Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-04-18:
Som en av forslagsstillerne bak Kristelig Folkepartis representantforslag om en reform av utviklingspolitikken er jeg svært glad for den positive oppslutningen i innstillinga og også i debatten i dag. Da Kristelig Folkeparti sist høst først la fram en egen utviklingsmelding og så dette omfattende representantforslaget, var målet vårt å skape en ny debatt og en fornyet utviklingspolitikk for å få en mer effektiv bistand. Behovet for en prinsipiell debatt skyldtes bl.a. disse utviklingstrekkene: Bistanden til mellominntektsland har økt på bekostning av fattige land i Afrika sør for Sahara. Bistanden er fortsatt fragmentert på mange sektorer og går til minst 85 utvalgte land. Norsk bistand har de siste årene blitt mer uforutsigbar, med store og brå svingninger i bevilgninger. Den sentrale bistandskompetansen og forvaltningskapasiteten er i ferd med å forvitre. Utviklingen av budsjettstrukturen har over tid gitt Stortinget mindre innsyn i og innflytelse på prioriteringene gjennom de årlige budsjettene. Derfor fremmet vi et uvanlig stort antall konkrete forslag for å gi viktige føringer som kunne påvirke regjeringas arbeid med den utviklingsmeldinga som skulle komme i vårsesjonen. La meg takke de andre partiene, som har bidratt til gjennomslag og flertall for mange av disse forslagene. Dette har også påvirket innholdet i regjeringas nye utviklingsmelding, og det er bra. Stortinget gir i dag, med de vedtak som nå gjøres, viktige føringer for hva som skal skje i utviklingspolitikken framover. Jeg skal prøve å rekke å trekke fram minst fem viktige grep. For det første er det viktig at et flertall går inn for en sterkere geografisk og tematisk konsentrasjon av bistanden, der det legges opp til at det er et avgrenset antall partnerland som vil motta en volummessig større andel av bistanden. Dette vil hindre den fragmenteringen av norsk bistand som vi har sett de siste årene. For det andre er det viktig at et samlet storting nå slår fast at innsatsen for sårbare stater skal ha sitt utgangspunkt i klare kriterier. Når Stortinget i dag vedtar å be regjeringa prioritere de sårbare statene som henger mest etter med hensyn til FNs bærekraftsmåls fattigdomsindikatorer, og som anses mest utsatt i henhold til OECDs sårbarhetskritierier, er det et viktig gjennomslag for Kristelig Folkeparti. Det er et flertall i Stortinget som nå slår fast at utviklingshensyn skal veie tyngre enn norske interesser. Etter vår mening og vurdering betyr det at det ikke er sikkerhetspolitiske eller migrasjonsrelaterte egeninteresser som skal styre innsatsen for sårbare stater. For det tredje er det svært viktig at Stortingets flertall nå gir et klart signal om at det er behov for en reform av hele bistandsforvaltningen. Selv om ulike partier har ulik tradisjon for i hvilken grad Stortinget bør gi styringssignaler om forvaltningsmessige forhold i regjeringa, er dette et klart politisk signal. Det er også svært viktig at flertallet ber regjeringa i budsjettproposisjonen til høsten legge opp til en ny budsjettstruktur. Det kan høres teknisk ut, men det er svært viktig for den folkevalgte styringen av bistanden. For det fjerde er det veldig bra at fattigdomsorienteringen i norsk utviklingspolitikk nå styrkes. Stortingsflertallet går inn for at andelen som går til de minst utviklede landene, ikke synker, og at innsatsen for å bistå landene med de største utviklingsutfordringene, som flere land i Afrika sør for Sahara, økes. Det er også veldig bra at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Venstre støtter at en indikativ fordelingsnøkkel utredes, som kan sikre en forutsigbar prioritering av langsiktig fattigdomsorientert bistand. Disse fem grepene er svært viktige og vil bidra til en sterkere fattigdomsorientering, større forutsigbarhet i bistanden og mer langsiktighet i innsatsen når det gjelder både område og land. Dette er avgjørende for at Norge skal bidra til at vi når bærekraftsmålene. Selv om det står mye bra i regjeringas utviklingsmelding, inneholder den likevel ingen av disse fem grepene. Derfor er det nødvendig at Stortinget gjør disse vedtakene i dag. I tillegg er vi fra Kristelig Folkepartis side glad for viktige gjennomslag for en utvidelse av perioden for rammeavtalene for frivillige organisasjoner, slik at de kan få mer forutsigbarhet for sin virksomhet. Vi er svært tilfreds med at Kunnskapsbanken, en felles plattform for faglig bistand, nå vil bli etablert, som også regjeringa går inn for. Det er positivt at Stortinget nå ber om at forpliktelsene på den humanitære siden fra Istanbul-toppmøtet gjennomføres, og at overgangsbistanden bør vurderes i denne sammenheng. Til slutt: Utviklingspolitikk er mer enn bistand. Det er derfor av stor betydning at det nå er flertall i Stortinget for en samstemthetsreform. Det betyr at Norges fotavtrykk også på andre områder i større grad ivaretar utviklingslandenes interesser.