Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Kristelig Folkeparti fremmet dette forslaget to dager før generalforsamlinga – ikke én dag før. Dette forslaget kan derfor ikke oppfattes som annet enn et demonstrasjonsforslag, og det syns jeg er synd. Hadde Kristelig Folkeparti virkelig villet få gjennomslag, hadde man benyttet en annen framgangsmåte. Det kan ikke komme som noen overraskelse på Kristelig Folkeparti at det ikke er flertall i dagens storting for å gjøre det partiet her foreslår. Det er SV de første til å beklage, fordi oljesandsaken er svært alvorlig. Jeg vil derfor si høyt og tydelig: SV vil gjøre alt vi kan for å endre norsk eierskapspolitikk på dette punktet. Vi kan ikke være bekjente av at et selskap som det norske folk er majoritetseier av, går seg så totalt vill som de her har gjort. Jeg skal argumentere mer for hvorfor. Men la meg først konkludere med at SV kommer til å jobbe for at denne saken blir het i valgkampen. Det kan da ikke være veldig overraskende at en statsråd som uttaler seg på et partis landsmøte, går ut offensivt på partiets egen politikk og nettopp mobiliserer med tanke på valgkampen. Vi tar til etterretning at flertallet er som det er i dagens storting, men snart er det altså valg, og da vil vi mobilisere folket til å velge noe annet. Da kommer vi som i sak er enige med hverandre her i dag, til å trenge hverandres støtte. Det bør vi alle reflektere over, hvis det er saken som betyr noe, og det bør den. Mange av oss har fått boka «Tar Sands» fra 2008, av den anerkjente forfatteren Andrew Nikiforuk. Der kan vi lese følgende: Hvert fat tjæreolje, bitumen, produserer tre ganger så mye klimautslipp som et fat konvensjonell olje. Tjæresand er verdens mest vannintensive oljeprodukt. Hvert fat krever forbruk av tre fat friskt vann fra Athabasca River. Tjæresandindustrien bruker like mye vann hvert år som en by med to millioner innbyggere. For å utvinne tjæreoljen brenner industrien nok fossilgass til å varme opp fire millioner hjem. Tjæresandprosjektet i Alberta vil ødelegge eller industrialisere en skog på størrelse med Florida, ødelegge det biologiske mangfoldet og hydrologien i regionen for alltid. En rapport fra WWF i Storbritannia fra i fjor konkluderte med at det utnyttbare potensialet for olje fra tjæresand og oljeskifer i Nord-Amerika vil gi utslipp på 980 milliarder tonn CO2. Med andre ord: Det blir tilnærmet umulig å nå togradersmålet. At Fremskrittspartiets Ketil Solvik-Olsen ikke bryr seg, er ingen overraskelse. Klima- og energirådgiver Arild Skedsmo skriver på Verdens Naturfond Norges hjemmesider: «Mens verden ledere forhandler om hvordan vi kan begrense bruken av fossil energi og fremme fornybare alternativer, er industrien nå i full gang med å forlenge fossilalderen. Det er uheldig, men forståelig at olje- og gasselskaper fortsetter den aktiviteten de har historisk kompetanse på, men det er noe helt annet at selskapene nå satser massivt på å utvikle ny teknologi for å utvinne energiressurser som oljesand og oljeskifer, som jorda ikke tåler at vi bruker.» Ifølge fondet vil tjæresandprosjektet låse oss til fossilalderen i 100 år på overtid. CO2-håndtering er utelukket, fordi det er teknisk umulig. Tjæreoljen vil i tillegg i hovedsak gå til å forsyne det amerikanske transportmarkedet, som nå er inne i en viktig endringsperiode. Man skal gå fra bensinslukende biler til energieffektive biler, delvis eller helt drevet på elektrisitet. Kanskje vil oljesandprosjektet forsinke en slik nødvendig overgang. Det vil i så fall være ille, fordi utslipp fra veitrafikk forårsaker en stor del av det klimaproblemet de fleste av oss tross alt bekymrer oss for, med unntak av Ketil Solvik-Olsen og noen av hans like. Verdens Naturfond hevder også at dette prosjektet har ført til det største naturinngrepet som Norge noensinne har vært en del av indirekte gjennom StatoilHydro. Vi snakker om forringelse eller destruksjon av et område tilsvarende Sør-Norge. Hadde dette vært i Amazonas, ville vi ha brukt milliarder på å bevare området, hevder Naturfondet. Vi snakker nemlig om villmark, om uberørt natur verdt å ta vare på. Problemet er at Canada selv ikke er av den oppfatning. Vi må derfor drive et aktivt påvirkningsarbeid overfor Canada, presse på for en ny klimaavtale. Det hadde vært et kraftig signal om StatoilHydro hadde trukket seg ut av tjæresandprosjektet. Det hadde blitt lagt merke til. Vår regjering har lagt opp til et mer aktivt og mer omfattende statlig eierskap enn tidligere regjeringer. Det gir derfor en ekstra bismak at Statoils planer om å investere i tjæresand i Canada ble kjent bare dager etter at Stortinget vedtok at «statlige selskaper skal være i fremste rekke når det gjelder miljøtiltak innen sin bransje». Setningen er hentet fra Regjeringas egen eierskapsmelding. Det er vanskelig å se at investeringene i tjæresand er i tråd med dette, og derfor må vi få på plass nødvendige virkemidler for å styre StatoilHydro i tråd med intensjonene. Sigvald Oppebøen Hansen hadde her overteke presidentplassen.