Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Når vi om en drøy uke går inn i julehøytida, er det i en situasjon med historisk høy arbeidsledighet. Det er en situasjon der flere er avhengig av å motta økonomisk sosialhjelp. Det er en situasjon der flere er utrygge også av dem som har jobb, der en mindre andel av befolkningen er i jobb, og der forskjellene øker. Den situasjonen krever tiltak. Norge er på feil kurs. Derfor var det en stor overraskelse da regjeringa faktisk klarte å legge fram et statsbudsjett der den reduserer innsatsen mot den høye ledigheten, med 1 mrd. kr. I det budsjettkaoset vi har opplevd i høst, har de temaene jeg nevnte nå, ikke vært dem som har vært omstilt. Det burde de vært. Norge kan bedre enn som så. Vårt alternativ er en målrettet satsing mot det aller viktigste spørsmålet: arbeidsledigheten. Da må vi satse bredt, vi må satse på næringspolitikken, der vår satsing på 250 mill. kr på miljøteknologi kan være med på både å skape nye jobbmuligheter og å bidra til en mer klimavennlig utvikling framover, der vår satsing på skogbrukets mulighet til å bidra til å utvikle neste generasjons biodrivstoff også er et tiltak når det gjelder god klimautvikling, og der den kartleggingen av mineralressursene som vi foreslår – der har vi også styrket budsjettet betydelig – nettopp er i tråd med det som jeg nå ser skal være hovedtemaet på NHO-konferansen, nemlig de mange mulighetene som ligger i den norske naturen, til på en miljøvennlig måte å skape verdier. Vi foreslår bred satsing på bredbånd. Det er fordi teknologiutvikling er helt avgjørende for at vi skal få til næringsutvikling i hele landet. Vi satser på toppindustrisenter fordi den allerede avanserte teknologien som vi har i Norge, som er en eksportsuksess for oss på grunn av gode omstillingsprosesser, kan videreutvikles, sånn at vi fremdeles er best på det vi er gode på. Vi satser på elferjer når det gjelder utskiftingsprogram, fordi det gir muligheter på de verftene på Vestlandet som nå har lite å gjøre, samtidig som det er et teknologiskifte, og samtidig som det er i retning av bedre klimapolitikk. Vi satser også bredt på utdanning, for den tida vi er inne i nå, er absolutt en tid som kaller på at vi bruker den til å øke kompetansen for dem som har behov og lyst til det. Derfor foreslår vi 3 000 flere studieplasser, vi foreslår 300 flere fagskoleplasser, og vi foreslår 175 mill. kr mer til lærlingtilskudd, nettopp for å investere i kunnskap. Så er det arbeidsmarkedspolitikken, som skal bygge opp under alle de andre politikkområder for å skape vekst og nye arbeidsplasser i Norge. Der foreslår vi selvfølgelig flere tiltaksplasser, både plasser for dem med nedsatt arbeidsevne og ordinære tiltaksplasser – 2 000 til sammen. Jeg må si det er ganske spesielt når man ser at i den reduserte tiltakspakken mot ledighet som regjeringa presenterer, bokfører de at det er en ekstrasatsing på 750 mill. kr på tiltaksplasser, mens det i budsjettet ikke er en økning i det hele tatt – ikke i det hele tatt. De klarer teoretisk å skrive seg fram til at det ville vært 750 mill. kr mindre hvis ikke arbeidsledigheten hadde vært så høy. Det er helt utrolig. Jammen trenger vi bedre realfagskompetanse. Vi foreslår å øke lønnstilskuddet, både på grunn av at det er behov for det i det generelle arbeidsmarkedet, og ikke minst på grunn av dem som nå skal integreres i det norske samfunnet. Det samme er grunnen til at vi øker Jobbsjansen med 10 mill. kr. Vi har også en særskilt satsing på Nav Ung og ungdomsgarantien, på 50 mill. kr, fordi det aller verste dette samfunnet kan tilby våre ungdomsgenerasjoner, er å starte sin yrkeskarriere som arbeidsledig. I tillegg til at mange er utrygge for jobben, har regjeringa sørget for at flere er utrygge i jobben. Regjeringa beskrev dette den 7. juli i år: «Arbeidslivskriminaliteten er ifølge tilbakemeldinger fra etatene blitt mer omfattende, den er blitt grovere og den er blitt mer sammensatt.» Da skulle man forvente at regjeringa tar noen grep for å møte denne utviklingen. Men da statsbudsjettet kom, sendte vi brev til statsråden og spurte hvilke nye tiltak som nå settes inn for å møte den utviklingen. Her er svaret: «Det er i forslaget til statsbudsjett for 2017 ikke lagt inn nye særskilte satsinger.» Dette etter å ha hatt en så god beskrivelse av hvordan dette området i samfunnet utvikler seg – det er flaut. Og det var dessverre heller ikke noe tema i budsjettkaoset i høst, bortsett fra at Kristelig Folkeparti og Venstre fikk inn satsing på Arbeidslivssenteret, som vi også har i vårt alternative budsjett, og ære være dem for det. Men bortsett fra det var dette altså ikke noe tema. Da må jeg si at det finnes et offensivt alternativ. Vi foreslår å styrke Arbeidstilsynet kraftig, for det er dem som virkelig kan ta tak når noen oppdager arbeidslivskriminalitet der ute. Vi foreslår å styrke de regionale verneombudene, for det er dem som er på arbeidsplassen til daglig, som ser når de er utsatt for useriøs konkurranse. Vi satser mer på treparts bransjeprogram. Ett eksempel er Petroleumstilsynet, som også peker tilbake på en situasjon der arbeidsledigheten er høy. Vi ser nå i Nordsjøen at kuttene i økonomien der ute gjør at de også skyver på vedlikeholdsoppdrag. Da vil vi styrke Arbeidstilsynet for 1) å være sikker på at sikkerheten ikke blir rammet, samtidig som det 2) skaper aktivitet i et område der vi i dag har for lav aktivitet. Sånne sammenhenger går det an å se. I tillegg til rene bevilgninger kreves det regelendringer i arbeidsmiljøloven og styrking av samarbeidet med partene for å kunne møte denne utviklingen. Summen av den politikken som vi nå ser, gir økte forskjeller. Det er ikke så rart når man gir mer skattelette til de få og rikeste og kutter for svake grupper, f.eks. 146 mill. kr i smålige kutt som regjeringa tillater seg å ta fra de aller svakeste i samfunnets tilleggsytelser. Da blir forskjellene større. Eller: Når regjeringa systematisk kutter for de arbeidsledige, blir forskjellene større. Finansdepartementet – undertegnet av finansministeren – bekreftet på et spørsmål fra meg at jo, forskjellene i Norge øker. Det måtte de gjøre fordi finansministeren hadde stått i Stortinget og påstått at forskjellene i Norge ikke øker. Dagens tall fra Statistisk sentralbyrå bekrefter at forskjellene fortsetter å øke. Lønnsforskjellene øker – selvfølgelig, når sosial dumping presser de lave lønningene nedover, og når de høye lønningene stiger mer – inntektsforskjellene øker, og formuesforskjellene øker dramatisk. Da mener vi at Norge går i feil retning. Vi synliggjør en alternativ kurs for å få høyere sysselsetting, mindre ledighet, økt innsats mot arbeidslivskriminalitet og en ny kurs for mindre forskjeller – for hvis vi vil, kan Norge bedre. Jeg tar opp de forslagene i innstillinga som Arbeiderpartiet er en del av.