Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
Stortingsrepresentantene Skei Grande, Kvassheim og Ludvigsen bør ha ros for å ha tatt opp forslaget som vi behandler her i dag. Det er viktig å se på hvordan vi kan gjøre adopsjonsprosessen enklere. Om man leser denne innstillingen og forslagene som følger med, er hovedinntrykket at alle partier er opptatt av problemstillingen og ønsker at prosessen skal bli enklere. Men det er vesentlige forskjeller i hvor langt man vil gå for å oppnå dette i form av vedtak i dag. I hovedsak kan man si det slik at regjeringspartiene er mest tilbakeholdne og henviser til fremtidig saksutredning i departementet, mens mindretallet vil ha en del klare vedtak nå. Som saksordfører i denne saken har jeg hatt god og løpende kontakt med adopsjonsforeningene, som har gitt oss mye og god informasjon. Foreningene har bl.a. opplyst at det er en trend at adopsjon av barn til utlandet reduseres i takt med nasjonalstatens bedrede forhold innad. Det betyr at dersom man ønsker å legge til rette for adopsjon, må det stadig inngås nye avtaler med land der det er behov. Mange opplever at regelverket for potensielle adoptivforeldre blir stadig mer rigid. Muligheten for adopsjon kobles sammen med faktorer som utdanning, inntekt, alder og helse. Selvfølgelig ønsker man seg ressurssterke personer med god fysisk og psykisk helse, men muligens har man blitt for rigid. Regelverket åpner for stor grad av skjønn og individuell vurdering av de aktuelle søkerne, og dette skjønnet bør brukes. Slik saksgangen er lagt opp i dag, får adoptivsøkere et forhåndssamtykke til adopsjon i Norge før saken sendes til utlandet. Før slikt samtykke kan gis, må søkerne utredes av barnevernet i kommunen de tilhører. Dette kan ofte ta opp til to år - og kanskje lenger. Også på dette feltet er det nyanseforskjeller mellom komiteens flertall og mindretallet. Men det ser ut til at vi alle er enige om at man i adopsjonssaker kan oppnå synergier gjennom bedre samhandling og koordinering. Jeg merker meg at også flertallet ønsker å korte ned saksbehandlingstiden for adopsjonssøkere, selv om det er langt mer defensivt enn mindretallet, som mener at det bør legges til grunn at den normale saksbehandlingstiden bør være ni måneder, og at den ikke skal kunne overstige tolv måneder fra saken er sendt inn til man har et klart svar. For å konkludere: Selv om vi hadde ønsket oss mer konkrete vedtak, er jeg som saksordfører svært tilfreds med at Regjeringen har bebudet en gjennomgang av adopsjonsfeltet med tanke på å forbedre adopsjonsprosessen. Jeg ser frem til at en slik sak blir lagt frem for Stortinget så snart som mulig. Tiden for en gjennomgang av dette feltet er overmoden. Til slutt: Fremskrittspartiet viser i en særmerknad til at vi mange ganger har tatt til orde for at homofile ikke skal kunne få adoptere. Ingen land godkjenner adopsjon i slike tilfeller, og det er en betydelig kø av heterofile par som står i kø for å få adoptere. Fremskrittspartiet har programfestet at man er imot at homofile skal få adoptere, først og fremst av hensyn til hva som er best for barna. Fremskrittspartiet mener at det er å foretrekke at barn vokser opp med omsorgspersoner av forskjellig kjønn. Vi legger derfor frem et forslag om at homofile ikke skal kunne godkjennes som adoptivforeldre. Vi vil selvfølgelig stemme for dette forslaget, men vi vil også stemme for forslaget fra Kristelig Folkeparti, som går i samme retning som vårt forslag, selv om det ikke er så klart som vårt. Med det vil jeg få lov til å ta opp de forslag Fremskrittspartiet har i innstillingen.