Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2013-05-27:
De lovendringene vi i dag skal vedta i pasient- og brukerrettighetsloven vil bidra til å klargjøre hvilken adgang helse- og omsorgstjenesten har til å fatte vedtak om bruk av varslings- og lokaliseringsteknologi overfor pasienter og brukere som helt eller delvis mangler samtykkekompetanse. Helse- og omsorgstjenestene har i liten grad tatt i bruk slik teknologi i dag, og en vesentlig årsak er nok de strenge kravene som stilles med hensyn til personvern i bl.a. personopplysningsloven. Her heter det om samtykke at det skal være en frivillig, uttrykkelig og informert erklæring fra den registrerte om at han eller hun godtar behandling av opplysninger om seg selv. At det skal foreligge informert samtykke, betyr i praksis i denne sammenheng at helse- og omsorgspersonell skal forsikre seg om at pasient og bruker har forstått hva han eller hun sier ja til. Spesielt når det gjelder personer med ervervet kognitiv svikt og demenstilstander, kan det være en stor utfordring å forsikre seg om at budskapet er forstått og akseptert. Vi vet også at dagsformen til enkelte med denne type diagnose kan variere, og at det derfor nærmest løpende må foretas en vurdering av vedkommendes samtykkekompetanse. Danmark har hatt gode erfaringer med å endre på sitt lovverk, slik at pasienter med helt eller delvis manglende samtykkekompetanse har kunnet få tilbud om lokaliseringsteknologi så sant pasienten ikke motsetter seg dette. En slik endring er åpenbart en viss svekkelse av den mer rigide formuleringen om informert samtykke, men her er det viktig å se på hva som kan være i brukerens interesse. Resultatene i Danmark er at pasienter og brukere har fått en økt selvstendighet, økt trygghet, økt livskvalitet, større sosial deltakelse og økt mobilitet. Dette illustrerer etter min oppfatning at velferdsteknologi – brukt på riktig måte – innebærer godt personvern gjennom å styrke den enkeltes mulighet til å ivareta sitt eget privatliv. SINTEF-rapporten Trygge spor fra 2013 viser til ulike prosjekter i Norge som kommer fram til mange av de samme erfaringene som det en har sett i Danmark. Undertegnede var med på å fremme et representantforslag i vårsesjonen 2012 om å få på plass endringer i det norske lovverket i tråd med det som var gjort i Danmark. I juni i fjor tok Helsedirektoratet til orde for lovendringer slik vi hadde foreslått, og i fjor høst sendte så regjeringen ut lovendringsforslaget på høring. Jeg merket meg at helseministeren i desember karakteriserte vårt forslag og debatten rundt det som et oppvarmingsband i forhold til den konserten regjeringen skulle stå for i denne saken. Når en ser på saksgangen, minner vel heller regjeringens lovendringsforslag nå om et postludium til det representantforslaget vi fremmet. Jeg er glad vi nå får et samlet storting med på disse lovendringene. Det er en samlet komité som står bak de vesentligste merknadene i denne saken. Komiteen viser til at ny teknologi kan være til støtte både for pasienter, brukere, pårørende og ansatte i helse- og omsorgssektoren. Det understrekes imidlertid at teknologi aldri kan erstatte menneskelig kontakt og omsorg, men at det vil være et viktig supplement i et helhetlig helse- og omsorgsperspektiv. De personvernmessige utfordringene drøftes også i innstillingen. Selv om lovverket til en viss grad åpner for bruk også overfor pasienter som motsetter seg det, er dette meget strengt regulert, og komiteen understreker viktigheten av å benytte tillitskapende tiltak. Komiteen framholder også at det må gjøres både faglige og etiske avveininger om teknologibruk i hvert enkelt tilfelle, og det stilles strenge krav til datalagring. Jeg vet at det er mange tjenesteytere der ute som har ventet på denne lovendringen, men jeg vil oppfordre alle til å sette seg godt inn i de kravene som stilles for å ta i bruk teknologien. Jeg vet at noen tror at det nå skal spares store penger gjennom å utstyre alle demente med en GPS, og at man så skal sitte på et vaktrom og følge med på lysende prikker på en skjerm. Slik er det ikke, og slik kommer det ikke til å bli. Vi får nå mulighet til å redusere de over 1 000 ressurskrevende leteaksjonene som iverksettes hvert år, og spare pasienter og pårørende for bekymringer og lidelser. Jeg har sett hvor brutalt og raskt Alzheimer kan ramme også personer som er yngre enn meg, og jeg har sett hvilken glede en tidligere overlege jeg kjente, hadde av sin GPS da han ble rammet av demens. Lovverket blir nå klargjort, og det vil begrense den utstrakte og ofte ulovlige bruk av låste dører ved våre institusjoner. Jeg ser fram til at en rekke pasienter og brukere nå vil få en helt annen frihet og mestringsfølelse, og jeg har tro på at det også kan bidra til å forsinke progresjonen i utvikling av demens. Jeg vet at det derfor er mange som ønsker denne lovendringen velkommen. Så ser jeg at Venstre har omdelt et forslag i salen til denne saken, som går på samtykke fra nærmeste pårørende når det gjelder personer over 18 år. Jeg regner med at Venstre selv vil argumentere for det synet.