trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Afshan Rafiq (Høyre), 2004-03-05:
Det er et paradoks at mange av globaliseringsmotstanderne som åpenbart er genuint opptatt av å forbedre levekårene i de minst utviklede landene, gjør seg til talsmenn for å fjerne eller begrense den eneste virkelige muligheten de fattige landene har til å få bukt med fattigdomsproblemene. Frihandel er ikke et null-sum-spill der noen vinner og andre taper. Tvert imot er åpne markeder viktig for velferdsveksten i alle land. Dette støttes bl.a. av en studie ved Harvard-universitetet, som viste at u-landene med åpen handelspolitikk i perioden 1970–1990 hadde en økonomisk vekst på 4,5 pst. i året. Landene med stengte grenser hadde til sammenlikning en vekst på bare 1 pst. Blant i-landene hadde de med en åpen handelspolitikk en vekst på 2,3 pst., mens veksten var på 0,7 pst. i landene med restriktiv handelspolitikk. Dette viser at en åpen handelspolitikk er et viktig skritt i riktig retning, for u-land, men også for i-land. Jeg tror ikke det er mulig å «avbestille» deler av globaliseringen, slik de på venstresiden gir uttrykk for at de ønsker. Næringsliv og kultur, innvandring og utvandring, Internett og handel går hånd i hånd. Det vi kan gjøre, er å etablere nye og bedre spilleregler for bevegelser over landegrensene, men det paradoksale her er også at Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, som er mest opptatt av å få slike spilleregler, samtidig motarbeider de organisasjonene som kan etablere dem, som f.eks. EU og WTO. Takket være globaliseringen har mennesker og nasjoner større muligheter enn noensinne både til å utveksle informasjon, til å kommunisere og til å gjennomføre en åpen og demokratisk debatt for å møte problemene og utnytte mulighetene. Bare det gir grunn til optimisme. For Norges del er situasjonen i utgangspunktet god: Vi er en velstående, demokratisk og moderne nasjon med få og små interne konflikter. Det gjør at vi er i en særstilling når det gjelder å gripe de mulighetene globaliseringen åpner for. Men dessverre ser det ikke ut som om venstresiden makter å gripe disse mulighetene. Det er i hvert fall det inntrykket man får etter debatten i dag. Uansett hvor mange problemer og utfordringer man greier å identifisere, er det viktig å huske på at globaliseringen hittil har gitt svært mange positive resultater som vi ikke ville vært foruten. Den har bidratt til velstandsutvikling, høyere levestandard og langt høyere levealder i u-landene. Men den har også bidratt til demokratisering av mange land, og den bidrar indirekte til fred og færre konflikter, fordi demokratiske land som integreres og blir avhengige av hverandre, også er tilbøyelige til å løse konflikter på fredelig vis.
Carsten Dybevig (Høyre), 2004-03-05:
Økonomisk forskning avslører at den viktigste årsaken til økonomisk vekst er tiltagende globalisering. Mye av velferden som skapes, er et resultat av spesialisering og internasjonal markedsføring av produkter. Uten åpne internasjonale markeder for salg, produksjon, teknologi og kreditt ville den økonomiske veksten vært lavere, og langt flere mennesker ville ikke kunnet ta del i den økende velferden. Den historiske trenden viser at i de siste 100 år har det blitt langt flere selvstendige nasjonalstater. En skulle tro at dette ville føre til mer isolasjonisme og økende økonomiske barrierer mellom landene. Trenden viser derimot at de fleste land søker samarbeid både av økonomisk, kulturell og politisk art. Dannelsen av EU, NAFTA og/eller andre samhandlingsallianser utvikler seg i retning av et mer integrert politisk og økonomisk system, hvor de individuelle nasjonale mål sys sammen til felles overnasjonale mål. Ikke bare utvikler teknologien seg, særlig innenfor telekommunikasjon og bioteknologi, i eksponentiell fart og når stadig flere mennesker på de mest avsidesliggende strøk i verden. Globalisering handler om å se de mulighetene som finnes, og ikke la seg overrumple av alle farer og hindringer. Det vil alltid være mørkemenn med ønske om å snu utviklingen med økt samhandel og samspill mellom nasjoner og folk. Økt globalisering gir også muligheter for et felles internasjonalt løft for å løse viktige sosiale problemer. Sykdommer som hiv/aids, diaré, tarminfeksjoner, difteri, malaria etc. rammer de minst utviklede landene i verden, de landene som har minst ressurser til å håndtere dem. Uten en global økonomisk og forskningsmessig kamp mot disse sykdommene vil disse landene ha en langt lengre vei å gå for å ta del i en økonomisk utvikling. 80 pst. av alle sykdomstilfeller i verden er et resultat av helsefarlig vann og dårlige sanitærforhold. 2,2 millioner mennesker dør hvert år på grunn av manglende tilgang til rent drikkevann. Til disse landene trengs det betydelige midler. Hvert år trengs det ca. 1 250 milliarder kr for å møte de fattige lands behov for drikkevann, rensing og vanning. 90 pst. av all kloakk, eller 70 pst. av alt industriavfall, i utviklingsland slippes ut uten noen form for rensebehandling. Faktum er at disse miljøutslippene forurenser viktige drikkevannskilder, dvs. kilden til god helse. Det sier seg selv at uten internasjonale bidrag og internasjonalt samarbeid vil mulighetene for den enkelte fattige nasjonalstat være svært begrenset. Norge har et særskilt ansvar for å bidra til ytterligere globalisering. Ikke fordi Norge tjener på det økonomisk akkurat nå, men fordi Norges bidrag sammen med andre industrilands vil styrke livsgrunnlaget for millioner av mennesker. Norsk kompetanse, fra offentlig ledelse til teknologiske bidrag, er kanskje det som vil ha størst betydning for å gjøre de minst utviklede landene over tid selvhjulpne, slik at den sosiale og økonomiske veksten kan skje ut fra egne forutsetninger. Det er den eneste farbare veien for økonomisk vekst, men også for å bekjempe sykdommer og miljøproblemer.
Trond Helleland (Høyre), 2004-03-05:
Dagens debatt har klart vist at globalisering er det beste alternativet for et lite land med en åpen økonomi og med store eksportmuligheter. Disse mulighetene overskygger de vanskelige utfordringene globaliseringen medfører. Da tenker jeg spesielt på den organiserte kriminaliteten. Stadig mer peker i retning av en rå, organisert destabiliseringskjede som opererer i verdenssamfunnet, fra opiumsåkrene i Afghanistan til bakgatene i Oslo, fra landsbygda i Laos til bordellene i Bangkok, fra laboratoriene i Nederland til ungdomsmiljøene i Drammen. Det drives med narkotika, menneskehandel, våpenhandel og hvitvasking av penger. Småbønder leverer råvarene. Geriljabevegelser og korrupte regimer sørger for arbeidsro og penger til nye våpen. Smuglere bringer mennesker, våpen og narkotika over landegrensene. Narkotikabaroner i samspill med terrorister håver inn penger, bestikker offentlige tjenestemenn og styrer pengene tilbake til ny kriminalitet og terrorisme. Utfordringen er å bryte disse ondskapens spiraler. Det oppnår vi bare gjennom et tett, internasjonalt politi- og etterretningssamarbeid. Norge deltar der Norge kan delta. I Europa spiller Europol en stadig viktigere rolle. Vi deltar så langt vi kan, men manglende EU-medlemskap setter begrensninger. Schengensamarbeidet har positive effekter på å bekjempe den organiserte kriminaliteten, og det nordiske politisamarbeidet er svært godt. Men det er formidable motstandere vi står overfor. Internasjonal, organisert kriminalitet har som mål å destabilisere og bryte ned demokratiske institusjoner. Svake institusjoner og manglende demokrati gir best grobunn for korrupsjon, bestikkelse og hvitvasking av penger. I vår egen verdensdel er EU den beste garantisten for å redusere samfunnenes sårbarhet. I fattige land er muligheten for demokrati, handel og omsetning av landbruksvarer den beste garantisten mot organiserte kriminelles utbytting og utpressing av samfunnet. Vi står overfor store utfordringer på dette området, og bare gjennom internasjonalt samarbeid, utveksling av informasjon og oppbygging av en internasjonal rettsorden kan vi bekjempe denne trusselen mot den globaliserte verden. Samfunnets sårbarhet øker med økt globalisering, men vi må aldri trekke den feilaktige konklusjonen, og reversere utviklingen. Tvert imot må vi jobbe enda hardere for å finne muligheter for å bekjempe terrornettverk og organiserte kriminelle bander. Dette blir en tøff kamp, men det er en kamp som verdenssamfunnet må vinne. Innstillingen omtaler organisert kriminalitet og terrorisme som to ulike problemstillinger. Det er dessverre svært mye som tyder på at sammenhengen mellom terrorisme og organisert kriminalitet er større enn det vi hittil har trodd. Dette er en formidabel utfordring, som må tas på største alvor.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
ordfører for saken): I denne saken mener en samlet komite - alle unntatt forslagsstillerne selv, Karin S. Woldseth og Ulf Erik Knudsen fra Fremskrittspartiet - at det ikke har kommet fram argumenter i begrunnelsen for forslaget som gir grunn til å gjøre endringer i forhold til tidligere vedtak i saken. Flertallet viser i denne sammenhengen til brev fra Kultur- og kirkedepartementet datert 18. mai 2004, hvor det framholdes at departementet ikke kan se at ESAs beslutning av 23. april 2004 om å åpne formell granskning av Stortingets vedtak i forhold til EØS-avtalen i seg selv kan gi grunnlag for å forskyve avviklingen av eksisterende gevinstautomater. Departementet kan heller ikke se at det pågående arbeidet med å etablere et nytt og mer moderne spilletilbud bør avventes som følge av ESAs brev. Flertallet i komiteen legger dette til grunn for sin vurdering. Flertallet mener videre at det ikke foreligger nye opplysninger som tilsier at Stortinget igjen skal realitetsbehandle saken. Flertallet viser til Regjeringens oppfølging av Stortingets vedtak i forhold til ESA, og understreker at dette tilligger Regjeringen å håndtere. Flertallet vil på denne bakgrunn ikke bifalle forslaget.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Noen av de bekymringene som er reist i forbindelse med saken, er eventuelle søksmål fra aktører i bransjen som vil kunne påføre staten milliarderstatninger, har jeg sett nevnt i avisene. Personlig kan ikke jeg se at aktører med konsesjoner som går ut, kan kreve erstatning for tapte inntekter i framtiden, for det er vel ingen automatikk i de konsesjonene som blir brukt i dag. Har statsråden gjort seg noen betraktninger om slike eventuelle erstatningssøksmål?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Først vil jeg bare si at dette Dokument nr. 8-forslaget er adressert til Stortinget, ikke til statsråden. Jeg ønsker ikke å angripe statsråden i det hele tatt. Jeg bekymrer meg lite grann for de frivillige lag og organisasjoner på grunn av det vakuumet som er rundt 2005, særlig når vi leser at Norsk Tipping har utsatt sine innkjøp og tatt innover seg at ESA har åpnet sak. Dermed har de i hvert fall satt ned tempoet på innkjøp av automater. Jeg lurer på om statsråden kan fortelle meg hvordan hun har tenkt å få til at gode formål får de pengene som er lovet i 2005, når det ser ut til at vi kan få et vakuum med bare 650 automater i drift.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Det er ikkje tvil om at dersom Norsk Tipping hadde fått det akkurat som dei ville, hadde dei nok helst kutta ut heile Fagernes-tilbodet. Dei meiner nok at det er mest rasjonelt å leggja alt til Hamar. Reint økonomisk for Norsk Tipping ville det nok vera mest rasjonelt å leggja alt saman til Hamar. Dette er eit engasjement som Stortinget har vist, og som eg sjølv har stått bak, og førebels har Norsk Tipping lyst ut 10-12 stillingar på Fagernes for å ha eit kundesenter der. Eg vil følgja opp den saka vidare, og eg er veldig glad for at dei har vist vilje til å lytta til Stortinget, slik at vi får behalda ein god del arbeidsplassar på Fagernes òg i framtida.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
For oss som har følgt med og delteke i denne debatten, er det litt underleg å høyra at det er eitt parti som er oppteke av dei frivillige lag og organisasjonar, og at alle vi andre ikkje er det. Slik eg kjenner denne salen og dei ulike partia her, er det eit stort og varmt engasjement for å gi dei frivillige organisasjonane økonomisk spelerom for å driva eit flott arbeid. Framstegspartiet er ikkje aleine om det engasjementet. Difor synest eg òg at det er ganske flott av dei frivillige organisasjonane å seia seg einig i den omlegginga vi ønskjer, trass i at det vil gi dei mindre pengar enn om vi berre hadde halde fram det løpet vi har i dag. Dei har sagt seg einige i at vi skal leggja oss på 2001-nivå i forhold til løyva. For ein del av organisasjonane betyr det at den veksten dei har hatt, kan dei ikkje lenger rekna med. Grunnen til at dei har teke den haldninga, er nok at dei òg ser at det er ein for stor pris å betala for dei som ikkje taklar dette. Vi har lovd dei frivillige organisasjonane at dei skal få desse midlane. Det er sett av midlar på premiefondet til Norsk Tipping.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Ein av grunnane til at automatane får stå ut 2006, er at då har alle automatar fått stått ut den tida dei har konsesjon for. Så må alle automateigarane søkje om ny konsesjon. Den får dei ikkje. Det er ikkje automatikk i at ein skal få ein ny konsesjon, sjølv om ein søkjer - det har vi for så vidt vore vitne til på andre arenaer enn i spelebransjen - det skal behandlast. No har Stortinget behandla dette, og dermed blir ikkje nye konsesjonar gitt. Difor er ikkje eg engsteleg for søksmål frå desse, for avtalen deira har gått ut, og konsesjonen blir ikkje fornya. Men difor må vi bruka heile 2006. Norsk Tipping har sett av midlar på sitt fond som skal gå til å dekkja desse utgiftene for organisasjonane for 2005, slik at vi skal kunna innfri den lovnaden vi har gitt dei i forhold til dei midlane dei skal få til neste år, som representanten Woldseth var engsteleg for.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
I forbindelse med etableringen av nytt regime for spilleautomater ble det uttrykt av et flertall i familie-, kultur- og administrasjonskomiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, at det vil være riktig å videreføre spillerelatert virksomhet på Fagernes, ved at Norsk Tipping lokaliserer aktuelle deler av sin virksomhet der. Statsråden nevnte ikke noe om det i innlegget sitt. Jeg vil derfor spørre statsråden om hva status er i dag når det gjelder arbeidsplasser på Fagernes.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Det er mye interessant hobbyjus her i dag. Jeg kunne tenke meg å ta tak i noen realiteter og ikke bedrive hobbyjuridisk virksomhet, og siterer noe fra Dagens Næringsliv torsdag den 10. juni 2004 under tittelen "Norge taper alltid mot Esa", hvor følgende står å lese: "Norske politikere glemmer jevnt og trutt å ta hensyn til EU-reglene når det lages nye lover. Esa som passer på, får rett - hver eneste gang.Siden EØS-avtalen begynte å virke for drøyt ti år siden, har Esa - som overvåker EØS-avtalen - tatt opp 200 formelle saker. I disse har Norge bøyd av og justert lovverket i 98 prosent av sakene. De siste to prosentene stammer fra de første årene som avtalen virket. I praksis skyter dermed Esa i dag blink hver eneste gang." Det er mye som tyder på at Norge kommer til å få beskjed om å endre sine vedtak på dette området. Jeg tror på basis av disse tallene som jeg nå har lagt frem, at det er litt naivt å tro at vi skal vinne frem i denne saken. Da det ble kjent at ESA begynte å se på denne saken, var det en rekke lag og foreninger som henvendte seg til meg og sa at nå håpet de at automatene deres og driften videre fremover var reddet. Dette var ikke de store og kjente organisasjonene, men små lokale idrettslag og andre foreninger som driver med mye aktivitetsarbeid i lokalmiljøet, foreninger som sannsynligvis vil drukne i den nye ordningen. Når det gjelder realiteten i saken, er dette de mange gode ønskers sak. Jeg tror det er åpenbart at man aldri vil fjerne spillegalskap gjennom disse tiltakene. Det vil alltid finnes, særlig gjennom Internett og mobilsektoren, som blir mer og mer dominerende, og som alle etter hvert får tilgang til. Å fjerne spillegalskap gjennom å fjerne automatene eller lage et monopol for automatene er som å si at vi har et vinmonopol i Norge, derfor kan vi umulig ha noen alkoholproblemer. Vi vet jo at det ikke er slik. Til slutt til flertallets vurdering i denne saken. Siden sosialkomiteen har kommet i salen, vil jeg trekke en parallell til en TV-reklame for reiseforsikringer som for tiden går, fra et utenlandsk sykehus hvor man er i ferd med å kappe feil ben.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Det var i hvert fall hyggelig at statsråden fikk ryddet opp i flere av de misforståelser som åpenbart er i denne salen når det gjelder lønnsoppgjøret, for det er faktisk ikke ferdig ennå. Vi vet ikke hva den gjennomsnittlige lønnsveksten blir, fordi man bl.a. skal ha en del lokale oppgjør. Det er mange som ikke er ferdige med det ennå, så det er det man har lagt til grunn, som er det som tallene henspiller på. Men det jeg ville stille statsråden spørsmål om, gjelder partene som deltar i drøftelsene. Der deltar Norsk Pensjonistforbund, som representerer en del pensjonister, der deltar FFO, og der deltar LO. Spørsmålet mitt er om statsråden vil foreta en gjennomgang og vurdere om det ikke er andre som også burde slippe til i drøftelsene, bl.a. Landslaget for offentlige pensjonister og en del andre organisasjoner. Vil statsråden foreta en gjennomgang av dette, slik at man får en bredest mulig representasjon av pensjonistene?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Gjennomføringen av trygdeoppgjøret i år innvarsler forhåpentligvis en ny æra for de årlige oppgjørene. Gjennom år har det fra sosialkomiteens side vært arbeidet med å få retningslinjer og praktiseringen av dem slik at de gir grunnlag for oppgjør som sikrer pensjonister og trygdede en inntektsutvikling på linje med lønnstakernes. De senere års oppgjør har i stor utstrekning vært preget av en dragkamp mellom storting og regjering med hensyn til hvordan gjennomføringen av trygdeoppgjørene skal skje, og en diskusjon om hvorvidt Regjering har fulgt retningslinjene eller ikke. Denne diskusjonen toppet seg ved fjorårets oppgjør, der Stortingets flertall dikterte i detalj hvordan oppgjøret skulle skje, med en påfølgende underkjenning av oppgjøret fordi retningslinjene for beregning av etterslepet og av forventet lønnsutvikling ikke var fulgt. Det synes nå å være en felles forståelse mellom Regjeringen og flertallet i Stortinget om hvordan retningslinjene skal forstås, og hvordan de skal praktiseres. Denne felles forståelsen må også i framtiden lede til at trygdeoppgjøret følger prosedyrer tilsvarende dem i tariffoppgjørene ellers, med det resultat at også de trygdede følger lønnsutviklingen ellers i samfunnet. Etter mange års arbeid med dette var det derfor veldig gledelig å høre Pensjonistforbundet i komitehøringen uttrykke sin tilfredshet med både prosedyre og resultat av oppgjøret. Også FFO bekreftet at drøftingene og fastsettelse av etterslepet var gjort i henhold til retningslinjene, og bekreftet således at den lange veien for å få aksept for etterslepsberegningen kan sies å være tilbakelagt, og at en veldig viktig brikke i å sikre trygdedes inntektsutvikling er på plass. Når FFO allikevel valgte å bryte forhandlingene, var det med utgangspunkt i en vurdering av anslaget for den framtidige lønnsutvikling, der FFO mener det er prinsipielt riktig å forholde seg til Regjeringens anslag, slik det kom til uttrykk gjennom revidert nasjonalbudsjett. Dette anslaget var noe høyere enn anslaget basert på inntektsoppgjøret. Det er i den forbindelse rimelig å peke på at revidert nasjonalbudsjett og de tallene som framkommer her, var beregnet før resultatet av lønnsforhandlingene var ferdig. Slik vi ser det, er det rimelig å legge de ferskeste tallene til grunn. I så måte mener Arbeiderpartiet, i likhet med LO og Pensjonistforbundet, at trygdeoppgjøret bør godkjennes, slik Regjeringen anbefaler.
Bent Høie (Høyre), 2004-06-17:
Jeg vil vise til de to foregående innlegg. Jeg har ikke så mye mer å bemerke. Det er gledelig at vi i år har fått et trygdeoppgjør der man har blitt enig med to av de tre partene. Jeg oppfatter at det er bred tilslutning til at Regjeringen har fulgt de retningslinjene som ble vedtatt i Stortinget i fjor. Slik jeg oppfatter uenigheten, knyttes den til at FFO mener at en skal knytte oppgjøret ensidig til Regjeringens anslag i revidert nasjonalbudsjett, og som en ser av de forslag som blir fremmet i dag, er det SVs forslag som i realiteten tar opp i seg det prinsipielle standpunktet. Vårt utgangspunkt er det samme som det representanten Hildeng redegjorde for, at en her må korrigere kartet etter terrenget når en har fått ny informasjon, når nye store oppgjør allerede er i havn når en starter trygdedrøftingene. Nå har en hatt en utvikling der denne gruppen har hatt en betydelig realvekst i sin inntekt de siste årene. Fra 2002 til 2003 var veksten på 5,1 pst. for enslige og 7,4 pst. for par. I samme periode var det en prisvekst på 2,5 pst. Det illustrerer at denne gruppen i de siste årene har fått en betydelig vekst i sin kjøpekraft. Det blir spennende å se framover i forhold til de diskusjonene som vi nå skal ha om Pensjonskommisjonens arbeid, og oppfølging av det. Der vil jo en del av de temaene som her er berørt, igjen bli et diskusjonstema.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Også SV er glad for at årets drøftinger med organisasjonene er ført til ende uten det konfliktnivået vi så i fjor. Det er tydelig at de rundene man har hatt i Stortinget, har ført til at prosedyrene nå er langt ryddigere enn det de var. SV støtter også det resultatet som ligger på bordet, og har ikke noe behov for å gå imot oppgjøret. Men vi er enig i innspillet fra Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon om at det kan være viktig å være presis med hensyn til hva slags anslag som skal ligge til grunn. Flertallet i sosialkomiteen gav da også i fjor uttrykk for at man skulle legge forventet lønnsvekt til grunn ut fra det tall som framkom i revidert nasjonalbudsjett. Derfor ønsker vi at retningslinjene presiserer det, og har fremmet forslag om det. Det forslaget tar jeg nå opp. Ellers kan man få den situasjonen at avhengig av om man finner et avvik på et senere tidspunkt som går opp eller ned, vil man kunne spille på det for Regjeringen gunstigste anslaget, og på den måten ikke gi organisasjonene det som de i forhold til retningslinjene da egentlig skulle hatt. Så vi synes nok at det hadde vært rimelig å presisere det, slik at man ved senere års oppgjør får klarhet med hensyn til hva slags anslag som skal ligge til grunn. Ellers vil SV stemme for oppgjøret som det foreligger.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Jeg reagerer litt på framstillingen til statsråden, for det er jo ikke slik at SV er uenig i årets oppgjør. Men vi sier at vi ønsker klare retningslinjer i forhold til at man ikke skal kunne sjonglere mellom ulike tallstørrelser. Det jeg vil spørre statsråden om, er: Hvis man tenker seg til neste år at man får et avvik mellom det tallet som er i revidert nasjonalbudsjett, og det man kommer fram til etter oppgjøret, der man får et høyere tall og ikke, som nå, et lavere tall, vil man da ta konsekvensen av det ut fra det man har gjort i år, og legge det høyeste tallet til grunn - altså slik at man ikke hele tiden velger det av de to tallstørrelsene som blir lavest, for at Regjeringenpå den måten økonomisk sett skal komme gunstigst ut? Jeg håper statsråden skjønte spørsmålet.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Dette er det første trygdeoppgjøret vi behandler etter at vi vedtok de nye retningslinjene for trygdeoppgjøret for ett år siden. Kristelig Folkeparti hadde håpet at disse retningslinjene hadde ført til stor enighet mellom partene. Jeg er glad for at representantene fra Norsk Pensjonistforbund under høringene med sosialkomiteen gav uttrykk for at årets oppgjør var i samsvar med deres tolkning av retningslinjene som ble vedtatt i fjor. FFO valgte å bryte forhandlingene fordi partene var uenige om hva som skulle legges til grunn for beregningen av forventet lønnsvekst. Kristelig Folkeparti har liten forståelse for dette, da resultatet av inntektsoppgjøret fra i år var kjent da forhandlingene pågikk. De fleste sluttførte lønnsoppgjørene har hatt en ramme for årslønnsvekst på om lag 3,5 pst. En heving av grunnbeløpet i folketrygden med 1 917 kr, fra 56 861 kr til 58 778 kr, korrigert for virkningene av etterslepskompensasjon som ble gitt 1. mai 2003, viser at veksten blir i overkant av 3,55 pst. Dette viser at tilbudet var minst på linje med inntektsutviklingen til yrkesaktive. Kristelig Folkeparti finner det merkelig at Fremskrittspartiet legger seg på samme linje som FFO. Dersom det viser seg at den historiske utviklingen av årslønnsveksten blir høyere enn det som nå er lagt til grunn, vil jo dette bli etterregulert. For Kristelig Folkeparti er det viktig at pensjonsoppgjøret ligger innenfor rammen av det inntektspolitiske oppgjøret. Vi vet at for de fleste arbeidsgivere står lønninger til ansatte for 80-90 pst. av bedriftenes utgifter. Det er viktig at en ikke kommer i en situasjon der pensjonsveksten er med på å presse lønnsveksten til yrkesaktive oppover. Det har vært stor politisk enighet om at forhandlingsinstituttet skal være reelt. Jeg synes Fremskrittspartiet er med på å svekke dette, ved at de også i år legger seg på et høyere grunnbeløp. Ifølge revidert nasjonalbudsjett har utgiftene til folketrygdens stønadsordninger økt med nærmere 3,2 milliarder kr siden budsjettet for 2004 ble vedtatt. Hver femte nordmann har trygd som sin hovedinntektskilde. Noe av grunnen til at utgiftene øker, er at antall eldre øker. Samtidig ser vi at framtidens eldre har høyere inntekter, bl.a. som følge av opptjente tilleggspensjoner. De har høyere utdanning, ofte formue og god bostandard. Den lave prisstigningen gjør at pensjonister i likhet med andre har fått bedre økonomi de siste årene. Som Kristelig Folkeparti-representant er jeg stolt over at par nå etter hvert får en selvstendig opptjening av hver sin pensjon. Dette er en sak Kristelig Folkeparti har kjempet for i flere år. Allerede i 1991 ble det foreslått at gifte pensjonister skulle ha selvstendige rettigheter. Som følge av dagens vedtak vil pensjonen for et minstepensjonistektepar øke med 9 048 kr pr. år til 190 248 kr pr. år. Utregningen tar hensyn til at grunnpensjonen for ektepar og samboende økte fra 0,8 G til 0,825 G fra 1. mai i år. Dette er skritt i riktig retning, som Kristelig Folkeparti er tilfreds med.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-06-17:
Retningslinjene for trygdeoppgjøret ble bredt debattert i denne salen i fjor, og det var bred enighet om hvordan disse skulle utformes. Jeg er veldig glad for å kunne konstatere at den enigheten som var i Stortinget i fjor da vi behandlet disse retningslinjene, er satt ut i praksis i år mellom partene, også med klare utsagn fra Norsk Pensjonistforbund om at årets forhandlinger var ført på en slik måte at de var i samsvar med disse retningslinjene. Det synes jeg er gledelig og bør poengteres fra Stortingets talerstol. Den 27. mai ble det altså inngått en avtale mellom staten, Norsk Pensjonistforbund og Landsorganisasjonen i Norge om en økning av grunnbeløpet i folketrygden med 1 917 kr, som tilsier at 1 G nå blir på 58 778 kr. Det gir en vekst i grunnbeløpet fra 2003 til 2004 på 3,89 pst., og korrigert for virkningene av etterslepskompensasjonen blir det en vekst på i overkant av 3,55 pst. Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, FFO, kunne ikke akseptere dette opplegget og brøt forhandlingene. FFO har selv redegjort for hovedårsaken til at det ble brudd fra deres side, og det er at økningen i grunnbeløpet burde vært på samme nivå som anslått forventet lønnsvekst angitt av Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett. Senterpartiet har forståelse for at en rent prinsipielt kan legge dette til grunn, men samtidig må det også poengteres at den reelle lønnsveksten gjennom de forhandlinger som allerede var sluttført da trygdeforhandlingene pågikk, viste at det kanskje ville bli visse korreksjoner. Samtidig er det også grunn til å merke seg at to av tre parter, nemlig Norsk Pensjonistforbund og Landsorganisasjonen i Norge, tiltrådte avtalen vedrørende årets trygdeoppgjør. Dette er tungtveiende grunner. Samtidig er det grunn til å understreke at det er viktig at forhandlingsinstituttet fungerer og vises respekt, når to av tre parter inngår en avtale med staten. Med dette vil jeg si at Senterpartiet stemmer for det framforhandlede forslaget til trygdeoppgjør for 2004.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-06-17:
Det er for så vidt nærmest en kort merknad, men jeg har lyst til å si litt om et forhold i forbindelse med denne innstillingen. Vi merker oss i komiteen at det er blitt enighet når det gjelder resultatet av forhandlingene med Norsk Fysioterapiforbund og Norsk Psykologforening. Når det gjelder forhandlingene mellom Den norske lægeforening, Kommunenes Sentralforbund, staten og de regionale helseforetakene, er ikke de sluttført, og Regjeringen ber om en fullmakt til å sluttføre disse og til å komme tilbake med egen og endelig bevilgningssak når dette er ført i havn. Den fullmakten som Helsedepartementet her ber om i forhold til å sluttføre avtalen om basistilskudd, driftstilskudd og takster med legene og dermed fullmakt til å avgjøre endringer i trygderefusjonene som følge av dette, er vi sterkt skeptiske til. Vi mener at det både av prinsipielle og praktiske grunner er grunn til å merke seg dette og gi en kommentar til det. Stortingets innflytelse og ansvar svekkes på denne måten sterkt, og erfaringene fra forrige forhandlingsrunde med innføring av gebyr på telefonkonsultasjoner gir heller ingen ytterligere entusiasme for en slik fullmaktshåndtering og at vi skal gi fra oss muligheten til å få oversikt over og innsikt i hva som blir det endelige resultatet. Det kunne også ha vært grunn til å kommentere lønnsnivå og avtaleopplegg, ikke minst når det gjelder legene og utviklingen innenfor helseforetakene, men det skal jeg ikke gjøre nå, det får vi vurdere å ta opp i en annen sammenheng. Vi mener at disse forhandlingene bør starte så tidlig at det er rimelig tid til å komme fram til et resultat, slik at sluttforhandlingene kan skje i Stortinget på ordinær måte. Vi ser nå at situasjonen er slik at det er meget vanskelig å endre dette uten at fullmakt blir gitt, men jeg vil på denne måten varsle at for kommende forhandlinger og avtaleopplegg må dette endres, slik at man kan unngå denne situasjonen. Vi har til dels vært i den samme situasjonen også før, og derfor er det nå grunn til kanskje å rette en pekefinger i været.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-06-17:
Senterpartiet skulle ha stemt mot forslaget.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-06-17:
Jeg er ikke fremmed for å vurdere det spørsmålet. Samtidig tror jeg det er verdt å understreke at vi ikke skal lage drøftingsinstituttet mer komplisert og mer omfattende enn nødvendig for å få et resultat Stortinget vil slutte seg til ved hver trygdeforhandling. Jeg vil jo ta som utgangspunkt at de retningslinjene Stortinget vedtok i fjor vår, legger en ramme for trygdeoppgjøret som innebærer at drøftingene i seg selv forhåpentligvis vil fungere også i tiden framover, på samme måte som de har gjort i år, nemlig på en måte hvor det var ryddig og greit å komme til enighet, og hvor Stortinget bredt slutter seg til drøftingsløsningen.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-06-17:
Utgangspunktet for dette resultatet skal være drøftinger mellom organisasjonene og Regjeringen. Utgangspunktet for disse drøftingene må være retningslinjene som Stortinget vedtok i fjor vår. Men det kom altså tydelig fram i debatten rundt de retningslinjene og gjennom tilslutningen til trygdeoppgjøret i år at det er rom for å vurdere den faktiske situasjonen når forhandlingene starter. Det vil til syvende og sist være den endelige lønnsutviklingen i samfunnet vårt som også vil være utgangspunkt for den reguleringen av G som vil finne sted for dette trygdeoppgjøret, uavhengig av om det er en lønnsutvikling som ligger over eller under anslaget i revidert nasjonalbudsjett. Så med etterreguleringsklausulen som ligger i Stortingets vedtak fra i fjor, vil pensjonistene, uavhengig av om vi treffer helt korrekt ved selve trygdeoppgjøret, være sikret den inntektsutviklingen Stortinget har forutsatt.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
I mitt innlegg kom jeg inn på og kritiserte Arbeiderpartiet spesielt, men jeg kan også kritisere regjeringspartiene når det gjelder dette forliket om revidert, hvor det er lagt inn ytterligere salg av forsvarseiendommer på 50 mill. kr. Det kom også forsvarsministeren inn på i sitt innlegg her nå. Da må jeg nesten spørre forsvarsministeren, fordi hun så sterkt gikk inn på det: I hvilken grad har dette pålegget, salgsinntektene og salgsinntektspålegget vært førende for statsråden når det gjelder salget av denne eiendommen? Likeledes vil jeg også spørre: Kan hun gi noen forklaring på eller noen utreding om i hvilken grad hun mener hun har utvist skjønn ved avgjørelsen i denne saken? Ellers synes jeg det er veldig hyggelig at statsråden bekreftet at hun tar vedtakene som blir gjort i dag, til etterretning, og at hun vil følge dem skikkelig opp.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Ifølge spørsmål nr. 88 til miljøvernministeren fra finanskomiteen den 7. juni 2004 i forbindelse med revidert budsjett, sies det at det gikk ut et rutinemessig varsel om å skifte eiendom og ønsket om å selge Østre Bolærne i januar i år, og at Direktoratet for naturforvaltning den 28. januar signaliserte interesse for en dialog med Skifte Eiendom, med tanke på fradeling av et nærmere definert utmarksareal. Det ble imidlertid presisert at kjøp av bygningsmassen ikke var av interesse, da den ikke er egnet for friluftsformål. Dessuten driver ikke direktoratet med forvaltning av bygningsmasse av den karakter. I sitt svar til Direktoratet for naturforvaltning den 12. februar 2004 bekrefter Skifte Eiendom at de ønsker å selge det hele under ett, og forsikrer om at friluftslivets interesser var vel ivaretatt. Spørsmålet er: Var dette kjent for statsråden, altså forsvarsministeren, og var forsvarsministeren involvert i denne beslutningen? Det var i realiteten her det ble avgjort at Miljøverndepartementet ikke kunne se seg råd til å kjøpe hele eiendommen innenfor sine budsjettrammer.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-17:
Jeg håper at jeg for enkelhets skyld kan få lov til å knytte en kommentar både til sak nr. 31 og til sak nr. 32. For ordens skyld: Når det gjelder forslaget i sak nr. 31, vil jeg bare presisere at det fra Senterpartiet side menes dagens gjeldende tomtefestelov. Senterpartiet ser det ikke som aktuelt at dette forslaget skal gjelde den tomtefesteloven som nå er vedtatt gjeldende fra 1. januar 2005 - bare slik at det er sagt i forbindelse med forslaget. For øvrig: Når det gjelder forslaget i sak nr. 32, vil jeg, på bakgrunn av de signaler som kom fra statsråden i Odelstinget om at en ville gå gjennom dette spørsmålet nærmere, be om at det forslaget blir omgjort til et oversendelsesforslag.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-06-17:
Replikanten tok spesielt opp forslagene II og III. Forslag II ber om en gjennomgang av statens eiendommer som skal avhendes, ikke bare Forsvarsdepartementet sine, men også Fiskeridepartementet sine, Landbruksdepartementet sine - det er en rekke departementer som har eiendommer som berører allemannsretten og friluftslivsinteressene. Det betyr selvfølgelig at Regjeringen i en eller annen form må komme tilbake til det som etterspørres her, hvordan allemannsretten kan sikres. Det andre forslaget, forslag III, går på salg av Forsvarets eiendommer. Her kan jeg selvfølgelig i sterkere grad forplikte meg til en tidsframdriftsplan. Min hensikt er at dette skal vi være meget klare på i St. prp. nr. 1. Jeg mener at vi allerede i dag har meget klare retningslinjer, og at vi har full adgang til å sikre allmennheten gjennom klausuler osv. Men jeg vil også gi Stortinget anledning til å endre politikk, hvis det er ønskelig, men da i samsvar med statsbudsjettet, slik at det blir sammenheng.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-06-17:
Representanten Width har selvfølgelig et godt poeng når han ser en sammenheng mellom salgspålegget som både budsjettforliket i desember 2003 og revidert-forliket nå i juni fastsetter overfor Forsvaret og Forsvarsbygg, der det er nesten 300 mill. kr i nettoinntekter som skal bringes inn fra disse salgene. Dette salget skal altså være med på å finansiere den forsvarsstrukturen vi har vedtatt. Hvis ikke må disse millionene tilføres Forsvaret, med den vedtatte struktur, på en alternativ måte. Slik sett er det selvfølgelig en klar sammenheng. Det er derfor det er så klare vedtak i budsjettet i desember 2003 nettopp om at Forsvarsdepartementet i 2004 kan avhende fast eiendom, uansett verdi, til markedspris. Det er for å gi Forsvaret en mulighet til å realisere det salgspålegget man er pålagt, fordi vi alternativt må kutte drastisk i forsvarsstrukturen eller ta midler fra andre samfunnsområder og overføre dem til Forsvarsdepartementet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-06-17:
Her vil jeg svare helt generelt at det i alle saker som Skifte Eiendom håndterer, knyttet til salg av forsvarseiendom, har vært meget god kontakt mellom Forsvarsdepartementet og Skifte Eiendom. Det betyr at den kontakten har jeg ingenting å utsette på. Når det gjelder Miljøverndepartementet, tror jeg miljøvernministeren bekreftet i høringen på mandag at det er ikke noe absolutt krav om at det offentlige må eie for at miljøverninteresser og allmenne interesser skal ivaretas. En rekke av de viktige friluftsområdene våre er i privat eie. Det er også et viktig poeng som Bjørklund her er inne på, at miljøvernmyndighetene ikke hadde noen interesse av å eie bygningsmassene. Jeg vil minne komiteen om at det er bygningene på Østre Bolærne som det har vært viktigst for Brunstad Konferansesenter å kjøpe. Det er nettopp bygningene og deres bygningsmessige verdi det har vært viktig å få en markedspris på, fordi det faktisk koster å vedlikeholde bygningene. Det er en næringseiendom. Derfor var det ikke aktuelt for Miljøverndepartementet å kjøpe disse, og derfor var det riktig å legge dem ut for salg, slik som det ble gjort.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Jeg er enig med representanten Arnstad i at det er II og III som egentlig er de viktige i denne saken. En enstemmig komite, og jeg forutsetter et enstemmig storting, ber Regjeringen lage en plan over anlegg som har allmennhetens interesse, og klare retningslinjer for salg av Forsvarets eiendommer. Kan statsråden bekrefte at dette arbeidet vil bli gitt topp prioritet i departementet, og at Stortinget blir forelagt instruks og plan på en høvelig måte?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Dette er en gledens dag for allmennheten, ved at Østre Bolærne fortsatt skal være i offentlig eie og ikke overlates til private, slik Regjeringa hadde lagt opp til. Det er også særdeles bra, og jeg vil si helt nødvendig, at retningslinjene nå blir skjerpet, slik at det heretter må tas hensyn til allmennheten, friluftsliv, kulturminnevern og lokale og regionale myndigheter også ved avhending av forsvarseiendommer. Dette var helt nødvendig i og med at Regjeringa ved Miljøverndepartementet tidlig i år unnlot å kjøpe denne eiendommen for 14 mill. kr, hvilket departementet hadde hatt full mulighet til å gjøre hvis man ville. Også senere utviste Regjeringa etter Arbeiderpartiets mening et særdeles dårlig skjønn ved å ville selge til Smiths Venner, særlig når differansen på budene fra Vestfold fylkeskommune og Smiths Venner var 2,5 mill. kr. Det er med respekt å melde slik at det ikke er de 2,5 millionene vi salderer forsvarsbudsjettet med. Det er forskjell på forsvarseiendommer. Noen kan åpenbart selges til høyeste pris, men når det gjelder andre, må en ta andre hensyn, bl.a. til folks tilgang. Vi er derfor svært glad for at det også ser ut til å bli et bredt flertall for at Regjeringa nå må lage en plan, foreta en gjennomgang av statens eiendommer, slik at de blir ivaretatt også for allmennheten, der det er riktig. Strandsonen vår er allerede svært bebygd, særlig langs Oslofjorden og ned til svenskegrensen, og den er derved mange steder i stor grad utilgjengelig for folk flest. Da må vi i hvert fall evne å ta vare på de kystperler vi har i offentlig eie, og sørge for at de forblir i offentlig eie, slik at folk kan bruke kystperlene og bade, sole seg, gå tur eller hva de måtte ønske. De skal og bør etter Arbeiderpartiets mening være folkets eiendom og ikke tilhøre private. Derfor er vi i dag særdeles glad for at Østre Bolærne blir offentlig eid, slik vi foreslo, fordi det spiller en rolle hvem som eier. Jeg vil også si at dette tror jeg ikke vi hadde greid hvis ikke mange tusen hadde stått opp og kjempet for at Østre Bolærne skal være i offentlig eie. Jeg mener også at vi er dem stor takk skyldig. Så har jeg også lyst til å kommentere det at det er så mange andre av de øyene der som er tilgjengelige for folk flest. Jeg har vært der og sett, i likhet med flere andre som er her i salen, og det er altså Østre Bolærne som er indrefileten, som er den øya som bør være tilgjengelig for folk flest. Mange av de andre øyene som det her snakkes om, og som man hevder er tilgjengelige for folk flest, er holmer og skjær. Det er ikke der folk ønsker å legge til. Det er dette som er saken. Jeg er glad for at dette salget nå ble omgjort, og for at vi også får klare retningslinjer for andre eiendommer for framtida.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Noen mener at folk ikke er opptatt av politikk. Bolærne-saken er et eksempel på at de tar feil. Folk er opptatt av politikk når den berører dem, og de blir spesielt engasjert når de føler at de ikke blir hørt der beslutningene fattes. Striden om Østre Bolærne har mobilisert folk i Vestfold og andre steder i landet til en formidabel innsats for å bevare en av perlene i Oslofjorden. Det var fantastisk å komme ut til øya i Bellona-båten 6. juni og se hvor enormt mange båter og mennesker som hadde møtt opp. Det var flere båter på sjøen denne søndagen enn det er på St. Hans, og St. Hans er spesiell i Vestfold. Folk var kampklare, de var kamplystne, og det var tydelig at de ikke ville gi seg. Nå har folk gått av med seieren, og det er fantastisk. Aldri har så mange kunnet navnet på en fylkesordfører. Jeg vil sitere Høyres varaordfører på Nøtterøy, Erik Holmelin. Han sa: "Nøtterøy kommune har gjennom mange år kjøpt øyer i skjærgården, med støtte fra Miljøverndepartementet. Vi selger ikke øyer her. Derfor er den enerådende holdningen her nede at "noen har rappet øya vår - vi vil ha den tilbake"." Han sa også: "Hvis ikke salget omgjøres, vil vi oppleve en politikerforakt som overgår det meste". Folk i Vestfold trodde ikke det var sant da de fikk vite at private hadde fått kjøpe Østre Bolærne. Da det ble kjent at den private kjøperen var Smiths Venner, ble folk enda mer overrasket. Sjokket ble enormt da de skjønte at et par lusne millioner avgjorde saken. De hadde nemlig ikke trodd at småpenger skulle avgjøre vestfoldingenes tilgang til strandsonen. Det ble sagt at allmennhetens tilgang var sikret gjennom klausuler. Men ingen som har vokst opp i Vestfold, trodde noe på at salget til Smiths Venner ikke ville ha betydning for vestfoldingenes tilgang til området. Smiths Venner pleier å samle mange tusen medlemmer på Brunstad i den kommunen hvor jeg sjøl vokste opp, og vestfoldinger er, som nordmenn flest, stort sett opptatt av å verne om privatlivets fred. De hadde ikke lyst til å føle seg som inntrengere. Smiths Venner har i denne saken vært svært mye mer konstruktive enn Regjeringa. Dessuten handlet dette også om noe mer enn bare å sikre allmennheten tilgang til selve øya og områdene langs stranden. Dette handlet også om visjoner fra fylkeskommunen, om å gjøre øya til et samlingspunkt, ta i bruk de bygningene som står der, og lage et samarbeidsprosjekt mellom ulike aktører som vil bidra til å gjøre Østre Bolærne til en livsnerve i Vestfolds skjærgård. På en måte er det bra at Regjeringa har håndtert denne saken som den gjorde, fordi det betyr at bevisstheten når det gjelder problematikken, er blitt større. Folk følger med. Kanskje kan vi forhindre at andre perler blir solgt unna senere. Det er veldig bra at Arbeiderpartiet sørget for at pengene som skulle gå til å kjøpe friarealer, ble lagt tilbake i budsjettet da de inngikk forlik. Men kuttet fra Regjeringas side gav en pekepinn om hva vi kan vente oss senere. Det er viktig å få strammet inn retningslinjene nå, og det er bra at komiteen går inn for dette. SV håper at komiteen går enda et skritt lenger.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Fremskrittspartiet er opptatt av å legge større vekt på de allmennyttige kriterier ved avhending av Forsvarets eiendommer enn hva som er beskrevet i dagens avhendingsinstruks. Derfor mener vi at det er viktig at Forsvaret beholder en god kontakt med lokalmiljøene hvor Forsvaret har og har hatt aktivitet. Forsvaret er godt tjent med at nærmiljøet og allmennheten generelt føler at Forsvaret bidrar til en styrking av lokalsamfunnet. Vi er klar over at kommuner og fylkeskommuner har begrensede midler når det gjelder å sikre seg interessante eiendommer fra Forsvaret, når disse må kjøpes til markedspris eller til takst. Fremskrittspartiet mener at sterke lokale interesser må ivaretas i størst mulig grad ved avhending av Forsvarets eiendommer. Det kan konstateres at for befolkningen virker det merkelig at når en offentlig myndighet har en eiendom som den ikke trenger, mens en annen offentlig myndighet har et meget viktig formål eiendommen kan benyttes til, men har dårlig råd, er det altså ikke mulig å bare overføre eiendommen fra den avhendende myndighet til den trengende. Det er jo skattebetalerne som har betalt for eiendommen, og når den kan benyttes til et fornuftig samfunnsmessig formål, er det nåværende avhendingssystemet en hindring for sunn fornuft, nemlig gratis overføring av eiendom mellom offentlige myndigheter. Slik Fremskrittspartiet ser det, bør det derfor vedtas nye retningslinjer, slik at Forsvaret ikke mottar salgsinntekter for eiendommer som avhendes ved Skifte Eiendom, fordi Forsvaret skal fullfinansieres over statsbudsjettet, uavhengig av salgsinntekter fra eiendommer som er overført til Skifte Eiendom. Vi vil også påpeke de problemer mange lokalsamfunn møter når forsvarsvirksomhet avvikles. Derfor er det også rimelig at disse kan gis en form for kompensasjon gjennom eiendomsoverføring så lenge disse kan benyttes til samfunnsgagnlige, offentlige formål. Når Skifte Eiendom og overordende myndigheter fatter vedtak om gratis overføring av eiendommer til et bestemt formål, er det viktig at overdragelsen klausuleres for dette formål, slik at eiendommen føres tilbake hvis dette formålet opphører. Det bør derfor ikke være mulig å få overført en eiendom som selges videre til andre etter noen få år. Derfor fremmer, som tidligere nevnt, Fremskrittspartiet forslag om dette.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-06-17:
President! Jeg stemte feil. Jeg skulle ha stemt for.