Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-13:
SV vil i denne debatten framheve at man faktisk var nær et forlik med alle parter, noe som ville vært langt å foretrekke framfor et forlik med bare to av partene. SV er overrasket over den vekt boets finansielle stilling har blitt tillagt i vurderingen av forliket. Vi mener at forliket utelukkende burde vært vurdert ut fra juridiske, praktiske og taktiske hensyn. Vi opplever at flere at statens motparter aktivt har forsøkt å hale ut behandlingen av denne saken. Dette har de gjort i håp om at flertallet på Stortinget til slutt ikke ville fortsette å tilføre Anders Jahres dødsbo nok midler til å kunne sluttføre saken. Fremskrittspartiet har i så måte gitt dem blod på tann, ved aktivt å motsette seg videre tilførsel til bobehandlingen av Jahre-saken. Ifølge Dagens Næringsliv ble daværende fremskrittspartirepresentant, Jan Simonsen, i 1996 kontaktet av Geelmuyden.Kiese, sannsynligvis på vegne av boets opponenter. Dette bekrefter Simonsen selv. Siden den gang har Simonsen og hans tidligere parti konsekvent stemt imot bevilgninger til boet. I 1999 fikk han også med seg Høyre. Høyres medlemmer begrunnet sin snuoperasjon på samme måte som Fremskrittspartiet hele tiden begrunnet sitt ståsted i denne saken: De anså mulighetene for å få tilbake pengebeløp som overstiger de beløpene som ble brukt til rettssaker, som små, og at det meste av de bevilgede midlene ville gå til å holde norske advokater med arbeid og inntekter. Også KrF-ere har uttrykt gjennom media at man har vært skeptisk til videre bevilgninger. Med andre ord: Det har vært nokså gode grunner for boets motparter til å benytte seg av uthalingstaktikken. Det er overraskende at partier på Stortinget, i en sak der staten har store interesser, velger å forholde seg nesten utelukkende til argumentasjon fra motparten i saken. Sosialistisk Venstreparti er ikke kjent med at det har vært tilsvarende nær kontakt mellom boet og de gjeldende partier, som det har vært mellom boets motparter og de samme partiene. Dette er svært betenkelig siden målet her har vært å få klarhet i en av Norges mest kjente skatteunndragelser. Videre mener SV det er interessant at Anders Jahres dødsbo fikk sitt rettslige gjennombrudd bare to dager etter at justiskomiteen fremmet sin innstilling høsten 1999, og hvor altså Høyres og Fremskrittspartiets representanter stemte imot videre bevilgninger til boet. Man kan undre seg over hvilke vurderinger man her la til grunn, når man anså sjansene for å komme noen vei som små. SV mener det er synd at ikke alle partier klart og tydelig har lagt seg på en linje hvor det går klart fram at man ikke aksepterer slik grov økonomisk kriminalitet, men vil forfølge sakene til «the bitter end», som daværende Venstre-representant, Terje Johansen, i fjor uttrykte det til Dagens Næringsliv. Og jeg må si at det virker noe merkelig at Fremskrittspartiet, som altså ynder å kalle seg lov og orden-partiet framfor noe, i flere år har motsatt seg å bidra til å inndrive midler som har vært unndratt det norske folk gjennom grov økonomisk kriminalitet. Jeg er fristet til å hevde at justispolitikken deres ikke henger på greip når man i det ene øyeblikket nærmest har ubegrenset med midler til politi- og lensmannsetaten for å oppklare lovbrudd, og i det neste ikke har en eneste krone til å forfølge denne typen hvitsnippkriminalitet, og dermed statuere et eksempel. I stedet har altså partiet satt sine krefter inn på å gjøre boets motparter lykkelige. For SV er dette komplett uforståelig, men vi må bare erkjenne at motpartene på mange måter har vunnet: De har fått innfridd sine håp om at motstanden mot videre bevilgninger ville øke, og de har fått gjennomslag gjennom knallhard lobbyisme for følgende oppfatning i visse deler av det politiske miljøet: at boet har svært små muligheter til å få tilbake pengebeløp som overstiger de beløpene boet bruker til rettssaker. SV aksepterer anbefalingen om et delforlik, men vi hadde ønsket oss en annen situasjon. Vi skulle ønske at de borgerlige partienes vilje til å oppklare skattesvik var større, og vi skulle ønske oss at boet stod fritt til å vurdere sakens fakta. Det skal ikke være noen tvil om at SV ville vært innstilt på ytterligere bevilgninger til boets arbeid hvis Justisdepartementet og bobestyreren hadde anbefalt dette framfor et forlik.