Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-12-13:
Jeg skal på ingen måte gjøre noe forsøk på å prate ned Forsvarets innsats og vår styrke og den utviklingen det norske forsvaret har hatt. Men jeg tror nok man tar veldig hardt i når man opererer med en bruttobudsjettering, som siste taler var inne på, på 40,5 mrd. kr, hvor realiteten er at vi må ned på under 36 mrd. kr, uten at det skal være noen form for forkleinelse for Forsvaret som sådant. Det er ingen tvil om at våre forsvarsgreiner, der de er brukt i de mest skarpe oppdrag, har gjennomført en fantastisk og anerkjennende jobb ute. Det har vært rapportert tilbake at der Norge stiller opp, leverer man topp innsats, kvalitet på et maksimalt nivå, ledelse til forbilledlighet for andre, osv. Det tyder på at det er veldig mye bra i Forsvaret. Men det er jo ikke slik, når vi leser høringsdokumentene fra befalets egne organisasjoner, og når vi møter soldater rundt omkring i landet, at virkeligheten har den samme glansede pryd som det vi hører posisjonens representanter og statsråden gi inntrykk av her i dag. Når man slår fast som den bærende sannhet at langtidsplanen er oppfylt med 100 pst. – altså ikke 96 pst., eller hva det måtte være – tror jeg nok sannheten kanskje muligens kan være et sted midt imellom. Når også riksrevisor denne gangen viser til at en stor del av Forsvarets inntekter går gjennom en såkalt effektiviseringsgevinst, skjønner jeg at man kan lese noen resultater av satsingen på kommunikasjonsrådgivere ut av Forsvarsdepartementets budsjett. Hvis man bruker Forsvarsbygg som eksempel, hvor deres krav er å effektivisere med 0,5 pst., som igjen bokføres som inntekt, er verken Forsvarsbygg, riksrevisor eller departement i stand til å synliggjøre hvordan effektivitetskravet er ivaretatt. De er heller ikke i stand til å kvantifisere innsparingene. Jeg bare minner om at det ligger 315 mill. kr i neste års budsjett på effektiviseringsgevinst. Når man summerer disse beløpene og ganger med fire, kommer man opp i et beløp på nærmere 1 mrd. kr. Så jeg tror det virkelighetsbildet vi møter ute når vi møter folk i grønne klær, kanskje er litt annerledes enn det bildet som søkes presentert her i dag. La meg også si at jeg synes det er betryggende når representanten Svein Roald Hansen antyder at vi må få på plass et bredt forlik når det gjelder kampflykjøp. Det er en nyhet som jeg synes er ganske betryggende. Jeg tror hele sakens utvikling bærer preg av dette. Det etterlatte inntrykk så langt i hele denne prosessen tilbake til årsskiftet 2008/2009, bærer ikke preg av at vi har verken en regjering eller et storting som er fullt på høyde når det gjelder å forklare hva sluttfakturaen kommer til å ende opp på, og hvordan Forsvaret fremover skal makte å finansiere kostnaden ved å drifte og få nye fly på vingene. La meg også få lov til å si at selv om vi kan vise at vi klarer oss bedre budsjettmessig enn våre naboland og de fleste andre land i en tid med finanskrise, møter vi en periode fremover hvor vi sannsynligvis i mye mindre grad enn før kan lene oss på andre når det gjelder assistanse for å ivareta vår egen hjelp og sikkerhet. Vi må utøve myndighet, overvåkning og kontroll i egen regi i langt større grad enn før. Da spørs det om vi kan slå oss til ro med prosenttallet 100, som det vises til her, i en tid da vi ser at Forsvarets andel av brutto nasjonalprodukt har en fallende tendens. Vi ser at andre budsjett, som eksempelvis Kulturdepartementets budsjett, har en større vekst enn Forsvarsdepartementets budsjett. Vi er også inne i en tid hvor jeg ser og håper og regner med at forsvarsministeren sørger for at vi har et uttrekk fra Afghanistan som går i takt med våre alliansepartnere. Vi gikk inn sammen, og hele fundamentet har vært basert på at vi også skal ut sammen, når den tid kommer.