Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-01-15:
La meg starte med å klargjøre hvordan tilskuddsordningen til krisetiltak fungerer. Ansvaret for krisesentrene er forankret i kommunene. Vertskommunen har et særlig ansvar for å påse at krisesenteret har et tilstrekkelig budsjett. Når vertskommunen har vedtatt budsjettet, dekker lokale tilskudd 50 pst., og resten stiller staten opp med som øremerket tilskudd til vertskommunen. Denne tilskuddsordningen har vi hatt mer eller mindre uendret siden tidlig på 1980-tallet. Stortinget gav senest i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2003 sin tilslutning til at den skulle videreføres også i 2003. Kommunene melder inn sine behov til fylkesmannen, som samlet melder dette videre til Barne- og familiedepartementet. Som kjent er tilskuddsordningen til krisetiltakene en overslagsbevilgning. Det betyr at dersom kommunene bevilger mer penger til krisesentrene, følger det automatisk mer øremerkede midler fra staten. Derfor justeres ofte bevilgningen til krisetiltakene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller i salderingen. Først rundt midten av april i år vil det være klart hvor mye staten skal yte. Erfaringen viser at kommunene tar sitt ansvar for krisesentrene alvorlig. Vi har hvert år så lenge vi har hatt den nåværende tilskuddsordningen, sett at bevilgningene går opp, og bruttoøkningen for krisesentrene i de to siste årene var på henholdsvis 6 pst. og 10 pst. Det er derfor all grunn til å tro at vi vil få en økning også i 2003. Dette betyr ikke at alle krisesentrene har en enkel situasjon med hensyn til økonomien – tvert imot, jeg registrerer at mange sliter hardt. En utredning utført på oppdrag fra Barne- og familiedepartementet slår fast at bevilgningene til krisesentrene må økes betydelig dersom alle skal ha tilstrekkelig god kvalitet. For å imøtekomme Stortingets ønske om strakstiltak har jeg bedt fylkesmennene kartlegge om det er vesentlige endringer i kommunenes, fylkeskommunenes eller andre større bidragsyteres bevilgninger til krisesentrene i år. Jeg har bedt fylkesmennene om å melde dette tilbake så snart som mulig, idet jeg allerede 27. januar skal ha et møte med Kommunenes Sentralforbund for å drøfte krisesentrenes økonomi. Dersom det viser seg at ett eller flere krisesentre får redusert sitt budsjett, må jeg drøfte med KS, eventuelt også med vertskommunen for krisetiltaket, hva som kan gjøres i inneværende år. Det er også behov for en endring av dagens tilskuddsordning, idet den nåværende ordningen med øremerkede tilskudd er lite forutsigbar for krisesentrene. Avslutningsvis vil jeg si at allerede under den forrige Bondevik-regjeringen grep vi fatt i voldsutsatte kvinners situasjon gjennom vår handlingsplan Vold mot kvinner. Denne er vi nå i ferd med å rullere, mange tiltak er gjennomført, og i løpet av året vil vi lansere en ny handlingsplan. Arbeidet vil særlig rette seg inn mot å styrke det forebyggende arbeid, bl.a. gjennom forbedring av behandlingstilbudet til menn som utøver vold mot sine nærmeste, og bedre ivaretakelse av barn som enten selv utsettes for eller er vitne til vold i familiene, og tiltak for å bedre utenlandske kvinners og minoritetskvinners situasjon. Videre vil vi gjennom den bebudede endringen av tilskuddsordningen særlig arbeide for å styrke akuttilbudet til voldsutsatte kvinner, herunder krisesentre.