Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2013-05-23:
La meg først få takke utenriksministeren for en god redegjørelse. Den ga interessante oppdateringer om vårt EØS-samarbeid og aktuelle utfordringer som EU står overfor. I Kristelig Folkeparti deler vi den konklusjonen at EØS-avtalen har tjent Norge meget godt i de 19 årene den har vært i kraft. Som utenriksministeren fastslo, har EØS-avtalen vist seg å være robust. Mange betvilte lenge dette, men EØS-avtalen har vist seg å være en solid plattform for vårt samarbeid med EU-landene. Det er bra at utenriksministeren nå så klart slår dette fast; slik er det. Gjennom EØS-avtalen er vi med på den delen av EU-samarbeidet som på mange måter fungerer best: det indre marked. Siden starten i 1992 har det indre marked skapt arbeidsplasser, ført til verdiskaping og bidratt til utjevning mellom landene, fred og stabilitet. De delene som ikke er omfattet av EØS-avtalen, som EUs landbrukspolitikk, fiskeripolitikk og distriktspolitikk og eurosamarbeidet, kan ikke vise til de samme gode resultatene når det gjelder å skape vekst. EUs fiskeripolitikk er heller ikke bra for miljøet i havet, fordi det drives et betydelig overfiske. Jeg er glad for at utenriksministeren kan vise til at dialogen med EU om arktiske spørsmål har bidratt til at EUs syn har utviklet seg i en positiv retning. Det er selvsagt ikke slik at EØS-samarbeidet er uten utfordringer. Fra vår side har vi alltid vært tydelige på det. Ingen tilknytningsform har bare fordeler. I de senere år har vi sett at den frie bevegelsen av arbeidskraft som både EU og EØS bygger på, kan gi utfordringer for et så utviklet velferdssamfunn som Norge. Da tenker jeg bl.a. på eksporten av trygdeytelser. La meg ta et eksempel. Polakker som har arbeidet i Norge, kan reise tilbake til Polen og leve godt av norske ledighetspenger der. Jeg ser at regjeringen vil adressere dette problemet. Det vurderes å innføre nye krav til mottakere av ledighetstrygd, slik at de må møte opp jevnlig på Nav-kontoret for å få utbetalt pengene. Disse kravene må selvsagt gjelde alle arbeidsledige, siden vi ikke kan diskriminere med tanke på nasjonalitet innenfor EØS-området. Eurokrisen er Europas største krise siden annen verdenskrig. I Spania er én av fire uten jobb, i Hellas én av fem. Omtrent annenhver ungdom i disse landene er arbeidsledig. Mange unge mister troen på framtiden. Det er en menneskelig tragedie, men det skaper også politisk risiko. Det er flere grunner til eurokrisen. En av dem er eurosamarbeidets egne svakheter. Det har både medvirket til krisen og gjort det vanskeligere å komme ut av den. Gjennom EØS-midlene overfører Norge store beløp til de mer vanskeligstilte landene i EU. Jeg kan vel også slutte meg til det som Snorre Serigstad Valen sa, at en bør starte forhandlingene med at en større del av disse midlene går til romfolket. Dette er internasjonal solidaritet i praksis. I revidert nasjonalbudsjett la regjeringen fram en tiltakspakke for tiggere. Første punkt i den var at 300 mill. kr skal brukes til beste for vanskeligstilte romfolk i EU-land fram mot 2016. Noen trodde det var nye løfter, nye bevilgningsforslag. Utenriksministeren bekreftet at dette bare er en henvisning til for lengst inngåtte avtaler for avtaleperioden som begynte å løpe i 2009. Kristelig Folkeparti mener at dette er godt anvendte penger. Tiltak i romfolkets hjemland kan gi mangedobbel virkning i forhold til om de samme pengene ble brukt på tilreisende her i høykostlandet Norge. Dessuten kan EØS-midlene lettere innrettes slik at de redder neste generasjon fra et uverdig liv som tiggere. En viktig forklaring på at fattigdom og tiggertilværelsen går i arv, er nettopp at reisingen fører til at barn rives ut av skolen. Slik fratas de utdanning og kvalifisering for fast arbeid. Veien ut av fattigdom kjenner vi til fra vårt eget land; det er utdanning og jobb til alle. Norge er en privilegert nasjon. Vi må vise solidaritet med et Europa med problemer. EØS-midlene er et praktisk uttrykk for dette.