trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
For et år siden ble redaksjonen i den tyske avisen Süddeutsche Zeitung kontaktet av en anonym kilde med spørsmål om de var interessert i dokumenter fra et advokatfirma i Panama. Dette var starten på det som nå er kjent som Panama Papers. Ennå kjenner vi ikke omfanget av denne saken, men vi ser allerede at dette dreier seg om svært verdifull informasjon for offentligheten – også her i Norge. Denne saken kan kanskje synes å være utenfor den norske arbeidsmiljøloven, men den illustrerer særlig tre ting: Varsling er nødvendig, for at folk skal kunne varsle, må de føle trygghet for at de ikke blir utsatt for kildejakt, og det er viktig med sterke redaksjoner som kan fange opp og grave i slike saker. Andre eksempler er også nevnt i dagens debatt, og det som er skuffende, er at flere av sakene som er kjent i Norge, først ble tatt tak i da de ble kjent i media. Men altfor ofte opplever journalister at folk ikke våger å uttale seg, og at informasjon og tilgjengelighet for informasjon vanskeliggjøres. Vi ser at det er en demokratisk utfordring. I mitt bidrag til denne debatten vil jeg særlig peke på to forhold. For det første er det viktig å framheve at ytringsfrihet og kildevern er demokratisk viktig. Retten til å ytre seg er beskyttet og nedfelt i § 100 i Grunnloven, og det handler også om samfunnets behov for informasjon om viktige og kritikkverdige forhold. Derfor påpeker flere, også i denne debatten, at vi stiller sterkere krav til offentlig sektor om å gå foran med et godt eksempel. De forvalter store ressurser på vegne av fellesskapet, da stilles det også krav til åpenhet og gode rutiner for varsling. Det andre er at vi trenger bedre ordninger for varsling. Vi ser dessverre at mange vegrer seg for å varsle om kritikkverdige forhold, fordi de vil føle seg absolutt sikre før de eventuelt varsler, de er redde for represalier, og de vet kanskje ikke hvordan de skal gå fram. Det er viktig at arbeidsgivere tar sitt ansvar og sørger for god opplysning om hvordan man skal gå fram – og ikke minst for gode rutiner. Det er viktig med et godt trepartssamarbeid og sterke fagforeninger, og det er viktig med et godt lovverk. Jeg må si at jeg reagerer sterkt når Politiets Fellesforbund går ut og sier at de heretter ikke anbefaler varsling, og at de har sett at det er skadelig for helsen. Det er alarmerende. Nå ser vi at det er varslet en ekspertgruppe. Det er bra, men vi håper det ikke blir en lynavleder for regjeringen til å utsette saken, som er viktig. Vi ber derfor om at selv om man stemmer imot forslagene vi har fremmet i saken, blir de tatt inn i arbeidet til ekspertutvalget.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
I og med at det ser ut til at forslagene fra bl.a. Arbeiderpartiet blir stemt ned, og det vises til ekspertutvalget som skal etableres, så er det viktig for oss å få en tilbakemelding fra statsråden på om hvorvidt disse innspillene blir ivaretatt når mandatet til utvalget skal utformes, og når sammensetningen av utvalget skal gjøres. I tillegg kunne jeg tenkt meg en bekreftelse fra statsråden på at det som står i merknaden fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, blir vurdert, og på at det blir gjort en vurdering av om begrensninger i ansattes rettigheter til å delta i den allmenne samfunnsdebatten kan være i strid med Grunnloven § 100 om ytringsfrihet. Det vil være en viktig avklaring, at dette vil bli vurdert, da en avklaring av det vil kunne løse mye av de utfordringene og de urolighetene som mange føler knyttet til om hvorvidt deres rett til ytringer er beskyttet. Så er det også et ønske om å få en vurdering av hvordan man kan styrke kildevernet. Mange journalister rapporterer jo at de møter nervøse ansatte som er redd for å ytre seg, all den tid de ikke vet om det blir bedrevet kildejakt, og om deres identitet blir avslørt i alvorlige saker. Jeg kan nevne som et eksempel, som kan vurderes: I Sverige har ikke redaktørene bare en rett til å beskytte sine kilder; de har også en plikt til å beskytte sine kilder. Det kunne vært interessant å høre om statsråden kan være villig til å signalisere at dette er noe som ekspertutvalget bør se på, for på den måten å øke tryggheten hos framtidige varslere – at deres identitet ikke blir avslørt, og at de, hvis de har behov for det, har rett og mulighet til anonymitet. Det vil være viktig for et effektivt kildevern i framtid.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Samfunnet er ikkje tent med at forhold som burde ha vore varsla, ikkje vert varsla grunna manglande vern for varslarar. Det handlar om å ha ein god kultur for å varsla om saker. For eksempel næringslivet er heilt avhengig av ein verksam og effektiv konkurranse der f.eks. både prissamarbeid og marknadsdeling er lovbrot som hindrar effektiv konkurranse og ein velfungerande marknad. Slikt må det verta varsla om med ein gong ein får kunnskap om det. Grunnen til at eg tek ordet her i dag, er at eg er frå Hordaland, representerer Hordaland og har følgd desse varslarsakene ved Hordaland politidistrikt. Robin Schaefers varsling i Monika-saka er så langt det viktigaste beviset på at me politikarar har eit særdeles stort ansvar for å sørgja for eit tilstrekkeleg og reelt vern av arbeidstakarar som varslar om kritikkverdige forhold. Det er ein føresetnad for eit velfungerande demokrati, og det er gode rettsstatsprinsipp. Det handlar òg mykje om vårt felles ansvar som folkevalde for å sikra sentrale og samfunnskritiske verdiar som me i all hovudsak kan einast om viktigheita av å ha og av å beskytta, uavhengig av politisk tilhøyrsle. Etter mi oppfatning vert sjølve mandatet til det føreslåtte ekspertutvalet sentralt. Eg håpar både stortingsfleirtalet og statsråden ser fordelen med eit breitt samansett utval med erfaringar og kompetanse som eksisterer på dette området, og som også får eit breitt mandat med seg inn i denne arbeidsgruppa. Med det meiner eg at dette utvalet bør få fridom til å kunna sjå på ulike saker, f.eks. dei me kjenner frå Hordaland politidistrikt, og ulike modellar for styrking av varslarvernet i praksis. Utvalet bør vurdera om ein skal få eit eksternt varslarombod, slik fleire har teke til orde for, og om Arbeidstilsynet kan verta involvert på ein betre og sterkare måte enn det dei gjer i slike saker i dag. Det er flott å høyra at statsråden er open for dette. Eg tenkjer òg at fokuset må vera korleis eksisterande reglar vert brukte, og ikkje berre å føreslå nye reglar. Det handlar også om kultur, slik statsråden presiserer. Spesialeininga for politisaker si gransking av om det var gjort straffbare handlingar i varslarsakene, og sjølve erfaringane frå Hordaland politikammer, er eksempel på korleis praktiseringa av varslarvernet frå leiarar lokalt og heilt opp i hierarkiet, heilt opp til Politidirektoratet med påfølgjande gransking, i praksis skremmer tilsette frå å varsla om interne kritikkverdige forhold, stikk i strid med intensjonen med varslarvernet. Slik kan me ikkje ha det. Poenget er at terskelen – og kulturen – for å varsla må vera minst så låg som Stortinget føresette i forarbeida til dei reglane som faktisk gjeld per dags dato. Det er ei sjølvfølgje med varslarvern, og det må vera ei sjølvfølgje at det det vert varsla om, vert følgd opp på ein tillitvekkjande og god måte, utan at ein skal ha frykt for represaliar.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Regjeringa har fremja forslag om å regionalisera leveringsplikta i tre regionar, dette fordi fiskebåtane ikkje nødvendigvis har den rette typen kvalitet og den rette typen fisk som vert etterspurd på mottaket. Vidare vil regjeringa avvikla ordninga med krav om foredling, og her er det mange gode grunnar. Representanten Hjemdal sa i stad: Det handlar om å tryggja busetjing, tryggja arbeidsplassar og auka lønsemda. Ikkje minst føreslo regjeringa å setja ned ein kommisjon som skulle sjå på aktivitetsplikta. Aktivitetsplikta er ei distriktspolitisk sak, som det kanskje ikkje bør påleggjast norsk konkurranseutsett industri å løysa. Komitéleiar Pollestad skriv i eit lesarinnlegg som verserer i svært mange aviser rundt om i landet, at regjeringa ønskjer å oppheva alle desse tre pliktene. Eg lurer på – og undrast stort på – kvar han har dette frå, kvar han har lese dette. Det er iallfall ikkje den same stortingsmeldinga som eg har lese.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Det var berre ei av pliktene regjeringa tok til orde for å oppheva, og det var aktivitetsplikta. Det er mange gode grunnar til det, nettopp det med både lønsemd og anna. Noregs største kvitfiskanlegg ligg her i Oslo, og det å foredla all fisken f.eks. på kysten i Nord-Noreg og køyra han heilt til Oslo for å foredla han inneber både miljøutfordringar, kostnadsutfordringar og transportutfordringar for å nå fram til marknaden. Eg lurer på: Pollestad nemner i innlegget sitt at han ønskjer å forsterka desse pliktene. Kvar ønskjer han å forsterka desse pliktene, dersom det framleis skal vera god lønsemd i dette?
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Fisken i havet har sikkert vore der i tusenvis av år. Fangstreiskapar og fiskemetodar har utvikla seg over tid. Kunnskap og teknologi gjer det mogleg å fanga meir av det som er berekraftig. Det vart innført fordeling mellom ulike flåtegrupper, og det vart innført kvotar. Prinsippet om å rokka ved denne fordelinga mellom flåtegrupper har vore eit berande prinsipp heile vegen og er noko som alle har retta seg etter. SV har eit forslag her i dag der dei vil starta med å gjera om på dette og overføra kvotar ifrå trål til kystfiske. Eg lurar på om representanten kan svara på kven som skal erstatta kostnadene for reiarane, for fiskarane, for fiskeforedlingsbedrifter og for lokalsamfunn med ei slik endring. Er det skattebetalarane eller er det kystfiskarane som skal få dei nye rettane? Eller er det dei involverte som per i dag har investert både kapitalen og arbeidskrafta si?
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Eg vert litt forundra når representanten Knag Fylkesnes hevdar at det ikkje er kysten sine ressursar, og at fisk ikkje vert landa på kysten. Det er ikkje så veldig mange alternativ. Ein fiskar er for så vidt ein fiskar, sett frå mitt ståsted. Det viktige her er at vi sikrar landindustrien ressursar gjennom heile året på best mogleg måte. Det er ein av grunnane til at vi har ein trålarflåte. Den ønskjer representanten altså no å kvitta seg med, samtidig som han ønskjer å senda bitte små sjarkar langt opp i Barentshavet for å fiska desse ressursane i dårleg vêr ein vinterdag. Korleis vil han sikra landindustrien fisk heile året når ein fiskar i Barentshavet med små båtar?
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Norsk sjømatnæring er svært eksportorientert og er del av ein global konkurranse. I utgangspunktet har me eit velfungerande rammeverk for handel med EU, men likevel har me utfordringar med sjømateksporten til EU. Då er det veldig godt å registrera at det er ein samstemd – iallfall nesten – komité som vil betra rammevilkåra for norsk sjømateksport. Eksportverdien har, som ein tidlegare talar nemnde, auka betrakteleg dei siste åra, eigentleg heilt sidan EØS-avtalen vart inngått. Men konkurransesituasjonen vert forverra for kvart år for den norske sjømateksporten, når viktige konkurrentland for norsk sjømat får betre vilkår inn til EU enn det norske eksportørar har. Verken protokoll 9 i EØS-avtalen, som regulerer handel med fisk, eller frihandelsavtalane frå 1973 sikrar sjømatnæringa fri tilgang til EU-marknaden. Canadas frihandelsavtale med EU inkluderer nulltoll på fisk, og andre viktige konkurrentland som Færøyane, Island og Grønland har allereie betre vilkår for viktige sjømatprodukt til EU-marknaden enn Noreg. Dette gjeld spesielt reker og pelagisk fisk som sild og makrell. Norske fartøy kan under slike forhold få incentiv til å levera f.eks. på Island når mottak der har tilgang til ein marknad, framfor til norske mottak som slit med marknadstilgang. Då vert det heller ikkje industriarbeidsplassar på land her hos oss – så enkelt er det. Så er det slik at Færøyane og Chile har nulltoll på laks i sine avtalar med EU, mens Noregs avtale med EU gjev auka toll med auka grad av tilarbeiding. EØS-avtalen gjev heller ikkje vern mot handelsrestriksjonar frå EU. Jo meir proteksjonistiske me vert i landbrukspolitikken vår, jo meir proteksjonistisk kan EU verta på fisk. Det har historia frå 1990 vist oss, med dei tiltaka EU innførte for å hindra norsk fisk til EU. Det er også ein realitet at mange av dei landa som me ønskjer marknadstilgang til, vil krevja marknadstilgang for sine landbruksprodukt i byte. EØS-avtalen seier at me ikkje skal kopla fisk og landbruksprodukt i forhandlingar med EU, og regjeringa har følgt dette svært godt opp. Men eg trur likevel at dersom me skal få full marknadstilgang for fisk til EU, må me vera villige til å drøfta nettopp dette prinsippet. Når eg treffer EU-parlamentarikarar, er tilbakemeldinga eintydig. Retorikken er: Skal Noreg selja meir fisk til EU, må EU kunna få selja landbruksprodukt i Noreg. Eg trur det er riktig veg å gå. Skal me nå målsetjinga vår om betre marknadstilgang for fisk og større verdiskaping her heime, i ei tid då kvar arbeidsplass tel meir og meir, må me vera villige til å gje noko i byte mot å få noko. Eg høyrde at representanten Pollestad i innlegget sitt i dag òg presiserte at han meinte marknadstilgang var svært viktig, og eg undrar jo litt på om han har lyst til å ha dette som gratispassasjer.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-04-05:
Eg fekk eit spørsmål her frå representanten frå Arbeidarpartiet om handelspolitikk. Det er altså slik at me i denne stortingsmeldinga som me i dag behandlar, har ein ordlyd om at me ønskjer oss meir marknadstilgang, men me må sjå det opp mot den defensive handelspolitikken som me har på andre område. Men me har ikkje definert kva me meiner med den defensive handelspolitikken vår. Då må me tilbake til Meld. St. 29 for 2014–2015, om globalisering og handel, og sjå kva Stortinget meinte då. For me har nettopp behandla ei stortingsmelding om globalisering og handel, og ho går betydeleg lenger når det gjeld marknadstilgang for fisk enn det me gjer i denne stortingsmeldinga her i dag. Ho antydar faktisk at å nå målet vårt om marknadstilgang for fisk vil måtta medføra endringar i norsk politikk på andre område. Eg hugsar ikkje heilt ordlyden, for eg har ikkje meldinga framfor meg, men eg har altså god dekning for det eg tok opp i innlegget mitt i dag.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Takk til statsråden for eit interessant innlegg. Arbeidarpartiet vil heller ikkje oppheve paragrafen, som Senterpartiet føreslår, men det er vanskeleg å kome utanom at representanten -Lundteigen og Senterpartiet har gode poeng i situasjonsbeskrivinga si. Fleirtalsmerknadene i denne saka nemner ikkje utfordringane i bemanningsbransjen med eitt ord. Det gjorde heller ikkje statsråden eit poeng av å nemne. Det har vi også sett i andre debattar, f.eks. i debatten om fast tilsetjing utan garantilønn, der regjeringspartia ikkje ser ut til å ville ta inn over seg problembeskrivinga. Ser statsråden at bemanningsbransjen har utfordringar? Korleis vil statsråden konkret eventuelt følgje opp desse utfordringane utover å inngå forskingsavtalar og å følgje situasjonen nøye, som var det ho refererte til?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Både opposisjonen og fagbevegelsen er svært kritisk til at regjeringa fjerna moglegheita til kollektiv søksmålsrett ved innleige. Det ville vore eit viktig verktøy i kampen for eit seriøst arbeidsliv. Når ein ser på utviklinga i bemanningsbransjen og mangelen på verktøy for å betre forholda, meiner statsråden framleis at det var fornuftig å fjerne den kollektive søksmålsretten?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Det er ikke uvanlig når representanten Lundteigen fremmer forslag eller tar ordet i denne salen at konklusjonen blir at problemet er EØS-avtalen. Jeg har ikke tenkt å kommentere det i alle saker vi skal diskutere der det blir påstått i innstillinga, men jeg gjør det en gang i tilknytning til denne saken. La det være helt klart: For Norge, som et av Europas aller mest eksportavhengige land, er det ikke noen tvil om at skogfolk, fiskere og andre som Lundteigen ofte gir hederlig omtale, er avhengig av den markedsadgangen som EØS-avtalen gir. Den tjener oss godt, og det er selvfølgelig helt urealistisk å tro at en bare kan bestemme seg for at Norge skal innføre en handelsavtale med EU til erstatning for en EØS-avtale. I mange år har vi hatt høy sysselsetting i Norge. I de åra har vi hatt god hjelp av at folk fra andre europeiske land kan komme til Norge og jobbe. For eksempel i den perioden Sverige hadde høyreregjering, og vi hadde en regjering som var opptatt av å skape og få til nye arbeidsplasser, var det 80 000 svensker som kom til Norge for å jobbe. Jeg er glad for den muligheten, jeg vil beholde EØS-avtalen. Men når dette blir knyttet opp mot forslaget om å ta bort arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd, kommer jeg til å tenke på at sist jeg var i skauen, jobbet jeg sammen med en del tsjekkere, for det er vanskelig å få folk til å gå med ryddesag nå, slik at en får ryddet all den tilveksten og nyplantinga som er. De tsjekkerne hadde en god tariffavtale, den avtalen var godkjent av Skog og Land – eller Fellesforbundet, som det heter nå – fordi vi gir partene mulighet til å ha innflytelse når en skal ha ekstra folk inn, og det er nettopp det § 14-12 andre ledd handler om. Så jeg er enig når Lundteigen sier at trepartssamarbeidet er viktig. For vår del i Arbeiderpartiet har vi et spesielt tett og nært samarbeid med LO og for så vidt med andre arbeidstakerorganisasjoner. Jeg kan forsikre Lundteigen om – siden han spurte hvordan Arbeiderpartiet kunne gå imot dette forslaget – at når vi velger den konklusjonen vi gjør, altså heller å diskutere innholdet i den samme paragrafen i tilknytning til Dokument 8:47 S, som vi nå har til behandling, er det i tråd med ønsket fra fagbevegelsen, fra Fellesforbundet, som lever med mange av de utfordringene som Lundteigen riktig beskriver. Det er det vi mener når vi skal jobbe sammen mot sosial dumping. Representanten Lundteigen sier at han er trygg på at LO støtter hans forslag. Jeg kan opplyse om at nei, de gjør ikke det. De støtter vår konklusjon.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Jeg skal svare på det. Det spørsmålet besvarte Holen Bjørdal veldig godt i sitt innlegg. Det kan diskuteres om det er i grenseland eller gir tvil med hensyn til EØS-avtalen, men det er ikke hovedpoenget mitt. Hovedpoenget mitt er at det er den paragrafen som altså gir de ansatte innflytelse når det skal være innleie. Jeg er opptatt av at norske arbeidsfolk som er organisert i sine foreninger, skal ha innflytelse. Derfor vil jeg ikke oppheve den paragrafen. Det er poenget mitt.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Stortinget har tidligere bedt regjeringen om å komme med en strategi om bioøkonomi. Vi mener at alle disse punktene dekkes i det arbeidet som gjøres der. Det er et flerdepartementalt arbeid, så vi ser ingen grunn til å hoppe på enhver strategi som foreslås i Stortinget. Dette mener vi, også både i kommunikasjonen tidligere og i det som har vært sagt ute i offentlig rom, er et arbeid som dekkes av det arbeidet regjeringen gjør nå.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Jeg er enig i at en modell for flerbestandsforvaltning er det viktig at vi får på plass. Jeg har ikke noe stort behov for å si at det må være på plass i desember 2016. Men det som er en del av den daglige debatten innenfor fiskerimiljøene, er om de i dag forvalter fiskebestandene på rett måte med hensyn til å øke verdiskapingen. Kan det være sånn at vi i perioder kanskje bør ta ut enda mer av torskestammen av hensyn til loddebestanden, i stedet for at vi i dag fisker torsk kun basert på bestandsestimat og bestandsmål for torskebestanden? Det ligger i tankene våre rundt en forvaltningsmodell der vi ser på en flerbestandsforvaltning. For oss er det ikke viktig å si at om 14 dager må det være på plass, og pakken må være så stor. Men det at vi etter hvert endrer forvaltningsmodellen vår med hensyn til flerbestandstanken, er det er som ligger innenfor i vårt forslag. Derfor er vi enig i det.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Jeg skal ikke svare for statsråden, men jeg synes det er en viktig diskusjon om det skal være lov for offentligheten å sette spørsmålstegn ved forskningsinstitusjonene. Jeg mener noe av det viktigste forskningsinstitusjonene gjør – og her diskuterer vi konkret Havforskningsinstituttet – er å være i åpen dialog med det offentlige og ha en miks av forsknings- og forvaltningsansvar i institusjonen. Det går en diskusjon om bestandsforskningen vår, og det går en diskusjon om lakselus, primært – det er det som har startet denne debatten. Man kan tenke seg scenarioet hvis man fra offentlig norsk side kommer til ICES, der man skal avgjøre de nasjonale bestandsmålene, og så ser ICES til Norge og her ser full borgerkrig, der politikerne ikke stoler på forskningsinstitusjonene, der forskningsinstitusjonene ikke vil være åpne om resultatene og metodene sine. Det tror jeg faktisk ville være skadelig for den nasjonale rollen og de nasjonale bestandsmålene. Jeg mener det er viktig at vi har forskningsinstitusjoner som ikke er monopolisert, og som er åpne i dialogen med omgivelsene.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Reguleringene for fiskeflåten er ganske kompliserte. De regulerer med en grunnkvote, med refordeling, man har bifangst, man kan få ferskfiskbonus, og man får bonus for levende fangst. I merknadene sier komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti at man vil «foreslå en ny ordning der det gis kvotebonus dersom industrien og flåteleddet inngår helårsavtaler som sikrer jevn råstofftilgang gjennom hele året. For torskefiskerier vil dette være å levere mindre enn i dag de fire første månedene av året i forhold til de åtte siste månedene.» Dette høres jo tilforlatelig ut. Mitt spørsmål til representanten Heggø er: Hvor har man planer om å foreslå dette? Man har ikke foreslått det som en del av innstillingen fra komiteen. Er det på valgtorget eller andre plasser man ser for seg at man skal komme med disse forslagene?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Jeg kan presisere spørsmålet: Hvor har man tenkt å komme med dette forslaget?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Jeg skal bare ta noen kjappe avklaringer. Takk til representanten Fylkesnes, som avklarte og sa at den ulykka vi er i nå, skyldtes de høyrevridde regjeringene de siste årene og den fiskeripolitikken som har vært ført. Man regner altså med at SV, som har vært med i to av de siste fire regjeringene, har deltatt i en sterkt høyrevridd regjering, for å sitere representanten riktig. Så til en del av de andre, først representanten Botten: Mer forskning – ja, jeg er helt enig. Derfor leverer regjeringen mer forskning, sånn at vi kan forske mer innen næringen – mer forskning på bedriftsrettede tiltak, mer forskning på ressursene, mer forskning til institusjonene. Derfor vektlegger meldingen så sterkt mer forskning og utvikling for å løfte denne industrien og gi den sterkere konkurransekraft. Så til en del av de siste representantene, særlig fra nord og Arbeiderpartiet, som har tatt fram de store fyndordene, som Trollfjordslaget og oppfyllelse av forpliktelsene. Jeg er helt enig i at hvordan man forvalter de forpliktelsene, og hvordan man reagerer på eller sanksjonerer brudd på forpliktelsene, er viktig. Derfor er det beklagelig at den forrige regjeringen, da vi avdekket brudd på leveringsforpliktelsene, lot saken ligge 18 måneder i kontorskuffen til settestatsråd Trond Giske, ikke gjorde noe med det, ikke tok dette på alvor. Det har også farget debatten. Så til alle dem som mener at regjeringen prøver å uthule fiskerinæringen, fiskerens «grunnlov» og allting – her er både representanten Henriksen og representanten Knutsen ganske krystallklare. Det var det utvalget som ble nedsatt av Lisbeth Berg-Hansen, som heter Tveterås-utvalget, som kom med forslag om at hvis vi skal markedsrette denne næringen og liberalisere den så mye som mulig, skal de lovene fjernes. Statsråd Elisabeth Aspaker var ganske rask og sa at det er ikke aktuelt, men jeg registrerer at Arbeiderpartiet i senere debatter har benyttet seg av muligheten til å prøve å sette det stempelet på regjeringen. Det er uredelig, og det er uriktig. Det var det regjeringsnedsatte Tveterås-utvalget som kom med disse forslagene, men regjeringen har ikke fremmet dem – det må være klart. Så til det det egentlig har dreid seg om: en konkurransekraftig sjømatindustri. Vær klar over at selv om halvparten av tida i debatten har handlet om leveringsforpliktelsene, kommer det aller meste av råstoffet som denne industrien skal foredle, fra kystflåten – 70 pst. av torskekvoten kommer fra kystflåten. Det som er jobben nå, er å legge til rette sånn at vi får dette råstoffet strukket over året og er av en sånn kvalitet at vi kan beherske markedet ute og få mest mulig igjen for det. Så skal vi ta de små justeringene av det leveringspliktige råstoffet når den tida kommer.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2016-04-05:
Ganske kort til representanten Heggø når det gjelder deltakerloven. I meldingen fra regjeringen står det at regjeringen vil «videreføre aktivitetskravet i deltakerloven», og at regjeringen vil «videreføre praksis med unntak fra aktivitetskravet, som også legger til rette for en hensiktsmessig utvikling av ny biomarin aktivitet». Vi klargjorde også under arbeidet i komiteen at regjeringen ikke ville ha et permanent unntak fra deltakerloven, som Heggø hevdet fra denne talerstolen.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Regjeringspartia har snudd og går inn og støttar tre av ti forslag i innstillinga frå komiteen. Men dei går ikkje inn i det forslaget som gjeld bruk av heile fisken. No gjekk det i turbofart på slutten for representanten her, men eg klarte ikkje å oppfatta nokon argumentasjon for det. EU har trass i alt innført eit påbod om at heile fisken skal på land innan 2019, og det er òg ein samrøystes komité som påpeikar at marint restråstoff har eit verdipotensial som ikkje er godt nok utnytta i dag. Korleis kan det då ha seg at regjeringspartia ikkje vil støtta eit forslag der Stortinget ber regjeringa koma med ein handlingsplan og «utarbeide en strategi for bruk av alt restråstoff/biprodukt og insentivordning for ilandføring av hele fisken, herunder utrede og finne rimelig tidspunkt for» når vi kan få dette på plass i Noreg?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Eg takkar for det spørsmålet. I motsetnad til regjeringspartia er ikkje Arbeidarpartiet redd for kunnskapsinnhenting. Difor har vi heller ikkje konkludert i forkant når det gjeld leveringspliktene, slik som regjeringa gjorde så seint som ved statsminister Erna Solberg i spørjetimen mindre enn eitt døgn før vi gav frå oss innstillinga vår. Arbeidarpartiet ser juridisk sett på det som eitt selskap, når representanten Grimstad nemner delinga som har skjedd. Norway Seafoods og Havfisk er for oss juridisk sett eitt selskap, og det er dei som til saman må oppfylla forpliktingane.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Dei fleste er vel einige om at det var tidlegare fiskeriminister Svein Ludvigsen si endring av leveringspliktene – frå ei leveringsplikt til ei tilbodsplikt – som har vore den største endringa av leveringspliktene, og som har gjort at det ikkje fungerer. Tilbake til det med eitt juridisk selskap: Jo, vi ser på det som eitt juridisk selskap, og eg kan ikkje svara for årsaka til det. Ein kunne kanskje ikkje nekta dei å dela selskapet i to, slik som det låg. Det var i alle fall det eit samla storting meinte om den saka, så vidt eg hugsar. Men at vi ser på det som eitt juridisk selskap, må vera heilt klinkande klart, og det bør dei òg innretta seg etter. Signala om å sjå på alle dei tre pliktene under eitt, sender vi vidare til den kommisjonen som no skal sjå på dette. Då må dei òg innretta seg etter det juridiske handlingsrommet som faktisk ligg der.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Eg høyrde ikkje det siste representanten Bakke-Jensen sa, om det var på…?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Det er jo nettopp difor vi har føreslått ein strategi – som eit fleirtal i Stortinget no går inn for – for å sjå på heilårsarbeidsplassar. Det er eit godt tiltak for heilårsarbeidsplassar at ein gjev kvotebonus òg når industrien og flåten inngår eit forpliktande arbeid framover. At ein leverer mindre til å begynna med og meir dei siste månadene, er nettopp det vi er på jakt etter for å få utjamna sesongsvingingane. Det er nettopp dette industrien etterspør. Det er få forslag eg har vore med på å reisa frå Arbeidarpartiet si side, som vi har fått så mykje skryt og godord for, som nettopp dette forslaget. Men det vil nok koma tilbake i den strategien som vi har bedt om.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Fiskeriministeren er i fleire aviser referert på at det å setja ned ein kommisjon som skal sjå på leveringspliktene, er heilt i tråd med det regjeringa la opp til. I dag tok han litt atterhald og sa at det i alle fall ikkje var førstevalet. Men regjeringas utgangspunkt for ein kommisjon var faktisk å avvikla aktivitetsplikta. Leveringsplikta skulle verta regionalisert, og bearbeidingsplikta skulle bli fjerna. Komiteen har ikkje støtta dette og har i tillegg slått fast at kommisjonen må ha eit mykje breiare og større mandat enn det regjeringa la opp til. Eg siterer frå komiteens innstilling: «Kommisjonen skal komme med konkrete anbefalinger som ivaretar intensjonen om en samfunnsøkonomisk god løsning som bidrar til lønnsomhet i både flåten og industrien, samtidig som den bidrar til bosetting og sysselsetting i kystdistriktene.» Meiner statsråden framleis at regjeringas forslag og komitéinnstillinga samsvarer, og stiller statsråden seg bak dette mandatet?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Då skal vi gå litt vidare, for vi blir vel aldri einige om kven som har sagt kva her, og det kan vi la liggja. Då statsministeren var i spørjetimen så seint som 16. mars, var ho litt tåkete om utsegnene sine på fleire område, bl.a. om torskehotell, om for lite råstoff til alle kystsamfunna i nord, og om kva ho hadde sett og opplevd då ho besøkte fiskeriindustrien i Finnmark i 2002. Men det ho var klinkande klar på, var at leveringsplikta skulle verta regionalisert, og at dette ville føra til nedlegging av arbeidsplassar i nord. Det var nødvendig å ofra enkelte lokalsamfunn for å få andre, robuste kystsamfunn. Deler statsråden dette synet på konsekvensane av regjeringas opphavlege forslag om leveringsplikta?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Eg vil òg koma med nokre kommentarar til nokre av innlegga her i dag. Den første er til representanten Trellevik, som står på talarstolen og motseier eigen komitémerknad. Når ein blandar saman tollmurar for landbruk og marknadstilgang for fisk, er dette faktisk stikk i strid med det som er sagt i innstillinga frå komiteen. Eg vil gjerne ha eit klart svar frå Høgre: Er dette Høgre sitt standpunkt? Utholing av deltakarlova er det fleire som har nemnt her i dag. Ja, regjeringa føreslår i meldinga permanent unntak for nye artar, for LUR-artar, for tang og tare. Dette stoppar Stortinget, og då må det vera lov å seia frå talarstolen her at Stortinget stoppar ei utholing. Dette var det representanten Grimstad som nemnde, viss eg ikkje tek heilt feil. Det var den same representanten som var inne på endringane i fiskesalslagslova. Eg må berre tilstå at då eg først las meldinga, trudde eg faktisk at dette var eit kalkulert nederlag frå regjeringa si side, at ein hadde innsett at stortingsfleirtalet meinte noko anna, men i løpet av debatten i dag har eg forstått at så ikkje var tilfellet. Regjeringa føreslår òg i meldinga endringar i lovverket, og då må det frå talarstolen vera lov til å seia at dei opprettheld ei utholing, f.eks. det at ikkje Høgre og Framstegspartiet går inn på at ekspertgruppa skal halda seg innanfor fiskesalslagslova. Der står ein åleine utanfor. Sidan eg først har fått – eller teke – taletid, er det noko eg ikkje i det heile var inne på i det første innlegget mitt, som gjeld det å stoppa strukturiveren som regjeringa har lagt til grunn. Statsråden må ha merka seg at ein samla komité har sagt at effektuering av endringsforslag når det gjeld strukturering, bør venta på Eidesen-utvalets arbeid, nettopp fordi vi vil ha ei heilskapleg tilnærming til strukturpolitikken og dermed synleggjera kva konsekvensar desse endringane vil gi. Dermed må vi kunna forventa at Eidesen-utvalet i fortsetjinga kan ha møte utan at ein stadig får nye endringsforslag inn i bildet. Eg meiner det er bra at Stortinget sette ned foten der. Sandberg vil ikkje innsjå at dei mykje omstridde instruksane ville ha ført til at mellomkystflåten kunne ha forsvunne. – Det er alle vi andre som har misforstått, inklusive Norges Fiskarlag, som sende inn ein sjupunktsplan til statsråden og bad om endringar på det punktet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
Et av de forslagene til vedtak som det er bred enighet om og hele komiteen står bak, er forslaget om at det skal utarbeides en opptrappingsplan for norsk bestands- og ressursforskning. For dette årets statsbudsjett kom det en styrking gjennom forhandlinger i Stortinget. Men mitt spørsmål er kort og godt: Hvilke tanker har representanten om størrelsen på denne opptrappingen? Og ikke minst: Er han enig i at det i statsbudsjettet for 2017 må ligge inne en styrking av bestands- og ressursforskningen?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
I innstillingen er det en samlet komité som støtter at Norges Fiskarlag, Sjømat Norge og fiskesalgslagene går igjennom og ser på hvordan en kan bruke fiskesalgslagsloven på en mer effektiv måte innenfor dagens regelverk. Så har Senterpartiet også støttet at det i tillegg nedsettes et ekspertutvalg. Det har vi gjort fordi partene har – uvisst av hvilken grunn – ønsket det. Fremskrittspartiet og Høyre, derimot, har i sin merknad en litt annen begrunnelse for dette ekspertutvalget. De skriver at det er «nødvendig for å opprettholde tilliten i dette arbeidet». Da er mitt spørsmål: Har ikke Fremskrittspartiet tillit til at de tre organisasjonene på egen hånd klarer å gjennomføre denne jobben på en måte som vi kan ha tillit til?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
Regjeringen foreslo i meldingen en svekkelse av pliktene som i realiteten vil sette til side den funksjonen som de er tiltenkt. Så er det en erkjennelse som hele komiteen har kommet til – uavhengig av i hvilken retning en ønsker å gå – av at pliktene ikke har fungert etter hensikten. Derfor har vi et forslag til vedtak som både Høyre, Senterpartiet og resten av komiteen har støttet opp under, at vi skal få en kommisjon som ser på dette og utreder det bredere enn det som er gjort. Når det resultatet kommer, får vi ser hvor det politiske flertallet ligger – om en ønsker å gå for en skjerpelse, en endring eller en liberalisering, som er det regjeringen har lagt opp til. Jeg mener at den liberaliseringen regjeringen foreslo, var så omfattende at det i realiteten var snakk om en fjerning.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
Senterpartiets mål med fiskeripolitikken er at den skal sikre aktivitet og verdiskaping langs kysten. Det er det overordnede målet. Vi mener at det da er behov for en politikk som legger til rette for det. Jeg er redd for at en med en stor grad av liberalisering av de politiske virkemidlene vil få en sentralisering av produksjonen noen få steder, og at en større del av bearbeidingen vil skje i utlandet. Vi ønsker at bearbeidingen skal skje i Norge og langs kysten. Når det gjelder de spørsmålene som representanten kommer med, er det nettopp derfor vi har pekt på at her trengs det en kommisjon som ikke har et bundet mandat, som regjeringen ønsket å gi kommisjonen, men som har et bredt mandat, som bl.a. Senterpartiet, Høyre og resten av komiteen har støttet i sitt vedtaksforslag i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
Den merknaden må ses i den konteksten at denne meldingen for alle praktiske formål er en torskemelding. Det er det også merknaden som sådan refererer seg til, og jeg håper at den da gir mer mening for representanten.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
Jeg vil stille et spørsmål som gjelder den delen av næringen som har sitt utgangspunkt i lakseoppdrett. Det var et intervju i Bergens Tidende 1. april, som statsråden sikkert er kjent med. Jeg skal la biten om forskerne ligge, men statsråden sier i dette intervjuet at en skal ha en vekst på fem–seks ganger innenfor lakseoppdrett fram til 2050, og at en skal legge til grunn at dette er forsvarlig. I innstillingen til havbruksmeldingen står det derimot: «Komiteen understreker at dersom det skal tillates vekst i produksjonen i oppdrettsnæringen, er det avgjørende at veksten er miljømessig bærekraftig.» En slår altså ikke fast at det er bærekraftig, og så vidt jeg vet, har Stortinget aldri fattet et vedtak om en fem–seksdobling av produksjonen. Mitt spørsmål er: Er statsråden enig i at en vekst innenfor laksenæringen og næring knyttet til laks må være bærekraftig?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-04-05:
Komiteen, med unntak av medlemmer fra SV, støtter regjeringens vurderinger og forslag i proposisjonen. Dessverre er det nok all grunn til å tro at departementet har rett når de skriver at dette er snakk om risikokapital. Hvorfor er det da likevel rett å støtte både kapitaltilførsel og konvertering av lån? Jo, fordi det er fortsatt en mulighet for at markedet for kull snur og at en i framtiden kan få lønnsom drift. Men kanskje like viktig: Kulldriften er så viktig for bosettingen og næringslivet på Svalbard, og for den norske svalbardpolitikken, at en avvikling av kulldriften ikke skal være et resultat av bedriftsøkonomiske forhold i Store Norske Spitsbergen Kulkompani – det er en politisk beslutning. Komiteen har en merknad der en sier noe om den kommende svalbardmeldingen, og der en ber regjeringen ta inn over seg usikkerheten når det gjelder framtidsutsiktene for videre kulldrift. Det betyr, sånn som jeg forstår det, at vi mener at en ved utformingen av svalbardpolitikken må se for seg ulike framtidsretninger, der kull og kulldrift ikke er en del av framtiden på Svalbard. Så er det flere virkemidler for å sikre bosetting på Svalbard, som det kunne være fristende å komme inn på. I forrige sak ble det framsatt et flertallsforslag som peker på fiskerivirksomhet og bruk av marine ressurser. Jeg håper bare at regjeringen fram mot framleggelsen av svalbardmeldingen har et åpent sinn og er mottakelig for innspill om tiltak som er nødvendige for å trygge den norske svalbardpolitikken og den norske bosettingen der.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Eg synest det er flott at Høgre og Framstegspartiet er i stand til å snu og vil sjå an sitt standpunkt til viktige avgjerder for vår kyst. Så får vi sjå når saka kjem tilbake, korleis partia vil stille seg til det da. I innlegget til Bakke-Jensen er kunnskapsbasert eit sentralt ord, og vi veit at forsking er sentralt i våre vurderingar framover og også for dei moglegheitene som næringa har. Det er alt frå fôr til nye artar, mogleg energibruk, vekstambisjonar osv. Det er rett og slett ei næring der vi ser at forskingsintensiteten aukar. Den siste tida har fiskeriministeren skapt betydeleg usikkerheit rundt regjeringas haldning til den frie forskinga, og det skal no setjast ned eit fagleg råd som skal hjelpe Havforskingsinstituttet. Korleis vil Høgre sikre at dette rådet blir sikra legitimitet, og ikkje blir ein del av mistanken rundt politisk styrt forsking?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Det er jo ei sjømatindustrimelding vi behandlar i dag, og i kapittel 10 i meldinga blir endeleg kåra og rammevilkåra for sjølve industriproduksjonen behandla. Der slår regjeringa fast at det er store utfordringar, spesielt på kvitfiskfeltet, når det gjeld sjølve industriproduksjonen. Han er underteknologisert, og arbeidskraftkostnadene er av dei viktigaste utfordringane ein står overfor. Dette passar som hand i hanske med det vi ser internasjonalt av industriell utvikling, der ein tar i bruk automatisering, robotisering og nye avanserte industrimoglegheiter for å skape nettopp meir avansert industriproduksjon. Vi trudde at dette var eit opplegg til «smash» for resten av komiteen då vi føreslo eit program i Innovasjon Noreg som nettopp skal vere for å løfte industrien innanfor kvitfisknæringa. Kvifor vil ikkje Framstegspartiet støtte det forslaget?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Eit av dei viktigaste grepa ein kan ta å løfte sjømatindustrien, er å satse på teknologi og marknad. Grunngjevinga frå representanten frå Framstegspartiet for ikkje å vere med på forslaget frå SV, Senterpartiet og Arbeidarpartiet var at ein har ein generell pott pengar i Innovasjon Noreg – ein ønskjer ikkje spesielle satsingar der. Det store unntaket her er sjølvsagt petroleumssektoren – dei har heilt eigne opplegg i Innovasjon Noreg. Men la det liggje i dag. Spørsmålet mitt er: Når Venstre ikkje ønskjer å løfte innovasjonar og teknologi spesifikt for denne viktige næringa for havlandet Noreg, kva er Venstre si grunngjeving? Eg håpar det ikkje er næringsnøytralitet.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Vil representanten frå Venstre ta til orde for at ein då fjernar dei petroleumsretta tiltaka som ligg under Innovasjon Noreg?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Grunnen til at eg spør, er at når ein behandlar ei sjømatindustrimelding, tar ein fram dei store orda om kor viktig dette er for det norske samfunnet. Likevel er vi i ein situasjon i Noreg i dag – vi kjem tilbake til det i neste sak også – der vi sit litt fast i gamle prioriteringar frå tidlegare tider. Internasjonalt, i langt meir liberalistiske land enn Noreg, som USA, Tyskland, Storbritannia og Danmark for så vidt, har dei spesifikke satsingar på næringar som openbert kan vere framtida. Det er difor eg ønskjer å spørje igjen: Kvifor er det unaturleg for Venstre å prioritere ei spesifikk satsing på sjømatindustrinæringa i Innovasjon Noreg?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
SV har ikkje svara på alle dei spørsmåla. Difor er ordlyden i forslaget vårt som er til behandling i dag, slik han er. Når den havgåande trålarflåten har blitt invitert til å gjere ein jobb for fiskeværa langs kysten, invitert til å fylle ut sesongen, og dei ikkje leverer, når dei ikkje leverer den fisken dei faktisk skal levere, og når dette skjer med full handsrekking frå høgrevridde regjeringar – den eine etter den andre – bl.a. ved å gjere om leveringsplikt til tilbodsplikt, osv., osv. Når den uretten som har skjedd langs kysten, fortset – dette er fiskeverdiar på 8–10 mrd. kr – ser ikkje vi nokon annan måte å sikre at dette er ressursar som kjem kysten og samfunnet til gode, enn å reversere den samfunnskontrakten.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
SV si løysing er eit sett av ulike tiltak, bl.a. levande lagring, opne opp for etterf?ring, som gjer at ein kan utvide sesongen ganske mykje. Vi ønskjer også å satse på ny teknologi som gjer at ein kan få ein langt større og meir diversifisert industriproduksjon, som kan ta imot f.eks. både laks og torsk på same anlegg. Dermed vil ein kunne få eit langt større nettverk av anlegg langs kysten. Industritendensane internasjonalt går i retning av mindre einingar, ikkje større. Dette er «good news» for Noreg. Når det gjeld leveringsplikta, ser vi at dei stadene ho fungerer, er der det er identisk eigarskap mellom båt og anlegg, altså ein samanheng mellom kven som eig båten, og kven som eig anlegget. Der fungerer det relativt greitt. Dette er viktig for dei fiskeværa, men fungerer heilt elendig der det ikkje er denne typen samanhengar. Eg synest det er merkeleg at Høgre her indikerer at dagens ordning fungerer på eit vis – ho må berre regulariserast.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Dette er ei utruleg merkeleg tolking av det SV skriv i innstillinga. Det er jo ikkje dei havgåande båtane i seg sjølve vi ønskjer å ta kvotane frå. Heile den pelagiske sektoren fungerer jo fantastisk bra. Sildefisket, makrellfisket, loddefisket osv. er fantastiske næringar, som også har ein høgare grad av utnytting og foredling av fisk, som bør vere langt høgare enn i dag, men det har fungert på ein langt betre måte. Det vi snakkar om her, er den delen av flåten som er komen inn frå havet for å dekkje delar av ein sesong der kystfiskarane tidlegare ikkje har klart å levere fisk og rett og slett ikkje har levert på dei samfunnsforpliktingane dei har. Dette er ingen krig mot havgåande flåtar i det heile, det er ein kritikk av ei lita gruppe trålarreiarar som har inngått ein samfunnskontrakt og ikkje levert.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Eg veit ikkje kor mange gonger ministeren nemnde ordet «forskning» i innlegget sitt. Eg trur at for dei fleste som er i denne sal, framstår det som ganske holt. Hendingane dei siste dagane har demonstrert ein minister som har eit fleksibelt forhold til fri forsking. Idet forsking blir manipulert, er det ikkje forsking lenger, då er det bestillingsverk – då er det noko anna, då er det reklameverksemd. Ein kan altså ikkje snakke om forsking dersom den er manipulert. Sånn oppfattar alle utsegna til fiskeriministeren som han hadde på møtet og i dagane etterpå på e-post med Bergens Tidende osv. Alle oppfatta det slik, men ministeren meinte seg massivt misforstått. Det hjelper ingenting om ministrar hjelper til og prøver å glatte over, det er berre fiskeriministeren som kan svare på dette. Vil fiskeriministeren trekkje tilbake utsegnene sine , det som er sagt og skrive i Bergens Tidende?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Ein får inntrykk av at det er på grunn av fiskeriministeren det går bra i norsk sjømatnæring. Det er godt gjort i løpet av så kort tid som minister – det må eg verkeleg seie. Det er litt påfallande at ministeren også har konkludert med korleis dette systemet skal vere. I sin iver etter å latterleggjere ønsket om å flytte og fase ut det havgåande trålfisket som fiskar på desse ressursane, som er knytte til land langs kysten, går han langt i å seie at det er berre den flåten som kan gjere den jobben. Da blir den relativt hol den responsen frå ministeren til representanten Henriksen om at han ikkje har førehandskonkludert. Eg tok ordet for å omtale noko av det som ministeren sa i sitt svar i replikkvekslinga. Når fiskeriministeren omtaler meiningsmotstandarar som «mørke krefter», er det klart at det blir reaksjonar. Vi er mange langs kysten, vi er mange i nord, som er ueinige i regjeringas fiskeripolitikk, som vil vere eit regelrett ran av kystsamfunn for enorme verdiar. Å omtale oss om «mørke krefter» er stygt. Men dersom vi no skal vere med på denne teikneserieforteljinga, kan vel eg da vere fiskeriministerens busemann – det var mitt poeng. Så ein fekk som ein bad om. Alle vi som vil ha ein kystbasert fiskeripolitikk, som tar utgangspunkt i loven om at fisken skal vere fellesskapets ressurs, som skal kome kysten til gode, er ikkje «mørke krefter». Så til det store spørsmålet om fiskeriministerens forhold til forsking. I sitt svar i replikkvekslinga gjekk ikkje fiskeriministeren tilbake på eit komma, det var berre visse presiseringar – utsegn på utsegn. E-postvekslinga mellom ministeren og Bergens Tidende står framleis der og lyser mot oss. Og berre for å illustrere kor alvorleg dette er – det er ikkje nokon leik: Noreg har hatt eit fantastisk fiskerisamarbeid med Russland, det mest vellykka fiskerisamarbeidet kanskje i heile verda. Det er basert på at forskarar kan snakke fritt med kvarandre på tvers av grensa. Når fiskeriministeren har sådd tvil om integriteten til det viktigaste fagmiljøet i desse forhandlingane, kan det rett og slett føre til ei havarering av det gode forholdet vi har til Russland. Derfor ber eg ministeren nok ein gong kome opp på Stortingets talarstol og seie ettertrykkjeleg at han trekkjer tilbake dei utsegnene som kom på det møtet, og som har kome i brevveksling med Bergens Tidende.