Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2012-11-29:
Jeg vil takke saksordføreren for den gjennomgang som er gjort, og også komiteen for at man på en seriøs måte har gått inn i disse forslagene. Dette er en rekke av forslag som vi fremmer, både i budsjettsammenheng og på annen egnet måte, for å liberalisere norsk handel generelt og handel med landbruksvarer spesielt og ikke minst rettet mot utviklingsland – for å fremme handelen med dem, som vi har forstått er et politisk mål som deles på tvers av partigrensene. Utfordringen er å skape det handlingsrommet, de muligheter, som gjør at dette øker i volum utover det vi ser i dag. Vi har forståelse for at den rød-grønne regjeringen og flertallet har en balansert tilnærming til dette. Vi er ikke nødvendigvis enig i hvordan man lander på de ulike forslagene, men det tar vi til etterretning. Jeg vil få kommentere det som nevnes i flertallsmerknaden, og som representanten Brekk var innom, om at alle stater gjennom FN har forpliktet seg til å sørge for matsikkerhet for sine innbyggere. Det er helt korrekt. Men det gjøres jo nødvendigvis ikke ene og alene – og heller ikke best – ved å produsere mest mulig innenfor et lands egne grenser. Det å ha åpne handelsgrenser og kunne utveksle varer – internasjonal arbeidsdeling – fremmer ikke bare optimalisering av ulike lands fortrinn. Det fremmer utvikling. Jeg vil rett og slett påstå at handel er fredsskapende og bryter ned barrierer mellom land. Så denne målsettingen fra FN må jo ikke tolkes inn i et spor der man bruker det som et argument for et sterkt importvern. Det blir en feilslutning, sett fra vår side. Så er det jo slik at vi tror på globalisering og frihandel som et politisk virkemiddel. Det gjør at vi kommer til å fortsette med denne typen forslag. Vi har også forslag i budsjettet, som tar inn over seg noe av det som representanten Brekk var innom, nemlig at det er mange lokale forhold i enkelte utviklingsland, i regioner av utviklingsland, som gjør at man ikke når ut til verdensmarkedet. Der er vi helt enige. Å jobbe med handelsfasilitering i utviklingsland, blant de fattigste landene, gjøre dem i stand til å nå våre markeder på en god måte, er viktig. Så vi må se sammenhengene her. Det handler ikke bare om importvern. Det handler ikke bare om å liberalisere. Det handler også om andre ting. Men det handler også om å liberalisere her. Så blir man fra tid til annen møtt med argumenter som at det er viktig for en del utviklingsland å kunne beskytte egne markeder. Ja, jeg kan forstå at man fremmer det argumentet. Jeg er nødvendigvis ikke enig i det, men det kan ikke være – i hvert fall – i utviklingslands interesse at Norge beskytter egne markeder. Jeg er glad for at representanten Brekk så tydelig poengterte at det handlet om å beskytte norske interesser og norske arbeidsplasser. Jeg er uenig i at dette totalt sett er de beste måtene å beskytte norske interesser på, og når man i merknader her trekker frem hundretusenvis av arbeidsplasser som man vil beskytte ved importvernet, har man jo hoppet bukk over f.eks. grensehandelsproblematikk osv. Det går for langt å ta det inn i en diskusjon hvor vi prøver å sette fokus på utviklingsland og deres betingelser, men helheten her er langt bredere og mer omfattende enn det som denne saken gir inntrykk av. Jeg er sikker på at vi får mange anledninger til å fortsette å diskutere denne typen spørsmål i denne sal.