Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-03-23:
Mediene opptar stadig mer av vår oppmerksomhet. De fyller ikke bare mer og mer av vår tid, men de virker også i økende grad inn på de valg vi foretar. Samtidig øker antall medier år for år, og den teknologiske utviklingen går med stormskritt. På denne bakgrunn kan den årlige debatten om virksomheten på medieområdet fortone seg som nærmest et verbalt pliktløp over temaet «snøen som falt i fjor». Å diskutere virksomheten for året 1997 langt ut på året 1999 kjennes ikke direkte meningsfylt. Fra Kristelig Folkepartis side ser vi med tilfredshet fram til at vi får en prøveordning med en årlig muntlig redegjørelse som vil omhandle både aktiviteten i allmennkringkastingen og lokalkringkastingen og den generelle mediepolitiske utviklingen for øvrig. Det vil være med på å gjøre debatten mer aktuell, og Stortingets synspunkter vil kunne bli kjent på et tidligere tidspunkt. I tillegg har Regjeringen varslet flere viktige enkeltsaker om ulike mediepolitiske spørsmål i vår, slik at det vil bli rik anledning til å diskutere mediepolitikk i tiden framover. Jeg vil derfor nøye meg med å komme med noen få merknader til den årsmeldingen som er lagt fram. Som kjent må alle som vil drive offentlig kringkasting i Norge, søke om konsesjon. For allmennkringkastingens del er det Allmennkringkastingsrådets ansvar å kontrollere de konsesjoner som er gitt, og følge opp med eventuelle påpekninger overfor departementet. Stortinget har derfor i liten grad anledning til å gripe inn i programvirksomheten. Det er, som understreket i innstillingen, viktig at redaktørinstituttet respekteres. Det er imidlertid ikke til å legge skjul på at Allmennkringkastingsrådet har kommet med viktige anmerkninger som angår flere konsesjonshavere, i særlig grad gjelder dette TV2 og P4. Rådet har reist betydelig kritikk når det gjelder flere sider av virksomheten i begge kanalene. Uten å gå inn i enkeltsider av denne kritikken her vil jeg bare understreke at det må være en forutsetning at alle som har fått konsesjon, gjør sitt ytterste for å etterleve de vilkår som er gitt ved konsesjonen. Kristelig Folkeparti mener videre det ikke er tilstrekkelig at bare konsesjonsvilkårene legges til grunn, men at også selve konsesjonssøknadene tas med i betraktningen ved vurderingen av selskapenes virksomhet i forhold til konsesjonen. Jeg viser til at det å inneha en konsesjon for å drive reklamefinansiert kringkasting, er et privilegium. For å kunne oppebære dette privilegiet over tid må det være selvsagt at også de signaler som ble gitt i forbindelse med søknaden og som konsesjonstildelingen ble vurdert på bakgrunn av, senere følger med som en del av konsesjonsgrunnlaget. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi dessuten understreke det kulturansvar den enkelte konsesjonsinnehaver påtar seg å forvalte på vegne av samfunnet. Det er en stor utfordring i et pluralistisk samfunn å bidra til å ta vare på og styrke det verdi- og kulturgrunnlag som det norske samfunnet er tuftet på. Vi møter i dag en økende internasjonalisering og en strøm av ulike kulturelle og åndelige impulser fra ulike kanter, og mye av dette er positivt. Men i denne sammenheng har mediene et stort ansvar når det gjelder å bidra til bevisstgjøring av de verdier som ligger i vår egen historie og livstolkning. Ett punkt i innstillingen har skapt en viss diskusjon og ført til en dissens. Det gjelder lokalradioenes mulighet til å drive bingo som inntektskilde. Et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre beskriver i en merknad det de oppfatter som en innstramming av lotteriloven. Etter Justisdepartementets syn er det en forutsetning at en lokalradio som drives av et rent kommersielt foretak, i praksis et tradisjonelt aksjeselskap, ikke vil kunne få lotteritillatelse etter loven. Justisdepartementet hevder imidlertid at dette ikke innebærer noen endring av den tolkning som har vært lagt til grunn tidligere, men bare en presisering av gjeldende praksis. Komiteens flertall ber på sin side om at lotteriloven praktiseres slik at lokalradioer som har et ideelt samfunnsnyttig formål og som ikke betaler utbytte til eierne, får adgang til å drive bingo som inntektskilde inntil ny lotterilov er trådt i kraft. Med andre ord: Det kommer ikke an på hvilken eierform som står bak nærradioen, men om det utbetales utbytte til eierne. Justisdepartementet mener imidlertid at det etter loven må settes visse krav til eierforhold og at dette må vurderes i det enkelte tilfellet. Departementet har samtidig gitt en frist ut dette året for alle lokalradioer som er berørt, til å omdanne sin eierstruktur. Samtidig arbeider Justisdepartementet med en revisjon av forskriftene til lotteriloven, og varsler en gjennomgang av reglene om bingo i nærradio og nærfjernsyn. Jeg finner ikke grunn til å gå nærmere inn på dette spørsmålet her. Jeg vil bare uttrykke håp om at man raskt finner løsninger som sikrer lokalradioene inntekter uten at det skaper konflikt i forhold til loven. Også pressens vilkår er nevnt i innstillingen. Det settes i disse dager ned et utvalg for å vurdere nettopp pressens rammevilkår. Det borger for at vi vil komme tilbake til den saken og få en debatt om pressens framtidige situasjon og rammevilkår.