Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-01:
Innstillinga viser at det er en nesten enstemmig komite som stiller seg bak det arbeidet som Norge gjør i FN. Det er bare et par merknader Fremskrittspartiet ikke er med på, og partiet vil sikkert sjøl gjøre rede for hvorfor. Jeg synes det er bra at Stortinget får en såpass omfattende rapport, slik at vi får mulighet til å diskutere og komme med synspunkter på arbeidet i FN. Det er viktig å peke på at det er i særlig små lands, som Norges, interesse at vi har en FN-ledet verdensorden og ikke en situasjon der nasjoner tar seg til rette på egen hånd eller prøver å gå veien utenom FN, slik som f.eks. president Bush nå har signalisert at USA vil gjøre i klimaspørsmål. Derfor er det en utfordring å få FN til å fungere for å løse de viktige spørsmålene vi står overfor i vår tid. Hvordan skal vi løse problemet med fattigdommen, hvordan skal vi løse klima- og miljøutfordringene, krig og fred og nedrustningsspørsmål og menneskerettighetsspørsmål? Derfor er det så viktig at FN får mer å si og tar initiativ, og blir satt i stand til å løse utfordringene enten det er i Afghanistan, i Midtøsten eller i Afrika. Det er en utfordring for rike land som Norge å spille en aktiv rolle, og det gjør Norge. Det viser denne rapporten. Regjeringa melder til Stortinget om tilbakeslag for noen av reformene som ble vedtatt på Generalforsamlinga i 2005. Det har vært tendenser til forsøk på omkamp, f.eks. i arbeidet med Fredsbyggingskommisjonen og med Menneskerettighetsrådet. Temaet for generaldebatten i 2006 var gjennomføring av et globalt partnerskap for utvikling. I sitt siste åpningsinnlegg som generalsekretær fokuserte Kofi Annan på sikkerhet, utvikling og menneskerettigheter. Reformprosessen har vært et gjennomgående tema, og vi skal merke oss at Høynivåpanelet, som ble ledet av bl.a. statsminister Jens Stoltenberg, overleverte rapporten «Delivering as One» til Generalforsamlinga. Nåværende generalsekretær Ban Ki-moon sa i sitt innlegg til Generalforsamlinga 16. april i år at det er bred enighet om at FN kan gjøre det langt bedre i de landene FN er til stede. Organisasjonen blir vurdert som fragmentert og svak på landnivå, sa han. Det er denne utfordringa forslaget fra Høynivåpanelet søker å løse. Den foreslår et mer helhetlig FN på landnivå, og bedre organisering av de enhetene som skal være med på å skaffe en mer effektiv organisasjon i de landene hvor FN yter bistand. Det gjenstår å se om FN lykkes. Noen land er utpekt som pilotland, som f.eks. Mosambik, som Marit Nybakk og jeg besøkte i januar. La det være sagt: Til tross for FNs mange svakheter når mye av hjelpen ut til folk på landsbygda, enten det er til de fattige, det er til ungdom eller det er til de hiv/aids-sjuke. Men FN må bli mer slagkraftig for å utfylle den helt sentrale rollen organisasjonen har, og skal ha, i utviklingsarbeidet. Etter at flere NGO-ere og kvinneaktivister hadde mobilisert og kommet med innspill til reformarbeidet, kom Høynivåpanelet med en klar anbefaling om at FNs reformprosess må inkludere et kjønns- og likestillingsperspektiv. Det er behov for en egen kvinneorganisasjon, en egen kvinneenhet i FN, og det er gledelig at dette nå støttes av generalsekretær Ban Ki-Moon. Det er viktig at Norge, som ellers har en klar holdning til at fattigdomsproblemet skal løses med kvinnebrillene på, nå følger aktivt opp og allierer seg med de landene som har den samme forståelsen. Det er et klart behov for at det etableres en tydeligere struktur innenfor FN som ivaretar kvinner og likestilling. Slik dette arbeidet drives i dag, er det for svakt og preget av en fragmentert oppbygging som både er underbemannet og underbudsjettert. Det er viktig å merke seg at FNs generalforsamling diskuterte en viktig rapport om vold mot kvinner. Mange rapporter viser jo hvilket alvorlig problem dette er, og denne rapporten fikk mye oppmerksomhet. Komiteen sier i innstillinga at den er bekymret over at forhandlingene om korrupsjonsresolusjonen viste at en del land «ikke er villige til å ta i bruk nødvendige virkemidler». Det er bra at vår egen utviklingsminister og Regjeringa er så tydelige på at det må tas et krafttak når det gjelder både korrupsjon og skatteparadiser, for dette kan ses i sammenheng. Dette arbeidet må bringes enda sterkere inn for FN. Tax Justice Network påviser at globalt skattejuks er en katastrofe for de fattigste landene. Disse går hvert år glipp av 3 000 milliarder kr i tapte skatteinntekter på grunn av skatteunndragelser og skattekonkurranse. Korrupsjon ville ikke ha vært mulig uten noen steder å gjemme vekk pengene. Derfor er en offensiv mot skatteparadiser og mot korrupsjon så viktig i arbeidet for å nå tusenårsmålene. En av de største utfordringene verden står overfor, er menneskeskapte klimaendringer. Men nettopp fordi klimaendringene er menneskeskapte, er det mulig for verdens nasjoner å gjøre noe med dem, slik at også generasjoner etter oss kan ha en jord de kan leve på. Norge har vært aktiv i diskusjonene i FN om miljø og bærekraftig utvikling. Diskusjonene om klimaresolusjonen var krevende – og resultatet dessverre skuffende. Det er også i denne sammenheng en utfordring til rike land om å vise vilje til å handle både nasjonalt og lokalt, og å ta ansvar globalt. Mer enn noen gang trengs de kreftene som kjemper mot spredning av atomvåpen, og for nedrustning. Derfor må en også i reformarbeidet ta med en forsterket kamp mot ikke-spredning og for nedrustning. Norges engasjement på dette området har lenge vært klart, også under den forrige regjeringa. Norge har vært, og skal være, en pådriver for et bredest mulig og mest mulig forpliktende ikke-sprednings- og nedrustningsarbeid. Spredning av kjernefysiske våpen er en alvorlig trussel mot internasjonal fred og sikkerhet, ja en av de alvorligste truslene mot klodens eksistens. Det er derfor veldig bra at Norge fortsetter samarbeidet i 7-landsgruppa, som også Chile er med i. Det fikk vi vite i går, da vi møtte Chiles president. Det er viktig at 7-landsgruppa kommer videre når det gjelder oppfølginga av tilsynskonferansen i 2000 og forberedelsene til tilsynskonferansen i 2010. Vi vet at man verken på tilsynskonferansen i 2005 eller på FN-toppmøtet seinere klarte å bli enig om nye tiltak for å møte trusselen fra spredning av kjernefysiske våpen. Det er viktig å erkjenne sammenhengen mellom ikke-spredning og nedrustning. Faren er at land, som f.eks. Iran, skaffer seg våpen, og at land som Israel, Pakistan og India, som har våpen, og de tradisjonelle atomvåpenmaktene ikke ruster ned. Det er i denne sammenheng en må se debatten om rakettskjold og missilforsvar, en debatt som forhåpentligvis vil bli ytterligere forsterket. Det er viktig, det som komiteen påpeker: «Diplomatiske forhandlinger – ikke bruk av vold og terror – er avgjørende for å få til fredelig konfliktløsning.» Det er veldig bra at Norge har reist spørsmålet om bruk av klasevåpen. Vi vet at flere og flere nå slutter seg til initiativet til å bli kvitt disse skrekkelige våpnene. Komiteen har i sin innstilling berørt mange viktige spørsmål, f.eks. om menneskerettigheter og om den alarmerende situasjonen i Vest-Sahara. Jeg vil ikke omtale disse spørsmålene ytterligere, for dem står det klart om i innstillinga. Jeg vil helt til slutt likevel si at jeg er veldig stolt over at Norge både gjennom debatt i FN og gjennom konkret handling, ved å slette illegitim gjeld, har vist at det er mulig – og viktig – å gjøre noe med mange fattige lands gjeldskrise, som de er klistret til. Sjøl holdt jeg innlegg om dette temaet på en konferanse for parlamentarikere – i regi av Verdensbanken og IPU – i Sør-Afrika. Det er i slike sammenhenger en virkelig oppdager hvor viktig det er at det finnes regjeringer i små land som er villige til å ta modige steg og bringe dette temaet inn der det hører hjemme, nemlig i multilaterale institusjoner, som f.eks. FN.