Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2009-04-02:
Jeg vil først og fremst rose flertallet i komiteen og statsråden og Regjeringen for å ha fremmet et svært viktig historisk forslag, og for å ha vært lydhøre og flinke under arbeidet med loven og hørt på viktige innspill under høringen her i Stortinget og i den offentlige debatten. Jeg tror et samlet storting burde uttrykke veldig stor glede over å ha en statsråd som har den svært gode kvaliteten det er å kunne ta hensyn og være med på å skape noe sammen med Stortinget og gjøre noe enda bedre. Den kvaliteten hadde fortjent enda mer ros enn man har hørt her i kveld. Jeg tror ikke statsråden trenger å være så bekymret for at noen representanter ikke vil ha mer eventyr og mer eventyrskog. Jeg tror ikke de er så opptatt av mer Soria Moria heller etter valget. Det jeg som helsepolitiker og Oslo-representant vil framheve, i tillegg til alle de gode argumentene som har kommet her tidligere i kveld, er særlig dette med at 1,2 millioner mennesker i 19 kommuner har enormt utbytte av Marka med tanke på fysisk aktivitet, helse og rekreasjon. Høyre og Fremskrittspartiet er opptatt av konkurransefortrinn. Oslo-regionen har et enormt konkurransefortrinn internasjonalt ved at forskere og toppfolk i næringslivet kommer hit og sier at de vil bo og jobbe i Oslo-området, for det er ikke noe sted i verden hvor man har så rask tilgang til slike naturperler som vi har her. Og det gjelder sommer og vinter. Det er et enormt fortrinn for Oslo-området, for vår egen befolkning og for alle som skal jobbe og leve her i framtiden. Slik sett er dette historisk. Jeg er, som statsråden, opptatt av å legge til rette for at flest mulig skal komme seg ut i Marka, de med nikkers og ryggsekk og fiskestang, de med skøyteski og offroadsykkel, barnefamilier med vogner og pulker, ungdommer som vil ha det gøy, de med rullestol og funksjonshemninger, og ikke minst vår nye minoritetsbefolkning, som ikke har samme tradisjon for å bruke Marka som vi har – og som trenger det like mye som oss. Det er jo helt riktig som statsråden påpeker, at vi kan i ulike livsfaser – men også fra helg til helg – bruke Marka på forskjellig måte. Steinar Saghaug har vært omtalt her – en sentral naturverner i Oslo-området – som også har vært med i prosessen og hatt samtaler med meg siden jeg begynte dette arbeidet med loven i 2004. Jeg møter ham noen ganger i full fart på offroadsykkel i Marka og andre ganger listende rundt med ved for å tenne opp et bål et eller annet sted for å sitte i fred og ro, eller noen ganger for å lage store møter med Østmarkas Venner. Så det er mange av oss som bruker Marka på mange måter, og det er det avgjørende at loven ivaretar. Statsråden understreker at han er glad for at også fysisk aktivitet, idrett, nå blir et likestilt hensyn i disse avveiningene, og det tror jeg er veldig avgjørende. Komitéflertallet har fulgt opp endringen i formålsparagrafen på en god måte, også i sine merknader i innstillingen. Jeg synes at både representantene Tore Nordtun og Inga Marte Thorkildsen og statsråden i sine innlegg utdyper det på en god måte når de snakker om at det skal være mulig å utvikle anlegg, gjøre forbedringer og gjennomføre bygging av nye anlegg når dette er innenfor formålsparagrafen, slik den nå avveier alle tre hensyn – også hensynet til idrett og fysisk aktivitet. Det er en formulering i innstillingen som jeg er veldig glad for. Det gjelder dette som noen av de viktigste aktørene i Marka, Skiforeningen, Idrettsforbundet, Skiforbundet og Oslo Idrettskrets, har vært opptatt av, nemlig arbeidsrommet for å få bedre løyper og stier og legge til rette for aktivitet, og det går på behovet for reguleringsplaner. Man sier her: «Dette innebærer at mindre inngrep som regel ikke vil kreve reguleringsplan» – slik det også er utdypet av statsråden og bl.a. representanten Nordtun her tidligere i kveld. Jeg oppfatter at det disse store foreningene og alle idrettslagene har vært bekymret for, at det skulle bli svært kostbare rutiner med reguleringsplaner og byråkrati osv. i forhold til å kunne gjøre den innsats som titusener i idrettslagene i disse kommunene gjør, det er nå avklart, og de trenger ikke å bekymre seg for oppgradering og vedlikehold av eksisterende løyper, for utvidelse av noen løyper, for bredden på løypene for å få plass til nye prepareringsmaskiner, for mindre tilkoblinger av f.eks. små bruer eller små klopper over myrer, bekker og elver, for noen justeringer av eksisterende løypetraseer i forhold til løyper som går rett ved, og den typen tiltak, for mindre masseforflytninger knyttet til å tilpasse løypene nye værforhold, nytt klima og nye ting som skjer. Dette vil være i tråd med det som er presisert her både av statsråden og av regjeringspartienes representanter i komiteen. Jeg er glad for at de bekymringene er oppklart, og jeg tror at bredden i oppslutningen om denne loven nå i Osloområdet og blant dem som bruker Marka, er svært sterk og svært stor. Entusiasmen har økt for hver dag, og jeg tror at den vil øke også etter denne debatten, hvor dette har kommet veldig fint på plass. Etter at statsråden og komitéflertallet har jobbet så godt med dette – også sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti – er det derfor særlig trist at Høyre opprettholder sitt primære forslag om å sende saken tilbake til Regjeringen. Sammen med Fremskrittspartiets intense motstand mot loven – selv om jeg inderlig, inderlig håper at de ikke vil komme i posisjon etter stortingsvalget til høsten – betyr Høyres ønske om å sende loven tilbake at lovens skjebne ikke er endelig avklart før etter stortingsvalget til høsten. Så selv om Høyre subsidiært vil stemme for loven, setter de loven i spill med sin motstand mot loven og sitt forslag om å sende den tilbake. Og selvsagt betyr motstanden fra Fremskrittspartiet – som det dominerende partiet på borgerlig side – at egentlig er ikke denne lovens skjebne avgjort før etter stortingsvalget til høsten. Så jeg ber alle verdikonservative velgere i Oslo-området merke seg at det er bred oppslutning om denne loven nå. Jeg tror den vil ha en svær historisk betydning og være en avgjørende faktor i utviklingen av hele Oslo-området som et attraktivt område både internasjonalt og globalt. Det er ikke noe vi bør sette i fare ved stortingsvalget til høsten, og jeg håper inderlig at verdikonservative velgere i Oslo vil merke seg det.