Abid Raja (Venstre), 2015-06-18:
Jeg noterer meg at komitélederen ikke ønsker å gå tilbake på de uttalelsene han har gitt til pressen, der han – helt uriktig – drar både Kristelig Folkeparti og Venstre inn i en situasjon som vi ikke er inne i, og sier at vi ikke legger Riksrevisjonens rapport til grunn, at vi ikke er enig i den, at vi kommer med kritikk av den, osv., noe som altså ikke er riktig. Jeg noterer meg at han har en omtrentlig måte å svare representanten Grøvan på på dette punktet, men han tar altså ikke avstand fra at de uttalelsene han har gitt til pressen, er uriktige. Jeg skulle egentlig starte med først å vise til representanten Solhjells ord. Nå er ikke vedkommende i salen, men jeg håper noen vil få formidlet til ham at jeg setter veldig stor pris på ham. Jeg opplever ham som en veldig reflektert og god representant og har respekt for det han står for, men jeg føler ikke at den sammenligningen han gjorde, var helt presis. Jeg kritiserte beredskapsarbeidet da rapporten ble lagt fram i media, og det ble en stor debatt i media om at beredskapen ikke var god nok. Basert på dette har jeg sagt at den var for dårlig. Jeg krevde også høring, og høring ble det. Og jeg var ikke alene om å kreve høring etter hvert. Jeg sa også at beredskapen ikke framstår som en tøddel bedre etter 22. juli. Det var basert på både det som kom fram i rapporten, og det som kom fram i mediene, uttalt av riksrevisoren selv. Jeg kritiserte også den gangen statsråden. Og jeg kritiserte statsråden her i salen i sted, da jeg holdt min innledning, og også i høringen, for at statsråden ikke tok kritikken på alvor i sitt svarbrev, der han tilbakeviste Riksrevisjonens rapport. Men, som jeg også sa herfra, har statsråden klargjort dette både i en pressemelding og – særlig – i høringen, der han fortalte hvorfor han skrev det han skrev, og hvordan det måtte forstås. Han slo helt klart og tydelig fast at Riksrevisjonens rapport ligger til grunn både for ham selv, for Justisdepartementet og for alle underliggende etater. Da synes jeg den biten er ryddet unna. Det som derimot representanten Martin Kolberg som saksordfører og som komitéleder gjorde, var at han først sa noe til NTB som ble sitert av et titalls andre medier, om Kristelig Folkeparti og Venstre – åpenbart uriktige ting, som ikke var til å kjenne igjen i våre merknader. Min måte å kritisere beredskapsarbeidet på var ikke uriktig, for Helsetilsynets rapport har jo vist at beredskapen faktisk sviktet på en rekke punkter. Så det å si, basert på de rapportene, at beredskapen ikke er blitt en tøddel bedre osv., er ikke helt sammenlignbart med den bevisst uriktige framstillingen som representanten Kolberg ga. Jeg må si «bevisst», for jeg la inn i mitt innlegg i sted at det kan hende at det var en misforståelse her, at det kan hende at noe annet kan ha skjedd, at det ikke var bevisst. Da hadde man anledning til å si fra talerstolen at det ikke var bevisst, og at det ikke var slik det var ment, men det gjorde ikke representanten Kolberg. For å gå litt videre på dette: Denne NTB-meldingen kom natt til tirsdag. Et par dager etterpå – så vidt jeg vet, var det i går – kom et nytt, separat, intervju med VG, ved journalist Alf Bjarne Johnsen, der han gjentar disse uriktige antydningene. Da er det plutselig ikke ett intervju man har gitt, men to separate, ved to forskjellige anledninger og med to dagers mellomrom, da man har hatt betenkningstid når det gjelder dette. Det er noe annet at en bevisst uriktig gjengir både Kristelig Folkeparti og Venstre, enn at jeg kritiserer beredskapsarbeidet for å være dårlig og krevde høring basert på Helsetilsynets rapport og på Riksrevisjonens rapport, og at vi faktisk har hatt en høring. Så med respekt for Solhjell – jeg liker representanten veldig godt – var ikke det en helt god sammenligning, synes jeg. At jeg ikke har villet takke saksordføreren fra talerstolen for det arbeidet han har gjort, ligger dels i dette, og dels i at dette muligens kan framstå som en bevisst strategi for å dra sakens kjerne og oppmerksomhet bort fra hva den bør handle om, altså helsetilsynsrapport nr. 3, som er en klar dom over Arbeiderparti-regjeringens arbeid med beredskap og en veldig krass kritikk av den jobben som er gjort eller ikke gjort, ikke fulgt opp. Da å dra oppmerksomheten over til om man er enig eller uenig i Riksrevisjonens rapport, kan man tjene på hvis man er opptatt av å beskytte sitt eget parti og sitt eget partis sviktende beredskapsarbeid. Jeg forstår det godt, men når man gjør dette i kraft av å være saksordfører, er det ikke noen grunn for meg til å rose saksordføreren. Da er det veldig vanskelig å stå bak saksordføreren. Da blir vi uriktig dratt inn i noe som vi ikke har sagt eller står for, for vi står bak Riksrevisjonens rapport, både Kristelig Folkeparti og Venstre. Når dette kommer på toppen av en tendensiøs saksframstilling, når eget partis arbeid blir framstilt bedre og fordelaktig, synes jeg at det blir vanskelig å sette pris på det arbeidet. Jeg vil bare legge til at jeg ellers setter særdeles stor pris på komitéleder Kolberg. Vi har et utmerket, godt forhold. Jeg liker representanten Kolberg veldig godt, men akkurat i denne saken synes jeg at dette ikke er noe man kan si er prisverdig. Jeg forsøkte også å ta opp dette med ham på tomannshånd, men når det ikke førte til noe, måtte dette sies herfra. Når det gjelder representantens Solhjells uttalelser om taletid for komiteen, er jeg helt enig med ham. Dette har jeg tatt opp tidligere innad i komiteen. Selv om disse sakene er av en slik karakter at vi kanskje kunne trenge noe mer tid, burde en likevel klare å redusere taletiden fra 30 minutter til kanskje 10 minutter til hvert parti – eller i hvert fall til hver representant. Det burde være mulig å klare det. Så et siste punkt. Kolberg sier igjen: «Vi har lært.» Jeg er ikke helt sikker på om man faktisk har lært. For hvis man hadde lært, hadde man jo satt seg inn i og fulgt opp tilsynsrapport nr. 2 og faktisk gjort de endringene som skulle gjøres. Og helsetilsynsrapport nr. 3, som i utgangspunktet hovedsakelig dreier seg om Grete Faremos periode – en måned eller to inn i Anundsens, men det er ikke nevneverdig, og lite grann bakover i tid inn i Storbergets, men det er heller ikke nevneverdig – viser jo helt klart de bruddene som jeg gikk igjennom i min innledning i sted. Det viser at man faktisk ikke har lært, og så står man og sier at jo, vi har lært, og så gjentar man: Jo, vi har lært, jo, vi har lært. Men Grete Faremo og forrige regjering lærte egentlig ikke, må jeg med respekt melde. Helsetilsynsrapport nr. 3 viser det motsatte av læring. Vi fikk demonstrert med all tydelighet hvordan man ikke tar noe selvkritikk i høringen, når man hele åtte ganger – og dette kan man telle gjennom referatet – får anledning til å svare på om tidligere justisminister tar selvkritikk: Kan du nevne noe du tar selvkritikk på? Tidligere justisminister kunne ikke ta selvkritikk på noen ting, men startet svarene med: Det vi har gjort, er …, og det jeg først må få lov til å si, er … Det er typiske politikersvar i Dagsnytt 18-sendinger, hvor vi snakker oss bort fra problemene. Men i en så viktig sak for kontrollkomiteen å sitte i stortingshøring om dette og ikke ville svare direkte på spørsmålene er ikke akkurat å si at man har lært. Unngår man bevisst hva Arbeiderpartiet har gjort og ikke gjort i dette, da har man ikke lært. Og når man bevisst forsøker å ta oppmerksomheten bort fra det arbeidet som er gjort og ikke gjort, og heller fokuserer på uenigheten om Riksrevisjonens rapports tyngde, tydelighet, betydning osv., driver man egentlig ikke med læring. Jeg forstår at representanten Martin Kolberg ikke ville ha en polemisk diskusjon med representanten Grøvan om dette, selv om jeg og han tok opp de samme punktene, men jeg er helt klar og tydelig på at jeg er klar for å ta en polemisk diskusjon om dette dersom representanten Kolberg ønsker det.