frem 25 mrd. kr ekstra til å ferdigstille intercity innen 2030 på alle strekningene. Det andre svaret vi fikk fra representanten Gahr Støre, var at man skulle se på standardvalg. Det kan ikke tolkes på annen måte enn at de velgerne som nå er ute og forventer at de skal få en firefeltsvei, ja de kan ende opp med en tofeltsvei hvis Arbeiderpartiet får regjeringsmakt. Det er ingen annen måte å tolke den setningen på enn nettopp slik. Jeg tror at velgerne vil føle seg snytt. Så har det blitt referert en god del til hva den daværende opposisjonen foreslo i 2013. Jeg skal la Fremskrittspartiet svare for seg, men det er helt riktig, Høyre lovet mer penger. Men så har vi jaggu levert også. Vi har overoppfylt NTP, samferdselsbudsjettene er økt med 50 pst. siden 2013, og det har vært en rekordsatsing – ikke bare har det vært en rekordsatsing i form av mer penger, men også på å få mer ut av pengene. Hvis jeg skal tillate meg en liten visitt til Fremskrittspartiet, kan man jo si at Fremskrittspartiet i hvert fall hadde en tabell som gikk opp – og så kan man kanskje være uenig i hvor pengene kom fra – men det har altså ikke Arbeiderpartiet. De har ingen tabell som går opp, de har ingen plan, de prioriterer i praksis ikke, og velgerne aner ikke hva de kan forvente hvis Arbeiderpartiet kommer til makten. Det skyldes også at spriket i opposisjonen er rekordstort i dag. SV, f.eks., vil ta inn 60 mrd. kr fra bommer på veier de ikke har tenkt å bygge, MDG synes å tro at dårlige veier er god miljøpolitikk, men alle i denne sal bør erkjenne at skal vi kutte utslippene, handler det om ny teknologi, ikke om dårlige veier. Folk flest i distriktene i Norge fortjener å ha gode veier å kjøre på. Så er det også fristende – nå løper tiden ut – å si noe om bredbånd. La meg bare avslutte med å si at graveforskriften kutter kostnadene med å legge bredbånd med 25 pst., og det er et betydelig større bidrag enn det Arbeiderpartiet legger inn til den samme satsingen.