Peter Frølich (Høyre), 2015-06-08:
Gjennom 25 år har Oslo kommune og etter hvert flere andre kommuner utviklet et parlamentarisk styringssystem med klare paralleller til det nasjonale systemet. Byråder og fylkesråder har erstattet rådmannen og fungerer som administrasjonssjefer i Bergen, i Tromsø, i Oslo og etter hvert i flere fylker. Modellen har også blitt justert underveis, f.eks. har byrådet i Oslo justert sin modell i nært samarbeid med Kommunaldepartementet. På den måten har de nå fått et system som i det alt vesentlige ligner på det nasjonale parlamentariske systemet. I en kommune som styres etter en parlamentarisk modell, er byrådet den administrative lederen, og det er det eneste organet som har beslutningsmyndighet på tvers av de ulike administrative enhetene i kommunen. For at dette skal fungere forsvarlig i praksis, må byrådet på et eller annet tidspunkt ha en anledning til å få på plass nødvendig og viktig saksinnhold gjennom fakta, utredninger og avklaringer før deres innstilling blir gjort kjent for offentligheten. Dette er tilfelle for den administrative ledelsen i over 400 kommuner i dag. I en kommune med formannskapsmodell er det nemlig sånn at rådmannens arbeidsnotater kan unntas offentlighet som organinterne dokumenter etter någjeldende offentlighetslov. I en parlamentarisk styringsmodell må man også kunne ha samme rom for intern koordinering og drøfting, basert på skriftlige notater i de forberedende stadiene i saksprosessen. Dette er helt nødvendig for å kunne skape et tydelig ansvarsforhold, men også for å kunne få et forsvarlig beslutningsgrunnlag. For å trekke fram igjen eksempelet fra Oslo, så har de lengst fartstid med byparlamentarisme. De har i lang tid, trolig opp mot rundt 25 år, operert med byrådsnotater som organinterne dokumenter til bruk for samordning og koordinering i sine saksforberedelser. Denne praksisen ble det satt stopp for i 2012, da Sivilombudsmannen kom fram til at det ikke var grunnlag for denne praksisen i gjeldende rett. Forslaget vi behandler i dag, presiserer at byrådsnotater skal anses som organinterne dokumenter. Det er feil å framstille dette som et stort tilbakesteg for prinsippet om offentlighet. Det som har vært praksis nå i mer enn 25 år, blir presisert i loven. Praksisen tilsvarer i hovedsak det vi kjenner fra den nasjonale parlamentariske modellen, bortsett fra at kommuner normalt sett offentliggjør sine innstillinger en uke før de fatter vedtak, noe regjeringen ikke gjør. I tillegg får kommunestyrene normalt halvårlige oversikter over hvilke saker som kan forventes levert av byråd eller fylkesråd. Jeg har bare lyst til å knytte noen få bemerkninger til forhold som har oppstått underveis i komitébehandlingen. Det ble reist spørsmål om forslaget kunne være i strid med Grunnloven § 100 femte ledd. I et godt skrevet svarbrev fra departementet drøftes denne problemstillingen, og med en god begrunnelse avvises problemstillingen. Dette er en vurdering som flertallet i komiteen altså slutter seg til. Så til slutt har jeg bare lyst til å si at man kan like kommunal eller fylkeskommunal parlamentarisme, eller man kan mislike den. Jeg har en mistanke om at mye av motstanden mot dette forslaget gjerne bunner i at man ikke liker kommuneparlamentarisme, og det er en helt kurant ting. Nå er det sånn at jeg ser ingen tungtveiende grunner for at vi skal ha et regelverk som forskjellsbehandler formannskapskommunene og de parlamentarisk styrte kommunene. Vi er nødt til å ha et regelverk som er likt, og vi er nødt til å ha et regelverk som er tilpasset de reelle forholdene der ute.