Bent Høie (Høyre), 2015-04-14:
I dag er det slik at mange pasienter venter unødvendig lenge på nødvendig behandling i sykehus og andre steder. Samtidig kan det være ledig kapasitet både i offentlige og private behandlingssteder. Det kan oppleves som frustrerende for dem som venter. Pasienter med god økonomi kan kjøpe seg ut av køen, mens de med dårlig råd må vente. Resultatet blir en utvikling mot en mer todelt helsetjeneste og redusert oppslutning om en offentlig finansiert helsetjeneste. Det er en utvikling som regjeringen ikke ønsker. Vi ønsker et offentlig finansiert helsetilbud som er så godt at folk velger det. Da må vi ta i bruk alle gode krefter, både i private og offentlige institusjoner. Regjeringen mener at økt konkurranse gjennom bl.a. etablering av fritt behandlingsvalg, også vil stimulere de offentlige institusjonene til å bli bedre og mer effektive. På den måten sikrer man at disse virksomhetene fortsatt er bærebjelken i et offentlig finansiert helsesystem, der de sykeste får behandling først. For å nå regjeringens ambisjon om en mer tilgjengelig helsetjeneste, der pasienten og pasientens rett til å velge står i sentrum, skal både de offentlige og private institusjonene få større frihet til å utnytte kapasiteten bedre, og private krefter skal få slippe til mer. Fritt behandlingsvalg vil være et sentralt virkemiddel for å redusere unødvendig venting, øke valgfriheten for pasientene og bidra til at de offentlige sykehusene blir bedre i møte med pasientene. Fritt behandlingsvalg er en reform som er bred og står på tre søyler: For det første får pasientene rett til fritt behandlingsvalg. Pasienter med rett til nødvendig spesialisthelsetjeneste skal selv kunne velge hvor de vil behandles blant godkjente virksomheter – på det offentliges regning. Private som tilfredsstiller kravene, kan – innen definerte fagområder – levere helsetjenester til en fastsatt pris. For det andre skal de regionale helseforetakene kjøpe mer fra private gjennom anbud. Det er viktig å understreke at det primære virkemidlet for å kjøpe ledig kapasitet hos private, også skal være anbud i framtiden. Derfor har jeg i foretaksprotokollen for 2015 bedt helseregionene om å øke anskaffelsene hos private leverandører. For det tredje får de offentlige sykehusene større frihet. Det aller meste av pasientbehandlingen vil fortsatt finne sted i de offentlige sykehusene. Vi har nå fjernet taket som begrenset hvor mange pasienter de offentlige sykehusene kunne behandle, og økt bevilgningene til de offentlige sykehusene. I høringsrunden er det kommet mange og til dels kritiske uttalelser. Vi har lyttet til høringsinnspillene. Ett av grepene er å slå sammen fritt sykehusvalg og fritt behandlingsvalg. Det innebærer en styrking og forenkling av pasientenes rettigheter. I tillegg har vi foreslått at alle rettigheter som gjelder ved fritt sykehusvalg, også skal gjelde i fritt behandlingsvalg. Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har alltid kjempet for pasientens rettigheter, fra Syse-regjeringens innføring av de første behandlingsfristene i 1990 til Bondevik II-regjeringens innføring av rett til individuell medisinsk fastsatt tidsfrist i 2003, noe de rød-grønne partiene først stemte imot da Høyre og Fremskrittspartiet la fram forslaget allerede i 1999. Det er påfallende å se hvilke skremmebilder som tegnes fra opposisjonen om fritt behandlingsvalg. Men det vekker igjen minnene om nøyaktig de samme argumentene da de samme partiene for ti år siden advarte mot innføring av fritt sykehusvalg, en ordning de rød-grønne partiene sto samlet om å være redde for konsekvensene av. Og nøyaktig de samme argumentene ble brukt mot individuell medisinsk fastsatt tidsfrist. Nå er dette opposisjonspartienes eneste svar i denne diskusjonen. Jeg er glad de lærer litt av historien når det kommer til å slutte opp om ordninger som de først var redde for. Men heller ikke denne gangen ser de at de tar feil. Nok en gang viser opposisjonspartiene at de tar systemets, ikke pasientenes side. Å skape pasientens helsetjeneste handler om å sette pasientens behov i sentrum. Da må en være villig til å gjøre endringer og spørre: Hvis pasienten fikk bestemme, hvordan hadde systemet sett ut da? Svaret har regjeringen og samarbeidspartiene gitt: Vi lar pasienten bestemme. La meg minne om at de som omfattes av retten til fritt behandlingsvalg, er pasienter som har rett til behandling. Dette er pasienter med behov for nødvendig behandling. Det systemet som de rød-grønne ønsker å bevare, er det samme systemet som etter deres åtte år ved makten har gitt økte ventetider og lengre ventelister. Nå er deres svar: mer av det samme. Vår regjering og våre samarbeidspartier har sett at dette ikke er nok. Vi trenger nye ideer og bedre løsninger. Fritt behandlingsvalg handler om å gi pasientene styrkede rettigheter, slik Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har lovet og har tradisjon for, og som er en del av våre felles verdier. Det handler om å ha tillit til og respekt for enkeltmennesket, og gi hver enkelt makt også i helsetjenesten. Det handler om troen på mangfold og vissheten om at private og spesielt ideelle aktører er et nødvendig supplement til en sterk offentlig helsetjeneste – det at en rett og slett tror at samspill og samarbeid gjør samfunnet bedre, og at et mangfold fører til også et mangfold av gode løsninger. Arbeiderpartiet har allerede nå lovet at de vil reversere denne reformen så fort de får sjansen, dersom de igjen kommer i regjering. Det er verdt å merke seg. Det er ikke først gang Arbeiderpartiet er imot å styrke pasientens rettigheter, men det er kanskje første gang de varsler at de går til valg på å frata pasientene rettigheter. Som Rusmisbrukernes Interesseorganisasjon, RIO, skrev: «Arbeiderpartiet har bestemt seg for å gå til valg i 2017 på å skrote reformen og skjerpe inn de allerede svake rettighetene de rusavhengige har.» Det er sterke ord, og det kommer fra pasientene selv. De vet hvor ille det er å stå i kø og vente på behandling, når motivasjonen fort kan forsvinne og en faller tilbake igjen i et ødeleggende og til dels også dødelig misbruk. Det er ikke tilfeldig at det er rusmisbrukernes representanter som engasjerer seg sterkest. For reformen skal først innføres for rus og psykisk helsevern. Jeg er glad for at vi nå begynner med å styrke valgmuligheten til akkurat disse pasientene. Det er på tide at pasienter med rusproblemer og psykiske helseutfordringer prioriteres først i helsetjenesten. For en gangs skyld ser vi at en reform som skal styrke rettighetene for pasientene, innføres først innen rus og psykisk helse. Det gjør denne regjeringen nettopp fordi vi prioriterer disse områdene, sammen med våre samarbeidspartier. Det var derfor vi gjeninnførte den gylne regelen om at helseregionene skal prioritere rus og psykisk helse, som ble fjernet av forrige regjering. Vi sørger nå for at mennesker som trenger rusbehandling, får behandling når de er motivert for å gjøre noe med eget misbruk – ikke tre–fire måneder senere. Jeg registrerer at noen partier mener det er problematisk at pasienten får mulighet til å velge private aktører i stedet for det som er alternativet, å stå i den offentlige køen. Det hevdes at dette er en privatisering av helsetjenester som utgjør en trussel mot de offentlige sykehusene. Det er jeg ikke enig i. Jeg mener det viktigste er at pasienten får rask behandling. Det tror jeg også at den som venter, er enig i. Jeg merker meg at opposisjonen skremmer med at fritt behandlingsvalg betyr kommersialisering. Det viser at de har et merkelig bilde av hvordan behandlingsfeltet innen f.eks. rusfeltet fungerer. For sannheten er at det er de ideelle organisasjonene og institusjonene som har vært pådrivere for og har dominert utviklingen av behandlingstilbudet for disse pasientgruppene. Det er ildsjeler som har ønsket å gjøre en forskjell, som har stilt opp, jobbet og vært der når ruspasientene har hatt behov for behandling. Når vi innfører fritt behandlingsvalg, vil de samme organisasjoner, stiftelser og institusjoner få muligheten til å ta imot flere pasienter om de kan, og pasienter som står i kø, kan få ønske seg til dem. Derfor er jeg glad for at denne dagen er kommet, hvor regjeringen og våre samarbeidspartier viser at vi igjen tar pasientens side, at vi nok en gang viser at vi samles om å styrke pasientens rettigheter, og at vi sammen viser at vi er godt i gang med å gjøre det som er vår visjon, nemlig å skape pasientens helsetjeneste.