Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Fremskrittspartiet har et annet kommunalpolitisk utgangspunkt enn det andre partier har. Kjernen i politikken er å øke enkeltmenneskets handlefrihet gjennom å begrense offentlige inngrep og restriksjoner. Det offentlige skal derfor ikke ta på seg oppgaver som enkeltpersoner, bedrifter eller private kan løse like godt – eller bedre. Jeg vil framheve at kommunenes og lokaldemokratiets rolle er å sikre enkeltmennesket valgfrihet og mulighet til i større grad å påvirke beslutninger som angår dem selv. Samtidig ser jeg at det på grunn av bl.a. stordriftsfordeler er hensiktsmessig at en del klart avgrensede offentlige oppgaver løses og finansieres av staten. Fremskrittspartiet mener at lokal selvbestemmelse sikrer nærhet til beslutninger, medbestemmelse for innbyggerne og levende demokrati. Jeg mener at kommunene bør ha den nødvendige friheten til å legge til rette for vekst og velstandsøkning. Jeg vil påpeke at økonomisk vekst og velstandsøkning er en pågående prosess som Norge også tar del i, og at denne prosessen øker enkeltmenneskets muligheter og handlefrihet. Jeg mener at dagens inntektssystem gjør at kommuner som legger til rette for næringsliv og nettoinnflytting, bare får beholde en liten del av merinntektene de greier å generere. Jeg og Fremskrittspartiet er bekymret for at det ikke gir kommunene sterke nok incentiver til å føre en politikk lokalt som er til det beste for kommunenes innbyggere og for landet sett under ett. Mange har sett fordelene av konkurranse på en rekke andre områder og ser et stort potensial hvis kommunene på samme måte konkurrerer om å tiltrekke seg næringsliv og dyktige samfunnsborgere. Dagens system medfører en for stor omfordeling til enkelte kommuner på bekostning av andre. Jeg vil uttrykke skepsis til Regjeringens manglende tiltak for effektivisering og modernisering i kommunal sektor. Jeg vil også påpeke at en effektivisering på 1 pst. i kommunesektoren vil frigjøre om lag 2,4 milliarder kr, som kan benyttes til enda bedre tjenester. Hadde man hatt en effektivisering på 2 pst., ville man sågar ha fått inn 4,4 milliarder kr, og man kunne ha droppet eiendomsskatt i kommunene. Jeg vil framheve at selv om kommunesektoren nå har et godt fundament, står den overfor store utfordringer i framtiden. Jeg konstaterer at det fortsatt er langt fram til en eldreomsorg som skinner, noe ikke noen av de tidligere talerne fra regjeringspartiene har vært inne på. Eldreomsorgen i Norge har vært under kontinuerlig debatt siden 1980-tallet. Kommunenes ansvar for eldreomsorgen blir ivaretatt svært forskjellig fra kommune til kommune. Vekslende regjeringer har lagt fram planer, handlingsplaner og forslag til endringer, men situasjonen i eldreomsorgen og kritikken mot det kommunale tilbudet har ikke stilnet eller endret seg vesentlig. Økte bevilgninger til kommunene, som blir gjenstand for kommunestyrers og -administrasjoners prioriteringer, fører ikke til satsing på eldreomsorg. Jeg synes det er et stort paradoks at verdens rikeste land, med selvskryt om en velferdsstat som alle andre land visstnok ser opp til, fremdeles har en jevn nyhetsdekning i media om store problemer og elendige tilstander i eldreomsorgen. Fremskrittspartiet ønsker å styrke kommunenes økonomi, og mener det særlig er behov for økt innsats innenfor eldreomsorgen. Styrkingen på ca. 1,5 milliarder kr i frie inntekter som Regjeringen legger opp til, dekker knapt nok de 1,5 milliardene Regjeringen selv hevder må til for å dekke utgifter knyttet til den demografiske utviklingen dersom gjennomsnittskostnadene i tjenesteproduksjonen skal holdes konstant. Jeg konstaterer at det fortsatt er langt fram til en eldreomsorg som skinner, som jeg sa tidligere. Jeg vil vise til Fremskrittspartiets omfattende og helhetlige representantforslag med i alt 19 konkrete tiltak som bør gjennomføres, og som vil løfte eldreomsorgen opp på det nivået den bør være på i Norge. Fremskrittspartiet mener det er behov for å tilføre 1 milliard kr mer til kommunene i 2008 enn det Regjeringen legger opp til, og vil øremerke deler av kommunenes inntektsvekt i 2008 til grunnleggende velferdstjenester. Derfor hadde jeg håpet at Regjeringen også så muligheter der, som de gjør med ressurskrevende tjenester – at man gikk inn og øremerket og mente at dette også skulle være nasjonale, prioriterte mål. Det er nettopp eldreomsorgen som burde fått det løftet. Jeg vil vise til Fremskrittspartiets representantforslag om å oppheve eiendomsskatteloven. Jeg er av den oppfatning at eiendomsskatt er en uheldig form for dobbeltbeskatning som rammer svært skjevt, og at folk allerede har betalt skatt av pengene de bruker til å investere i bolig. Jeg vil vise til at mange har store boliglån, og de ender dermed opp med å betale eiendomsskatt på en eiendom som banken eier. Jeg vil påpeke at Regjeringens politikk overfor brukere av ressurskrevende tjenester har klare svakheter. For det første innebærer den en lav dekning av kommunenes reelle utgifter til brukere med stort behov for hjelp, samtidig som det nærmest vil stimulere kommuner til å ta i bruk sykehjemsplasser for behandling av brukere med spesielle behov – det er fordi sykehjemsplass de aller fleste steder i landet koster mindre enn 770 000 kr, ca. 575 000 kr. Jeg vil vise til at det for den enkelte kommune kan dreie seg om årlige bevilgninger på 2–3 mill. kr pr. bruker, noe som vil gi seg store utslag i kommunenes økonomiske balanse. Den ideelle modellen er at staten sikrer 100 pst. finansiering av behovet til brukere med særskilte behov. Med Fremskrittspartiets modell ville debatten om ulike finansieringsmodeller vært helt overflødig, da den til fulle ville ivaretatt brukernes reelle behov. Inntil stykkprisfinansiering er innført, vil vi forholde oss til dagens system, og ønsker å senke innslagspunktet i finansieringsordningen for brukere med særskilte behov til 400 000 kr pr. bruker, og endre ordningen slik at den enkelte kommunes utgifter utover innslagspunktet legges til grunn for den statlige kompensasjonen, gjennom senket innslagspunkt og økt dekningsgrad. Jeg vil vise til at Fremskrittspartiet i forrige periode, i samarbeid med Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet – altså de nå sittende regjeringspartiene – hadde en slik finansieringsmodell. Jeg er meget skuffet over at regjeringspartiene ikke følger opp det som de lovet da de selv satt i opposisjon. Med andre ord står Fremskrittspartiet alene om denne modellen. Jeg mener avslutningsvis at fokus i barnevernet må være på førstelinjetjenesten. Finansiering av opplæring i barnevernsinstitusjoner bør ses i sammenheng med dette fokuset. Finansiering via fylkeskommunene er en omvei, og mindre hensiktsmessig. Jeg ser med bekymring på den dårlige gjennomføringen av barnevernsreformen det siste året. Høringen i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomite viste at reformen sannsynligvis var mangelfullt forberedt, og det økonomiske behovet var underestimert. I flere år har Fremskrittspartiet pekt på at den årlige økningen innenfor dette kapittelet ikke synes å ha styrket førstelinjearbeidet i barnevernet, til tross for at en del av intensjonen med å overføre forvaltningen av barnevernet fra fylkeskommunen til staten nettopp var å få en bedre styring og økonomisk kontroll med barnevernet. Fremskrittspartiet er i utgangspunktet svært kritisk til innlemmingen av flere øremerkede tilskudd i det ordinære rammetilskuddet. Omleggingen av flere øremerkede tilskudd er ikke tilrådelig innenfor det inntektssystemet som finnes i dag. Argumentasjonen om at innlemmingen er basert på en antagelse om at lokalpolitikerne vet best å prioritere riktig er svært betegnende, nettopp fordi tiltakene som faller utenfor øremerking, vil bli satt opp mot andre viktige, men dessverre underfinansierte oppgaver. Det betyr at når det øremerkede tilskuddet overføres til rammefinansieringen, må disse institusjonene konkurrere om kronene til andre viktige tilbud, med det resultat at et av tilbudene vil tape kampen om kronene. Jeg konstaterer at dette allerede har skjedd i flere kommuner, og at den friheten Regjeringen har annonsert at kommunene nå får, faktisk er en falsk frihet. Jeg ønsker å ta opp Fremskrittspartiets forslag.