Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-12-15:
La meg benytte anledningen til å takke interpellanten for, som jeg vel også har sagt en gang tidligere, at vi nå endelig denne høsten/tidlig på vinteren har fått en petroleumspolitisk opposisjon i Stortinget. Spørsmålene som interpellanten tar opp, er viktige. Olje- og gassvirksomheten er bærebjelken i norsk økonomi. Den bidrar til verdiskaping, arbeidsplasser, teknologi og ikke minst samfunnsutvikling over hele landet. Den gir også et stort og viktig bidrag i finansieringen av velferdssamfunnet vårt, og det er den suverent viktigste distriktsnæringen i Norge. La meg løfte blikket og se litt på helheten i denne næringen, i denne virksomheten, og beskrive utviklingen i norsk petroleumsvirksomhet fram til i dag. Industrien har vært, er og vil forbli en syklisk bransje. Helt siden vi startet opp med denne virksomheten for mer enn 50 år siden, har vi vært gjennom svingninger i oljepris og ikke minst i aktivitet, med bakgrunn i ressursene som vi har funnet, eller ikke funnet, på norsk sokkel. Vi har nå bak oss en periode på rundt ti år med mer eller mindre uavbrutt vekst, til dels sterk vekst. Norsk leverandørindustri har siden 2003 hatt en årlig gjennomsnittlig vekst på ca. 9 pst. Det er skapt over 70 000 nye arbeidsplasser over den samme tiårsperioden. Jeg har lyst til å minne om at selv om vi nå ser at veksten opphører, og vi nok ser en reduksjon i investeringer, er nivået fortsatt høyt. Vi skal ta på alvor de utfordringene dette medfører, men jeg har lyst til å minne om at aktiviteten på norsk sokkel vil forbli høy, bl.a. som følge av felt som allerede er i drift, og ikke minst på grunn av den store Johan Sverdrup-utbyggingen. Jeg har lyst til å advare mot at vi fra politisk hold bruker en retorikk som bidrar til å forsterke uroen der ute. Et ord som «bråstopp» synes jeg ikke er dekkende for det som skjer på norsk sokkel for tiden. Tvert imot er det sånn at når det gjelder norsk olje og gass, antar jeg at det vil bli investert mellom 190 og 200 mrd. kr på norsk sokkel neste år. SSB er litt mer moderat og har et anslag på 188 mrd. kr investert på norsk sokkel. Å kalle den reduksjonen fra rundt 220 mrd. kr i år til i størrelsesorden 190 mrd. kr for en bråstopp, er jeg ikke enig i. Det var ingen som i 2011 kalte et investeringsnivå på 148–150 mrd. kr for en bråstopp. Og man skal ikke lenger tilbake enn til 2011for å se investeringsnivåer som er langt under det vi forventer å se neste år, i 2016, 2017 og årene fram mot 2020. Så er vi også så heldige at vi har utviklet en norsk leverandørindustri som ikke bare leverer til norsk sokkel og er avhengig av aktivitetsnivået her, men som har skapt en høyteknologisk industri som også er svært etterspurt internasjonalt. For den langsiktige ressursforvaltningen på sokkelen og utvikling av leverandørnæringen er det viktig at kompetanse og teknologi beholdes. Derfor satser regjeringen innen utdanning, forskning og teknologiutvikling, som bidrar til dette. Så var interpellanten inne på at det høye investeringsnivået som har vokst fram over tid, skyldes at det faktisk er høy aktivitet, at mange ressurser kommer i produksjon, men ikke minst også et høyt kostnadsnivå – et høyt og dessverre økende kostnadsnivå. Vi har sett at denne trenden har vært sterk siden helt tilbake i 2000. Mye av det er en del av en internasjonal utviklingstrend, men det er nok også slik at kostnadene har økt noe mer i Norge enn vi skulle ønske. Det er klart at dette gjør at fortjenesten til selskapene, men også til statskassa, har blitt redusert. Produksjonen fra investeringer som er satt i produksjon og fra nye og dyrere prosjekter, lammes av dette. Og så er det helt rett som interpellanten peker på, at i kapitalmarkedet i dag verdsettes nå selskapenes evne til kapitaldisiplin og utbytteposisjon sterkere, mens reserveerstatning og produksjonsvekst i mindre grad enn tidligere blir verdsatt. Uansett gjør kombinasjonen av fall i oljepris og nye trender hos operatørene at næringen oppfatter situasjonen som svært krevende, ikke minst sammenholdt med økte kostnader. Derfor ser vi også – og det er svært gledelig – at det er satt i gang et godt og viktig arbeid både blant operatørene og blant leverandørene på norsk sokkel for nettopp å redusere kostnadene. Det er et ansvar som først og fremst ligger hos dem som er aktører på norsk sokkel, enten operatører eller leverandører. I den grad myndighetene kan bidra, vil vi selvfølgelig gjøre det. Alternativet er at vi taper både konkurransekraft og framtidige industriarbeidsplasser og en viktig del av finansieringen av den norske velferdsstaten. Så har vi noen etter hvert veldig godt etablerte roller for hva myndighetene skal ta ansvaret for og hva industrien skal ta ansvaret for. Markedet har i stor grad skapt den ustabiliteten vi ser nå. Den er nok ikke skapt i løpet av det siste året, selv om representanten Henriksen kanskje skulle ønske det, men det er uansett sånn at markedet må ta hovedansvaret for å korrigere den ubalansen som er der. I Norge er vi så heldige at vi har, som representanten var inne på, et sterkt og godt samarbeid, et partssamarbeid på sokkelen og et trepartssamarbeid i det norske samfunnet som utgjør bl.a. en bærebjelke i hvordan vi regulerer helse-, miljø- og sikkerhetsspørsmål på sokkelen – en avgjørende forutsetning for at det er en trygg plass å arbeide og at man på sokkelen driver innenfor forsvarlige miljømessige rammer. Så hører vi fra norsk industri, som er en av mange aktører vi har god dialog med, at det er varslet om lag 4 500 oppsigelser i denne industrien i 2014. Det er en reduksjon i sysselsettingen på om lag 3 pst. Samtidig melder SSB om at ledigheten i det norske arbeidsmarkedet er stabil. Det er ingen tvil om at situasjonen er krevende for selskapene som er hardest rammet, og ikke minst for den enkelte, som faktisk må skifte jobb eller sågar mister jobben. Dette er en situasjon vi fra regjeringens side følger tett, og vi har derfor bl.a. tenkt i forbindelse med stortingsproposisjonen om den viktige Johan Sverdrup-utbyggingen å diskutere aktuelle utviklingstrekk i virksomheten og presentere det for Stortinget, selvfølgelig. Så har Petroleumstilsynet, Ptil, offentlig uttrykt sin bekymring for at store kutt kan gå ut over helse, miljø og sikkerhet. Det er selvfølgelig viktig at den sterke oppmerksomheten mot å kutte kostnader ikke går på bekostning av sikkerhetsarbeid og sikkerhet for arbeidstakerne på norsk sokkel. Ptil har derfor endret aktivitetene sine, bl.a. ved tettere å følge opp prosjektene og gjennomføre mer og flere tilsynsaktiviteter. Det er fullt mulig å redusere kostnadene uten at det går på bekostning av HMS, så lenge aktørene er bevisst utfordringen i HMS-arbeidet og også forstår konsekvensene av kostnadsreduksjonene. Tilbakemeldingene fra Ptil har så langt vært at de ser ingen tegn på at de omfattende kuttplanene har fått uønskede konsekvenser for helse, miljø og sikkerhet på norsk sokkel. Jeg oppfatter også at fagbevegelsen deler det overordnede synet om at det er fullt mulig å redusere kostnadene på norsk sokkel uten at det går ut over helse, miljø og sikkerhet. Min jobb er å legge til rette for lønnsom produksjon av olje og gass innenfor forsvarlige rammer. Det har vært hovedmålet til norske olje- og energiministre i mange tiår. Det er fortsatt et betydelig potensial igjen på norsk sokkel. Mindre enn halvparten av ressursene er utvunnet. For å oppnå at også de ressursene som er igjen, skal skape verdier og velstand i Norge i tiårene framfor oss, er vi nødt til å legge til rette for på bred front å sikre positiv, langsiktig og lønnsom utvikling av ressursene. Det har også regjeringen til hensikt å legge til rette for. Så ser jeg at jeg ikke har mer taletid igjen.