Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-24:
I statsbudsjettet for 2012 har vi sprengt den magiske grensen på 1 000 mrd. kr med tanke på hva som skal brukes på gode tiltak i Norge. En stor del av disse midlene tilføres kommunesektoren. Kommunalfeltet kan karakteriseres som hverdagspolitikk. De vedtak som fattes i kommunene, berører alle mennesker. Feltet er ikke storpolitikk og muligens litt hverdagslig, men uhyre viktig for hver og en av oss. Kommunalpolitikk er samfunnsbygging i praksis. Vi tar de kommunale tjenestene nesten som en selvfølge. Men hva skulle vi gjøre hvis vi ikke hadde barnehage og SFO-tilbud til barna våre, institusjonsplass til vår demente bestemor, brøytede veier, helsestasjoner og godt vann i springen, for å nevne noe? Det har vært en stille revolusjon på tjenestetilbudssiden i norske kommuner de siste ti årene. Denne revolusjonen har ikke kommet av seg selv, men som resultat av politiske valg og prioriteringer. Arbeiderpartiet har alltid valgt fellesskapsløsninger framfor skattekutt, i motsetning til høyresiden i norsk politikk. I det finansurolige Europa er vi i Norge i en lykkelig særstilling. Vi øker budsjettene der andre må kutte med grov hånd. Vi ser nå hjerteskjærende scener fra Spania, hvor mennesker kastes ut fra sine hjem på grunn av at de ikke håndterer sine gjeldsforpliktelser, og dette uten at noe sosialt sikkerhetsnett fanger dem opp. Halvparten av Spanias unge under 25 år er uten jobb. Unge med utdannelse sliter med å finne jobb og må flytte hjem til sine foreldre. Det mest skremmende er at mange av Europas unge er uten håp og framtidstro. Har dette noe med det norske statsbudsjettet å gjøre? Ja, for Arbeiderpartiet har arbeidslinja alltid vært viktigst. Det å ha arbeid gir økonomisk trygghet, forutsigbarhet og er med å bidra til å bygge velferd i landet. Vår ledighet ligger i overkant av 3 pst. Arbeid er lik skatt er lik velferd er en del Arbeiderpartiets ideologi, omsatt i handling, og vi kan se fruktene av dette hver dag i det norske samfunnet. Regjeringens satsing på kommunesektoren siden 2005 har resultert i mange nye arbeidsplasser, hele 46 000 nye årsverk i perioden 2005–2010. Hoveddelen er direkte tjenesteytere som lærere og førskolelærere, sykepleiere og andre innen pleie og omsorg. Budsjettet for 2012 er godt, men det er et stramt budsjett, det skal vi ikke underslå. Ser vi det med europeiske øyne, er det et overflodsbudsjett. Men også norske kommuner er en del av verden og den globale økonomien, og påvirkes av forhold utenfor landets grenser. Hvis renten øker med 1 pst., vil det føre til økte utgifter på om lag 1 mrd. kr for norske kommuner. Vår utfordring må være å balansere offentlig pengebruk uten at det forverrer norsk konkurransekraft. Statsbudsjettet for 2012 legger ikke opp til noen eksperiment. Tiden vi er i nå, krever det heller ikke. Arbeiderpartiet skal fortsette med trygg styring av økonomien, slik at det fortsatt blir penger til velferdstjenester og stabil sysselsetting. Vårt siktemål er fortsatt å sikre lav ledighet, ha arbeid til alle og på den måten nå vårt mål om en verdig eldreomsorg. Vi påstår ikke at vi er i mål, men vi er på vei mot et stadig bedre velferdssamfunn for våre innbyggere. Siv Jensen fra Fremskrittspartiet har i debatten i dag tatt til orde for en slankere og mer moderne offentlig sektor. Det betyr i klartekst færre lærere, færre pleiemedhjelpere og et dårligere tilbud. For å yte gode velferdsordninger må det ansatte til. Det er en usann myte at økningen av antall ansatte i offentlig sektor er gått til administrasjon – eller ansiktsløse byråkrater, som Høyre kaller dem. Bare 1 av 25 stillinger har gått til administrasjon. Høyrepartienes angrep på offentlig sektor er en er en stadig tilbakevendende reprise. Arbeiderpartiet tror at arbeid og sysselsetting er en grunnleggende forutsetning for å bygge og trygge velferdssamfunnet.