trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-07:
Olje- og energiministeren har de siste ukene figurert flittig i Adresseavisen i forbindelse med gasskraftsaken på Skogn. Som jeg sa i mitt innlegg, er den saken som er blitt rullet opp, blitt karakterisert som en forhåpentligvis sjelden historie i norsk hverdag. En sammenhengende manipuleringskampanje og utøvelse av brutalt press overfor sentrale myndigheter er det som har foregått. Jeg har derfor stor forståelse for at olje- og energiministeren i forrige uke ble nokså provosert over at direktøren i Industrikraft Midt-Norge gjennom direkte press forsøkte å tvinge fram løfter om statlige subsidier. Adresseavisen skrev sågar at statsråden var rasende. Jeg er veldig glad for at statsråden har fått et innblikk i hva slags metoder som har vært benyttet, både nå og tidligere, for å få realisert dette prosjektet. Jeg har litt kjennskap til det. Jeg er fra regionen, og jeg har vært fylkespolitiker i Sør-Trøndelag. Jeg er ikke så naiv at jeg tror disse historiene om at lobbyarbeidet for gasskraftverket på Skogn er enestående. Det spesielle er avsløringene. Jeg er veldig glad for at Regjeringen nå ønsker seg en ryddig rekkefølge i denne saken, nemlig at man først vil se det i en større sammenheng når det gjelder den bebudede stortingsmeldingen om bruk av naturgass. Det gikk bra i budsjettet for 2002, men nå spørs det om statsråden i fortsettelsen klarer å stå imot dette råkjøret. Det håper jeg av hele mitt hjerte at han klarer. Jeg vil derfor få lov til å spørre statsråden: Er det aktuelt for Kristelig Folkeparti og olje- og energiministeren at fossil energi blir subsidiert sterkere og med mer penger enn fornybar energi? Hva er Regjeringens og Kristelig Folkepartis oppfatning om den saken?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-07:
Statsråden avsluttet sitt engasjerte innlegg med å si akkurat det samme som jeg hadde tenkt å ta tak i. Hvordan er det mulig? Da jeg tok opp dette med at Olav Akselsen har uttalt at man burde ta en prat med Regjeringen, var Akselsen til stede i salen og hadde god anledning til å si fra dersom han har blitt feilsitert. Uttalelsene hans om å ta en prat ble bekreftet av representanten Brustad. Da er spørsmålet: Hvordan kan det for den parten som eier 81,8 pst. – tallet er kvalitetssikret hos olje- og energiministeren – være mulig å ta en prat uten at det blir oppfattet som en instruksjon om å senke prisen? Én ting er at man her i salen åpner for bygging av gasskraftverk – det er så sin sak. Noe helt annet blir det når man ønsker å springe etter en utbygger med penger for å gjøre et prosjekt som i utgangspunktet ikke har lønnsomhet, lønnsomt. Det ser man også av desperasjonen som utbyggeren har gitt uttrykk for gjennom mediene, spesielt gjennom Adresseavisen. Man får inntrykk av at dette tydeligvis er et stort luftslott – som nå er i ferd med å rase sammen. Og derfor bruker man nesten hvilke virkemidler som helst for å få på plass den statlige subsidieringen, som man tydeligvis er helt avhengig av.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Det er, som representanten Sylvia Brustad påpekte, stor aktivitet både i Nord- og Sør-Trøndelag for å nyttiggjøre seg naturgass. Det er derfor en skuffelse at det bare er Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet som stiller seg bak merknaden om støtte til infrastruktur. Til Aftenposten i dag sier Leif Frode Onarheim at kritikken mot Høyre er sterkt overdrevet. Imidlertid understreker han det som står i Sem-erklæringa, med å si følgende: «I Sem-erklæringen sier vi at staten bare skal være med på å betale ekstrautgifter til prosjekter ut over rørledningen til gasskraftverket i Skogn, altså forgreininger til andre steder i regionen. Det mener vi fortsatt, men pr. i dag foreligger det ingen slike konkrete prosjekter». Det foreligger nå en forhåndsmelding om grenrør til Trondheim, og høringene er i sluttfasen. Orkdal og Verdal kommer senere. For det første hjelper det ikke om en ønsker grenrør hvis kapasiteten i hovedrøret ikke er stor nok. Det skapes derfor stor usikkerhet om Høyres holdning til et slikt gigantisk industriprosjekt, som det er etter vår mening, ved at Høyre ikke slutter seg til merknaden. Kan representanten Onarheim fjerne den usikkerheten ved å bekrefte at Regjeringa vil støtte realiseringa av varmekraftverket og industriutviklinga i den regionen? Og ser ikke representanten Onarheim at når Skogn-prosjektet skal realiseres fra høsten 2002, så kan det bli for lenge å vente på meldinga om naturgass?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Fremskrittspartiet har de siste årene hatt et politisk prosjekt som har blitt mer og mer tydelig. Man har ønsket å bli tatt inn i varmen, man har ønsket å bli akseptert som et politisk seriøst parti. Når det gjelder miljøpolitikken, velger Fremskrittspartiet fremdeles å plassere seg selv på siden. Senest i den korte debatten som var etter miljøvernministerens redegjørelse om klimaforhandlingene i Marrakech, markerte Fremskrittspartiet seg med å avskrive klimaproblemet til tross for at FNs klimapanel igjen nylig har slått fast at temperaturen på jorda øker, og at vi står overfor et menneskeskapt problem. For sikkerhets skyld foreslår Fremskrittspartiet i dette budsjettet å kutte bevilgningen til miljøvernforskning og miljøvernovervåking med over 80 mill. kr. Her velger man altså å lukke øynene, man vil ikke vite. Og da vil jeg spørre: Hvordan mener Fremskrittspartiet at dette lar seg forene med ambisjonene om å bli et parti som blir tatt på alvor?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Nå greide representanten Langeland det han sikkert var ute etter, nemlig å terge Arbeiderpartiet slik at vi skal ta en replikk på SV i denne debatten. Men når representanten Langeland skjeller ut Arbeiderpartiet for det som har skjedd med Statens kartverk og kommer med antydninger om at vi ikke lenger er opptatt av en sterk offentlig sektor, må jeg ta til motmæle. For i henhold til det budsjettreglementet som Stortinget har, skal man samarbeide om et budsjett, og skal man få til resultater, så må man forholde seg til de rammene som finnes. Vi så ikke noen andre poster som vi mente ville klare så store kutt. SV har et uttalt ønske om å være i regjering og være et seriøst parti, et parti som oppnår noe i forhandlinger og resultater i Stortinget. Da vil jeg spørre representanten Langeland om hvor han ville ha kuttet hvis han skulle forholde seg til en slik satsing innenfor rammene. Ville han ha kuttet på bevilgningene til miljøforskningsinstituttene? Ville han ha kuttet på miljøverntiltak i nordområdene? Ville han ha kuttet på Lokal Agenda 21? Ville han ha kuttet på støtte til organisasjoner? Hvor ville representanten Langeland ha funnet et sånn kutt? Det ville vært fint om han ville ha svart på det før han gikk ut med slike beskyldninger i en stortingsdebatt.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Først vil jeg til den replikkvekslinga som var mellom representanten Brustad og statsråden, si at det er interessant at punkt 1 i statsrådens skryteliste over hva han har gjort, er at han ikke skal benytte seg av muligheten til å regne opptak av CO2 i skog i klimaregnskapet, og at det er noe som statsråden kun har sagt noe om i Stortinget på initiativ fra andre partier, og som altså ikke var nevnt med ett ord i statsrådens egen klimapolitiske redegjørelse. For oss som er opptatt av miljøpolitikk, er det selvfølgelig spennende at vi har fått en miljøvernminister som går offensivt ut. Det gjorde han bl.a. i Stortingets spørretime da representanten Sylvia Brustad tok opp den kraftige utbygginga som har skjedd i strandsonen. Her sa miljøvernministeren: «Allemannsretten er et fundament for friluftslivet i Norge». Det er derfor «viktig å verne om de verdiene som allemannsretten representerer». Jeg syns det er flott at statsråden er så klar og tydelig. Men når man leser budsjettinnstillinga, ser det ut til at han ikke helt har fått sine partifeller med seg. Blant annet er det slik at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke er med på en merknad der vi sammen med SV understreker at «Direktoratet for naturforvaltnings viktigste mål er å bevare biologisk mangfold og å verne og styrke allemannsretten». Det er en merknad som både Høyre og Kristelig Folkeparti var med på i fjor. Bondevik II-regjeringa foreslo bl.a. et kutt på 6,5 mill. kr til oppkjøp av friluftsområder som skulle komme allmennheten til gode, og i budsjettinnstillinga ville man ikke være med på å understreke betydningen av at det bevilges midler for å tilrettelegge for fiske for allmennheten. Jeg skal gjerne trå til med store doser nordnorsk raushet her i salen. Jeg håper at dette mulige misforholdet mellom hva statsråden sier og hva man skriver i stortingsinnstillinger, bare er et utslag av at man ennå ikke har fått kommunikasjonslinjene mellom politisk ledelse i Miljøverndepartementet og stortingsrepresentantene helt på plass, men at den kontakten og de kommunikasjonslinjene vil være helt oppe og gå når Stortinget til våren skal behandle stortingsmeldinga om friluftsliv.
Siri A. Meling (Høyre), 2001-12-07:
Det er ting som for meg virker underlig i logikken når det gjelder Fremskrittspartiets energi- og miljøpolitikk. Representanten Vaksdal var oppe her og snakket om hvor viktig det var med fri konkurranse mellom de ulike energiformer, og at det ikke skulle være noen form for subsidier. I mitt hode står det i stor kontrast til hva Fremskrittspartiet selv sier i budsjettinnstillingen, at de ønsker å ta i bruk økonomiske virkemidler for å støtte utbygging av infrastruktur for naturgass, og ønsker å øke bevilgningen med 20 mill. kr. Er det ikke en brist i logikken her? I deres tale fremstår de i tillegg som de frivillige arbeideres støttespillere og roser innsatsen i ulike sammenhenger. Innenfor miljøkapitlet gjelder dette som et ledd i hvorfor det trengs mer midler til kalking. Det står å lese: «Behovet for midler til kalking er langt større enn det som i dag blir bevilget. Disse medlemmer vil prøve å nå den målsettingen som ligger i handlingsplanen for kalking. Disse medlemmer viser til den store dugnadsinnsatsen av frivillige som gjennom mange år bruker store deler av sin fritid til å redde vann og elver for å sikre fiskebestanden, for derved å gi folk muligheter til å utøve sportsfiske samt oppleve levende natur.» I kroner foreslår Fremskrittspartiet hele 21,8 mill. mer enn Samarbeidsregjeringen under tilskudd til kalking og lokale fiskeformål. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet blir som følger: Posten til frivillige organisasjoner er foreslått kuttet med 23,5 mill. kr. Gjelder deres støtte til frivillige organisasjoner bare i de tilfeller hvor Fremskrittspartiet selv føler seg komfortabel med målet for de frivilliges arbeid, eller er det slik at partiet har en spesiell forkjærlighet for sportsfiske?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2001-12-07:
Etter å ha høyrt innlegget frå representanten Langeland, har eg følgjande spørsmål og kommentar: Korleis ville innlegget frå representanten ha vore dersom Samarbeidsregjeringa og komiteen ikkje hadde auka budsjettkapitlet til miljøtiltak med ca. 100 mill. kr i høve til regjeringa Stoltenberg sitt framlegg? Ville det ha vore råd å ha eit endå meir negativt innlegg? Regjeringa Bondevik II og komiteen har auka løyvingar til satsing på fornybare energikjelder, energiforsking, energiøkonomisering – inklusiv arbeidsvilkåra for Enova, som no skal ta ei skikkeleg utfordring – og kollektivtransport. Eg kan vidare nemna: auka løyving til kalking av vassdrag, til kulturminnevern og til radioaktiv overvaking – som altså kan resultera i at vi endeleg kan få stogga dei livsfarlege utsleppa frå Sellafield – tiltak mot PCB-forureining og tilskot til frivillige miljøorganisasjonar, som gjer ein imponerande innsats. Det siste er ein invitasjon til ein felles innsats innanfor miljøengasjementet – miljøomsyn må nemleg gjennomsyra saksbehandling og tiltak både i offentleg og privat sektor. Og det som er det positive, er at det er ei god, og det er ei riktig, investering. Har ikkje SV, som har eit sterkt miljøengasjement, oppdaga styrkinga av miljøprofilen i budsjettet? Representanten Langeland har fokusert sterkt på gasskraftverk. Ja, vi må redusera skadelege utslepp ved bruk av naturgass. Det er jo nettopp det Bondevik II-regjeringa går inn for. Det er nettopp det som er hovudpoenget. Ein skal redusera CO2-utsleppa. CO2, som er eit problem, kan vera ein viktig ressurs i framstilling av fiskefôr. Og da burde vi stå saman om dette.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2001-12-07:
For det første vil jeg si til Halleraker: Hva er umulig i våre dager? Det er klart at det er teknisk mulig å gjennomføre dette med topris på strøm, noe vi altså har stor tro på. Det er flere grunner til det. For det første er det viktig at en prøver å begrense strømbruken, og det er et bra incentiv å dele elavgiften slik at man ved forbruk under 18 000 kWh har én pris og ved forbruk over har mer. Når representanten her litt lettvint spør om det er for å ramme hyttene på Hafjell, så er det faktisk ikke det. Det er fordi vanlige familier stort sett ligger på et forbruk rundt 18 000 kWh, og hvis de vil bruke mer, er det mange andre muligheter. Det ble også uttrykt stor bekymring for store hus på landsbygda – men de har f.eks. ved, og det forurenser ikke mer enn andre ting. Derfor skal det lønne seg å bruke mindre strøm. De som bruker lite, og som er interessert i å spare, skal få betalt for det – for å si det slik – og de som bruker mer, må finne seg i at det skal koste. Det er fornuftig å gjøre det slik, og jeg må si at i valgkampen var dette faktisk noe av det vi fikk mest gjennomslag for. Folk skjønte det, folk er interessert i å spare, og folk er ganske miljøbevisste. Da er det veldig fint at en får mulighet til å utføre dette i praksis.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2001-12-07:
Dette var omfattende, og jeg kan ikke skjønne annet enn at Langeland rakk å være innom de fleste av områdene. Jeg kan bare understreke at vi er for offentlig eierskap når det gjelder bl.a. Statkraft – det var vel det første representanten gikk ut med. Dessuten var det dette med barskogvern, hvor vi alltid talte grunneiernes syn. Slik kan det kanskje virke, men vi vet også hva vi snakker om, fordi veldig mange av oss bor ute i distriktet hvor det faktisk er ganske mye skog. Det er klart at noen partier har vært mer pågående enn andre når det gjelder å øke barskogvernet. Det er faktisk slik at en kanskje har blitt litt gammeldags når en bare vil verne uten å tenke litt i andre baner. Mye av vernet er passivt, og det blir på en måte som et reservat. Derfor burde kanskje prinsippet med «levende skog» kommet sterkere fram i debatten, der man snakker om randsoner, kantsoner, livsløpstre osv. Det er derfor jeg i en merknad i innstillingen sier at en ikke bør utvide barskogvernet før en får den evalueringen som nå – jeg tror det er i januar – kommer fra Miljøverndepartementet og Landbruksdepartementet. Den legger vekt på det biologiske, og da vil en faktisk kunne få se hvordan det står til. Jeg tror at det kunne være en god hjelp for energi- og miljøkomiteen. Til slutt litt om allemannsretten. Jeg kan klart si til Langeland og andre som måtte bekymre seg for det, at det ikke er konflikt mellom grunneierne og allemannsretten.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2001-12-07:
Statsråd Brende uttrykte i stad at han ønsket raushet og litt ros kanskje, og jeg ønsker å gi det i den grad han måtte synes at det er hyggelig! Jeg syns statsråden har vært flink og markerte tidlig en klar og god linje i kampen mot gjenvinningsanlegget for atomavfall i Sellafield. Det er klart at det er et veldig viktig arbeid med tanke bl.a. på de konsekvensene radioaktivitet kan ha for våre havområder. Åtte uker er kort tid, så på andre områder har ikke statsråden rukket å markere seg så godt ennå, men jeg vil gi statsråden sjansen til å avklare Regjeringens ståsted når det gjelder rovdyrforvaltning. I sin replikk til meg i stad antydet Langeland at Senterpartiet godt kunne tenke seg å skyte all ulv. Slik er det vel ikke, men vi skal ikke undervurdere de konfliktene som knytter seg til forvaltningen av rovdyr. Og vi ønsker en ny rovdyrpolitikk. Vi vil også ha et større uttak – for å være helt åpen på det – av skadegjørende rovdyr. I forrige stortingsperiode – det var valgkamp, jeg får kanskje understreke det – var særlig representanten fra Høyre i Hedmark en meget aktiv talsmann – jeg hørte ham i flere debatter – for en mer restriktiv rovdyrpolitikk. Det var spesielt med tanke på ulv. Så mitt spørsmål til statsråden blir da: Vil statsråden følge opp det som representanten fra Hedmark forfektet, og vil statsråden bidra til at Stortinget som folkevalgt organ får ta stilling til forvaltningsområdet for ulv?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2001-12-07:
Spørsmålet om oljeboring i nordområdene er vanskelig, særlig i forhold til hvilke konsekvenser det har for havmiljøet. Det er spesielt to forhold som er til stor bekymring når det gjelder leteboring i nord. Det ene er spørsmålet om hvilke virkninger miljøskader kan få i et så sårbart område som det her er snakk om. Det andre er nye opplysninger om at produsert vann fra oljevirksomheten har en langt større negativ effekt på havmiljøet enn vi trodde tidligere. Hele komiteen er opptatt av bedre konsekvensutredninger knyttet til videre leiteboring i Barentshavet. Det er bra. Hvilken faktisk betydning slike konsekvensutredninger vil få, er det imidlertid større usikkerhet om. Regjeringspartiene sier i innstillinga at slike konsekvensutredninger ikke må forsinke den naturlige framdriften av et felt. Og hvis jeg oppfattet representanten Onarheim rett i dag, ble det inntrykket forsterket. Om man vil ha slike konsekvensanalyser, må man ta det på alvor. Det må ikke være slik at man skal bygge ut nærmest uavhengig av hva konklusjonene i miljøutredningene blir. Det må ikke bli slik at hensynet til såkalt naturlig framdrift av et felt gjør at man ikke tar hensyn til de konklusjoner og forslag til tiltak som kan ligge i en konsekvensutredning. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hvor alvorlig vil Regjeringen faktisk ta konklusjonene i konsekvensutredningen, og er man også villig til en åpen vurdering av Snøhvit-utbyggingen i forhold til konklusjoner i konsekvensutredningen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2001-12-07:
Representanten Inger S. Enger fra Senterpartiet er opptatt av lik strømpris, og hun er også opptatt av distriktene. Jeg vil henlede oppmerksomheten på Senterpartiets hovedprioriteringer. Det heter i en merknad at husholdninger med et forbruk på over 18 000 kWh skal ha en elavgift på 14 øre. I budsjettet, som etter hvert blir vedtatt, legges det opp til en elavgift på 9,6 øre generelt. Det vil altså bety en økning på 4,4 øre for svært mange. Er da dette gjennomtenkt fra Senterpartiets side? Vil ikke dette gi svært uheldige fordelingsvirkninger? Etter min mening vil dette ramme småbarnsfamilier som har et stort elforbruk, og det vil ramme hus på landsbygda, fordi man her ofte bor i eneboliger snarere enn i leiligheter, som man ofte bor i i tettbygde strøk. Det vil ramme Distrikts-Norge, og jo lenger nord vi kommer, jo hardere rammer det, fordi klimaet er hardere og kaldere. Og det vil ramme de som bor i eldre og trekkfulle hus, som ofte er eldre mennesker. Hvis Senterpartiets mål med dette var å ramme noen hytter på Hafjell, så må vel treffsikkerheten sies å være svært dårlig! Det andre spørsmålet er: Hvordan kan dette gjennomføres? Det regimet som Senterpartiet her anviser, vil jo være et historisk basert avregningssystem. Hvordan kan dette gjennomføres i et fritt marked hvor man i prinsippet faktisk kan skifte leverandør hver dag? Jeg håper jeg kan få svar på disse spørsmålene.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2001-12-07:
I dag, som i går, registrerer vi et rimelig høyt engasjement fra Arbeiderpartiets talere i denne sal, så mot slutten av denne debatten kan det være greit å summere noen kjensgjerninger. Ved valget i høst gav velgerne klar beskjed. De ønsket en ny regjering med en ny politikk, en politikk som var bedre egnet til å møte fremtidens utfordringer enn det Stoltenberg-regjeringen greide å fremvise. En ny regjering har vi fått. Sem-erklæringen og Samarbeidsregjeringen står for noe nytt. Det fokuseres på fremtiden, hensynet til oppvoksende generasjoner, miljøet og en bærekraftig utvikling – hånd i hånd med en forutsigbar politikk for næringslivet. Det spennende med arbeidet i energi- og miljøkomiteen er at alt dette ligger innenfor komiteens arbeidsområde. Jeg har som tidligere regionalpolitiker for Hordaland arbeidet i flere år med Sellafield-saken. Og endelig har vi fått en miljøvernminister i dette landet som tar denne saken, som er så viktig for hele kysten, på alvor. Dette bærer bud om en miljøpolitikk som baserer seg på gode verdikonservative prinsipper som føre var-prinsippet, at forurenser betaler, og at naturens tålegrense legges til grunn. Samarbeidsregjeringen plusser på med godt og vel 100 mill. kr til miljøtiltak i forhold til Stoltenberg-regjeringen. Ingen fordreining av regnestykket kan endre på dette faktum. Jeg vil være såpass romslig at jeg vil si at jeg synes det er gledelig at Arbeiderpartiet i komiteen støtter oss i denne satsingen, som representanten Brustad nettopp redegjorde for. Også innenfor energipolitikken er dette en gjennomgående linje. Et av Regjeringens viktige satsingsområder er energiforskning med spesiell fokus på å stimulere til utvikling av såkalt CO2-frie gasskraftverk. Ute i næringslivet ser vi en spennende forskningsinnsats rettet mot å redusere ulempene ved overskuddsvarme og avgasser fra gasskraftverkene ved at dette utnyttes til verdiskapende industrielt formål. Det er derfor gledelig at komiteens flertall gir Regjeringen støtte til å utvikle planer for et pilotprosjekt for CO2- og NOx-reduserende utslipp i tilknytting til gasskraftverkutviklingen. Det er spennende å se planer fra mange kompetente miljøer i Norge med dette formål. La meg trekke fram Green Global Energy i Bergen, som har presentert planer for algeproduksjon som grunnlag for knapphetsproduktet fiskefôr, som et verdifullt biprodukt fra kraftproduksjonen. Det er gledelig at komiteen ser disse mulighetene og er bevisst den viktige koblingen til gassrørledningen mellom Bergen og Kollsnes. Samarbeidsregjeringen viser også en gledelig vilje til å satse på økt utvinningsgrad på sokkelen, utvikling av nye energikilder og større innenlandsbruk av den verdifulle ressursen som naturgass er og vil bli i de neste hundre år. Men da blir det også viktig å utvikle et marked og en infrastruktur for gassanvendelse, f.eks. til offshorevirksomhet og ferjeflåten. Tilgjengelighet av LNG-produktet innenfor rimelig rekkevikke er stikkord her. Det statsmajoritetseide Statoil har et spesielt ansvar, og jeg vil si at det forventes å følge opp tidligere intensjonsavtaler og planer for å muliggjøre en slik utvikling.
Trine Skei Grande (Venstre), 2001-12-07:
Jeg kommer fra et område der det er Akerselva og andre vassdrag som er innenfor min valgkrets. Men jeg vet da litt om dette Jærvassdraget, fordi det her har vært et stort engasjement hos våre partifolk. Der hadde Stoltenberg-regjeringa kuttet alt. Vi klarer ikke i løpet av tre uker å få puttet inn alt vi kunne ønske, men det ligger nå 1 mill. kr i en annen post som gjør at det prosjektet kan fortsette, og at vi får et visst påtrykk på det, sjøl om vi ikke fikk maksimalt trykk. Venstre har ikke endret standpunkt når det gjelder gasskraftverk. Og det vi har klart med denne regjeringserklæringa, er å påvirke forskningen – som vi jo gjør i dette budsjettet – og få i gang et løp for å få forurensningsregler for gasskraftverk. Det er nok en litt større framtidstro i Venstre enn det er i SV på at framtida faktisk kan bringe oss litt videre på bakgrunn av forskning. Vi ønsker å pushe på det, og vi tror at vi faktisk kommer i mål med den politikken som nå ligger i Regjeringas budsjett. Dette er et dramatisk skritt mot en bedre miljøpolitikk enn det Arbeiderpartiet stod for, og den siste ukens race som Arbeiderpartiet har hatt når det gjelder miljøpolitikken, er vel ikke noe som vi skal være veldig glad for. Vi skal være veldig glad for at vi fikk snudd den trenden som der var. Det er mulig at SVs rustning er noe blankere enn Venstres i forhold til miljøpolitikken, men det er helt klart at Venstres er betraktelig mer i bruk, og vi ser at vi får til mye mer i et samarbeid med Høyre og Kristelig Folkeparti enn det SV har vært i nærheten av å få til i et samarbeid med Arbeiderpartiet.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Regjeringspartiene har forsøkt å holde flagget høyt når det gjelder å ta vare på de svakeste i samfunnet. Det er selvfølgelig prisverdig nok. Når jeg likevel velger å starte min replikk til statsråden med dette, har det sammenheng med en utvikling på arbeidsmarkedet offshore som Arbeiderpartiet ikke liker, og som vi mener at Regjeringen kan påvirke. Arbeidsgivers styringsrett er udiskutabel. Når man har tatt imot et arbeid, skal man forholde seg til de avtalene som er inngått, i den tiden arbeidsgiver disponerer. Noe helt annet blir det når oljeselskapene dikterer. For i det hele tatt å kunne ta arbeid skal fritid, bosted og mulighet til å få lærlingkontrakt reguleres av oljeselskapene. Jeg har tidligere spurt statsråden om dette i en annen replikk, og han viste da til at det skulle være en avtale mellom partene. Men nå viser det seg at det er en umulig oppgave å få til en avtale mellom partene i forhold til dette. Det er altså et diktat fra oljeselskapene. Jeg tillater meg derfor å spørre statsråden om han mener at det fortsatt skal være slik at man skal kunne ta arbeid i oljesektoren uavhengig av bosted. Da, president, har jeg 25 sekunder igjen!
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Representanten Halleraker sa at velgerne ved valget i høst hadde gitt klar beskjed. Det gir meg grunn til å stille noen spørsmål: Beskjed om hva? Beskjed om at Arbeiderpartiet fortsatt er Norges største parti, eller beskjed om at Kristelig Folkeparti skulle svikte sine venner i sentrum og gå mot høyre? Jeg er ikke sikker på om velgerne har gitt så klar beskjed i høst. Statsråd Børge Brende etterlyste raushet i sitt innlegg tidligere i dag. Jeg har tenkt å forholde meg til det i forhold til Halleraker. Når det gjelder miljøvernministeren, må jeg spørre om statsråden, når han sier at mitt innlegg var fokusert på tradisjonell industri, ikke ser på utviklingen av miljøvennlig bruk av gass som miljøpolitikk. For i så tilfelle blir jeg litt overrasket i forhold til hans argumentasjon for styrkingen av miljøbudsjettet, som han brukte rett etterpå. Det kan godt være at statsråden ikke har vært lenge nok på sin post til å innse at det faktisk er en sammenheng mellom utvikling av teknologi og industri. Men jeg håper i min raushet at han skal innse det med tiden. I forhold til det jeg var inne på om å prate politikk og kanskje ha problemer med å følge det opp, så ramset statsråden opp forskjellige ting, f.eks. at skog ikke skal brukes i CO2-regnskapet, at han arbeider med en klimamelding, at han vil bekjempe gyroen, at han vil ha CO2-frie gasskraftverk, at han vil stoppe utslippene fra Sellafield. Ja, når en først skal være raus, så har jeg lyst til å spørre ministeren om hva som er nytt i denne politikken. Hva i den nye politikken til ministeren er det som Arbeiderpartiet ikke har arbeidet for?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2001-12-07:
Jeg vil først presisere at det aldri har vært Arbeiderpartiets politikk at noen skal instrueres i forhold til gasspris i det hele tatt. En usannhet blir ikke mer sann selv om den gjentas flere ganger. Når det så gjelder gassrøret til Skogn, er det heller ikke snakk om å gå inn og gi støtte til gasskraftverket på Skogn. Men for å utvikle regionens industri og næringsliv må det altså være større kapasitet på det røret enn det som trengs til gasskraftverket. Det er det vi gjennom vår budsjettinnstilling oppfordrer Regjeringen til å følge opp. Vi har ikke sagt noe om beløp, men vi hadde satt pris på om statsrådene hadde lest vår budsjettinnstilling, for da hadde de sett det mye klarere. Når det så gjelder CO2-frie gasskraftverk, er det bare å vise til budsjettinnstillingen, der vi har fulgt opp og støttet Regjeringens politikk på dette området.
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
Det er et faktum at i Samarbeidsregjeringens budsjettforslag la vi inn 100 mill. kr mer til miljøsatsing. Hvis man ikke erkjenner det, erkjenner man heller ikke at samferdsels- og kollektivsatsing på 65 mill. kr er et miljøtiltak. Det er det. Man erkjenner heller ikke at satsing på energiøkonomisering og forskning på CO2-fri teknologi er miljøtiltak. Det er det selvsagt. Dette er en helhet på 100 mill. kr. Så kan man selvsagt mene at kuttet på Kartverket skal trekkes fra denne posten. Og det står man selvsagt fritt til å gjøre. Men likevel er det en netto påplussing til miljøarbeidet. Miljøverndepartementets budsjett ble styrket med 6 mill. kr til miljøtiltak. Så er det riktig at i rammen fra finanskomiteen ble dette redusert med 33 mill. kr på grunn av kutt på Kartverket. Det er ingen reduksjon i miljøtiltak. Det er en reduksjon på Kartverket. Det skal jeg komme tilbake med en full gjennomgang av i forbindelse med revidert, og jeg skal også melde meg tilbake til Stortinget. Men jeg synes man må ha tungen rett i munnen i forhold til hva man her fremstiller det som. Så tar jeg imot invitasjonen fra representanten Brustad om et samarbeid om miljøpolitikken. Det synes jeg er konstruktivt, og jeg skal legge meg det på hjertet. Men når det gjelder skogforvaltning, at det ikke lenger skal benyttes når vi i første forpliktelsesperiode etter Kyoto skal beregne hva vi i Norge skal forholde oss til, kan jeg selvsagt si at dette ble sagt som en respons på Arbeiderpartiets innlegg i Stortinget i forbindelse med min redegjørelse. Men jeg gjør oppmerksom på at jeg svarte på det spørsmålet 14 dager tidligere i Stortinget, hvor jeg fastslo det samme. Det var en representant fra SV som stilte det spørsmålet, og jeg synes det ville være litt lite raust overfor SV å ikke nevne det.(Presidenten klubber.) Men jeg innrømmer at jeg sa til SV at vi ikke skal benytte oss av «hot air», og jeg innrømmer at jeg sa til Arbeiderpartiet at vi ikke skal benytte oss av «hot air». Vi har derfor enighet på det punktet. (Presidenten klubber.) Nå har jeg ikke mye tid igjen til å svare på det siste spørsmålet. Men i forhold til fylkesmannens miljøvernavdeling vil jeg si at man endrer ikke den politikken som ligger, før Stortinget eventuelt har fattet et nytt vedtak.
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
Litt i forlengelsen av forrige replikk må jeg si at frivillige lag og organisasjoners miljøarbeid også er viktig i forhold til å skape et lokalt engasjement. At vi fra Miljøverndepartementets side har støtteordninger for disse organisasjonene, tror jeg er avgjørende for å skape økt interesse for miljøarbeid. Jeg var i den situasjonen at jeg ble invitert til Blekkulf og Rokkerolf for noen uker siden. Da sa en representant fra Blekkulf at de første medlemmene av Blekkulfs Miljødetektiver nå hadde stemmerett ved årets valg; det er unger som har blitt ungdommer, og som har vært opptatt av miljø i en årrekke. Det er klart det preger også litt hvordan man ser på politikken. Så jeg vil videreføre arbeidet med å satse på frivillige lag og organisasjoner, og derfor har jeg lagt inn 2,5 mill. kr mer til dette. Jeg har notert meg representanten Korsbergs synspunkter knyttet til mer objektive kriterier i forhold til antall medlemmer. Jeg er relativt ny i jobben, så jeg har egentlig ikke gått så dypt inn i akkurat den problemstillingen, men jeg skal ta det med meg. Jeg synes det er et interessant synspunkt, og skal se nærmere på saken.
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
Først må jeg si at komiteleder Bror Yngve Rahm er en klok mann, og jeg synes man skal legge vekt på det han sier også når det gjelder kulturminnefondet. Så vi skal prøve å gjøre vårt beste fra Regjeringens side. Det er et faktum, som jeg også sa i mitt innlegg, at 1 pst. av kulturminnene i Norge forsvinner hvert år. Det er en kjempeutfordring å gjøre noe med det, for det er vår kulturarv som på den måten forsvinner. I forhold til raushet har jeg ingen problemer med å si at jeg synes SV har behandlet Samarbeidsregjeringen på en veldig skikkelig måte når det gjelder både miljø- og energispørsmål, og på en nyansert måte. Så vi henger ikke med leppa! Så til spørsmålet om å starte med blanke ark. Det er det jo ingen som gjør når man går inn i en sånn jobb. Vi startet med Sem-erklæringen, som er ganske klar og forpliktende. I Sem-erklæringen står det at man tar til etterretning at Stortinget våren 2000 vedtok at det skal bygges tre konvensjonelle gasskraftverk. Så ligger det også i Sem-erklæringen en åpning for Snøhvit, forutsatt at man forholder seg til normale saksbehandlingsregler. Men utover det blir det ikke bygd konvensjonelle gasskraftverk i Norge. Derfor har vi lagt opp til at det er den CO2-frie teknologien som skal råde. Dessuten er det lagt opp til betydelige stimuleringstiltak for å få de som har tenkt å bygge konvensjonelle gasskraftverk, i stedet til å bygge CO2-frie. Der har olje- og energiministeren og jeg hatt en dialog med bransjen, og der etterlyser vi f.eks. Arbeiderpartiets støtte i det arbeidet – det må jeg si. Der tror jeg SV har et poeng. Vi er ikke interessert i f.eks. å begynne å instruere Statoil om at de skal selge gass til en lavere pris enn det som er markedsøkonomisk. Så jeg mener at denne Regjeringen legger opp til en ansvarlig politikk også innenfor energiområdet som baserer seg på Stortingets vedtak, men som peker fremover i forhold til en CO2-fri teknologi. Og det synes jeg SV burde verdsette – og det gjør man.
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
Jeg takker representanten Enger for hyggelige ord, som jeg håper jeg kan leve opp til. Så over til rovdyrforvaltningen. Jeg er glad for at representanten understreker at når SV hevder at Senterpartiet vil skyte all ulv, så er det ikke riktig. Jeg antar at når det ikke er slik, er det fordi man er klar over at Norge har sluttet seg til internasjonale konvensjoner, bl.a. Bern-konvensjonen, som sier at alle land har et ansvar for også å ta vare på utsatte dyregrupper. Når det gjelder rovdyrforvaltningen, er det et meget vanskelig område. Stortinget har vedtatt at vi skal ha en minimumsbestand av store rovdyr, men samtidig skal vi drive aktiv virksomhet i utmark. At det da skjer ganske utfordrende ting i utmarken, ser vi jo, spesielt om sommeren når sauene er ute og beiter. Det vi fra Regjeringens side vil jobbe videre med, er avbøtende tiltak, knyttet til gjeting, gjeterhunder, inngjerding og alle mulige kreative innspill for å få dette til å gå bedre i hop. Men hvis man fortsatt skal ha store rovdyr, som man er internasjonalt forpliktet til, og samtidig drive aktivt i utmarken, vil det oppstå konflikter. Dem skal vi prøve å begrense mest mulig. Stortinget vil få seg forelagt en egen rovdyrmelding i 2003, som vi har startet arbeidet med i departementet. Vi vil ha en åpen linje overfor alle dem som både er berørt og interessert. Det er viktig at man bl.a. jobber med fryktdempende tiltak. Derfor er jeg glad for det initiativet som Arbeiderpartiet nå tok i forbindelse med budsjettet, om økt satsing på det punktet.
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
Jeg skal nok greie den koordineringen hvis representanten Konglevoll, som er en kjent gasskraftmotstander, greier koordineringen inn mot sin egen gruppe, som nå har et råkjør mot olje- og energiministeren fordi han ikke er villig til å instruere Statoil til å selge gass til under markedspris til Industrikraft Midt-Norge. Det er kanskje det mest forbausende utspill som har kommet fra Arbeiderpartiet under denne debatten. Jeg kunne gjerne tenke meg å få utdypet hvordan man ser på det i et miljøperspektiv. Når det gjelder Kyotoprotokollen, var vi fra norsk side knallharde på at det ikke skulle skje en uthuling av den da vi var i Marrakech. Dessverre ble det en viss utglidning i forhold til «hot air» og det som går på skogforvaltning. Men det første jeg gjorde da jeg fikk sjansen til å svare på det i Stortinget, var som den første norske miljøvernminister å varsle at Norge ikke vil benytte seg av «hot air»-muligheten, skogforvaltningsbiten, i forbindelse med våre klimaregnskaper fra 2008. Det er et faktum at da jeg varslet om det, hadde ingen andre miljøvernministre vært klare på det tidligere. Så gjelder det biologisk mangfold og friluftsliv. Det er et satsingsområde for denne regjeringen. Det er riktig at vi satser mer i denne runden på tilrettelegging av nasjonalparker, for det er mange nasjonalparker som ikke er merket på den måten de burde ha vært merket, og vi brukte penger fra oppkjøp til det. Men begge de områdene skal bli prioritert i tiden fremover. Når det gjelder planlov og strandsone, planlegger jeg i løpet av våren å komme med en egen odelstingsproposisjon med oppfølging av Planlovutvalget, som bl.a. innebærer en innstramming av storsamfunnets syn knyttet til allemannsretten. Når det gjelder bebyggelse i strandsonen, har også fylkesmennene nå fått beskjed om at man kritisk skal vurdere for hver enkelt plansak som kommer inn, å benytte seg av sin innsigelsesrett når det gjelder bebyggelse i strandsonen. Det har departementet gjort helt klart overfor fylkesmennene. Det vil jeg tro den nordnorske rausheten også vil sette pris på.
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
I mitt manus stod det at miljøtiltakene er økt med om lag 100 mill. kr sammenlignet med arbeiderpartiregjeringens forslag. Det er ingen som har benektet at det medfører riktighet, og den satsingen er videreført. Representanten Brustad nevnte også at Regjeringa foreslo å redusere bevilgningen til ekspressbusser, og at hun var glad for at man nå har rettet dette opp. Det er mange argumenter for å ha ekspressbusser, men det har også enkelte miljømessige implikasjoner, f.eks. at ekspressbussene går parallelt med jernbanen, så noe miljøinitiativ var vel ikke dette fra Arbeiderpartiets side når det gjaldt ekspressbusser. Så til Klungland og hva som har skjedd når det gjelder Sellafield. Det første jeg gjorde da jeg ble statsråd, var å ta et nordisk initiativ slik at vi i Norden kunne stå sammen overfor Storbritannia. Vi fikk da på norsk initiativ til et møte med de to britiske miljøvernministrene Michael Meacher og Margaret Beckett. Vi tok et nordisk initiativ – det var Norge som tok til orde for det – i forhold til Irland, så vi har sveiset oss sammen og har en felles strategi. Jeg undertegnet også en sak den andre dagen jeg var statsråd, der vi ber rettsavdelingen i UD gjennomgå de juridiske implikasjonene knyttet til technetium 99-utslipp – altså, Storbritannia slipper radioaktivt avfall som kan renses, rett ut i Irskesjøen. Den rettslige gjennomgangen foretok jeg på anbefaling ut fra det som da også lå hos meg. I forhold til skogforvaltning er jeg den første miljøvernministeren som har sagt at «hot air» og skogforvaltningsbiten ikke skal regnes inn i vårt CO2-regnskap. Vi skal fremme en havmiljømelding på nyåret – og den lå ikke ferdig skrevet, for å si det sånn. Det blir en miljømelding hvor vi tar for oss hele vårt havområde og fokuserer på hvordan vi også skal kunne beholde det i en god forfatning miljømessig sett. Vi har også i Samarbeidsregjeringen tatt til orde for at man skal få en høykommisær for miljø under FN, og vi har lagt opp til en stor stimuleringspakke når det gjelder å tilrettelegge for CO2-frie gasskraftverk. Vi er villig til å gi elavgift i tilskudd tilsvarende 2001-nivå for dem som bygger det. Så mitt spørsmål går til Arbeiderpartiet: Støtter man den biten av Samarbeidsregjeringens initiativ? Støtter man vårt initiativ som går ut på at vi heller vil ha CO2-frie gasskraftverk enn konvensjonelle gasskraftverk? Når det gjelder den diskusjonen som har utviklet seg om at olje- og energiministeren bør ta seg en prat med direktøren i Statoil for å diskutere hvordan man kan få lavere gasspris til Industrikraft Midt-Norge, så mener man at det ikke er noen instruks, det er bare en prat. Hvordan blir det da når hovedaksjonæren i et børsnotert selskap skal ringe og fortelle at han synes at man skal få gassprisen til under det som er markedspris? Hvordan vil det virke? Er det som aksjonær? Er det som olje- og energiminister? Kan det oppfattes på noen annen måte enn et sterkt politisk press for å fravike det som bør være utgangspunktet for vårt gassalg, nemlig markedspris?
Børge Brende (Høyre), 2001-12-07:
Til det konkrete spørsmålet fra representanten Brustad: Når det gjelder Industrikraft Midt-Norges anlegg ved Skogn, har selskapet fått utslippskonsesjon fra miljømyndighetene, og de har fått konsesjon fra Olje- og energidepartementet og Regjeringen, i henhold til energiloven. Industrikraft Midt-Norge kan, når de ønsker, sette i gang med byggingen av et gasskraftverk. Alt er på plass. Derfor blir man noe forundret over at enkelte fremstiller det som om Regjeringen skulle være til hinder for dette – overhodet ikke. Det som fremkom i avisene, var at Industrikraft Midt-Norge har fått et gasstilbud fra Statoil som lå 80 pst. over det som var økonomisk drivverdig for dem å ta utgangspunkt i. Da GFU eksisterte, fikk man et tilbud på – så vidt jeg husker – 42 øre, og nå et tilbud fra Statoil på 71 øre. Det som er politisk interessant, er at tidligere olje- og energiminister Olav Akselsen har vært ute i Adresseavisen og sagt at man fra Regjeringens side må legge et politisk press på Statoil for å redusere prisen. Det er gjentatt av flere arbeiderpartirepresentanter her i dag. Da vil jeg stille følgende spørsmål: Hvordan skal olje- og energiministeren kunne forholde seg til det? Høyres utgangspunkt er at vi selvsagt forholder oss til Stortingets vedtak våren 2000 når det gjelder bygging av konvensjonelle gasskraftverk. Gjennom Sem-erklæringen tar man dette til etterretning, men man sier at man foretrekker CO2-frie gasskraftverk. Derfor har Høyre i Sem-erklæringen vært med på å legge til rette for en stor stimuleringspakke. Jeg har stilt spørsmål til Arbeiderpartiet om de støtter denne stimuleringspakken. Er det slik at Arbeiderpartiet foretrekker CO2-frie gasskraftverk framfor de konvensjonelle? Det har jeg ikke fått noe svar på. Og hva legger Arbeiderpartiet i dette at olje- og energiministeren skal ta en telefon til Olav Fjell i Statoil? Og som representant for et parti som er tilhenger av en sosial markedsøkonomi og et velfungerende marked og at børsnoterte selskaper skal kunne forholde seg profesjonelt til sine eiere, er jeg selvsagt imot at olje- og energiministeren skal ta en telefon i samrøre og begynne å diskutere bestemmelser knyttet til hvordan Statoil skal selge sin gass. Statoils oppgave som børsnotert selskap og direktørens og styrets oppgave er å optimalisere verdiskapingen i selskapet. Da bør de selvsagt selge gassen dyrt, slik at man får best mulig avkastning for aksjonærenes innsatte penger gjennom egenkapitalen i selskapet. Det er et godt prinsipp, også for Høyre og Samarbeidsregjeringen.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-12-07:
Jeg tror jeg vil begynne med å si at det viktigste vi kan stå sammen om i denne debatten i dag, er det som går på å bruke naturgassen som en mulighet for verdiskaping og tilsvarende inntekter for fedrelandet, og dessuten å bruke dette til å styrke arbeidsplassene langs kysten der hvor det er naturlig å ta inn naturgassen. Og i den forbindelse vil innovasjon og utvikling av ny teknologi være en viktig del av den satsingen som må gå sammen med dette programmet for økt bruk av naturgass i Norge. En annen viktig oppgave er å se til at vi får lagt en infrastruktur som gjør det mulig å komme inn med naturgassen på de stedene langs kysten vår som vi tilrettelegger for. Et tredje punkt jeg også har lyst til å nevne, er det som går på kommersialisering og informasjon. Det er åpenbart slik at Norge har liten tradisjon og informasjon når det gjelder ulike anvendelser av naturgass. Og en viktig del av en strategi for økt bruk av naturgass er at en også satser på økt informasjon. Alt dette er forhold som vil bli tatt opp i den bebudede gassmeldingen, og der vil det også bli gitt en anbefaling om hvordan disse oppgavene skal organiseres, hva enten det blir ett eller flere selskaper eller sentre. Arbeiderpartiet gjør det til et hovedpoeng i denne debatten å allerede nå kunne fastslå at dette skal ligge på et bestemt sted, altså Grenland. Jeg vet ikke om det er det aller viktigste, men det er selvfølgelig viktig for Grenland, og det er viktig for de andre områdene i landet som har tilsvarende ambisjoner. Jeg har lang nok erfaring i Stortinget til å forstå at Stortinget skal få lov til å få innflytelse på det og avgjøre det, men jeg tror det vil være klokt å avvente lokaliseringsvedtaket til stortingsmeldingen foreligger.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-12-07:
Først kan jeg for ordens skyld si meg enig med min regjeringskollega, konkurranseministeren, i at det er viktig at vi har et velfungerende kraftmarked, og at dette kraftmarkedet fungerer slik at det blir til beste for sluttbruker, enten det gjelder industri eller private husholdninger. Jeg har også i den muntlige spørretimen som representanten Vaksdal refererte til, sagt at jeg for min del vil mene at det er uheldig dersom vi får en tilnærmet monolittisk struktur i det norske kraftmarkedet, hvor én kraftleverandør får anledning til å spille en dominerende rolle og kan bestemme noe av prisstrukturen i markedet. Samtidig er vi klar over at vi har et nordisk kraftmarked, en kraftbørs, slik at prisen vil bestemmes på en annen måte enn ved kraftselskapene. Det vil være konkurranse. Det er for så vidt også viktig å følge opp det som Sylvia Brustad tok opp i den samme spørretimen, nemlig mulighetene for sluttbruker til å endre kraftleverandør dersom man er misfornøyd med prissettingen til selskapet som leverer kraft. Jeg synes også det er viktig for meg som olje- og energiminister, som foreløpig har ansvar for eierskapet til Statkraft, å forholde meg ryddig til konkurransereglene. Det er det Konkurransetilsynet som steller med, og Konkurransetilsynet sorterer under en annen statsråd. Men mitt utgangspunkt er at vi skal ha et sammensatt kraftmarked hvor det er ulike aktører som skal tilby. Det er på den måten vi oppnår et mest mulig velfungerende kraftmarked til beste for kunden og for sluttbruker. Statkrafts størrelse må selvfølgelig vurderes i en slik sammenheng.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-12-07:
Regjeringen er positiv til økt bruk av naturgass i Norge som har en miljøvennlig tilnærming. Det er essensen i Sem-erklæringen. Så har Stortinget bedt om å få seg forelagt en stortingsmelding om hvordan dette skal implementeres, hvor jeg, som jeg sa i en tidligere replikk, vil ta opp finansieringsordningene og regelverket. Jeg vil der ta opp prioriteringen mellom ulike konkurrerende tiltak, for å si det slik. Her er kreativiteten i fedrelandet veldig stor, og det er bra. Men det er klart at her er det også behov for å prioritere, og å kunne sette de ulike tiltakene i rekkefølge. Jeg mener og har ment at det vil være helt uforsvarlig og heller ikke i tråd med Stortingets intensjoner om man nå, før vi har lagt fram en slik gassmelding, skulle ta konkret stilling til enkeltprosjekter med statlig bidrag, som i Skogns tilfelle. Det beløper seg til flere hundre millioner kroner. Det ville være uforsvarlig. Når jeg blir presset på det, reagerer jeg. Om jeg ikke akkurat ble rasende, som jeg ble sitert på i Adresseavisen, kan jeg bekrefte at jeg var rimelig kontant i forhold til det jeg der ble utsatt for. Det går ikke an å presse Regjeringen eller statsråden for en avklaring før Stortinget har gitt sitt besyv med i hvordan denne politikken skal utformes. Søknaden fra Skogn er heller ikke den eneste søknaden som foreligger. Det er flere som er interessert i å melde seg på i den politikken som vi har annonsert i Sem-erklæringen. Derfor mener jeg at det eneste forsvarlige og riktige må være å avvente Regjeringens vurdering i stortingsmeldingen. Så kan Stortinget ta stilling og bestemme politikken på dette viktige området. Men Sem-erklæringen står fast. Regjeringen vil bidra til å medfinansiere miljøvennlige tiltak i anvendelse av naturgass i landet.