Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-06-16:
Innledningsvis vil jeg gi ros til Høyres representanter for at de med forslaget retter fokus mot tilsynsordningene i barnevernet. Når et barn flyttes ut av hjemmet sitt, enten det er for å bo i et annet hjem eller på en institusjon, er det et alvorlig inngrep i barnets liv, det er en stor omveltning i barnets liv, og det medfører et enormt ansvar for myndighetene som gjennomfører inngrepet. Det er helt avgjørende at barnet får best mulig omsorgstilbud, og det er helt avgjørende at det blir ført tilsyn for å forsikre oss om at det skjer. Det er et mindretall – Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet – som støtter forslaget i innstillingen. Men nettopp fordi en omsorgsovertakelse er et så alvorlig inngrep, er det alvorlig når dagens tilsynsordninger faktisk ikke fungerer godt nok. Vi kan ikke leve med at barns rettssikkerhet ikke ivaretas, og at vi risikerer at noen barn ikke har det bra etter at man har foretatt et så stort inngrep som å overta omsorgen. Det er rett og slett ikke akseptabelt. Jeg er veldig glad for at en samlet komité i innstillingen anerkjenner at det er store mangler og utfordringer i barnevernet. En samlet komité mener det er behov for å styrke barnevernet og trappe opp innsatsen. Jeg er også glad for at en samlet komité konstaterer følgende: «Komiteen mener dette understreker behovet for den gjennomgang av tilsynsordningene som forslagsstillerne ber om.» Dette har altså en enstemmig komité sagt. Det er jeg glad for, og jeg imøteser statsrådens respons og gjennomgang av tilsynsordningen og tilbakemeldingen til Stortinget på det. Det kommer allikevel igjen klart fram i innstillingen at regjeringspartiene og opposisjonen har en helt annen tilnærming til utfordringene i barnevernet, vi har ulike svar på utfordringene i barnevernet og ulike ambisjonsnivå. Regjeringspartiene er ikke med på å slå fast at vi trenger en opptrapping for å sikre full dekning. Vi står i nok en barnevernssak igjen med spørsmålet: Hvilken ambisjon har regjeringspartiene for barnevernet? Det er regjeringen som har ansvar for barnevernet – som står ansvarlig – men det er umulig å se hva man har tenkt å gjøre med det ansvaret. Statsråden har uttalt at det er en kritisk situasjon i det kommunale barnevernet. Diagnosen er stilt, men medisin er ikke gitt, medisin er ikke foreskrevet og medisin er heller ikke bestilt. Er full barnevernsdekning virkelig en for høy ambisjon? Er det virkelig for ambisiøst å si at vi skal ha tilsynsførere til alle barn som er i fosterhjem? Vi skal ha et velfungerende tilsyn for alle som er på institusjon. Er det for dyrt? Eller er det noen i salen som kan være bekjent av å ha en lavere ambisjon? Vi fikk full barnehagedekning i 2009. Vi har varslet, gjennom et eldreforlik, full sykehjemsdekning i 2015. Spørsmålet til regjeringen er: Når skal vi få full barnevernsdekning, der alle barn som har behov og krav på det, også har tilsynsførere? Tidligere i dag har vi diskutert kommuneproposisjonen i tre og en halv time. I tre og en halv time har vi fått demonstrert at regjeringspartiene ikke har kommunepolitikere som er opptatt av barnevernet. Det er et spørsmål om prioritering. Det er et spørsmål om politisk vilje. Full barnevernsdekning betyr nok kapasitet i alle ledd. Det betyr at alle barn som myndighetene faktisk har gått inn og tatt over ansvaret for, skaffer vi et tilsyn som gjør at vi vet at vi faktisk ivaretar det ansvaret. Ingen her ville tatt ansvar for et barn, eller satt et barn til verden, som man ikke førte tilsyn med etterpå for å se at det faktisk hadde det bra, dersom vi ikke ga omsorgen selv. Det er altså det barnevernet gjør overfor en del av barna som de har plassert i fosterhjem.