Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2006-03-14:
Jeg vil også være en av dem som gir ros til interpellanten. Jeg synes dette er en viktig debatt, og det er bra at vi får en diskusjon i denne salen om hvordan vi skal utvikle en ny næringspolitikk for dette landet. Jeg har lyst til å si innledningsvis at så langt har Regjeringen levert gode resultater på velferd, men vi opplever samtidig at folk har klare forventninger til oss på det næringspolitiske området. Mye har skjedd, som statsråden var inne på i sitt innlegg, men slik han også påpekte, er det mye som fortsatt må gjøres før vi har fylt opp den næringspolitiske verktøykassa. Men vi må også huske på at den forrige regjeringen brukte fire år – iallfall slik vi oppfatter det – på å tømme denne verktøykassa, så det burde ikke være noen overraskelse for noen at det tar mer enn fire og en halv måned å fylle den opp igjen. Og hvis en skal være litt uhøytidelig, så er det ikke verktøy som kan kjøpes på Clas Ohlson – man må smi det selv. Det opplever vi iallfall i dag. Det er viktig å skille mellom den brede og den smale næringspolitikken. Fra Senterpartiets side er vi opptatt av den brede næringspolitikken. I tillegg til de virkemidler som Næringsdepartementet har, som også statsråden påpekte i sitt innlegg, er det gjort viktige grep i både Kommunal- og regionaldepartementet, Samferdselsdepartementet, Olje- og energidepartementet, Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet, for å nevne noen. Alle disse departementenes virkemidler er viktige i den brede næringspolitikken. De er avgjørende for at vi i framtiden skal kunne skape flere arbeidsplasser i hele dette langstrakte landet. Og jeg har lyst til å nevne noen viktige poeng i den forbindelse. Innenfor Kommunal- og regionaldepartementets område er vel antakelig det viktigste virkemidlet å gjeninnføre den differensierte arbeidsgiveravgiften i så stor del av landet som overhodet mulig. Det er kanskje det beste og mest målrettede virkemidlet for industri og næringsliv i distriktene. Og for dem som er opptatt av skattelette, snakker vi faktisk om reduserte kostnader for både bedrifter og kommuner på nærmere 9 milliarder kr på årsbasis. Det er betydelig og kjempeviktig hvis vi greier å få til det. Det jobbes også innenfor KRD for å få på plass såkalte «Norwegian Centre of Expertise». Det er virkemidler som også har vært brukt tidligere, riktignok, men en utvider rammene for det og går lenger enn det den forrige regjeringen har gjort. En har gjeninnført kommunale næringsfond, som faktisk var særdeles viktig for å skape nye arbeidsplasser i mange kommuner. I 2001 bidro de kommunale næringsfondene til 1 800 arbeidsplasser, inntil Bondevik-regjeringen avviklet hele ordningen. Jeg mener det er viktig også å fylle på på kommunale næringsfond. En har, som også statsråden påpekte, økt kapitaltilgangen til de norske bedriftene gjennom økt støtte til Innovasjon Norge og SIVA. Her er det viktig å se næringspolitikken i bred sammenheng. Næringsministeren var inne på omstillingstiltak for ensidige industristeder. Det er viktig at vi – innenfor rammen av en aktiv næringspolitikk – har en verktøykasse for de stedene som opplever at næringsvirksomhet forsvinner ut av lokalsamfunnet. Her spiller ikke minst også fylkeskommunene en rolle. Vi har sett i Årdal, og vi har sett i Skien, at det har vært et samarbeid mellom bedrift, kommune, fylkeskommune og stat. Jeg tror det er kjempeviktig at en viderefører den brede satsingen her. Men det er viktig når vi jobber med slike omstillingsvirkemidler, at det oppfattes slik at vi bryr oss om hele landet, og at det ikke bare er de plassene hvor det ropes høyest, som får oppmerksomhet fra Regjeringen eller fra de andre aktørene. Det er ikke slik at noen arbeidsplasser er viktigere enn andre. Det vi f.eks. ser i Årdal i Sogn og Fjordane, er kanskje et karakteristisk eksempel her. Når vi samtidig ser på f.eks. hva landbruket i Sogn og Fjordane har tapt av arbeidsplasser de siste årene, blir på sett og vis Årdal-tapet relativt begrenset. Det er i de siste ti årene forsvunnet 2 300 jordbruksforetak i Sogn og Fjordane – dvs. 14 Årdal-er, eller 1,7 Årdal-er pr. år. En kan si det slik at når en jobber med omstillingstiltak, må en jobbe bredt og konsentrert med de reelle problemene de ulike næringene står overfor. Og det gjelder flere enn de tradisjonelle industristedene.