Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Vi taper kampen mot kriminalitet om vi gjør det utelukkende til en øvelse om mer politi og strengere straffer. Den ubalansen vi i dag har i strafferettskjeden, er et godt eksempel på dette. Kriminalpolitikken er først og fremst det området i politikken hvor vi må evne å ha to tanker i hodet på en gang. Justisministeren hadde åpenbart et poeng da han i søndagens Aftenposten vedrørende den offensiven som skal settes i verk mot barne- og ungdomskriminaliteten, uttalte følgende: «Justismyndighetene klarer ikke å snu denne utviklingen alene. Våre tiltak er utilstrekkelige i arbeidet mot barne- og ungdomskriminaliteten.» Det er et prisverdig initiativ og utspill justisministeren kommer med. Årsaken til at vi i Norge har et relativt lavt kriminalitetsnivå, er etter Arbeiderpartiets mening at man har evnet å forebygge og skape sosiale sikkerhetsnett, og har en klar, men konstruktiv reaksjon når ting først går galt. Jeg vil få lov til å gi debatten i dag tre tidsbilder, tre utfordringer, til oss alle: I dag, mens vi debatterer her, skapes et enormt kjøpepress ute. Vi får høre at vi skal handle mer. Man snakker om lånerenter på opp mot 35 pst. Årets jul skal bli rekord i materiell fråtsing, sier eksperter og ledere. Noen får ikke ta del i dette. Forskjellene øker. Samtidig vet vi at vinningsforbrytelsene utgjør en hovedandel av kriminaliteten, og under 20 pst. av vinningsforbrytelsene oppdages. Samtidig meldes det: 6 000 kranglevorne naboer vil komme til å trekke feidene sine inn for retten i år, anslår Finansnæringens Hovedorganisasjon. Organisasjonen har regnet ut at nesten 12 500 personer vil få dekket utgifter i forbindelse med rettshjelpsordningen som inngår i husforsikringen i år, mot 11 500 for to år siden. Rundt halvparten gjelder altså nabokrangler. Utfordring nr. 1: Skaper vi et samfunn hvor massiv etterspørsel etter materielle goder også bidrar til økt vinningskriminalitet? For det andre: I dag, mens vi debatterer her, skapes et høylytt hylekor over hvor dyr spriten er i Norge. Næringsinteressene råder fritt grunnen i kravet om lavere avgifter og økt tilgjengelighet. Over 70 pst. av den norske volden vet vi skjer i alkoholrus. Blir rusmidlene billigere, får vi mer vold. Er vi parate til å betale den prisen? Ungdom som begår kriminelle handlinger, er utrolig mye mer rusbelastet nå enn for bare ti år siden. Undersøkelser, bl.a. «Ung i Norge», foretatt av NOVA, viser at blant de ungdommer som har begått kriminelle handlinger, har 31 pst. brukt hasj regelmessig. Mer enn 50 pst. har en hyppig alkoholbruk, en langt mer hyppig alkoholbruk enn det vi har sett tidligere. Det er grunn til å tro at den skjulte hjemmevolden i stor grad er dyppet i alkoholbruk. En nærmest samlet justiskomite har derfor gledeligvis slått fast at alkoholpolitikkens betydning er stor for kriminalitetsutviklingen. Tør vi markere at det er meningsløst å slippe kraftig opp på det forebyggende arbeidet, samtidig som fengslene i Norge fylles og gir Norge en rekordstor fangebefolkning? For det tredje: Jeg har fått brev fra en innsatt i et norsk fengsel. Han skriver bl.a.: «underbemanning fører til misnøye og irritasjon blant de innsatte, og det igjen skaper uro på avdelingen som oppfattes som en ekstrabelastning for de ansatte og de innsatte.» Han påpeker videre at underbemanning rammer muligheten for rusbehandling og fritidstilbud, svekker kontaktbetjentordningen og medfører mer isolasjon. Tør vi nå si at det viktigste vi gjør for å få redusert kriminaliteten, ikke er hvor lenge vedkommende skal sitte inne, men hva som faktisk skjer der inne? Jeg utfordrer hermed alle deltakere i denne debatten: Hva gjør vi med disse tre utfordringene? Arbeiderpartiet har i sitt alternative budsjett lagt inn en betydelig innsats for å redusere kriminaliteten. Utviklingen av kriminell atferd er kompleks og skyldes et samvirke av mange faktorer på individuelt og samfunnsmessig plan. Arbeiderpartiets satsing på skole, helse og arbeid i sitt alternative budsjett er derfor i sin helhet kriminalitetsforebyggende. Et samfunn med små forskjeller mellom folk har mindre kriminalitet, og gode sosiale forhold er viktig for å forhindre en kriminell løpebane. Kutt i skolefritidsordningen, kutt i kulturbudsjettet og nedprioritering av den offentlige skolen bygger ned de sentrale, kriminalitetsforebyggende tiltak. Kutt i inntektene til syke og uføretrygdede, kraftig økning i egenandeler, svak kommuneøkonomi og omsorgssektor forverrer situasjonen for dem som har minst. Regjeringas forslag til statsbudsjett på flere av disse områdene ville ført til større forskjeller blant folk og svekkelse av det sosiale nettverket i samfunnet. Dette kan igjen gi grobunn for kriminalitet. Arbeiderpartiet har ved sitt budsjettforlik med Regjeringa fått endret budsjettframlegget i sosialdemokratisk retning. Budsjettforliket gir 1,5 milliarder kr mer for å få folk i arbeid. Man overfører over 2 milliarder kr ekstra i friske penger til kommunene, som medvirker til bedre velferd og tryggere sosiale forhold for kommunene. En rekke av de tilbudene som sikres ved de ekstra millionene til kommunene ved forliket, er viktig forebygging av kriminalitet. Det er derfor til å undres over at Fremskrittspartiet er det partiet som i sitt alternative budsjett velger å kutte nettopp på tilskuddene til kommunene. Innenfor justissektoren er det viktig å sikre balanse i straffesakskjeden, samtidig som kriminell atferd får raske og riktige reaksjoner. Der er jeg helt enig med komiteens leder. Soningskøene har i løpet av det siste året vokst betydelig og har skapt et stort pressproblem i kriminalitetsbekjempelsen. Politiet og domstolene har fått økt bevilgningene for å ta unna saker. Kriminalomsorgen har ikke fått et tilstrekkelig løft. Den sultefôring som i realiteten skjer når det gjelder kriminalomsorgen, resulterer i soningskøer, mangel på varetektsplasser og manglende tilbud om rehabilitering av de innsatte. For å bøte på dette har Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett lagt inn 80 mill. kr ekstra til kriminalomsorgen for å skaffe flere soningsplasser og slik raskere fjerne soningskøen. Arbeiderpartiet ønsker dessuten å bruke over 20 mill. kr ekstra til drift, slik at de uverdige forholdene innen kriminalomsorgen kan forbedres. På grunn av situasjonen i kriminalomsorgen ser vi nettopp at politiet blir påført store ekstrautgifter på grunn av frakt av varetektsfanger. Det har vært medieoppslag den siste tida som viser at politiet har vært belastet med sjusifrede beløp for å transportere varetektsfengslede rundt i landet. Dette er et eksempel på hvordan ubalanse i strafferettskjeden faktisk rammer alle ledd. Soningskøen er dramatisk fordi den reduserer straffens rehabiliterende effekt. Det virker også svekkende på tilliten til rettsapparatet at straffedømte går ute og venter på å sone. Videre kan ventetida direkte medføre kriminelle handlinger. Arbeiderpartiet mener vi i 2004 burde starte byggingen av Halden fengsel og påbygg i Bergen Fengsel samt familieleiligheter på Bredtveit. Det er også satt av midler i vårt alternative budsjett til prosjektering av fengsel i Indre Salten. Det er her vi mangler «trøkket». Dagens situasjon i kriminalomsorgen er slik at presset, med stor dekningsgrad i soningsanstaltene og lite midler til drift, er så stort at intensjonene i straffegjennomføringsloven er vanskelige å innfri. Her trengs det bedre økonomi og ikke minst nye tanker. Arbeiderpartiet imøteser derfor alternative soningsreaksjoner og ikke minst en bedre reaksjon og behandlingssituasjon for de mange med rusproblemer i norske fengsler. Jeg stusser over at regjeringspartiene er særlig redde for å omgjøre straffedommer til samfunnsstraff, bl.a. for å kunne lette på soningskøen, men også for å gi et bedre konstruktivt tilbud, all den tid man er villig til å gjøre om ubetinget fengselsstraff til faktisk ingenting, altså ren løslatelse før tida. Arbeiderpartiet er også bekymret for situasjonen ved domstolene. Antall straffesaker som venter på behandling og dom i tingretten, er nå over 4 000. I år er antall sivile saker som venter på dom, over 7 000. Vekst! I tillegg behandles stadig færre saker innenfor målene for saksavvikling. 40 pst. av de sivile sakene ble behandlet innenfor kravet om seks måneders behandlingstid i 2002 mot 46 pst. i 2000. Når det gjaldt meddomsrettssakene, var det 36 pst. av dem som ble behandlet innenfor kravet om tre måneders saksbehandlingstid i 2002, mot 55 pst. i 1999. Domstoladministrasjonen har sjøl angitt at de trenger ca. 80 mill. kr i de kommende årene, for å avvikle restansene og komme à jour. Arbeiderpartiet har derfor i sitt alternative budsjett satt av 20 mill. kr ekstra til drift av domstolene i 2004. Jeg er glad for at det budsjettforliket som nå er inngått, i det minste har gitt noe vekst i forhold til domstolene. Arbeiderpartiet har merket seg at nedgangen i oppklaringsprosent er størst når det gjelder økonomisk kriminalitet. Det dreier seg om mange milliarder kroner. Det er jo en unndragelse fra fellesskapet. Antall anmeldelser på området er et dårlig mål for omfanget av denne form for kriminalitet, det vet vi, da mørketallene er svært store. Av anmeldte lovbrudd utgjør skatte- og momsrelaterte lovbrudd en tredjedel av den økonomiske kriminaliteten. Det er med andre ord en form for kriminalitet som rammer oss alle. Jeg må medgi at jeg skulle ønsket en like sterk fokusering på økonomisk kriminalitet som problem som på annen kriminalitet, fra dem som agerer å være kriminalitetsbekjempere nr. 1 ute i den offentlige debatten. Arbeiderpartiet ser det som viktig å styrke arbeidet mot økonomisk kriminalitet og vil også understreke den positive virkningen dette har, ved at det faktisk gir mer penger til fellesskapet. Det er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett ønsker å styrke Økokrims arbeid med 6 mill. kr. I forhandlingene innenfor vedtatt ramme har Arbeiderpartiet og regjeringspartiene, som komiteens leder var inne på, blitt enige om bl.a. 11 mill. kr ekstra til kriminalomsorgen. 1 mill. kr er satt av til Alternativ til Vold, utover det tilskuddet de allerede får. Det er vårt håp at Alternativ til Vold kan opprettholde sin virksomhet på samme måte som i dag og også skape en base for utvidelse, slik det står i merknaden. 6 mill. kr er generelt tilskudd til drift innen Kriminalomsorgen, der vold- og sinnemestringsprogram prioriteres. Og endelig, som også saksordføreren var inne på, bevilges 3 mill. kr for å opprettholde driften av eksisterende fengselsmodul ved Tromsø fengsel og slik sikre ekstra fengselsplasser. Tilskuddene til Fretex Elevator og Barm-Senteret på Hamar er også, som det ble sagt i forrige talers innlegg, viktige i kroner og ører for dem det gjelder. Det har også viktige signaleffekter for hvordan vi mener kriminalpolitikken skal anlegges. Det er viktig med frivillig initiativ, og det er viktig med frivillige organisasjoner på dette feltet. Det er også viktig med en annen type tenking enn den ofte ensporede tenking vi har i forhold til straffbare handlinger i denne debatten. Vi har også fått endret budsjettproposisjonens satsing i kriminalomsorgens midlertidighet i retning av faste løsninger, ved at to av de foreslåtte modulene skal søkes bygd som faste fengselsplasser i Bergen. Etter Arbeiderpartiets mening er den presisering og den merknad som nå er skrevet om politiets tilgjengelighet, særlig i distriktene, også viktig. Lensmennenes rolle og betydning er understreket. Det fastslås at betegnelsen «lensmann» opprettholdes, og at lensmannens funksjoner videreføres. For Arbeiderpartiet er det viktig å få signalisert utad at de straffeprosessuelle funksjoner lensmannen har, og den myndighet og den autoritet han har i lokalsamfunnet, skal fortsette. I lokalsamfunnet trenger man etter vår mening mer autoritet, ikke mindre autoritet. Lensmennene vil i så måte kunne være en viktig motor lokalt i det kriminalitetsforebyggende arbeidet og ikke minst sikre at tjenestestedet er aktivt, og også at det i framtida faktisk vil kunne bli styrket. Dette er også bakgrunnen for at man nå igjen framhever at den omstrukturering og den debatt som nå skjer rundt politiet, ikke skal innebære at tjenestesteder legges ned. Dette er viktig for å sikre et politi nær oss, og det vil også være viktig for å forebygge kriminalitet. Stabile politiressurser som kjenner sitt lokalmiljø, er viktig, og de er viktige drivkrefter for å styrke kampen mot kriminalitet lokalt. Jeg syns det er grunn til å rose regjeringspartiene for viljen til å bidra til enighet innenfor komiteens rammer, både med henblikk på verbale merknader og bevilgninger. Arbeiderpartiet er glad for at vi i forliket har fått gjennomslag for å flytte budsjettet i sosialdemokratisk retning, og slik sikrer en bedre forebygging av kriminalitet.