Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-04-28:
Intensjonene i forslaget fra Fremskrittspartiet er at samfunnet vårt bør yte en viss grad av rettferdighet overfor mennesker når samfunnet selv har vært med på å utøve mishandling - ja, sett med våre øyne til og med grov mishandling. Og det blir fort meningsløst når alle de andre partiene utenom Fremskrittspartiet hevder at på bakgrunn av tidligere vedtak og behandling skal saken være grundig drøftet, slik at de det gjelder, kan søke om billighetserstatning. Merkelig da at de dette gjelder, altså kysthospitalbarna, ikke oppfatter denne sak slik som Regjeringen og de øvrige partiene. Her velger Regjeringen og de andre å støtte seg til at 18 stykker av de 49 som søkte om billighetserstatning, fikk innvilget dette med bakgrunn i mangelfull medisinsk behandling. Det er faktisk ikke det representantforslaget tar opp. Det Fremskrittspartiet her tar opp, er ikke om noen har fått mangelfull medisinsk behandling og erstatning, men tvert imot grove påstander om at mange barn ble utsatt for mishandling, ja til og med grov mishandling. Det er med bakgrunn i disse påstandene Fremskrittspartiet ønsker at det skal bli gitt en mulighet også for andre, og at en skal få en helhetlig gjennomgang av de forhold som barna på kysthospitalene ble utsatt for. For hvis man mener det er riktig med billighetserstatning på grunnlag av mangelfull medisinsk behandling, blir det absurd ikke å gi erstatning for grov mishandling. Gjennom en rekke år har det i mediene framkommet påstander fra tidligere pasienter ved bl.a. Kysthospitalet i Tromsø om at de har vært utsatt for både feil medisinsk behandling og ulike typer overgrep. Jeg kan nevne følgende påstander: grov mishandling, feil medisinbruk, avstraffelser, traumatiske opplevelser, mistet mange år av sin tidligste barndom, brutalitet overfor forsvarsløse barn og selvfølgelig redusert skolegang. Jeg vil svært gjerne understreke at mens mange barn på andre sykehus ble kvitt bentuberkulosen i løpet av to-tre år, var pasientene på Kysthospitalet i Tromsø innestengt i lang tid. De kunne ligge gipset fra hodet til tærne og være bundet til senga i flere år. Dette framkommer i NRKs program Faktor i november 2005. Men slike typer overgrep er tydeligvis ikke nok til å få en helhetlig gjennomgang av saken. Skal si vi lever i et varmt og omsorgsfullt land. Stiftelsen Rettferd for taperne opplyser at den har om lag 54 saker liggende som den har til hensikt å søke om billighetserstatning for. Men Tromsø var ikke enestående. Thorleif Eikeland, forsker og førsteamanuensis ved Høgskolen i Bergen, har i en forskningsrapport om Kysthospitalet i Os kommune sammenliknet oppveksten til barnehjemsbarn med barn som har hatt langvarig opphold på sanatorium og institusjoner. I materialet fra Eikeland finnes det mange rystende historier. Det er aldri for seint å snu. Å snu i denne saken og utøve rettferdighet overfor en gruppe barn som ble utsatt for overgrep fra samfunnets side, er, slik jeg ser det, et kollektivt samfunnsansvar vi som medmennesker bør og skal ta. Det blir sett med mine øyne meningsløst at man kan gi billighetserstatning grunnet mangelfull medisinsk behandling og samtidig avslå billighetserstatning for grov mishandling av andre barn, hvis det viser seg at det som har framkommet i mediene, er korrekt. Det er på den bakgrunn vi ønsker en helhetlig gjennomgang. Jeg tar herved opp Fremskrittspartiets forslag.