trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-27:
For det første fremmer ikke Regjeringen Dokument nr. 8-forslag, ei heller gjorde vi det i tilknytning til fiskeriavtalens oppsigelse. Vi har videreført virkemidlene i fiskeriavtalen, og jeg synes at næringen skal være stolt av at den har gjort seg subsidiefri. En næring som for 15 år siden fikk i størrelsesorden 2 milliarder kr årlig i overføringer, er i dag subsidiefri. Det synes jeg vi skal glede oss over. Dernest er det slik at slik situasjonen i næringen har vært, har det hastet med å få nye rammevilkår for næringen slik at lønnsomheten blir bedre, og at ungdommen søker tilbake til næringen, enten det er til fiskebåten, til industrien eller til andre oppgaver og til andre deler av næringsvirksomheten. Så det å ha det travelt er viktig. Ved at man tar seg god tid, kan man altså risikere at kua dør mens gresset gror. Jeg har stått for å finne fram til løsninger, løsninger som får økt oppslutning, og som vi nå ser gir lønnsomhet, gir sysselsetting, gir nyskaping. Det synes jeg vi skal glede oss over. Det er jo derfor også komiteen i det store og hele har gitt sin tilslutning til det forslaget som er fremmet i meldingen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-27:
Jeg er litt overrasket over at representanten Schjøtt-Pedersen synes det er oppsiktsvekkende at jeg slår fast at flertallet i komiteen er mindretall i Stortinget. Det er hva jeg har slått fast. Og jeg har slått fast at prinsippet ble avklart i forbindelse med struktureringen av kystflåten. I så henseende har jeg også registrert at Stortingets flertall ikke har hatt noe å innvende mot at vi foretok en tilpasning for havfiskeflåten – som omhandler en liten del av flåten – mens den øvrige delen av flåten har ordningen. Til Bastesen, som var inne på rekruttering: Jeg minner om at vi har en ungdomskvote. Vi har satset maksimalt på å få lønnsomhet, slik at lottene blir større, og at det blir gode og trygge arbeidsplasser. Det er det som først og fremst kommer til å være avgjørende for at ungdom velger fiskeryrket. Gjennom finnmarksmodellen har vi sikret den minste flåten et driftsgrunnlag, slik at jeg i dag med stor frimodighet kan si at jeg er sjarkens beste venn – i den betydning at de minste båtene nå har til dels større kvote enn de båtene som er litt lengre. Og det er slik at det er kjøper og selger som avgjør prisen på et fartøy. Jeg har registrert at noen av dem som presser prisene opp, har kritisert meg for at prisene er høye. Det er endog slik at noen kritiserer meg for at de selger dyrt til sine egne sønner. Det blir på en måte feil å rette kritikken mot myndighetene – når det er et fritt marked som avgjør prisen. Så til hummer. Vi foretok en ny regulering av hummerbestemmelsene, med en ny forskrift. Vi erkjente at fiskerne var svært misfornøyde med dette. De mente at det betydde en svekkelse av vernet av hummer. Derfor har vi tatt det grep at vi har gått tilbake til det gamle reguleringsregimet. Vi har latt en arbeidsgruppe som består av representanter fra Havforskningsinstituttet og fra Fiskeridirektoratet, gå igjennom hummerforvaltningen på nytt og se på hvordan vi kan få et maksimalt godt vern. Og vi styrker kontrollen gjennom Fiskeridirektoratets tilstedeværelse langs denne delen av kysten. Det er dette vi har gjort, og vi har tatt innover oss at man fra fiskersiden ønsker å ta bedre vare på hummeren enn det vi tydeligvis klarte gjennom den første reguleringen. Dette er svaret på spørsmålet fra representanten Finn Kristian Marthinsen. Jeg har helt til slutt lyst til bare å si at noen har ment at opposisjonen gjennom sin innstilling har varslet et politisk skifte, og at det er dramatiske forslag de har kommet med. Jeg er ikke sikker på om jeg helt klarer å finne disse forslagene. Jeg skal selvfølgelig følge opp det flertallet i Stortinget har i sine merknader, og de vedtak som er. For øvrig er det interessant å lese side 6 i Fiskaren for mandag 23. mai. Der slås det fast at opposisjonen demonstrerer «fullt sprik» i fiskeripolitikken. Det er en interessant observasjon av dem som står utenfor salen.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2005-05-27:
Den blå åker er for noen av oss ikke så langt oppover i Barentshavet og i Nord-Norge, men den begrenser seg i stor grad til østlandskysten og sørlandskysten. Også der er det næringer. En liten næring, men dog en tradisjonsrik næring, har vært nettopp hummerfiske. I mange år har det vært stor bekymring knyttet til en stadig minkende ressurstilgang. Dette har det vært forsket på, og jeg kjenner noen av forskningsresultatene. Jeg har også i praksis sett hvordan det har blitt mindre hummer tilgjengelig. Etter fiskernes oppfatning har det de par siste årene tydelig vært en tendens til bedring, men man har vært usikker på årsakene til det. En opplagt problemstilling har hele tiden vært at det fiskes ulovlig hummer i fredningstiden. Da har man pekt på to forhold: Det ene er at froskemenn plukker, og det andre er at man setter teiner eller garn på dybder som gjør at man får hummer. Det har vært fredningsbestemmelser som sier at ikke-registrerte fiskere ikke kan sette hummerteiner grunnere enn 25 meter i fredningstiden, fra 1. januar og til utløpet av september. Jeg har ikke sett eventuelle nye regler på dette området, men det går rykter i fiskermiljøet om at det er innført nye regler som sier at fra 1. mai d.å. har man opphevet dybdebestemmelsene for andre enn fiskere. Fiskere har jo før kunnet fiske krabbe på den dybde man måtte ønske, mens fritidsfiskere har måttet gå på 25 meter. Nå har man opphevet denne 25-metersgrensen, og i tillegg har man fjernet lokalt oppsyn. Dette frykter man vil føre til en forsterket konsekvens i forhold til at bestanden reduseres. Jeg hadde lyst til, om det var mulig for statsråden, at han kom med en aldri så liten tilbakemelding i forhold til denne problemstillingen, fordi det er en del uro på østlands- og sørlandskysten knyttet til bestemmelsene om hummerfiske. Jeg vet at man også har satt opp minstemålet til 25 cm, og det tror jeg ikke det er noen som har noe imot, hvis bare alle ville overholde bestemmelsene. Men det er det man frykter at man ikke gjør, på grunn av manglende oppsyn.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2005-05-27:
Jeg skal fatte meg i korthet, ettersom mesteparten av det som omtales i dette dokumentet, har vært underlagt ganske omfattende behandling i de ulike gruppene i Stortinget. Det gjelder spesielt komitestrukturen i det framtidige storting og utviklingen av spørreinstituttet. På begge disse områdene har det vært utvalg i gang som har levert forslag til Presidentskapet, og utvalgsarbeidet er også offentliggjort i offentlige dokumenter. Det har vært en omfattende behandling. På disse to områdene vil jeg bare anbefale de forslagene som Presidentskapet her legger fram. Når det imidlertid gjelder arbeidsordningskomiteen og arbeidet i komiteene, finner jeg grunn til å omtale det litt nærmere. Presidentskapet har ønsket å aktivisere arbeidsordningskomiteen slik at den skal være en drivende kraft sammen med Presidentskapet med hensyn til å legge til rette for at arbeidet i Stortinget skal gå så raskt og så godt som overhodet mulig og være så solid som overhodet mulig. Arbeidsordningskomiteen har tidligere stort sett vært en komite som fordelte ulike kapitler på ulike komiteer i forbindelse med budsjettarbeidet, men vi ønsker at dette skal bli en komite, ledet av Stortingets president, som aktivt tar del i utviklingen av arbeidet i de ulike komiteene. Hvorfor har vi sett behov for dette? Jo, nettopp fordi vi i løpet av de siste ukene i denne stortingsperioden har sett at det har en tendens til å hope seg opp, en tendens til å samle seg opp arbeid mot slutten av året. Dermed får man på en rekke viktige områder ikke debattert spørsmålene godt nok i Stortinget før det fattes beslutning. Vi ønsker å fordele arbeidet så godt som mulig gjennom hele året. Det vanskeliggjøres selvsagt av at de fleste saker fra Regjeringen, både av naturlige årsaker og av andre årsaker, kommer for sent til Stortinget, og at arbeidspresset derigjennom blir hardt mot slutten av perioden. Derfor er det så viktig at komiteene prioriterer riktig og sørger for at når de først bestemmer når en innstilling skal avgis, forholder man seg til de frister man selv setter, og at arbeidsordningskomiteen og Stortingets administrasjon, sammen med Presidentskapet, skal være i stand til å foreta en langtidsplanlegging, slik at man kan få spredt arbeidet på en best mulig måte. Av dette dokumentet framgår det derfor at med de endringer som foreslås i forretningsordenen, skal man søke å få til en jevnere arbeidsfordeling utover året i de ulike sakene man har til behandling. Jeg har ingen tro på at man fullt ut vil lykkes med å spre dette jevnt utover hele året, men har forhåpninger til at vi skal få til en bedre organisering og en bedre kommunikasjon mellom de ulike komiteene og Presidentskapet gjennom arbeidsordningskomiteen i de løpende prosesser. Jeg håper derfor at de endringer som vi nå foreslår i forretningsordenen, kan bidra til at vi i framtiden ytterligere får forbedret arbeidsrutinene i Stortinget, slik at de ulike sakene ikke bare gjennom komitebehandlingen får sin naturlige og gode behandling, men at det også blir rom for de debattene det er nødvendig å føre i stortingssalen.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2005-10-10:
Dersom ingen har noko mot det, vil eg etterkome oppmodinga.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-10-10:
Jeg har den glede å foreslå Inge Lønning.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-10-10:
Jeg foreslår Finn Martin Vallersnes.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-10-10:
Det er ei ære å foreslå Jon Lilletun som visepresident.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-10-10:
Eg føreslår Rolf Reikvam.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2005-10-10:
Jeg foreslår Åse M. Schmidt.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2005-10-10:
Jeg har gleden av å foreslå Leif Helge Kongshaug.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-10-10:
Jeg tillater meg å foreslå Tor-Arne Strøm.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-06-16:
Kvart år eg har vore i dette stortinget, har det vore ein liten auke i kommuneøkonomien – litt meir kvart år, litt fleire oppgåver, litt meir pengar og litt større utfordringar på nokre område. Er så dette, som eg vil presisera er ein auke på 3–4 milliardar kr i rammene og ein auke i frie inntekter på 1,3–2,3 milliardar kr – eg håpar at det vert den øvre delen av denne ramma, nemleg 2,3 milliardar kr meir til kommunane – eit tilfredsstillande budsjett? Eg trur at dersom ein ser det frå Kommune-Noreg si side, om ein er ute i kommunane, vil mange seia at nei, vi treng veldig mykje meir. Men eg trur også at det er til å leva med. Dersom vi sakte, men sikkert byggjer det velferdssamfunnet vi ynskjer, og tek det litt om senn, vil vi få ein trygg økonomi og sakte, men sikkert eit betre Velferds-Noreg.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-06-16:
Det er innlemma mange øyremerkte tilskott i kommuneøkonomien i denne perioden, fleire enn nokosinne. Det står mykje igjen for å oppnå den fridom som vi ynskjer at lokalsamfunna, dei demokratisk folkevalde og dei lokale representantane skal ha. Men det var ikkje det som var spørsmålet, dette var berre innleiinga. Kven har skulda? Eg har ikkje lese Bergens Tidende i dag, men eg las Bergens Tidende i går. Då var eg sjølv intervjua, og eg vart stilt det same spørsmålet. Eg håpar representanten Per Sandberg har lese kva eg sa. Eg gjev absolutt ikkje Framstegspartiet skulda.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-06-16:
Eg er glad for at representanten frå SV erkjenner at Kristeleg Folkeparti har ein tradisjon og ei historie som gjev oss moglegheit for å skjønna kva grunnlag omsorg er bygd på. Eg er einig med representanten i at omsorg ikkje kan teljast i kroner og øre. Det er i menneskelege relasjonar omsorg skjer. Om den som har bruk for hjelp, ikkje får hjelp frå eit anna menneske, er det ikkje omsorg. Men eg er hjarteleg ueinig med representanten når ho seier at offentleg omsorg er betre enn privat omsorg. Faktisk er det meste av den omsorga som vert utført i dette landet, privat. Det skjer i heimane i forhold til barn, det skjer i skulen, der nokre er offentleg tilsette og nokre er tilsette i private skular. Eg er ikkje einig i at konkurranseutsetjing er noko som reduserer omsorga. Tvert imot, vi får meir omsorg igjen for pengane ved konkurranseutsetjing.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-06-16:
I går fekk eg ein rapport frå kommunen «Lucky» Næroset, med ein helseminister som helsar på folk, og med skilt med opplysning om ledige tomter i Kuala Lumpur. Avgrensingane i «Lucky» Næroset er fåe. Ein vel stort sett sjølv om ein vil fokusera på det positive eller på det negative, var deira bodskap, og valet får konsekvensar. På slutten av denne debatten synest eg det er rett å peika på at situasjonen for kommunane har vorte betre. KS innrømmer faktisk at får dei 1,4 milliardar kr – i tillegg til dei 1,3 milliardar kr endringane i demografien inneber – og effektiviserer dei slik dei planlegg, er driftsresultatet på 3 pst. nådd. Det vil seia at 2,2 milliardar kr er tilstrekkeleg. Og eg vil minna om at frå Regjeringa si side er vekstintervallet for frie inntekter på 1,3–2,3 milliardar kr. Sjølvsagt ynskjer vi at dette skal liggja i øvre sjikt. Vi kan oppleva at kommunane er fornøgde neste år – eg skulle gjerne ha vore her og opplevd det. KS peiker på manglande vedlikehald og ynskjer nokre milliardar til det. Manglande vedlikehald er noko som ikkje akkurat har oppstått under Bondevik II-regjeringa. Gamle synder i kommunesektoren vert no framstilte som underdekning. Det er neppe tilfellet. Men også her er vesentlege forbetringar på gang: 1 milliard kr til vedlikehald av kyrkjebygg og 15 milliardar kr til skule – der 10 milliardar kr er stilte til rådvelde – er mykje. Det er klart at kommunane kan ha behov for meir pengar – eg er sikker på at dei ville ha brukt dei forstandig – men fram til eldretsunamien skyl inn over Noreg, vil ting suksessivt verta betre, dersom ikkje store kostnader vert påførde utan finansiering. Det er vidare ikkje tilfellet – vil eg påstå – at omsorg og velferd er bygde ned. I denne fireårsperioden har det vorte 16 000–17 000 fleire som jobbar med eldre og sjuke i kommunane. Det er kanskje ikkje bra nok, men det er definitivt auka omsorg som vert resultatet av det. Og Kristeleg Folkeparti er – i motsetjing til SV – ikkje bekymra over at fleire av tenestene er utførde av private. Det som er viktig, er naturlegvis at tenestene vert tilfredsstillande utførde. SV er mest oppteke av at alt skal vera i offentleg regi. Kristeleg Folkeparti vil ha eit variert tilbod. Då vil ein dekkja fleire behov og auka valfridomen for alle. For vi tenkjer ikkje alle likt, vi ynskjer ikkje alle det same, vi har ikkje dei same behova. For Kristeleg Folkeparti er det faktisk eit verdival å taka vare på mangfaldet og valfridomen.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Representanten Apelthun Sæle er ein erfaren parlamentarikar. I ei rekkje innlegg her i Stortinget har ho engasjert seg for at velferda i kommunesektoren skal få gode vilkår. Ho har poengtert at staten spelar ei sentral rolle i denne samanhengen, fordi den bestemmer rammevilkåra som kommunane skal styre ut frå. I dag er representanten Apelthun Sæle saksordførar for kommuneproposisjonen. Ho har på den måten særleg god moglegheit til å påverke resultatet av behandlinga. Spørsmålet mitt må derfor bli: Meiner representanten Apelthun Sæle at Regjeringa sitt opplegg for kommuneøkonomien er tilfredsstillande i forhold til dei omfattande oppgåvene som kommunane og fylkeskommunane skal løyse i året som kjem?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Til representanten Lyngstad vil eg gjerne seie at Arbeidarpartiet tek inn over seg den utfordringa som det er at staten pålegg kommunane mange oppgåver, og at ein ikkje alltid har vore like flink til å sende pengar med. Vi meiner at Stortinget må vere veldig klar på at når kommunesektoren får nye oppgåver, skal finansiering følgje med. Vi kjem med eit aktivt bidrag for å få det til. Det er vår politikk i tida som kjem òg. Så snakka representanten Lyngstad om fordeling av pengar og oppgåver. Eg vil seie at det som er skuffande, er at Kristeleg Folkeparti, som verbalt har uttalt tidlegare at ein er oppteken av dette, har svikta når fordelingspolitikken har stått på dagsordenen i Stortinget i denne perioden. Eg håper at det kan bli betre tider etter kvart.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Eg kan roe representanten Andersen med at både mitt personlege humør og Arbeidarpartiet sitt politiske humør er godt. Eg vil seie at vi presenterer ikkje noko vrengebilete, men vi prøver å ta pulsen på kva som er situasjonen i Kommune-Noreg. Eg registrerer at dei vurderingane som eg har gitt uttrykk for her når det gjeld dei overordna utviklingstrekka, har fått tilslutning frå framstegspartipolitikarar både i kommunar og i fylkeskommunar rundt om i landet. Så er det òg slik at Arbeidarpartiet har eit generelt samfunnskritisk syn. Det er det nødvendig å ha. Når vi ser at tendensar og utviklingstrekk i samfunnet ikkje går i riktig retning, må vi vere villige til å justere kursen. Det gjer vi. Derfor må vi satse meir pengar på velferd i kommunane og i fylkeskommunane i tida som kjem.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Eg er einig med representanten Andersen i den beskrivinga som ho gir av forholdet mellom Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet. Eg er glad for at vi gir veldig sterke signal i innstillinga frå kommunalkomiteen om at vi på vesentlege punkt har ein felles politisk kurs. Det lover godt. Når det gjeld spørsmålet om læremiddel som følgje av den endringa som skal skje i grunnskulen frå neste år, er eg, som representanten Andersen, sterkt misfornøgd med Regjeringa si handtering av den saka. Det har vore stilt ei rekkje spørsmål til Regjeringa om korleis ein tenkjer seg finansieringa, og kva som er kostnaden for 2006. Det har det ikkje vore mogleg å få klarlagt. Regjeringa gir det hovudsvaret at ein skal komme med ei avklaring i samband med budsjettet til hausten. Vi synest det vil vere greitt å ha den oversikta før vi tek endeleg stilling til korleis dette skal finansierast.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
SV meiner at det skal vere eit forvaltningsnivå mellom staten og kommunane. Dette skal sjølvsagt vere folkevalt. Partiet gir også i innstillinga frå kommunalkomiteen til kjenne ein del sentrale arbeidsoppgåver som det regionale forvaltningsnivået skal ha. Fylkesordførarane i landet vårt har samrøystes slått fast at vi treng nye og større folkevalde regionar for å løyse dei utfordringane som finst, ikkje minst når det gjeld sysselsetjing og næringsutvikling. I innstillinga peikar SV på at det kan vere aktuelt å la fylkeskommunane også i framtida ha si noverande geografiske utstrekning under eit anna namn og med fleire oppgåver. Eg vil gjerne utfordre representanten Andersen på dette punktet og spørje: Er SV dynamisk nok på dette punktet?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Inntektssystemet vårt er komplisert, og det har gjerne negative konsekvensar dersom ein begynner å flikke på det utan å sjå på alle elementa i samanheng. Representanten Meltveit Kleppa har tidlegare poengtert at det ikkje bør gjerast viktige endringar no rett før Stortinget skal drøfte innstillinga frå Inntektssystemutvalet. Etter planen skal det skje om eit år. I dag fremmar Senterpartiet forslag om å endre regionaltilskottet. Ser ikkje representanten Meltveit Kleppa at Senterpartiet på denne måten rører ved balansen, og at det kanskje finst andre element i inntektssystemet som like gjerne kunne ha vore retta på? Eg vil gjerne ha svar på det spørsmålet.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Ifølgje NTB den 13. mai, altså den dagen kommuneproposisjonen blei lagd fram, uttalte kommunal- og regionalministeren seg: «Og bevilgningene er ifølge Erna Solberg med på å sørge for at pengekrisen i norske kommuner snart vil kunne avblåses.» Regjeringa har sjølv informert oss om at det no finst 115 kommunar som er lagde under statleg tilsyn. Underskottet i kommunesektoren har vore historisk høgt dei to føregåande åra. Velferdstilbod er blitt skorne ned i mange kommunar. Eg vil derfor spørje: Trur statsråden at t.d. ordførarane i Molde, Austevoll og Lillesand, som har omfattande økonomiske problem, vil stille seg bak den siterte utsegna som NTB har komme med?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Jeg forstår at representanten Apelthun Sæle er litt frustrert i dag. Jeg tenkte jeg skulle utfordre Kristelig Folkeparti og Apelthun Sæle i forhold til ønskene om å innlemme øremerkede tilskudd. Men jeg leser i dag i Bergens Tidende at parlamentarisk leder i Kristelig Folkeparti, Steensnæs, skylder på Fremskrittspartiet, når han sier: «Vi ønsket en avtale om kommuneøkonomien og derfor forhandlet vi med Frp. Frp ville lukke boken. Det tar vi til etterretning, sier KrFs parlamentariske leder, Einar Steensnæs.» Mitt spørsmål til Apelthun Sæle, som jeg har forhandlet med i 14 dager, blir: Hvem var det som lukket boken, og hvem var det som ikke ønsket å forhandle og få en avtale om kommuneøkonomien?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Denne regjeringen har år etter år fokusert på og lagt på seg selv et mål om at lokaldemokratiet skal styrkes. Da har de brukt innlemming av øremerkede midler som et argument for at det er den eneste måten å få lokaldemokrati på, eller at kommunene skal få større beslutningsgrunnlag. Jeg vil gjerne spørre representanten Holmberg: Hva er det nå som er igjen av øremerkede midler som skal innlemmes, som i vesentlig grad vil styrke kommunenes beslutningsgrunnlag og lokaldemokratiet? Jeg ser bort fra det som går på leirskoler og småbeløp, 10 mill. kr her og 10 mill. kr der, og barnehagene. Da vil jeg heller rette oppmerksomheten mot forslagene nr. 4, nr. 11 og nr. 12 fra Fremskrittspartiet, som virkelig ville ha styrket lokaldemokratiet, og som Høyre vil stemme imot. Hva er det nå som skal styrke lokaldemokratiet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Jeg tror faktisk at jeg i mitt hovedinnlegg viste til at generelt står det veldig bra til økonomisk i kommunesektoren. Selvfølgelig er det noen kommuner som kommer dårlig ut, men det er på grunn av et inntektssystem som Arbeiderpartiet står last og brast med, som skjevoverfører inntektene til kommunene. Arbeiderpartiet står bak et inntektssystem som gir noen kommuner dobbelt så store inntekter som sammenlignbare kommuner – derfor blir det skjevt. Det prøvde jeg også å vise til i mitt hovedinnlegg. Ja, vi har et forslag til økt ramme, 1,5 milliarder kr. Samtidig sier KS at det finnes et effektiviseringspotensial på 500 mill. kr. Hvis det finnes et effektiviseringspotensial på 500 mill. kr, og kommunene får økt ramme på 1,5 milliarder kr i tillegg til det Regjeringen foreslår, altså 4,5 milliarder kr, vil 2006 i vesentlig grad være et nytt, godt år for kommunesektoren. Men hvis det er inntektssystemet Arbeiderpartiet ønsker å gjøre noe med, vil vi gjerne være med på det.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Jeg skulle nesten ha bedt om 10 minutter, det var mange spørsmål. Mitt svar i forhold til denne utfordringen er: Fremskrittspartiet ønsker å øremerke eller ha statlig stykkprisfinansiering på hovedoppgavene, det som er viktig, helse, eldre og skole. Utover det skal kommunene få lov til å drive med hva de vil, ut fra de inntektene de skaffer seg, de skal få lov til å gjøre akkurat som de vil. Men jeg skal gi et eksempel på hvorfor Fremskrittspartiet er imot innlemming på noen områder. I 2003 innlemmet Arbeiderpartiet og Regjeringen et øremerket tilskudd til rusomsorg i enkelte institusjoner. Hva skjer? Jo, disse menneskene, unge mennesker som er på sidelinja i det norske samfunnet, som er satt utenfor, får ikke noe tilbud, fordi kommunene ikke prioriterer å kjøpe plasser til dem. Den type ting aksepterer ikke Fremskrittspartiet. Derfor ønsker vi en øremerking, for å sikre at disse menneskene får det tilbudet som de fortjener.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Jeg har full forståelse for at Karin Andersen ikke på noen måte skjønner hvilke prioriteringer Fremskrittspartiet gjør, for de er jo så langt fra det som SV i utgangspunktet ønsker seg. Vi går selvfølgelig ikke inn og øremerker materiell og bagateller til enkeltinstitusjoner. Vi øremerker på den måten at vi finansierer institusjonsplassen for en elev, og så får den enkelte institusjon finne ut hvilket materiell og hvilke styremetoder de ønsker seg på den enkelte institusjon. Det bør være enkelt å forstå. Når det gjelder ressurskrevende brukere, har det vært en kampsak for Fremskrittspartiet i all tid. Vi har innsett at vi ikke har kommet i mål, og vi har tapt i forhold til vårt obligatoriske ønske om en fullstendig statlig finansiering når det gjelder ressurskrevende brukere. Det har vi innsett, og det har heller ikke SV vært med på, vi har jo stått sammen om det tidligere, men dessverre kom vi ikke i mål i forhold til det. Men hvis SV ønsker å ta opp den kampen, skal vi stå last og brast med dem hvis det rød-grønne alternativet fremmer det forslaget etter valget til høsten. Det tror jeg ikke noe på.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
La meg først få lov til å etterlyse dokumentasjon på at arbeidsledige og sykmeldte i dette landet har fått det generelt dårligere. Det tror jeg er viktig å få fram, for det er en tilbakevendende påstand som foreløpig ikke er dokumentert. Det motsatte er imidlertid delvis dokumentert. Jeg har et spørsmål til representanten Kleppa. I Bergens Tidende i dag sier representanten Kleppa at det blir ikke aktuelt å stemme subsidiært i forbindelse med kommuneproposisjonen i forhold til økonomi. Der ligger det fem rammeforslag. Representanten Kleppa viser til at det kan bli en annen regjering etter valget til høsten. Ja, det kan det bli. Det er ingen som kan tegne det kartet, det er det velgerne som skal avgjøre. Hvordan i all verden kan representanten Kleppa skape forutsigbarhet for kommunesektoren når man ikke ønsker å signalisere nå hvilke rammer kommunesektoren bør få? Selv om Senterpartiet taper budrunden med SV, finnes det alternativer som gir bedre økonomi for kommunesektoren enn det som er innstillingen fra Regjeringen. Det er en utfordring for Senterpartiet som jeg gjerne vil ha svar på.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Representanten Bastesen bruker å ha mange kloke ord. I innlegget han holdt nå, var det konstant uttalelser om dårlig kommuneøkonomi, og dårlig kommuneøkonomi. Mitt spørsmål til representanten Bastesen er: Deler han Fremskrittspartiets syn når det gjelder inntektssystemet til kommunesektoren, som gir skjeve utslag i kommunesektoren? Eller er Bastesen også på linje med Senterpartiet, som mener at samtlige 433 kommuner er i en elendig økonomisk situasjon, eller kan det være tilfeller der mange kommuner også har en meget god økonomi? Slik jeg forstår innlegget til representanten Bastesen, er det jo generelt dårlig i alle disse 433 kommunene, selv om vi har tall som viser at enkelte kommuner har meget, meget god økonomi.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Først må jeg få lov til å si at jeg deler statsrådens bekymring i forhold til den svartmalingen som skjer daglig fra det rød-grønne alternativet. En kunne jo bli deprimert av mindre. Det kunne vært interessant å utfordre statsråden til å tegne noen scenarioer om hvilke utslag det gir at en driver den typen svartmaling daglig. Men mitt spørsmål til statsråden gjelder det særlig Arbeiderpartiet hele tiden viser til, denne listen med kommuner som er under statlig tilsyn. Vi vet alle sammen hva som er grunnene til at de kommer på den listen. Det trenger ikke nødvendigvis være at det mangler noen kroner i kassa, det kan være bagateller, helt enkle, små feil som kommunene har gjort. Vi leser nå at eldre må dele enkeltrom, de får ikke gå på do selv, skoler legges ned, osv. – stort sett i SV- og arbeiderpartistyrte kommuner. Hvilke sanksjonsmuligheter har Regjeringen overfor disse kommunene, når de ikke prioriterer i henhold til reformen som ble vedtatt i storting og regjering?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
La meg først slutte meg til alle dem som også har funnet lyspunkt i kommunesektoren. Selvfølgelig er det mange kommuner som har gjort en veldig god jobb. Det synes jeg vi skal dra fram i større grad. Jeg pekte i mitt hovedinnlegg på en liten kommune, Krødsherad, som startet en slanke-/spareprosess i 2003, hvor resultatet er blitt veldig bra, uten at en kan se at tjenestetilbudet for øvrig til innbyggerne har blitt noe særlig redusert. 14,5 årsverk ble fjernet fra Krødsherad kommune. Jeg husker tilbake til den gang jeg selv var kommunestyrerepresentant – det er jeg for øvrig ennå, men jeg får ikke tid til å møte. Da kom arbeiderpartiordføreren fram i media og var stolt av at han i løpet av ett år hadde fjernet 45 årsverk fra Levanger kommune. Han var stolt av det. Egentlig skulle han ha vært flau, for da det ble fjernet 45 årsverk, var det ingen i kommunen som merket det. For meg var det en bekreftelse på at Levanger kommune i mange, mange år hadde hatt 45 årsverk for mye, noe som hadde gått på bekostning av tjenestetilbudet. Og det er det vi ser resultatet av nå, at flere og flere kommuner har innsett dette og tatt krafttak for å komme i balanse. Derfor er det så beklagelig når en også i den type debatter som vi har nå, særlig fra Arbeiderpartiets side, både hovedtaleren og andre i Arbeiderpartiet, bruker uttrykk som at det nå kuttes i kommunale budsjetter. Nå kuttes det i budsjettene! Det er jo ikke det som er realitetene. Det er jo prioriteringene det gjelder. Det flyttes på midler innenfor et budsjett. Hvis det hadde vært slik at man kuttet i budsjettene, hadde budsjettene sannsynligvis blitt redusert, men det er ikke det faktiske forhold. De øker i alle kommuner. Når en bruker det uttrykket, får en inntrykk av at økonomien er så elendig at det må mangle noen penger der. Jeg vil også benytte anledningen til å svare Senterpartiet og Meltveit Kleppa som beskyldte Fremskrittspartiet for å ha vært med i forlik i forbindelse med kommuneproposisjoner tidligere, og ikke fulgt det opp i budsjett. Det har vi gjort. I samtlige sammenhenger der vi har inngått forlik i forbindelse med en kommuneproposisjon, har vi fulgt det opp. Jeg kan vise til i fjor. Da gikk vi lenger enn til å følge opp: Vi kompenserte med 2,2 milliarder kr bare i tapte skatteinntekter, pluss at vi fikk på plass 800 mill. kr ekstra til kommunene. Jeg tror alle nå er tjent med at vi får en edruelig debatt om kommunene, både når det gjelder økonomi, og når det gjelder struktur. Jeg vil bare avslutte med at den eneste og beste løsningen er Fremskrittspartiets modell. Det er bare beklagelig at det tar så lang tid før den får innpass i andre partier, og en får en bekreftelse på at det er den rette medisin.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Når landet blir rikere, er det et spørsmål om hvordan vi skal fordele rikdommen. Jeg registrerer med beklagelse at Kristelig Folkeparti har valgt feil side, og velger økt privat rikdom framfor bedre velferd. Det er også slik at Kristelig Folkeparti dessverre har valgt feil side når det gjelder privatisering og konkurranseutsetting. Jeg vil stille et spørsmål til Kristelig Folkeparti fordi de har hatt lang tradisjon med å skjønne hva omsorg er. Omsorgens sjel springer ut av noe annet enn det en kan tallfeste på et papir og sette en pris på. Det springer ut av en sosial relasjon mellom den som trenger hjelp og den som skal hjelpe. Nå foregår det en ideologisk kamp om omsorgens sjel, og det dreier seg om konkurranseutsetting. Konkurranseutsetting medfører standardisering, prisfastsetting og telling, mens omsorgens sjel lider og går tapt i dette spillet. Hvorfor velger Kristelig Folkeparti å ødelegge det som har vært kjernen i omsorgen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV står sammen om svært mye i kommuneøkonomien. Vi er veldig enige om verdiprioriteringene og retningen. Jeg vil ta fatt i noe av det som Sandal sa i sitt innlegg, nemlig at det er viktig at det blir samsvar mellom oppgaver og ansvar. SV er veldig opptatt av det, for historien viser, som Sandal også sjøl sier, at slik har det ikke alltid vært. Det er bakgrunnen for et av forslagene som SV fremmer i dag, nemlig at vi skal etablere et eget tilskudd knyttet til læremidler for å følge opp de nye læreplanene som blir vedtatt nå. Regjeringen har ikke kunnet forklare oss hvor mye det vil koste. Det betyr at det er vanskelig å estimere et tall. SV foreslår derfor, for å synliggjøre summen og for å kunne garantere at staten tar regningen, at vi legger dette i et øremerket tilskudd og fordeler det etter inntektssystemets prinsipper. Da blir det ingen skjevfordeling mellom kommunene. Hvorfor vil ikke Arbeiderpartiet støtte dette forslaget?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
I Høyre hører man visst det man vil høre, ikke det man ikke liker å høre. Representanten Holmberg lager nå et stort nummer av 57 mill. kr som skal innlemmes, av øremerkede tilskudd, mens hun nekter å høre på at KS faktisk ber om 4,1 milliarder kr mer for å greie oppgavene sine, for å greie å holde kvalitet, som representanten Holmberg sier. Representanten Holmberg viser til Regjeringens framlegg, der man, når man skal måle effektivitet i skolen, velger å se på karakterene i norsk, matte og engelsk mot antall undervisningstimer og setter tydeligvis det som et godt mål både på effektivitet og kvalitet. Jeg vil spørre representanten Holmberg: Er det slik at kommunesektoren vil få et vesentlig større handlingsrom ved at disse 57 mill. kr innlemmes, enn om man hadde lyttet til KS’ ønske om å få 4,1 milliarder kr mer, slik at man kunne ha gitt et kvalitetsmessig tilbud og valgfrihet, som brukerne faktisk fortjener?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Først vil jeg si at det er ganske oppsiktsvekkende at Fremskrittspartiet ikke kjenner til at når store organisasjoner og store, private bedrifter omstiller, trenger de en økonomisk pott for å sette i gang, for å kunne gjøre de endringene som gjør at man kan ta ut et effektiviseringspotensial. Men jeg skal la det ligge. Jeg skal gå til Fremskrittspartiets ideologi, som er at det meste skal øremerkes, og, som lederen i Fremskrittspartiet pleier å si, da skal pengene komme automatisk. Man kan undres litt over hvordan man da skal kunne ha styring på økonomien, som Fremskrittspartiet tydeligvis er opptatt av, men Fremskrittspartiet følger jo ikke opp det de sier i praktisk politikk. I innstillingen i dag ligger det forslag fra SV, bl.a. om øremerking av penger til læremidler knyttet til de nye lærebøkene som skolen må ha. Fremskrittspartiet stemmer imot det. Vi har også et forslag, sammen med Senterpartiet, om å senke den kommunale egenandelen i toppfinansieringsordningen for særlig tunge brukere. Det er brukere som ikke bør utsettes for skjønn, men der svikter altså Fremskrittspartiet. Hva er grunnen til det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Når det gjelder dette området, har SV i flere år fremmet forslag om å overføre oppgaver til fylkeskommunene slik de var, slik at de kunne få spille den rollen som de var tiltenkt da reformen med fylkeskommunene kom. Under behandlingen av oppgavefordelingsmeldingen fremmet vi også forslag om en forsøksordning med større regioner. Det fikk vi dessverre ikke stor nok tilslutning til for å kunne gjennomføre. Det hadde vært et interessant utgangspunkt å ha nå når vi skal gå i gang med en større reform. Så er det slik at det er veldig ulik størrelse på fylkene i dette landet. De har ulik geografisk beliggenhet. Vi ønsker ikke å låse en slik viktig reform hvis man i noen fylkeskommuner mener at det å slå seg sammen med et annet fylke, umuliggjør den nærheten og det utgangspunktet man har for å kunne drive god politikk innenfor et geografisk område. Derfor ønsker vi reformen, men vi ønsker ikke å låse det fast til at alle er nødt til å slå seg sammen for at reformen skal gjennomføres.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
I en moderne skole skal barn lære. De skal lære mer enn det de lærer i dag. Derfor ønsker SV å stille høye kvalitetskrav til den offentlige skolen. Vi synes ikke det er noen god metode, slik Høyre foreskriver, at man skal la det skure og gå med den offentlige, og så skal man tilby noen private skoler der man kan velge seg vekk fra den offentlige hvis man ikke synes den er bra nok. Den skolen som ikke er bra nok for mine unger, er ikke bra nok for noens unger. Derfor må vi sikre at hele skolesektoren har god kvalitet. Da vi hadde en debatt her i vinter om de private skolene, synes jeg Regjeringen avslørte seg sjøl ganske alvorlig. Da var den private Johan Bauer-skolen ute og sa at de ville tilby PC til alle elevene. De ville tilby utenlandstur. De ville tilby en personlig lærer som skulle følge opp elevene. Vi sa at dette var en god idé. Hvorfor skal vi ikke ha slike ambisjoner for den offentlige skolen? Da svarte Regjeringen at det kunne vi ikke ha, for det ble altfor dyrt. Det betyr jo at Regjeringen ikke har ambisjoner på vegne av den offentlige skolen. Derfor går det også dårlig med læringen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Det er rett at SV har den sterkeste kommuneøkonomien av alle partier. Det har vi fordi vi mener at det er et verdivalg. Men det er ikke riktig som representanten Torbjørn Andersen fra Fremskrittspartiet sa, at for å gjennomføre dette, trenger man å øke skattene. Regjeringen og også Fremskrittspartiet legger på bordet at de ønsker store skattelettelser i framtida. Vi kommer til å bli rikere. Hva skal vi bruke den rikdommen til? Fremskrittspartiet og Regjeringen sier at vi skal ha større skattelettelser for de pengene. SV sier nei. Vi vil ha bedre skole, bedre velferd og bedre barnevern for de pengene. Det er et verdivalg, og det står SV for. Det er fullt mulig å bruke pengene på en mye mer fornuftig, målrettet og framtidsrettet måte enn det både Fremskrittspartiet og Regjeringen gjør.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Det er ganske bemerkelsesverdig å bli belært av Venstre om styring av økonomien, når vi vitterlig vet – det melder Dagens Næringsliv – at denne regjeringen har brukt 150 milliarder kr mer av oljepengene enn det handlingsregelen tilsier. Det er rom i økonomien framover, det er økninger framover. Men det går altså ikke an, ifølge Venstre, å bruke noe av denne økningen til noe annet enn til skattelette til dem som har mest fra før. Det er her SV velger annerledes enn Regjeringen. Når vi vet at det blir økninger i økonomien, sier vi at en større andel av den økningen skal gå til velferd, til skoler og til omsorg. Det er et verdivalg, det! Og jeg synes det er veldig greit at Venstre nå viser fram at de ikke synes det er like viktig. De synes at det er viktigere at man får mer penger i lommeboka som man kan bruke – ja, jeg vet ikke riktig til hva, det får folk bestemme sjøl. Venstre gjør det til et stort poeng at innlemmingen av 57 mill. kr i kommuneøkonomien skal bety økt valgfrihet, mens en større andel til kommuneøkonomien, på flere milliarder, er umulig og betyr ingenting for friheten. Det synes jeg Venstre skal prøve å forklare.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Jeg synes kanskje statsråden kunne jekke seg ned noen hakk når hun setter karakterer på debatten og framstiller det som om det er helt umulig å bruke penger som Høyre har lovt i skatteletter, til velferd og skole i kommunesektoren. Det er faktisk mulig å velge annerledes enn Høyre, og SV gjør det. Men jeg skal ta en av de store samfunnspolitiske utfordringene vi har foran oss. Flere og flere blir utstøtt av arbeidslivet, går på attføring og er uføretrygdet. SV har spurt statsråden: Vet hun hvordan dette fungerer i kommunesektoren? Har vi tall på det? Nei, svarer statsråden, vi har ikke tall. Og dessuten: Det vi vet om det, indikerer at dette går gale veien. I tillegg til det er Regjeringen opptatt av effektivisering, men de prosjektene for effektivisering de har satt i gang, vurderer ikke effektivitet i lys av IA-avtalens delmål 2 og 3, som dreier seg om at folk som står utenfor arbeidslivet, skal få jobb. Mener statsråden at dette effektivitets- og kvalitetsmålet er godt nok?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Sandberg må vel ha vært forholdsvis bevisstløs den siste tida hvis han ikke har fått med seg at det faktisk legges ned sjukehjemsplasser, legges ned fritidsstilbud, kuttes i hjemmehjelp og reduseres i tilbud i veldig mange kommuner i dag. De har lenge prøvd så godt de har kunnet, å opprettholde et tilbud som befolkningen vil ha, men nå går det ikke lenger med det opplegget som Regjeringen ønsker. Så til opplæringstilbudet til rusinstitusjonene, spesielt på Tyrili: Det er helt riktig at det er gjort en forandring på det, og det fungerer ikke. Det må forandres, og det er med beklagelse jeg må si at Regjeringen har pekt på en akutt løsning nå som gjør at man tar penger fra rusomsorgen. Det er vitterlig kommuner og fylkeskommuner som skulle ha betalt for opplæring til de brukerne som de har på institusjonene. Det har Regjeringen valgt ikke å gjøre. Regjeringen har inngått et forlik, der de har brukt ganske mange millioner kroner av ymseposten, men når det dreier seg om opplæringstilbud til folk som har greid å komme seg inn på et avrusings- og rehabiliteringstilbud etter tungt rusmisbruk, har de altså ikke penger til det. De må ta det enten fra fattigdomspakken eller fra rusomsorgen. Jeg må si at jeg beklager det. I det brevet som jeg fikk fra statsministeren i dag, sies det at man skal finne en akutt løsning på dette. Jeg håper inderlig at det blir gjennomført. Man har altså en og en halv uke på seg. Dette tilbudet driver Ringsaker kommune nå, sjøl om det ikke er deres ansvar. I over ett år har Regjeringen visst at dette går dårlig. De har sittet med hendene i fanget og tatt sjansen på at dette skulle gå over ende. Det er opprørende, og den saken må løses. Representanten Holmberg var oppe og sa at SV ikke var opptatt av et sterkt lokaldemokrati. Jeg blir ganske i stuss over det. SV mener at kommunestyrene er fullt kapable og i stand til å ivareta og disponere en større del av totaløkonomien. Vi stoler på dem fordi vi tror de tar bedre valg enn det vi gjør, i hvert fall bedre enn det denne regjeringen gjør. Dessuten er det litt underlig at et av de partiene som har stått for den største sentraliseringen i de siste årene, nemlig overføringene av sykehusene til staten – det er dobbelt så mye som det er i rammeoverføringer til kommunene – skal sitte og ha pekefingre mot SV som ønsker at dette skulle være en oppgave som lokalforvaltningen skulle fortsette å ha. Nå har helseforetakene brukt ganske mange flere milliarder kroner. Pasienter blir behandlet, og det er bra. Men det hadde også fylkeskommunene greid hvis de hadde fått de økonomiske rammene som sykehusene har fått etter overtakelsen. Dette dreier seg om å ta i bruk de mulighetene vi har, og stole på at kommunestyrene faktisk er i stand til å disponere penger. Det stoler SV på.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2005-06-16:
For Arbeiderpartiet er kommunesektoren en viktig leverandør av velferdstjenester, og det er en tverrpolitisk erkjennelse at det er en ubalanse mellom oppgaver og ressurser i kommunesektoren. Derfor ønsker også Kristelig Folkeparti å gi kommunene en realvekst i inntektene i årene framover. En annen problemstilling som er knyttet til dette, er fordelingen mellom kommunene, som vil være utfordrende. Min bekymring og Kristelig Folkepartis bekymring gjelder spesielt de små kommunene, som trenger en mer differensiert politikk, en politikk som differensierer i forhold til inntekter og oppgaver i småkommunene. Vi trenger en småkommunepolitikk. Inntektene er én utfordring. En annen ting er å holde styr på utgiftene. Det har vært en generell kritikk fra kommunesektoren at de tillegges nye oppgaver uten tilstrekkelig finansiering. Det pålegger dette hus, også Arbeiderpartiet, et ansvar.(Presidenten klubber.) Senere i dag skal vi drøfte en reform som går på skolemat. (Presidenten klubber.)
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2005-06-16:
Det skal jeg gjøre. Spørsmålet mitt er: Kan Arbeiderpartiet garantere at nye oppgaver blir fullt ut kompensert?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Representanten Sandal og Arbeiderpartiet fortsetter i kjent stil med å spre sitt deprimerende og pessimistiske budskap om hvor aldeles galt alt er i kommunesektoren i Norge. Riktignok ser også vi i Fremskrittspartiet at det er flere ting innenfor kommunal sektor som med fordel kan forbedres. Men det får da være grenser for å pensle ut et fordreid vrangbilde av virkeligheten, slik Arbeiderpartiet dessverre har hatt for vane å gjøre i forbindelse med behandlingen av kommuneproposisjonen de senere årene. I 2004 ble Norge kåret av FN – vel for tredje gang – til verdens beste land å bo i. Da må jeg spørre: Forstår jeg Arbeiderpartiet rett, at de mener at FNs konklusjon om at Norge er verdens beste land å bo i, er en aldeles gal konklusjon? Når jeg hører på representanten Sandals pessimistiske og sørgmodige framstilling av tingenes tilstand i norsk kommunal sektor, må det jo være slik.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Det er alltid interessant å høre representanten Karin Andersen frese mot konkurranseutsetting og forsvare de offentlige monopoler. Det er jo slik at Norge faktisk har en av de største og mest ressurskrevende offentlige sektorer i verden. SV gjør i år – som tidligere år – det kunststykket igjen å være det partiet som bevilger mest, 8–9 milliarder kr mer foreslår de. Det er også litt interessant å merke seg det spriket som er mellom de rød-grønne partiene – mellom Arbeiderpartiets 5,5 milliarder kr og SVs 8–9 milliarder kr. Hvordan kan det forklares at disse partiene, som eventuelt skal i en felles regjering, kan sprike så mye i sine syn på hva behovet for kommunesektoren er? La meg spørre: Hvis vi skulle legge til grunn 8–9 milliarder kr mer til kommunesektoren, slik SV foreslår, betyr det at en eventuell framtidig rød-grønn regjering vil måtte øke skatter og avgifter vesenlig for å finansiere dette? Det som blir sagt, er jo nettopp at skattene og avgiftene ikke skal økes.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2005-06-16:
Som jeg sa i mitt innlegg, vil kommunesektoren alltid ha utfordringer. Det vil alltid være ønsker fra og behov hos en befolkning. Det som er hovedpoenget, er at vi, uansett parti, skal jobbe for å bedre forholdene i kommunene. Det har vår regjering gjort nå gjennom fire år. Disse fire årene har vi hatt den største inntektsveksten i kommunesektoren siden 1997. De store underskuddene, ordføreropprørene som vi så tidligere, kom under tidligere regjeringssjefers styresett – Jagland-regjeringen og andre. Da hadde kommunene store underskudd som man har dratt med seg. Vi har nå år etter år prøvd å gjenopprette balansen, og vi ser at det blir bedre. Vi ser at forholdene i kommunesektoren er bedre, og handlingsrommet er større. Én ting er pengeoverføringen. En annen ting er økningen i handlingsrommet, og det betyr vel så mye for kommunesektoren.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2005-06-16:
Vi har opp gjennom årene fra statlig hold fått en rekke øremerkede områder på kommunesektoren. I utgangspunktet binder det kommunen på urimelige områder. Det kan være at kommunen allerede har gjort en utmerket god jobb på et område og ikke kan få nyttiggjort seg de pengene som staten øremerker. I denne fireårsperioden har vi ønsket å oppheve og forandre på det. Vi har kommet godt i vei. På mange områder har øremerkingen blitt borte, og kommunens fleksibilitet har der blitt mye større. Jeg kan være enig i at det ikke er de største områdene som nå står igjen, bortsett fra barnehageområdet, men vi er kommet veldig godt i vei. Men denne saken er like viktig for framtiden. Nå har KS omsider kommet dit at de støtter Regjeringen og sier det er bra at øremerking forsvinner. Det sa man ikke tidligere. Nå er man kommet så langt, og da er det viktig at man i framtiden ikke lager statlige reformer med øremerkede midler, for det binder kommunene.