Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-20:
Verden står overfor to eksistensielle menneskeskapte kriser. Det er tap av naturmangfold og farlige, menneskeskapte klimaendringer. Klimapanelets spesialrapport om klimaendringer og landareal sier at det er måten vi bruker landarealet på, som er driver. Det betyr jo at samferdselssektoren er utrolig viktig, både når vi snakker om klimapolitikk, og når vi snakker om tap av naturmangfold. Samferdselssektoren er viktig for oss alle sammen. Jeg tror alle sammen er glad for å komme seg raskt av gårde og ikke stå i kø. Men det er ikke et eksistensielt problem om jeg blir litt irritert når jeg står og butter i trafikken et sted. Men det er et eksistensielt problem, og det håper jeg det også er for Kristelig Folkeparti, som har statsråden, om våre beregningsmetoder for det vi gjør nå, fører oss enda lenger fra målet. Det ser sånn ut. Når man priser de tingene som er umistelige verdier, så lavt i disse modellene, blir man i stuss. Jeg hører statsråden si at en må lytte til faglige råd osv., men så er det andre som er oppe her og sier at det er en stor grad av skjønn. Jeg har ikke studert økonomi i veldig mange år, men jeg har sett på en del sånne modeller, og det er jo mye skjønn. Det er mange antakelser, og en del av dette er politikk. Skal vi nå se på modellene, sånn at de grepene vi nå gjør framover, faktisk gjør at vi reduserer klimaavtrykket, at vi reduserer naturavtrykket, og at det får en større verdi sett opp mot alle disse andre viktige målene som er litt lettere og hverdagslige å ta inn over seg, fordi vi ser resultatet av det her og nå? Men det kan gjøre at vi gjør store feilinvesteringer. Jeg fikk ingen god forklaring på hvordan det kan ha seg at svenskene setter en CO 2 -pris på 7 000 kr, når Norge nå har en CO 2 -pris, en slags omforent løsning, på 1 500 kr. Det var ikke i det hele tatt noen faglig begrunnelse for det som statsråden ga. Det kan vel kanskje bety at svenskene har en politikk der de faktisk vekter klima høyere enn det vi gjør i Norge. Det er i så fall en viktig erkjennelse som jeg mener statsråden skal fundere lite grann på. Statsråden sa i sin innledning at det trolig ville ha liten vekt bortsett fra på gods. Ja, jeg bor i det fylket som jeg fremdeles velger å kalle Hedmark, og jeg kunne tatt med Oppland også. Med Innlandet har vi utrolig mye jernbane i dette landet. Langs E6 og langs rv. 3 fraktes det nå så mye gods på trailer at jeg tør snart ikke kjøre på disse vegene lenger. Folk som bor langs vegen, plages. Det er store mengder gods som kunne flyttes over på jernbane, hvis vi hadde lagd en nasjonal plan for gods på bane, fått strøm på Rørosbanen og Solørbanen, lagd terminal på Kongsvinger og gjort utbedringer på Kongsvingerbanen også. Da kunne vi ha flyttet mye, men CO 2 -prisen for dette gjør at gevinstene vi får ved å flytte denne godsmengden, blir så lave at det blir vanskelig å få det til. Så kan vi fortsette å snakke om mer gods på bane, mer gods på bane, mer gods på bane – jeg har vært her i 24 år. Vi har snakket om det i 24 år. Det har ikke blitt bedre. Det kan hende det er disse modellene som vi regner etter, som gjør at vi ender opp med resultater som ikke er bærekraftige på lang sikt. Det er det vi snakker om, enten vi snakker om veg eller i hvert fall jernbane. Vi snakker om løsninger i 100–200 års perspektiv, som skal kunne redusere klimagassutslipp i det perspektivet, som skal kunne bedre trafikksikkerheten langs vegen og gjøre det beboelig mange steder, som skal kunne gjøre det framkommelig for dem som må bruke vegen, og som gjør at vi får en endring som gjør at de som trenger å kjøre bil, kan få gjøre det fordi klimagassutslippene har vi klart å redusere på andre områder. Så det er mulig. Det er mulig å sette en større pris på både klima og natur enn det vi gjør i dag.