Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-06-05:
Forslaget fra representantene Vihovde, Sponheim, Dørum og Kvassheim om et nasjonalt kriseprogram mot «overdoseepidemien» har sin bakgrunn i antall overdosedødsfall i Norge, nemlig 327 i 2000. Det dreier seg her om tragiske dødsfall og om unge mennesker. Det er all grunn til å ta overdoseproblematikken på alvor, men en må også se tingene i sammenheng, og tiltakene må stå i forhold til dette. Det må være tillatt å bemerke at ordet «epidemi» i denne sammenheng ikke er på sin plass, ikke engang i anførselstegn. 327 overdosedødsfall er 327 for mange. Men det dør minst mellom 1 500 og 2 000 mennesker av alkoholskader hvert år her i landet, og vel 7 500 av tobakksskader. Dette er også tragiske og unødvendige dødsfall, og av mer epidemisk størrelse. Det blir også feil når forslagsstillerne hevder at overdosetallet tilsier at norsk narkotikapolitikk ikke fungerer etter intensjonen, og at en må legge om fokus til skadebegrensning. Det er litt for lettvint, og heldigvis nyanserer forslagsstillerne sitt syn noe senere i dokumentet, for dette overdosetallet gir selvsagt ikke grunnlag for å gi opp målet om narkotikafrihet for den enkelte og for samfunnet. Skadereduksjon skal fortsatt være én av flere målsettinger. Kristelig Folkeparti mener det er behov for mer kunnskap om bakgrunnen for økningen i antall overdosedødsfall. Dette er vanskelige problemstillinger, og en må legge mer vekt på forebyggende og holdningsskapende arbeid for å motvirke rekruttering av nye rusmiddelmisbrukere. Det er også behov for å øke behandlingstilbudet, samtidig som vi bør holde fast på prinsippet om relativt strenge kriterier for å få tilbud om såkalt legemiddelassistert rehabilitering. Hvis terskelen for legemiddelassistert rehabilitering settes for lavt, vil vi risikere at ungdom som kunne blitt rusfrie, blir værende i et – om enn legalt – avhengighetsforhold. Når en har møtt mennesker som er blitt frigjort fra et livsødeleggende rusmisbruk, tviler en jo ikke på at dette er det klart beste alternativet. Det har også vært en del omtale av begrepet sprøyterom, og det kan synes som om dette tiltaket har allmenn oppslutning i fagmiljøene. Dette er imidlertid ikke tilfellet. Jeg kan eksempelvis vise til tidsskriftet «rus & avhengighet» nr. 2 for i år, hvor det hevdes at litteraturen i liten grad gir svar på om man gjennom sprøyterom kan oppnå konkrete mål som færre overdosedødsfall eller færre infeksjonssykdommer. Lite tyder på at sprøyterom kan være instrument for å oppnå slike mål, sier to forskere knyttet til henholdsvis SIRUS og NOVA. Som nevnt vil Kristelig Folkeparti peke på at hovedmålet er rusfrihet, og at en må satse på forebygging og behandling. Samtidig er dette komplekse forhold, og vi fremmer, sammen med andre partier, forslag om at Regjeringen tar initiativ til samarbeidsprosjekter mellom stat, kommune, næringsliv og aktuelle organisasjoner i de store byene for å sikre flere lavterskel helsetilbud og dagsenter for de tyngste rusmiddelmisbrukerne. Dette mener vi er en konstruktiv fremgangsmåte i et slikt problemkompleks. Til slutt vil jeg nevne at forslagsstillerne ber Regjeringen orientere om fremdriften for kriseprogrammet allerede i revidert nasjonalbudsjett. Det er ikke min sak å forsvare Regjeringen, men når det gjelder et forslag som er lagt frem 14. mars, er vel det mye å forvente, og det hadde vel ikke engang gått om Venstre var med i Regjeringen. Jeg tar opp forslaget fra Kristelig Folkeparti, Høyre, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.