trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Det er en veldig viktig egenskap, et kjennetegn, ved de verdiene jeg tror på, ved det vi også kaller den norske modellen, at man skal gi mennesker valgfrihet, og det er nettopp de gode, trygge velferdsordningene som gir folk valgfrihet. Enten det nå er at vi har en god skole, eller at vi har f.eks. nok sykehjemsplasser, er det det som gir folk valgfrihet. Når denne regjeringen har satset så massivt på utbygging av barnehager, skyldes det nettopp at vi vet at det største hinderet for valgfrihet for barnefamilier er at de som ønsker barnehageplass, ikke kan få velge å få barnehageplass. Når det gjelder kontantstøtten, er problemet ikke at man gir en støtte til barnefamilier - det er denne regjeringen for - men vi er mot at man gir en støtte på det ene vilkår at man ikke har barn i barnehage. Det å betale folk for å la være å bruke et viktig velferdsgode mener vi er et galt prinsipp, og det er det vi kritiserer ved kontantstøtten. Valgfrihet er vi for. Derfor er vi, i likhet med Kristelig Folkeparti, motstandere av å bruke de store pengene på nye store skattelettelser, slik Høyre og Fremskrittspartiet lover, men vil heller bruke dem på å ruste opp eldreomsorgen og bekjempe sosiale ulikheter.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Det er helt sikkert en del ting som egner seg best under fire øyne, men hvis representanten Sponheim lover ikke å si det til noen, vil jeg si til ham at Venstre har hatt en betydelig rolle i byggingen av det norske velferdssamfunnet. Historisk har Venstre stått for veldig mye av de samme verdiene, troen på fellesskap. Castberg og Knudsen er viktige arkitekter for den norske velferdsmodellen. Det skal Venstre ha ære for. Det jeg er urolig for når det gjelder Venstre, er de gangene Venstre samarbeider med Høyre og Fremskrittspartiet, for de står for andre verdier, som bryter på viktige områder med fellesskapstanken i den norske modellen. Jeg mener at private har en plass, og det sa f.eks. Harlem Brundtland-regjeringen i langtidsprogrammet i 1993. Da hadde vi en omtale av betydningen av private som et supplement og også som en viktig samarbeidspartner for det offentlige. Det betyr jo at vi samarbeider med private, både de ideelle private, Frelsesarmeen, Diakonhjemmet, Lovisenberg Sykehus, men også ikke-ideelle private, som f.eks. i primærhelsetjenesten og fastlegeordningen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Først: Når det gjelder det å erte politiske motstandere, vil jeg si at jeg opp gjennom årene har hentet mye inspirasjon fra Per-Kristian Foss til å utvikle den egenskapen, og takker for inspirasjonen. For det andre vil jeg si at jeg må vel nesten ta det som en kompliment at Per-Kristian Foss nå sier at jeg «for tiden» ikke har visjoner, for det betyr jo at jeg på et eller annet tidspunkt har hatt det. Det er også mer enn han pleier å gi meg av komplimenter. Så er det slik at jeg mener at det norske velferdssamfunnet kjennetegnes ved at det offentlige må ta hovedansvaret. Men det er plass til private. Og som jeg prøvde å forklare i stad, er det altså slik at f.eks. hele fastlegereformen bygger på at vi har private leger. Fastlegene er i all hovedsak privatpraktiserende leger. Vi har et omfattende samarbeid med private, ideelle organisasjoner i helsevesenet, i rusomsorgen osv. Vi har også kommersielle, som Volvat. Daværende nestleder i Arbeiderpartiet forklarte at det var viktig at vi samarbeidet også med Volvat, så tidlig som i 1993.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
La meg først bare knytte noen få kommentarer til lønnsoppgjøret, siden representanten tok opp det i innledningen til spørsmålet sitt. Det er riktig at vi forhandlet fram en avtale om pensjon i privat sektor, der også staten la inn en del penger. Det gjorde vi fordi det var riktig av oss å gjøre det, for å sikre en god avtalefestet pensjon fra 62 år. Vi har sagt hele tiden at vi er opptatt av at man skal ha en god AFP-ordning fra 62 år. Det har vi fått på plass nå i privat sektor. Det andre var at vi så jo allerede tidlig at det som kalles levealdersjustering, hadde stor virkning på folketrygden, og derfor hadde vi en mildere innfasing av ordningen. Det er innenfor pensjonsforliket. Det innebærer at vi får på plass en veldig god pensjonsreform, som bl.a. gjør det mulig for folk å gå av fra 62 år med en god pensjon og likevel jobbe fritt ved siden av uten noen som helst avkorting. Det er en pensjonsreform vi er veldig fornøyd med. Jeg tror ingen andre hadde forhandlet fram en bedre avtale, for å si det slik, enn det Regjeringen oppnådde gjennom de forhandlingene. Så når det gjelder fattigdom: Fattigdom handler om veldig mange ulike typer mennesker, og vi ønsker selvsagt å samarbeide med Stortinget om både å forbedre eksisterende tiltak og å utvikle nye tiltak. Men nettopp fordi det handler om så mange ulike mennesker, er det så mange mål på om vi lykkes eller ikke. På noen områder lykkes vi. For eksempel er en halvering av arbeidsløsheten en enorm seier i kampen mot sosial ulikhet. Det at vi har bedret en del stønadsordninger, f.eks. arbeidsløshetstrygden, som ble kuttet under den forrige regjeringen, er et bidrag til å redusere fattigdom. Det viktigste vi gjør nå, er å gjennomføre kvalifiseringsprogrammet, som handler om å gi et godt tilbud til dem som er langtids mottakere av sosialhjelp, ved opplæring og kvalifisering som gjør at de slipper å være mottakere av langtids sosialhjelp. Minstepensjonen er hevet med nesten 11 000 kr, og vi har satt inn andre tiltak for å bedre vilkårene for dem som har minst.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg tar gjerne initiativ til nye grep for å redusere sosial ulikhet, for å bekjempe fattigdom. Regjeringen jobber med det kontinuerlig. Vi jobber med det i disse dager. Vi kommer til å legge fram nye forslag, og vi kommer også med forslag i statsbudsjettet. Så vi jobber løpende, kontinuerlig med forslag som kan bidra til å hjelpe dem som har lite fra før av. Vi har, som jeg har sagt, allerede gjort noe. Vi har økt pensjonen med rundt 11 000 kr for enslige minstepensjonister. Vi ser på ytterligere tiltak for å bidra til å redusere fattigdom. Vi kommer alltid til å ha mål vi kommer til å strekke oss mot. For eksempel har det stått i alle de programmene jeg har vært med på å vedta i mitt politiske liv: arbeid for alle. Det betyr jo ikke at vi når målet om arbeid for alle bokstavelig talt, ved at absolutt alle har arbeid. Selv i dag er det rundt 40 000 mennesker som går på arbeidskontoret og ikke får jobb. Men vi har likevel målet om arbeid til alle. Målet om å avskaffe fattigdom er et mål vi alltid kommer til å strekke oss mot, selv om vi ikke nødvendigvis når det 100 pst. Akkurat som vi ikke når målet om arbeid til alle 100 pst., skal vi alltid strekke oss mot det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Det er mye ugjort når det gjelder sosial urett i Norge, men det som er felles for det vi skal gjøre når det gjelder å bekjempe sosial urett, gi mer til dem som har lite fra før av, er nettopp at vi må satse mer på fellesskap, mer på sosial utjevning. Og det er denne regjeringen som står på de verdiene, mens høyrepartiene tradisjonelt har gjort andre valg når de har hatt makt og innflytelse - som for eksempel Fremskrittspartiet. Da de samarbeidet med Høyre i forrige stortingsperiode, valgte de å kutte i trygdeordningen for dem som hadde minst, kutte i arbeidsløshetstrygden for å finansiere skattelette for dem som har mest. Det er resultatet når Høyre og Fremskrittspartiet samarbeider. Vi skal sørge for ikke bare at de som har lønninger, får økt kjøpekraft i år. Vi skal sørge for at også de som lever av stønader og trygd, får økt kjøpekraft. Derfor er vi nå midt oppe i et pensjonistoppgjør, der vi nettopp skal få på plass en vekst i trygdene som gjør at også de trygdede får en bedring i kjøpekraften, får en inntektsutvikling som er god. Vi er opptatt av å få til løsninger som gjør at vi også reduserer sosial ulikhet(presidenten annonserer neste taler) og hever dem som har minst. (presidenten annonserer neste taler)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg har i mange år understreket at fattigdom er et komplisert problem. Det gjør det ikke mindre alvorlig. Det gjør det på mange måter mer alvorlig, fordi vi vet for eksempel at veldig mye av fattigdommen i Norge er knyttet til rus. Det å bekjempe rusproblemer er en krevende og vanskelig oppgave. Vi vet det er knyttet til psykiatri. Derfor betyr det for eksempel at når vi nå bruker betydelige ekstrasummer på å ruste opp psykiatrisk behandling her i landet, er det et helsetiltak, men det er også et viktig fattigdomstiltak. Så vet vi at den viktigste årsaken til sosial ulikhet i Norge er tilknytning til arbeidsmarkedet. Derfor er en halvering av arbeidsløsheten og en rekord i antall nye jobber et bidrag til å redusere sosiale ulikheter i Norge. Så har representanten Solberg helt rett i at det er et ekstra problem at mange mennesker som går på sosialhjelp, blir varige mottakere av sosialhjelp. Enten skal man leve av egen inntekt i jobb, eller så skal man ha en trygd. Disse sosialhjelpsordningene er bare midlertidige ordninger. Det er grunnen til at vi har laget kvalifiseringsprogrammet, og derfor satser vi alt på det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
For det første merker jeg meg - og det er i og for seg helt greit - at signalene fra ulike partier i opposisjonen er veldig sprikende. Fra Høyre og Fremskrittspartiet har vi hørt ønske om mer privatisering, mer konkurranse og mer anbud i velferdsproduksjonen. Hvis det skal være anbud og konkurranse, er det klart at da vil noen få anbudet, og da vil de få noe å drive med. Andre vil ikke få anbudet, og da får de ikke noe å drive med. Slik er det når det er konkurranse og anbud. Høyre og Fremskrittspartiet vil ha mer av det. Kristelig Folkeparti tar til orde for en noe annen modell, nemlig at man skal ha anbud og konkurranse, ikke for de private kommersielle, men bare for de ideelle. Om det går an å foreta den type avgrensninger, ser vi nå på. Det har kommet et forslag fra Stortinget som Regjeringen går igjennom. Men også hvis man avgrenser anbudene og kontraktsforhandlingene bare til de ideelle, så vil det være noen som får, og noen som ikke får. Så det at noen ikke får, vil være et resultat av at en velger mellom flere tilbydere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Det jeg reagerte på fra NHOs side, var at NHO valgte å gå ut og kritisere staten og statsoppgjøret. For det første mener jeg at man der er kommet fram til et godt og forsvarlig oppgjør. Jeg mener at statsansatte som jobber på sykehusene, i forskningsinstitusjonene, i Forsvaret, i politiet og med mange andre viktige oppgaver i samfunnet, fortjener de lønnspåslagene de nå har fått. Jeg synes det er underlig at NHO-sjefen velger å kritisere alle de tusener ansatte som jobber med velferd, forskning, kunnskap i offentlig sektor. Det er den ene grunnen til at jeg valgte å svare på kritikken fra NHO-sjefen, som kritiserte det oppgjøret staten hadde inngått med de statlig ansatte. Den andre grunnen er at jeg synes det er underlig å høre ham kritisere oss for det oppgjøret vi har inngått, med en ramme på rundt 6 pst., når topplederne i de største norske bedriftene har hatt lønnsvekst på over 20 pst. Man skal være veldig varsom med å representere ledere som har over 20 pst. i gjennomsnittlig lønnsvekst på store lønninger, og så være kritisk til ansatte i helseforetak, i universiteter og høyskoler, i politiet, i Forsvaret og andre steder, som får 6 pst. lønnsvekst. Det reagerte jeg på, og derfor svarte jeg på kritikken fra NHO-sjefen når han valgte å gå ut mot Regjeringen. Det tredje var at jeg mener at når dette lønnsoppgjøret er innenfor de rammene som er forutsatt - Norges Bank regner omtrent denne lønnsveksten i sine framskrivninger - er det ikke grunnlag for å si at lønnsoppgjøret øker presset på renta eller gir ny informasjon som tilsier økt rente. Og når han likevel sier det, så mener jeg at han uttaler seg på en måte som norsk økonomi ikke er tjent med.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg mener det er viktig at vi har ansvarlige lønnsoppgjør, og at det vises tilbakeholdenhet og moderasjon. Det mener jeg er viktig, for over tid må lønnsveksten i Norge speile produktivitetsutviklingen i industrien. Det er den norske modellen for lønnsfastsettelse. Det mener jeg er en god modell, som vi må videreføre. Derfor mener jeg også det er interessant at en del forskere nå har tatt til orde for at vi bør forsøke å reetablere en form for solidaritetsalternativ, der vi får et nytt og mer forpliktende samarbeid mellom partene i arbeidslivet, for å sikre ansvarlige lønnsoppgjør i fortsettelsen. Mitt poeng var bare at når vi har et lønnsoppgjør på linje med det som er forutsatt både fra Norges Bank og fra andre som har anslått lønnsveksten - det er lagt inn i renteberegningene - er det galt å si at lønnsoppgjøret nå gir ny informasjon som tilsier økt rente.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Landbruksoppgjøret er ikke et lønnsoppgjør. Det er et oppgjør om rammevilkårene for selvstendig næringsdrivende bønder. Og de mottar ikke lønn, de mottar næringsinntekt. For det andre er det slik at det denne regjeringen er opptatt av, er å sikre landbruket gode vilkår - det står i Soria Moria-erklæringen. Bøndene har i år hatt en mye dårligere utvikling enn forutsatt. Derfor får de altså et godt oppgjør for neste år som er forhandlet fram i år. Det som kanskje ikke så mange har lagt merke til i landbruksoppgjøret, men som jeg mener er veldig viktig, er at som en del av landbruksoppgjøret gjennomfører vi også ganske omfattende strukturtiltak, modernisering av landbruket, når det gjelder håndteringen av melkekvoter, av samdrift og av andre ting, som gjør at vi kan få mer omstilling, et mer konkurransedyktig norsk landbruk. Det er et viktig element i landbruksoppgjøret.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
For det første var det slik at allerede våren 2005, i god tid før valget 2005, spådde Norges Bank en renteøkning gjennom flere renteøkninger, fordi vi da hadde et unormalt lavt rentenivå. De varslet allerede da, før valget, at vi måtte være forberedt på å bringe rentene tilbake til mer normale nivåer. Så det tror jeg vi må erkjenne er noe som var varslet lenge før valget - og som også er en bakside av medaljen, ved at arbeidsløsheten har gått mye raskere ned og sysselsettingen mye raskere opp enn det vi trodde for kort tid siden. Det andre er at jeg er veldig opptatt av å legge forholdene til rette for konkurranseutsatt industri. Det er grunnen til at jeg mener vi må ha et inntektspolitisk samarbeid som gjør at vi får ansvarlige lønnsoppgjør, og jeg tror på inntektspolitisk samarbeid. Det er også grunnen til at vi gjennomfører viktige strukturreformer. Kanskje er pensjonsreformen den største og viktigste vi gjennomfører, fordi den bidrar til at vi øker tilgangen av arbeidskraft, vi gjør det mye enklere å kombinere arbeid og trygd. Det er den største strukturreformen for å bedre vekstevnen i norsk økonomi som er gjennomført i Norge på mange tiår.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg vil i hvert fall drøfte med partene hvordan vi skal legge til rette for et ansvarlig lønnsoppgjør neste år. Det er da et såkalt mellomoppgjør. Jeg tror at det viktige er at jeg drøfter det med partene først, før Regjeringen går ut og erklærer noen bestemte hensikter når det gjelder hvordan dette best bør gjøres - i respekt for partene, for det er et trepartssamarbeid. Jeg er av politisk overbevisning sterk tilhenger av at vi har et samarbeid. Jeg tror at det velorganiserte arbeidsmarkedet, de sterke, ansvarlige arbeidstakerorganisasjonene vi har i Norge, har gjort at vi har kunnet ha en lavere arbeidsløshet og høyere sysselsetting og likevel en mer ansvarlig lønnsutvikling enn de aller fleste andre land. Når man reiser til andre land og sier at antallet registrerte arbeidsløse er 38 000 og lønnsveksten ikke er mer enn 5-6 pst., er de meget imponert over det. Vi må ta vare på det og passe på at vi ikke gjentar feil fra tidligere, hvor lønnsveksten har kommet helt ut av kontroll. Så jeg vil gjerne snakke med partene. Men hva vi skal snakke om, tror jeg vi må snakke med dem om først.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
For det første tror jeg nok at grunnen til at finansministeren viste til at vi har kommet tilbake til et normalt rentenivå, er at det varslet Norges Bank før valget i 2005. Så det var noe vi måtte være forberedt på uansett. Det betyr ikke at vi ikke ser at det er problemer knyttet til økte renter. Det er derfor vi holder igjen og er varsomme med pengebruken, nettopp fordi vi er opptatt av alle dem som f.eks. er i etableringsfasen, som sliter når rentene går opp. Hvis realrenten, altså renten etter at en har trukket fra prisstigningen, øker, da omfordeler man penger fra de som har gjeld, til dem som har fordringer. Det er i noen grad å ta fra dem som har lite, og gi til dem som har mye. Men vi vet også at de aller fattigste i Norge ikke har gjeld, så de rammes ikke av økt rente. Tvert imot vet vi at noen av dem faktisk har formue og slik sett tjener på det. Uansett har økt realrente veldig vilkårlige og til dels urimelige fordelingseffekter. Derfor må vi holde igjen og være forsiktige for å unngå ytterligere renteøkning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Først vil jeg si at den nye ekteskapsloven er jeg for. Jeg mener at uavhengig av kjønn skal kjærligheten seire, og folk skal få lov til å inngå ekteskap selv om de er av samme kjønn. Det mener jeg er en modernisering av Norge som jeg er stolt av at denne regjeringen har tatt initiativ til. Jeg merker meg at Fremskrittspartiet vil stemme mot det. Jeg mener det er bra at Venstre er for. Det er i pakt med en god tradisjon i Venstre om å vise toleranse og respekt for mangfold. Det er en tradisjon jeg gjerne vil være med på å støtte oppunder. Når det så gjelder monopolet som streiker, er jeg litt usikker på hva representanten Sandberg mener. I Fremskrittspartiets partiprogram står det at fagforeninger er «monopollignende» organisasjoner, og at det er negativt for arbeidsmarkedet. Det er ikke min vurdering av fagforeninger. Min vurdering av fagforeninger er at de faktisk har vært et viktig redskap til å gi mennesker trygghet, til å gi mennesker inntekt og til å gi dem sosial sikkerhet. Derfor er jeg tilhenger av at vi har et velorganisert arbeidsliv med sterke, ansvarlige fagforeninger. Det er det ikke bare jeg som mener. Det er også ganske mange forskere som har sett på det norske samfunnet og kommet til at én grunn til at vi har greid å fordele inntekt mer rettferdig, eller mindre urettferdig enn andre land, er nettopp at vi har sterke fagforeninger. Så jeg er simpelthen uenig i at fagforeninger er monopollignende organisasjoner. Hvis den enkelte arbeidstaker selv skulle forhandle om lønn, ville vi hatt mye større lønnsforskjeller, mye større sosial utrygghet, og det ville ført til en kraftig svekking av arbeidstakernes rettigheter. Fremskrittspartiet er mot sterke fagforeninger. Jeg er for. Det er en stor forskjell mellom denne regjeringen og Fremskrittspartiet. Så er det alltid tragisk når det er streik. Det tror jeg alle mener. Tredjepart rammes, men også kommuner som ønsker å gi befolkningen sin et godt tilbud, rammes, for vi driver jo kommunene for at folk skal få skoler. Og når skolene streiker, er det et problem for mange.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg viser til det som også står i Fremskrittspartiets program. Der står det at fagforeninger er «monopollignende» organisasjoner, og at det ikke er bra for arbeidsmarkedet at man har den type organisasjoner. Jeg mener det er bra, og jeg mener at fagforeninger spiller en veldig viktig rolle i Norge for nettopp å sikre arbeidstakerrettigheter og lønn. Så skjønner jeg at når det er streik i offentlig sektor, rammes tredjepart, og det er altså ofte ikke mulig å velge en alternativ løsning. Jeg er for en modernisering av offentlig sektor. Jeg er for en omorganisering av offentlig sektor. Men jeg kommer ikke til å gjøre det i den hensikt å svekke lønnstakerne. Jeg mener at lærere, omsorgsarbeidere, helsearbeidere, politifolk og mange andre har krav på gode lønninger, og jeg mener at de har krav på organisasjoner som taler deres sak. Så har vi spilleregler og systemer for hvordan det håndteres. De spillereglene har jeg tenkt å respektere, ikke gå til angrep på, slik Fremskrittspartiet har gjort ved mange anledninger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg har veldig god samvittighet i forhold til hvordan vi har håndtert oppgjøret, både i kommunal sektor og i statlig sektor. I statlig sektor nådde vi fram til avtale med alle organisasjonene, også de som representerer utdanningsgruppene. Tidligere i dag er jeg blitt kritisert for at det har vært et for sjenerøst oppgjør i statlig sektor. Jeg er uenig i det, men det er et ansvarlig oppgjør. I kommunal sektor er man kommet fram til enighet med mange, men ikke med alle - bl.a. er lærerne i den gruppen. Da vil jeg si følgende: Det som er litt underlig å merke seg, er at Høyre nå tar opp det spørsmålet etter at Høyre overførte forhandlingsansvaret fra staten til kommunene. Det var det Høyre som gjorde i 2003 eller i 2004. Det kan man mene hva man vil om, man kan ha ulike meninger om det, men da å komme etterpå og være kritisk til måten staten håndterer oppgjøret på i forhold til lærerne, blir litt underlig - når man har gitt fra seg muligheten til å være forhandlingsmotpart for lærerne. Det andre er at sist gang lærerne fikk et lønnsløft(presidenten klubber)(presidenten avbryter) (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg tror vi alle erkjenner at det er et problem når det er streik, og jeg tror ingen setter pris på at man havner i den situasjonen. Men det er en del av et system for lønnsfastsettelse, der vi må respektere spillereglene. Det gjør denne regjeringen, og det gjør jeg. For det andre er jeg ganske lei av at man stadig mistenkeliggjør Arbeiderpartiet for partiets samarbeid med fagforeninger - med LO og med andre organisasjoner. Det er et samarbeid jeg er stolt av, det er et samarbeid som gjør at vi er opptatt av å ivareta arbeidstakeres rettigheter her i landet. Det er en viktig del av vår politikk, og det står vi åpent fram og forsvarer - enten det er sykelønnsordning, arbeidsmiljølov eller andre ting. Det må være et mye større problem for Fremskrittspartiet at de samarbeider med de aller rikeste menneskene i Norge, som gir dem millionstøtte, og så lover Fremskrittspartiet tilbake millioner i skattelette til akkurat de samme menneskene. Jeg har ikke tenkt å drive valgkamp på det nivået, men når Fremskrittspartiet om og om igjen mistenkeliggjør at vi samarbeider med vanlige norske lønnstakere, er det lov til å minne om at de absolutt rikeste menneskene i Norge får store skattelettelser av Fremskrittspartiet, og så gir de stor støtte til Fremskrittspartiets valgkamp.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg mener det er veldig bra at Høyre er engasjert i disse spørsmålene. Det er litt typisk at man kommer med mange forslag - det renner inn Dokument nr. 8-forslag på dette området - og at man ikke tenkte på noe av dette mens man selv satt i regjering. For det andre tror jeg vi må erkjenne følgende: Når vi nå har rekordhøy sysselsetting, når vi har den laveste arbeidsløsheten på veldig, veldig mange år og svært mange bedrifter mangler arbeidskraft og gjør mye for å skaffe seg arbeidskraft, da sliter vi med rekruttering til veldig mange yrker. Det er baksiden av den medaljen som handler om at vi har veldig høy vekst, veldig mange i jobb. Da er det vanskelig å få en ekstra ansatt, enten det er i private bedrifter, i industrien eller i skolesektoren. Svaret på det er ikke økt arbeidsløshet. Svaret er å mobilisere mer arbeidskraft. Det jobber denne regjeringen med, enten det er pensjonsreform, kvalifiseringstiltak, arbeidsinnvandring eller andre ting. Det er det grunnleggende, det som er et rammevilkår for det vi skal gjøre i skolen. Når det gjelder skolen, gjør vi flere ting. For det første har vi styrket kommunenes økonomi betydelig. Det er de som finansierer skolen - derfor er det ansatt flere lærere, og kommunenes økonomi har gjort dem i stand til det. Vi har varslet at det kommer en stortingsmelding om kvalitet i utdanningen og også en om lærerutdanningen. Selv om vi ikke har lagt fram meldingene, kan jeg nevne at noe av det vi bl.a. vil se på, er innholdet i lærerutdanningen - f.eks. behov for mer praksis, mer fordypning - og etter- og videreutdanning i forhold til behovet for kanskje lengre og mer kvalifiserende og kompetansegivende kurs istedenfor mange korte. Jeg mener det også er et element i forhold til rekruttering til læreryrket at vi skal erkjenne at det er problemer, utfordringer og mye som ikke fungerer godt nok i den norske skolen. Det har vi gitt utrykk for. Men det er også veldig viktig å ikke svartmale, da gjør vi situasjonen verre.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Skoleverket forvitrer ikke. Vi investerer betydelige midler, og vesentlig mer enn Høyre, i skole. Hvis det nå er slik at det går veldig dårlig med skolen, må det ha vært veldig elendig under Høyre. Denne regjeringen har sørget for vesentlig mer penger til skole enn det den forrige regjeringen, med Høyre i spissen, greide. I tillegg sørget de for å legge om forhandlingene for lærerne, slik at kommunene tok over det forhandlingsansvaret. Vi har sørget for mer penger, og vi kommer til å sørge for mer penger. Det er ingen forvitring i norsk skole. En av hensiktene med meldingen vi skal legge fram, er nettopp å komme med en samlet framstilling av dokumentasjon, av analyser, og av hvor store rekrutteringsutfordringene er når det gjelder læreryrket. Vi har fått litt ulike rapporter og litt ulike forskningsresultater. Vi skal gå gjennom det og presentere en helhetlig framstilling av det. Vi skal uansett gjøre mer for å styrke rekrutteringen til læreryrket, bedre lærerutdanningen og styrke etter- og videreutdanningen av lærerne.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Denne regjeringen har rustet opp og kommer til å fortsette å ruste opp norsk skole. Det handler både om hva vi skal gjøre i framtiden, og også om hva vi faktisk har gjort. Det kanskje viktigste vi har gjort, er å sette kommunene i stand til å bruke mer penger på skole. Derfor bevilges det mer penger nå enn noen gang til norsk skole, og mer penger bevilges til norske skoler enn da Fremskrittspartiet gjorde budsjettavtale med Høyre og de andre borgerlige partiene i forrige stortingsperiode. Vi har sørget for mer penger til skolen enn det Fremskrittspartiet og Høyre sørget for i forrige periode. Det er punkt én. Punkt to: Vi har økt timetallet i skolen. Det har vi gjort både fordi vi mener det er et poeng at vi får flere timer og også fordi det har satt oss i stand til å styrke noen av de fagene der vi vet at elevene i norsk skole sliter mest - språkfag, realfag, matematikk. Det kommer på plass, pengene er bevilget, og det ansettes flere lærere. Det er noe vi allerede har gjennomført. Vi har varslet at det kommer til å bli gjort mer for tidlig innsats, for vi ser at problemene ofte kommer tidlig i skolen. Mange flere tiltak kommer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Kvalitetsutvalget, et eget utvalg av eksperter, ble nedsatt for å vurdere hva vi kan gjøre for å styrke norsk skole, og det var Trond Giske som nedsatte det i 2000. Da var det et ønske om å heve kvaliteten i norsk skole, de fremmet mange forslag, og mange av dem er fulgt opp i Kunnskapsløftet. Jeg tror, i likhet med det som utvalget og det som den daværende Bondevik II-regjeringen sa, at det å øke timetallet er ett av flere virkemidler for å bedre norsk skole. Det er ikke det eneste virkemiddelet, men det er ett viktig virkemiddel, for det gir oss mer tid og større mulighet til å undervise flere elever, spesielt i småskolen, der skoledagen er ganske kort. En bieffekt av at vi satser på kunnskap i skolen med flere timer, er at behovet for skolefritidsordningen blir mindre. Det tror jeg også en del setter pris på, fordi vi bl.a. får reduserte utgifter. Så mener jeg at ordningen med frukt og grønt er et tiltak først og fremst for å bedre ernæringen. Jeg mener det er viktig for barn, men det er selvsagt ikke hele svaret(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Jeg mener at det er viktig å satse på skolen, derfor har vi sørget for mer penger til skolen. Vi sier ikke at det er nok, vi sier ikke at vi er i mål, men vi sier at når denne regjeringen sørger for at det bevilges mer til skole nå enn under den forrige regjeringen, er det et skritt i riktig retning. Det andre er at det er typisk for - hva skal jeg si - partier som har vært i regjering, at de plutselig, når de kommer ut av regjeringskontorene, finner på mange forslag. Vi avviser ikke alle de forslagene om rekrutteringsplaner og andre tiltak, men vi har sagt at vi nå skal presentere et helhetlig dokument. Det kommer om noen måneder, og da kan vi ta stilling til både store og små tiltak for å styrke lærerens rolle i skolen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-05-28:
Som jeg har nevnt før, har vi allerede gjort en del: innført flere timer, styrket økonomien for skolene, osv. - jeg gjentar ikke det. Men det kommer to viktige dokumenter om skole fra Regjeringen i løpet av dette året. Det ene er en stortingsmelding om kvalitet i skolen. Der kommer det forslag hvor vi tar opp bl.a. det vi sliter med i forhold til PISA-undersøkelsene, uro, frafall, osv. Vi kommer også med et eget dokument om læreryrket og lærerrekruttering. Der kommer vi til å kvittere ut våre vurderinger av mange store og små forslag som har kommet her i Stortinget om hvordan vi kan bedre lærerrekrutteringen. Jeg tror det bl.a. handler om mer tid til fordypning og mer systematisk etter- og videreutdanning av lærere. Når det gjelder forhandlingsansvaret, var ikke mitt poeng å ta opp det, utover det at jeg fra Høyre ble kritisert, eller det ble åpnet for at jeg skulle ta ansvar for at man var misfornøyd med oppgjøret i forhold til lærerne. Da sier jeg at det er litt underlig å høre det fra Høyre, når Høyre valgte å flytte forhandlingsansvaret for lærerne fra staten til kommunene. Det er det jeg ber meg frabedt, å bli kritisert for at det skjedde.
Erna Solberg (Høyre), 2008-05-28:
Jeg skjønner at statsministeren er mest opptatt av andre partier og lite av sin egen politikk. Jeg garanterer fortsatt for at vi kommer til å stemme for 5 øre i økt bensinavgift. Men jeg mener også at den situasjonen vi i dag har, påkaller at man tenker litt mer enn statsministeren gjorde nå. Vi har en situasjon hvor fiskebåtnæringen får betydelig økte utgifter, på toppen av en avgift som vi ikke har garantert for, som denne regjeringen har innført. Vi ser at kollektivtrafikken - og det burde interesse en statsminister som skal satse mer på kollektivtrafikk, i samsvar med klimaforliket - får større utgifter fordi busser faktisk går på den typen drivstoff. Vi ser at lastebilnæringen og bedrifter i Distrikts-Norge får større konkurranseulemper. Da synes jeg statsministeren skulle møtt denne debatten med en litt annen holdning, tenkt igjennom hvordan vi kan sørge for at disse næringene og kollektivtrafikken nå ikke opplever å bli undergravd, men at det finnes andre deler av skatte- og avgiftstrykket som kan lettes, slik at vi ikke f.eks. får stopp i kollektivtilbudet.
Erna Solberg (Høyre), 2008-05-28:
La meg først få lov å kommentere et tidligere svar statsministeren gav. Det er nok ikke slik som han gav inntrykk av, at Høyre i klimaforliket har slåss for å få bensinprisen opp med 5 øre. Vi har sagt at vi ikke kommer til å stoppe et klimaforlik fordi om Regjeringen slåss for å få opp bensinavgiften. Det er to forskjellige ting. Det koster kr 1,92 mer å kjøre Bergen-Oslo med den femøresøkningen, beregnet ut fra mitt bensinforbruk etter jul! Det jeg tenkte jeg skulle stille spørsmål om, var noe statsministeren tok opp i forrige uke. President, klokken går ikke. - Fint, da begynner jeg nå! I forrige uke sa statsministeren at det neste valget kom til å være en folkeavstemning om velferdsmodellen i Norge. For meg var det et klart tegn på at statsministeren igjen kommer til å starte en lang skremselsvalgkamp hvor han konsentrerer seg om å snakke om andre partier og ikke om egen politikk. Istedenfor å være opptatt av sine egne visjoner, sine egne saker og hvorfor man skal stemme på Arbeiderpartiet, skal man altså bruke tiden på å gå inn i enkeltsaker og hva andre partier måtte stå for, på en falsk måte. Man har rett og slett vært i bøttekottet med partisekretær Kolberg og funnet frem ny retorikk. Men hvis man går inn og ser på hva som er det historiske faktum i Norge, er det sånn at i løpet av de siste 30 årene har det i litt over halvparten av årene vært en arbeiderpartiledet regjering eller ren arbeiderpartiregjering som har styrt, i litt under halvparten har det vært borgerlige regjeringer som har styrt. Velferdsordningene har bestått - ja, de har blitt utviklet og utvidet under borgerlige regjeringer og Høyre-ledete regjeringer. Det debatten om velferdsordningene i Norge i dag går på, er ikke spørsmålet om de skal være finansiert av det offentlige eller skattefinansiert, men først og fremst spørsmålet om det skal være sånn at valgfrihet innenfor offentlig finansierte ordninger skal være for de få, f.eks. private helsetjenester for statsråder med god lønn, eller om det skal være for de mange, nemlig alle andre som ønsker å kunne velge litt mer privat innenfor systemet. Statsministerens beskrivelse av vår historie er feil. Mener statsministeren at det er dette vi skal drive valgkamp på til neste år? Eller mener han at vi skal snakke om hvilke politiske saker vi skal møte velgerne med de neste fire årene?
Erna Solberg (Høyre), 2008-05-28:
Revidert nasjonalbudsjett viser at denne regjeringen har fått over 150 milliarder kr mer inn i skatteinntekter. Det viser én grunnleggende ting: Det som skal til for at velferden i dette landet sikres, er at verdiskapingen øker, at vi har bedrifter, at folk er i jobb, og det er et resultat både av internasjonale forhold og av den forrige regjeringens politikk. For vi snudde en utvikling hvor bedrifter flyttet ut av dette landet. Vi snudde utviklingen, noe som gjorde at vi fikk et mye bedre grunnlag for velferden fremover. Det betyr at vi har mer enn ti ganger så mye å disponere, på grunn av at verdiskapingen har økt, enn de skattelettelsene dere har tatt inn. Det er nok et eksempel på at statsministerens forklaring ikke er rett. Men jeg registrerer at statsministeren er betydelig roligere nå. Det hørtes ikke ut som folkeavstemning om velferden fremover, dette. Det store valget i velferdspolitikken fremover er spørsmålet: Skal vi foreta noen frihetsreformer som gjør at vi ikke har allergi mot private løsninger, at rusomsorgen styrkes, og at vi satser på å bruke alle krefter i vårt samfunn fremover?
Erna Solberg (Høyre), 2008-05-28:
Av og til synes jeg statsministeren går på autopilot når han svarer på denne typen spørsmål. Noe av det mest interessante som har skjedd med denne regjeringen, er at den er blitt litt mer edruelig i den kompliserte og vanskelige fattigdomsproblematikken. Men når statsministeren later som om han har prioritert dem som er svakest, er jo ikke det riktig. Den veksten man har hatt i inntektene, har man brukt mindre av til målrettede fattigdomstiltak enn det den forrige regjeringen gjorde med den veksten man da hadde. Så er det sånn at det er mange små tiltak som bidrar til at vi gjør noe med de store utfordringene. Det ene er å sørge for at sosialhjelp ikke går vi arv. Derfor må vi ha tiltak til ungdom og barn i faresonen. Det andre er å sørge for at ungdom som havner utenfor og er på vei inn i sosialhjelpen, blir snudd i døren med en gang, sånn at vi sørger for at de ikke venner seg til å gå på sosialhjelp, men er i aktivitet. De nås ikke med kvalifiseringsprogrammet. De nås ikke med tiltakene som Regjeringen har. Det foreslår vi i revidert nasjonalbudsjett å gjøre noe med. Vil statsministeren støtte oss i det?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-05-28:
Jeg skjønte på svaret til Siv Jensen at statsministeren gledet seg til opposisjonstilværelsen, men jeg regner med at han har tenkt å holde ut ett år til i den nåværende posisjonen. Ellers ser jeg fram til en avklaring i så måte. Det er jo slik at en del vil ha utfordringer med økte drivstoffavgifter, og det skal vi ta på alvor. Samtidig er det kanskje de som trenger et håndslag - de som overhodet ikke har råd til bil - som burde ha mest oppmerksomhet. Revidert budsjett ble framlagt, og vi må vel rett og slett si at når det gjelder kampen mot fattigdom, var det stort sett rensket for nye forslag fra Regjeringen for å bekjempe fattigdom, en fattigdom som det viser seg er økende. Så mitt spørsmål er: Hva vil statsministeren og Regjeringen gjøre for dem som faktisk ikke engang har råd til bil?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-05-28:
Som representanten Sponheim var inne på, touchet sentralbanksjefen spørsmålet om produktivitetsveksten i norsk økonomi. Lønnsgapet mellom norske arbeidstakere og utenlandske arbeidstakere er høyere enn noen gang. Vi har vært reddet av en sterk produktivitetsvekst, men sentralbanksjefen understreket at den nå var fallende. Og det gir jo grunn til bekymring. Så ser vi lite av hva statsministeren og Regjeringen ønsker å gjøre i offentlig sektor. Det vi har sett, er i realiteten et hodeløst angrep på frivillige organisasjoner i rusomsorgen, i form av en helt hodeløs anbudspolitikk som kommer til å skape mer utgifter enn de inntekter man regner med å spare. Det bør man legge bort og heller satse på noe helt annet. Derfor var det interessant å høre at statsministeren snakket om solidaritetsalternativet. Jeg vil spørre statsministeren: Vil han ta noe initiativ overfor partene i arbeidslivet for å få et nytt solidaritetsalternativ?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-05-28:
Det er tydelig at for mange kan gleden over sommervarmen bli ødelagt av tallene på bensin- og dieselpumpene. Jeg er enig med statsministeren i at det er viktig å holde hodet kaldt. Det finnes nemlig en framtidsrettet oppskrift for å få ned drivstoffkostnadene, nemlig å følge det løpet som nå er lagt gjennom klimaforliket, få fram de gode motoralternativene som gir lavere forbruk, få fram attraktive kollektivtilbud som gjør at flere velger å la bilen stå hjemme, og dermed i sum få lavere drivstoffkostnader enn det en ellers ville ha. Den oppskriften er bærekraftig, og det bærer. Regjeringen har valgt å forskuttere ett element i klimaforliket, nemlig noen øre på drivstoffavgiften. Det får vi ta til etterretning og selvsagt støtte i klimaforlikets ånd, men vi venter i spenning på at Regjeringen følger opp de andre elementene som får ned drivstoffkostnadene, i høstens budsjett, og gjerne lar seg inspirere av denne situasjonen til å komme med andre og nye tiltak. Jeg tror jeg over bordet skal varsle støtte også for de tiltakene, som kan gjøre at vi får mer kollektivtrafikk, bedre motoralternativer og mindre utslipp.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-05-28:
Det skal bli en valgkamp om den norske og nordiske velferdsmodellen. Jeg er sikker på at statsministeren verken er så historieløs eller kunnskapsløs at han tillegger Venstre, i historien eller i nåtid, å skulle motarbeide den nordiske velferdsmodellen. Selv om dette ikke er stedet for noen under fire øyne-samtale mellom Arbeiderpartiets og Venstres leder, må vi iallfall kunne dele den kunnskapen at vi bør kunne dele likt på viktige bidrag for å få det gode samfunn som vi har i den nordiske velferdsmodellen, som nettopp klarer å få til de solidariske løsningene og trekke veksler på ulike sektorer i samfunnet. Den nordiske velferdsmodellen, den norske velferdsmodellen, evner også å ta tak i utfordringene i dårlige tider. Stoltenberg II-regjeringen vil om et år ha bak seg fire år med bonanza i norsk økonomi. Men modellen står seg også i dårlige tider, og da vil det være behov for å mane til kollektiv fornuft, til moderasjon og framfor alt til å ta i bruk private løsninger der det er mer effektivt, f.eks. frivillig sektor. Fellesskap er veldig mye mer enn stat og kommune. Det har dessverre ikke denne regjeringen fått med seg i den nordiske velferdsmodellen.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-05-28:
Statsministeren har trippet litt gjennom hele spørretimen etter å få gå løs på spørsmål om renteutviklingen og det lønnsoppgjøret vi forhåpentligvis snart har bak oss. Jeg hadde gleden av, må jeg vel ha lov å si, å våkne til nyhetene kl. 06 i dag tidlig og allerede da kunne høre statsministerens stemme, hvor han gav uttrykk for irritasjon over uttalelser fra NHO-sjefen, som i går hadde mant til moderasjon i tradisjonell stil: Vi må være forsiktige og tenke på konkurranseutsatt sektor, og bruker man mer penger på ett område i statsbudsjettet, så får man bruke mindre på andre områder, osv. Jeg skvatt litt ved at statsministeren brukte så sterke ord som han gjorde. Det er viktig, men også noe rituelt over at noen har som oppgave å mane til moderasjon og forsiktighet. Det er i hvert fall ikke mitt anliggende her å ha noen mening om hvem som bør være vinnere og tapere i et lønnsoppgjør. Jeg har stor forståelse for at offentlig ansatte, som gjør en stor jobb, har helt legitime krav. Det er partene som avgjør resultatet og hvem som blir vinnere og tapere. Mitt anliggende som politiker er å ta ansvar for helheten. Hva gjør denne helheten med oss alle? Steller vi oss slik at vi alle blir skadelidende? I så fall må vi i politikken handle. Derfor var det jeg med litt overraskelse hørte statsministeren med litt bred penn si at det er ingen fare for at denne situasjonen kan legge noe press på renta, faktisk antydet han at det å mane til moderasjon, slik jeg opplevde at NHO-sjefen gjorde, i seg selv kan bidra til å få opp renta. Jeg undrer meg veldig over dette. Jeg vil derfor bruke denne anledningen til å utdype det. Jeg har også lyst til å ta med sitater fra sentralbanksjefen, som møtte i Stortinget til høring rett før helgen. Han sa: «Aldri før har norsk arbeidskraft vært så dyr i forhold til arbeidskraft i andre land.» Og han svarte på spørsmål fra undertegnede: «Når vi er opptatt av at kapasitetsutnyttingen i økonomien må komme ned, har det også sammenheng med at vi allerede er på en nominell lønnsveksttakt som ikke er opprettholdbar over tid.» Sterkere advarsler er det vanskelig å komme med: Nå må vi alle moderere oss og holde igjen, ellers kan vi gjøre mer skade enn gagn. Er statsministeren enig i at fra nå av trenger vi en moderasjonslinje i lønnsdannelsen framover?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-05-28:
I tillegg har da også Norges Banks sjef sagt til Stortinget at den type lønnsvekst som vi har hatt nå gjennom dette lønnsoppgjøret, er det ikke mulig å fortsette med. Da vil vi gjøre kollektiv skade på økonomien vår. Derfor er det etter mitt skjønn også viktig at landet har en statsminister som i denne situasjonen, selv om det kanskje ikke er det mest populære en kan gjøre, maner til moderasjon. Så er jeg enig i at trenger vi moderasjon, som jeg mener vi trenger framover for å ta vare på verdiene i norsk økonomi, må de moderere seg mest som har mest. Det er på en måte solidaritetslinjen i norsk lønnsdannelse jeg mener vi må sterkere tilbake til, f.eks. ved neste års oppgjør, som også en del tar til orde for. Men så er det slik at vi har hatt et dyrt lønnsoppgjør, selv om det kanskje er innenfor prognosene. Det er ikke bærekraftig, sier sentralbanksjefen. Vi har fått levert et revidert nasjonalbudsjett som er på den ekspansive siden. Og statsministeren har så langt i sin regjeringstid heftende ved seg at det har vært 14 renteøkninger. Ser statsministeren at noe av det som skjer denne våren, selv om det ikke er ønsket fra hans side, kan bidra til at vi får, isolert sett, en norsk renteøkning som ikke er ønskelig?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-05-28:
Jeg kan berolige statsministeren med at Fremskrittspartiet er meget komfortabelt med rollen som det eneste partiet som i dette storting faktisk er interessert i å kutte drivstoffavgiftene ganske dramatisk, for det vil jo faktisk gi velgerne et veldig klart alternativ når de skal gå til urnene i september neste år. Så til det jeg har lyst til å stille spørsmål om. I revidert statsbudsjett valgte Regjeringen altså å fremme forslag om å øke drivstoffavgiftene ytterligere. Bakteppet for dette, argumentasjonen til Regjeringen selv, er klimapolitikken. Man er opptatt av at folk skal bruke bil mindre, og man mener at ved økte drivstoffavgifter vil folk bruke bil mindre. Problemet er at man i dette reviderte statsbudsjettet legger opp til at hele denne økningen av diesel- og bensinavgiften skal rett inn i statskassen som en økt inntekt. Ergo tror man ikke at folk skal kjøre bil mindre. Man tar som utgangspunkt for provenyet at folk skal kjøre bil akkurat like mye, og ergo tar staten disse 135 millionene inn i statskassen. Med andre ord er dette rett og slett en bløff. Betyr dette at Regjeringen ikke tror på sin egen retorikk om at folk da skal kjøre bil mindre?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-05-28:
Jeg regner med at det var en glipp at statsministeren glemte at folketrygden, selve bærebjelken i velferden, ble innført av Kristelig Folkepartis sosialminister Egil Aarvik, i en ikke-sosialistisk regjering i 1967. Valget i 2009 kommer til å dreie seg om Arbeiderpartiets velferdsvariant, der staten skal bestemme hva som er best for den enkelte, og opposisjonens alternativ, der den enkelte får bestemme selv. Ta kontantstøtten: Den sikrer frihet for den enkelte familie til å velge mellom å være hjemme mens barna er små, eller å sende dem i barnehage. Ser statsministeren at muligheten til å velge er en viktig verdi i velferdssamfunnet, og at mange er urolige for at en fortsatt rød-grønn regjering skal bli den første i moderne tid som vil avskaffe en viktig velferdsordning som har bred folkelig oppslutning, og har stor fordelingseffekt?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-05-28:
Etter å ha lyttet til statsministeren nå i denne spontanspørretimen og en rekke andre, skjønner jeg dem som sier at vi har en statsminister som for tiden er uten politiske visjoner om hva Regjeringen vil fremover. For det som åpenbart underholder statsministeren mest nå, er to ting: Det ene er å erte Fremskrittspartiet - det får så være - det annet er å se frem til å komme i opposisjon og fortsette å erte daværende regjeringspartier. Men viktigere er kanskje det at statsministeren nå, også i denne spontanspørretimen, har avlyst det han proklamerte fra Sørmarka, nemlig at valget i 2009 skulle være en folkeavstemning om velferdsstaten. Kanskje har statsministeren da funnet ut at den nordiske velferdsstaten, som den norske er en del av, for tiden forsvares stort sett av høyredominerte regjeringer i Norden. Kanskje har statsministeren også kommet til den konklusjon at det faktisk er mer privat i en rekke av våre naboland, fremmet av sosialdemokratiske regjeringer. I Sverige er det langt flere innslag av private skoler, fremmet av sosialdemokratiet i tidligere regjeringer, enn i Norge. Det er det samme i helsesektoren. Den er langt mer privat i Sverige og Danmark, fremmet av sosialdemokrater, enn i Norge.