trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Det kom vel frå hjarta, det første sukket som kom frå statsråden, om at det er så mykje tvang knytt til SV. Eg må gjere statsråden oppmerksam på at det er denne statsråden som ville vidareføre dagens pliktsystem som stiller ulike typar krav. Det er denne regjeringa som vil vidareføre konsesjonssystemet som vil innføre ei rekkje krav. Det er tvang, det også. Dette forslaget handlar om å utløyse ein liten andel av kvotar som i dag er i torsketrålgruppa, og gi det til rekeindustrien for å sørgje for at vi får reker, vi får også torsk, og vi får skape verdiar på land. Det er ingen som tvingar nokon til noko som helst. Vi gir faktisk kysten store moglegheiter, og det kan peike retning for vilkåra, som eg reknar med statsråden ikkje er imot – eg reknar med at han ikkje la det i utsegna si, det var kanskje meir generelt om SV – og stille vilkår til tildeling om konsesjon. Det må jo vere eitt eller anna her som statsråden finn interessant, eller skal vi år etter år etter år berre sjå at denne regjeringa stemmer alt ned?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Statsråden kom med den eine usanninga etter den andre, som at vi i SV ikkje har ein forkjærleik for nordnorske lokalt eigde bedrifter. Det er snarare tvert om. Det er dei vi prøver å sikre no. Det er det nedstemminga frå regjeringspartia og avvisinga frå statsråden heile tida handlar om. Ein skal ikkje sikre at dette råstoffet kjem til land og sørgjer for framtida til familieeigde bedrifter innanfor rekeindustrien, som blir stadig mindre og mindre for kvar dag som går. Det er det det handlar om. Så det er godt snudd opp ned. Så nemnde statsråden formuesskatt. Då må eg berre nemne at kutt i formuesskatt er eit direkte sugerøyr frå distrikta til nokre få kommunar på Austlandet. Det er der dei store formuane i dag er. Det er dei som nyter godt av formuesskattekutt. Dersom ein er opptatt av å sikre dei familieeigde bedriftene langs kysten: Gi dei råstoffet, ikkje konsentrer det på stadig færre hender, sørg for at råstoffet kjem på land, slik at det kan skaffe verdiskaping til desse bedriftene. Kva er statsrådens respons på det?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Det har vore ein spennande debatt. For det første er den delen av deltakarloven vi her snakkar om, deltakarloven § 16. Når vi snakkar om deltakarloven, snakkar vi ofte om andre paragrafar. Dette handlar berre om dei prosesuelle grunnane til å kunne gi spesielle løyve. Den uskylda blei broten for mange år sidan, da ein gav industrien kvotar mot at dei hadde ei rekkje plikter overfor kystsamfunna. Vi har ei sak rett etter denne som kjem til å bli utruleg interessant, der SV har eit forslag på bordet om å avvikle den ordninga, fordi ho ikkje fungerer etter intensjonen. Da skal dei resterande ressursane tilbake til kystsamfunna. Dette forslaget handlar om å gi ein sånn konsesjon for nettopp å realisere ein intensjon som vi alle deler – i alle fall i ordet – om å auke ressursutnyttinga til rekeindustrien. Da synest eg det er pussig med Senterpartiet, som høgst sannsynleg kjem til å stemme mot forslaget til SV om, med nokre modifikasjonar, å avvikle dagens pliktordning innanfor torskefiskeria og overføre det kvantumet til den tradisjonelle kystflåten. Dei kjem til å stemme mot det. Så angrip dei SV for å ville få til løysingar for rekeindustrien ved å etablere ein særskild konsesjon på det feltet. Det kjem til å bli ein interessant aftan om det er den typen argumentasjon vi skal ha. Det blir ein fest for alle, og vi ser vel alle fram til fest.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Ottar Brox sit blant oss, og det er ein stor dag. Eg er jo hans etterfølgjar. Da eg fekk 10 pst. ved førre val i 2017 i Troms, eg fekk meir enn det, sa han: No må du skjerpe deg. Vi prøver å gjere det kvar dag. Det er på mange måtar hans perspektiv vi kan lese i mange av dei tinga vi diskuterer: Kven skal fiskeressursen tilhøyre, kven skal han kome til gode? Vi har hatt ein fiskeripolitikk dei siste 20 åra, kanskje enda lenger, der fiskeressursen i større og større grad har blitt eit kapitalobjekt, der det ikkje er nærleik til fiskefelta som avgjer tilgangen til fiskeressursen. Det er nærleik til kapital, kor mykje kapital du har å oppdrive, kor flink du er til å betale mest mogleg for å kjøpe kvote. Det betyr at dei i samfunnet som ikkje har så mykje kapital, dei familiane som ikkje har så mykje kapital, dei ungdomane som ikkje har så mykje kapital – deira moglegheiter i dette systemet blir berre dårlegare og dårlegare. Dette høyrest kanskje ut som rein sosialistisk analyse, men det er Riksrevisjonen sin analyse, som kom med knallhard kritikk som eit samla storting stilte seg bak. Så dette er faktisk Stortingets analyse, som gav stor refs til statsråden, som måtte gå kanossagang her for litt over eit halvår sidan. Det er dette perspektivet vi snakkar om. Her står vi framfor ganske forskjellige typar forslag. For SVs del er det tre ting vi ønskjer å gjere. For det første meiner vi at vi må avvikle den pliktordninga vi har for trål, som det verkeleg er gjennomdokumentert ikkje fyller sin intensjon på nokon som helst måte. Vi vil avvikle det med unntak av aktivitetspliktdelen, som faktisk skaper verdiar i enkelte kystsamfunn, og flytte dette kvantumet over til dei tradisjonelle kystfiskeria for å bringe fisken tilbake til dei fiskeriavhengige samfunna og gi ungdom og kvinner moglegheit til å komme tilbake på havet. Det står SV aleine om. Så ønskjer vi å gjere noko med strukturgevinsten, for no begynner desse kvotane å gå ut på tid. Kva skal skje etter det? Korleis skal vi omfordele det? Vi ønskjer at ein skal bruke dette som ei moglegheit til å omfordele tilbake, sånn at vi får ein fiskeripolitikk som følgjer intensjonane i fiskeripolitikken. Foreløpig står SV aleine om det forslaget. Så ønskjer vi å sjå dette i samanheng med utvikling av ei kvotemelding. Vi ønskjer ikkje å lage eit svært arbeid rundt det, for vi veit kva vi treng å gjere. Vi treng ikkje å setje i gang NOU-ar eller offentlege utgreiingar på nokon som helst måte. Vi kan relativt raskt utarbeide ei kvotemelding som er mykje meir i tråd med intensjonane i fiskeripolitikken i Noreg og fiskerilovgivinga. Med det ønskjer eg å fremje SV sine forslag i saka.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Eg beit meg merke i noko som statsråden sa i replikkordvekslinga med arbeidarpartirepresentanten, om at grunnen til at det gjekk så bra i Båtsfjord, var folk – altså er det berre at det er forskjell på folk, nokre stader er det betre folk enn andre stader. Viss analysen er: Kvar går det bra i Fiskeri-Noreg? Da trur eg at rundt tre gonger så mykje av verdien frå norske fiskeri hamnar hjå eigarar i Bærum. Også vesentleg mykje meir av verdiane som kjem av fiskeria i nord, går til Oslo, viser ein Nofima-rapport som blei gitt ut i romjula. Skal ein følgje resonnementet, må det bety at det er betre folk der. Dette heng sjølvsagt saman med kapital. Vil statsråden seie at det rett og slett er forskjell på bra folk – dei som arvar, og kven som klarer å tiltrekkje seg mest av verdiskapinga i fiskeria i nord?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Forslaget vi har framfor oss i dag, tar opp eit svært spørsmål, og så er det noko av det som handlar om spørsmålet. Fiskeripolitikken i dag følgjer ikkje opp føremålet i havressursloven og deltakarloven om at fisken skal høyre til det nasjonale fellesskapet og kome kystsamfunna til gode. Det har vi fått ettertrykkjeleg dokumentert gjennom Riksrevisjonens rapport, som Stortinget har skrive under på og støtta – samrøystes, til og med. Vi har eit system som favoriserer kapital og ikkje nærleik til ressursane, og dette har ført til den tragedien vi no står oppe i. Pliktsystemet for torsketrålarar er ein slags tragedie i norsk fiskeripolitikk i miniatyr. Her har vi hatt tre offentlege utgreiingar, og alle konkluderer med at dei opphavlege intensjonane med dette systemet, som var at ein gav industribedrifter trålkonsesjonar for at dei skulle levere til kystflåten i periodar av året da det ikkje var fisk langs kysten, ikkje fungerer etter hensikta. Det førte til at daverande statsråd Sandberg føreslo at ein skulle avvikle heile ordninga. SV og Framstegspartiet var ganske ueinige om korleis ein skulle rette dette opp. Vi meinte at ein måtte tilbake til den opphavlege intensjonen, og det er å føre det kvantumet til kystflåten. Sandberg meinte at berre ein liten del skulle til kystflåten. Men vi var einige om konklusjonen: Dette pliktsystemet er ein hån mot Nord-Noregs befolkning, som var lovt fisk til kystflåten. Derfor er det rart at SV er det einaste partiet som stiller seg bak å avvikle dette systemet og få det kvantumet fisk – for det er det vi snakkar om – tilbake til kystflåten, der det høyrer heime. Det var det som var intensjonen med heile ordninga, og det er det som burde ha vore målet for absolutt alle. Vi har på raud-grøn side vore veldig einige om fleire saker i fiskeripolitikken. SV er kanskje dei som har gått lengst i ein del saker, men vi har i hovudtrekk vore einige. Føresetnaden har vore at eg har vore overtydd om at både Senterpartiet og Arbeidarpartiet har vore einige med SV i at det er noko grunnleggjande feil i fordelinga av ressursane i dag, og at ein må endre fordelinga på ein måte som tilgodeser nettopp kystsamfunna, tradisjonell kystflåte, og som gjer at det er mogleg for ungdom langs kysten å etablere seg. Det var føresetnaden for at eg rekna det for å vere brei einigheit. Det er spørsmålet til neste talar: Er Senterpartiet framleis der? Når dei har eit utkast til arbeidsprogram der det står at kvotefordelinga skal liggje fast – at dagens kvotefordeling skal liggje fast – som Riksrevisjonen har knust sunder og saman, og som Senterpartiet her på Stortingets talarstol også har vore med på å kritisere, og så har ein eit program snart, da blir spørsmålet til Senterpartiet: Er det slik at ein ønskjer at kvotefordelinga framleis skal liggje fast?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Statsråden snakkar om at ein ser på Båtsfjord. Men ein må følgje verdiane, ikkje landinga av fisk. Kvar går verdiane? Der ser vi ein veldig mobilitet frå dei fiskeririke samfunna over til kapitalmiljøa. Det er eit faktum. Det nemner ikkje statsråden med eit ord. Dersom ein skal gjere noko her, må ein gjere noko med kvotefordelinga. Ein må gjere noko med samansetjinga. Det er den einaste måten ein kan gjere noko her på. Og fram for dine representantar, president, legg vi da forslaga nr. 7 og nr. 8. Det eine er at ein skal endre ressursgrunnlaget, der tradisjonell kystflåte og open gruppe blir betydeleg styrkte. Dei partia som er einige i det, må stemme for det, dei som er ueinige i det, stemmer imot det – enkelt og greitt. Det andre forslaget er at når strukturen skal heimfallast, er det ei moglegheit til omfordeling. Dersom ein er einig i at det skal føre til ein sterkare kyst, må ein stemme for det. Dersom ein er imot, stemmer ein imot – enkelt og greitt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Eg vil først seie at SV støttar forslaget frå Arbeidarpartiet og Senterpartiet om å etablere eit pilotprogam for industri 4.0. Det digitaliseringa, robotiseringa og automatiseringa gjer for industrien, er enormt. For norsk industri, som ikkje kan konkurrere med billig arbeidskraft, som ein har i veldig mange andre land, er det heilt fundamentalt at vi ligg i front. Og det som er den gode nyheita, er at vi har veldig sterke miljø på dette området i Noreg i dag. Vi har sterke teknologimiljø i mange delar av landet og i Kongsberg spesielt, som gjer at dersom ein gir eit ekstra puff frå staten og løyvande myndigheiter og bidrar til å koordinere med etablerte program, så kan ein setje dette i gang. I innstillinga peikar SV på det mykje meir omfattande programmet som vi har lagt til grunn i arbeidet vårt, som er planen vår for korleis Noreg i tida som kjem, skal omstille seg til eit grønt skifte, og som skal skje på ein grunnleggjande rettferdig måte. I det programmet ligg det eit omfattande industriprogram som bl.a. omfattar bruk av nye, digitale løysingar som kan løyse utfordringar knytte til livslang læring, men også e-helse osv., der Noreg har store moglegheiter for suksess. Det er ei sak som av ulike grunnar ikkje har hamna på næringskomiteens bord, men som er til behandling i finanskomiteen no, som blir behandla parallelt, og som også vil bli debattert i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Eg vil vise til dei forslaga som vi kjem med der. Men i denne omgangen støttar vi forslaget frå Arbeidarpartiet, og viser til dei enda meir omfattande forslaga som vi har i den andre saka.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Havforskingsinstituttets skip, som vi har vore innom i fleire rundar her, det er faktisk ei ganske illustrerande sak. Eg synest det er ei ganske stygg sak. Vi har ei verftsnæring som har store utfordringar, og så klarer ein altså å innrette eit anbod på ein slik måte at den leveransen ikkje går til den norske verftsindustrien i det heile. Ein kan jo lure på kva for interesser som er ute og går her, men eg trur faktisk at ein her rett og slett ikkje har gjort ein god nok jobb, for alternativet blir å begynne å spekulere i intensjonar som eg verkeleg ikkje trur finst i det norske sentrale statsapparatet. Vi har hatt fleire rundar om dette med innkjøp. Da vi hadde førre runde, med endring av anskaffingslova, var det eit unisont krav frå fagbevegelsen, næringslivet, NHO, industrien – det som kunne krype og gå – om at no måtte staten bruke det handlingsrommet som vi faktisk har i EØS-regelverket, mye meir offensivt, f.eks. ved å påleggje krav om kvalitet, seriøsitet og miljø. I alle desse tinga vil pilane for anskaffingar peike rett til norsk arbeidsliv og norske bedrifter. For det er på dei områda norske bedrifter er konkurransedyktige. På same måte må ein kompensere løfterike satsingar. Det har også vore eit krav frå Stortinget, i fleire rundar, om at når ein satsar på djerve framtidsløysingar, anten det er elferjer eller det som kjem no etter kvart, med nullutslepp for hurtigbåtar osv., og det da vil det koste meir i ein overgangsfase – da må det kompenserast. Når staten pålegg den typen krav, må det kompenserast. Det har ikkje regjeringa heller ønskt å gjere. Men det fører jo da til at desse anboda, og den bygginga, forsvinn til heilt andre typar land og bedrifter enn den norske verftsnæringa. Verft er jo ein ting, men her kjøper ein for 400 mrd. kr i året i ulike variantar frå det offentlege. Så har vi alle dei statlege bedriftene i tillegg. Om statlege selskap: Equinor har blitt kritisert av ein samla leverandørindustri – veldig ofte på bakrommet, vel å merke – for at Equinor i altfor stor grad ikkje tar i bruk aktørar i Noreg, men går til utlandet. Og det svekkjer leverandørindustrien i Noreg, som jo skal byggje mykje nye industriar framover. Så SV støttar også dei to forslaga som kjem frå Raudt, i tillegg til dei vi står inne i. Det kan eg melde. For eg meiner dette er ei openberr sak. Vi ser rundt oss i andre land at dei gjer nøyaktig det same. Vi hadde nyleg eit møte med Equinor. Dei fortalde at tyskarane, nederlendarane og britane gjer akkurat det same: Dei sørgjer for at investeringar kjem til næringslivet sitt. Dei bruker dette som eit omdreiingspunkt for å utvikle næringslivet deira, og det må også Noreg skjøne.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Norge skal ha en aktiv rolle i internasjonalt havsamarbeid. Vi blir lyttet til i internasjonale fora fordi vi har funnet en god balanse i vår egen utnyttelse av de levende marine ressursene. Komiteen viser til at vi ikke kom fram til en avtale med Storbritannia. Brexit medførte betydelige endringer for det tradisjonelle samarbeidet med EU og Storbritannia. Forhandlingene har vært krevende, og vi inngikk 16. mars en trepartsavtale om felles forvaltning i Nordsjøen for 2021. Det viste seg vanskelig å få på plass en avtale med Storbritannia for 2021. Dette er selvsagt noe vi ønsket å få på plass, for Norge har tradisjonelt fisket mye i britisk farvann. Vi har hatt en god dialog med næringen og vil fortsette arbeidet med å etablere en balansert avtale som ivaretar våre interesser. Komiteens medlemmer fra SV og Senterpartiet mener det er problematisk at Norge bytter fiskeslag som de mindre flåtegruppene kan fiske på, mot fiskeslag som er utilgjengelige for disse gruppene. Komiteens medlem fra SV mener at trålstigen bør regnes fra norsk torskekvote før vi trekker fra kvoter til forhandlinger. Det er ikke slik at vi bytter bort noens kvoter. Vi har et kvotebytte for at våre tradisjonelle fiskerier skal kunne opprettholdes. Det er også slik at Norge og Russland blir enige om hvor mye som kan avsettes til tredjeland, før det fordeles til nasjonale kvoter i Norge og Russland. Det norsk-russiske samarbeidet er fortsatt sterkt og godt, og vi ser at det har stor verdi at næringen og forskerne ivaretar og utvikler et godt samarbeid. Komiteen viser til at ulovlig fiske utgjør en trussel mot fiskeressursene. Norge tok initiativ til en erklæring mot organisert fiskerikriminalitet i 2018. I dag er det 36 land som støtter erklæringen. Vi vil fortsette å arbeide målrettet med å finne gode løsninger som forebygger fiskerikriminalitet, både nasjonalt og internasjonalt. Nasjonalt styrker vi den fiskerikontrollen vi har i dag gjennom bl.a. et bedre datagrunnlag om ressursuttaket på flåtesiden og et tettere samarbeid med Økokrim. Vi ønsker en smartere og bedre fiskeressurskontroll. Det er sagt i debatten at det er viktig at vi står samlet. Komiteen står også samlet i sin innstilling. I de forhandlingsprosessene vi har vært i, er det viktig å si at vi har også en nær dialog med næringen. Og når det gjelder det å ikke inngå en avtale med Storbritannia, står regjeringen og næringen unisont samlet.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg må bare be om forståelse for at jeg ikke kan kommentere det. Det er næringsministerens konstitusjonelle ansvar. Men det er ikke tvil om at både når det gjelder frihandelsavtale og det vi diskuterer i dag, fiskeriavtalene, har Norge alltid en pragmatisk og løsningsorientert innfallsvinkel til forhandlingene. Jeg har lyst til å rose et dyktig embetsverk i departementene som over år har bygd både kompetanse og nettverk, bokstavelig talt, i andre embetsverk for å få til best mulig avtaler. Koronatiden har skapt den utfordringen at digitale forhandlinger er ikke helt det samme som de gode gamle fysiske. Man mister på en måte en dimensjon, og det vanskeliggjør noen ganger forhandlingene. Men der drar man nytte av at vi har et dyktig embetsverk som har god erfaring over mange år med slike prosesser.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Det er jeg helt enig i. Det er helt avgjørende og grunnleggende for fiskeri- og sjømatnæringen. Bare i Nord-Norge er det 15 000 årsverk som jobber direkte med fiskeri og sjømat. Uten konkurransedyktig markedsadgang er det ikke grunnlag for virksomhet. Dette poenget er like relevant for de to neste sakene også. Det er en grunnforutsetning for at vi kan høste av de ressursene vi har, at vi klarer å få til markedsadgang hos andre land, og Norge som et lite land må være dyktig, løsningsorientert og pragmatisk for å få til best mulig avtaler med andre land på generell basis. Det er helt grunnleggende for en viktig lønnsom kyst- og distriktsnæring at vi har markedsadgang. Det er helt avgjørende.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg må svare litt prinsipielt først og si at i enhver forhandling er det to parter, og min påstand er at Norge alltid er løsningsorientert og mulighetsorientert, og det er et viktig utgangspunkt. Når det gjelder frihandelsavtalen, er det ikke rett av meg å kommentere den. Målet er selvfølgelig at vi skal få på plass en nødvendig og viktig avtale for norske arbeidsplasser innenfor både fiskeri, sjømat, landbruk og annet næringsliv.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Både fiskeri- og sjømatnæringen og landbruket er viktige distriktsnæringer i Norge, så det vi jobber for, er å få til en best mulig løsning for viktige arbeidsplasser og viktig virksomhet for landet vårt, og det gjelder selvfølgelig også annet næringsliv i Norge: industri, tjenester osv. Så det er det de forhandlingene handler om. Målet er at norsk næringsliv, enten det er landbruk, fiskeri og sjømat eller hva det måtte være, skal ha konkurransedyktig markedsadgang for sine produkter og sine tjenester.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg håper ikke jeg skuffer representanten for mye når jeg på nytt igjen sier at det blir feil av meg å kommentere den saken. Det er næringsministeren som har ansvaret for akkurat den saken og må uttale seg om den.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Det blir et såkalt hypotetisk spørsmål. Norge har alltid ikke gjort det. Men samtidig: Skal man være pragmatisk, skal man heller ikke utelukke at det kan være nødvendig en eller annen gang i en eller annen forhandling, så det er egentlig det beste svaret jeg kan gi. Jeg vil si at når man diskuterer denne bytteproblematikken, tror jeg det er veldig viktig at man ikke glemmer hvordan tilstandene var før vi fikk norsk økonomisk sone, og før man fikk anarki og vill-vest-tilstander erstattet med et godt regulert og brukbart kyststatssamarbeid, selv om det heller ikke til enhver tid nødvendigvis er problemfritt. Men den alternative virkeligheten ville ha vært et stort tap for kystflåten. Jeg mener at det vi har klart å få til over mange tiår med jobbing, er til gunst for kysten og kystsamfunnene, og det er betryggende at vi har det innenfor gode rammer. Det sikrer også at vi får mest mulig bærekraft i forvaltningen av de marine ressursene.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Problemstillingene rundt rekefiske i Barentshavet har lenge vært diskutert. Jeg har hatt flere møter med rekenæringen og er godt kjent med utfordringene landindustrien har med tilgang på råstoff. På lik linje med representantene som står bak representantforslaget og næringskomiteen for øvrig, ønsker jeg også at rekenæringen skal ha tilgang på råstoff, og at vi benytter oss av de naturgitte ressursene vi råder over. Som komiteen påpeker, har departementet i en årrekke vurdert ulike tiltak for å øke råstofftilgangen til rekeindustrien. I 2014 ble det tildelt fire reketråltillatelser til rekeindustrien i Nord-Norge. Disse er ennå ikke tatt i bruk av dem som har fått dem tildelt. Det har også vært gjennomført flere andre tilpasninger og justeringer i regelverket for å stimulere til at flere reketråltillatelser faktisk benyttes. Departementet gjennomførte høsten 2018 en høring av tiltak knyttet særlig til konsesjonsregelverket, for å øke fisket etter reker med trål i Barentshavet. Hovedtilbakemeldingen fra høringen var at det er vanskelig å regulere seg ut av lønnsomhetsutfordringer. Når det gjelder representantenes forslag om å tildele kvotefaktorer for torsketrål, vil dette medføre at andre fartøyer eller fartøygrupper får redusert sitt kvotegrunnlag. En må derfor i alle fall være varsom med å gjennomføre slike tiltak. Jeg registrerer for øvrig at også havfiskeflåtens organisasjon er skeptisk til forslagene. Jeg mener på denne bakgrunn at det viktigste nå er å få på plass et nytt kvotesystem med utgangspunkt i kvotemeldingen som regjeringen har lagt fram, for på den måten å legge til rette for at norske fiskerier kan utvikle seg videre og bli enda mer framtidsrettet enn de er i dag, til beste for kysten og befolkningen. Det å sikre industrien stabil tilgang på råstoff – og det gjelder jo ikke bare rekeindustrien – er særdeles viktig, det er alle enige om. I tillegg til markedsadgang og lønnsomhet er det grunnforutsetningen for å drive industri. Så er spørsmålet hva slags vei til målet som er best. I dag har vi ikke hjemmel til å leie ut torsketrålkonsesjon. Jeg er også skeptisk til om det er rett å dispensere fra deltakerloven for å dele ut en slik konsesjon, også fordi denne fisken må tas fra noen andres kvote. Rekeklyngen på Senja er norsk og lokalt eid. Det er familiebedrifter. Det har lyktes fordi de over mange år har drevet med hardt arbeid i et vanskelig marked, og de bidrar med viktige arbeidsplasser. Regjeringen er opptatt av å legge til rette for rekeindustrien. Vi har fått en konkret henvendelse fra industrien som vi nå har til vurdering i departementet.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg kan begynne med å si at det er veldig viktig for denne næringen at de også har markedsadgang, så de er konkurransedyktige. Det er veldig viktig og en grunnforutsetning som det jobbes med for å finne gode løsninger. Så er det gjort mange tiltak opp gjennom årene, og representanten vet utmerket godt at det finnes ingen magiske løsninger som f.eks. sørger for at rekenæringen blir lønnsom. Det er lønnsomhetsutfordringen som er hovedutfordringen i et marked der det er hard konkurranse på pris, og det er marginal fortjeneste. Det vi kan bidra med, er å prøve å stimulere til at man får utnyttet den ressursen bedre, men det går rett og slett ikke an å vedta at noen skal begynne å ta i bruk en reketråltillatelse som man har fått tildelt, hvis man ikke selv finner grunn til å gjøre det. Men Arbeiderpartiet har muligens en veldig stor tro på at staten kan gå inn og kanskje drive rekeindustri, at det er det som er det nye fra Arbeiderpartiet. Jeg vet ikke. Men jeg har dårlig erfaring med det fra før av.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg må bare henvise til at i og med at det ikke finnes noen enkle løsninger på f.eks. å løse lønnsomhetsutfordringen i en næring, er det ikke bare å gjøre et politisk vedtak om at det skal lønne seg mer. Det er lønnsomhetsutfordringer, og det er hard priskonkurranse i rekemarkedet som er utfordringen her. Det er det vanskelig å finne gode løsninger på. Det har vært forsøkt mange ting over flere år uten at man har lyktes med det. Utover det opplever jeg for så vidt at det i hele Stortinget er ønske om – enten det er rekeindustri eller annen fiskeindustri – å bidra til å legge til rette for stabil tilgang på råstoff, markedsadgang og at man får opp lønnsomheten. Det er de aller viktigste tingene. Vi ser på en del områder på hvitfisksiden at man lykkes med at forskning og satsing på forskning åpner nye muligheter for helårige arbeidsplasser, fryseteknologi og stimulanser som ferskfiskbonus og levendelagringsordninger.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Kvotemeldingen i seg selv kan ikke sikre det. Det handler om at det må være noen som har et fartøy og ser en mulighet for at det kan være lønnsomt å fiske etter reke, og kan levere til industrien. Vi har selvfølgelig tilbudsplikten i kvotemeldingen som skal sikre fiskeindustrien tilgang på råstoff, at man får tilbud på fisken som fiskes og har muligheten for å få tilslag på den før den eventuelt selges videre på det åpne markedet.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
SV har nok en forkjærlighet for tvang, men jeg må si at jeg har liten tro på det å skulle tvinge noen til å levere reker, hvis det ikke er lønnsomt, for det er egentlig det det koker ned til. Det representanten er inne på, om utnyttelse av rekeskall i andre verdikjeder til andre produkter, er ting som absolutt vil være med på å øke verdiskapingen og kanskje øke betalingsmuligheten og betalingsvilligheten for å få råstoffet. Så hele problemstillingen koker egentlig ned til det, i all hovedsak. Når det gjelder forslaget fra representantene, er jeg skeptisk til at man skal ta torskeressurser fra andre fartøy og dele ut til Stella Polaris, selv om jeg må si at jeg virkelig heier på sånne typer bedrifter – familiebedrifter, lokalt eid, holdt på i 56 år – det er helt fantastisk, og det vil vi ha mer av. Men det er det å få opp lønnsomheten i den næringen som er utfordringen. Det er ikke nødvendigvis enkelt med politiske vedtak hvis man ikke skal gjøre noe spesielt skatte- eller avgiftsmessig.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg er veldig interessert i å få opp både verdiskaping og arbeidsplasser i Kyst- og Distrikts-Norge, og spesielt familiebedriftene ligger mitt hjerte nært. Det er ryggraden i norsk næringsliv, og jeg skulle ønske at SV egentlig hadde større forkjærlighet for norsk og lokalt eierskap enn det man har når man skal straffe folk gjennom formuesskatt på arbeidende kapital. Men det er ikke det denne saken handler om. Vi er åpne og pragmatiske for å vurdere alle mulige tiltak. I dette tilfellet foreslås det at man skal ta torsk fra noen og gi det til den enkelte bedriften, og det forslaget er jeg skeptisk til. Jeg registrerer at flertallet i komiteen er skeptisk til det. Vi har også en søknad fra Stella Polaris i departementet til vurdering som vi ikke har ferdigbehandlet ennå.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg er glad vi har en felles kjærlighet til familiebedriftene, men jeg håper at den kunne gis et annet utslag i SV enn å straffe norsk eierskap, sånn som SV legger opp til i sin skattepolitikk. De som har familiebedrifter i Norge, bør være og er helt sikkert obs på det. Så håper jeg at SV kan gjøre ordene sine om til praksis, for det å straffe norsk eierskap, som man gjør i dag, er å ødelegge ryggraden i norsk næringsliv. Representanten vet utmerket godt at innenfor fiskeri og sjømat har man tjent gode penger de siste årene, og hvert eneste fiskefartøy er en familiebedrift, stort sett, med unntak av Nergård. Så det håper jeg du tar med deg – unnskyld, president, jeg håper representanten tar det med seg til sin partigruppe og kanskje omgjør den kjærligheten til noe annet enn det man gjør i praksis i skattepolitikken.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Deltakerloven og havressursloven skal ivareta tre fiskeripolitiske hovedmålsettinger. Det er bærekraft, lønnsomhet og aktivitet i kystsamfunnene. Jeg oppfatter at det er bred politisk enighet om målsettingene. Riksrevisjonen mener at endringer i kvotesystemet i perioden 2004–2018 har hatt negative konsekvenser for en del kystsamfunn. Dette er i tilfelle en kritikk som rammer både tidligere regjeringer og den nåværende, og jeg tar den alvorlig. Stortinget har bedt regjeringen legge fram et forslag for Stortinget om hvordan Riksrevisjonens anbefalinger skal følges opp; det vil jeg komme tilbake til, og vi jobber med det. Jeg er opptatt av å sikre at norsk fiskeindustri får tilstrekkelig og stabil tilgang på råstoff gjennom hele året. Det er en forutsetning for at fiskeindustrien kan drive en jevn, helårlig produksjon – i tillegg til markedsadgang og tilstrekkelig lønnsomhet. Pliktsystemet er behandlet flere ganger av Stortinget. Jeg merker meg at fiskeindustrien i skriftlige innspill til næringskomiteen har vært kritisk til representantforslaget og istedenfor har redegjort for andre tiltak som kan bidra til å gi økt bearbeiding. Det vil jeg følge opp. Jeg kan ikke se at forslaget om å innføre kvotetrekk når fangst blir eksportert ubearbeidet, er et riktig tiltak for å sikre at mer råstoff bearbeides i Norge. Forslaget vil dessuten være svært urimelig for fiskeren – å skulle bære ansvaret for hva som skjer med fisken etter at den er levert. I tillegg vil en sånn type politikk kunne medføre at vi får en islandsk struktur på fiskeflåten. Som vi alle vet, er det svært få som eier ressursene på Island. Når det gjelder forslaget om å endre gjeldende bestemmelser om fastsettelse av pris til en fastsatt minstepris, har departementet mottatt et liknende framlegg fra flere kommuner i Troms og Finnmark, og vi vil følge opp Stortingets behandling av kvotemeldingen, hvor også pliktsystemet er en del. Da vil også forslaget fra de nordnorske kommunene og fylkeskommunene, som jeg oppfatter er det samme som mindretallsforslag nr. 4, bli vurdert. Jeg oppfatter på denne bakgrunnen at det er bred politisk enighet om de distriktspolitiske målsettingene. Riksrevisjonens kritikk vil bli fulgt opp. Pliktsystemet er nylig justert i henhold til Stortingets innstilling, og ytterligere forslag til endringer som følge av Stortingets behandling av kvotemeldingen vil bli fulgt opp og vurdert. På den måten vil vi legge til rette for økt bearbeiding og vekst i fiskeindustrien. Helt til slutt vil jeg si at de åtte siste årene har vært gullår for norsk fiskerinæring i form av eksportinntekter og inntjening for næringen. Det gjenstår å få til økt aktivitet i en del kystsamfunn, og så må det også nevnes at det er noen kystsamfunn som har fått det bedre til enn andre.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Det er svært mange spørsmål i det ene spørsmålet. Akkurat spørsmålet om eierkonsentrasjon er nå under oppfølging i Fiskeridirektoratet, bl.a. Så har jeg lyst til å si at vi har flere av Riksrevisjonens anbefalinger under utredning, og vi har også gjennomført en del tiltak. For eksempel har vi økt bostedskravet for å få lov til å fiske kongekrabbe fra 12 til 24 måneder. Det har også med utenlandsk eierskap å gjøre. Der har vi kraftig innskjerpet fordi vi mistenker at deltakerlovens bestemmelser om utenlandsk eierskap kanskje eroderes og blir utvannet. Vi har kraftig innskjerpet den praksisen, slik at når tillatelser skal godkjennes av direktoratet, skal det betydelig med dokumentasjon til før ting blir godkjent. Det er en bekymringsfull utvikling som har vært. Når det gjelder kvotemelding 2.0., eller oppdatert kvotemelding, som er Arbeiderpartiets svar på alt mulig, er jeg litt spent på hva den egentlig skal utgjøre. Kvotemeldingen som ble vedtatt i fjor, var utredet i mange, mange år.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Regjeringen har som politikk å ikke gjøre vesentlige omfordelinger av ressurser mellom fartøygrupper. Det har vi fulgt opp. Kvotemeldingen har medført at kysten fikk 4 000 tonn ekstra torsk og styrket sitt grunnlag. Det er interessant at Arbeiderpartiet har en tendens til å snakke om kun det som går dårlig. Det er faktisk veldig mye som går bra. Jeg må få gjøre representanten oppmerksom på det, for det virker ikke som om Arbeiderpartiet har oppdaget det. Finnmark, f.eks., har styrket sin posisjon i norske fiskerier. Verdien av den fisken som landes i Finnmark, er større nå enn den nær sagt noen gang har vært. Antallet fiskefartøy under 15 meter har økt, og folk har gode lønninger. Det går bra. Det er et fantastisk utgangspunkt for å utvikle ting videre i stedet for å drive og svartmale situasjonen, slik jeg oppfatter at Arbeiderpartiet gjør. Vi skal følge opp kritikken fra Riksrevisjonen på en god måte. Vi skal ha nær dialog med næringen og finne gode løsninger. Fiskeripolitikken handler også om å balansere interessemotsetninger, og da må man være dyktig og prøve å skape bredest mulig enighet.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg synes det er veldig interessant: Hva er det som gjør at det går bra i noen kystsamfunn og mindre bra i andre kystsamfunn, jf. rapporten fra Riksrevisjonen? Det er veldig interessant. Hva er det som gjør det? Det er den samme utviklingen også i andre næringer. Litt av poenget er at fiskeripolitikken alene ikke kan ta ansvaret for utflytting eller befolkningsnedgang i Nord-Norge. Det er en veldig viktig faktor, det er det ikke tvil om, men den kan ikke alene ta ansvaret for det. Hvorfor går det så bra i Båtsfjord? Hvorfor har Øksnes styrket sin posisjon i Fiskeri-Norge? Hvorfor har andre ikke gjort det? Det er interessant. Jeg tror det koker ned til at det handler om personer, om drivkraft og om jobbing. Jeg opplever egentlig at i det store bildet er man relativt bredt politisk enig om at man ønsker mer aktivitet i hele Kyst-Norge og Distrikts-Norge. Man ønsker å legge til rette for denne viktige næringen for nasjonen vår. Den er viktig for verden også, for verden trenger mer sunn norsk sjømat.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Meg bekjent – og jeg har det samme inntrykk som representanten – er det ikke avdekket noen vesentlige brudd på pliktene. Og jeg vil si, med de innspillene som også har kommet på bakgrunn av forslaget, at industrien sier det er viktig – f.eks. i Båtsfjord – med en variert flåte, som vi har i dag, for å få en stabil tilgang på råstoff gjennom hele året. Jeg tar mye av det til etterretning, og det er godt i tråd med regjeringens politikk. Vi ønsker en differensiert flåte, både store og små, og jeg synes det er interessant å se at så mange unge ønsker seg inn i fiskerinæringen, satser og kjøper, og begynner med litt mindre båter. Vi har lagt til rette med gode rekrutteringsordninger. Vi ser faktisk også at antall fartøy under 15 meter har økt i Finnmark de siste årene. Ungdommen har veldig tro på næringen, og det synes jeg er helt fantastisk.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Meg bekjent praktiseres det ingen slik regel på Island. Det er bare en åpning for det i en forskrift eller en lov. Men jeg vil si at vi ønsker ikke islandske tendenser i norsk fiskeri. Vi ønsker en differensiert flåte. Vi ønsker ikke at det skal være noen ytterst få som eier og kontrollerer ressursene. På Island er det fiskeindustrien som eier flåten. Sånn sett har vi også agert i forhold til det. Selv om det i deltakerloven er lov å ha inntil 40 pst. utenlandsk eierskap, har vi nå betydelig skjerpet inn den praksisen. Det er en bekymringsfull utvikling, og vi er redd for at vi ikke har reell oppfyllelse av deltakerlovens bestemmelser om utenlandsk eierskap. Derfor har vi innskjerpet praksisen. Det er spesielt et islandsk selskap som har vært veldig aktiv i Norge. Men vi ser også at politiet er bekymret for at kriminelle nettverk kjøper seg inn i norske fiskerier av forskjellige grunner – fordi det er store verdier og store fristelser.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Min refleksjon rundt det går på at vi etter koronaen mer enn noen gang i Norge trenger å få flere arbeidsplasser i privat sektor. Det er personer som skal bygge og utvikle disse arbeidsplassene. Etter hvert i Nord-Norge er det nå flere og flere som også har kjent på at fiskeriene har gått godt, at oppdrettsnæringen har gått godt og har et hjerte for sitt lokalsamfunn, i og med at bedriftene er lokalt eid. Det er en hovedvekt av familiebedrifter som ønsker å investere og utvikle. Kapitalen er også kommet til Nord-Norge. Når det gjelder Bærum, er vel det bl.a. fordi hovedkvarteret til Aker BioMarine er registrert der. Men vi har nå åpnet for at rederiet Ytterstad i Lødingen, som var nødt til å registrere sin ringnotbåt i Bærum, nå kan få flytte den hjem til Nord-Norge. Så flagging hjem til Nord-Norge skjer også. Det er betydelige verdier, og det er interessant hvordan det noen plasser går bedre enn andre plasser. Jeg tror det handler veldig mye om de folkene som skal gjøre jobben.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Det kunne ha vært interessant å ha en diskusjon om hvem denne «kysten» er som Arbeiderpartiets representant hele tiden henviser til. Det er i hvert fall helt klart at det er ganske delte meninger om det budskapet som framføres. Er det én ting som har vært viktig for meg som statsråd, er det å bruke veldig mye av min tid på å lytte til næringen og prøve å finne balanserte og gode løsninger. Så jeg tror at hvis Arbeiderpartiets representant spør ute i næringen, vil hun fort få svar om at jeg er ganske god til å lytte. Jeg vil si at vi har lyktes med mye. Vi har lyktes med en ønsket politikk over mange tiår, egentlig, med lønnsomhet og bærekraft. Men når det gjelder det siste målet i havressursloven, aktivitet i kystsamfunnene, er det ikke alle steder vi har lyktes. Jeg tenker at det er viktig at man av og til har litt fakta kombinert med mytene. Jeg la merke til at representanten Lundteigen mener at det går veldig dårlig i Finnmark. Fakta sier at på fiskerisiden er det veldig mye som går bra, og så er det også helt klart at det kunne ha gått bedre. Men når verdien av landet fisk i Finnmark er rekordhøy, når antall fiskefartøy under 15 meter har økt, og når det f.eks. i Vardø, kystopprørets arnested, nå er landet mye mer fisk enn for ti år siden, da er det noen faktaknagger som forteller at det går bra. Jeg tenker at hvis man skal få folk til å flytte til en landsdel, må man framsnakke landsdelen, ikke snakke den ned. Jeg synes kanskje av og til at litt av diskusjonen blir for mye nedsnakking og krisemaksimering, selv om det ikke er slik at jeg for min del skal fokusere kun på det positive. Jeg tenker at vi er enige om at fisken er fellesskapets ressurser. Den forvaltes gjennom et til dels komplisert regelverk og reguleringer for å ivareta målene i havressursloven. Så handler det om at for å få utløst dette trenger vi folk, vi trenger privat eierskap, vi trenger å skape mer innenfor de rammene som myndighetene har lagt. Skal vi ha liv og aktivitet og skape mer, må vi ha de folkene som ønsker å bygge bedrift, som kanskje ønsker å utvikle en fiskeindustribedrift, og de må igjen se muligheter for både lønnsomhet og marked hvis vi skal få dem til å sette i gang. Det handler det om, og det sier ikke opposisjonen et ord om, annet enn at den eneste løsningen er at nå må vi ha en ny kvotemelding. Så skal man bruke enda flere år på utredning av noe som egentlig er ganske godt utredet. Og den store elefanten i rommet, det store uløste ressursfordelingsproblemet, er tilbakefall av strukturkvotene og å finne en god løsning på det i samarbeid med næringen. Jeg ser også at marin forskning åpner nye muligheter for helårige arbeidsplasser, f.eks. fryseteknologi som nå skal prøves ut i Båtsfjord. Det er fantastisk spennende – kanskje i kombinasjon med nye oppdrettsarter som torsk.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg holdt nesten på å glemme hva jeg skulle si – det var imponerende av representanten å huske alt det. Jeg har lyst til å si at regjeringens satsing på marin forskning åpner nye muligheter. Det er også spesielt relatert til Båtsfjord, for i år setter man i gang med et pilotprosjekt på ny fryseteknologi, som igjen åpner muligheten for at hvis dette stemmer, er fisk som er frossen i minus 40 grader i tre år, av like bra kvalitet som fersk fisk. Med andre ord: Det åpner muligheter for nye helårs arbeidsplasser på en måte som vi ikke har sett før. I kombinasjon med satsing på forskning har man også fått til å lykkes med oppdrett av nye arter, torsk er en av dem. Jeg tror at dette i kombinasjon kan bidra til å sikre mer stabil tilgang på råstoff og dermed flere helårs arbeidsplasser. Skal vi ha folk til å flytte en eller annen plass hvor det er jobb å få, så flytter man helst for en helårs arbeidsplass, ikke for en deltidsstilling. Så tenker jeg det er viktig å løfte fram Båtsfjord. Vi har lyktes med å få resultater av ferskfiskordningen med levendelagringsbonus, som også innspillet fra Båtsfjord sier. Det gir grunnlag for å videreutvikle dette. Jeg må si at når Båtsfjord og Øksnes i lag har gått inn i Cod Cluster og har et mål om å skape flere tusen nye arbeidsplasser basert på fiskeindustrien, blir jeg inspirert og får håp om at det er muligheter. Her er det noen som ser muligheter basert på den fantastiske ressursen som fisken og de marine ressursene våre er. I fjor meldte Statistisk Sentralbyrå at gjennomsnittsinntekten for en fisker var 900 000 kr, jevnt over alle. Det betyr jo at det går bra. Det er kanskje også det som gjør at ungdom er tiltrukket av næringen. Det er rekord for hele Norge når det gjelder søkningen til år nummer to på fiske og fangst. Jeg vil påstå at fiskerinæringen er en av næringene der myndighetene har lagt aller best til rette gjennom alle de forskjellige ordningene. Vi har rekrutteringskvote i åpen gruppe for alle under 30 år. Vi gir laksekonsesjoner til videregående skole for at de skal kunne ha skoleskip osv. Summen av alt dette gjør at det går an å starte opp i næringen. Man må ha en båt å starte med i åpen gruppe. Det er viktig å heie på alle de familiebedriftene som utgjør ryggraden i fiskeri- og sjømatnæringen. De trenger forutsigbare, stabile rammebetingelser. Stort sett er hvert fiskefartøy i all hovedsak en familiebedrift. Det henger også sammen med at vi må videreføre og ikke rokke for mye ved ressursfordelingen mellom fartøygrupper.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-06-02:
Ein av dei tinga ein må vera førebudd på når ein fiskar, er å ikkje få fangst. Med ein viss fare for at det vert resultatet her òg, spør eg: Kva tid får Stortinget lagt fram for seg ein avtale med Storbritannia til behandling?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-06-02:
Det kan jo vera både to og fleire partar i ei forhandling, og det er openbert at Storbritannia er ein av partane, og Noreg er for så vidt òg ein av partane. Men er det sånn at det berre er lykke og harmoni i desse spørsmåla mellom Nærings- og fiskeridepartementet på den eine sida og Landbruksdepartementet på den andre sida, eller er dette ei vanskeleg sak òg internt i regjeringa?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-06-02:
Berre for å vera konkret og prøva ein gong til å få napp: Trur statsråden at Stortinget vil få lagt fram for seg eit forslag til frihandelsavtale med Storbritannia før sommaren?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-06-02:
For Senterpartiet er det viktig å skaffa rekeindustrien råstoff og bruka politikken for å få til det. I så måte er det skuffande å sjå kor passive regjeringspartia er i denne saka, og kor liten vilje det er til å finna løysingar. For det er jo det dei handlar om, forslaga som Senterpartiet står bak. Det handlar om forslag for å prøva å finna ei løysing. Men eg stiller òg litt spørsmål ved SV si rolle i denne saka. For det fyrste er det kjent at SV er ein av dei største pådrivarane for auka CO 2 -avgift for fiskeriflåten. Det vil gjera det meir krevjande å få tilgang på dei råstoffa som ein har bruk for. Det vil gjera det vanskelegare å få lønsemd i dei mindre lønsame fiskeria når ein skrur opp CO 2 -avgifta så mykje. Men kanskje det mest alvorlege i denne saka er det litt lettvinte forholdet som ein har til deltakarloven. Er me sikre på at det er ein god idé å gje industrien dispensasjon frå deltakarloven, for å eiga kvotar, for å oppnå noko anna? Har me gjort det før? Kva erfaringar har me hausta med det? Er det så ukomplisert som SV prøver å framstilla det? Eller er det kanskje på tide å stå litt på prinsippa, å stå på deltakarloven og seia at nei, fisket er reservert dei aktive fiskarane? Det er det som er grunnmuren i den norske fiskeripolitikken. Difor vil eg åtvara litt mot den lettvinte løysinga som SV går for i denne saka.