Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-05-23:
Innledningsvis vil også jeg takke utenriksministeren for en grundig redegjørelse om EU og EØS-saker. En av de viktige problemstillingene utenriksministeren påpeker, er at EU med virkning fra den 1. januar 2011 har etablert en ny tilsynsstruktur på finansmarkedsområdet. Formålet er å styrke tilsynet med finanssektoren i Europa, noe jeg tror alle mener er nødvendig, sett i lys av den krisen mange land nå gjennomgår. Gjennom EØS-avtalen blir Norge en del av dette systemet. De nye tilsynsmyndighetene kan gi bindende pålegg til nasjonale myndigheter og markedsaktører. Utenriksministeren påpeker at dette reiser prinsipielle spørsmål knyttet til Grunnloven og EØS-avtalens topilarstruktur. Han understreker, som riktig er, at løsningen må finnes innenfor våre konstitusjonelle rammer. Spørsmålet om avgivelse av suverenitet til EU og EØS-organer er en problemstilling Norge møter i stadig økende grad. Finanstilsyn og luftfartstilsyn mv. er eksempler på en utvikling vi helt sikkert vil se mer av framover. Det utfordrer selvråderetten, og det utfordrer ikke minst hvordan vi behandler slike saker i denne sal. Ingen er i tvil om Senterpartiets holdninger til EU og EØS. Senterpartiet er bekymret for den norske selvråderetten. Bit for bit avgis nasjonal råderett til internasjonale organer. Eirik Holmøyvik, førsteamanuensis ved Universitetet i Bergen, har i en artikkel som den siste tiden har vært omtalt i flere medier, påpekt Stortingets praksis med at vedtak om suverenitetsavståelse fattes etter Grunnloven § 26, som krever to tredjedels flertall, og ikke etter § 93, som krever tre fjerdedels flertall. Holmøyvik peker på at: «Det skjerpa fleirtalskravet er meint å gi særskilt demokratisk legitimitet til prinsipielt og politisk alvorlege vedtak.» Den internasjonale rettsorden har som mål å finne løsninger som balanserer interessene til mange land. Dersom vi i en slik sammenheng finner at det er riktig å sette til side nasjonale interesser, er dette både konstitusjonelt og politisk en alvorlig handling som jeg mener at det skal være en høy terskel for og bred enighet om. La meg understreke dette: Jeg mener at vi trenger litt større nasjonal selvtillit. Lover og regler blir ikke bedre av at de er bestemt i Brussel, i Strasbourg eller i New York. Suverenitetsavståelse handler ikke bare om å gi EU mer makt i Norge. Etter mitt syn er det nødvendig at Norge har en grunnleggende kritisk holdning til å overføre suverenitet til internasjonale organisasjoner i vår utenrikspolitikk. Det kan synes som om utviklingen i internasjonalt samarbeid går i retning av at nasjonalstatene må overføre mer makt og myndighet til internasjonale organer. Jeg mener vi skal være oppmerksom på denne problemstillingen, og vi må hele tiden sette spørsmålstegn ved om dette er riktig og nødvendig. Likevel: Det skal ikke råde tvil om at vi trenger en regulert verdensorden, og at det må være langsiktige og forutsigbare regler for forholdene landene imellom. La meg understreke at det er bred enighet om at Norge skal delta i slikt samarbeid, og at en konservativ holdning til å avstå suverenitet ikke er et uttrykk for at vi ikke skal ta vår del av de internasjonale utfordringene, f.eks. knyttet til klimatrusselen eller andre viktige internasjonale utfordringer. Som sagt: Senterpartiets standpunkt til EU og EØS er vel kjent. La meg gjenta at vi står ved våre inngåtte avtaler. Vi regjerer på grunnlag av EØS-avtalen, fortsatt NATO-medlemskap, og at Norge ikke skal bli medlem av EU. Viljen til å bruke det nasjonale handlingsrommet innenfor EØS-avtalen er et særdeles viktig tiltak for å ivareta norske interesser og norsk råderett. La meg si at vi er neimen ikke redd for begrepet «aktivitet», som komitéleder Ine M. Eriksen Søreide antyder i sitt innlegg. Det er bl.a. SVs og Senterpartiets fortjeneste at regjeringen satte et større fokus på å utnytte handlingsrommet i EØS-avtalen. Til tross for fagre ord: Høyre har, meg bekjent, så langt aldri utfordret EU eller EØS-avtalen. I den gården står man med lua i hånda, jf. tollsaken, som vi har diskutert mange, mange ganger i denne salen. En viktig problemstilling som jeg vil nevne til slutt, er bruken av EØS-midlene. Spørsmålet har vært hvordan disse kan innrettes mer mot fattigdomsbekjempelse, slik at en kan hjelpe folk i deres hjemland og dermed også kanskje begrense tilstrømningen av fattige til Norge. Sett i lys av den økonomiske krisen i Europa er det en målsetting for oss at de avtalene vi gjør med EU om innretningen på EØS-midlene, må bidra mer til sosial og økonomisk utvikling. Derfor er jeg glad for at utenriksministeren signaliserer at det skal være en målsetting i det videre arbeidet med EØS-midlene.