trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-06-15:
Først må jeg si at beskjedenheten kler representanten Sandberg når han snakker om en liten gruppe som skal ta et stort ansvar, som den ikke vil ha. Den lille gruppen er altså landets nest største partigruppe. Jeg tror ikke jeg skal gå inn på å utdype dette med helomvending mer, for jeg tror representanten Sandberg utmerket godt vet hvilken helomvending vi snakker om. Jeg har aldri vært i tvil om at Fremskrittspartiet har vært imot opera, i hvert fall statlig finansiert opera. Det sa jeg også i mitt innlegg. Det jeg sa, var at vi var godt i gang med samtaler, som det viste seg at Fremskrittspartiet ikke ønsket å være med på lenger. Det er for så vidt respektabelt. Jeg godtok det, selv om jeg syntes vi godt kunne fortsatt, for jeg syntes vi var i godt gjenge. Men det som jeg synes er underlig, er at man når man har fått nedstemt sitt forslag om å skrinlegge alle planer to ganger, så å si setter seg på sidelinjen og ikke bryr seg mer med saken. Man kan ikke i politikken melde seg ut. Det er ingen som er uten ansvar. Alle har vi et ansvar! Er man ikke med, så er man mot, som det står i en kjent bok. Den som ikke samler, den sprer, står det også. Det er noe med det. Jeg vil igjen appellere til Fremskrittspartiet om å tenke over dette. 1,2 milliarder kr er mye penger. Jeg er helt enig i det. 1,8 milliarder kr er mye, mye mer. Kanskje kan det bli enda mer – hva vet vi? Ingen har garantier for at de anslagene som nå er lagt, holder verken det ene eller det andre stedet, men det dreier seg høyst sannsynlig, eller sikkert, om at det ene alternativet blir flere hundre millioner kroner rimeligere. Jeg håper Fremskrittspartiet tar dette til etterretning og gjør en ny helomvending. Det er ingen skam å snu, som jeg sa. Jeg ønsker lykke til med vurderingen.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-06-15:
Jeg er enig med både Bibelen og Inger Stolt-Nielsen i at man helst skal unngå å bygge på sandgrunn. Det er faktisk også noen som har advart meg mot å bygge for mye på Sandberg. Men det er en helt annen sak. Jeg forstår at man er svært bekymret i Høyre for situasjonen i Bjørvika. Det har de skrevet fyldig om i sine merknader, og det er bare å lese. Jeg, og jeg tror alle som står sammen med oss i sentrumspartiene, innser at det er stor usikkerhet knyttet til både framdrift og kostnadsbilde når det gjelder Bjørvika-alternativet, ikke minst når det gjelder selve byutviklingsprosessen, som i stor grad dreier seg om veier og tunneler – samferdselsutbygging. Jeg har vært litt omhyggelig i mitt innlegg i dag med å presisere nettopp det at vår stemmegivning subsidiært for en opera i Bjørvika, kun er knyttet til en isolert løsning, en særskilt operaløsning frakoplet enhver vei- og byutvikling, som det står, og om nødvendig også gjennom en særskilt reguleringsplan. Jeg sa også at dersom de forutsetningene som ligger i proposisjonen når det gjelder Bjørvika-alternativet, forskyves, forutsetter jeg at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med dette. Vi er klar over at det her ligger faremomenter. Det er nettopp derfor vi opererer med et primæralternativ, som vi anser som mye bedre. Men likevel: For operakunstens skyld og for at vi nå skal få slutt på hundre års diskusjon om bygging av opera, ønsker vi å sikre et slikt vedtak gjennom en subsidiær stemmegivning i dag.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-06-15:
Ingen bør være i tvil om at Høyre er veldig interessert i å få bygd en opera. Det har de understreket sterkt. Vi har også hatt et nært samarbeid om å utforme Vestbanealternativet. Høyre har også en leder som gjerne er omtalt som Stortingets største operaentusiast, så interessen er det ingen tvil om. Men jeg synes det er mer tvil om hvorvidt Høyre i det hele tatt har en helhetlig strategi for hvordan vi kan få en opera. Dersom Vestbanealternativet faller, har ikke Høyre noen løsning. Hvilket alternativ har Høyre? Høyre har i merknader vært veldig opptatt av situasjonen ved den nåværende operaen i Folketeaterbygningen, hvor grusomt vanskelig den er. Men mener Høyre, dersom det ikke blir noe operavedtak i dag, at man skal fortsette å være der? Skal vi få en reprise på det som skjedde i fjor, at det ikke blir noe operavedtak? Er det det som er Høyres strategi? Mitt spørsmålet til representanten Stolt-Nielsen er derfor: Hvilken strategi har Høyre for å bygge en opera dersom det skulle vise seg at deres forslag ikke får flertall?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Jeg merket meg spesielt det representanten Lånke sa om tunnel, han håpet på et lys i tunnelen. Nå trodde jeg det var dagen for ikke å diskutere tunneler i operasaken, så jeg har tenkt å spørre om noe helt annet. Jeg merket meg også at representanten Lånke var litt skeptisk – for å si det mildt – til Bjørvika. Skepsisen fra Arbeiderpartiets side går mer på det som har skjedd i forhold til Vestbanen, fordi regjeringspartiene i Stortinget vil rive stasjonsmesterbygningen på Vestbanen. De ønsker mer plass, ikke for at operaen skal komme mer til sin rett, men rett og slett fordi de vil bygge hoteller, butikker og restauranter. Det er faktisk den begrunnelsen som står i innstillingen, skrevet av Ola T. Lånke. Han har overhodet ikke i denne innstillingen brukt det at Vestbanen skal komme mer til sin rett, men det som skrives, er at det utløser en økonomisk gevinst. Så vi får her en begrunnelse for å oppheve et fredningsvedtak: økonomi. Da er mitt spørsmål: Hvordan vil kulturminneloven være å tolke etter dette? Det er store byrder på folk rundt omkring som er nødt til å frede bygninger uten å få store økonomiske vederlag fra staten, og nå kan staten selv gå foran med et for meg dårlig eksempel ved å oppheve et fredningsvedtak. For nøyaktig ett år – på én dag nær – siden sa representanten Lånke det motsatte, nemlig at dette fredningsvedtaket måtte stå ved lag. Har man nå solgt sjela si til Fremskrittspartiet, eller er dette Kristelig Folkepartis egentlige mening, at fredningsvedtak skal oppheves på økonomisk bakgrunn?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Det er i hvert fall en glede for meg at Fremskrittspartiet i denne debatten, i motsetning til operadebatten i fjor, er opptatt av kulturpolitiske spørsmål istedenfor å kjøre Operaen opp mot syke, eldre og helsekøer. Representanten Sandberg spurte om jeg kunne garantere en prisutvikling, og da vil jeg returnere spørsmålet til Fremskrittspartiet: Kan de som et politisk parti begrense markedet? Kan han selv garantere at en prisutvikling i dag vil bli som den som vi kommer til å få i morgen? Jeg synes at det spørsmålet er helt umulig å svare på. Det Regjeringen sannsynligvis legger opp til når vedtaket er fattet, er å regne nøye på hva kostnadene vil bli ved alternativet som er valgt, og komme tilbake til Stortinget med det bevilgningsbehovet man har på det tidspunktet, og som da tar opp i seg om prisstigningen går opp eller ned, om det kommer andre ting inn, eller andre ting går ut – det vil vi da se i tidens fylde. Så har representanten Sandberg observert riktig når han sier at Arbeiderpartiet er opptatt av fredningsvedtak. Vi er faktisk så opptatt av det at vi støtter Regjeringen i det den har lagt inn i forhold til at tidsfristen kanskje vil forskyves med inntil tre måneder hvis man finner skipsvrak. Det er lagt inn 10 mill. kr ekstra til det. De vi har hatt samtaler med i komiteen, sier at ut fra erfaringer med tilsvarende områder er både 10 mill. kr ekstra og en forlenget tidsfrist på tre måneder nok til eventuelt å ivareta fredningen også i Bjørvika. Jeg beklager at jeg ikke rekker å svare på det tredje spørsmålet.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Det er riktig at to kulturministre fra Arbeiderpartiet har gått ut med sitt personlige syn om hvor de vil at Operaen skal ligge. Men det er også riktig at dette aldri har vært drøftet i Arbeiderpartiets regjering for å fatte et reelt vedtak om det. Det har heller ikke – jeg har vært med så lenge og diskutert dette – vært drøftet i stortingsgruppa til Arbeiderpartiet eller i sentralstyret til Arbeiderpartiet om vi skulle velge Vestbanen eller Bjørvika, før vi fikk saken på bordet for ett år og én dag siden. Representanten May-Helen Molvær Grimstad skal tro Arbeiderpartiet på at vi ønsker å få bygd en opera. Vi mener oppriktig at det er huset og opera som skal gi utbytte for Operaen. Vårt engasjement viser egentlig at vi faktisk velger det dyreste alternativet. En opera i Bjørvika koster 1,8 milliarder kr og på Vestbanen 1,6 milliarder kr. Det andre som viser at vi har et oppriktig operaengasjement, er at vi også i fjor, sammen med SV, stemte for at det skulle bygges en opera. Når det gjelder det å sette byutvikling og opera opp mot hverandre, har jeg understreket i mitt innlegg at operabygging er en sak for seg. Det kan være mulig at det private næringsliv setter i gang en utvikling, men operapengene skal ikke brukes til byutvikling.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Jeg kom i skade for å røpe at til og med kulturministre i en regjering som har utgått fra Arbeiderpartiet, faktisk har lov til å ha private meninger om saker, men at det først blir en mening for Arbeiderpartiet når vi har de demokratiske prosessene, dvs. at det er oppe i sentralstyret, oppe på landsmøter osv. Jeg vet ikke om Høyre har de prosessene, men vi har faktisk det. Det er også tillatt i et sosialdemokratisk parti å ha egne meninger. Det er det lov å ha, også for kulturpolitiske talspersoner, og de blir lyttet til i partiet, det kan jeg forsikre om. Så prøvde jeg – forsiktig som jeg var – å begrunne hvorfor kulturen var så viktig. Det var derfor jeg tok eksemplet fra Kosovo og fortalte om hvordan man kunne bruke kulturens vugge som en unnskyldning for å sette i gang en etnisk rensing. Det lå ikke noe mer i det. Representanten Trond Helleland er av den oppfatning at å legge Operaen i Bjørvika er uansvarlig. På tross av det har jeg oppfattet at Høyre i Oslo faktisk har ønsket seg en utvikling av Bjørvika. De vil kanskje ikke ha det nå, de vil kanskje ha det om 30 år, men de vil i hvert fall ha en mulighet til å få det området av Oslo åpnet mot sjøen. Og jeg håper virkelig at Høyre på Stortinget har de samme framtidsvisjoner uansett om Operaen legges der eller ikke. Arbeiderpartiets begrunnelse for å legge Operaen til Bjørvika er kulturpolitisk, og det kan godt være at en del føler usikkerhet med hensyn til det omliggende, men for Arbeiderpartiet er hensikten å bygge en opera, og så håper vi på en privat byutvikling.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Jeg er glad for den forsikringen som representanten fra Fremskrittspartiet nå gav, om at de vil stå for det de har sagt, nemlig å stemme mot Vestbanen og mot Bjørvika. Det er nesten så jeg slipper gleden løs snart, men jeg skal vente litt til, for jeg er ikke av den typen som gir meg før dommeren har blåst. Flertallsvedtak gir ansvarlighet, sier Sandberg. Ansvarligheten ligger også hos Fremskrittspartiet når det gjelder budsjettet for 1999, for da gikk de faktisk sammen med regjeringspartiene og støttet en hel masse – også på det kulturpolitiske området. De var faktisk med og bevilget 173 mill. kr til opera! Det gjorde de – ikke for å spare på de offentlige utgiftene, men for å få anledning til å bruke mer, for å få anledning til å bruke 2,8 milliarder kr til kontantstøtte. Og hvis man legger sammen disse to tallene, 173 mill. kr til opera og 2,8 milliarder kr til kontantstøtte, har jeg faktisk regnet ut at det gir 7 500 sykehjemsplasser. Kanskje representanten fra Fremskrittspartiet kan avkrefte at de er så kulturfiendtlige, og at de faktisk er ansvarlig for å bruke penger på en slik måte. Og det kunne vært interessant å høre om representantene fra Fremskrittspartiet ønsket å bruke f.eks. formuesskatt, som ville gitt en inntekt på 4,3 milliarder kr. Det ville bety å ta fra de rike og gi til sykehjemsplasser. Det er også andre regnestykker som representanten fra Fremskrittspartiet kan bruke. Jeg merket meg at innlegget var totalt fritt for opera. Det overrasket meg ikke. Men jeg konstaterer at Fremskrittspartiet ikke må gå ut i valgkampen og si at de ikke støtter kulturtiltak, for det har de gjort ved aktivt å gå sammen med sentrumsregjeringen og gi støtte til budsjettet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
Representanten Lånke er veldig opptatt av ansvar i forhold til operasaken og bygging av et nytt operahus. Han prøver innstendig å legge ansvaret over på Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet, som har 25 av 165 representanter i dette huset, skal altså få ansvaret for at et massivt flertall til syvende og sist ønsker å igangsette bygging av et operahus i Bjørvika som sannsynligvis vil medføre et pengesluk uten like. Jeg vil spørre representanten Lånke hvordan han kommer fram til et slikt resonnement. Er det vanlig praksis i norsk demokrati og i det norske storting at et mindretall skal bære ansvaret for et totalt uansvarlig flertall? Mener virkelig representanten Lånke at det er Fremskrittspartiets oppgave, som en liten gruppe i denne sammenhengen, å bære ansvaret for det store flertallet? Så var representanten Lånke inne på dette med at vi har gjort en helomvending. Langt ifra. Fremskrittspartiet har hatt en direkte og klar kurs: Vi er imot bygging av opera. Men det er riktig, som Lånke også sier, vi har hatt en dialog, og det har båret frukter. Vi har fått en reduksjon av kostnadene gjennom eventuelt å få et vedtak om Vestbanen. Men fortsatt står det igjen 1,2 milliarder kr i statlige, offentlige, utgifter til bygging på Vestbanen. Vi har ikke gjort en helomvending. Jeg vil ha en forklaring fra Lånke på hvordan han kan tolke det på den måten. Vi har ikke bundet oss opp mot verken regjeringspartiene eller noen andre.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
Representanten Fossum innledet med å peke på at hun er veldig fornøyd med at proposisjonen nå har bidratt til å fjerne mange av usikkerhetsmomentene rundt Bjørvika-alternativet. Representanten sier videre at det synes å være full kontroll vedrørende kostnadene ved en eventuell bygging i Bjørvika. Jeg vil gjerne stille noen spørsmål til representanten. Jeg har fått med meg at representanten Fossum i media har sagt at det her ikke dreier seg om rammer, men her dreier det seg om anslag. Kan representanten Fossum på noen slags måte gi garantier i forhold til prisutvikling i Bjørvika? Tror representanten Fossum at de anslagene som ligger i proposisjonen på 1,8 milliarder kr, er tilstrekkelig for å få ferdigstilt et monumentalt bygg i Bjørvika? Representanten Fossum er også opptatt av fredningsvedtaket vedrørende stasjonsmesterbygningen på Vestbanen. Og da har jeg et spørsmål: Hvis man nå skulle gjøre arkeologiske funn, eventuelt i Bjørvika, i forbindelse med prosjektet, vil representanten Fossum da reversere sin interesse for Bjørvika og falle tilbake på sitt primære ønske, som er Vestbanen? Jeg har også interesse av å spørre representanten Fossum om hva som har skjedd i forhold til fjorårets behandling, hvor det eneste argumentet Arbeiderpartiet den gangen hadde for å gå for Bjørvika, var byutvikling. Men det som ligger på bordet i dag, inneholder ikke noe om byutvikling. Sånn sett har all argumentasjon fra fjoråret falt bort. Så nå må det finnes nye argumenter for at Arbeiderpartiet går inn for det dyreste og mest pengeslukende alternativet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
Jeg tror ikke at representanten Fossum skal slippe løs gleden helt ennå, for også jeg, som har spilt fotball en tid, spiller til fløyta går. Det tror jeg også representanten Fossum gjør rett i i denne saken her. Jeg syns den replikken som representanten Fossum hadde til meg nå, bekrefter hvor høyt opp på prioriteringslisten Arbeiderpartiet setter operabygging. Når Arbeiderpartiet presterer å sette det opp mot statsbudsjettet og ansvaret for å få et statsbudsjett i havn, så blir det for meg litt paradoksalt når de gir uttrykk for en slik prioritering. Grethe G. Fossum vet utmerket godt at Fremskrittspartiet hadde et alternativt budsjett som ville ha ivaretatt alt dette med sykesenger, eldreomsorg, helsekøer osv. Men alternativet vårt når det gjelder budsjettet for 1999, var eventuelt å få et flertall sammen med Arbeiderpartiet. Men både representanten Fossum og resten av Arbeiderpartiet stilte jo med klørne rett ut, de meldte seg helt ut, så det er et ansvarlighetsspørsmål som vi kanskje må se i en annen sammenheng. At innlegget mitt ble fritt for opera, sa jeg innledningsvis. Jeg brukte heller ikke hele tiden min, for denne operasaken har jeg debattert ferdig gjennom halvannet år. Jeg tror ikke det er noen tvil noe sted hvordan Fremskrittspartiet stiller seg i denne saken. Derfor så jeg heller ingen grunn til å bruke mer enn 10 minutter på opera. Men jeg skal love representanten Fossum at når vi skal snakke om budsjettet for år 2000, og kanskje 2002, skal jeg minne henne på den utfordringen som har kommet i denne replikken.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
Jeg skulle kanskje brukt de siste 10 minuttene jeg hadde til mitt hovedinnlegg, likevel. Jeg syns jeg prøvde etter beste evne å forklare for representantene her i Stortinget hvordan det fungerer når det er et mindretall og et flertall. Men her presterer altså representanten Molvær Grimstad å fremsette akkurat de samme påstandene. For å gjenta det jeg sa: Fremskrittspartiet kommer til å stemme imot Bjørvika. Men jeg formoder at representanten Molvær Grimstad kommer til å stemme for Bjørvika. Og det er i den forbindelse jeg har sagt at når representanten Molvær Grimstad skal gå til valgkamp – hvis hun skal gå til valgkamp – i år 2009, skal hun presentere regningen, og ikke Fremskrittspartiet. Representanten Molvær Grimstad brukte også en hel masse tid på parlamentarisk leder Carl I. Hagen. Nå har ikke jeg den oppgaven å signalisere hvilke primære og sekundære ønsker Hagen har, men vi har hatt en prosess i partiet hvor jeg i tre runder har lagt fram dette for vår stortingsgruppe. Og jeg kan berolige representanten Molvær Grimstad med at Carl I. Hagen ikke stod alene i det flertallet som stemte ned det vi hadde kommet fram til. Sannheten er at han stod bak et massivt flertall. Og at jeg ikke greide å skaffe et flertall for det som vi kom fram til i dialogen med regjeringspartiene, kan en jo si mye om. Men jeg, i likhet med alle representantene i denne salen, forholder meg til de demokratiske formene som finnes i det enkelte parti, og jobber ut fra det.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
Det er nesten slik at når Jan Petersen på en måte betrakter meg som et lysglimt i Fremskrittspartiet, så må jeg få lov til å replisere at det betrakter jeg som et dødskyss. – Jeg skal ikke gå videre på det, president. Det som er interessant, syns jeg er at Petersen også prøver å vise til dette med ansvar, at Fremskrittspartiet indirekte er med på å skaffe til veie det dyreste alternativet. Ja, men akkurat det samme ansvaret ligger også på Høyre. Høyre kan også fritt fram stemme for Bjørvika hvis de ønsker det. Høyre kan også stemme for Fremskrittspartiets forslag, som det blir votert over først, for de vet jo utfallet. Det kunne en også sagt om regjeringspartiene. Dette med kulturens plass i Norge har Jan Petersen og jeg diskutert litt tidligere, for øvrig i et behagelig og rolig program. I den sammenhengen sa jeg at kulturen for meg personlig, og det som vi i Fremskrittspartiet legger vekt på, er at kulturen skapes av individet selv, og ikke ved at 165 representanter i Stortinget skal sitte og vedta at opera skal bli en kulturell mangfoldighet i Norge i framtiden, og derfor bevilge opptil 3 000 mill. kr og også årlig bevilge 300 mill. kr til drift av en opera. Vi vet at på helt andre områder, hvis vi skulle tatt i bruk de samme subsidiene, så hadde vi snakket om uhorvelig store midler. Jeg vet at Jan Petersen er en ivrig operatilhenger, men han må også ærlig innrømme at han gjennom sine 10 – 15 besøk i Operaen blir subsidiert av norske skattebetalere med 20 000 kr i året. Det er poenget.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-06-15:
Representanten Lånke henviste til Bibelen. Det er fristende å gjøre det samme, for der står det faktisk også at man ikke skal bygge sitt hus på sandgrunn. Det er det flere som burde legge seg på sinne. Vi er alle enige om den enormt store betydning et operabygg har for norsk kunst- og kulturliv, og vi er alle – unntatt Fremskrittspartiet – enig i at det er statens ansvar å bidra til at denne kunstart får et hus, hvor den kan utvikle seg på egne premisser, til beste for flest mulig. Men Stortinget har også et ansvar for det offentlige pengeforbruk – at statens oppgaver løses uten unødvendig bruk av midler. Høyre og regjeringspartiene, i likhet med alle faginstanser, er enige om at Vestbanen ikke bare er den ideelle plasseringen i forhold til operaens og publikums behov, men at dette også er den billigste løsningen. Likevel vil regjeringspartiene underkaste seg de nye politiske parhestene Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet og alternativt stemme for et uforutsigbart kostnadssluk som Bjørvika, som alle faginstanser fraråder. Når prosjektutredningen er kommet så langt at kostnadsrammen skal vedtas, er det da en grense for hva Kristelig Folkeparti vil akseptere? Og vil det da være mulig å endre dagens vedtak? Mens fjorårets Bjørvika-alternativ forutsatte en samtidig utvikling av området, der veisystemer var forutsatt omlagt til operabygget var ferdig, innebærer årets forslag at dagens veisystem forutsettes tilnærmet uforandret, bare med en omlegging av avkjørselen fra Bispelokket til 50 mill. kr. Dette tolker jeg som at Regjeringen innser at de ikke kommer til å gå inn for nok penger til samferdselssektoren til at det er forsvarlig å gå inn i en ulønnsom investering som Bjørvika-tunellen. Er representanten Lånke enig i denne vurderingen?
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-06-15:
Joda, det har representanten Stolt-Nielsen fått med seg. Men denne representanten har også fått med seg at en da forutsetter langt større bevilgninger til samferdselssektoren enn det et flertall i denne sal er villig til å investere i. Jeg har også registrert at det er 15 lønnsomme veiprosjekter som står foran Bjørvika – som har en minusverdi i investeringer. Det er fordi Stortinget ikke bevilger nok til å gjennomføre den planen som Stortinget selv har vedtatt, en blir nødt til å se på prioriteringene en gang til. Som jeg var inne på i mitt innlegg, stod investorene klare i fjor, forutsatt at det ble et veisystem. Det var jo en hel pakke i fjor, og det sa flertallet i denne sal nei til. Det er tydeligvis en erkjennelse i denne salen av at regjeringspartiene ikke har tenkt å følge opp den bevilgningstakten til samferdselsutvikling, og derigjennom byutvikling, som lå til grunn da veg- og vegtrafikkplanen ble vedtatt. Dette må vi bare ta til etterretning. Det er Høyre som presser på i alle sammenhenger for å få opp budsjettene på dette. Arbeiderpartiet vil jo ikke ha mer til samferdsel. Allikevel vil de ha en tunnel i Bjørvika med negativ nytte-kostverdi – minus 1 milliard kr. Hvordan kan de tro på det, når vi har 15 stamveiprosjekter med positiv nytte-kostverdi som ennå ikke er påbegynt, men som er vedtatt i Norsk veg- og vegtrafikkplan?
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-06-15:
Sammenligningen med flyplassen på Gardermoen er ikke helt parallell. For i flyplass-saken var alternativet en delt løsning mellom Gardermoen og Fornebu, mens det her er snakk om hvor operaen skal ligge. Det er ikke snakk om å legge balletten til Bjørvika og sangen og musikken til Vestbanen. Her er det snakk om å skape ett operahus, som et flertall i denne sal sier ja til. Det er slik at uansett hvor stor eller liten partigruppen er, når den sitter på vippen, der Carl I. Hagen trives aller best, har den et ansvar for hvordan den stemmer. Det å si nei har en uforutsigbar økonomisk konsekvens, og det å si ja betyr muligens opprettelse av et frynsete kulturrykte, men det er, som representanten Sandberg sa, en dødssynd i Fremskrittspartiet. Så da får heller vi andre betale dyrt for at ikke Fremskrittspartiets stortingsrepresentanter skal pådra seg dødssynder og gjøre et fornuftig vedtak i denne operasaken. Det er sørgelig, men slik er det altså. Det er bare å forholde seg til det. Fremskrittspartiet vil aldri kunne løpe fra ansvaret for å bruke enten ja-knappen eller nei-knappen, for her er det stemmeplikt, en kan ikke bare reise seg og forlate salen. Hadde de kunnet gjøre det, men det kan de altså ikke. Et økonomisk ansvarlig parti har plikt til å overveie konsekvensene både av et ja og et nei. Dette har Fremskrittspartiet gjort, Carl I. Hagen får viljen sin, Operaen blir plassert i Bjørvika, og jeg velsigner det nye samboerforholdet mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Det skal bli artig å se hvordan det arter seg i fremtiden.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-06-15:
Det er jo dessverre et faktum at Høyre ikke alene kan bestemme hvor Operaen skal ligge. Men spørsmålet er om det var strategisk lurt å fremme denne operasaken igjen allerede nå, eller om en skulle ventet til neste storting. Det er jo det som er det store spørsmålet her. For sammensetningen i Stortinget er nøyaktig den samme i år som den var i fjor. I fjor ville kulturministeren ha styring med dette, men det vil hun ikke lenger i år. Jeg synes det er betenkelig at en kulturminister gir fra seg styringen over århundrets største kulturinvestering og overlater det til tilfeldighetene. Vi snakker ofte om et politisk spill, men dette er et svarteperspill av dimensjoner. Og hvem blir sittende med svarteper til slutt? Kanskje det blir Operaen. Men noen navn vil hefte ved dette. Vi kunne muligens ha fått en bedre, rimeligere og raskere operaløsning ved å legge beslutningen inn i neste stortingsperiode, i og med at man visste hvor vanskelig forholdene var i dette storting. Det hadde muligens norsk kulturliv tjent mye på. Vi kan bare beklage at slik blir det altså ikke. Nå har jo representanten Lånke åpnet for at hvis dette blir for dyrt, må Stortinget få gjøre det om igjen, og da har vi altså brukt millioner på arkitektkonkurranse og på prosjektutredning. Kommer saken til Stortinget en gang ut i neste stortingsperiode, og Stortinget sier nei, er vi tilbake på nøyaktig det ståstedet vi var før dagens proposisjon ble lagt frem. Fornuftig? – Jeg bare spør.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1999-06-15:
Sist Kristeleg Folkeparti sat i regjering, for nesten ti år sidan, var arbeidet i forhold til å fremme forslag om bygging av opera på Vestbanen kome ganske langt. Men det blei regjeringsskifte, så det blei ikkje noko av det. Arbeidarpartiet overtok, og ein hadde god moglegheit til å få gjort noko i forhold til bygging av opera. Når vi ser på arbeidstilhøva i dag, kan nok alle vere samde i at vi burde ha gjort noko med omsyn til bygging av opera for lenge sidan. To kulturministrar frå Arbeidarpartiet har kome med ønske om bygging av opera på Vestbanen, men det er ikkje blitt gjort. Eg lurer på kor oppriktig engasjementet til Arbeidarpartiet er for verkeleg å få bygd ein opera. Er det slik som Grethe G. Fossum nemnde i sitt innlegg, at enkelte treng ei unnskyldning for å bygge operahus? Er det slik at det for Arbeidarpartiet på ein måte er byutviklinga i Bjørvika som er drivkrafta for å få bygd eit operahus der? Kvifor har ikkje Arbeidarpartiet plassert andre bygg i Bjørvika, dersom ein absolutt ville ha eit anna bygg der for å få fart på byutviklinga? Kvifor er det Operaen ein skal plassere der, når mange faginstansar har uttalt at det vil vere ein fordel òg for driftstilhøva at det er ein allereie etablert bystruktur? Vestbanen vil vere ei mykje betre plassering for Operaen og Operaen sine driftsmogelegheiter samanlikna med ei etablering i Bjørvika. Vestbanen vil òg gi ei sikrare framdrift av prosjektet, både tidsmessig og kostnadsmessig. Ser ikkje Grethe Fossum dei mange positive sidene ved å få lagt Operaen til Vestbanen, nettopp av omsyn til Operaen sjølv og det kulturpolitiske, som er det viktigaste i denne saka? Eller er det byutviklinga som eigentleg er grunnen til at Arbeidarpartiet vil ha ein opera?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1999-06-15:
Representanten Per Sandberg nemnde i innlegget sitt valkampen i år 2009. Han hadde lange vyar framover om kva kostnadene vil bli ved ein opera. Men ein kan også tenkje forholdsvis kortsiktig. I den næraste valkampen, som Framstegspartiet er så opptatt av, gjeld det dette med bruk av pengar til riktige formål. Nå veit representanten Sandberg at det er eit solid fleirtal på Stortinget for å bygge ein opera, og at sentrumspartia har gjort det dei kan for å få ned kostnadene på Vestbanen. Representanten Per Sandberg har også verkeleg stått på for å få med seg partiet på ei subsidiær røysting. Men det eg lurer på, er om det er slik at det er Oslo Arbeidarparti, som har sagt at dei ønskjer ein opera i Bjørvika, som eigentleg dominerer også Framstegspartiet. Er det slik at Carl I. Hagen sitt eigentlege ønske er å få ein opera i Bjørvika – at han har tatt ein kjøretur, parkert i Bjørvika og kasta nøklane på havets botn fordi dei ikkje vil vere med på nokon vidare kjøretur? For ved å ikkje vere med, hamnar dei der, nettopp som Carl I. Hagen kanskje ønskjer. Dermed medverkar dei til at den dyraste løysinga blir vald. Det er ein realitet at for kulturens og Operaens del vil vi ha eit operavedtak i dag. Vi vil ikkje ta nokon sjanse og risikere ei ny uvisse, slik vi gjorde for eit års tid sidan, som gjorde at vi ikkje fekk eit operavedtak. Dersom Framstegspartiet verkeleg vil vere truverdig, så kan dei seie at dersom deira forslag fell, at vi vil vere med og bidra til den rimelegaste løysinga. Dermed kan dei omkalkulere dei pengane som blir til overs, om det så er til sjukeheimsplassar eller sjukehus. Det er opp til Framstegspartiet. Men ved å stå stille, får dei det som Oslo Arbeidarparti ønskjer – ein opera i Bjørvika.
Trond Helleland (Høyre), 1999-06-15:
Jeg synes det er interessant når representanten Fossum sier at når to kulturministre fra Arbeiderpartiet har hatt en mening om Vestbanen, så er det egentlig bare er en personlig mening og ikke noe særlig å legge vekt på. Det sier kanskje litt om kulturpolitikernes innflytelse i Arbeiderpartiet. I sitt innlegg drog representanten Fossum paralleller til Serbia og Kosovo-konflikten, der hun nevnte at en av grunnene til krigen var at Kosovo var den kulturelle vuggen til Serbia. Jeg vet ikke helt om jeg ser parallellen til dagens debatt. Det har vært krig om operasaken. Det er vel – med unntak av noen få i Oslo Arbeiderparti – veldig få som vil hevde at Bjørvika er kulturens vugge i Norge. Arbeiderpartiets hovedbegrunnelse i fjor for å plassere operaen i Bjørvika var at dette skulle være byutvikling. De skrev i sine merknader: «Disse medlemmer mener det vil være uansvarlig å ikke utnytte det potensialet denne store oppgaven gir som lokomotiv for byutvikling.» I år er det fortsatt Bjørvika som gjelder for Arbeiderpartiet, men nå er byutviklingsaspektet kraftig nedtonet. Nå heter det i merknadene: «Disse medlemmer slutter seg til Regjeringens forutsetning om at en eventuell lokalisering av et nytt operahus i Bjørvika kan gjennomføres som et selvstendig prosjekt.» Det er altså ikke lenger byutvikling som er hovedbegrunnelsen for Bjørvika. Bevilgningsbehovet for en opera i Bjørvika er 375 mill. kr større enn for Vestbanen. Da må det jo være det kulturpolitiske som er hovedargumentet for Bjørvika. Hvilke kulturpolitiske argument taler for å plassere Norges nye nasjonalopera i en trafikkmaskin? Hvilke sentrale kulturorganisasjoner og kulturinstitusjoner har anbefalt Bjørvika fremfor Vestbanen?
Jan Petersen (Høyre), 1999-06-15:
Nå var vel ikke Per Sandberg helt innom representanten Molvær Grimstads poeng, nemlig at Carl I. Hagen kunne få det som han vil ha det uten å ta ansvar for selve vedtaket. Det er jo det som er problemet i selve saken. Ellers skal jeg la være å plage representanten Sandberg altfor mye med forholdet til de vedtakene som kommer. Men det er ganske påfallende at han forsøker å argumentere med at bare man melder seg ut, så har man heller intet ansvar i prosessen. Så enkelt er det ikke å være folkevalgt. Hele poenget er nettopp at når Fremskrittspartiets primære forslag er falt, så kunne Fremskrittspartiet valgt å gå inn for det alternativet som er best og billigst. Det vil ikke Fremskrittspartiet. Men da sitter de også med et ansvar for sin stemmegivning, nemlig at det blir det dyreste og det dårligste. Det kan ikke Sandberg snakke seg fra, og jeg skal ikke plage ham med å stille det spørsmålet en gang til. Men dette kommer han til å møte, ikke i valgkampen 2009, men jeg kan forsikre om at han kommer til å møte det i alle valgkamper frem til 2009. Fremskrittspartiet har ansvaret for den dyreste og dårligste løsningen. Så tenkte jeg at jeg skulle være litt vennlig overfor Sandberg, for han er faktisk det nærmeste et lysglimt man kommer i Fremskrittspartiet når det gjelder kultur. Det lyser ikke veldig lenge av gangen, det er så, men det er i hvert fall det nærmeste. Han var innledningsvis innom en litt overordnet betraktning, selv om han veldig raskt også kom seg ut av det. Men når en hører fremskrittspartifolk snakke om kultur, får en nærmest inntrykk av at kultur er en måte å bruke fritiden sin på med verdi omtrent på linje med å legge kabal. Mitt spørsmål til representanten Sandberg er: Hvilken funksjon mener Sandberg kulturen bør ha i samfunnet?
Rune E. Kristiansen (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Jeg registrerte at representanten Stolt-Nielsen ikke hadde fått en eneste telefon fra noen som var interessert i å investere i Bjørvika. For å gjøre historien veldig kort kan jeg anbefale representanten Stolt-Nielsen å lese Aftenposten for tirsdag 19. mai 1998, hvor investorene – noen av de tyngste innenfor bolig og offentlige bygg – står klart og tydelig fram og vil gå inn i Bjørvika. Etter å ha hørt innlegget, skjønner jeg at Stolt-Nielsen kan ha vanskeligheter med å registrere hva som skjer utenfor hennes eget kontor. Jeg husker godt da Høyres landsmøte var på safari i Gamle Oslo, hvor verdifull de syntes den bydelen var, også Bjørvika-området. Men etter det innlegget som er holdt her i dag, betegnes jo Bjørvika som et område som er totalt uten interesse i noen sammenheng. Og Høyre har systematisk brukt skremselspropaganda i kampen mot Bjørvika. Det siste utspillet kom fra samferdselskomiteens leder, Oddvard Nilsen, som påstår at bygging av opera i Bjørvika vil gå ut over veiinvesteringer og tunneler i Distrikts-Norge. Spørsmålet mitt er: Har ikke Høyre tatt innover seg at Stortinget i 1998 vedtok en veg- og vegtrafikkplan som har oppstart også i Bjørvika-området, som skal stå klar i 2007?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
I innledningen av sitt innlegg gav representanten fra Høyre uttrykk for at Fremskrittspartiet ikke kunne unndra seg konsekvensene av det operavedtaket som vil komme i kveld. Jeg vil minne representanten om at et nei betyr nei for Fremskrittspartiet, men hos Høyre gjør det åpenbart ikke det. Sist Høyre ønsket å si nei, sa de til slutt ja, og så fikk vi Gardermoen. Det bør kanskje Høyre tenke litt på når de nå skal gjøre Fremskrittspartiet økonomisk ansvarlig for hvor og hvordan operaen skal bygges. Jeg vil minne om at det er 140 representanter i denne sal som er for opera, det er 25 som er imot, og da er det vel kanskje i overkant å avkreve Fremskrittspartiet for å være det partiet som skal vise det sunne, økonomiske skjønn. Det burde de 140 representantene som er for opera, selv kunne vise. Jeg vil gjerne spørre representanten fra Høyre om hun kan forklare hvorfor det skal være Fremskrittspartiets ansvar å bidra til fornuftige, økonomiske løsninger for bygging av en opera som vi har vært imot absolutt hele veien.
Terje Johansen (Venstre), 1999-05-18:
Jeg forstår dem som ikke ønsker å debattere dette når de skal behandle det i komite. På den annen side har jeg problemer med å forstå at man ikke kan uttale seg generelt om grenseoppgangen mellom kriminalitetsbekjempelse og rettsvern når man sitter og venter på en høring. Da jeg fremmet denne interpellasjonen for snart fire uker siden, var jeg faktisk ikke klar over at dette var ventet så snart. Men jeg ser fram til den etterfølgende debatten. Jeg vil bare si til Fremskrittspartiet at når representanten Stang uttaler at Venstre ikke er opptatt av kriminalitetsbekjempelse, er det en klar forvrengning av Venstres holdninger. Det vil han nok merke når justisministeren får begynne å virke. Når det gjelder flere av de forslag som Fremskrittspartiet har fremmet, og som Venstre har stemt imot, må jeg nok skuffe representanten Stang ved å si at hvis de fremmer dem igjen, kommer vi nok også til å stemme imot, fordi de strider mot de grunnleggende rettsprinsipper som jeg har gjort rede for.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-05-18:
Jeg velger å se det slik at når Presidentskapet har satt opp interpellasjonen, vel vitende om sakene som ligger til behandling i komiteen, er det fordi sakstemaet i seg selv ikke er utdypet med enkeltsaker, selv om de er viktige, men at det alltid er grunn til å tegne et bakteppe, og jeg syns det er det bakteppet som er tegnet med bidrag fra flere representanter. Jeg vil bare kort kommentere det inntrykk at engasjement i disse saksforhold for mitt vedkommende skulle være et nytt påfunn. Det kan man lett finne ut ved å se på forskjellige sider av media da jeg representerte et parti som var mindre enn i dag, og ikke var statsråd. En av mine sterkeste politiske opplevelser var da jeg begynte å snakke om organisert kriminalitet for fire-fem år siden, og møtte øredøvende taushet. Jeg tror det skyldes to forhold. De fleste mennesker møter ikke denne kriminaliteten, fordi det de møter, er ran, vold og vinningskriminalitet. Men det er nettopp det som er utfordringen ved denne kriminaliteten. Jeg tror det er rett som representanten Bjørnstad sier, at vi antakelig – antakelig – er bedre stilt enn andre. Men det er nettopp også det som gir oss en mulighet til, både gjennom måten vi håndterer sakene på, og gjennom virkemidlene vi bruker, å opptre på en slik måte at vi kan være gode nok. Nettopp noe av det som kan særprege en norsk debatt om dette gjennom de sakene som kommer senere i Stortinget, er at vi med åpent visir tør gå inn for tøffe metoder og samtidig si fra om hvordan vi skal kontrollere metodene slik at vi vet hvor de er. Nettopp det er noe vi kan sette tone for i Norge, at vi kanskje ikke velger den kursen som enkelte andre land har valgt, at de bare gjennomfører metodene i praksis og så etterpå undersøker hvordan det er. Jeg tror nettopp at det å forsvare en rettsstat, er å være helt bevisst når man flytter grensene, for det er helt nødvendig for å bekjempe den organiserte kriminaliteten. Selv om jeg med vilje ikke har brukt ordet «mafia», fordi det knytter seg andre assosiasjoner til det, har jeg med vilje brukt uttrykket «organisert kriminalitet». Og jeg hilser velkommen den utfordring som flere av representantene har kommet med, nemlig at vi skal være i stand til å beskrive hva det er. Jeg er helt sikker på at vi skal være i stand til å beskrive det kvalitetsmessig på kriminalitetstype, og jeg er helt sikker på at vi da også skal få en behandling av dette som er den norske rettsstaten verdig, og som samtidig er tøff nok i kampen mot organisert kriminalitet. Jeg velger å høre de signalene ut fra dem som nå har hatt ordet i denne korte interpellasjonsdebatten.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1999-05-18:
Jeg skal gi ros til interpellanten for at han tar opp et svært viktig tema, nemlig kampen mot organisert kriminalitet. Jeg kan ikke i mitt innlegg på tre minutter yte saken rettferdighet. Jeg synes heller ikke dette er det riktige tidspunkt til å gå inn på alle de områdene som ble nevnt fra justisministerens side, all den stund vi nå har fått oversendt fra Regjeringen innstillingen til Metodeutvalget, som går inn på politiets arbeidsmetoder i kampen mot organisert kriminalitet, og fordi den andre hovedstolpen, internasjonalt politi- og justissamarbeid, oppfølgingen av Schengen-avtalen, ligger til behandling i justiskomiteen i disse dager. Men bare noen generelle betraktninger: Jeg mener absolutt at vi trenger en økt innsats mot organisert kriminalitet, og det ble også hevet opp til et prioritert område fra den forrige regjeringens side. Justisministeren redegjorde for at vi for ikke så veldig lang tid siden her i Stortinget vedtok et mer effektivt regelverk for inndragning av økonomisk utbytte. Jeg mener det også er nødvendig å bli målrettet i forhold til organisert kriminalitet, for både å bekjempe den og forebygge den. Det betyr også at vi nå trenger en runde på hva organisert kriminalitet egentlig er, for vi aner intuitivt at det kan dreie seg om profittmotivert kriminalitet, systematisk og profesjonelt organisert med et internasjonalt tilsnitt. Vi tenker lett på saksområder som narkotika, hvitvasking, sprit- og sigarettsmugling, prostitusjon, som også ble nevnt fra justisministerens side. Vi trenger rett og slett å definere begrepet organisert kriminalitet for å bli særlig målrettet når vi snakker om mer effektive virkemidler. Ifølge opplysninger fra politiet er det mindre omfang på den organiserte kriminaliteten i Norge enn i andre land det er naturlig å sammenligne seg med. Men den er alvorlig nok, og den synes også å ha fått fotfeste innenfor en del kriminalitetstyper her i landet. Og det er ingen tvil om at den organiserte kriminaliteten her til lands også er blitt mer internasjonal, mer profesjonell, mer organisert og mer aggressiv. Det er en alvorlig utvikling vi må ta tak i, men som jeg sa innledningsvis, har vi altså to hovedsaker liggende i justiskomiteen i disse dager. Det går på mer effektive politimetoder, der personvern ikke må bli noen absolutt grense for å bekjempe alvorlig kriminalitet, og vi har det internasjonale politi- og justissamarbeidet bl.a. gjennom Schengen-avtalen og spørsmålet om Europol. Jeg vil invitere interpellanten tilbake til debatt når innstillingene om disse sakene skal debatteres her i Stortinget.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-05-18:
Jeg må si at jeg ble veldig overrasket over å se den type interpellasjon fra partiet Venstre. Det er litt uvanlig at det partiet er opptatt av kriminalitet og kriminalitetsbekjempelse. Av en eller annen grunn prøver også Venstre å sette bekjempelse av kriminalitet på agendaen. I dette tilfellet gjelder det kampen mot organisert kriminalitet. Representanten Johansen sier at nødvendige tiltak må til for å bekjempe denne type forbrytelser, men jeg ser ingen konkrete forslag her i dag som det skal voteres over. Det er ofte langt fra ord til handling. Det hjelper så lite å vedta resolusjoner på landsmøter, når virkemidlene uteblir. Altfor ofte blir forslag som skal bekjempe kriminelle handlinger og tiltak mot at kriminelle bander skal få fotfeste, nedstemt i denne sal. Venstre har nylig stemt imot fjerning av kvantumsrabatten for forbrytere, man vil i stedet fortsatt premiere storforbrytere i samfunnet. Videre stemmer man ned tiltak som skal styrke politi- og rettsvesen. I dag har vi en sak om ekstrabevilgninger til politiet – en etat som lider under manglende handlekraft fra det politiske flertallet – som Venstre vil være med på å stemme ned. Metodeutvalgets forslag foreligger nå til behandling i justiskomiteen, som også statsråden var inne på, og hvor høringer nå står for tur. Det har tatt to år før denne saken kommer til behandling, noe som kan bekrefte myndighetenes somling med å få behandlet og vedtatt nye politimetoder. Fremskrittspartiet mener det er kraftig lut som må til for å ta Norges mest betydningsfulle forbrytere, de kyniske bakmennene, som nesten alltid går fri. Politiet vet mye om hvem bakmennene er i den organiserte kriminaliteten, enten det gjelder smugling av narkotika, sprit og sigaretter eller eksport av stjålne biler, for å nevne noe. Kosovoalbanere kontrollerer 80 pst. av heroinimporten. Med sin familietilknytning ligner det mest den italienske mafiaen. Det nest viktigste stoffet som importeres, er amfetamin, som er kontrollert av MC-kriminelle og eksjugoslaver. Menneskesmugling blir ofte organisert av personer med samme nasjonalitet. Flere eksempler kunne ha vært nevnt, men de som er nevnt, illustrerer at mye av den organiserte kriminaliteten kommer via innvandrere og er kontrollert av fremmedkulturelle innvandrere. Mens politiske partier famler etter løsninger, får kriminelle bander stadig mer fotfeste i landet. Sjansene for å bli tatt er mindre enn i andre land, og straffeutmålingen er beskjeden. Soningsforholdene i Norge kan ikke sammenlignes med soningsforholdene i utlandet, og kan av og til regnes som den rene ferien på Bahamas. Fremskrittspartiets forslag om at kriminelle utlendinger skal automatisk utvises ved en dom på tre måneder eller mer, er blitt avvist av samtlige partier, inkludert Venstre.
Bjørn Hernæs (Høyre), 1999-05-18:
I likhet med representanten Vidar Bjørnstad vil jeg berømme interpellanten for å ha tatt opp et meget viktig tema. Jeg er særlig glad for at han følger opp Venstres gode tradisjoner når det gjelder å bekymre seg for personvern og rettssikkerhet. Når jeg allikevel ikke vil føre debatten videre i dag, er det med nøyaktig den samme begrunnelse som Bjørnstad gav, at vi har denne saken til behandling i Metodeutvalget. Vi synes det er nokså håpløst på en måte. Nå både tar vi imot og inviterer folk til høringer om denne saken, og da kan vi med stor fordel la være å stå her på Stortingets talerstol og fortelle hva vi mener, før vi lar folk få komme til høring for å gi uttrykk for sine synspunkter. Det samme gjelder Schengen-samarbeidet, slik Vidar Bjørnstad gav uttrykk for. Jeg vil ønske velkommen til en bredere debatt om disse tingene på et senere tidspunkt, og kan vel i og for seg et stykke på vei slutte meg til det Jørn L. Stang sa, at det nødvendigvis ikke bør bli altfor stor avstand mellom ord og handling. Så hvis det er noen partier i salen som har lyst til å revurdere sitt standpunkt i forhold til tilleggsbevilgninger til politibudsjettet, vil det være et godt bidrag til bekjempelse av kriminalitet.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 1999-05-18:
La meg først få si at jeg slutter meg til saksordførerens framlegg av saken i sin helhet, og la meg også igjen få understreke Arbeiderpartiets støtte til Regjeringens håndtering av konflikten på Balkan. Det gjelder også i denne saken, som er en nødvendig konsekvens av at Norge tar imot inntil 6 000 kosovoalbanske flyktninger med tillegg av mulig familiegjenforening. Arbeiderpartiet har imidlertid en særmerknad hvor vi peker på det faktum at Regjeringen gjennom proposisjonen bare fremmer et bevilgningsforslag uten med ett ord å angi hvordan utgiftene skal finansieres. Finansministeren har i brev til Arbeiderpartiets gruppe og i det framlagte revidert nasjonalbudsjett vist til at finansieringen vil skje ved en reduksjon i overføringene til Statens petroleumsfond. Vi vil derfor komme tilbake til finansieringen under behandlingen av revidert nasjonalbudsjett, og da sett i lys av Regjeringens vurderinger av situasjonen i norsk økonomi. Arbeiderpartiet mener at den humanitære situasjonen for flyktningene i Kosovo og i Kosovos nærområder er så dramatisk at Norge må stille opp med bistand over et bredt spekter av virkeområder. Vi mener at det er riktig at Norge sammen med andre vestlige land tar imot flyktninger, for på denne måten å bidra til stabilitet i Kosovos nærområder. Dette er derfor ikke bare et økonomisk spørsmål, det handler i første rekke om medmenneskelighet og moral, som også saksordfører var inne på. Fremskrittspartiet prøver å framstå som generøs i denne saken og vil opprette flyktningleirer i Albania, Romania og Bulgaria, bare ikke hjelpe flyktningene i Norge. Denne saken handler ikke minst om moral. Det er i lys av et slikt standpunkt fra Fremskrittspartiet at moralbegrepet blir noe utvannet.