Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-04-29:
Til det siste er det vel å si at representanten Holmås på vegne av regjeringspartiene er på god vei til å sørge for at Flåttens ønske kan bli oppfylt, at det blir et regjeringsskifte fra og med neste valg. Det kan jo være oppsummeringen av dette replikkordskiftet. Men jeg synes det er festlig å høre at SV beskylder Høyre for at man ikke har gjennomført skattelettelser nok. Ja, jeg skjønner det er snudd litt opp ned på den politiske retorikken, for vanligvis når vi diskuterer skatt, er det glansnummeret fra forrige valgkamp man hører, nemlig velferd framfor skattelette. Men jeg skjønner tidene har snudd. Utgangpunktet for denne debatten er å fjerne formuesskatten for arbeidende kapital. Da blir det fort at man ikke vil ha skatt på de rikeste. Og som det er nevnt før, det er liksom Kapitals hundre på topp-liste, hvem som tjener mest, som henges på knaggen, og så gyver man løs og tror at det er det denne debatten egentlig dreier seg om. Det er det ikke. Det er derfor det blir et problem for de rød-grønne når denne debatten avgrenses til dem som betaler formuesskatt på næringsformue. Den brede alliansen av næringsorganisasjoner som også står bak et slikt forslag, har vist at akkurat denne delen av retorikken bommer kraftig. For hvem betaler formuesskatten? Jo, den betaler småbedriftseieren. Den betaler bonden. Den betaleren fiskeren. Det fikk vi et meget godt eksempel på da vi hadde høring om dette i finanskomiteen, ved den fiskeribedriften som altså må låne penger for å betale sin formuesskatt. Jeg skjønner godt at de rød-grønne, hittil i hvert fall, har hoppet over det aspektet av den norske formuesbeskatningen. Jeg synes også det er interessant at man fra de rød-grønnes side summerer eiendomsskatt og formuesskatt for å bevise på hvilket nivå det samlede skattetrykket er for næringsdrivende i dette landet. Det man da hopper over, er at det nye næringslivet - mange av disse er kunnskapsbedrifter, oppstartsbedrifter - som rammes særlig hardt av formuesbeskatningen, ikke har noen eiendommer av betydning i det hele tatt. Så å summere opp eiendomsskatt og formuesbeskatning for å vise hva det samlede skattetrykket er, synes jeg ikke er særlig framtidsrettet. Vårt forslag er ikke å fjerne formuesskatten fullstendig, men å innføre et skille mellom næringsformue og personlig formue. Det bør egentlig være i tråd med en av de viktige målsettingene ved utformingen av skattesystemet, nemlig hensynet til verdiskaping og sysselsetting. Av en eller annen grunn er ikke det nevnt i flertallets kommentarer til forslaget. Vi må i innstillingen også registrere at Senterpartiet i denne saken står sammen med sine regjeringskollegaer om å avvise forslaget - til og med på prinsipielt grunnlag, selv om dette forslaget er 100 pst. i tråd med hva Senterpartiet selv har programfestet for inneværende stortingsperiode. Så den kritikken som først Holmås og så Sandal hadde, og som ikke minst Klungland i replikkordskiftet med representanten Flåtten hadde, rammer Senterpartiet fullt og helt - fullt og helt! Vi er klar over at det ikke er gjort over natten å innføre et skille mellom næringsformue og personlig formue. Det er en jobb som vil kreve tid og ressurser. Men dersom en faktisk mener at det er riktig å skjerme næringsformue, og riktig å fortsatt skattlegge den personlige formuen, er det likevel mulig. Det viser også hva som f.eks. ble gjort i Sverige, selv om man ikke har helt sammenlignbare skattesystemer. Jeg er glad for at Høyre og Fremskrittspartiet har varslet subsidiær støtte til vårt forslag. Så får vi se om det også kan få ytterligere støtte etter som debatten skrider fram. Jeg synes det er et stort poeng at et samlet næringsliv også synes dette er en svært god ide, noe som kom til syne da vi hadde høringen om forslaget. Det er et godt og et framtidsrettet forslag. Det vil ta bort den urimelige og veldig svakt begrunnede forskjellsbehandlingen mellom privat norsk eierskap på den ene side og offentlig og utenlandsk eierskap på den annen side. Avslutningsvis: Man kan si at næringslivet har jo så gode tider, trenger vi å bry oss noe med å se på rammevilkårene? Vel, er det ikke akkurat i de gode tidene da vi har handlingsrom, at vi bør sørge for å fatte vedtak som er framtidsrettet, og som skaper grunnlag for fortsatt vekst i norsk næringsliv og dermed også grunnlaget for den velferden vi alle er avhengig av, ikke minst når vi skal dele ut penger til alle andre gode formål? Med dette tar jeg opp vårt forslag.