Sverre J. Hoddevik (Høyre), 2001-06-11:
Hvis dette var første uka i stortingsperioden og ikke siste, ville jeg kanskje blitt skuffa når jeg nå ser at representantene etter hvert forlater salen. Jeg håper imidlertid at iallfall deler av kommunalkomiteen blir igjen til slutt. Vi skal snakke om St.meld. nr. 34, som har en faktabeskrivelse av utfordringene i distriktspolitikken som de fleste kan slutte seg til. Det er utviklingstrekk som har vært til årviss bekymring i komiteen og i Stortinget. Sentrumsregjeringa hadde i si tid ei målsetting om å stoppe befolkningsnedgangen i Distrikts-Norge. Nå heter det mer realistisk å bremse sentraliseringa. Et nytt hovedelement i bildet er at fødselstallene nå kommer i de sentrale strøk, og at Distrikts-Norge dermed ikke lenger har et fødselsoverskudd som motvirker flyttestrømmen. Høyre er enig med Regjeringa i at robuste regioner med allsidig kunnskap og kompetanse i miljøet, næringsmessige cluster og et bredt kultur- og tjenestetilbud langt på vei vil kunne bremse flyttestrømmen i retning av det sentrale østlandsområdet. Vi skiller imidlertid lag med Arbeiderpartiet i synet på hvorledes slike robuste regioner og slike større interessante bo- og arbeidsområder skal kunne komme i stand. Stortingsmeldinga skal ses i sammenheng med stortingsmeldinga om SND og langtidsprogrammet og oppgavefordelinga, og da sier det seg mest sjøl at vi vil ha en annen tilnærming til dette enn regjeringspartiet. For eksempel finnes ikke fylkeskommunen i Høyres framtidige forvaltningsstruktur, mens Arbeiderpartiet satser på fylkeskommunen som krumtappen i denne dugnaden og det regionale partnerskap mellom fylkeskommunen, statlige aktører, kommuner, næringsliv, kompetanseinstitusjoner og private organisasjoner, en fellesinnsats som de mener skal finne sted. Høyre har tilsvarende liten tro på at det nå fireårige regionale utviklingsprogrammet skal være svaret på Distrikts-Norges utfordringer. Mindre enn noen gang tidligere lar det framtidige næringslivet seg langsiktig planlegge. Vi veit at mange av dagens bedrifter ikke finnes om få år. Vi veit heller ikke hvem det er – vi veit ikke hva slags bedrifter vi i grunnen skal få igjen. Vi tror at næringslivets toneangivende ledere har et annet turtall enn fylkespolitikerne og fylkesplanprosessene, de fireårige RUP-ene og det de vil representere. Trolig lite overraskende mener vi at generelle rammevilkår, framkommelighet gjennom vegbygging og bredbånd, rydding i skjemaveldet og andre forenklinger og et mer akseptabelt skatte- og avgiftstrykk lettere vil gi grobunn for næringsblomstring i Distrikts-Norge. Tilgang på arbeidskraft som matcher næringslivets behov i Distrikts-Norge er også en kritisk suksessfaktor, slik vi ser det. Det var derfor gledelig at Arbeiderpartiet for få dager siden tok til fornuft med hensyn til tilgang på sesongarbeidskraft gjennom endring av utlendingsloven. Mobilisering av restarbeidsevne i den norske befolkning og kontrollert arbeidsinnvandring generelt er også nødvendig for å holde aktiviteten oppe i Distrikts-Norge. Høyre deltar i et mindretallsforslag om en plan for utlokalisering av eksisterende og nye statlige virksomheter fra Oslo. Når det er sagt, er det viktig å understreke at bare privat sektor kan bidra til varig vekst, og at offentlig sektor ikke skal være bærebjelken i Distrikts-Norge, men kun være tilrettelegger og tilbyder av visse tjenester. Det er derfor forstemmende å se at andre parti understreker hvor svært viktig offentlig sektor er som sysselsetter i Distrikts-Norge. Like forstemmende er det å se at Senterpartiet utroper småkommunene som garantisten for et kvalitetstjenesteprodukt i Distrikts-Norge. Det burde være kjent for de fleste at både effektiviteten og kompetansen kan trekkes i tvil i Småkommune-Norge, iallfall i enkelte kommuner. Heldigvis ser sentrum ut til å forlate kravet om et bedre tjenestetilbud i Distrikts-Norge enn i resten av landet og nøye seg med et likeverdig tjenestetilbud. I forhold til sentralisering vil det som kjent neppe være sjukehjemspasientene som vil stå for den store flyttestrømmen likevel. Det er vel gjerne slik at det ikke blir fattet de helt store, banebrytende beslutningene i forbindelse med slike meldinger. Karakteristisk nok står det i innstillinga et romertallsvedtak om positivitetsagenter. Positivitetsagentene er sentrumsregjeringa sin baby, men nå er den altså blitt adoptert av Arbeiderpartiet, og det er disse partiene som har innstillinga på dette punkt. La meg si det slik at de fleste av oss som bor på de ytterste nes, stort sett klarer å avsløre fordeler og ulemper med å være bosatt i Distrikts-Norge. Ikke tror jeg at en innkjøpt næringssjef og en omreisende positivitetsagent kan overbevise oss om at slaghullene i vegen nå er å se på som et kulturtilbud. Det har for lenge siden festet seg et bilde av en mulighet for en formidabel økning i verdiskapinga i Distrikts-Norge gjennom fiskeri og ikke minst havbruk. Dette er en utvikling som fremdeles er mulig, men det er viktig å understreke at denne utviklinga ikke vil komme av seg sjøl. Høyre skriver i sine merknader om behovet for en viss revisjon av deltakerlova og råfisklova – herunder behovet for å få til en kapasitetstilpasning i fiskeriene slik at man kan ivareta både miljømessige og økonomiske hensyn. Det er imidlertid oppdrettsnæringa sine framtidige rammebetingelser som har stått mest i fokus de aller siste dagene. Stortingsflertallet, Arbeiderpartiet og sentrum, har nylig påført oppdrettsnæringa betingelser som medfører alvorlige hindringer for en næring som skulle hatt et stort utviklingspotensial langs kysten. Flertallet har blitt enige om at det skal innkreves avgift ved tildeling av oppdrettskonsesjoner. Oppdretterne må nå forberede seg på at Arbeiderpartiet og sentrum kanskje har plukket ut norsk oppdrettsnæring som landets neste skatte- og avgiftsoffer. Og lista over nye skatter, avgifter og reguleringer som sentrumspartiene og Arbeiderpartiet er blitt enige om, er ganske lang. Det skal kreves inn vederlag på 5 mill. kr ved tildeling av nye konsesjoner. Nytildelte konsesjoner kan ikke overdras i løpet av de ti første åra. Det skal framlegges forslag om en arealavgift og en produksjonsavgift på oppdrett, det skal utredes en egen avgift på videresalg av konsesjoner, og det er en konsesjonsbegrensning på 35 konsesjoner. Her ser det ut som om budsjettavtalen har feid sentrumspartiene grundig inn i folden til Arbeiderpartiet. Konsekvensen kan fort bli at konkurranseevnen til næringa blir betydelig svekket, og at norske fiskeoppdrettere vil se større muligheter utenfor landets grenser. Siden jeg har noen sekunder igjen, har jeg lyst til å komme inn på en kuriositet som vi finner i meldinga. Det er jo interessant å lese vedleggene og også visse utredninger. I disse scenarioene som vitenskapsmennene våre har fått tegne opp, er min vestlandsregion tegnet som en spennende næringsregion på kysten. Men om et par tiår har disse høgskolefolkene sett for seg at kystfolket med alderen skulle flytte innover i fjordene og dyrke dialekt, nynorsk og en slags eldrekultur. La meg slå fast at dette er noe av det mest usannsynlige jeg har lest i det siste. Jeg tror kystens folk vil forbli på kysten og delta så lenge som mulig i den verdiskaping som er der. Jeg tror neppe de vil kjøpe seg en lusekofte ekstra og flytte langt inn i fjorden og tilbringe alderdommen der. De vil nok forbli på kysten og ende sine dager der – helst ikke med støvlene på.