trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Dei homofile og lesbiske er fullverdige også for Kristeleg Folkeparti – sjølvsagt er dei det. Når ein diskuterer dette med homofiles rammevilkår, er det ein del som skuldar oss for at vi ikkje aksepterer dei homofile fordi vi ikkje gjekk inn for partnarskapslova.Men det er jo galt. Det var stor diskusjon innanfor Arbeidarpartiet om ein skulle gå inn for partnarskapslova. Dei gjekk inn for å ordne det praktiske gjennom ei husstandsfellesskapslov i staden for å gå inn for partnarskapslova. Når det gjeld synet vårt på dei homofile, aksepterer og respekterer vi dei homofile fullt ut. Men ein må skilje mellom dei politiske tinga, kva ein går inn for. Representanten Knudsen har vore offensiv i forhold til at dei homofile skal få like rettar til adopsjon, på linje med andre. Eg vil vise til at barne- og familieministeren har sett i gang eit arbeid i departementet for å sjå på dei barna som lever i forhold der foreldra er homofile eller lesbiske for å sikre deira rettar. Det er faktisk meir enn kva Arbeidarpartiet gjorde i si tid, då dei sat i regjering. Når det gjeld om dei skal få lik rett til å adoptere, hugsar eg at då Rikard Olsvik frå Arbeidarpartiet gjekk inn for partnarskapslova, var det ein føresetnad for han at den ikkje skulle bli brukt som ei brekkstong i ein kamp for at homofile og lesbiske skulle få adoptere på lik linje med andre. Det var Arbeidarpartiets eigen representant som vart tunga på vektskåla, og med den grunngjevinga og lovnaden som han vart gjeven, gjekk han inn for partnarskapslova. Eg føler av og til at ein på ein måte vrir diskusjonen til å bli ein kamp for dei vaksnes behov i staden for barnas behov. Eg ser mange i Arbeidarpartiet som er samde med oss, og det går i det heile ikkje på at vi har eit negativt syn på dei homofile og lesbiske.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Det er viktig med god kompetanse innafor barnevernet. Det er viktig for å kunne gi ei god og treffsikker behandling, slik at ein set i verk det riktige tiltaket, både i forhold til barna og i forhold til dei foreldra det gjeld. Derfor er det viktig at vi kontinuerleg set i fokus dette med kvalitetssikring i forhold til kompetansen hos dei som jobbar med dette. Regjeringa og Kristeleg Folkeparti er positive til kompetanseheving og til å fokusere på kvaliteten. Det viser det som Regjeringa har lagt fram i stortingsproposisjonen, og det er også noko vi vil følgje opp vidare. Når det gjeld det som representanten her peika på i forhold til sakkunnige, er eg samd i at det er viktig å følgje det også spesielt. Om ein skal gå i den retninga som representanten her peika på, er eg noko usikker på, men vi er iallfall generelt opptekne av at det skal vere veldig god kvalitet på arbeidet til dei som jobbar med dette området, og vi vil heile tida følgje utviklinga.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Eg skjønte etter gårsdagens debatt i Politisk kvarter at det ville bli litt debatt i media i forhold til barne- og familieministeren si utsegn. Derfor fekk eg ei utskrift av det som ho eigentleg sa i Politisk kvarter. Når ein ser både spørsmåla og svara i samanheng, ser ein at ho ikkje har sagt det slik som representanten frå Høgre her framstilte det. Ho skulle ikkje vurdere foreldra sine val, men ho fokuserte på at dersom svært mange nytta dagmamma/praktikant, så kan det vere – og det er eg einig i – at ein i evalueringa kanskje bør sjå på ordningar som dei har f.eks. i Finland, der dei har ei registreringsordning for dagmammaer i kommunane, det er faktisk også eit tilbod om kurs for desse, slik at det var tiltak i den retninga som barne- og familieministeren uttalte seg om, og som eg er einig i. For Kristeleg Folkeparti er det i ei evaluering ikkje aktuelt å gå vekk frå moglegheita til å få kontantstøtte samstundes som ein nyttar seg av dagmamma/praktikant, men det er ulike sider ved dette som ein kan sjå på gjennom evalueringa, for å sjå om det er behov for eventuelt å styrkje kvaliteten også for dei som er dagmamma/praktikant, dersom det skulle vere ønskeleg. Det er ulike sider ved dette som eg synest vi skal sjå meir på. I debatten om kontantstøtte og dagmamma/praktikant høyrest det ut som om at dersom ein bruker dagmamma/praktikant, så får barna mindre tid med foreldra sine enn om dei hadde vore i barnehage. Men dersom valet står mellom barnehage og ei dagmamma, og foreldra sjølve synest det er best med dagmammaverksemd, så kan dei, om dei har ei god dagmamma dei ønskjer å bruke, faktisk likevel få meir tid i lag med barna. Det er enkelte foreldre som brukar ein time både på å levere barna i barnehagen og ein time på å hente dei, så også dei som nyttar praktikant, vil få moglegheit til å få meir tid. Det føler eg ikkje har kome fram i debatten.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Framstegspartiet har i sitt alternative budsjett stroke mykje av midlane som går til likestilling. Når det gjeld Kompetansesenter for likestilling, foreslår dei å fjerne løyvingane, og dei foreslår på sikt å avvikle Likestillingsombodet, i første omgang å redusere løyvingane. Ser ikkje Framstegspartiet verdien av den utviklinga som har vore i likestillingspolitikken dei siste åra, verdien av å få meir likestilling mellom kvinner og menn både i forhold til lik lønn, den innverknad kvinner har i arbeids- og næringslivet, og når det gjeld likestilt omsorg? Mi oppfatning er at samfunnet faktisk blir eit betre samfunn å leve i når vi får fleire kvinner med i ein del styrande organ. Like viktig er det å få med menn i organ der det er underrepresentasjon av menn. For eksempel i omsorgsyrke, som i stor grad er kvinnedominerte, er det viktig å få fleire menn inn. Er ikkje Framstegspartiet i det heile opptatt av å få meir likestilling og ein betre likestillingspolitikk i samfunnet? Når ein ser tilbake, ville Framstegspartiet ha vore forutan den utviklinga som har vore på likestillingsfeltet, som Kristeleg Folkeparti synest er viktig? Vi er glade for at vi får ein revisjon av likestillingslova, og at vi også får ei utgreiing om det seinare. Så eit siste lite spørsmål, og det gjeld tilskot til adopsjon. Det er veldig dyrt å adoptere barn frå utlandet. Framstegspartiet foreslår i sitt alternative budsjett å redusere tilskotet til adopsjon. Er ikkje det at dei får eit godt økonomisk tilskot frå staten, litt viktig for å hindre at det blir sosiale skilnader mellom dei som har råd til å adoptere barn frå utlandet, og dei som ikkje har råd?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Representanten Ågot Valle har eit oppriktig engasjement når det gjeld vald mot kvinner og barn. Det er eit veldig positivt engasjement. Eg er einig med representanten i at vi må sette søkjelyset på den situasjonen barna på krisesentra er i, og på situasjonen til krisesentra generelt. Komiteen går einstemmig inn for å gjere tilskotta til krisesentra om til overslagsløyving. På den måten er vi også med på å sikre økonomien til krisekontora, og eg synest det er eit veldig positivt tiltak vi no har vore med på. Representanten Ågot Valle seier at sentrumspartia ikkje har vilje til å satse på barn og unge. Men det er feil. Gjennom heile stortingsproposisjonen finn ein ei rekkje tiltak som er foreslått retta inn mot barn og unge. Det har til og med kome ein ny post, ungdomssatsing i distrikta, fordi vald, mobbing, kriminalitet, rus og rasisme ikkje berre er noko som går føre seg i storbyane, men også i distrikta. Representanten Ågot Valle syntest at forslaget var så godt at SV til og med foreslo meir pengar enn kva vi sjølve har funne til tiltaket. Det viser iallfall at sentrumspartia absolutt er med på å prioritere barn og unge. Når det gjeld barnehagepolitikken, er eg einig i at det er viktig med gode barnehagetilbod retta inn mot barna og foreldra sine behov. Men å framstille det som om kontantstøtta ikkje gir noka moglegheit for meir tid i lag med ungane, blir veldig einsretta. Det var slik at mange som ønskte å vere heime, oppfatta den politikken som vart ført, der ein einsidig fokuserte på barnehagen, som at det ikkje var godt nok, at det som betydde noko, var å gjere karriere og verkeleg vere yrkesaktiv. Somme yndar å framstille det som om Kristeleg Folkeparti ønskjer at kvinnene skal vere ved kjøkkenbenken. Det er totalt feil. Vi ønskjer å gi valfridom, der foreldra sjølve skal føle respekt for det valet dei tar, ikkje ein politikk som einsidig favoriserer det å vere yrkesaktiv, og som inntil sentrumsregjeringa tok over, har blitt ført.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Budsjettframlegget på kultursektoren frå sentrumsregjeringa var eit godt budsjett. Trass i ein vanskeleg økonomisk situasjon fann ein påplussingar for ei rekkje tiltak. Vi har òg hatt forhandlingar på Stortinget der pressestøtta og støtta til tusenårsmarkeringa er blitt redusert, og eg vil sterkt ta avstand frå at dette er kulturministeren sitt ansvar aleine. Dette er forhandlingar som har skjedd på Stortinget, og som vi i fellesskap tar ansvaret for. Det høyrest ut som om vi har fjerna heile pressestøtta – det har vi ikkje. Det har skjedd eit kutt, og vi er sjølvsagt opptekne av pressemangfaldet og verdien av pressestøtta, sjølv om vi måtte redusere den noko. Eg har i denne replikken til Fossum lyst til å konsentrere meg om ein fellesmerknad i innstillinga frå Framstegspartiet, SV og Arbeidarpartiet om Norgesnettet, som har som formål å etablere eit landsomfattande nettverk av gode, profesjonelt drivne og utstyrte spelestader for rytmisk musikk. Merknaden frå desse tre partia i innstillinga vil innebere at turnéstøtteordninga forsvinn, og at midlar går til drift av Norgesnettet. Det fører til ei omlegging frå prosjektstøtte til driftsstøtte, endringar i målgruppa frå utøvarar og arrangørar over heile landet til spelestadene i Norgesnettet, og endringar i innrettinga av bruken av midlane. Etter fleirtalsmerknadene vil Norgesnettet kome ut i null, fordi nesten heile beløpet som er avsett til Samlet Norsk Rock, blir foreslått fordelt til GramArt og AKKS. Samla sett er det dermed GramArt og til ein viss grad AKKS som er dei store vinnarane etter dette forslaget, mens Norsk Rockeforbund og alle dei andre som har hatt turnétilskottsordningar, som er med på å finansiere sine eigne turnéar, festivalar og konsertar, blir taparar. Norgesnettet, som etter det som står, ser ut til å bli styrkt, kjem ut i null. Noverande tilskott til investering i Norgesnettet skal gjerast om til driftsstøtte til organisering. Midlar til framleis drift av Norgesnettet må takast frå turnétilskottsordninga som då må nedleggast, og frå musikkverkstadsordninga. Norsk Rockeforbund mistar si støtte frå Samlet Norsk Rock, og blir flytta til Norsk Musikkråd utan at pengar følgjer med. Har Arbeidarpartiet sett konsekvensane av dette?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Molvær Grimstad har ved flere anledninger gjort rede for hva som er både riktig og normal familie, så også her. Som leder av familiekomiteen blir hennes syn tillagt vekt, fordi det også blir en del av Regjeringens familiepolitikk. Vi vet at fordømmelse truer homofiles psykiske helse og levekår, også når de som gruppe ikke blir nevnt i hennes innlegg. Fordømmende piskeslag skremmer mange til ikke å våge å være dem de er. Noen holder det faktisk ikke ut. Det vet vi av selvmordstallene. Jeg mener at Molvær Grimstad ikke har rett til å være med og gjøre livet vanskeligere for en meget prøvet gruppe. Spørsmålet til familiekomiteens leder blir: Hva må homofile gjøre, hvordan må de oppføre seg og hva må de gjøre for å bli inkludert som fullverdige innenfor Regjeringens og Kristelig Folkepartis uttalte familiepolitikk?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Kristelig Folkeparti viser i merknads form i innstillingen til at de er særlig positive til at Regjeringen prioriterer kompetanseopplæring innenfor barnevernstjenesten. De er særlig positive til at Regjeringen vil styrke det forebyggende barnevernsarbeidet, osv. Innebærer dette at Kristelig Folkeparti, og eventuelt Regjeringen, nå er interessert i og kanskje er på vei til å bevege seg mot at også sakkyndige innenfor barnevernssaker og barnefordelingssaker, får den samme oppslutningen når det gjelder kompetanseheving? Vi vet i dag at oppnevnelsen av sakkyndige gjøres i fylkesnemnda eller i retten. Men det finnes overhodet ingen praksis i Norge for å stille kvalitetskrav eller krav til kvalitetssikring til våre sakkyndige. Vi ser gang på gang at sakkyndige på en måte overprøver rett og lov i Norge. Er det sånn å forstå nå, når også Kristelig Folkeparti er veldig opptatt av kompetanseheving innenfor dette området, at de også vil være med Fremskrittspartiet på å finne en ekstra studieretning, kanskje særlig innenfor 2. avdeling, klinisk psykologi, som vil innebære at de også får høynet kvaliteten og kan bli med på å sikre at vi får riktig behandling i barnefordelingssaker?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Primært har Fremskrittspartiet et ønske om å utvide kontantstøtten til å gjelde alle barn opp til skolepliktig alder. Jeg vet at det også står i sterk motsetning til det Arbeiderpartiet ønsker, og jeg er overbevist om at Arbeiderpartiet har en målsetting om obligatorisk barnehage for alle barn inntil skolepliktig alder. Jeg har spurt om det tidligere og fått forskjellige svar på det. Den økonomiske biten: Arbeiderpartiet er veldig opptatt av kostnadene ved kontantstøtten. La meg prøve å finne en sammenlikning. Arbeiderpartiet ønsker å doble fødselspermisjonen. Arbeiderpartiet ønsker 100 pst. barnehagedekning innen år 2000. Mitt enkle spørsmål i retur til representanten fra Arbeiderpartiet blir: Har Arbeiderpartiet et proveny på kostnadene ved dette, hvis det er slik at de lykkes med å få 70 pst. av alle barn opp til skolepliktig alder inn i barnehager? Har Arbeiderpartiet et proveny som ikke bare inneholder den statlige driftsstøtten, men også den kommunale driftsstøtten? Jeg er stygt redd for at representanten Bekkemellem Orheim her vil få seg en overraskelse når tallene legges på bordet. Og da blir kontantstøtten i økonomisk omfang veldig liten i forhold til dette. Jeg synes Arbeiderpartiet skal finne nye vinklinger å angripe kontantstøtten på hvis de skal holde på med dette ut perioden. Jeg tror, som representanten fra Senterpartiet sa, at hele Arbeiderpartiet rett og slett har gått «i vranglås», fordi de for en gangs skyld ikke har fått viljen sin.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Ja, Fremskrittspartiet reduserer bevilgningene til likestillingsarbeidet betraktelig. Vi er ganske alene om det. Jeg kan bare kort si at vi finner andre oppgaver som vi ønsker å prioritere foran likestillingsarbeidet. Jeg skal begrunne det. Vi finner andre områder å bruke disse millionene på. Vi ser ingen grunn til at vi i 1998 skal bruke flere millioner kroner på friske, oppegående, kompetente, voksne mennesker, som ut fra likestillingsloven absolutt skulle greie dette selv. Det er også verdt å merke seg i denne forbindelsen. Intensjonene i likestillingsloven ivaretas på mange områder, særlig i form av at alle de voksne menneskene som jeg tidligere har nevnt, er organisert i en eller annen form for fagorganisasjon eller annen organisasjon, som også bruker store ressurser på å fremme intensjonene i likestillingsarbeidet og likestillingsloven. Derfor ser ikke Fremskrittspartiet noen som helst grunn til at det offentlige skal bevilge så mange kroner til det arbeidet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg tøtsjet vel litt inn på de begrunnelsene i mitt hovedinnlegg, men jeg skal gjerne ta det om igjen. For øvrig må jeg få lov til å si at jeg synes det er helt ok med en liten opptur for Høyre nå i sammenheng med budsjettarbeidet, de fortjener det sikkert. De skal nå for en gangs skyld få lov til å si at Fremskrittspartiet har hengt seg på. Det synes jeg de fortjener. Fremskrittspartiet kutter på barne- og ungdomsvern. Vi kutter på tiltak til barne- og ungdomsarbeid, vi kutter på storbysatsing, vi ønsker ikke 5 mill. kr til distriktssatsing og kutter. For dette er metoder og tiltak som nå har virket og har vært prøvd over lang tid uten at noen slags evaluering forteller at det har bidratt til noe positivt. Vi ønsker å bruke alle disse midlene på helt andre områder, vi ønsker å treffe familien. Vi må sørge for å treffe familien og styrke økonomien til familiene på en slik måte at vi kommer bort fra SV og Arbeiderpartiets normalbarn, som kun har to timers samvær med og omsorg fra sine biologiske foreldre. Når Fremskrittspartiet kutter på disse områdene, putter vi pengene inn på områder der vi styrker familiens grunnlag for å få mer samvær og mer sosial omgang med hverandre. Vi tror at en av årsakene til de tendensene vi har i samfunnet i dag, at barna rett og slett ikke kjenner igjen sine foreldre og ikke har grenser å forholde seg til, nettopp er mangel på samvær. Det er årsaken til at vi kutter på de nevnte områdene. Vi er heller ikke tilhengere av å måle godt barnevern i antall stillinger, eller antall barn i institusjoner. Det gir ikke et godt barnevern for Fremskrittspartiet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg hadde egentlig forventet at representanten Valle skulle bruke litt mer tid på Fremskrittspartiet. Det ble for lite i forhold til det som er vanlig tradisjon –jeg viser da til debatten i går, der Ballo hadde et timinutters innlegg og brukte 8 ½ minutt på Fremskrittspartiets budsjett. Så det var jo litt beklagelig. Men til SVs budsjett og til Valles innlegg: Her kommer igjen ønskene om å styrke de forskjellige postene som allerede ligger i budsjettet. Og om ikke andre partier er fornøyd med Fremskrittspartiets budsjett, er det interessant å merke seg at SV i hvert fall ikke er beskjeden. Jeg ser at de har ca. 200 pst. økning på likestillingsarbeid. De setter inn ca. 50 millioner på barne- og ungdomsvernet og 10 millioner til forskjellig forskning. Og spørsmålet mitt til representanten Valle blir da – det går på kvalitetsheving i barnevernet: Når vi får slike situasjoner som den det var vist til i VG i går, der en mor har kjempet en fortvilet kamp mot barnevernet på grunn av anklager som går på at mor luktet svette, sønnen luktet fjøs, og det lå sengetøy i sofaen og leker på bordet, kan ikke da representanten Valle, når sakkyndige tar slike ting med i bildet i en rapport, være med på å finne en eller annen form for kvalitetssikring av sakkyndige som jobber med barnevernssaker og barnefordelingssaker?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg vil først ta fatt i noen uttalelser som statsråden kom med i Politisk kvarter i går. De første meldingene jeg fikk derfra, var meget urovekkende. Men til statsrådens forsvar: Jeg har fått en utskrift av dette, og det var meget beroligende det statsråden kom med i Politisk kvarter i går. Fremskrittspartiet vil også være med på å evaluere dette med dagmamma og praktikant på lik linje med det statsråden signaliserer. Det må selvfølgelig være en konsekvens av dette. Men det var ikke det jeg ville spørre statsråden om. I avtalen om kontantstøtten ble vi i punktene 1 og 2 enige om å likestille offentlige og private barnehager. Det samme skjedde i forliket om statsbudsjettet. Nå ser vi at i de forskjellige kommunene er det det motsatte som skjer. Ut fra en såkalt stram økonomi i kommunene reduserer en nå den offentlige støtten til private barnehager. Spørsmålet mitt til statsråden må da bli: Kan statsråden på det nåværende tidspunkt på en eller annen måte gi signaler til kommunene om hva som ligger av ønskemål i forliket, slik at vi unngår at de private barnehagene allerede i starten av 1999 må legge inn årene? Det er nemlig det som skjer nå når de forskjellige kommunene prioriterer sine egne offentlige barnehager i langt større grad enn de tidligere har gjort.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Regjeringen har foreslått å redusere, kanskje kan en til dels si fjerne, pristilskuddet, uavhengig av at Konkurransetilsynet har gitt sterke signaler om at slike ordninger ikke har noen virkning. I finanskomiteen har det dannet seg et flertall som sannsynligvis sender hele saken tilbake til Regjeringen, idet de peker på at den eventuelle nye ordningen er svært dårlig utredet. Det har kommet mange signaler om ikke å legge om ordningen, på grunn av at ingen som er berørt av den, har fått komme med høringsuttalelse. Det står videre at Regjeringen med den nye ordningen ønsker en selvfinansierende ordning. Jeg vet ikke hva statsråden legger i en selvfinansierende ordning for slike pristilskudd. Hvem er det som skal skaffe til veie de midlene som skal videreføres som tilskudd, hvis dette skal gjøres selvfinansierende? Er det slik at man skal ha en ordning uavhengig av allerede eksisterende tilleggsavgift på bensin og autodiesel, eller har statsråden andre muligheter til å finne finansiering?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Barnehager står i fokus. Fremskrittspartiet, Høyre og Regjeringen blir beskyldt for rasering. Selvfølgelig har Grethe Fossum og Gunnar Breimo rett, hvis det er slik at målsettingene til Arbeiderpartiet skal legges til grunn for hvorvidt en raserer eller ikke. Arbeiderpartiet kan gjerne ha en målsetting om 30 000 nye barnehageplasser neste år, og hvis vi da ikke greier å få til mer enn 5 000, er det en rasering av 25 000 barnehageplasser. Per-Kristian Foss var inne på dette. Det er jo etterspørselen etter barnehager som må gi seg utslag i dekningen. Fremskrittspartiet er i hvert fall ikke med på en barnehagedekning som går ut på at det til enhver tid skal stå en barnehageplass disponibel for alle barn i dette landet. Det må være behovsdekning, og da er det foreldrene selv som bestemmer. Det er forresten litt artig dette med barnehager, for det er bare ett parti som har tatt signalene fra de private barnehagene de siste tre månedene, alvorlig – og det er Fremskrittspartiet. Vi har lagt inn 245 mill. kr i midlertidige tiltak til private barnehager i tilfelle det skulle oppstå situasjoner på grunn av kontantstøtten, og inntil Regjeringen kommer med sin barnehagemelding. Voldspakken til Arbeiderpartiet har også vært et tema. Jeg kalte det innledningsvis i mitt hovedinnlegg et narrespill, og jeg vil fortsatt påstå det. Jeg har snakket med forfatteren av dokumentet. I utgangspunktet var det en pakke – en plan – som skulle omhandle vold i hjemmet, men i siste time fant Arbeiderpartiet ut at de skulle utvide den, uten noen nye tiltak. Det eneste som ligger av nye tiltak her, er at de skal begynne å forske på mannsrollen. Ellers er det mer penger til likestilling, mer penger til barnevern og mer penger til tiltak for barn og unge – det samme som i dag. Det er litt interessant at Arbeiderpartiet nå ønsker å forske på mannen. Som jeg sa tidligere, slike forskningsresultater finnes fra før. Det er også interessant at Arbeiderpartiet overhodet ikke er interessert i at det er 200 000 barn som lever kun med en forelder i Norge, og at 50 000 av disse ikke har kontakt med sin andre biologiske forelder. Jeg har noen skrekkens eksempler på hva en sånn politikk kan føre til ut fra forskningsresultater fra Storbritannia og USA, der 60 000 barn er tatt med i vurderingen. Og ut fra de tendenser vi ser i Norge i dag, er jeg stygt redd for at utviklingen her ikke blir noe annerledes.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Jeg merket meg at Kristelig Folkeparti var glad for den hjelpen de hadde fått fra Høyre til å gi kontantstøtten en riktig utforming, at småbarnstillegget ble beholdt, og at en dermed også kunne beholde den fleksibiliteten i kontantstøtten som var av vesentlig viktighet for oss. Jeg er glad for at regjeringspartiet setter pris på denne hjelpen. Nå fikk vi i går signaler fra barne- og familieministeren om at hun ville vurdere foreldres valg av omsorgsform i forbindelse med en evaluering av kontantstøtten, og dersom foreldre valgte dagmamma istedenfor barnehage, skulle dette gi grunnlag for en vurdering av kontantstøtten. Det var jo nettopp valgfriheten for foreldre som var så viktig, det at foreldre ikke skulle være nærmest pålagt å bruke barnehage dersom de var i arbeid, men at de skulle ha en valgfrihet i forhold til den omsorgsform som passet best for deres barn i deres livssituasjon. Siden en evaluering av kontantstøttereformen vil måtte skje ikke bare på departementalt nivå, men vil måtte tas stilling til også her i Stortinget, har det en viss betydning for oss i Høyre å få vite hvordan Kristelig Folkepartis stortingsgruppe stiller seg til dette spørsmålet. Er det slik at Kristelig Folkeparti faktisk vil gå tilbake på foreldres valgfrihet dersom foreldre gjør valg som Kristelig Folkeparti ikke liker?
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Nå danner Høyre og Fremskrittspartiet, sammen med regjeringspartiene flertall i denne budsjettinnstillingen. Det er jo slik at når Høyre har fått en hånd på rattet, blir det ganske ofte mye bedre enn det var i utgangspunktet. Vi er glad for at Fremskrittspartiet har føyet seg pent på plass i rekken av gode vedtak som vi skal gjøre i dag. Men når jeg ser på Fremskrittspartiet primærbudsjett, blir jeg litt forskrekket. Jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiet innpasser seg i et fellesskap, slik at vi slipper å bli sittende med det, men det betyr ikke at Fremskrittspartiet skal slippe helt unna de bevilgningene de faktisk ville ha foreslått. Vi har stått sammen om kontantstøtten, og den er viktig, men vi andre tror faktisk ikke at kontantstøtten er løsningen på alle samfunnets problemer. Vi innser at vi også trenger andre tiltak. Når vi ser på Fremskrittspartiets primærbudsjett, ser vi at de f.eks. ville stryke 5 mill. kr på barne- og ungdomsvernet, barne- og ungdomsorganisasjoner skulle få 10 mill. kr mindre, ungdomssatsingen i distriktene skulle helt bort, og tilskudd til internasjonalt ungdomsarbeid skulle reduseres med 2 mill. kr. Så det er en del i Fremskrittspartiets primærbudsjett som forteller om et parti som ikke tar sitt samfunnsansvar i forhold til det å være positive medspillere rundt barn og unges oppvekstvilkår på alvor. Jeg vil gjerne ha Fremskrittspartiets begrunnelse for disse drastiske reduksjonene i tiltak for barn og ungdom som ligger i deres primærbudsjett. Fellesinnstillingen er vi enig om, så den trenger vi ikke diskutere. Men jeg ville satt pris på å få høre litt mer om de vurderinger som ligger til grunn for Fremskrittspartiets primære budsjettforslag innenfor familierammen.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Høyre har faktisk aldri foreslått å bruke politi på tiåringer! Høyre er villig til å bevilge til tiltrengte hjelpetiltak, men vi tror at de mest voldsforebyggende tiltak er å gi barn en trygg og god start på livet sitt. Det er her vår politikk skiller seg vesentlig fra Arbeiderpartiets politikk, for Arbeiderpartiet har klokkertro på at hvis bare samfunnet får tak i barnet tidlig nok, da trenger foreldrene omtrent ikke å bry seg. Når vi leser gjennom hva Arbeiderpartiet vil, vil de ingenting med familien, men de vil en masse med veldig mange andre instanser. Men når de indre relasjoner svikter, når ikke en familie føler ansvar for hverandre, når ikke barn lærer hjemme å ta ansvar for egne handlinger og å ta ansvar for andre mennesker, mangler samfunnet de bånd som skal binde sammen, og det er dette Arbeiderpartiet ikke noen gang har skjønt. De vil knytte all menneskelig virksomhet opp til kontrollerbare statsforetak. Det er her den store forskjellen ligger. Representanten etterlyser hva Høyre vil gjøre mot vold. Vi har faktisk presentert et Dokument nr. 8-forslag med 17 punkter som skal virke voldsforebyggende, og vi forholder oss til at også Regjeringen har lagt frem en sentrumspakke mot vold. Vi antar at problemstillingen med økende vold i vårt samfunn er så viktig og omfatter så mange områder at vi burde få en bred gjennomgang på tvers av sektorene i Stortinget om dette. Men når Arbeiderpartiet presenterer dette med penger som er bundet opp i annen virksomhet, er det teater.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Hvis vi allerede nå hadde visst hva vi skulle gjøre, hadde det ikke vært nødvendig å nedsette et utvalg for å se på dette. Moderniseringsutvalget skal gå gjennom administrasjonsnivåene, det skal gå gjennom forvaltningen og se hvilke oppgaver som kan flyttes, hvem som skal utføre hva. Vi venter med konklusjonen til utvalget kommer med et resultat av det arbeidet som skal settes i gang. Hvis vi trekker konklusjonene på forhånd, blir det aldeles unødvendig å nedsette utvalg. Men det er klart at fylkeskommunen og fylkesmannens sammenblandede roller må det gjøres noe med, for det er ikke tilfredsstillende for noen at enkeltmennesker, og institusjoner for den del, ikke klarer å finne rett forvaltningsnivå, og at de ikke vet hvem som gjør hva, hvem de skal henvende seg til med ulike spørsmål. Derfor har fylkesnivået liten legitimitet. Det er denne sammenblandingen av roller, denne dobbeltadministrasjonen, som er så problematisk for alle. Om det ender med at fylkeskommunen nedlegges i sin nåværende form, vil ikke jeg dra konklusjoner på nå. Men jeg er glad for at arbeidet blir igangsatt slik at vi får en opprydding, en effektivisering og en ressursforvaltningsendring som kan gi oss bedre tjenesteproduksjon, mindre kontroll og mindre administrasjon. Vi må vel nå etter hvert være det mest kontrollerte folk i verden, for det er jo ikke en eneste ordning vi innfører som ikke skal skjemaføres i minst tre – fire eksemplarer, som skal kontrolleres, som skal registreres på alle ender og kanter. Vi har bruk for flere produksjonsressurser, ikke mer kontroll og administrasjon.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Representanten Lånke begynte sitt innlegg med å vise til mange ekteskapsbrudd og sprukne samboerforhold. Jeg kan ikke riktig se sammenhengen mellom foreldreveiledning og oppløste familierelasjoner. Jeg må si at det har jeg problemer med. Og når det gjelder barneoppdragelse, tror vi at det bør være foreldrenes eneområde. Det er mange rådgivere rundt oss som foreldre kan henvende seg til når de er i tvil. Alle foreldre er fra tid til annen i tvil – gjør jeg det rette i denne situasjonen, og hvordan takler jeg akkurat dette problemet? Da har en venner, en har familie, det er skoler, barnehager og leger, det er mange en kan gå til, og det er mange en kan henvende seg til. Men vi ønsker ikke et standardisert barneoppdragelseskontor, som skal sitte med alle de rette løsningene. For det som er rett for den ene, kan være fullstendig feil for den andre. Og at det norske samfunn skal påta seg å drive foreldreveiledning og være oppdragerpekefinger i innvandrermiljøene, det tar jeg meget sterk avstand fra. Innvandrerforeldre har også sine tradisjoner, og de har på familieområdet ofte mange tradisjoner som vi dessverre har mistet underveis, tradisjoner som har vært gode for barn og familie sammen. Så jeg er ikke sikker på at et godkjent norsk familieoppdragermønster er det rette å presse inn på andre mennesker. Dette er familiens område. Noe må fortsatt få lov å være privat, utenfor samfunnets kontroll og samfunnets diktat.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet står sammen i kampen mot kontantstøtten. Det er egentlig ikke så rart, fordi det her er dype, ideologiske skillelinjer mellom de sosialistiske partier og oss andre. Noe en ser ved å lese litt historie, er at de som ønsker å få makt over et samfunn, begynner med barn. Kan man få makt over barn tidlig nok, styrer man samfunnsutviklingen på lang sikt. Men vi vil altså ikke ha et samfunn hvor all barneomsorg skal kanaliseres inn i et offentlig styrt apparat. Vi vil at det skal være en valgfrihet for foreldrene. Vi tror at denne valgfriheten kommer barn til gode, fordi det i vårt samfunn må være plass for at mennesker kan gjøre ulike prioriteringer i livet, at de har ulike grunnholdninger og ulike tilnærmingsmåter til problemene. Men det som er viktig, er at vi i hvert fall lærer at uansett hvilken grunnholdning en har, har en ansvar for egne handlinger, og en har ansvar for sine egne relasjoner til andre mennesker. Og skal en kunne ta det ansvaret, krever det en trygg og god start blant de menneskene som er ens aller nærmeste, og det blir altså aldri barnehageonkelen eller læreren som er barns nærmeste – da er noe feil. Vi ønsker å satse på familien. Det er det som er grunnlaget for kontantstøtten, og det later det ikke til at SV har fått med seg.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Høyre er godt fornøyd med alt barne- og familieministeren har fortalt oss om Regjeringens prioriteringer her i dag. Vi kan slutte oss til det, gi det vår støtte. Vi hører at Regjeringen er godt i gang med forberedelser når det gjelder ulike forbedringer i samfunnet som går på voldsmotarbeidelse og barnefamilienes kår, og det er vi tilfreds med. Men jeg har lyst til å spørre statsråden om et par ting som hun ikke sa så mye om i sitt innlegg. Det har vært en diskusjon ute i samfunnet om hvorvidt kontantstøtten skulle innregnes i foreldres inntektsgrunnlag i forhold til sosialhjelp. Nå vet vi at det på dette området blir ulik praksis fra kommune til kommune, for det er ikke lovfestet hvordan disse midlene skal betraktes. Har det slått familieministeren at ved å bruke Høyres barnetrygdmodell ville denne problemstillingen vært unngått, for barnetrygden er unntatt fra samordning? Da ville vi fått en likebehandling. Jeg hørte statsrådens innspill på radioen i går morges med hensyn til evalueringsgrunnlaget for kontantstøttereformen. Jeg har ikke lest utdraget, men det bekymrer meg litt hvis staten skal gå inn og vurdere kvaliteten på den omsorgsmodell foreldrene velger, for det er å gripe inn i en valgfrihet som vi i Høyre holder ganske høyt. Hvis foreldre velger praktikant eller dagmamma, er det foreldrene som skal vurdere kvaliteten på eget valg – ikke det offentlige. Det er valgfrihet og mangfold i barneomsorgen. Det verdsettes høyt innenfor Høyre, og jeg vil gjerne høre statsrådens avklaring på dette.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å si noe i denne treminuttersrunden. Men det kom et innlegg her som jeg nok synes påkaller en viss oppmerksomhet, for det fremstilles som om vi som går inn for kontantstøtten, er imot barnehagen. Men det er vi jo ikke. Det er ikke noen motsetning mellom barnehage og kontantstøtte. Og når Arbeiderpartiet så ensidig fokuserer på økt barnehagebygging, økt barnehagebygging i enhver sammenheng, stikker de samtidig under stol at vi faktisk har en veldig mangel på kompetent utdannet barnehagepersonell, en så stor mangel at svært mange barnehager i dag driver med veldig mye ukvalifisert arbeidskraft. Dette problemet er også en del av barneomsorgsproblematikken i Norge. Barnehager er stort sett bra for barn, det er vi enig i, men foreldre må ha lov til å velge andre muligheter, for andre muligheter kan for noen barn være bedre. Det er litt avhengig av hvordan kvaliteten er på de ulike lokale steder, og en rister altså ikke fagutdannet barnehagepersonell ut av hatten gjennom en budsjettinnstilling, og det tror jeg at Arbeiderpartiet bør ta på alvor. Marit Nybakk hadde et veldig engasjert og godt innlegg om Oslo-volden. Men jeg må få lov å si at jeg et øyeblikk følte meg hensatt til salen i Oslo bystyre, og det er jo ikke der vi er. Veldig mye av det som Marit Nybakk tok opp, er en riktig og god problematikk å reise i Oslo bystyre, og det høres heldigvis ut som om Oslo på mange måter har en meget god hånd med det som skjer. Det er satt veldig mange gode tiltak ut i livet, vi har heldigvis et godt byråd i Oslo som tydeligvis tar problematikken i egen by på alvor. Vi må ikke komme i den uheldige situasjon at vi fordi om det er problemområder i Oslo, må etablere ordninger som gjøres landsdekkende. Jeg er ikke så sikker på f.eks. at det er nødvendig å etablere fast politikontakt for en skole på Ørsta eller i Volda, selv om det kanskje kan være nødvendig på Nedre Nordstrand. Det er slike overreaksjoner fra Stortinget som ofte belaster våre kommunale instanser med unødig byråkrati, med unødige utgifter til en planlegging som ikke er nødvendig for de enkeltstående kommuner. Vi må overlate noe til Kommune-Norge, og selv om de fleste av oss som er her, har en fortid som lokalpolitikere, må vi ikke ta lokalpolitikken i for stor grad med oss inn i stortingssalen. Lokalpolitikken er lokalpolitikernes.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Jeg må få stille representanten Grethe G. Fossum og Arbeiderpartiet spørsmål om når ytringsfriheten ble avhengig av statsstøtte. At en betegner et kutt i pressestøtten som et forsøk på å hindre den frie meningsbrytning i dette land, ser jeg på som fullstendig meningsløst. En må forholde seg til at ytringer har ulike former, og en har mange flere kanaler i dag enn den gangen pressestøtten ble innført. Vi har fått nærkringkasting, nærradioer, nær-TV-kanaler. De fleste større aviser har bygd ned sin partitilhørighet. Veldig mange er flinke til også å ta inn innlegg som bryter med den redaksjonelle linje. Så det at et kutt i pressestøtten vil kneble ytringsfriheten i vårt land, synes jeg er en veldig drøy påstand fra Arbeiderpartiet. Den påstanden hørte vi faktisk ikke i fjor da Høyre var veldig fornøyd med å få til et samarbeid med Arbeiderpartiet om å redusere pressestøtten. Det syntes vi var et godt skritt i riktig retning. Ellers har jeg lyst til å påpeke at når det gjelder funksjonsfordelingen, som representanten Fossum er opptatt av, og knutepunktsinstitusjoner, kan vi ikke fordele knutepunktsinstitusjoner kun etter geografi. Når det gjaldt Olavsfestdagene i Trondheim, ble det ved fordeling av musikkmidler påpekt at dette var en festival som gikk langt utover en vanlig musikkfestival, og at den derfor ikke kunne få tilstrekkelige midler innenfor det budsjettkapitlet hvor den var plassert. Det var bakgrunnen for at vi flyttet den. Dette dreide seg om en festival som har lang tradisjon og som har et langt videre spenn enn en musikkfestival. Og vi ser ikke på det som betenkelig i det hele tatt. Vi ser på det som en riktig avgjørelse.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Det kunne jeg ha snakket mye om.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Jeg synes det som har skjedd i forhold til Arbeiderpartiets voldspakke, er utrolig interessant. Jeg tror at Kristelig Folkeparti har veldig dårlig samvittighet, fordi de egentlig ønsket å følge opp Arbeiderpartiets voldspakke, men hadde ikke muligheter til det, for alle pengene er bundet til kontantstøtten. Og jeg synes det minner om en slags julepresang som vi av og til får for moro: Den er nydelig innpakket, og når vi pakker den opp, så er det null i innhold. For Kristelig Folkeparti er med på alle de gode merknadene og alle de planene som Arbeiderpartiet har, men de bevilger ikke en krone. De gjør nettopp det motsatte: For å få finansiert kontantstøtten senker de på kravene til barnevern, til familievern, jeg kan nevne krisesenter osv. Så ble det sagt her at Arbeiderpartiet ikke følger opp sin rusmiddelpolitikk. Jeg vil anbefale representanten å lese Sosialdepartementets budsjett og det som står der fra Arbeiderpartiet om rusmidler. Men en ting overrasker meg: Kristelig Folkeparti har altså et godt samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet, som er de mest liberalistiske nettopp på rusmiddelområdet. Jeg tror kanskje at Kristelig Folkeparti bør svare overfor sin egen samvittighet istedenfor overfor meg.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Jeg merket meg at representanten fra Høyre synes at noe så alvorlig som å bekjempe volden var et billig poeng fra Arbeiderpartiet. Vi tar denne problemstillingen meget alvorlig, og grunnene for at det kommer nå, er mange. Vi hadde faktisk landsmøte 22. november, hvor vi fattet vedtak om å bekjempe volden. Vi har også tradisjon for at fagkomiteene får ansvar for sitt felt. Hvis Høyre har en annen måte å inndele sitt arbeid i Stortinget på, får de gjøre det, men vi overlater ikke til finanskomiteen å drive med den form for politikk. Vi klarte ikke å få til dette med barnehagene, sies det. Vi hadde klart det hvis vi hadde fått sitte i regjering til år 2000, og hvis vi hadde sluppet å betale ut 2,1 milliarder kr til kontantstøtte. Jeg synes det er patetisk å høre Høyre si hver eneste gang de på en måte skal forsvare kontantstøtten, at det er brudd på den ensrettede velferdspolitikken til Arbeiderpartiet. For hva er den ensrettede velferdspolitikken som man går ut og kritiserer? Jo, det er tilbudet om barnehagene. Er det slik at Høyre nå kritiserer barnehagene fordi de er ensrettet? Eller er det et godt tilbud til barn? De kritiserer den enhetsskolen vi har. Er ikke det en god skole for den norske ungdom? Og de kritiserer skolefritidsordningene. Alle disse velferdstilbudene for barn er Høyre imot fordi de vil ha kontantstøtte. Arbeiderpartiet er monomant mot kontantstøtten, ble det sagt. Det er klart at dette er et prinsipielt politisk syn som viser at vi ikke er interessert i å betale folk for at de ikke bruker en tjeneste. Det går langt utover kontantstøtten.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Jeg beklager at jeg er nødt til å kjøre den samme plata. Det var faktisk slik at jeg følte at jeg svarte på det samme etter spørsmålet fra Kristelig Folkepartis representant, men la meg ta det en gang til. Arbeiderpartiet er opptatt av rusproblemer, vi er opptatt av alkohol. Men i sannhetens navn: Kunne det ikke da vært slik at Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, som har så fantastisk god kontakt med Fremskrittspartiet og Høyre, i sin samarbeidsavtale, når de ser så alvorlig på dette problemet, gikk inn og gjorde en avtale om åpningstider, om forskjellige rusmiddeltiltak som de ønsket seg? Isteden er denne regjeringen så opptatt av å sitte på taburettene at den svelger all verdens politikk fra Stortinget når det gjelder rusmidler, uten å ta det på alvor selv. Jeg synes derfor det blir litt for skinnhellig når de prøver å framstille det som om Arbeiderpartiet er for fri flyt av alkohol. Jeg har også lyst til å si at kontantstøtten ikke er en reform for Arbeiderpartiet, men et tiltak. Jeg fikk ikke tid til det i mitt forrige innlegg. Og med reform mener Arbeiderpartiet at man skaper en ny utvikling til beste for mange mennesker. Vi kan ikke se at kontantstøtten gir mer tid til barna. Derfor ønsker vi rett og slett en annen måte å gi mer tid på til barn og foreldre. Det vil vi da kalle en reform. Kontantstøtten er et tiltak som det borgerlige flertall har ønsket seg siden 1950-tallet, og nå har de fått det til. Forlang ikke at Arbeiderpartiet skal gå tilbake i familiepolitikken! Vi ønsker en familiepolitikk for framtiden.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Først av alt har jeg lyst til å takke for markedsføringen av vår voldspakke. Istedenfor å fortelle mye om sin egen familiepolitikk, brukte representanten fra Høyre store deler av sitt innlegg til å fortelle om Arbeiderpartiets voldspakke. Hun kalte det et «politisk teater». Jeg synes det er litt av en angrepsvinkel på et så alvorlig samfunnsproblem som Arbeiderpartiet har prøvd å belyse, å neglisjere det på denne måten. Men forklaringen fra representanten Stolt-Nielsen kommer: De har ikke råd, fordi de er nødt til å bruke pengene til kontantstøtte. Representanten Stolt-Nielsen sier også at man ikke tar familien på alvor. Jeg tror ikke jeg vil ta representanten Stolt-Nielsen så alvorlig, hun burde ha merket seg hva Arbeiderpartiet har sagt i sin voldspakke, nemlig at volden aller oftest skjer i familien. De barna som er på gaten i Oslo, har ingen familie – og hva gjør vi da? Jo, da skulle vi etter representantens syn ha et hjelpeapparat som var oppegående. Men det hjelpeapparatet blir ikke oppegående hvis man ikke bevilger penger til det, og det har man ikke råd til fordi man vil ha kontantstøtte. Så spørsmålet mitt til representanten er: Hvordan i all verden vil Høyre bekjempe den volden vi ser der ute og hjemme når de ikke vil bevilge penger til hjelpeapparatet, og har mer politi og lavere kriminell lavalder som målsetting? Hvordan har Høyre tenkt å bruke politi på tiåringer?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
I fjor sa regjeringspartiene at ingen skulle tape på kontantstøtte. I år kommer regningen. Vi ser at det blir færre barnehager, småbarnstillegget til kontantstøtteforeldrene blir redusert med 660 mill. kr fra Regjeringen, skolefritidsordningen er redusert med 125 mill. kr, og det har ikke vært plass til mer til familievern, barnevern, ungdomsorganisasjoner eller til ungdom i distriktene. Samtidig ser vi at vi i landet vårt har en voldssituasjon som vi ønsker å bekjempe. Arbeiderpartiet har prøvd å få til noe for gi barne- og familieministeren noen midler til å bekjempe volden. I sitt innlegg nevnte barne- og familieministeren at de hadde en rekke tiltak og planer som de ønsket å gjennomføre. Jeg har sett litt nøyere på de planene, og de er det forventet at man bruker midler på. Når man samtidig i samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet har redusert på de tiltakene som skulle sette planene i verk, er mitt spørsmål til barne- og familieministeren: Hvordan har barne- og familieministeren tenkt å møte denne voldsproblematikken, å få til tiltak som er viktige for hele samfunnet, med en nedskjæring i sitt budsjett på vesentlige områder? Så et lite spørsmål som trenger bare et kort ja eller nei: Arbeiderpartiet har sammen med SV fremmet et forslag om et eget voldsutvalg for kvinner. Vi syns det er vesentlig å få dette fram i lyset, ikke bare ved en handlingsplan, men ved et offentlig utvalg som ser på vold i hjemmet. Hvordan vil barne- og familieministeren forholde seg til dette forslaget?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
: Regjeringen har i flere sammenhenger understreket hvor viktig det er å få til et samarbeid med fagbevegelsen. Jeg har inntrykk av at det inntektsoppgjøret som skal være til våren, vil være avhengig av både et godt samarbeidsforhold og et åpent samarbeidsklima. Derfor er det med forundring jeg leser et svarbrev fra departementet den 4. desember 1998 om boliglån til statsansatte, hvor rentesatsen har vært et forhandlingstema mellom regjeringspartiene og Høyre og Fremskrittspartiet. Mitt spørsmål til statsråden er da: Er ikke dette et forhold mellom de fagorganiserte og administrasjonsstatsråden? Eller er det en ny praksis som statsråden nå har lagt seg på og ønsker å fortsette med? I det siste avsnittet i svarbrevet fra statsråden står det nemlig at «bevilgningene på Kap. 1544 post 90 ikke påvirker budsjettbalansen, fordi 90-postene ikke inngår i beregningen av budsjettbalansen». Altså har ikke dette noe å si for budsjettbalansen. Men det har noe å si for de fagorganiserte, og da ville det vel ikke være for mye forlangt om statsråden tok dette opp nettopp med de fagorganiserte og ikke la det inn som et debattforslag omkring regjeringsmakten i Stortinget. Det borger ikke akkurat for godt samarbeid til våren. Representanten Breimo tok opp dette med fylkesmennenes rolle. Det kan godt være at omleggingen tar tid, men mens omleggingen av fylkesmannsrollen tar tid, er det noen som taper, og det er barnevernsbarna. Hvordan har statsråden tenkt å ivareta deres rettssikkerhet mens omleggingen pågår?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
President! Til en åpenbar misforståelse – det gjelder nettopp renten og det svarbrevet som komiteen har fått fra statsråden.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Da tegner jeg meg til et treminuttersinnlegg.