Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-11:
For SV, som har som mål å jobbe for et mer rettferdig og solidarisk samfunn, et samfunn rikt på samhold og gode opplevelser for alle, er kulturpolitikken viktig både som virkemiddel og som mål i seg selv. Vårt budsjett er et budsjett for kulturvekst. Derfor må det skapes gode rammer både for videreutvikling av kunstneriske tradisjoner og for nyskapende, utradisjonell kulturvirksomhet. I år som tidligere ønsker vi å prioritere mer penger til kultur enn de andre partiene. Vi endte i år opp med et tillegg på 413 mill. kr utover det forliket som Regjeringen og Arbeiderpartiet inngikk. Men våre ambisjoner strekker seg lenger. Vårt første mål er 1 pst. av statsbudsjettet. For årets budsjett ville det betydd i overkant av 1 milliard kr i tillegg i forhold til vårt primærbudsjett. Jeg synes allerede å høre kommentarer om manglende realisme, Monopol-penger, harrypenger, luftpenger og overbud. Slike kommentarer tåler jeg godt. En slik økning betyr at vi til kulturformål ønsker å bruke omtrent 5 pst. av det som denne regjeringen gir i årlig skattelette, eller for den slags skyld: 5 pst. av det som den samme regjeringen i år har brukt utover den såkalte handlingsregelen. Slik sett ser vi at pengene finnes, men at det er andre ting enn kulturformål som prioriteres av denne regjeringen. Mine første kommentarer til årets budsjett var at det ikke var så ille som fryktet. Det mener jeg fortsatt. Hovedsakelig er det som er gjort, å prisjustere fjorårets budsjett. Det synes jeg er greit nok, selv om vi i et år med framleggelse av ny kulturmelding nok hadde forventet et reelt løft på enkelte felt. Men det er Regjeringens eget valg. Så får debatten om de langsiktige mål og større linjer vente til vi behandler kulturmeldingen. Det skal vi være med på. Hva så med det forliket som er inngått mellom Regjeringen og Arbeiderpartiet? Vi burde vel i det minste ha kunnet forvente at økningen ble vesentlig større enn i forrige runde, da kabalen ble lagt med Fremskrittspartiet. Men nei, et tillegg på mindre enn en fjerdedel av det Fremskrittspartiet klarte å få ut på kultur, fikk de til, så langt jeg kan se i hvert fall. Og hva er tillegget brukt til? Har de prioritert poster de skriver varmt om i sine merknader? Har de fått på plass noe av det som flertallet tidligere har prioritert i forbindelse med endring av tippenøkkelen? Nei, det har blitt en endeløs rekke av såkalte julekort, jeg vil vel kanskje snarere si en julekalender, med pris fra 100 000 kr og oppover. Det er mange gode formål, bevares, og vi vil støtte de aller fleste av dem, men prioriteringene går i hytt og pine og er neppe uttrykk for en samlet prioritering, og bærer etter min mening mer preg av at potten er delt mellom hjemfylker og særinteresser. I første omgang var det også foreslått å redusere bevilgningen til Fond for lyd og bilde. Takket være noe som fra utsiden så ut som en feberredning en mandag formiddag, ble dette unngått. Men det må være lov å stille spørsmål ved de kulturpolitikere som stod bak dette forslaget. Forliket og prioriteringene er riktignok ikke en masse penger og mye å hisse seg opp over, men det kunne f.eks. vært brukt til sårt trengte produksjonsmidler for dansekunstnere, med det resultat at vi fikk mer dansekunst ut til publikum og flere dansere i arbeid. Det kunne fremdeles vært penger nok igjen til å realisere en nasjonal scene for jazz, der planene er klare for oppstart på Blå og Smuget. Talentene og suksessene står i kø. På dette feltet blir vi virkelig lagt merke til internasjonalt. Hva er det vi venter på? Og se om det likevel ikke skulle være igjen midler til å fremme flerkulturelle kulturuttrykk og muligheter for å integrere minoriteters muligheter til deltakelse i kulturlivet! Eksempler på dette er Nordic Black Theatre, Du store verden!, Horisont og Samspill. Dette er noe Regjeringen og Arbeiderpartiet har valgt ikke å prioritere. En slik prioritering har vi gjort i vårt alternative budsjett innenfor rammen. Hva så med prioriteringene på SVs primærbudsjett? 413 friske kulturmillioner kan bidra til å skape utrolig mye. I denne sammenhengen er det umulig å ramse opp alle gode tiltak, og vi må derfor oppfordre folk til å lese vårt alternative budsjett. Hva vil vi så prioritere? Det er f.eks. samiske kulturformål, Ája Samisk Senter, språksenter, biblioteksenter, miljø- og kulturvernsenter, Riddu Riddu-festival osv. Her er forarbeidene avsluttet, og vi venter på å komme i gang. Her bevilger vi mer penger, men vi mener at Sametinget bør kunne styre disse midlene. Hva så med å styrke lokale og regionale kulturbygg? Så vidt jeg kan se, mangler det fremdeles 45 mill. kr på denne posten ut fra hva flertallet i Stortinget har bedt om. Så har heldigvis et flertall i komiteen bedt om å få utredet en ny nasjonal kulturbåt. Det synes vi er flott. Vi har også på vårt budsjett satt av 1 mill. kr til disse utredningene, men jeg synes det er fint at et flertall nå ber om at det skal komme. Så har vi ABM-sektoren, dvs. arkiv, bibliotek og museum. Dette er viktige stabbesteiner i kulturpolitikken både lokalt, regionalt og nasjonalt. Derfor er det viktig at ABM-meldingen blir fulgt opp også økonomisk. Hva så med folkebibliotekene? I SV deler vi bekymringene som en del norske forfattere gir uttrykk for i Aftenposten sist mandag. Der sier de: «Et bibliotek kan ikke måles i penger eller fortjeneste. Men vi kan måle biblioteket på leseferdigheter, på lokal trivsel, på kulturforståelse og på kunnskap. Når politikere skal spare, går det skremmende ofte ut over kulturen.»Videre:«Det er vår plikt som forfattere å si i fra om at biblioteknedleggelsene vi nå er vitne til, ikke bare er politikk uten visjoner, men en farlig kulturell kortslutning. Kulturen må finnes der befolkningen bor om vi skal overleve som kultur- og språknasjon.» Dette er synspunkter vi i SV deler fullt ut. Folkebibliotekene er den eneste fysiske ikke-kommersielle kulturarena og kulturelle møteplass som finnes i alle landets kommuner. Vi leser stadig om filialer av bibliotek som nedlegges med begrunnelse i pengemangel. I min egen hjemby, Drammen, har vi klart å legge ned to filialer som dekker hver sin bydel med 20 000 mennesker. Store utlån og store besøk betyr ingenting i denne sammenhengen. Igjen snakker vi om romsligere rammer til kommunene. Men i SV mener vi at dette ikke er nok, og ønsker å sette av ytterligere bevilgninger til utvikling over statsbudsjettet. Jeg er klar over at dette er poster som formidles over kommune- og fylkesbudsjettet, men vi mener at det ikke er nok. SV ønsker videre å styrke innkjøpsordninger for litteratur og er på lag med en samlet bokbransje og Norsk kulturråd, som ønsker å utvikle eksisterende ordninger og iverksette en selektiv innkjøpsordning for essayistikk og sakprosa. Hva så med musikkfeltet? Vi ønsker å styrke festivalene. Vi ønsker å styrke innkjøpsordningen. Vi er glad for den styrkingen som er kommet i år, med 3 mill. kr til. Vi mener at den bør opp i en sum på 15 mill. kr, og vil ha 12 mill. kr mer for at det skal nærme seg det som bokbransjen opererer med. Vi ønsker også å styrke turnéstøtten. I SV har vi prioritert visse områder innenfor rock og pop og holdt oss til en klar linje. Vi har vært med på å presisere at en utvikling av lokale arrangørledd må bli et av de musikkpolitiske mål. Vi har backet opp om økningen til festivaler, og vi har bidratt til at festivalene i framtiden skal vurderes etter flere objektive kriterier. Vi har i tillegg foreslått midler til arrangørutvikling. Så langt er vi alene om dette. SV ønsker med dette å signalisere at et effektivt lokalt kulturliv er viktig, at folkelige musikkformer har sin helt sentrale plass, og at det offentlige må bidra på disse områdene i tråd med sjangernes egne behov. Så til film. Det norske filmområdet har vært gjennom en rivende utvikling det siste året, med nye, spennende filmproduksjoner skapt av unge, fremadstormende talenter, rekordstor interesse for norske filmer og stadig økende antall norske filmpremierer. I det hele tatt, norsk film er en suksess for tiden, og dette opplever vi i en tid da filmen er blitt vår tids fremste kulturelle uttrykksform. Det er avgjørende å holde trykket oppe, holde hovedstrukturen ved like og legge til rette for økt satsing. Det var derfor bekymringsfullt å lese den manglende forståelse for sammenhengen og helheten Regjeringen la fram i sitt forslag til filmpolitikk i statsbudsjettet. Kapitlet innledes med formuleringer som jeg er enig i: «I 2004 vil hovedstrukturen i filmpolitikken bli videreført. Hovedmålet er å sikre et godt og mangfoldig norsk audiovisuelt tilbud.» Men senere i samme kapittel foreslås det å selge statens aksjer i Norsk filmstudio. Det sier seg selv at ved å selge infrastrukturselskapet Norsk filmstudio vil en ikke videreføre hovedstrukturen for filmpolitikken. Norsk filmstudio er den viktigste infrastrukturen i det norske filmområdet. Studioet har 100 pst. markedsandel i norske studio- og kostymefilmer. Et salg vil med stor sannsynlighet føre til nedleggelse, og de hundretalls millioner som er nedlagt, vil aldri kunne skapes igjen eller komme inn under statens kontroll for å sikre filmstudio i Norge. Dermed står en av hovedpilarene i den norske filminfrastrukturen på utrygg grunn. Denne gangen blir det liten tid til å komme inn på NRK, og til å komme inn på avisene. Den debatten skal vi komme tilbake til senere. Jeg fremmer med dette de forslag SV har reist alene og sammen med andre under rammene 1, 2 og 3, unntatt forslagene nr. 38 og 40.