Tor Nymo (Senterpartiet), 1999-01-28:
I sin redegjørelse for Stortinget om Regjeringens Europa-politikk skisserte utenriksminister Knut Vollebæk de viktigste utfordringene i Europa i dag. Nå var det i utgangspunktet slik at Norges forbindelser til EU ble vektlagt i utenriksministerens redegjørelse, men i og med at det er Norge som nå sitter med formannskapet i OSSE, ønsker jeg å gå noe dypere inn i dette temaet. Demokratiske systemer basert på frihet, likhet og brorskap, blir hjulpet fram av OSSEs nærvær i en rekke tidligere kommuniststater og sovjetrepublikker, og jeg tror alle i denne sal vil si seg enig i at OSSE langt på vei har vist seg å være en suksess for fremme av demokrati og menneskerettigheter i Europa. OSSEs oppgave som freds- og demokratibygger er en kontinuerlig prosess. Kosovo er også en stor utenrikspolitisk utfordring for Norge i kraft av det norske formannskapet i OSSE i 1999. I denne sammenheng er det naturlig å nevne utenriksminister Vollebæks utmerkede innsats på den internasjonale arena for bl.a. å løse gisseldramaet i Kosovo straks på nyåret. Som vi alle vet, ble gislene satt fri takket være stor diplomatisk innsats fra alle parter. Også episoder som dette skaper ustabilitet og kompliserer utsiktene for en fredelig løsning, men den grufulle massakren av 45 sivile kosovoalbanere er likevel en type hendelse som til syvende og sist kan umuliggjøre en fredelig løsning i Kosovo basert på OSSEs nærvær med ubevæpnede observatører. Dette kan skape en situasjon der OSSEs nærvær i Kosovo blir skjøvet ut i en væpnet konflikt. Og skulle en komme dit hen at bruk av militær makt er den eneste mulighet for at våpenhvilen skal kunne respekteres, vil mange, mange menneskeliv gå tapt. Lidelsene for sivilbefolkningen vil øke i omfang, og risikoen for at konflikten sprer seg til omkringliggende stater, som Makedonia og Albania, vil bli overhengende. Milosevic har fått sitt ultimatum. La oss endelig håpe at han nå forstår alvoret, viser vilje til forhandlinger og således åpner for at OSSEs observatørkorps kan fortsette sitt arbeid i Kosovo. Dette vil i mye større grad kunne danne grunnlaget for en fredelig løsning uten store tap av menneskeliv og unødige lidelser for sivilbefolkningen. Når det gjelder de betraktninger utenriksminister Vollebæk hadde omkring vårt forhold til EU, er det et par ting som jeg ønsker å fokusere nærmere. For det første, og som flere talere før meg har bemerket, ser jeg helt klart hvilke fordeler det innebærer at Norge står utenfor EU når Norge opptrer på den internasjonale arena. Det har bl.a. vist seg gjennom Norges engasjement i Midtøsten, noe f.eks. tidligere statsråd Terje Rød-Larsen har understreket ved sin innsats i konflikten mellom Israel og palestinerne. Fordelen ved å kunne opptre som en uavhengig og fri utenrikspolitisk aktør vil også vise seg gjennom Norges formannskapsperiode i OSSE. Det sier seg selv at det er lettere for Norge å opptre som konfliktløser enn det er for en utenriksminister i EU som må samordne 15 regjeringers standpunkter før han kan tillate seg å mene noe. Dessuten kan Norges frie stilling som et land utenfor unionen også være heldig i et nordisk perspektiv. Blant annet har Norge ved enkelte anledninger ivaretatt våre nordiske naboers interesser fordi både Finland, Sverige og Danmark som EU-medlemmer ikke har hatt den nødvendige friheten på grunn av de bindinger unionsmedlemskapet har gitt. I slike sammenhenger har det vært greit å ha en nordisk partner som kan ytre seg uavhengig av hva man måtte mene i Brussel. Jeg synes også det er grunn til å gi Regjeringen honnør for at den respekterer folkets nei i forbindelse med avstemningen om Norges tilknytning til Den europeiske union i 1994. Utenriksministeren gjorde det klart i sin redegjørelse at enkelte EØS-direktiver vil kreve en lovendring i Norge som Regjeringen ikke anser som akseptabel, bl.a. blir direktivet om patent på liv og direktivet om tilsetningsstoffer i barnemat trukket fram. Dette markerer et helt klart skille i forhold til den ukritiske EU-tilpasningslinje som den tidligere arbeiderpartiregjeringen førte. Jeg ser fram til at sentrumsregjeringen i de saker som ikke er å betrakte som arvegods fra den tidligere ja-regjeringen under Jaglands ledelse, vil vurdere hvert eneste nye EØS-direktiv i lys av folkets nei i 1994, og dermed også bruk av vetoretten.