trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-12-09:
Fra Høyres side er det viktig å understreke at denne proposisjonen viser til at det er et mål at flest mulig skal få delta i arbeidslivet fremfor å være passive trygdemottakere. Det er god dokumentasjon for å hevde at jo lengre tid man er ute av arbeidslivet, desto vanskeligere er det å komme tilbake. Den samlede trygdeperioden for personer som står i fare for å falle ut av arbeidslivet, bør kortes ned. Høyre er tilfreds med at Regjeringens politikk, også historisk sett, har brukt kort tid på å angripe hovedårsakene til stigende ledighet. Økningen i arbeidsledigheten har sitt utspring i den svake internasjonale konjunkturen og den særnorske hovedutfordringen de senere årene som følge av dyre lønnsoppgjør, høy rente og sterk kronekurs. Vi har merket oss at det nå er en gryende optimisme i næringslivet, og at de siste tallene fra Statistisk sentralbyrå allerede nå viser en nedgang i arbeidsledigheten. Likevel er det verdt å merke seg at det i løpet av de siste årene har vært en betydelig økning i antall personer som mottar attføringsytelser. Utgiftene til attføringsytelser har relativt sett økt sterkere enn antall yrkeshemmede. Det er litt av bakgrunnen for de forslag som i denne saken fremmes som endringer i folketrygdlovens kap. 11 og 21. Forslagene innebærer at aldersgrensen for å få skolegang som attføringstiltak heves fra 22 år til 26 år. Det innføres varighetsbegrensning på tre år på skolegang som attføringstiltak. Retten til enkelte stønader for yrkeshemmede som har ordinær lønn eller lønn under sykdom, begrenses. Dessuten blir vedtaksmyndigheten når det gjelder innvilgelse av attføring i henhold til folketrygdloven, flyttet fra trygdeetaten til Aetat. Det er grunn til å understreke at samlet sett vil forslagene som fremmes i denne proposisjonen, motvirke at ordinær utdanning finansieres ved folketrygdens midler, og øke incentivene for rask overgang til arbeid. Disse tiltakene er også en del av budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, og fra Høyres side er vi glad for at det i denne saken foreligger en anbefaling fra et solid flertall i kommunalkomiteen til Odelstinget om å vedta de foreslåtte lovendringer.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-09:
Det er alltid interessant å ta sitater ut av en sammenheng og bruke dem for andre formål. Denne regjeringen har et klart syn på at ytelsene til uføretrygdede og andre i Norge ikke er for lave. Vi har intet ønske om å gjøre dem lavere. Derimot har vi sagt veldig klart i andre sammenhenger at vi er opptatt av at vi skal gjøre det lønnsomt for folk å arbeide hvis de har mulighet til det. En av måtene vi ønsker å gjøre det mer lønnsomt å arbeide på, er ved å senke personskattene. Jeg håper Oppebøen Hansens syn også er at det skal være lønnsomt å arbeide, at han kan gi støtte til det synet. Den setningen som Oppebøen Hansen refererte, er fra en drøfting hvor man bl.a. gikk inn på at også økonomiske incitamenter kan virke. Men Regjeringens syn er altså at uføretrygdede i Norge ikke har det for dårlig. Vi har intet ønske om å gjøre det verre for dem, men vi skulle gjerne gjøre det bedre for dem som jobber.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-09:
Selvfølgelig stoler vi på Aetats skjønn. Jeg har ved flere anledninger fra denne talerstolen understreket at vi ønsker å gi Aetat større muligheter til skjønnsutøvelse enn det Karin Andersen og andre i denne salen har tatt til orde for. Men det at Aetat skal utføre et skjønn, fratar jo ikke regjering og storting plikten til å fastsette innenfor hvilke rammer det skjønnet skal utøves. Det vi sier nå veldig klart, og som et flertall i Stortinget synes å slutte seg til, er altså at når det gjelder yrkesrettet attføring for personer under den nye aldersgrensen, skal det skjønnet utøves ut fra det kriteriet at det normalt ikke skal gis støtte til yrkesrettet attføring i den aldersgruppen, men at det skal gjøres unntak for ungdom som på grunn av «sykdom, skade eller lyte» er i en situasjon hvor de trenger en spesiell behandling. Det gjelder unge uføre, det gjelder trafikkskadde, og det gjelder andre i samme kategori.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-09:
Unntaksbestemmelsen er den samme som den som gjelder i folketrygdloven generelt, altså for personer som på grunn av «sykdom, skade eller lyte» er i en vesentlig annen situasjon enn andre. Der skal det utøves et skjønn. Når det gjelder aldersgrensen, er det i proposisjonen gitt eksempler. Eksemplene som er nevnt, er yrkeshemmede i gruppen unge uføre, ungdom som er født uføre, personer som er blitt uføre f.eks. etter alvorlige trafikkskader, og personer med alvorlige og langvarige sykdommer. Så skal nettopp Aetat utøve et skjønn innenfor disse rammene som representanten Karin Andersen etterlyste tidligere. Men det er altså ikke et skjønn som skal utøves innenfor noen andre rammer enn de begrepene som allerede gjelder i folketrygden.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-09:
Jeg kan ikke erindre – men jeg må ta forbehold om at jeg kan huske feil – at Stortinget har bedt oss om å foreta en total vurdering av situasjonen for alle som er på attføring eller i en tilsvarende situasjon. Vi skal selvfølgelig følge opp alle de anmodninger som kommer fra Stortinget, og det gjør vi fortløpende. Stortinget får rapport om det. Når det gjelder Oppebøen Hansens mer generelle spørsmål, er det helt klart at Regjeringen løpende i forbindelse med utforming av alle støtteordninger, alle stønadsordninger og alle trygdeordninger vurderer hvordan livssituasjonen til ulike grupper påvirkes. Det er nettopp ut fra det Regjeringen fremmer de forslagene som den fremmer.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-09:
Jeg synes ikke innlegget til representanten Andersen kan stå uimotsagt. Funksjonshemmede er skjermet i de kuttene som er foretatt. Hvis noen sier noe annet, har de ikke lest forslaget og proposisjonen. For øvrig har jeg lyst til å presisere at da jeg sa at denne saken var så viktig at vi ikke ville inngått budsjettforlik hvis vi ikke hadde fått den med, var det ikke kuttene jeg snakket om, men å få satt inn tiltak for folk som har skade eller sykdom, så tidlig at de faktisk har en mulighet til å ha utbytte av et attføringsløp. Jeg er veldig glad for at det er bred enighet i Stortinget om denne saken, og jeg er fryktelig glad for at vi har støtte fra Arbeiderpartiet i denne saken. Jeg vil på det sterkeste si fra Regjeringens side at vi ikke har betraktet Arbeiderpartiets støtte til innstramningene i ordningene som det sentrale i saken, men støtten til at folk som har krav på attføring, får det tidlig.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
På vegne av stortingsrepresentantene Øystein Hedstrøm, Per Sandberg, Lodve Solholm, Øyvind Korsberg og meg selv vil jeg fremme forslag om å fravike kravet til å inneha matfiskkonsesjon for produksjon av rogn fra kjønnsmoden laks og regnbueørret.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
På vegner av representantane Siv Jensen, Per Sandberg, Per Erik Monsen og meg sjølv vil eg fremje forslag om at delar av selskapsskatten skal tilfalle kommunar der selskapa er etablerte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Den sittende regjeringen har lagt stor vekt på å redusere skattene. Det er ikke noe annet formål den har valgt å bruke mer penger til, enn lavere skatt. Det er alltid hyggelig å redusere skatter. Også Arbeiderpartiet har stemt for noe, bl.a. lavere investeringsavgift og lavere skatt på vanlige og lavere lønnsinntekter. Men det er to problemer med det Regjeringen nå driver med. Det ene er at det systematisk er slik at det gis mest lettelser til dem som har mest fra før, og det andre er at størrelsen og omfanget, 31 milliarder kr i lavere skatt, går ut over andre viktige oppgaver. Det kuttes i pensjoner til uføretrygdede, det innføres økte egenandeler, dagpengesatsene til arbeidsledige reduseres, og det bevilges historisk lite når det gjelder opprustning av skolen og eldreomsorgen i forhold til de påplussinger vi vanligvis har hatt, bl.a. i kommuneøkonomien. Det betyr at dette går ut over andre formål. Det ser også nå mange i Kristelig Folkeparti, mens finansministeren lover at skatteløftene står fast. Mitt spørsmål er: Står skatteløftene fra Sem-erklæringen fast?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
For det første er det slik at den ordningen for skattefritak for barnehageplasser nettopp er en utvidelse av en ordning som ble innført under regjeringen Syse og stadfestet i forskrift av regjeringen Bondevik, og er nøyaktig lik den som Bondevik-regjeringen har innført for gratis PC-er og gratis helseforsikring. Så det er litt underlig at man har en veldig annen prinsipiell tilnærming til skattefritak for arbeidsgiverbetalte goder når det gjelder barnehager enn det man har for helseforsikring eller PC-er. For det andre er det slik at det er ingen tvil om at det av skattelettelsene fra denne Regjeringen er gått mest til dem som har mest fra før. Det er uttrykkelig dokumentert i Finansdepartementets egne beregninger. Og det Bondevik kaller skattelette til bedriftene, er i virkeligheten skattelette til de aller rikeste. Fjerning av aksjeskatt, reduksjoner i opsjonsbeskatningen kalles reduksjoner i bedriftsbeskatningen, men er reduksjoner til de menneskene som har aller mest penger fra før av i Norge. Og det går ut over pensjonister og andre som har lite.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Det er riktig at rentene går ned, men rentene går nå ned fordi arbeidsløsheten går opp, og fordi strømprisene er svært høye. Arbeiderpartiet vil aldri bidra til å bruke økende arbeidsløshet som et virkemiddel i den økonomiske politikken. Hovedutfordringen er å sørge for at vi har lave renter, at vi sikrer industriens konkurranseevne, at vi har høy sysselsetting og samtidig lav arbeidsløshet, ikke at det er økende ledighet og tilbakegang i økonomien, som fører til at rentene går ned. Fordi Regjeringen reagerte altfor sent i kampen mot ledighet, er problemet at vi nærmer oss 100 000 arbeidsledige, og at tiltakene som nå kommer, er for svake og for små. Arbeiderpartiet vil selvsagt bare være med på å stemme for ansvarlige opplegg. Det har vi lagt fram hver eneste gang. Men vi kan ikke tvinges til å stemme mot forslag vi er for, for å redde en regjering vi er mot. Det jeg mener er uheldig, er at denne regjeringen lenge før sakene har kommet til Stortinget, har pisket opp stemningen på en underlig måte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Dersom Arbeiderpartiet bestemmer seg for å ta opp igjen spørsmålet om medlemskap, kan vi selvsagt bare sitte i en regjering som er samlet om det synet, for hvis en regjering skal forhandle om medlemskap og etterpå eventuelt anbefale et forhandlingsresultat, må det være en samlet regjering som står bak det. Og mitt inntrykk er at alle de partier som Arbeiderpartiet vurderer å sitte i regjering sammen med eller å samarbeide med i Stortinget på ulike måter, er innforstått med det. Så det kommer vi tilbake til i 2005 med kraft og tyngde. Og så får vi da avgjøre om tiden er inne til med full tyngde å reise EU-saken på nytt. Jeg personlig mener at det er bra at vi nå får en EU-debatt, fordi det kan klargjøre og modne spørsmålet om vi på nytt skal reise saken i 2005. Det er mange grunner til det, men en av grunnene er at vi tilpasser oss EU hver eneste dag – alt fra rusbrus til økt arbeidsgiveravgift i hele Distrikts-Norge, til omorganiseringen av gassalget i landet vårt og til endringen av vår kraftlovgivning. Og mitt spørsmål er: Er statsministeren enig i at vi faktisk avstår mye selvråderett gjennom dagens EØS-avtale?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Alle mål som er skissert i Sem-erklæringen, står selvsagt fast, men tempoet i gjennomføringen av dem må tilpasses den økonomiske utvikling og budsjettsituasjonen. Hvis en ser på det vedtatte budsjettet for inneværende år, er det ikke riktig at det meste går til dem som har mest fra før. Det aller meste har gått til norske bedrifter. Ca. 4/5 av lettelsene i skatter og avgifter i det siste budsjettet gikk til å lette situasjonen for norsk næringsliv. Hadde vi ikke gjort dette, hadde situasjonen for arbeidsplassene og sysselsettingen vært enda vanskeligere enn den er. Avskrivningssatsene er bedret, investeringsavgiften er fjernet, flypassasjeravgiften er fjernet, og det er gitt muligheter for alle norske bedrifter til å få skattefradrag for avsetning til forskning og utvikling, noe som er svært viktig for å skape og sikre arbeidsplasser. Så skatte- og avgiftslettelsene har vært klart og primært rettet inn mot å trygge arbeidsplasser som ellers kunne blitt utsatt. Men ellers registrerer vi jo at Arbeiderpartiet sammen med bl.a. Fremskrittspartiet går inn for å utvide en skatteletteordning til dem som har mest fra før, nemlig de som er så heldige å få gratis barnehageplass betalt av sin arbeidsgiver, og på grunn av marginalskatten – mest til dem som har mest fra før. Det synes Regjeringen er uklokt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det er et ubestridelig faktum at det Arbeiderpartiet har blitt enig med Fremskrittspartiet om når det gjelder skattefrihet for arbeidsgiverbetalte barnehageplasser, vil gi mest til dem som har mest fra før. Jeg er klar over at det er en uklarhet i to dokumenter om denne saken, det som står i selve barnehageavtalen og det som står i stortingsdokumentet, nemlig innstillingen fra finanskomiteen. Den siste tyder jo på en kraftig utvidelse som kan komme opp i milliardbeløp, men dette blir vel nå gjenstand for forhandlinger i Stortinget, håper jeg. Jeg håper i hvert fall dette kan begrenses kraftig, sånn at ikke lettelsene til dem som har mest fra før, blir veldig stor. Når det gjelder de skatteformer som representanten Stoltenberg nevnte, er både formuesskatten og opsjonsbeskatningen faktisk viktig for kapitaldannelsen for bedriftene og dermed for å trygge arbeidsplasser. Så jeg fastholder at 4/5 av de skatte- og avgiftslettelsene som ble gitt i siste budsjett, går til å trygge sysselsettingen. Det skal vi være glade for, ellers kunne den situasjonen vært vanskeligere.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Samarbeidsregjeringen har vist at det er mulig å kombinere økt innsats i velferdsordningene med lettelser i skatte- og avgiftstrykket. Nå er det ikke bare Samarbeidsregjeringen som har lovt skattelettelser. I det såkalte verdipapiret, som Arbeiderpartiet la fram før siste valg, lovte en justeringer i innslagspunktet i toppskatten hvert år i tråd med pris- og lønnsutviklingen. Det har Arbeiderpartiet i sitt siste budsjettforslag brutt. Så en har altså brutt et valgløfte. Vi skal forsøke å innfri så langt som den økonomiske situasjonen og budsjettsituasjonen tilsier. Velferden i kommunene vil ikke bare Kristelig Folkeparti, men hele Samarbeidsregjeringen, prioritere i budsjettene framover. Det gav vi uttrykk for, både statsminister og finansminister, på den budsjettkonferansen vi hadde på Thorbjørnrud for noen uker tilbake. Det blir prioritert.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Jeg kan ikke nå stå her og offentliggjøre det statsbudsjettet som skal legges fram i begynnelsen av oktober, også selvsagt av den grunn at Regjeringen ikke har ferdigbehandlet det på dette tidspunkt, som en aldri har gjort i april. Men jeg fastholder at målene i Sem-erklæringen står fast, men gjennomføringstakten må tilpasses den økonomiske situasjonen og budsjettsituasjonen. Og dette er mål for fire år, ikke for to eller tre. Ellers er jeg enig med representanten Djupedal i at både velferd gjennom kommunene og ikke minst kampen mot arbeidsledigheten nå må prioriteres. Det vil Regjeringen også legge vekt på i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Og det betyr bl.a. at vi må holde ansvarlige økonomiske rammer, slik at vi kan legge grunnlaget for ytterligere reduksjon av rente- og kronekurs. Det sier bl.a. LO-lederen i et intervju i dag er det viktigste i kampen mot arbeidsledigheten. Det vil Regjeringen legge vekt på.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
For det første er det vi har blitt enige om når det gjelder helseutgifter, viktig fordi det kan bringe en arbeidstaker raskere tilbake til arbeidsplassen. Det har derfor veldig stor betydning for bedriften og bedriftens konkurranseevne. Det er en særskilt begrunnelse som man ikke har når det gjelder barnehager. For det andre fordi mål nr. 1 når det gjelder barnehagesaken, må være full dekning, altså plass til alle som ønsker det. Skal vi gjennomføre dette forslaget, med den brede forståelsen av arbeidsgiverbetalt barnehageplass som Fremskrittspartiet legger til grunn, kan det komme til å koste 1–2 milliarder kr. Det må da være mye mer fornuftig å bruke disse pengene til å bygge barnehageplasser. Det kan bli ganske mange nye barnehageplasser for det beløpet. Dessverre har Arbeiderpartiet og SV også gått med på dette i finansinnstillingen, for der står det at dette skal gjelde for enhver arbeidsgiverbetalt barnehageplass, altså ikke bare bedriftsbarnehageplasser. Det er en utvidet forståelse av dette som Arbeiderpartiet etterpå har tatt avstand fra, heldigvis.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Svaret på det siste spørsmålet er ja. Selvsagt oppdaterer vi alle økonomiske utviklingstrekk og tar hensyn til dem når vi reviderer statsbudsjettet. Det som er viktig, er at revisjonen blir slik at vi kan legge grunnlaget for nye reduksjoner i rente og kronekurs. Det er det viktigste i kampen mot arbeidsledigheten. Samarbeidsregjeringen setter kampen mot arbeidsledigheten først. Vi vil slåss for arbeidsplassene, for sysselsettingen. Vi har dessverre urovekkende tall for arbeidsledigheten. Vi må være forberedt på at de kan komme til å stige. Derfor må dette prioriteres. Det er bred enighet om noe som LO-lederen sier i et intervju i Dagsavisen i dag, at det å få renten og kronekursen ytterligere ned, er det viktigste i kampen mot arbeidsledigheten. Det er altså ved ytterligere rentereduksjoner vi i første omgang skal ta ut den ledige kapasiteten i økonomien, ikke ved å sprenge ansvarlige budsjettrammer, som tvert imot kan komme til å stoppe rentenedgangen og ødelegge den positive utviklingen som er i gang på det området. Det er dette jeg har vært nødt til å si fra om i den offentlige debatten, slik at alle skal være klar over Regjeringens prioritering. Innenfor disse rammer er Samarbeidsregjeringen innstilt på forhandlinger med opposisjonen i Stortinget for å bringe det reviderte nasjonalbudsjettet i havn innenfor ansvarlige rammer som kan bidra til rentereduksjon og kronekursreduksjon, og slik skape og sikre arbeidsplasser. Disse ansvarlige rammene må holdes. Det må en statsminister ha anledning til å si fra om i den offentlige debatt, uten at det fra hans side er en krisemaksimering. Jeg har også for så vidt registrert en tidligere statsminister som beklaget seg over at han ikke sa fra i tide. Jeg har valgt å si fra.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Ja, det er ansvarlighet i forhold til dagens situasjon jeg er opptatt av. Regjeringen har allerede varslet at vi i tilknytning til revidert nasjonalbudsjett også vil foreslå en del tiltak som kan motvirke ledigheten på kort sikt. Vi har sagt at det bl.a. kan være aktuelt, som også representanten Hagen nå var inne på, å stimulere byggevirksomheten som et ledd i dette. Men det må vi gjøre innenfor ansvarlige rammer som vi føler oss trygge på kan bidra til fortsatt rentereduksjon. Stopper vi den, har vi ødelagt mye i kampen mot arbeidsledigheten. Jeg er ikke engstelig for at noen skal opptre som jeg gjorde våren 1997. Men det jeg er engstelig for, er at vi kan komme i en situasjon der et stortingsflertall vedtar store påplussinger uten at vi får flertall for inndekningen. Det er den situasjonen jeg må advare mot. I de budsjettene jeg selv har vært med på å legge fram, har det vært balanse mellom inntekter og utgifter.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Renten går ikke ned fordi arbeidsledigheten går opp. Her velger jeg faktisk å høre mer på ham som fastsetter styringsrenten, nemlig sjefen for Norges Bank. I sin årstale var han klar på at Regjeringens stramme finanspolitikk har bidratt til rentereduksjonen. Nå har vi hatt tre av dem. Renten er 1 ½ pst. lavere enn da Stoltenberg var statsminister. I hans tid gikk renten bare en vei, nemlig oppover. Vi har fått den ned, og vi håper at vi skal bidra til å få den ytterligere ned, noe som er avgjørende i kampen mot ledighet. Samarbeidsregjeringen vil ikke bruke arbeidsledigheten som virkemiddel, på samme måten som Arbeiderpartiet sier at de ikke vil bruke arbeidsledigheten som virkemiddel. Det er ikke noe særskilt for Arbeiderpartiet. Det er også vår politikk. Men nettopp fordi vi vil bekjempe arbeidsledigheten, som vi må frykte også kan bli enda høyere enn i dag, må vi nå sørge for at vi får renten og kronekursen ytterligere ned. Jeg regner med at Stoltenberg er enig med sitt partimedlem Gerd Liv Valla, som sier at det er det viktigste i kampen mot ledighet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Jeg er enig i at i visse situasjoner kan en bruke skatte- og avgiftslettelser for å stimulere økonomien og bekjempe ledigheten. Men nå har vi altså gitt betydelige skatte- og avgiftslettelser – av noen blir vi kritisert for å ha gitt for mye – og vi har ingen planer i forbindelse med revisjonen av budsjettet om ytterligere å øke på det punkt. Men vi er villige til å se tapte skatte- og avgiftsinntekter i forhold til det som ble budsjettert, i forhold til konjunktursituasjonen. Derfor er det ikke sikkert det blir riktig som Siv Jensen forhåndsprognoserte, at vi strammer ytterligere til i budsjettet for å dekke inn alle tapte skatte- og avgiftsinntekter, som det ligger an til på runn av konjunktursituasjonen. Vi skal …
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Når det gjelder barnehagesaken, har vi bidratt gjennom å legge fram en melding, som vi ble bedt om – vi har lagt fram konsekvensanalyser av forliket mellom de fire partiene i Stortinget, vi har lagt fram det vi mener er best for å få full barnehagedekning og lavere priser, som er vårt mål – og så er vi villige til å forhandle med opposisjonspartiene på det grunnlaget. Det er klart våre partier i Stortinget vil bli utstyrt med forhandlingsfullmakter for på dette grunnlag å finne fram til den beste løsning. Jeg håper at ikke opposisjonen har låst seg fast til det en skrev i finansinnstillingen når det gjelder skattelettelser for de som har mest fra før, til gratis barnehageplass, men at en kan diskutere i hvert fall utformingen av det, slik at det ikke får for store uheldige virkninger. Ellers er det helt riktig som representanten Arnstad sier, langsiktighet for næringslivet er viktig. Ikke minst er langsiktighet viktig for å få ned renten og kronekursen, som alle er enige om er det viktigste i kampen mot ledigheten. Det vil vi bidra til gjennom å forhandle med opposisjonen om revidert nasjonalbudsjett, og velferden i kommunene blir prioritert, ikke minst når vi legger fram kommuneøkonomiproposisjonen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Når det gjelder barnehageavtalen, ble vi bedt om av de fire opposisjonspartiene å legge fram en melding hvor vi skulle utrede en del forhold, og da var det naturlig at vi gjorde det. Jeg har ikke snakket om å sette foten ned eller spisse til situasjonen når det gjelder barnehagemeldingen. Det er en misforståelse. Det jeg har sagt, er at vi må si fra om økonomisk ansvarlige rammer i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Barnehagemeldingen er vi villig til å forhandle om, og grunnen til at det kunne være klokt å vente til nå før en konkluderer i disse spørsmål, er at det er et avvik mellom det som står i finansinnstillingen om skattefritak for arbeidsgiverbetalt barnehage, og det som står i selve barnehageavtalen. Arbeiderpartiet har jo lagt til grunn en annen forståelse enn SV. Så dette bør kunne gi rom for forhandlinger. Når det gjelder revidert, er det naturlig at vi først snakker med dem som vi vedtok budsjettet sammen med, dvs. Fremskrittspartiet subsidiært. Men de har gitt uttrykk for et syn på rammene for dette budsjettet, som gjør at vi kanskje må snakke med andre partier.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Bare først når det gjelder Irak, siden Kristin Halvorsen var innom det. Vi skal selvsagt komme til Stortinget og dets konsultasjonsorganer på vanlig måte når en er kommet nærmere en beslutning omkring spørsmålet om deltakelse i stabiliseringsstyrken. Det vi allerede har gjort helt klart overfor dem som har henvendt seg til oss om dette, er at vi ønsker en FN-tilknytning. I alle fall må det som Norge eventuelt skal bidra med, være i overensstemmelse med folkeretten – in accordance with international law, som det gjerne heter på engelsk på dette punkt. Når det så gjelder EU-medlemskap, vet vi at det splitter Stortinget. Det har det vært ulike syn på i de fleste regjeringer vi har hatt i moderne tid, faktisk også innad i ettpartiregjeringer, og jeg skjønner at det også er sterkt delte syn på det i Sosialistisk Venstreparti. Det synes jeg er greit, det må vi leve med. Vi har avklart under Sem-forhandlingene at hvis den saken blir satt på dagsordenen, på spissen i den forstand at et regjeringsparti tar opp forslag om å endre Norges tilknytningsform til EU, er grunnlaget for samarbeid over. Men Høyres leder, som samtidig er utenriksminister, har også gjort det klart at han ikke anser det som realistisk i denne stortingsperioden. Det skyldes vel situasjonen i denne salen, at det er andre partier som i tilfelle må være med og skaffe Høyre flertall for å starte denne prosessen. De er ikke beredt til det – først og fremst Arbeiderpartiet – og da er den saken uaktuell. Det kan selvsagt ikke hindre partiene i å delta i en Europa-debatt og fremheve sine synspunkter, det har vi gitt hverandre frihet til. Derfor arbeider denne regjeringen ufortrødent videre, og jeg regner med at saken ikke kommer på dagsordenen i denne stortingsperioden.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Hvordan Høyre skal følge opp sitt programpunkt, det må være Høyres sak. Det blander ikke statsministeren fra et annet parti seg bort i i det hele tatt. Det er ikke noe pussig å høre min analyse av dette, for dette har jo Høyres leder selv sagt. Han sa i forbindelse med Høyres landsmøte at han trodde ikke denne saken kom opp for fullt i denne stortingsperioden, men de ville delta i en løpende Europa-debatt. Og det har jeg skjønt at SV også ønsker. Selv om de har en programpost som sier nei til medlemskap, skal de tydeligvis sette i gang en prosess hvor det er mer åpent hva en skal komme fram til. Og jeg må jo si det er ganske dristig av SV å reise dette spørsmålet i forbindelse med regjeringssamarbeid. For nå har jo Kristin Halvorsen et erklært mål, å gå i regjering sammen med Arbeiderpartiet, men da kanskje ikke før etter neste valg. Og da vil trolig EU-saken kunne komme på dagsordenen for fullt – jeg har spådd en gang mellom 2005 og 2010. Hvordan skal da Kristin Halvorsen, kanskje som utenriksminister i en slik regjering, takle samarbeidet med Arbeiderpartiet, hvis leder har sagt at han er entusiastisk tilhenger av EU? Hva slags regjeringsplattform skal det bli? Skal en gå fra hverandre dagen etter at man har dannet en regjering?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Vi var klar over at det ville være plusser og minuser ved en EØS-avtale. Etter mitt syn er plussene flere enn minusene – nå pekte representanten Stoltenberg på noen av minusene. Det har vært en klar fordel for Norge og norsk næringsliv å ha EØS-avtalen, på tross av noen problemer. Men representantene Halvorsens og Stoltenbergs avklaringer nå har jo vært veldig interessante. For det Stoltenberg nå sa, var at det er bare en av to ting som kan skje etter valget i 2005 når det gjelder et eventuelt regjeringssamarbeid på venstresiden: Enten må Sosialistisk Venstreparti endre sitt syn, for regjeringen skal være samlet i EU-saken, eller så blir det ikke noe regjeringssamarbeid mellom Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti. Det var en nyttig avklaring, og så får vel da Sosialistisk Venstreparti valget: enten å endre syn eller ikke å gå i regjering. Så denne spontanspørretimen har vært ganske interessant!
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Jeg synes nok ikke saken er så enkel som Hagen framstiller den nå. For det første må vi huske på at bakgrunnen for konflikten mellom verdenssamfunnet og Irak ikke var ønsket om et regimeskifte. Det kan vi ha i mange land, men folkeretten gir ikke anledning til å gå til krig mot vedkommende land av den grunn. Bakgrunnen var mulige masseødeleggelsesvåpen i Irak – vi må ikke helt glemme det. Så vidt jeg vet, er det foreløpig ikke påvist slike i det hele tatt. Det kan hende at det blir, men foreløpig er det ikke det. Så jeg mener at vårt standpunkt om ikke å støtte krigen, men ha fortsatt våpeninspeksjoner, var riktig. Så når det gjelder stabiliseringsstyrken. Jeg tror det er viktig at en får en styrke som kan stabilisere situasjonen for å nå fram med humanitær hjelp effektivt, og for å sørge for gjenoppbygging og en prosess mot demokrati. Men det må være helt klart at hvis vi skal bidra, må det være i samsvar med folkeretten, og vi må ikke få status som okkupasjonsmakt. Det vil være folkerettslig problematisk og skape presedenser for Norge som vi ikke kan ta innover oss. På det grunnlaget vil vi vurdere henvendelsene og konsultere Stortinget.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Svaret på det siste spørsmålet er ja. Det er klart at i samtaler med president Bush i Washington om ca. 14 dager vil dette være et naturlig tema, og jeg vil understreke at skal vi bidra, må det være i samsvar med folkeretten. Det er ikke for oss snakk om å hjelpe USA og Storbritannia som okkupasjonsmakter. Jeg sa nettopp i det foregående svar at vi ikke kan te oss slik at vi blir en okkupasjonsmakt – det må være klart i henhold til fjerde Genève-konvensjon. Men jeg tror Jacobsen skal være litt forsiktig med å si at ethvert bidrag er folkerettsstridig – det er nok noe mer nyansert enn som så. Hvis det f.eks. blir et FN-vedtak, eller en irakisk overgangsadministrasjon anmoder om bidrag, er det ikke noen særlig tvil om, tror jeg, at det vil være et folkerettslig grunnlag. Det kan også være andre folkerettslige grunnlag. Men dette vil vi jobbe med før vi tar endelig standpunkt til om vi kan bidra.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Regjeringen har for lengst tatt alvoret innover seg, så sånne beskyldninger er det helt unødvendig å komme med. Det tror jeg representanten Brustad godt vet. Statsråd Steensnæs har ikke bagatellisert situasjonen, og han har ikke generelt henvist folk til sosialkontoret. Men vi har faktisk en sosialhjelpslovgivning som gjør at de som kommer opp i alvorlige problemer, kan henvende seg dit, og de kan få støtte etter bestemte kriterier. Det betyr selvsagt ikke at alle som har fått en høy strømregning – noe de fleste av oss har registrert – skal løpe til sosialkontoret. Det er jo som kjent vedtatt flere ordninger for å bidra til å avhjelpe denne situasjonen. 60 000–70 000 har fått betalingsordninger hos kraftselskapene. Det er utmerket – det var jo en del av tiltakspakken, og det skal ikke framstilles som noe negativt at en har fått betalingsordninger som gjør at en kan klare å komme gjennom en fase med ekstraordinært høye strømregninger. Videre er det som kjent vedtatt ordninger når det gjelder bostøtte. Det er satt i gang forsterkede informasjonstiltak for at en kan orientere seg på kraftmarkedet i retning av gode økonomiske ordninger, og vi kartlegger nå de økonomiske konsekvensene for kommunene av den ekstraordinære situasjonen og sosialkontorenes situasjon i denne sammenheng. Det vil vi komme tilbake til i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det er jo selvsagt heller ikke riktig at det som har skjedd, ikke har skjedd på grunn av Regjeringen, men på tross av Regjeringen. Jeg er klar over at representanten Brustad mener at hver gang hun sitter i regjering, har vi en veldig handlekraftig regjering, tross all kritikk hun fikk, og når hun er i opposisjon, er det en tafatt regjering, men en handlekraftig opposisjon. Dette blir for lettvint og for lett gjennomskuelig. Regjeringen tok initiativ. Så får vi akseptere at Stortinget på noen områder ville gå lenger, og så får de da sørge for inndekning av det. Det skal bli interessant å komme tilbake i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett og se om Arbeiderpartiet da virkelig prioriterer kampen mot ledighet, og redusert rente som et ledd i det. Jeg skjønner jo at representanten Sylvia Brustad vil tilbake til den gamle kraftsosialistiske tenkning – det må vel være det som ligger bak når hun etterlyser store kraftutbyggingsprosjekter. Vi har faktisk fremmet ett, hvor vi prøver å forene kraftbehovet med miljøvernhensyn, Sauda-utbyggingen. Regjeringen har gjort mye når det gjelder å framskaffe alternativ energi, forskning og utvikling på det området, men jeg trodde representanten Brustad stod bak Stoltenbergs utsagn om at de store kraftutbyggingenes tid er forbi.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Representanten Karin Andersen snakker om dem med dårlig råd – jeg vet at hun har et oppriktig engasjement på det. Jeg ber om å bli trodd på at det har jeg selv, og derfor var noe av det viktigste for meg da vi dannet Samarbeidsregjeringen, at jeg ville forplikte den til å legge fram en handlingsplan i kampen mot fattigdom i Norge. Det har vi gjort, som den første regjering i Norge, og det er jeg glad for. Så kan vi diskutere omfanget, om det er godt nok, men dette er faktisk også et personlig engasjement for min del. Det ber jeg om å bli trodd på. Rentereduksjon hjelper også i husholdningene, betydelig selvsagt dem med lån. Når det gjelder dette rundskrivet, kan ikke jeg diskutere detaljene i det her. Jeg har registrert at det er en diskusjon rundt det. Men vi kunne jo selvsagt ikke med et rundskriv oppheve sosialhjelpsloven. Rundskrivet skulle presisere hvordan sosialhjelpsloven skulle anvendes også overfor dem som henvendte seg på grunn av høye strømregninger. Loven er den samme som før.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det må jo selvsagt skje gjennom kommuneøkonomien. Jeg har registrert at det har vært en debatt om at disse pengene foreløpig ikke er kommet ut til sosialkontorene, og at Regjeringen er blitt beskyldt for trenering av stortingsvedtak. Det er ikke riktig. En har anvist overfor sosialkontorene hvordan de skal forholde seg til dem som henvender seg dit på grunn av høye strømregninger. De skal selvsagt følge loven også overfor disse, som en gjør overfor alle andre. Det skal ikke være noen forskjellsbehandling i så måte. En har presisert at det ikke er rimelig å kreve eiendeler solgt eller barns sparepenger brukt. Så skal sosialkontorene betale ut i tråd med det. Når Regjeringen foreløpig ikke har sendt pengene til kommunene, er det fordi fylkesmennene skulle innhente en oversikt over behovene i de ulike kommunene. De aller siste oversiktene er, så vidt jeg vet, i ferd med å komme inn, og da har en grunnlag for å gjøre noe i forhold til kommunene. Men det betyr ikke at sosialkontorene skulle la være å betale ut til dem som ifølge sosialhelseloven har krav på støtte.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Jeg må igjen presisere at sosialkontorene selvsagt skal holde seg til loven, og i rundskrivet presiserte en i tråd med ønsker fra Stortinget at det kan være rimelig å benytte lovens adgang til å lempe på de generelle krav om at alle inntektsmuligheter skal være prøvd, ved at det ikke – og jeg presiserer – er rimelig å kreve eiendeler solgt i en slik ekstraordinær situasjon, eller barns sparepenger brukt. På det grunnlaget regner jeg med at sosialkontorene håndterer situasjonen, og som sagt, når det gjelder pengene til kommunene, måtte vi først få en oversikt fra fylkesmennene før vi kunne effektuere. Men dette kommer vil tilbake til i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det blir ikke riktigere om det blir gjentatt at Regjeringen er passiv eller sitter rolig. Maken til svartmaling som det jeg nå hørte fra Senterpartiets nye parlamentariske leder, hadde jeg faktisk ikke ventet. For det første har jeg gjort rede for at i tillegg til en finanspolitikk som kan bidra til redusert rente- og kronekurs og dermed skape og sikre arbeidsplasser, vil vi også foreslå tiltak i den kortsiktige kampen mot ledigheten. Det kommer vi tilbake til i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Men i motsetning til enkelte andre partier må vi innpasse det i ansvarlige rammer. Når det gjelder primærnæringene, fører Regjeringen en aktiv politikk for at de som jobber der, skal få en trygg og god arbeidsplass. Nå er fiskeriministeren til stede her og kan sikkert gå mer i detalj om det representanten Arnstad så vidt var inne på. Men det vi er ute etter, er å skape lønnsomme arbeidsplasser, både i selve fiskerinæringen og i fiskeindustrien. Da kan en ikke motsette seg enhver strukturendring. Det avgjørende er å få en robust næring som holder, og det er Regjeringens politikk. Når det gjelder omsettelige kvoter, har det dessverre vært mye desinformasjon i media, men det vil statsråd Ludvigsen kunne ta seg av. Når det gjelder landbruksnæringen, får jeg, siden landbruksministeren ikke er til stede, gjøre representanten Arnstad oppmerksom på at det siste jordbruksoppgjøret har gitt bøndene en god inntektsutvikling det siste året. Tall fra Budsjettnemnda tyder, så vidt jeg vet, på en inntektsøkning på ca. 13 pst. Det er klart over det andre grupper har hatt, men jeg synes det var rimelig denne gangen fordi det har vært en dårligere inntektsutvikling i mange forutgående år. Da må ikke representanten Arnstad komme og beskylde Samarbeidsregjeringen for ikke å ville føre en landbrukspolitikk som skal sikre lønnsomhet i landbruksnæringen. Når det gjelder Verdens handelsorganisasjon, er det et fenomen vi alle må forholde oss til, enten en liker det eller ikke. Vi forsøker å skape en overgang til det som kan komme derfra, som blir så skånsom og robust som mulig.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Den siste bemerkningen gir ingen grunn til å trekke tilbake bemerkningen om svartmaling. Tvert imot – den ble bare forsterket. Regjeringen ønsker å føre en politikk overfor primærnæringene som gjør at det blir lønnsomt å jobbe både i fiskerinæringen og i fiskeriindustrien langs kysten – kysten kjenner jeg relativt godt, jeg er selv født og oppvokst der – og som fører til en utvikling også for landbruket som gjør at det blir robust og kan møte de utfordringene vi får fra bl.a. Verdens handelsorganisasjon. Vi kan ikke lukke øynene for at det kan komme utfordringer der. Vi vet ennå ikke hvordan de konkret blir utformet, men vi vet at de kommer. Det ville være temmelig naivt å lukke øynene for det. Jeg engasjerte meg faktisk ganske mye i det siste landbruksoppgjøret. Jeg har ganske god kontakt med landbrukets organisasjoner, og jeg har fått, om jeg skal få lov til å si det selv, ganske mye honnør for det resultatet. Nå skal vi snart inn i nye landbruksforhandlinger, så vi får se om vi også denne gangen kan komme fram til en avtale. Det er i hvert fall mitt ønske.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det viktigste for å beholde industriarbeidsplasser er selvsagt å styrke norsk næringslivs konkurranseevne. Det gjør vi ved å få kostnadene ned. Det gjør vi ved å få renta ned. Det gjør vi ved å få kronekursen ned. Det gjør vi ved å få lønnsutviklingen under kontroll. Vi ligger som kjent ca. 30 pst. over gjennomsnittet i våre konkurrentland når det gjelder lønnskostnader. Det går ikke i lengden hvis vi skal klare konkurransen. Derfor har Regjeringen invitert til og lyktes med å få i stand et inntektspolitisk samarbeid, som gjør at det ser ut til at lønnsutviklingen i år i hvert fall blir klart mer moderat enn sist år. Vi bruker ikke ledigheten som et økonomisk-politisk virkemiddel. Det blir ikke riktigere uansett hvor mange arbeiderpartirepresentanter som gjentar det. Vi fører tvert imot en økonomisk politikk for å bekjempe ledigheten. Vi fører et inntektspolitisk samarbeid for å bekjempe ledigheten. Vi reduserer skatter og avgifter for å bekjempe ledigheten. Vi gir bedrifter økte muligheter til forskning og utvikling for å bekjempe ledigheten, og vi kommer til å komme med tiltak for å bekjempe ledigheten.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Siden barnehagesaken også har med lokaldemokrati å gjøre, var det naturlig for meg å omtale den i mitt foredrag om lokaldemokratiet på ordførerkonferansen til Kommunenes Sentralforbund. Jeg avsluttet med å si at saken trenger et sterkt engasjement fra Kommune-Norge. Og det har vi fått. Flere ordførere og andre lokalpolitikere har engasjert seg. Det er bra. For øvrig har jeg ikke tenkt å gå bort fra de mål for barnehagepolitikken som jeg selv og Kristelig Folkeparti la fram før valget.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det siste er jeg helt enig i, og det har vi invitert til. Vi ønsker forhandlinger med opposisjonspartiene i Stortinget om dette. Men vi kan jo ikke pålegge ordførere og lokalpolitikere munnkurv når det gjelder å si det de mener. Det ville være en underlig form for debatt. Kommunenes Sentralforbund har gitt Regjeringen sin fulle støtte i det vi har lagt fram. Det framgår av uttalelser fra direktøren for KS. Jeg håper Arbeiderpartiet vil være åpne og ikke låse seg fast i de ulike deler av barnehagesaken. Jeg ser med interesse at LOs leder i dag uttaler til Aftenposten at hun er skeptisk til sider av barnehageavtalen, og spesielt til det som gjelder skattespørsmålet. Og så må jeg minne om at Karita Bekkemellem Orheim selv som statsråd i budsjettframlegget etter valget i 2001 uttalte at hun ikke vil anbefale maksprisordningen. Det er greit, det er lov å snu, men vi følger altså opp tidligere statsråd Bekkemellem Orheims syn.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Jeg ser ingen grunn til å trekke tilbake noe av det jeg sa på ordførerkonferansen. Jeg sa at vi trenger Kommune-Norges engasjement. De må få si hva de mener. Og det har de gjort – også arbeiderpartiordførere. Når det gjelder å finne ordninger for private barnehager, er jeg helt enig med representanten Bekkemellem Orheim i at det er viktig. Og det har faktisk Regjeringen lagt opp til. Vi foreslår et lovmessig krav om likebehandling av offentlige og private barnehager i kommuner. Så det håper jeg vi kan bli enige om. Men jeg må da tillate meg å sitere fra statsråd Bekkemellem Orheims proposisjon så sent som i oktober 2001 – altså etter valget. Da sa hun følgende: «En særskilt vurdering har vært gjort av muligheten for å overføre hele finansieringsansvaret til staten for en periode og på bakgrunn av dette fastsette en maksimalpris. En slik modell vil ha noen fordeler. Når regjeringen allikevel ikke vil anbefale en slik løsning, skyldes det flere forhold». Og så redegjør hun for det. Dette er vi faktisk enig i. Og da skulle det være godt grunnlag for å nå en enighet også i Stortinget.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Når Kristelig Folkepartis leder har vært ute og antydet at det kan være viktig å prioritere velferd framfor ytterligere skattelettelser, går jeg ut fra at det bunner i det faktum at over halvparten av kommunene i dag kutter i skolen, at nesten halvparten kutter i eldreomsorgen og at en av fire kommuner må skjære ned i barnehagesektoren. Jeg deler helt og fullt Kristelig Folkepartis bekymring for situasjonen i kommunesektoren, slik partileder Svarstad Haugland har uttrykt det. Mitt spørsmål til statsministeren er: Mener statsministeren at det er mulig både å rette opp den håpløse situasjonen som eldreomsorgen og skolen rundt om i kommunene befinner seg i, og samtidig klare å innfri ytterligere skatteløfter som Regjeringen har gitt til velgerne?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Det er vanskelig å forstå statsministeren på noen annen måte enn at dette betyr at de skatteløfter som er gitt, ikke vil følges opp i løpet av denne terminen og i statsbudsjettet til høsten. For statsministeren er nå veldig klar når han sier at dette må tilpasses den økonomiske situasjonen. Jeg tror statsministeren og jeg veldig fort kan bli enige om at situasjonen er den at norske kommuner sliter mer enn de har gjort på mange, mange år. Kravet fra velgerne er at viktige velferdsreformer både skal gjennomføres og ikke minst ivaretas. Vi har 100 000 arbeidsledige i Norge som mangler en jobb å gå til, og norske bedrifter flagger dessverre ut i et større tempo enn på lang tid. Det betyr at det er helt andre grep som skal til nå, enn å gi store skattelettelser, som Høyre har fått gjennomslag for i Sem-erklæringen. Jeg vil gjerne ha en bekreftelse fra statsministeren på at dette er en riktig forståelse av det han sier. Hvis dette skal tilpasses den økonomiske situasjonen, er det ikke rom for skattelettelser nå framover. I stedet er det velferd som skal prioriteres.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
I forrige stortingsperiode fremmet undertegnede et privat forslag sammen med Valgerd Svarstad Haugland og Per-Kristian Foss som gikk på skattelette for arbeidsgiverbetalt helseforsikring. Fremskrittspartiet står for det samme prinsippet når det gjelder skattefritak for arbeidsgiverbetalt barnehageplass. Mitt spørsmål til statsministeren er etter at Regjeringen nå har gjennomført det som lå i det Dokument nr. 8-forslaget om skattefritak for arbeidsgiverbetalt helseforsikring: Hvorfor er det i statsministerens øyne mer sosialt å gi gratis helse gjennom en slik helseforsikring enn det er å gi gratis barnehage gjennom arbeidsgiverbetalt barnehageplass?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
En av Regjeringens viktigste begrunnelser for å fortsette å ha et såkalt stramt budsjett, er at staten nå taper skatte- og avgiftsinntekter. Men det kunne kanskje være klokt av Regjeringen å skjele til hvorfor skatte- og avgiftsinntektene nå faller. Det kan kanskje først og fremst skyldes at flere arbeidsplasser går tapt, at flere bedrifter må gi opp osv. Det ville kanskje være fornuftig økonomisk politikk både på kort og lang sikt å stimulere til vekst i økonomien, bl.a. gjennom skatte- og avgiftspolitikken, som vil bidra til at vi får flere investeringer i nye og mer stabile arbeidsplasser. Det er ikke nødvendigvis slik at den beste medisinen i den økonomiske utviklingen vi nå er inne i, er å dekke inn tapte skatte- og avgiftsinnekter gjennom et enda strammere budsjett. Det forundrer meg at Regjeringen fortsetter å tviholde på denne tankegangen, fordi det i realiteten betyr at det er økt ledighet som skal være grunnlaget for å få lavere rente.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
I ulike opptredener i etermedia og aviser i de siste uker har statsministeren, som spørsmålet går til, i forbindelse med forpostfektninger om revidert nasjonalbudsjett ordlagt seg omtrent på samme linje som statsminister Kåre Willoch gjorde våren 1986. Statsministeren har altså forsøkt å krisemaksimere før revidert er lagt frem. Mitt spørsmål går på hvorfor statsministeren har funnet det fornuftig å skape den holdning at det skulle kunne bli regjeringskrise i forbindelse med revidert. Jeg vil også spørre om statsministeren er enig i at når Stortinget skal revidere budsjettet, skal det gjøres i lys av den økonomiske situasjonen landet er inne i i mai og juni, ikke slik den var i november i fjor. Situasjonen er jo drastisk annerledes enn det som var forutsatt i budsjettet i november, fordi vi har vel 20 000 flere ledige, og mange piler peker nedover. Det er skjedd endringer i renten, og det skjer kanskje i dag. Er statsministeren enig i at det prinsipielt er situasjonen i mai–juni som skal være grunnlaget for revideringen av budsjettet?