trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Det høres ut som vi skal inn i himmelen med Høyre – men jeg har et spørsmål til representanten. Er det slik at representanten selv er enig med eget parti når han snakker om maritim næring spesielt, for der har han et stort engasjement? I 2004 la Høyre fram en stortingsmelding, Vilje til vekst, som ikke ga konkurransekraft verken til reder eller sjømann. Rederiene var rett og slett på tur til å flagge ut med borgerlig kaos og uforutsigbarhet på den siden. Etter god dialog med næringen har regjeringen lagt fram en strategi, som heter Stø kurs, overfor denne næringen. Det er mange tiltak som har vært med og bidratt til forutsigbarhet her. Er det slik at representanten er enig med sitt eget parti i at man ikke skal satse på våre sjøfolk? Kompetansemodellen til Høyre slår nemlig beina under sjøfolkenes kompetansestige, fordi de kutter ut de laveste stillingene og er derfor med på å hindre at mange kommer opp i stigene.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
«No vart æ skræmt, ja.» Hvis representanten Kambe er den maritime talspersonen som han sa han var da han dro rundt i Rogaland i valgkampen, lurer jeg på om sju år i opposisjon har bidratt til at Høyre har en klar politikk for den maritime næringen og ikke minst for næringspolitikken. Jeg synes det kom veldig lite fram i innlegget hans, og jeg synes det svaret jeg fikk av ham i stad, var dårlig med hensyn til dette. Når jeg reiser rundt i hans fylke, er det ingen som skriker etter Høyres politikk. Verken Solstad eller Eidesvik eller andre roper etter den, men de vil ha en aktiv næringspolitikk hvor verktøykassen er full og blir brukt aktivt. Så hva er da svaret? Når Høyre kutter og svekker rammevilkårene for sjøfolk, som faktisk er selve navet i næringen, lurer jeg på hvordan de skal bidra til økt konkurransekraft for denne næringen.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Representantene Solberg og Kolberg hadde litt tidligere i debatten et interessant replikkordskifte om handlingsregelen. Det var interessant på den måten at Høyres leder ikke ga noe som helst svar på det Kolberg spurte om. Fremskrittspartiet har gjentatte ganger, også i dag, vært tydelig på at de ønsker å bruke mer av oljeformuen, mens Høyre gjennom mange år har vært enig med Arbeiderpartiet i at det ikke er klokt. Så spørsmålet mitt er: Kan Høyre garantere at handlingsregelen skal gjelde for nivået på oljepengebruk hvis man går sammen med Fremskrittspartiet i en framtidig regjering? Siden Høyres leder ikke ville svare på det spørsmålet, håper jeg i hvert fall at et medlem fra Høyre i finanskomiteen kan komme med en avklaring.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Nå tenkte jeg å stille et spørsmål som kanskje representanten Gundersen har lyst til å snakke om, nemlig skattekutt, som jeg oppfattet at han var veldig opptatt av i innlegget sitt. Tidligere i dag har flere vært inne på situasjonen i Europa, og at Norge er i en helt annen situasjon. Vi har lav arbeidsledighet, vi har en robust økonomi, og det mener jeg vi har fordi det har vært ført en politikk nettopp for det. I mange andre land har man ført en annen politikk med store skattekutt fordi man tror at det vil føre til at flere kommer i arbeid, og at det gir mer økonomisk vekst. Da lurer jeg på: Kan Høyre komme med noen gode eksempler på hvor høy sysselsetting, lav arbeidsledighet og høyt velferdsnivå har vært forenlig med omfattende skattekutt? Da er jeg ikke ute etter at svaret er Sverige. Det svaret er det ikke lov å komme med, for der går ledigheten oppover, og forskjellene øker.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Det hørtes jo flott ut da statsråden sa at siden denne regjeringen overtok i 2005, har den økt bevilgningene med 14,4 mrd. kr. Ja, da er det jo greit å ha med seg at oljefondet har økt til nesten 3 000 mrd. kr i de samme årene, og da blir ekstrabevilgningen til samferdsel utrolig liten. Så en utfordring til statsråden, for Nasjonal transportplan er i ferd med å bli samferdselens venteliste og ikke gjennomføringsliste. Jeg registrerer at statsråden prøver å si at man har oppfylt Nasjonal transportplan på alle prosjektene, men jeg registrerer at i svaret fra Finansdepartementet mangler bl.a. E18 gjennom Telemark, som skulle startes opp i 2013. Men spørsmålet til statsråden er: Når skal man ta tak i ventelisten på samferdsel og sørge for at man reduserer forskjellen, gapet, mellom behovet og de pengene man faktisk bevilger for å møte de enorme behovene innen samferdselsområdet?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Med det ambisjonsnivået som statsråden har, vil det nok ta mange år før representanten Hoksrud kommer til å bli fornøyd: 1 km kollektivfelt til neste år, 15 km motorvei, 19 km med midtdelere, 24 km med gul midtstripe. I Sverige åpner de altså 50–60 km firefelts motorvei i år, de åpner 160 km vei med midtdelere, og de bruker mindre penger enn Norge. Det viser vel definitivt at det er behov for å se på hvordan man skal gjøre ting her for å bygge mer vei og ikke bygge så smått som vi holder på med. Jeg har lyst til å utfordre statsråden, fordi hun skryter av at man har gjort så mye i denne perioden: Trygve Bratteli hadde en motorveiplan som ble vedtatt i Stortinget i 1962, som lovet 785 km motorvei innen 1980, og vi mangler nå altså 300–400 km motorvei for å være der man skulle vært i 1980. Da er det vel ikke veldig ambisiøst med 15 km motorvei i 2013 og 11 km motorvei i 2012.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
For en del år siden, i 2001, inngikk vi en avtale om et mer inkluderende arbeidsliv. Da satte vi oss et mål, at sykefraværet skulle gå ned med 20 pst. Nå er vi kommet ganske langt i dette arbeidet, og sykefraværet er redusert med 14 pst. I privat sektor har man kommet langt, med en nedgang på 20 pst., mens i offentlig sektor har vi hatt en nedgang på 10,9 pst. Men det er noen store utfordringer. Den store utfordringen knyttet til kjønn er at det er større forskjell på kvinner og menn nå enn det det var for ti år siden – og svangerskapsrelaterte lidelser forklarer ikke dette. Den andre store utfordringen er at vi ser at det er en økning i lettere psykiske lidelser. Forskerne har heller ikke noen god forklaring på hvorfor det er sånn, men det kan være at mange møter press i en slitsom hverdag. Det kan også være slik at dette med at kvinner har en økning i sykefraværet, og at vi ser en økning i lettere psykiske lidelser, har en sammenheng. Vi har vurdert veldig mange forslag for å få ned sykefraværet. For noen år siden lanserte statsministeren et ønske om å utrede dette med nasjonale normer for sykemeldinger i Norge. Vi hadde en ekspertgruppe, og den ga oss et klart svar: ikke innfør nasjonale normer. Grunnen til det er todelt. For det første er det slik at arbeidsplasser er forskjellige. Hvis man er snekker, er det vanskeligere å komme tilbake på jobb enn det er hvis man kanskje har en jobb i denne salen. Dessuten er det slik at folk er forskjellige, og der vi ser en økning er når det gjelder lettere psykiske lidelser. Og hva er normen for en depresjon? Ekspertgruppen sier ganske klart at det like gjerne kan føre til en økning, og ikke til en reduksjon, i sykefraværet. Men den kommer med mange andre forslag som vi har fulgt opp, og som har gitt god effekt. Men det jeg synes er veldig underlig, er at Høyre i denne salen gjenopptar dette forslaget. Jeg hørte representanten Sanner si her før i dag at han skal ha en kunnskapsbasert politikk når det gjelder formuesskatt. Det står også i Høyres alternative budsjett at de skal ha en kunnskapsbasert velferdspolitikk. Men det å innføre noe mer til sykemeldinger, er det motsatte av kunnskapsbasert. Tvert imot er det slik at våre fremste eksperter sier at det kan føre til økning i utgiftene. Men det som er så veldig spesielt med Høyres forslag, er at de i tillegg sier at dette kan føre til at vi kan kutte budsjettene med 500 mill. kr. Hvor tar de dette tallet fra? I hvert fall ikke fra våre fremste eksperter. Dette er ikke kunnskapsbasert. Vi vil si at dette budsjettet er et viktig budsjett. Vi får en forsterket ungdomsgaranti, som gir en bedre oppfølging av de ledige. Vi innfører arbeids- og utdanningsreiser for funksjonshemmede, vi foretar en kraftig økning til IKT Nav, og vi gir et bedre tilbud til funksjonshemmede gjennom å gi lønnstilskudd til arbeidsgivere.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Pleiepenger regnes ut på samme måte som sykepenger.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Pleiepenger er basert på den lønnen man har, akkurat som sykepenger er. Så har vi andre stønader også, som omsorgslønn og hjelpestønad. Nå har vi nettopp fått et utvalg som ønsker at vi i sterkere grad skal se disse stønadene i en sammenheng. Det finnes veldig mange gode grunner til det, for det vi har sett, er at mange familier med et funksjonshemmet barn blir en slags kasteball mellom disse ulike systemene. Derfor ønsker vi å se disse systemene i sammenheng, slik at familier som har tunge omsorgsbehov, skal få et bedre tilbud.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Det er mange grunner til å fjerne denne aldersgrensen, men i dette budsjettet har vi prioritert tre andre forhold – som altså er høyt prioritert fra de funksjonshemmedes organisasjoner. Det første er arbeids- og utdanningsreiser. Det andre er lønnstilskudd for dem som vil ansette funksjonshemmede. Det tredje er at de som skal på arbeid, og som tidligere har hatt en bil med tilhenger, isteden skal få spesialbygget bil.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
I dette budsjettet har vi prioritert arbeids- og utdanningsreiser. Det har også vært høyt prioritert fra de funksjonshemmedes organisasjoner. Jeg er enig i at vi ikke har nådd langt nok når det gjelder funksjonshemmede i arbeidslivet. Men de funksjonshemmedes organisasjoner advarte i hvert fall veldig sterkt mot det som er Høyres løsning her, og det er flere midlertidige ansettelser. Jeg tror tvert imot på mer bruk av lønnstilskudd, og det har vært det vi har prioritert i denne omgang.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Dette budsjettet innebærer en sterk satsing på å få flere funksjonshemmede i arbeid gjennom arbeids- og utdanningsreiser og gjennom å gi lønnstilskudd til dem som vil ansette funksjonshemmede. Men det som er de funksjonshemmedes organisasjoners ønske, er jo nettopp mer lønnstilskudd, ikke det Høyre mener, mer midlertidige ansettelser. Jeg har satt meg veldig godt inn i hva som er Høyres politikk. Der er det mye gammelt, ikke mye nytt. Vi har nå gjennomført gode tiltak for å få flere funksjonshemmede i jobb.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Jeg har selv opplevd gleden av å bli far, og det er ingen selvfølge at man får friske barn. Mange opplever dessverre å få barn med funksjonshemming og barn med alvorlige, kroniske sykdommer. Naturlig nok er man like glad i de barna som man er i alle de andre barna. Men hjelpemidler og stønader, som grunn- og hjelpestønad, er helt avgjørende for å kunne fungere i hverdagen. Jeg registrerer at bevilgningene til disse stønadene har blitt utsatt for en kraftig reduksjon flere år på rad, og dette fortsetter – og forsterkes – i budsjettet for 2013. Fremskrittspartiet ønsker trygghet og forutsigbarhet for de funksjonshemmede og mener derfor at disse ytelsene bør følge lønnsutviklingen. Kan statsråden forklare meg med enkle ord hvorfor det er riktig at funksjonshemmede og kronisk syke barn skal være salderingsposten på statsbudsjettet år etter år?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Grunnstønad og hjelpestønad var mitt spørsmål.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Jeg registrerer jo at regjeringen og statsråden mener det er fornuftig år etter år å redusere grunnstønaden og hjelpestønaden, som er noen av de viktigste ytelsene for funksjonshemmede barn med alvorlige, kroniske sykdommer. Men la meg også få lov til å stille et annet spørsmål. Jeg har merket meg at regjeringen ikke ønsker å fjerne aldersgrensen for hjelpemidler til trening og stimulering for funksjonshemmede, noe som da må bety at regjeringen mener at funksjonshemmede med lav uføretrygd er å betrakte som så rike at de fint kan dekke nødvendige hjelpemidler i hundretusenkronersklassen selv. Fremskrittspartiet har tatt til orde for å fremme forslag i statsbudsjettet om at aldersgrensen skal fjernes. Vi mener at det er nødvendig, uavhengig av alder, å ha friheten til aktivitet. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Hvorfor mener regjeringen det er riktig at funksjonshemmede over 26 år ikke skal ha frihet til aktivitet på lik linje med dem som er under 26 år?
Sylvi Graham (Høyre), 2012-11-27:
I VG – den 1. november, var det vel – sier statsråd Huitfeldt at hun måtte komme med en ubehagelig innrømmelse: Regjeringen klarer ikke å få funksjonshemmede i jobb. Nei, heller ikke på dette feltet har regjeringen vist nok gjennomføringskraft – det til tross for at man i de siste elleve årene har hatt det som delmål i IA-avtalen, og at det har vært stor etterspørsel etter arbeidskraft i samfunnet. Nedsatt funksjonsevne er ikke det samme som nedsatt arbeidsevne. Det er barrierer i det offentlige rom, i arbeidslivet bl.a., som det er mulig å bygge ned. Tilskudd til arbeids- og utdanningsreiser er en sånn barriere – regjeringen har nå heldigvis kommet etter oss andre og prioritert slike reiser. Men regjeringen skriver i sin egen jobbstrategi – som først kom seks år ut i perioden – at man ønsket å gjøre utvidede forsøk med et annet barrierenedbyggende tiltak, nemlig funksjonsassistanse. Det har vært en forsøksordning siden 1997. Hvorfor vil ikke regjeringspartiene støtte at denne ordningen nå må gjøres permanent og gis tilstrekkelig finansiering?
Sylvi Graham (Høyre), 2012-11-27:
Dette møtet er i ferd med å bli en fest. Jeg har ikke hørt partinavnet Høyre nevnt hyppigere siden vårt siste landsmøte, men så liker vi da også å snakke om våre ideer og bedre løsninger. Jeg hørte tidligere her i dag regjeringens finanspolitiske talsmann erkjenne at det er for få personer med nedsatt funksjonsevne som er i arbeid – andelen er faktisk synkende. Så spurte han hvorfor Høyre fremmer de samme forslagene om igjen. Årsaken til det er enkel: Vi fremmer de samme forslagene fordi opposisjonens gode løsninger år etter år er blitt nedstemt i Stortinget, enten det gjelder funksjonsassistanse eller andre ordninger som kunne vært til hjelp for funksjonshemmede i hverdagen. Resultatet ser vi: En stadig mindre andel funksjonshemmede deltar i arbeidslivet, på tross av et stramt arbeidsmarked. Andelen synker også i 2012. Neste uke kommer vi til å se det samme igjen: en regjering som uten blygsel stemmer ned forslagene fra opposisjonen om å styrke og gjøre permanent en underfinansiert og uforutsigbar funksjonsassistentordning. Dette er en ordning som ifølge en evaluering fra Econ Pöyry regjeringen selv har bestilt, «bidrar til at personer med sterke funksjonsnedsettelser kommer i, og blir værende i jobb». År etter år stemte regjeringspartiene ned forslag om å gjøre ordningen med arbeids- og utdanningsreiser for funksjonshemmede permanent, før de til slutt snudde i årets budsjettforslag. Vil de rød-grønne vente sju nye år før de gjør funksjonsassistentordningen permanent? Verken vi eller de som ufrivillig står utenfor arbeidslivet, har tid til slikt. Men livet er mer enn arbeid. Derfor foreslår Høyre også å gjøre ordningen med støtte til trening, stimulering og fritidsutstyr tilgjengelig for dem over 26 år. Det er viktig for alle – med eller uten funksjonsnedsettelser – å delta i slik aktivitet. For alle foreldre er det ønskelig og viktig å kunne være aktivt sammen med sine barn i fritiden. Er man en forelder med funksjonshemming, er ikke dette en selvfølge. Mange hjelpemidler til fysisk aktivitet og friluftsliv er kostbart spesialutstyr som krever spesialtilpasning, og er svært dyrt for brukeren å anskaffe selv. Ikke alle har økonomiske forutsetninger for å kunne greie den anskaffelsen. Nå er det på tide å gi dette et løft. Dagens skille ved 26 år for støtte til slike hjelpemidler er aldersdiskriminerende og uten faglig begrunnelse, men jeg konstaterer at regjeringen antagelig vil stemme dette forslaget ned denne gangen også.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-27:
Man kan kanskje tilgi statsråden, siden hun bare har sittet i to måneder, at hun ikke har lest hele Høyres politikk for funksjonshemmede. Hun kunne kanskje tatt en telefon til Hanne Inger Bjurstrøm, så kunne hun oppdatert statsråden litt. Høyre la fram sin sysselsettingsstrategi for funksjonshemmede, Fra godt nok til best mulig, for to og et halvt år siden. Den inneholdt en del av de tiltakene som regjeringen nå finner rom til å prioritere – etter sju år – og enda flere. Vi i Høyre har i våre alternative budsjetter hvert eneste år prioritert disse tiltakene: arbeids- og utdanningsreiser. Vi har prioritert funksjonsassistent. Vi har prioritert bedre ordninger for døve og blinde, nettopp fordi at for at man skal få funksjonshemmede eller andre med nedsatt arbeidsevne inn i arbeidslivet, er vi nødt til å kompensere. Så problemet er jo ikke at regjeringen mangler tiltak, problemet er rett og slett at de er uvillige til å prioritere dem. Og da er spørsmålet: Hvorfor?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-27:
Jeg takker representanten for spørsmålet, selv om hun jo egentlig svarer på det. Jeg kan ikke svare for Fremskrittspartiets og Venstres politikk, men representanten sier akkurat nå hva som står i Høyres alternative statsbudsjett. Det er da tolv måneders sykelønn, som i dag, og 100 pst. sykelønn fra første dag, som i dag. Så har vi gjort én ting som bryter med det vi sier om at vi skal ha nye ideer og bedre løsninger. Vi har nemlig stjålet en idé fra Jens Stoltenberg, som i 2009 lanserte ideen om normerte sykmeldinger. Poenget med det er rett og slett at i mitt hjemfylke Telemark får du 52 dager sykmelding hvis du ødelegger en skulder. I Vestfold får du 101 dager. Det betyr at vi skal ha en ekspertgruppe som setter ned noen normer for de sykdommene der det passer. Men, og dette er viktig å poengtere, det er også slik at hvis legen din mener at du burde vært sykmeldt lenger, skal det selvfølgelig være anledning til det. Det skal bare begrunnes skriftlig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-27:
Jeg tror den letteste innfallsvinkelen er å si at det er den samme grunnen som de rød-grønne har når de kutter kontantstøtten for toåringer. FAFO, som er fagbevegelsens eget forskningsinstitutt, har sagt klart og tydelig fra at hvis en kutter kontantstøtten for toåringer og ingenting annet skjer, øker barnefattigdommen. Hvorfor gjør de rød-grønne det? Jo, fordi at de mener at det hindrer folk i å komme over i arbeid. Det er akkurat den samme begrunnelsen Høyre har når vi reduserer overgangsstønaden fra tre til ett år. Forutsetningen er da at innsparingen en får på det, ikke kan gå ut av budsjettet. Det må brukes i hovedsak til tiltak for å få flere tilbake i jobb. Vi har også sagt at vi skal ha unntak f. eks. hvis du er under utdanning. Da skal du få lov til å beholde stønaden i tre år. Og vi har sagt at du skal få unntak dersom du har en spesielt vanskelig situasjon f.eks. hjemme med barna. Poenget her er jo at reduksjonen av fattigdom kommer ved å få folk over i jobb, ikke ved å ha dem på en passiviserende ytelse.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-27:
Jeg må også takke representanten Lundteigen for å tenke selv, kanskje litt vel mye, ifølge noen i den rød-grønne koalisjonen. Men det lever de vel godt med. Jeg er uenig med Kristin Clemet i det. Arbeidsinnvandring har mange fordeler. Den store fordelen er at i et rikt land som Norge, hvor vi har behov for arbeidskraft, gjør det at vi får inn arbeidsinnvandrere, at vi ikke får et lønnsnivå og kostnadsnivå som skyter i været. Samtidig er åpenbart den andre siden av saken – det er ofte slik at ikke alt er sort-hvitt – at blant de 300 000 arbeidsplassene som er skapt nå under den rød-grønne regjeringen, som en skryter av, men som for øvrig er færre enn befolkningsøkningen skulle tilsi, ser en at veldig mange av dem er gått til arbeidsinnvandrere. Og det betyr jo også da at den andre siden av saken er at vi skal skape veldig mange arbeidsplasser for f.eks. å få inn de mer marginale gruppene som blir satt utenfor. Det er et dilemma man må leve med, så jeg tror at vi skal beholde EØS-avtalen – de gode sidene ved arbeidsinnvandringen – men jeg tror ikke på noen fri arbeidsinnvandring fra land utenfor EØS-området.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-27:
Jeg må nok en gang ty til statsminister Jens Stoltenberg – på årsmøtet i Østfold Arbeiderparti i 2000. Videre sier han da: «Vi var mot private barnehager. I dag er flertallet av barnehagene private, og vi ser dem som en viktig del av velferdstilbudet.» Jeg tror også at med den voldsomme økningen som vi kommer til å trenge i helsetjenester i Norge, kan man selvfølgelig velge den rød-grønne veien, og det er å rasjonere helsetjenestene slik at helsekøene øker. Det er helt ubestridt at det er flere i helsekø i dag enn det var i 2005, da vi styrte. Da vi hadde regjeringsmakt, gikk helsekøene ned. Nå har de rød-grønne hatt regjeringsmakt i syv år, og helsekøene går opp. Da velger jeg den pragmatiske veien som gir flere folk behandling, og det er å si: Javel, hvis det er ledig kapasitet på et privat sykehus, så la oss for all del bruke det da, istedenfor å insistere på at folk skal stå i en kø – som er offentlig – og i tillegg få sykelønn fra det offentlige, som er dobbelt dyrt for det offentlige, istedenfor å bruke pengene på å gjøre dem friske.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-27:
Beklager, jeg stemte feil.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-27:
Det er vanskelig å vite helt hva en skal dokumentere av resultat for at representanten Hoksrud skal bli fornøyd med det som gjøres. Men la meg ta en annen innfallsvinkel og se på det en bruker på norsk side i dag i forhold til andre nordiske land. I dag bruker Norge faktisk mest på veibevilgninger. Det har ikke bestandig vært slik. Fram til 2004 brukte Sverige mest. I dag bruker Norge betydelig mer til investeringer og til vedlikehold og drift, både på vei og på jernbane. Vi har faktisk gått fra å bruke minst i Norden i 1995 til å bruke mest i Norden i dag på vedlikehold. Så jeg må bare komme med nye tall til Hoksrud, slik at han kanskje etter hvert skjønner at det skjer noe her – jeg skjønner at han ellers har vanskelig for å forstå det. Når det gjelder prioriteringene framover, er det klart at Nasjonal transportplan skal være en helhetlig avveining, ikke bare av de ulike prosjektene, men også av hva som er de viktigste transportbehovene som bør dekkes de neste ti årene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-27:
Jeg lurer på om representanten Ingjerd Schou her sammenligner epler med epler og ikke epler med pærer, at en ikke her trekker fylkesveiene ut av sammenligningen på andelen brukt på vei. Jeg skal ikke gå videre på det, bare si at noe av det som viser at denne regjeringen satser, er at brorparten av alle midtdelere her i landet er bygd etter at denne regjeringen tiltrådte. Vi har firedoblet satsingen på rasutsatte strekninger, og vi har tredoblet investeringene på jernbane. Det er klart at det er fortsatt mye igjen, og det er fortsatt mye som må gjøres for å få en god nok standard på vei og jernbane. Det er også regjeringen opptatt av, og det er også det som ligger knyttet til de prioriteringene som skal være i Nasjonal transportplan.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-27:
La meg si det slik at jeg tror nok at behovet er stort på gang- og sykkelvei, og det er et område der en bestandig føler at en kunne ha gjort mye mer enn en gjør. Nå er det jo ikke dårlig det regjeringen har gjort. Siden vi tok over, er det blitt åpnet 429 km med nye gang- og sykkelveier, og det er jo faktisk en del. Men det som er litt av problemet, er at jeg synes det blir for lite sammenhengende gang- og sykkelfelt, og det er også slik at det er vanskeligere å få bygd sammenhengende sykkelfelt i de store byene. Det er et pengespørsmål, men det er ikke bare et pengespørsmål, det er også et planleggingsspørsmål å få planlagt traseene på en slik måte at en klarer å få til et sammenhengende sykkelnett. Men der tror jeg jeg vil si som så at dette er et område der regjeringen skal løfte sine ambisjoner ytterligere.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-27:
Som sagt: Jeg tror det blir vanskelig å gjøre representanten Hoksrud fornøyd. Jeg mener at det er nødvendig å se det du gjør, i en helhet. Da er det sånn at under denne regjeringen har det blitt åpnet, det er under bygging eller det vil bli satt i gang veiprosjekter for til sammen 1 000 km i løpet av denne perioden. Av dem er 400 km møtefri vei. Det er ikke riktig som Hoksrud sa i sitt innlegg tidligere i dag, at det bare er 400 km møtefri vei i Norge, det er faktisk nesten 700 km møtefri vei i Norge. Møtefri vei er ikke bare firefelts vei, som vi alle vet. Jeg har sett Fremskrittspartiets alternative budsjett, og Fremskrittspartiet kommer faktisk i 2013 til å bruke mindre på veiinvesteringer enn det regjeringen foreslår. Det gjør de, fordi de fjerner alle bompengene, og fordi de ikke tar inn tilstrekkelig avkastning av et tenkt fond som foreslås opprettet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-27:
Tidligere partileder Åslaug Haga sa at E18 til svenskegrensen skulle vært ferdig i 2009, og jeg hører at statsråd Arnstad sier at nå har det skjedd et taktskifte. Jeg lurer i så fall på hvilket, for i 2006 brukte man altså en andel av statsbudsjettet på 0,78 pst. til vei, og i 2013 bruker man 0,78 pst. Jernbanen er ferdigstilt med 34 km, og det er dette som er taktskiftet på 8 år – 4 km per år. Det jeg har lyst til å spørre statsråden om, er om statsråden ser at det ikke bare er snakk om penger, det kan også være snakk om nye metoder både for planlegging og bygging for å få til en større grad av realisering enn det jeg ser så langt.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-27:
I forbindelse med regjeringens statsbudsjett ser jeg at stortingsflertallet har fått anledning til å endre på to ting, nemlig behandlingsreiser til utlandet og støtte til Sjømannskirken – vel og bra, veldig aktverdige formål, men ingenting til f.eks. økt behandling innenfor rusomsorgen, til tross for at det er dette regjeringen har flagget som et av sine viktigste satsingsområder. Valget neste år står om vi skal ha tolv år med rød-grønn regjering eller en borgerlig regjering med nye ideer og bedre løsninger for Norge. Jeg har lyst til å vise til Høyres alternative budsjett. Vi ønsker en velferd som virker. Vi ønsker at våre nye ideer og bedre løsninger skal skape en velferd som virker, hvor flere får behandling raskere, og hvor vi løfter de svakeste og hjelper flere fra trygd til arbeid. Det er det som blir det sentrale. Det aller viktigste for Høyre er at all vår politikk handler om mennesker og ikke om milliarder. Det handler om menneskene som møter vår politikk, og politikken vår er oppe til eksamen nettopp i møte med det enkelte menneske. Jeg opplever at regjeringen i dette statsbudsjettet nedprioriterer tilbudet til rusmisbrukere og den behandlingen som de trenger. Jeg har mange ganger tenkt i debatten om rusbehandling eller ikke, økt kapasitet eller ikke: Hvor var det regjeringen mistet hjertet sitt på veien? Nedprioriteringen av rusbehandlingen kommer på det verst tenkelige tidspunkt. Regjeringen la fram en stortingsmelding i juni i år, hvor forventningene ble spent ganske høyt – de skapte en forventning. I tillegg fjerner man altså øremerkingen av rusmidlene til kommunene, og man nedprioriterer også dette tilbudet i forhold til de regionale helseforetakene og spesialisert helsebehandling. Det er også slik at Samhandlingsreformen gir incentiver faktisk om å nedprioritere rusbehandlingen. I min lokalavis, Smaalenene, kan jeg lese at representanten Wenche Olsen fra Arbeiderpartiet gir oppløftende forventninger om at nå vil institusjoner for flere titalls langtidsbehandlingsplasser av rusmisbrukere på Phoenix House Haga i Eidsberg og Nybøle i Spydeberg være reddet. Det er ingenting i dette statsbudsjettet som tilsier det. Jeg skulle veldig gjerne ønsket at regjeringen kunne kvittere ut at så var tilfellet at man ikke vred langtidsbehandlingsplasser over til korttidsbehandlingsplasser, at regjeringen står ved det man har prioritert, nemlig at det er menneskene som er det viktigste, og at det er kapasitet i langtidsbehandlingen av rusmisbrukere når vi har 3 500 pasienter i kø.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-27:
Jeg tror festen har nådd de sene nattetimer, for maken til mye skrøneri har jeg sjelden hørt, og særlig om Høyre og om Høyres syn på eierskap når det gjelder vannkraften. Men man må gjerne fortsette å skrøne – det blir ikke mer sant av den grunn. Til et helt annet spørsmål: Jeg hørte representanten Eva Kristin Hansen snakke om det «usosiale» Høyre. Jeg må si at det er ganske historieløst, kunnskapsløst, å tro at man skal ha enerett på det å være sosialt engasjert. Bondevik II-regjeringen la fram den aller første handlingsplanen mot fattigdom. Det er ikke Arbeiderpartiet som har gjort det – ikke før og ikke senere. I 2010 var det over 102 000 barn som vokste opp i en lavinntektsfamilie, ifølge en egen Nav-rapport. I perioden 2008–2010 tilhørte over 74 000 barn i Norge husholdninger som hadde vedvarende lav inntekt. Dette er altså fra en regjering som skulle fjerne fattigdommen med et pennestrøk. Nå kan vi konstatere at det var billig retorikk, og at regjeringen ikke har evnet å få tiltakene gjennomført. Kristin Halvorsen sa i 2005 at fattigdommen skulle fjernes. Jeg regner da med at det var fra 2006, at det var ambisjonen da hun snakket om det. Det blir preik. Men det handler om å få ballen i mål. Det er ikke alltid like lett. Det krever øvelse og at man i det minste prøver, men på dette området har regjeringen sviktet og ikke klart å gjennomføre det som var ambisjonen. Fattigdommen har økt under denne regjeringen. Til et helt annet spørsmål som handler om infrastruktur og det å skape verdier: Høyre er veldig tydelige på at vi ikke endrer ambisjonene våre for bygging av dobbeltspor i hele Østlandet og intercitytriangelet. Det skal planlegges i sin helhet, det skal stå ferdig senest og innen 2030 med Høyres utbyggingsplan, og regjeringens sommel har ført til at vi nå er på etterskudd. Den rød-grønne regjeringen har altså som følge av dårlig planlegging og manglende prioritering skjøvet ansvaret over på kommende regjeringer. I motsetning til regjeringen er vi mer ambisiøse, og vi kan gjerne anbefale regjeringen nye metoder, andre metoder, både når det gjelder utbyggingsselskap, andre finansieringsformer og konkurranseutsetting. Vi vet det virker, vi har prøvd det før, og land ellers i Europa gjør det samme. Og dette handler om å legge grunnlaget for den veksten vi skal ha, som skal sikre velferden i Norge, og som gjør at vi fortsatt kan bygge videre på det samfunnet vi har – ikke skape et helt nytt, som jeg hører representanten sier. Men vi skal gjøre det med nye metoder, med andre former og få mer ut av samfunnet enn det vi får i dag.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Statsråden brukte selv i sitt innlegg litt tid på å påpeke at ventelistene går ned, og det gjorde han samme dag som Riksrevisjonen la fram en rapport som viser utstrakt feilregistrering, store avvik, juks – det er mitt ord – men registrering i strid med regelverket er Riksrevisjonens ord. Samtidig har elleve tilsyn visst det samme, og vi kjenner også til juks tidligere fra Asker og Bærum og fra OUS. Jeg har sett på nyhetene i dag at statsråden tar rapporten på alvor. Han skal ta tak i det allerede i morgen, og det setter jeg pris på. Han skal innkalle og klargjøre. Det er på mange måter dialog. Mitt spørsmål blir: Hvilke tiltak utover dialog vil statsråden iverksette for å endre denne feilregistreringen?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Noe av det du kommer til å høre, er nok da at de har misforstått reglene, og da er i og for seg mitt spørsmål hvordan du vil forsikre deg om at det ikke skjer for fremtiden. Nå er jo ikke regjeringens mål spesielt ambisiøst. I dokumentet som dere sender ut, er vel målet å komme ned i 65 dager, men selv det klarer man altså ikke, deriblant på grunn av dette. Om det er bevisst eller ubevisst, spiller ikke så mye rolle for den pasienten det gjelder. Her gjelder altså registreringen. Hvis du flyttes fra et sykehus til et annet, begynner fristen å løpe på nytt. Det hjelper pasienten veldig dårlig. Hvis du etter den første behandlingen skal ha flere behandlinger, skal fristen løpe på nytt. Det hjelper også pasienten dårlig. Derfor vil jeg gjerne få vite om konkrete tiltak som forsikrer oss om at dette slutter, for det går faktisk på pasientsikkerheten løs, spesielt for dem som har veldig alvorlige diagnoser.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-27:
Det er interessant å se hva Høyre prioriterer i budsjettet sitt, f.eks. formuesskatten, men ikke de fattigste barna. Barn med én forsørger har to og en halv gang så stor sannsynlighet som andre for å ende opp som fattig. Det er utrolig tøft å være enslig forsørger. Likevel kutter Høyre hele inntekten til familier – det de skal leve av i to år mens de kvalifiserer seg. Slik er ordningen nå. Hva de så skal leve av, er det ikke spor av i Høyres budsjett. Det er ingen påplussinger på noen andre områder. Det er i dag 21 674 barn som lever i disse familiene. Når vi da i tillegg vet at Høyre vil kutte barnetillegget til de fattigste, de som har minst inntekt, de på uføretrygd – og det gjelder over 30 000 barn – er det et direkte vedtak om at mange tusen barn skal leve i fattigdom. Hvordan kan Høyre forsvare denne prioriteringen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-27:
SV vet at familier med én forsørger har to og en halv gang så stor risiko for å havne i vanskelig økonomi enn der det er to forsørgere. Derfor er SV opptatt av gode ordninger for de enslige forsørgerne. Overgangsstønaden er lagt om, og etter ett år stilles det krav til at den som skal motta ordningen, er i kvalifisering eller annen aktivitet, slik at en kan komme i arbeid. Det er det som kan bryte fattigdommen for disse familiene. Det var visst også representanten opptatt av – å bryte onde sirkler, særlig for barn. Hvorfor vil da Høyre med ett pennestrøk gjøre flere tusen flere barn fattige ved å fjerne den muligheten foreldrene deres har i dag til å skaffe seg kompetanse på to år, som gjør at de kan få arbeid?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-27:
Det var representanten Sanners innlegg som fikk meg til å ta ordet, fordi han avsluttet med at Høyres forslag til budsjett var spesielt innrettet mot dem som satt nederst ved bordet. Det er ganske spesielt å si for det partiet som både kutter i u-hjelpa, til de fattigste i verden, og har et direkte forslag i dette budsjettet som tar en hel milliard på årsbasis fra de barnefamiliene i Norge som har én forsørger, og som har over to og en halv gang så stor risiko som andre familier for å havne i permanent fattigdom. Med et enkelt forslag så handler dette om tusenvis av flere barn i en situasjon der foreldrene skal miste inntekten. Jeg har kikket veldig nøye på budsjettet nå for å se om det ligger inne en eneste krone noe annet sted som kunne kompensere denne inntekten, men på Høyres budsjett er det null når det gjelder arbeidsavklaringspenger, hvis man skulle tenke seg at disse skulle dit. Så da er det vel sosialhjelpa de skal da. Det er en dårlig løsning istedenfor å kunne gå på overgangsstønad, fast inntekt i to år, og kvalifisere seg, slik som ordningen er nå, mens Høyre fortsetter å gjenta her i denne salen at dette er en passiv stønad. Nei, på to år har de ikke greid å lese at denne ordningen er lagt om, nettopp slik at disse familiene som mer enn noen trenger at den enslige forsørgeren faktisk kommer i jobb, skal kunne ha en trygg inntekt mens de kvalifiserer seg. Det er faktisk kravet nå. Her fjerner Høyre en av de aller viktigste ordningene for de mest utsatte familiene, og med et pennestrøk øker antall fattige barn med mange tusen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-11-27:
Høgre er bekymra for helsekøar og eit klassedelt helsevesen. Eg ser at dei i budsjettet aukar det offentlege sjukehusbudsjettet med heile 0,15 pst., mens dei store grepa er at dei tappar det offentlege helsevesenet ved å ta midlar frå det og øyremerke dei til private tilbydarar for så å innføra fritt behandlingsval som heilt sidestiller offentlege og private tilbydarar. Dette kler Høgre veldig godt. Når ein ser på ordninga med fritt sjukehusvalg, viser det at det nettopp er dei mest ressurssterke som nyttar slike ordningar. Høgres helsehistorie er altså å byggja opp ein stort privatmarknad for sjukehustenester, der det offentlege betalar mens dei private skal utføra. Dette er eit system vi kjenner frå andre land. Mitt spørsmål til Høgre og representanten Bent Høie er: Kva for land kan Høgre visa til som praktiserer dette systemet, og der det er eit mindre klassedelt helsevesen enn i Noreg?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-11-27:
Mange har tatt opp det faktum at Stortinget gjer minimale endringar i det budsjettforslaget som fleirtalsregjeringa legg fram. Ja, det er relativt lite som er endra. Men det er noko veldig viktig som er endra. Endringa har skapt stor og ekte glede ute, og det er ei endring som betyr noko for enkeltpersonar. Det gjeld behandlingstilbodet for revmatikarar. Dei første norske pasientar med revmatiske sjukdommar og psoriasis fekk tilbod om offentleg finansiert behandlingsreise til utlandet i 1976. Frå 1997 blei ordninga gjort permanent, etter vedtak i Stortinget. I dag omfattar ordninga pasientar med betennelsesaktige revmatiske sjukdommar, psoriasis, seinskade etter poliomyelitt, barn og unge med astma og lungesjukdommar og barn med atopisk eksem. Målet er – og var – å gi dokumentert betring av symptom, funksjonar, sjukdomsforløp og livskvalitet i minst tre månader etter endt behandling. Tilbodet skal vere eit supplement til sjukehusbehandling. I regjeringa sitt forslag til statsbudsjett for neste år var det forslag om kutt i behandlingsreiser med 25 mill. kr. For Senterpartiet på Stortinget har dette vore vanskeleg å forsvara og ei prioritert sak å endra på, og vi har bidratt til at regjeringspartia på Stortinget no reverserer dette kuttet. Det er eg svært glad for, og det er vel det som blir kalla å gjera eit godt budsjett endå betre. Tilbodet om behandlingsreiser omfattar brukarar frå heile landet. Tilbodet går i dag til pasientar med kroniske betennelsesaktige sjukdommar med stort behandlingsbehov og som har forventa effekt av behandling i varmt og solrikt klima. Forslaget til kutt frå regjeringa si side var grunna i ein SINTEF-rapport om evaluering av ordninga. Evalueringa viste dokumentert effekt for pasientar med revmatisk sjukdom og psoriasis. Vidare viste evalueringa at det manglar tilstrekkeleg dokumentasjon av effekt for dei andre gruppene som er inkluderte i ordninga, og for andre grupper som også ønskjer å koma inn i dette tilbodet. Det er eit politisk ansvar å prioritera. Å prioritera mellom ulike satsingar på helsefeltet må vi òg gjera. Og det er rett å setta spørsmålsteikn ved behandlingsnytta ved eit behandlingstilbod, og vi må sikra oss at tilbodet blir rettferdig fordelt. Men då meiner eg at vi ikkje kan starta med å innføra kutt, og så ta prioriteringa og debatten i ettertid. Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering skal behandla behandlingsreiser til utlandet i sitt møte i februar 2013. Derfor var det heilt rett å auka løyvingane til behandlingsreiser, slik at vi kan koma tilbake til vidare utvikling av tilbodet og sjå nærare på kva slags pasientgrupper som bør prioriterast. Dette har vi betre grunnlag for å gjera etter at rådet har gitt si anbefaling. Det viktige er at endringane som skjer, er med på å styrkja det totale behandlingstilbodet til kronikarane og dei med revmatiske lidingar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-11-27:
På same måte som politikarar i storting og regjering har ambisjonar, har òg lokalpolitikarar høge ambisjonar for sine innbyggjarar. Eg trur aldri den dagen kjem at det vil verte mykje pengar på bok i mange kommunar, for når rammene aukar, aukar òg aktiviteten. Det har vorte 55 000 fleire årsverk i norske kommunar i perioden 2005 til 2011. Me har styrkt økonomien med 61 mrd. kr. Det viser igjen. Det merkast på tenestene rundt omkring. Det er den tilbakemeldinga me får, og KS, som er kommunane sitt talerøyr, sa, då vi la fram kommuneproposisjonen, mykje positivt om det budsjettet som denne regjeringa no har lagt fram. Når me har vore rundt på kommunekonferansar i alle fylke, trur eg ikkje det har vore eit einaste kritisk spørsmål til ramma for økonomien. Men det er mange andre og viktige spørsmål me har drøfta.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-11-27:
Eg var lokalpolitikar og regionalpolitikar, både delar faktisk, fram til 2005, under Erna Solbergs regime og den blå regjeringa som var støtta av Framstegspartiet. Oppskrifta for oss den gongen var faktisk å kutte stillingar, og det gjorde me i kommunen, rikeleg. Eg ynskjer ikkje at det skal vere situasjonen rundt om i Kommune-Noreg i dag. Eg sa heller ikkje at det var for høge ambisjonar. Eg sa at til liks med oss på riksplan, har ein òg høge ambisjonar lokalt og ein ynskjer å gi folk gode tenester. Og det gjer ein, for folk i kommunane er faktisk godt nøgde med tenestene, i stor grad. Det viser undersøkingar at dei er. Det er kommunane som sjølve har ansvar, som eg hadde som lokalpolitikar i lag med mine kollegaer, for å hushaldere med dei rammene som ein har. Signalet frå KS til oss i regjering er at ein har vore nøgd med den økonomiske utviklinga og rammene ein har fått.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-11-27:
Senterpartiet har ikkje ofra nokon del av programmet på alteret. Me kjem til å stå på vidare for det me meiner er god næringspolitikk, bl.a. å fjerne formuesskatten på arbeidande kapital. Men det finst fleire vegar til Rom, og det denne regjeringa har gjort, er at me har løfta botnfrådraget til nær 900 000. Det òg hjelper mange mindre bedrifter rundt omkring som dermed har fått mindre formuesskatt. Ikkje minst hjelper det sjølvsagt òg, som eg trur Høgre tidlegare i dag var oppteken av, mange av dei som måtte ha sparepengar og ikkje skal skatte av dei. Eg er oppteken av at næringslivet i distrikta skal ha moglegheit til å utvikle seg godt, ha god dialog. Det me har gjort på samferdsle, det me har gjort på næringspolitikken breitt sett, og det å løfte botnfrådraget i formuesskatten har me fått mange positive tilbakemeldingar på. Og så skal me jobbe vidare, ikkje med å fjerne formuesskatten, men med arbeidande kapital.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-11-27:
Eg trur du alltid vil finne ordførarar og rådmenn som skulle ha ynskjt seg meir pengar. Som eg sa i eit tidlegare svar, trur eg ikkje ein kjem dit at ein i den enkelte kommune, eller at ein i alle kommunar, vil føle at økonomien er betra, men økonomien er betra. KS, TBU og andre som reknar på dette, seier at økonomien er betra. Me ser det på driftsresultatet, me ser det på den enorme aktiviteten. 55 000 fleire arbeider i kommunane. Det er lærarar, det er sjukepleiarar, det er omsorgsarbeidarar, det er barnehagestyrarar og tilsette i alle sektorar. I barnevernet har me hatt ein stor vekst. Det er klart at det òg er med på å presse økonomien. Men det betyr òg at folk i dette landet får gode tenester. Eg skal fortsetje den jobben som både eg og heile regjeringa har gjort for å løfte kommuneøkonomien vidare opp. Men signalet frå KS som me har fått i år, både i vår og i budsjettet no i haust, er at rammene synest ein er ganske akseptable.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Statsråd Navarsete skryt av kommuneøkonomien og at dette budsjettet styrkjer velferda. No er det slik at når ein snakkar med lokalpolitikarar rundt omkring i Kommune-Noreg, føler ein ikkje at velferda blir styrkt. KS har òg gått igjennom statsbudsjettet og sett på korleis det slår ut på kommuneøkonomien, og dei seier at dette vil vere tilstrekkeleg – og ikkje meir enn det – til å oppretthalde dagens tenestetilbod i Kommune-Noreg. Det er altså ikkje noka styrking av velferda. Samtidig som vi ser at kommunane har bygd opp utruleg mykje gjeld dei siste åra – dramatisk mykje gjeld – aukar vedlikehaldsetterslepet. Det betyr at kommunane bruker meir enn det inntektene tilseier. Og då er mitt spørsmål til statsråden: Korleis forklarer ho at dette er ei styrking av velferda når vi ser at gjelda går opp og vedlikehaldsetterslepet aukar?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Eg konstaterer no at statsråden skylder på kommunepolitikarar, at det er kommunepolitikarar som har for høge ambisjoner, at det er det som gjer at gjeldsoppbygginga er så dramatisk i Kommune-Noreg, og at vedlikehaldsetterslepet aukar. Det som gjer at kommunane bruker meir enn inntektene tilseier, er at lokalpolitikarane har for høge ambisjonar. Då har eg lyst til å høyre med statsråden: Viss ho hadde vore lokalpolitikar, kva for omprioriteringar ville ho ha gjort, kva ville då kommunalministeren ha nedprioritert i forhold til det som lokalpolitikarane prioriterer i dag? Kva for råd skal ein gi til lokalpolitikarar som slit med å få endane til å møtast, og som ser at kommunegjelda aukar, at vedlikehaldsetterslepet aukar og at tenestetilbodet ikkje blir betre? Kva meiner statsråden at kommunepolitikarane skal nedprioritere?
Trond Helleland (Høyre), 2012-11-27:
Omtrent på denne tiden i fjor var statsråd Navarsete på besøk hos en fantastisk bedrift i Drammen, nemlig Aass Bryggeri. I hvert fall ifølge NHOs hjemmesider står Navarsete og Bernander mot formuesskatten. Jeg måtte gå det litt etter og se på innslag i Dagsrevyen. Også der sier statsråden at hun vil fjerne formuesskatten på arbeidende kapital. På en nettside som heter BedreSkatt.no sier statsråden i februar at Senterpartiet vil arbeide aktivt for å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital. Nå ser vi at regjeringspartiene har gjort formuesskatten til, jeg hadde nær sagt, det største angrepet på velferden her i Norge. Vil Senterpartiet fremdeles arbeide for å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital, eller er dette løftet til næringslivet i distriktene ofret på de rød-grønnes alter?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Det er hyggelig å registrere at også Fremskrittspartiets fiskeripolitiske talsmann er enig i at handlingsregelen er viktig. Det betrygger forhåpentligvis noen på kysten. Jeg er litt i tvil om hvorvidt representanten Nesvik har resten av Fremskrittspartiet med seg på det. Angående praktisk politikk, så handler det om hardt arbeid hver dag – både fra politikere og ikke minst fra næringslivet selv. Saken om ostetoll var grundig debattert i denne sal – da var nok representanten Nesvik i FN og fikk ikke deltatt i den – men det jeg har registrert, både i media og ellers, er at den saken bortimot har forsvunnet. Den var veldig aktuell i Norge. Uansett handler det om å drive aktiv politikk overfor EU, og da er det mange andre ting enn importvernet som betyr noe.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Jeg var ikke i Brussel på mandag, men jeg var i Frankrike forrige fredag og møtte min franske kollega. Vi har mange felles interessefelt, ikke minst når det gjelder bærekraftig forvaltning, som også faktisk er et veldig sterkt salgsargument for norsk sjømat. Men enda viktigere enn det: Jeg var og besøkte fransk fiskeindustri. Jeg kunne sikkert ha reist til Polen og mange andre EU-land og funnet industri – Danmark, f.eks. – der er det en stor industri som er helt avhengig av norsk råstoff. Jeg hadde besøk av fiskerikommisær Maria Damanaki i fjor høst. Hun fikk et spørsmål fra norsk presse om frykten for en eventuell straffetoll siden lakseprisen var så lav. Hun avviste det kontant – EU vil ha mer norsk kvalitetssjømat, var budskapet hennes. Jeg tror vi og EU har så mange felles interesser i dette området, at …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Takk for at jeg får mulighet til å fullføre resonnementet. Ja, jussen har vi på vår side. Det som blir gjort når det gjelder importvernet på disse landbruksproduktene, er i henhold til EØS-avtalen, og det er WTO-kompatibelt. Så alt det er greit. Så ser vi samtidig at på den andre siden bruker jo medlemsland i EU, Sverige, f.eks., akkurat de samme virkemidlene knyttet til import av råstoff. Rundsild og sildefileter er bortimot tollfri – jeg har dessverre ikke de eksakte tallene i hodet – men straks man legger silda i lake, blir det høy toll. Derfor går det råstoffet til Sverige for behandling. Det er akkurat det samme med laks. Laksefilet og hel laks har veldig lav toll, er bortimot tollfri, men straks man tilsetter litt salt og røyker den, blir det høy toll. Det er selvfølgelig fordi medlemslandene som har den industrien, bruker akkurat samme virkemidler.