Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-05-08:
Det var interessant å høre saksordføreren. Det er sjelden man blir harselert med fra Stortingets talerstol av en saksordfører på den måten. Man skulle jo tro at Fremskrittspartiet gikk inn for å fjerne sykelønnsordningen, men Fremskrittspartiet foreslår faktisk å forbedre og videreutvikle sykelønnsordningen for de mest alvorlig syke! Det er det denne saken dreier seg om. Jeg registrerer at det blir sagt fra talerstolen – også fra saksordføreren – at man har lyttet til LO og NHO når det gjelder IA-arbeidet med hensyn til hvilke konsekvenser det kan ha. Fremskrittspartiet har i denne saken lyttet til de kreftsyke. Vi har hatt mer dialog med de menneskene som blir skjøvet ut av arbeidslivet, som på grunn av det offentlige helsevesenet ikke blir ferdigbehandlet innen 52 uker. Når vi ser undersøkelser gjort av både Fafo, Telemarksforskning og Høgskolen i Vestfold, som slår fast at én av fire sliter økonomisk på grunn av dette, og mange av dem også ramler ut til uføretrygd, tar Fremskrittspartiet de menneskene og den forskningen på alvor. Derfor ønsker vi en forbedring av sykelønnsordningen for dem som er mest alvorlig syke. Jeg må si at jeg blir noe oppgitt når det påstås fra denne talerstolen at man skyver kreftpasientene foran seg. Her har vi hatt en nær dialog med Kreftforeningen. Er det da slik å forstå at Kreftforeningen skyver sine medlemmer foran seg – i et spill? Jeg kan aldri tenke meg det. Jeg tror man har tatt opp dette på ærlige og redelige premisser, fordi man ser at det er et problem, og at det er en utfordring i samfunnet. Vi registrerer, som jeg sa, at mange kreftsyke ikke blir ferdigbehandlet innen 52 uker. Vi har sett mange oppslag i media om at man venter lenge på å få nødvendig behandling, og at man heller ikke kommer tidsnok ut til rehabilitering. Mange skulle gjerne ha ønsket at de kunne ha fått litt mer økonomisk trygghet, litt mer ro, til å gjennomføre behandling og rehabilitering med sikte på å komme seg enten helt eller delvis tilbake til arbeidslivet. Det synes Fremskrittspartiet er et godt utgangspunkt. Når det gjelder tidskonto, registrerer jeg at mange prøver seg litt i arbeidslivet. Så finner man ut, på grunn av senskader eller tilbakefall av sykdommen, at dette ikke går så bra, man må kanskje ha en stopp. Men da har man ikke tjent opp nye rettigheter for å få sykelønn. Så det blir også en bremsekloss for å prøve seg i arbeidslivet igjen. Jeg blir noe oppgitt når man får som begrunnelse for at dette ikke kan gjennomføres, at det blir byråkratisk og tungt å administrere. Nei, problemet er at vi ikke har et IKT-system i Nav som klarer å håndtere det. Men det er vel ikke sånn at det er IKT-systemet i Nav som skal sette dagsorden for hvilken politikk som kan føres i dette landet? Det er vel vi i denne salen som skal sørge for den politikken som skal føres i dette landet, og så skal vi sørge for at den operative velferdstjenesten vår skal ha det IKT-systemet som kreves, og som trengs for at politikken kan iverksettes. Å skyve det foran seg synes jeg nærmest blir usmakelig. Fremskrittspartiet er helt klar over de konsekvensene et slikt forslag vil medføre. Men jeg må avslutningsvis si at jeg stusser på – og det er interessant å registrere – at alle andre partier, inkludert både SV og Arbeiderpartiet, i sin merknad skriver: «Flertallet mener imidlertid at ytelsene i arbeidsavklaringsordningen også gir god kompensasjon for tapt arbeidsinntekt og viser videre til at NHO mener det er, sitat: «… en problemstilling at mange blir gående sykmeldt i ett år fordi de kommer bedre ut økonomisk, enn å gå over på andre ordninger som kanskje kunne være mer riktig.»» Er det sånn å forstå at flertallet virkelig mener at en kreftpasient som ikke er ferdigbehandlet, skal tvinges ut i andre ordninger? Jeg krever et svar: ja eller nei. Til slutt tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag.