Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2009-12-09:
Prinsipprytteri er et kjent fenomen hos flere politiske partier, et fenomen der det viktigste ikke er kvaliteten på utdanningen, tilpasset opplæring eller elevenes beste, men å holde på sin prinsipielle motstand mot f.eks. private. Det er et fenomen som har vært til stede i den norske skolepolitiske debatten i flere år, og som dessverre ikke ser ut til å ville forsvinne med det første. Å lese komitéinnstillingens side 51 er trist, da den viser regjeringspartienes klare holdning – når de ikke vil være med på følgende merknad: «Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre vil påpeke at friskoler er et viktig supplement til den offentlige skolen. Disse medlemmer er opptatt av at alle skal ha mulighet til å velge en slik skole, uavhengig av privat økonomi.» Det er trist å vite at kun et mindretall i denne salen er opptatt av at alle barn i Norge, uansett størrelsen på foreldrenes lommebok, skal få lov til å velge hvilken skole de ønsker å gå på. For oss i Fremskrittspartiet er ikke dette en prinsippsak om offentlige eller private skoler. For oss er det snakk om å åpne for konkurranse innenfor skolesektoren, en konkurranse som vil forbedre kvaliteten i skolesektoren som helhet – også i offentlige skoler. For oss er det likegyldig om det er private eller offentlige aktører som driver skolen, så lenge den skolen gir et godt tilbud til våre barn – også i framtiden. Vi vil ha en gratis skole for alle. Det offentlige skal fullfinansiere alle elevers skolegang, uavhengig av hvem som driver skolen de velger. Det er her prinsipprytteriet til enkelte av de politiske partiene kommer inn. Det kan virke som om det viktigste for dem er hvem som driver skolen, og ikke hvordan skolen drives. Det representanten Aasen sa i sitt innlegg, at alle skal ha tilgang på utdanning, klinger litt dårlig når vi vet at valgfriheten kun gjelder dem som har penger nok. På grunn av Regjeringens skeive behandling av private og offentlige skoler ble de private skolene tvunget til å ta skolepenger, som kompensasjon for den manglende støtten. Det skaper en situasjon hvor kun de med rike foreldre har mulighet til å velge skole – en situasjon hvor enkelte med lønn på statsrådsnivå åpenbart kan kjøpe seg ut av det offentlige og inn i den private skolen. Er det virkelig for mye forlangt av oss i Fremskrittspartiet at også alenemoren Anna, med tre barn, skal få rett til å velge den samme skolen som statsministeren? Fremskrittspartiet har i sitt budsjett en klar og tydelig profil. Vi gir større medbestemmelse og flere rettigheter til foreldre og elever. Det er ikke vi politikere som sitter i denne salen, som best vet hvilke valg andre skal ta. Når det kommer til egne barn – de barna jeg skal få i framtiden – vil jeg at det skal være mine valg som bestemmer deres hverdag, ikke denne salens. Økonomisk likestilling og fritt skolevalg vil skape konkurranse mellom skolene. For å være attraktive må skolene være gode på områder som er viktige for elevene – som f.eks. et godt psykososialt miljø, flere praktiske fag, tilpasset undervisning eller alternativ pedagogikk. Fremskrittspartiet er svært glad for at mobbing er blitt satt på dagsordenen, og at det er tverrpolitisk enighet om at dette er viktig. Kunnskapsministeren har tatt til orde for å sette i gang en innsamling av fakta og opplysninger om temaet. Det er bra. Men samtidig ser vi at ingen av disse tiltakene vil få umiddelbar virkning. Det er utredningsarbeider og rapporter som skal være ferdig om to år – og et vedtak vil tidligst komme om tre. Fremskrittspartiet mener det er for lenge. I dag er det 40 000 barn som gruer seg til å gå på skolen. Barn som blir utsatt for grov psykisk eller fysisk vold hver dag, har ikke tid til å vente to–tre år, til rapportene våre er ferdig. Vi i Fremskrittspartiet har fremmet flere tiltak som vil få umiddelbar virkning, som f.eks. en nasjonal koordinering av allerede eksisterende elevombud eller å sikre foreldre og elever reell økonomisk rett til erstatning. Samtidig mener vi det er urimelig at det i dag er mobbeofferet som oftest må bytte skole i en mobbesituasjon. Fremskrittspartiet har alltid vært opptatt av å beskytte offeret, og vi mener helt klart at det er mobberen som skal bytte skole. Disse tiltakene trenger ikke videre utgreiing og informasjon – dette er tiltak som skal settes i gang nå, og som skal hjelpe disse barna nå. Én av fem elever går ut av videregående uten å kunne lese og skrive godt nok til å kunne fungere tilstrekkelig i næringslivet. En av tre dropper ut av videregående. Vi har et skolesystem som er bygd opp som en A4-modell, der veldig mange passer inn, mens de som ikke passer inn, blir skoletapere. En undersøkelse i 2007 og 2008 viste at hele 90 pst. av skolene ikke oppfyller kravene om tilpasset opplæring og spesialundervisning. 90 pst. av skolene i Norge bryter loven! Vi må gå bort fra den naive tanken om at alle skal være like, at alle skal ha lik undervisning – at alt skal være likt. Det er på tide å åpne øynene og innse dette: Vi er ikke like, vi er unike! Vi må bort fra den enhetstankegangen Regjeringen har når det gjelder skolen, og gå over til en skole for enere. For det er det elevene er – de er alle enere på hvert sitt felt og i hvert sitt fag. Dersom en elev er flink i matte og flinkere enn gjennomsnittet, er det bra! Da skal han få ekstra oppfølging, ekstra oppgaver og stimuleres til å bli enda flinkere – ikke slik som i dag, når han presses ned fordi alle skal være like. Dersom en elev sliter i matte, skal han få tilpasset opplæring og stimuleres til å lære på sin måte – ikke slik som i dag, når mange faller utenfor på et tidlig stadium og kanskje aldri kommer opp igjen. Regjeringen har lagt fram et forslag om innføring av en prøveordning med praktisk arbeidslivsfag i ungdomsskolen. Vi i Fremskrittpartiet ser at skolen oppleves som for teoritung for mange, og at flere trenger en praktisk tilnærming. Tidligere hadde vi et praktisk fag i ungdomsskolen. Det vil vi igjen innføre som en permanent ordning. Samtidig må vi redusere teoriandelen på yrkesfaglige retninger. Vi må respektere at når en ungdom har valgt å gå på bilmekanikerlinjen, er det nettopp fordi han ønsker å lære hvordan man fikser biler – ikke å lære norrønt eller få inngående kunnskap om diktanalyse. Mye bra arbeid blir gjort, men elevene må få mulighet til å gjøre det de er best på, og vi må respektere de valgene elevene tar. Men som sagt, mye bra arbeid er, og blir, gjort. Et samlet Storting arbeider nå for kampen mot mobbing. De siste fire årenes manglende fokus forverrer situasjonen, men siden vi alle nå har fokus på det, håper jeg det vil snu denne trenden. Fremskrittspartiet har i sitt alternative budsjett økt midlene til grunnskoleopplæringen, og vi prioriterer etter- og videreutdanning av lærere, kamp mot mobbing, mer praksis i yrkesfag og satsing på ungt entreprenørskap. Vi øker tilskuddene til de private utdanningsinstitusjonene, slik at vi alle, ikke bare enkelte privilegerte, i framtiden skal ha mulighet til å velge den skolen vi mener er best for våre barn. Fremskrittspartiet er opptatt av å få en skole tilpasset hver enkelt elev, hvor prinsippet ikke er hvem som driver den, men hvordan den drives. Vi vil gå vekk fra Regjeringens enhetsskole og over til Fremskrittspartiets enerskole. Til slutt vil jeg si at Fremskrittspartiet kommer til å støtte Høyres forslag om å videreføre den etablerte praksisen med gradering av karakterer.