Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1999-06-18:
Vi har en finansminister som kontinuerlig hevder at han er mistolket, og det er godt mulig at Stortinget ønsker å mistolke finansministeren. Men det er også en realitet at han uttaler seg uklart. Samtidig må jeg si at den typen diskusjon om renten som vi her har, er politikk på sitt aller verste. Hvem sa hva akkurat når, og hvordan tolker man hva man sa, og har man sagt akkurat det? Så finner man fram en avis og et gammelt sitat og beviser dermed at finansministeren har sagt et eller annet. Og han har sikkert sagt det. Jeg er helt overbevist om at vi har sagt mange ting her i stortingssalen i andre sammenhenger som ikke nødvendigvis bestandig er helt presist og så klokt som vi gjerne skulle sagt det. Det som er realitetene, er at renten heldigvis har gått ned 2 pst. Det er bra for norske bedrifter og for norske husholdninger. Regjeringen har begrenset ære for dette, det kan det ikke være tvil om. At Regjeringen har hatt en uklar finanspolitikk, kan det vel heller ikke være tvil om. Men det har da i sannhet også opposisjonen hatt. Opposisjonen plusser nå på mer enn det Regjeringen har lagt fram. SV strammer faktisk inn mer. Den typen diskusjon synes jeg er ulykksalig. Vi får bare håpe at oljeprisen holder seg høy framover, for oljeprisen – det har også finansministeren bekreftet før i dag – er en svært viktig årsak til at det går bra, at tilliten til norsk økonomi er stor. Grunnen til at jeg tok ordet var ikke rentediskusjonen, for den synes jeg som sagt på mange måter er politikk på sitt verste. Grunnen var det statsminister Bondevik sa i sitt innlegg, at man i forskjellsmeldingen hadde tenkt å komme med tiltak for å løfte dem som er på bunnen, og også se på skatteregler for dem som er på toppen. Det er helt riktig. Hvis statsministeren har tenkt å foreslå det, så er det bra. SV har i mange år påpekt det urimelige ved vårt skattesystem, at vi har et skattesystem som favoriserer de som er på toppen, de som får sin inntekt fra aksjer og ikke de som får sin inntekt fra ærlig arbeid. Og hvis statsministeren vil imøtekomme det, er det bra, for det finnes altså ikke noen andre muligheter enn fordelingspolitikken, skattepolitikken, for å omfordele goder i et samfunn. Men det er ikke mulig for statsministeren å få gjennom den type fordelingstiltak med Høyre og Fremskrittspartiet. Gjennom fire budsjetter har vi nå sett at det eneste som er viktig for Høyre og Fremskrittspartiet, er å beskjære det offentlige forbruket og spare det private. Grellest så vi det i statsbudsjettet i fjor, da hele innstramningen kom i det offentlige forbruket, og ikke én krone i det private forbruket. Hvis det skal være mulig å gå i den retning som statsministeren nå var inne på – og som SV er hjertens enig i – er det ikke mulig å tenke seg at det i forbindelse med høstens statsbudsjett skal inngås forlik med Høyre og Fremskrittspartiet. Hvis man ønsker å gå i den retning, må statsminister Bondevik og Regjeringen i større grad prøve å finne fram til en dialog ikke bare med Carl I. Hagen og Jan Petersen, men også med dem som kan utgjøre et flertall på den andre siden. Det betyr at man må invitere også i den andre retningen, og ikke bare snu ansiktet mot høyre.