Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-01-07:
Jeg takker for interpellasjonen, som jo er særs viktig for mange av dem som driver næring i dette landet – særlig enkeltpersonforetak, og ikke minst innenfor jord og skogbruk. Det er med en viss undring jeg har hørt på denne debatten så langt – særlig hovedinnlegget til finansministeren. I den grad vi ikke har hørt «skreddersømøkonomene» i Finansdepartementet fra Stortingets talerstol tidligere, mener jeg vi tydelig hørte dem under finansministerens hovedinnlegg. Jeg kan ikke – faglig sett – si meg uenig i noe av finansministerens beskrivelse av kontinuitetsprinsippet og de virkninger det måtte ha, men det som er trist med det innlegget, er at man i veldig liten grad ser konsekvensene av de endringsforslag som kom da arveavgiften ble fjernet. Som også interpellanten har vært inne på, har jo dette et større nedslagsfelt enn bare jord- og skogbruk. Jeg syns nok, med all respekt å melde, at det ville være viktig at man også foretok den samme vurdering og gjennomgang av konsekvenser for annen type virksomhet enn jord- og skogbruk. For hvorfor skulle man ikke det? Hva slags særlige hensyn er det som gjør seg gjeldende for at man ikke skal foreta en vurdering av konsekvensene rundt dette for mange av dem som driver enkeltpersonforetak rundt omkring i landet? Mye av den samme sårbarheten vi ser, både i forhold til det å komme seg inn i næringa ved arveskifte eller gave eller hva det måtte være, og det å stå i næringa, gjelder jo i høyeste grad også disse. Så jeg syns det er trist at man ikke vil foreta en slik gjennomgang som vel interpellanten i realiteten ber om. Når det gjelder dem som driver jord- og skogbruk, er det slik at regjeringa har signalisert veldig tydelig at man skal ha forutsigbare rammebetingelser, man skal skape optimisme i næringa, og man skal gjøre det lettere for nyrekruttering. Dette har vært et mantra fra flere av statsrådene, men i særdeleshet fra landbruksministeren. Det vi opplever nå, med dette, er jo faktisk at man går i motsatt retning. Man kan gjerne foreta visse diskusjoner rundt spørsmålet om hva som er hensiktsmessig, og hva som skaper et greiest mulig administrativt skattesystem, men jeg ville tro at for en Høyre–Fremskrittsparti-regjering ville det være særs viktig å se på hvordan de næringsdrivende totalt sett kommer ut økonomisk. En ny aktør i landbruket, f.eks. en melkebonde som starter etter et generasjonsskifte, ville altså med disse forslagene komme ut med en skatteskjerpelse – slik det er beregnet fra Bondelagets side, og det har jeg ingen grunn til å betvile; jeg har ingen andre tall som skulle gi oss andre signaler – på totalt sett over 200 000 kr i løpet av de første tre årene. Det interessante når befolkninga, velgerne og vi i Stortinget skal vurdere hvordan arveavgiften slår ut, og vurdere regimeendringer i skattepolitikken, må jo være: Hvordan blir den totale belastninga? Samtidig vet vi jo at mange av disse nye aktørene som går inn – og ønsker å gå inn – i jordbruket, ikke akkurat har blitt møtt med forutsigbarhet og optimisme når det gjelder de øvrige rammebetingelsene de skal jobbe under. Det gjelder tollregimet, hvor vi har hatt en betydelig debatt i løpet av de siste månedene, men det gjelder også de varslene som er kommet angående budsjettstøtte – og det gjelder ikke minst de grep som ble gjort i forhold til fagbudsjettet til Landbruksdepartementet, hvor man i stor grad gjennomførte bare kutt. Derfor er jo dette bare en del av en politikk som ikke bidrar til å skape mer optimisme, og som ikke bidrar til å lette nyrekruttering. Det er en politikk som faktisk bidrar til å gjøre det lettere å komme seg ut av næringa, ved at man da blir forespeilet at ved å forlate næringa – enten ved gave eller ved et foregrepet arveskifte – vil man slippe arveavgiften, og så ligger den store byrden for å drive videre på dem som blir igjen i næringa, og tar over. Derfor syns jeg det for så vidt er klokt at man vil foreta en gjennomgang av landbruket, men jeg syns man burde utvide det arbeidet betydelig.