Michael Tetzschner (Høyre), 2012-02-09:
Til foregående taler vil jeg si at Høyre absolutt er imot sosial dumping. Det er regler i Norge imot det, det er regler imot det i EU. Og så regner jeg med at siden representanten Holmås også representerer et regjeringsparti, kan jo partiet fremme akkurat de forslag for denne forsamling som retter skjevheter av en slik alvorlighetsgrad, som representanten bruker mye tid på å forklare oss andre. Så skal vi sikkert gå dypere inn i dette. Så er det ellers deilig å høre SVs fremste radarpar egentlig hylle noe av det som er fruktene ved EU-samarbeidet, nemlig det indre markedet. For det er det som gjør at norsk næringsliv ikke går i stå, og at store deler av offentlig sektor heller ikke gjør det. Det er en utbredt oppfatning at EU har etablert et fullt indre marked. Men det er helt nylig at Tyskland og Østerrike f.eks. åpnet opp sine arbeidsmarkeder for østeuropeiske innslag, først og fremst fra Polen. Etter hvert kommer også integrasjonen på plass innenfor arbeidsmarkedet, nå som de åtte nyeste medlemslandene i juni i fjor ble fullt ut inkorporert i det indre markedet for fri bevegelighet av arbeidskraft. Fortsatt mangler Bulgaria og Romania, så vi kan også oppleve at de innvandrergruppene, arbeidskraftinnvandringene, vil endre karakter og sammensetning i årene som kommer. EU-kommisjonen har beregnet at en vitalisering og ny start av det indre markedet vil kunne utløse en gevinst på ca. 4 pst. av BNP i EU-området, som altså tilsvarer 500 mrd. euro, eller – omgjort til norske kroner – 3,5 billioner kr, hvilket er 3 500 mrd. norske kroner, så har vi det riktig. De har behandlet 50 forslag, hvorav 15 er særdeles aktuelle. Det mest virkningsfulle av disse forslagene er ytterligere bevegelighet av arbeidskraften. Dette må vi som lovgivende organ være opptatt av og selvfølgelig også ramme inn arbeidsmarkedet etter norske prinsipper. Dog må jeg si til statsråd Lysbakken at når folk kommer hit, er det neppe fordi de skal tilkjennegi en politisk holdning eller tilslutning til den norske modell. De kommer rett og slett fordi de søker velstand, og de ønsker å arbeide seg til velstand. Da er ikke det viktigste hvilke rigide regler som eksisterer, men at det faktisk er arbeidsplasser. Da er verdikjeden følgende, for å minne om den: først ideer, så patenter, så produkter og så salg, hvis man er opptatt av privat sektor. Det er det som skal til for å tilby en ny start for dem som kommer fra andre deler av Europa. Det er altså ikke de sosiale ordningene, det er ikke en sammenpresset lønnsstruktur i og for seg som frister, men det er muligheten til å tjene bedre her enn alternativet, som for dem vil være å være hjemme. Så legger jeg merke til at statsråd Lysbakken bruker denne anledningen til å argumentere generelt mot det man trenger fra en bedrifts ståsted for å kunne vurdere nyansettelser. Da er det for mange viktig at man ikke tar hele risikoen ved en nyansettelse, men at man kan gå veien om prøvetid, at man kan vurdere midlertidige ansettelser hvis man ikke er sikker på at arbeidsoppgavene fyller en fast stilling. Hvis man ikke innrømmer arbeidsgiver denne muligheten, må man diskutere andre muligheter, f.eks. utvide prøvetidsbestemmelsene eller på annen måte endre risikoen for feilansettelser. Man kan også se på oppsigelsesvernet. Det er flere måter å gjøre dette på. Jeg vil i hvert fall oppsummere med at jeg er veldig glad for at statsråd Lysbakken ikke er ansvarlig statsråd for arbeidsmarkedsspørsmål. Det er en annen i regjeringen, fra et annet parti. Jeg er i grunnen veldig glad for alle departementer som SV ikke bestyrer, men i særlig grad dette. Jeg tror at vi kan få en fin dialog, både om å bekjempe sosial dumping og om å beholde en viss fleksibilitet for dem som tar stilling til å ansette nye medarbeidere.