Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-03-14:
Dette er grunnnlovsforslag fra Lars Peder Brekk, Dag Ole Teigen, Hallgeir H. Langeland, Per-Kristian Foss, Martin Kolberg, Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Anders Anundsen, Geir Jørgen Bekkevold, Trine Skei Grande, Jenny Klinge og undertegnede om ny § 33 i Grunnloven: Grunnlovfesting av Norges Bank. Norges Bank ble dannet i 1816 og er en av de eldste sentralbankene i verden. Alt i Grunnloven av 1814 ble banken skrevet inn i Grunnloven § 110, da en slo fast: «Norge beholder sin egen Bank og sit eget Penge- og Myntvæsen.» Med denne paragrafen skulle Norge sikres et sjølstendig pengestell også under personalunionen med Sverige. Ordlyden i § 110 lå helt fast fram til 1911. Forslagsstillerne mener at den norske grunnloven – som før 1911 – bør nevne Norges Bank og således stadfeste at vi har en sentralbank i landet. Dette grunnlovsforslaget bygger på en statsrettslig og historisk utredning om grunnlovfesting av Norges Bank som Finansdepartementet gjorde opptak til i 2011. Arbeidet ble gjort av professorene Eivind Smith og Aanund Hylland ved Universitetet i Oslo og levert den 22. desember 2011. Utredningene følger med som vedlegg til dette grunnlovsforslaget. De to siste hundreårene har det vært etablert sentralbanker i alle sjølstendige stater. I nyere tid har også Den europeiske sentralbanken kommet til og blitt traktatfestet. Både nasjonalt og overnasjonalt er disse særmerkte institusjoner: De har enerett på preging av mynt og utferding av sedler, de er lånegivere i siste instans, og den internasjonale finanskrisen viste tydelig den avgjørende rollen som sentralbankene har i det økonomiske samfunnslivet. Etter den någjeldende formålsparagrafen, § 1, i sentralbankloven skal Norges Bank: «være et utøvende og rådgivende organ for penge-, kreditt- og valutapolitikken. Den skal utstede pengesedler og mynter, fremme et effektivt betalingssystem innenlands og overfor utlandet og overvåke penge-, kreditt- og valutamarkedene.» Oppgavene til sentralbanken har variert gjennom tidene. Det samme forhold gjelder mellom Norges Bank og styresmaktene – og sånn vil det bestandig være. Forslagsstillerne tar ikke til orde for at det å grunnlovfeste dette innebærer noe mer enn å grunnlovfeste selve den gjeldende modellen, men det er på høy tid å gjøre banken mer synlig som sentral statsinstitusjon i det norske konstitusjonelle demokratiet. Forslagsstillerne mener derfor at det å skrive Norges Bank inn i Grunnlova, er i godt samsvar med den jevne, men varsomme revideringen av Grunnloven som har skjedd de siste årene. Det er verdt å nevne at grunnloven vår allerede inneholder paragrafer om andre viktige institusjoner, som Riksrevisjonen og Sivilombudsmannen. I andre land er listen over grunnlovfestede institusjoner lang. Forslagsstillerne gjør framlegg om at Norges Bank igjen blir grunnlovfestet i samsvar med både den norske konstitusjonelle historien og den spesielle og sentrale plassen banken har i statsapparatet. Forslaget er ikke ment å avskjære forholdet til politisk styring av målet for virksomheten til banken eller de rammene Norges Bank ellers skal arbeide innenfor. Det tar ikke sikte på å endre funksjonen eller rollen til Norges Bank. Meninga med en kort og stadfestende grunnlovfesting er å tydeliggjøre at banken er en hjørnestein i den norske staten. Det må nevnes at grunnlovsforslaget ifølge utgreiinga til professor Eivind Smith er nøytralt med tanke på norsk medlemskap i Den europeiske unionen, medregnet Den økonomiske og monetære unionen. Sjølve ordlyden bør etter forslagsstillernes skjønn være minimalistisk. Det er nok å slå fast at i en ny § 33 skal det hete: «Norges Bank er landets sentralbank». Til slutt: Det vil symbolsk være svært hensiktsmessig om forslaget blir behandlet og avgjort i samband med 200-årsjubileet for Norges Bank i 2016. Forslagsstillerne mener dessuten at kontroll- og konstitusjonskomiteen i arbeidet med tilråinga si bør invitere både hovedstyret og representantskapet i Norges Bank til å komme med sine vurderinger av forslaget.