Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-05-29:
De to foregående talere, fra Høyre og Arbeiderpartiet, har lagt mye vekt på det felles samarbeidet vi har hatt, og på vår felles kultur og identitet i Norden. Jeg er i stor grad enig i alt det som er sagt, og for Venstre har nordisk samarbeid vært, og kommer til å bli, viktig. Og som de to foregående har vært inne på: Vi må også se det nordiske samarbeidet inn i et større europeisk samarbeid, slik representanten Kolberg var inne på. Det er omgivelser rundt oss som er skiftende, men i Norden har vi heldigvis hatt relativt stabile forhold og gode demokratier som er bygd opp over lang tid. Det nordiske samarbeidet ble etablert i 1952. Derfor vil jeg konsentrere meg aller mest om å tenke framover mot 2050 og 2052, når vi nærmer oss at et nordisk samarbeid forhåpentlig har vart i hundre år. Vi har gjort mye riktig, men hva skal vi gjøre de neste årene for å beholde den kontinuiteten og den velferdsutviklingen vi har i våre nordiske land? Jeg har, i og med at jeg også er medlem av Nordisk råd nå, fått oppleve noen av de samarbeidsinstitusjonene som vi har, og et nordisk samarbeid mellom land og institusjoner må ta litt tid. Noen opplever at det går litt på tomgang. Jeg opplever ikke det. Jeg forstår at dette må ta tid, og derfor må vi også ha tålmodighet. Men det er like fullt mulig å gjøre endringer i arbeidet i Nordisk råd, og jeg kunne godt tenke meg en nordisk trontaledebatt der også partilederne er til stede. Nå har også statsministerne begynt å prioritere Nordisk råd høyt, og vi har temabolker i Nordisk råd, men jeg kunne altså også tenke meg at vi hadde hatt en årlig nordisk trontaledebatt der også partilederne er til stede – at vi hadde tatt dette på et høyere nivå. Vi kunne også tenke oss et årlig nordisk tema – forsvar kunne ha vært et tema, og velferd og energi. Det er mye å velge mellom. Det er også et EU som er i endring når brexit trer i kraft og Storbritannia skal ut. Men det er ulike meninger om det i Storbritannia, og Skottland ønsker seg et nært samarbeid med de nordiske landene og vil sågar kanskje til og med inn i Nordisk råd – uten at det er noen diskusjon her i våre land, men i Skottland har jeg opplevd at det er et tema. De er også drøyt fem millioner mennesker, det er olje og gass der, det er fisk, det er et utdanningssystem som er veldig på linje med det norske, og et helsevesen som har tatt litt avstand fra sitt opprinnelige britiske arvegods, og som ser mot Norden. Det er i hvert fall mye å samarbeide om. Baltisk råd har kommet opp og fungerer. Dette er ikke nødvendigvis tida for å inkludere det i et større Nordisk råd, men i hvert fall utvikler samarbeidet her oppe i nord seg stadig og er viktig. Og når representanten Kolberg tar opp Nordens posisjon i det nye Europa og det nye EU, kan vi tenke oss et litt smalere, strammere EU, der Norden faktisk kan innta en enda tydeligere posisjon, og der det går en nord–sør-linje i EU hvor Norden har en betydelig innflytelse. Da er nordisk samarbeid kanskje et av de aller viktigste redskapene og vår kanal inn til det internasjonale samarbeidet, noe vi kanskje snakker litt for lite om i Norge i dag: hvor viktig det innarbeidede samarbeidet i Norden er, når alle landene rundt oss er medlemmer i EU, bortsett fra Island. Jeg må si litt om energisamarbeidet, i og med at jeg er leder i energi- og miljøkomiteen. Vi har hatt et svært tett samarbeid innenfor energi i 25 år, vi har sammen utviklet det mest velfungerende energisamarbeidet i Europa. Det har tatt tid. Så er det slik at vi satser litt ulikt i dag: Finland satser mye på atomenergi, Sverige mye på bioenergi; Norge har vannkraften som den store fornybare ressursen, Danmark har vind. Men sammen kan vi forske og gjøre enda mer utviklingsarbeid sammen, og det er viktig når vi nå ser at nye land satser stort på fornybar energi knyttet til særlig sol og vind. Og når digitaliseringen samtidig raser av sted, er det viktig at Norden følger med i timen. Hver for oss har vi ikke nødvendigvis musklene og kapasiteten til det, men sammen har vi altså greid å utvikle et verdensledende samarbeid, og det bør vi fortsette å gjøre. Derfor er det veldig viktig at Nordisk råd nå har tatt tak i energisamarbeidet igjen og ønsker å fortsette å lede an og samarbeide mer knyttet til det. Det er viktig også for Norge at vi følger med på det. Så til demografien, som er felles over store deler av Europa: Vi sliter med en aldrende befolkning, fødselstallene går ned, og det skaper utfordringer knyttet til å opprettholde velferd når andelen skattebetalere går ned. Det er derfor også viktig at vi samarbeider om behovet for arbeidskraft og type arbeidskraft, men også – som representanten Kolberg var inne på – om det å åpne for å ta imot folk fra andre deler av verden hvor det pågår kriser eller er andre grunner til at folk vil flytte på seg. Da må vi samarbeide om å være et godt vertskap. Det er også en av mulighetene til å opprettholde vår velferd. For Nord-Norge er det særlig viktig, men det er også viktig for våre nærmeste naboer Finland og Sverige, som har en veldig lik befolkningsutvikling som Norge, og hvor det er en større tendens til at unge flytter sørover. Det er veldig viktig. Jeg skal ikke gå så mye inn på helsesamarbeid, men det er klart at vi har en helsesektor som er veldig lik, og vi er nødt til å samarbeide mer for å møte de store utfordringene vi har knyttet til helse. Det å samarbeide om å verifisere utdanninger og jobbe på tvers har vi vært gode på, men ny teknologi, nye utdanningsformer og nye sykdommer gjør at vi må fortsette dette samarbeidet.