trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-01-29:
Ifølge NRK har USAs luftvåpen nå etablert seg på den norske øya Jan Mayen. Det har ifølge NRK sammenheng med at de norske Hercules-flyene som kunne forsynt den norske basen på Jan Mayen, ikke er tilgjengelige, bl.a. på grunn av oppdraget som de deltar i i militæroperasjonen i Mali. Da Norge gikk inn i NATO i 1949 var det enighet om å sette viktige begrensninger på USAs militære tilstedeværelse i Norge for å berolige Sovjetunionen og unngå å dras inn i en stormaktskonflikt mellom USA og Sovjet. Russland har sjelden hatt grunn til å frykte Norge militært, derfor har vi hatt et fredelig forhold til Russland gjennom mange hundre år. Men nå har den sittende regjeringen sluppet USA inn i Norge med stadig tyngre skyts og også nærmere den russiske grensen, og nå er det altså en frykt i Russland for at USA bruker Norge til å ringe inn landet og også øke spenningen mot Russland. Tre kjente forskere uttaler i saken at amerikanske militærfly på Jan Mayen kan øke spenningen med Russland. Ifølge forsvarssjefen har norsk deltakelse i utenlandsoperasjoner svekket Norges hjemlige beredskap. Mens regjeringen sender ett av fire transportfly til Mali i Afrika, så greier man altså ikke å sikre flyforsyninger til en norsk base i Norge. Dette er tap-tap – det er både mer risiko for at Norge dras inn i konflikt samtidig som overforbruk av norske styrker i utlandet svekker den hjemlige beredskapen. Mitt spørsmål er: Har regjeringen gitt opp å klare å forsyne en norsk base i Norge, og er ikke det i så fall en fallitterklæring for regjeringen og for det norske Forsvaret?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-01-29:
Vi kan jo lytte til hva Tormod Heier fra Forsvarets høgskole sier: «Dette viser at Norge er så svakt rent militært at vi ikke lenger har kapasitet selv til å etterforsyne våre egne mannskaper.» Seniorforsker Andreas Østhagen sier at det å slippe til USAs luftvåpen på Jan Mayen ikke er lurt hvis man da ikke ønsker å provosere Russland. Når Washington øker spenningsnivået med Russland, ligger man et helt verdenshav unna. Vi ligger tett inntil denne stormakten og har altså interesse av å ha et lavest mulig konfliktnivå med naboen i nordøst. Mitt spørsmål, som ikke ble særlig besvart, er om det stemmer at regjeringen har satt det norske forsvaret ute av stand til å forsyne denne basen selv, eller om det er et slags ønske fra regjeringen om faktisk å gi USAs flyvåpen tilgang til Jan Mayen som kan ligge bak beslutningen om å åpne opp for at også amerikanerne kan fly her.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-01-29:
Jeg tror kanskje statsråden blander sammen påstand og argument. Han sier at det er ingen grunn til at spenningen økes, men han kommer ikke med noen begrunnelse eller argumentasjon for at denne påstanden stemmer. Bare å stå og gjenta og gjenta og gjenta at det er ingen grunn, det er ingen grunn, det er ingen grunn, er ingen begrunnelse. Det er å gjenta en påstand uten å ha fulgt opp påstanden med en begrunnelse. Derfor ba jeg om et skikkelig svar på spørsmålet. Jeg tror ikke verken Tormod Heier eller Andreas Østhagen tror på konspirasjonsteorier, men de påpeker det som altså ikke tilbakevises her, nemlig at dette er å øke spenningen og provokasjonene mot Russland, som jeg vil påstå at vi ikke har interesse av som en liten nabo til en stormakt som ligger nordøst for oss. Jeg vil gjerne ha et svar fra statsråden på hvorfor man ikke i det minste har informert Stortinget om invitasjonen til USA om å bruke denne basen på Jan Mayen og fått forankring for det i Stortinget.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-01-29:
Først, takk for gratulasjonen. Jeg gleder meg til å samarbeide med Stortinget også på dette området, som jeg syns det er ekstremt viktig at vi i regjeringa klarer å gjøre en god jobb på. Undersøkelsen fra Høgskolen i Innlandet, som det vises til i spørsmålet fra representanten Toppe, er en undersøkelse som skoleeiere og barnehageeiere har tatt i bruk på eget initiativ. Det ligger innenfor det lokale handlingsrommet å gjennomføre ulike undersøkelser i skolen og barnehagen så lenge skoleeiere og barnehageeiere forholder seg til de rettslige rammene. Dette kan f.eks. handle om regler for personvern og taushetsplikt. Jeg forventer at skoleeiere og barnehageeiere nøye vurderer ulike dilemmaer og problemstillinger knyttet til slike undersøkelser. Jeg mener generelt at det er viktig at vi har god kunnskap om hvordan de yngste barna opplever skolehverdagen. Vi må vite om de trives, og om de har det bra sammen med venner og de voksne. I dag har vi Elevundersøkelsen, hvor elever fra 5. trinn til Vg3 kan få si sin mening om trivsel og læringsmiljø. Denne undersøkelsen er et viktig verktøy for å utvikle læringsmiljøet på hver enkelt skole. Men det er ingen tilsvarende undersøkelse for de aller yngste barna. Ifølge Granavolden-plattformen ønsker regjeringa å vurdere hvordan også de yngste barna skal kunne gi tilbakemeldinger om egen skolehverdag. Vi vil derfor utrede hvordan vi eventuelt kan gjennomføre en årlig undersøkelse om trivsel og læringsmiljø for 1.–4. trinn. En slik undersøkelse skal sikre medvirkning og at de yngste elevenes stemme blir hørt. Som artiklene i Dagsavisen viser, er det imidlertid vanskeligere å lage en undersøkelse for de yngste elevene enn for eldre elever, som leser og skriver godt. Det er derfor viktig at vi har en god faglig debatt om hvordan vi skaffer oss pålitelig informasjon om de yngste barnas trivsel og læring, uten at undersøkelsene går på bekostning av barnas personvern og integritet. Elevene må f.eks. vite hva de skal ta stilling til når de velger å delta i slike undersøkelser, og de må få mulighet til å uttrykke sin mening på en sjølstendig måte. De må også kunne reservere seg mot å delta, og de må vite hva undersøkelsene skal brukes til. Det er altfor tidlig å si hvordan en undersøkelse for 1.–4. trinn vil se ut, men Kunnskapsdepartementet har bedt Utdanningsdirektoratet om å utrede metodiske, juridiske og etiske problemstillinger knyttet til å gjennomføre en slik undersøkelse også blant de yngste. Den utredningen tror jeg vi kommer til å legge fram til høsten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-01-29:
Kommunene kan ikke fritt finne på hva de vil av kartlegginger og registreringer. Vi har et klart lovverk når det gjelder både personvern og hvordan vi behandler barn i dette landet. Men det er også viktig at vi er med på å utvikle gode metoder for at barn skal få lov til å fortelle om sin egen hverdag. Jeg har brukt store deler av livet mitt på å implementere Barnekonvensjonen og å la barns mening få komme fram. Vi lar barn få ha innflytelse på store avgjørelser i livet sitt, som f.eks. å ha mulighet til å påvirke hvem av foreldrene man skal bo hos etter en skilsmisse. Vi har i Norge løftet barnet opp til å være borger og individ med egne meninger på en ganske fundamental måte de siste hundre årene. Vi har vært fremst når det gjelder barnelovgivning. Jeg syns det er viktig å utvikle modeller for dette, og da må vi kanskje prøve oss fram og evaluere etterpå og se hva som gikk bra og hva som gikk dårlig.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-01-29:
Det er nettopp derfor vi har satt i gang den utredningen – som jeg håper er klar til høsten – om nye modeller for at barn skal kunne gi tilbakemelding. Vi har f.eks. blitt bedt av Stortinget om å evaluere seksårsreformen. Da trenger vi at også barna kan fortelle oss hva som er bra og dårlig i skolehverdagen deres. Da må vi finne gode metoder for å gjøre det. Her er det noen som har prøvd en modell – jeg er åpen for at det fins klare forbedringspunkter i de modellene som har blitt prøvd. Jeg håper også at vi skal klare å lage modeller som gjør at barn skjønner hva de er med på, der de skjønner forutsetningene, og der personvernet deres blir ivaretatt, og der også de voksne rundt dem vet hva de skal bidra med inn i de evalueringene som vi har. Men barn skal ha lov til å si hva de mener.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-01-29:
««Ambulansesituasjonen i Gudbrandsdalen er et resultat av en tjeneste under vanvittig økonomisk press», sier tillitsvalgt for Delta til Gudbrandsdølen Dagningen 22. januar 2020. «Jon»(37) sier i avisa Valdres 21. januar 2020: «Våkn opp. Døgnplasser trengs som aldri før» om nedbygging av døgnplasser i psykiatrien. (37) Hvor langt kan «effektiv ressursbruk» gå, som statsråden trekker fram i Sykehustalen 2020, før det går ut over tjenestene i helsevesenet?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-01-29:
NRK skriver denne uken om situasjonen ved Kalnes sykehus. Foretakstillitsvalgt der forteller: «De ansatte opplever arbeidssituasjonen i psykiatrien som særdeles krevende. Mange slutter, de orker ikke lenger. Folk går omtrent gråtende hjem fra jobb.» Statsråden er opptatt av organisering og forbedring av tilbudet. Da er det interessant at ved Sykehuset Østfold er for første gang psykiatri og somatikk samlet, men antall senger i psykiatrien er redusert fra 200 til 90. De siste årene har belegget på psykiatrisk avdeling på Kalnes vært på 103 pst. – og bare i januar 110 pst. Overbelegg er normalen, sier fungerende klinikksjef for psykisk helsevern ved sykehuset til NRK. Dette er et nybygd sykehus som skal svare på helseutfordringene i lang tid framover. Hvordan mener statsråden at planlegging og effektiviseringskrav her leverer med tanke på sykdomsbildet og behovene til innbyggerne i Østfold?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-01-29:
Styrkingen statsråden snakker om, og utviklingen av tjenester er det ikke den samme opplevelsen av for pasienter og ansatte i førstelinjen, noe de sterke historiene i avisene forteller om. Økt behandlingskapasitet i psykisk helsevern må også ses i sammenheng med sengeplasser, som f.eks. «Jon» forteller veldig sterkt at det er et behov for. Sykehuset Innlandet planlegger nytt Mjøssykehus. Situasjonen for dagens pasienter og behandlingstilbudet er bakteppet for at jeg stiller spørsmål her i dag. Situasjonen ved Kalnes bekymrer når dette sykehuset skulle vise vei for samlokalisering innenfor somatikken og psykiatrien. Derfor blir jeg bekymret når Sykehuset Innlandet i sitt eget magasin – nr. 4/2019 – skriver at man med rammen for nytt sykehus «vil dekke om lag tre fjerdedeler av det framskrevne kapasitetsbehovet i Innlandet». Hva vil statsråden si til folk som «Jon» og til de ansatte som i Delta i Gudbrandsdalen, som står fram og forteller om en uholdbar situasjon og et vanvittig økonomisk press som ikke sikrer behovet som er?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-01-29:
Jeg konstaterer at næringsministeren er her, og det er jeg glad for, og så vil jeg gratulere statsråd Sanner med nytt ansvar og nye oppgaver. «Gipsplateprodusenten Gyproc får om lag 11 ganger så høy CO 2 -kostnad per produsert enhet som sin kvotepliktige konkurrent som følge av at regjeringen fjernet fritaket for CO 2 -avgift på naturgass og LPG til kjemisk reduksjon, elektrolyse, metallurgiske prosesser og mineralogiske prosesser – dette til tross for at de slipper ut like mye CO 2 per produsert enhet. Hvordan vil statsråden bidra til å utjevne konkurranseforskjellene som har oppstått mellom gipsplateprodusenter i og utenfor EUs kvotesystem, i og utenfor Norge?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-01-29:
Jeg legger til grunn at både jeg og statsråden ønsker mest mulig like konkurransevilkår for industribedrifter som opptrer i det samme markedet og produserer tilnærmet like produkter. Dette blir veldig teknisk, men: Anerkjenner statsråden at denne CO 2 -avgiften gir en slik utilsiktet virkning ved at ikke-kvotepliktige bedrifter ilegges høyere CO 2 -avgift enn hva som nå blir tilfellet for de kvotepliktige konkurrentene? Og vil statsråden se på om det er mulig å redusere eller senke grensen på 20 MW for mindre bedrifter, i henhold til EUs regelverk?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-01-29:
Jeg er glad for at statsråden anerkjenner at vi her har fått noen virkninger som er uheldige. Mitt oppfølgingsspørsmål blir om statsråden vil ta initiativ til å se på om det er mulig å gi f.eks. Gyproc unntak etter vedtakets § 2 f, der det bl.a. heter at det kan gis fritak fra avgiften for mineralske produkter som brukes som råstoff i industriell virksomhet. Er det noe statsråden vil ta initiativ til å se på, i så fall?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-01-29:
Klimaendringer er en av vår tids hovedutfordringer. Regjeringen mener at hovedvirkemidlene i norsk klimapolitikk er og skal være sektorovergripende virkemidler i form av klimagassavgifter og omsettbare utslippskvoter. Det europeiske kvotesystemet regulerer utslipp på bedriftsnivå fra industri, kraftproduksjon, petroleumsvirksomhet og luftfart og er basert på et felles europeisk regelverk. Norge har deltatt i EUs kvotesystem siden 2008. For energianlegg er det av praktiske og administrative hensyn satt en nedre grense for kvoteplikt på 20 MW. Den nedre grensen for kvoteplikt innebærer en forskjellsbehandling av energianlegg ved at store energianlegg er kvotepliktige, mens små energianlegg ikke er kvotepliktige. Dette innebærer også en forskjellsbehandling av store og små produsenter av gipsplater, ikke bare i Norge, men også i EU. CO 2 -avgift på mineralske produkter omfatter i utgangspunktet all bruk av mineralske produkter, dvs. mineralolje, bensin, naturgass og LPG. For å unngå dobbelt virkemiddelbruk, dvs. at samme utslipp omfattes av både kvoteplikt og CO 2 -avgift, gis det fritak for CO 2 -avgift for mineralske produkter som gir kvotepliktige utslipp etter klimakvoteloven. Hovedregelen er dermed at store energianlegg er kvotepliktige, mens mineralske produkter brukt i små energianlegg er omfattet av CO 2 -avgiften. Dette gjelder også produsenter av gipsplater. I kvotesystemet fastsettes karbonprisen i det europeiske kvotemarkedet og avhenger av tilbud og etterspørsel etter kvoter. Tilbudet av kvoter er bestemt av det felleseuropeiske kvoteregelverket, mens etterspørselen avhenger bl.a. av økonomiske konjunkturer og teknologisk utvikling. Kvoteprisen endrer seg fra dag til dag, men har det siste året variert rundt 25 euro per tonn CO 2 , tilsvarende om lag 250 kr per tonn CO 2 . CO 2 -avgiften fra mineralske produkter er fastsatt av Stortinget og tilsvarer i 2020 knapt 550 kr per tonn CO 2 . En kvotepliktig virksomhet står dermed overfor en kostnad ved utslipp av klimagasser på om lag 250 kr per tonn CO 2 , mens en ikke-kvotepliktig virksomhet står overfor en kostnad på knapt 550 kr per tonn CO 2 . Kvotepliktige virksomheter kan få tildelt noen vederlagsfrie kvoter, noe som reduserer deres samlede kvotepris. I Granavolden-plattformen står det at regjeringen vil at Norges ikke-kvotepliktige utslipp skal reduseres med minst 45 pst. sammenlignet med 2005. Stortinget har også bedt regjeringen om å innføre lik CO 2 -avgift i ikke-kvotepliktig sektor, og regjeringen varslet i stortingsmeldingen Klimastrategi for 2030 at regjeringen vil vurdere avgift på generelt nivå for alle ikke-kvotepliktige utslipp.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-01-29:
Utgangspunktet er her, som jeg var inne på, forskjellen på kvotepliktig og ikke-kvotepliktig sektor. For dem som er inne på kvotepliktig sektor, vil prisen reguleres i det internasjonale markedet. Det er grunn til å tro at den prisen over tid nå vil gå noe opp, slik at det blir mindre forskjell på CO 2 -avgiften som betales av dem som er i ikke-kvotepliktig sektor, og dem som er i kvotepliktig sektor. Det er også riktig at det er en grense på 20 MW, som er satt fordi det påfører både myndighetene og bedriftene ganske store både økonomiske og administrative kostnader å være i kvotepliktig sektor. Men den grensen på 20 MW følger av det felleseuropeiske regelverket i kvotesystemet. Det betyr at det ikke er opp til Norge alene å regulere den grensen. Jeg tror vi alle skal erkjenne at her er det et dilemma, og her er det forskjellsbehandling. Men både storting og regjering har vært tydelige på at vi må ha sektorovergripende virkemidler. Da kan ikke det første vi gjør, være å uthule dette med en rekke unntak.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-01-29:
Jeg sa i mitt innlegg at vi må anerkjenne at det er et dilemma her, for man har kvotepliktige og ikke-kvotepliktige, og man har denne grensen på 20 MW. Samtidig er det regjeringens holdning at vi skal nå de ambisiøse målene vi har satt oss, også for ikke-kvotepliktig sektor, og det betyr at vi trenger sektorovergripende virkemidler. Da kan ikke det første vi gjør – når vi har innført en lik avgift som er sektorovergripende – være å begynne å gjøre en rekke unntak i det regelverket. Så vi har ingen planer om å innføre noen nye unntak nå. Jeg tror derimot at over tid vil dette jevne seg noe ut, for det er grunn til å tro at kvoteprisene vil gå opp etter hvert som kravene til utslipp skjerpes og det også blir færre kvoter.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-01-29:
Jeg får slutte meg til rekken av gratulanter til statsråder med nytt ansvar, for så vidt også nye statsråder, selv om jeg selvsagt aller helst skulle stått her og gratulert en ny regjering, men sånn er verden per nå. «Den 16. januar ble det kjent at Telenor vil skille ut blant annet fibersentraler, TV-antenner og mobilbasestasjoner i et eget selskap gjennom etablering av infrastrukturselskapet Telenor Infra. Dette gjør det mulig å redusere det statlige eierskapet i telenettet ytterligere gjennom et eventuelt nedsalg i Telenor Infra. Vil regjeringen ta initiativ til å sikre fullt statlig eierskap av den samfunnskritiske infrastrukturen som Telenor nå skiller ut i et eget selskap?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-01-29:
Jeg takker for svaret. Jeg merker meg også henvisningen til eierskapsmeldingen. Det er bra at regjeringen omsider avlyste sin plan for nedsalg i Telenor. Nå har en kommet i en helt ny situasjon gjennom at Telenor selv har tatt initiativ til å dele opp virksomheten sin gjennom et tydelig eget selskap som håndterer infrastrukturen. Dette gir en anledning til nettopp å sikre kontroll over infrastrukturen – statlig eierskap over samfunnskritisk infrastruktur. Når det gjelder eksempelvis strøm, har Statnett fullt ansvar for strømnettet og kan konkurrere på det. Det tilsvarende har en nå mulighet til. Det burde en egentlig ha gjort den gangen Telenor gikk på børs og ble delprivatisert. Da burde en hatt en slik organisering. Når en nå får denne anledningen, vil regjeringen da gripe muligheten til å sikre fullt statlig eierskap over Telenor Infra?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-01-29:
Jeg er helt enig i beskrivelsen av at Telenor nå samler infrastrukturen i ett selskap. Men det tydeliggjør jo nettopp de ulike rollene gjennom at Telenor både sitter med ansvaret for utbyggingen og leier ut infrastrukturen til både seg selv og andre. Det hadde vært en mer fornuftig organisering å ha fullt statlig eierskap over infrastrukturen, og så kunne ulike aktører konkurrere på grunnlag av det, slik det eksempelvis er med strømnettet. Nå har en åpnet opp for at staten kan investere i unotert infrastruktur rundt omkring i verden gjennom Statens pensjonsfond utland. Hvorfor er det viktigere enn å sikre at vi har full nasjonal og statlig kontroll over grunnleggende infrastruktur i vårt eget land?
Iselin Nybø (Venstre), 2020-01-29:
Regjeringen har ganske nylig framlagt en eierskapsmelding. Der framgår det at statens begrunnelse for eierskapet i Telenor er å opprettholde et ledende teknologi- og industriselskap med hovedkontorfunksjoner i Norge. Det framgår også at statens mål som eier i Telenor er høyest mulig avkastning over tid. Staten har flere roller. For å skape legitimitet til de ulike rollene bør staten være seg bevisst den rollen den til enhver tid opptrer i. Staten bør også i sin opptreden tydelig skille rollen som eier fra øvrige roller. Som det framgår av eierskapsmeldingen, skal hensyn som ikke er begrunnet ut fra statens mål som eier, fremmes ved bruk av andre virkemidler enn statlig eierskap. Denne rollefordelingen reflekteres også i ekomsektoren. I Norge reguleres ekommarkedet for å sikre brukerne i hele landet gode, rimelige og framtidsrettede elektroniske kommunikasjonstjenester gjennom bærekraftig konkurranse. Videre stiller myndighetene krav til sikkerhet og beredskap for det som er kritisk infrastruktur. Dette gjøres av regulerende myndigheter, bl.a. gjennom ekomloven og sikkerhetsloven. La meg til slutt også få vise til at Telenor Infra er et selvstendig og heleid selskap under Telenor ASA, som eier og forvalter passiv infrastruktur, som master, stolper, tårn og bygg. Ekomutstyr, som antenner, fibernett og basestasjonsutstyr, eies og forvaltes fortsatt av Telenor Norge. Den aktuelle virksomheten, som nå ligger i Telenor Infra, lå også tidligere i ulike datterselskaper innenfor Telenor-konsernet. Til sammenligning har også Telia i Norge valgt å etablere et eget selskap, Telia Towers Norway AS, som forvalter den passive infrastrukturen.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-01-29:
Representanten beskriver det som å splitte opp infrastrukturen. Jeg ville heller sagt at Telenor nå har valgt å samle denne infrastrukturen i ett selskap. Det er jo ikke noen reell forskjell med tanke på at dette er en infrastruktur som også tidligere har ligget i datterselskaper, men da i tre ulike datterselskaper. Nå samles det i ett datterselskap. Dette er en beslutning som er fattet av Telenor på ordinært vis, og det er ordinære forretningsmessige hensyn som ligger bak. Det handler om at de skal forvalte de ressursene de har, på best mulig måte, og rett og slett skape høyest mulig avkastning for eierne sine over tid. Dette ser jeg på som en naturlig del av Telenors utvikling, modernisering og forvaltning av sine eiendeler.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-01-29:
Jeg synes representantens spørsmål er godt, særlig hvis representanten også ser på dette som et spørsmål om å sikre nasjonen kritisk infrastruktur i ekomsektoren. Men hvis det er hensynet bak representantens spørsmål, burde det vært stilt til regulerende myndigheter, for det er de som stiller krav til sikkerhet og beredskap for det som måtte være kritisk infrastruktur i ekomsektoren. Et sånt spørsmål måtte ha vært stilt til digitaliseringsministeren og ikke til meg. Jeg synes ikke det er unaturlig at selskaper har infrastruktur i sin portefølje som en del av det de driver med og eier. Spørsmålet om sikkerhet og samfunnskritisk infrastruktur er godt og relevant, men må altså stilles til digitaliseringsministeren.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-01-29:
Det er tid for gratulasjoner, og da vil jeg gratulere statsråd Asheim med nye utfordringer. Velkomstgaven fra Stortinget er et spørsmål om en svært viktig sak i hans eget hjemfylke: «Nyheten om at rektor ved OsloMet – tidligere Høgskolen i Oslo og Akershus – foreslår å avvikle OsloMets studievirksomhet på Kjeller i Lillestrøm, er blitt møtt med skuffelse og vantro i hele regionen. Ved sammenslåing av Høgskolen i Akershus og Høgskolen i Oslo i 2011 var det en klar forutsetning at både Oslo og Kjeller skulle være studiesteder. Synes statsråden det kan forsvares at universitets- og høgskolesektoren styres med en slik total mangel på forutsigbarhet, og vil statsråden foreta seg noe i sakens anledning?»
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var da noe, men det blir veldig teknisk. Dette er jo virkelig et politisk spørsmål. Da Høgskolen i Akershus ble samlokalisert på Kjeller i 2003, var det en stor politisk seier drevet igjennom av kommunene i Akershus, av Akershus fylkeskommune, av stortingsrepresentantene fra Akershus – tverrpolitisk – og fra næringslivet og andre som mente det var svært viktig å få en ny og moderne samlokalisert høyskole. Tidligere hadde Høgskolen i Akershus vært spredt på ulike avdelinger, med lokasjoner i Bærum, Lørenskog og Blaker. Nå høres det ut som om disse spørsmålene fullt og helt er overlatt til universitetene og høyskolene selv. Jeg gjentar spørsmålet mitt: Vil statsråden foreta seg noe i sakens anledning?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-01-29:
Denne saken er ganske spesiell. Forhistorien er at Høgskolen i Oslo og Akershus hadde to bein å stå på – Høgskolen i Akershus og Høgskolen i Oslo – og så ble det altså en sammenslåing til én enhet. Nå kan resultatet bli at det ene beinet sparkes helt bort, at det bare vil være studievirksomhet i Oslo. Hvis ikke det er et politisk spørsmål, så skjønner ikke jeg. Dette er ikke et spørsmål som kan overlates til rektorer og professorer. Hadde utdanningspolitikken i Norge vært overlatt utelukkende til rektorer og professorer, hadde vi antageligvis bare hatt Universitetet i Oslo fortsatt – eller Det Kongelige Frederiks Universitet, som det het. Utbyggingen av høyskole- og universitetssektoren har vært et stort og viktig politisk spørsmål i Norge, slik at vanlige folk kunne ta høyere utdanning, noe de ikke kunne tidligere. Dette har vært en suksess. Spørsmålet mitt igjen: Har statsråden ingen motforestillinger mot at høyskoletilbudet i Akershus kan bli lagt totalt ned?
Henrik Asheim (Høyre), 2020-01-29:
Takk for hyggelige ord fra min samfylking, representanten Myrli, og ikke minst for gaven. Jeg skal forsøke å ta imot den. Det er altså slik at etter at Høgskolen i Oslo og Høgskolen i Akershus fusjonerte i 2011, har den nye institusjonen, som nå heter OsloMet, fått gjennomført flere utrednings- og kartleggingsarbeider om fremtidig utvikling av campus i Romeriksregionen på både Kjeller og Lillestrøm. Den 25. oktober 2018 behandlet styret ved OsloMet en sak om ny campus på Romerike. Da ble det fremmet to alternativer: konkurranseutsette ny campus på Romerike eller gå i forhandlinger med Hemfosa Samfunnsbygg AS med sikte på å redusere leiekostnadene for eksisterende campus på Kjeller. Hensynet til å spare leiekostnader ble vurdert til å veie tyngst, og styret ved OsloMet vedtok alternativ 2. OsloMet har fremforhandlet en ny leieavtale med Hemfosa Samfunnsbygg AS som utløper sommeren 2043. Besparelsen i den nye leieavtalen er på 20 mill. kr per år i husleie, som også gjøres gjeldende for resten av inneværende avtaleperiode, frem til sommeren 2023. Det utgjør altså rundt 90 mill. kr. OsloMet oversendte utkast til ny leiekontrakt til Kunnskapsdepartementet for behandling høsten 2019. Den samlede kostnaden for OsloMet med den nye leiekontrakten er på rundt 1,15 mrd. kr. Når summen av leiekostnadene er på 100 mill. kr eller mer, må kontrakten forelegges Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Det ble gjort i dette tilfellet, i henhold til instruks om håndtering av bygge- og leiesaker i statlig sivil sektor. Kommunal- og moderniseringsdepartementet har vurdert saken og motsatte seg ikke at OsloMet inngår tilleggsavtalen med Hemfosa Samfunnsbygg AS. Den 16. desember 2019 ga Kunnskapsdepartementet OsloMet fullmakt til å inngå leieavtale med Hemfosa Samfunnsbygg AS om leie av lokaler på Kjeller. Stortinget har sendt et tydelig signal til regjeringen om at universitetene og høyskolene har et selvstendig ansvar for å treffe beslutninger om sin studiestruktur. Da Stortinget behandlet strukturreformen i høyere utdanning, sa komiteens flertall, med unntak av Senterpartiet: «Det må også i fremtiden, slik det er i dag, være opp til institusjonene selv og deres styrer å vurdere hva en hensiktsmessig studiestedstruktur innebærer.» Som representanten viser til, sendte altså rektor ved OsloMet, Curt Rice, et brev til fakultetsstyrene den 15. januar i år for å igangsette en ny prosess ved universitetet. Han ber dem vurdere to alternativer: samle hele virksomheten i Oslo eller underskrive den nye leiekontrakten på Kjeller. På bakgrunn av en samlet vurdering av økonomi, bærekraft og innspill fra enhetene vil rektor fremme en sak for styret i mars. Fullmakten Kunnskapsdepartementet har gitt OsloMet til å inngå den konkrete leieavtalen på Kjeller, ligger fast. Så er det opp til styret ved OsloMet å fatte beslutningen om de ønsker å inngå denne avtalen eller ikke. Kunnskapsdepartementet har også kontakt med OsloMet og holder seg orientert om denne saken.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-01-29:
Jeg beklager hvis svaret oppfattes som noe teknisk, men jeg tror det er viktig at regjeringen er ganske ryddig i denne saken også. Dette er et høyst politisk spørsmål, og spørsmålet er rett og slett om vi som regjering skal gå inn og begynne å instruere og blande oss fordi en rektor har fremmet en sak til sitt styre i mars. Det vil være stikk i strid med hvordan Stortinget har gitt oss beskjed om at vi skal styre, som også representanten Myrlis eget parti har stemt for, nemlig at dette fortsatt skal være opp til institusjonene selv å organisere. Det er helt riktig at vi kommer til å ha møter og følge denne saken, men foreløpig har Kunnskapsdepartementet bare godkjent en leieavtale som styret har bedt oss om å godkjenne. Så har rektor ved OsloMet fremmet en ny sak for styret. Den kommer vi selvfølgelig til å følge med på, men foreløpig er det altså ikke, med tanke på den instruksen vi har fått fra Stortinget, noe grunnlag for oss for å skulle gå inn og blande oss i den saken.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-01-29:
Jeg deler nok ikke representanten Myrlis beskrivelse av norsk høyere utdanningssektor. Jeg opplever ikke at vi da bare ville hatt ett universitet, i Oslo. Tvert imot oppleves det som en sektor som er svært engasjert også i å opprettholde et desentralisert studietilbud i hele landet. Jeg må nesten minne om den instruksen jeg som ansvarlig statsråd nå også har fått fra Stortinget, nemlig at det skal være opp til institusjonene selv og deres styrer å vurdere hva som er hensiktsmessig studiestruktur, og hva det innebærer. Det betyr at jeg som statsråd selvfølgelig ikke, basert på at en rektor har fremmet en sak til styret, kan gå inn og begynne å blande meg i den saken. Det betyr også at vi gir mange tydelige styringssignaler til institusjonene våre, om kvalitet, oppfølging av studenter og disse tingene. Men bygg er noe som de i utgangspunktet skal styre selv. Kunnskapsdepartementet og jeg kommer naturligvis til å følge denne saken, men foreløpig er det altså fremmet en leieavtale for Kunnskapsdepartementet, som vi har godkjent, og så er det en sak som styret skal behandle i mars.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-29:
Jeg er noe forundret over spørsmålet fra representanten Sandtrøen fra Arbeiderpartiet, for dette salget ble iverksatt under den rød-grønne regjeringen, og det var den rød-grønne regjeringen som bestemte retningslinjene for hvordan salget skulle gjennomføres. Statskogs arronderingssalg startet i 2011, etter at Statskog hadde kjøpt store skogeiendommer av Orkla. Styret i Statskog la til grunn at kjøpet ville gjøre det mulig å selge spredte skogeiendommer som foretaket eide fra før i Sør-Norge. Vurderingen var den gang å styrke foretakets økonomi, samtidig som en skulle styrke næringsgrunnlaget for private skogeiere, kommuner og allmenninger. Salget ville kunne utløse makeskiftearealer, som Miljødirektoratet kunne kjøpe for å lette skogvernprosesser. Selv satt jeg, som ordfører, i 2011 i anbudsrunder fordi Statskog skulle selge eiendom der jeg bodde. Et sentralt punkt i retningslinjene fra 2011 er at eiendommene skal selges til markedsverdi, og at salget skal foregå gjennom budgivning. Videre framgår det av retningslinjene – fra den rødgrønne regjeringen – at Statskog skal søke å oppnå høyest mulig pris for eiendommene. Da regjeringen Solberg trådte i kraft i 2013, ble retningslinjene for salget av skog videreført. Det vi gjør i dag, er en videreføring av det som den rød-grønne regjeringen bestemte seg for. Det er altså ikke snakk om storstilt privatisering, men om et arronderingssalg, slik som den rød-grønne regjeringen faktisk vedtok. Da er det opp til Statskog å vurdere hva og hvor mye som skal selges, innenfor de fullmaktene de har fått. Representanten er opptatt av jakt og fiske. Ja, jakt- og fiskerettigheter følger grunneier ved salg. Det gjelder både for de eiendommene som Statskog kjøpte av Orkla, og for de eiendommene som selges. Jaktrettighetene følger altså eiendommen, uavhengig av om det er naboen som kjøper den, eller om kjøperen kommer fra en annen kommune. Eierskifte berører derimot ikke allemannsretten, retten til ferdsel, til å bruke skog, vidder og fjell. Den er helt som før.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-29:
Jeg vet ikke på hvilket grunnlag representanten hevder at vi har gått langt utover det som var tanken fra den rød-grønne regjeringen, all den tid Statskog ennå ikke har solgt så mange dekar som det som ble vedtatt under den rød-grønne regjeringen. Faktisk har de ikke solgt alt de fikk i porteføljen sin til å kunne selge. De har solgt til sammen 215 eiendommer på til sammen 540 000 dekar. De hadde grunnlag for å selge 600 000 dekar, og de har ennå ikke gjort det. Fordelingen på kjøpergrupper er 66 pst. til lokale kjøpere, 12 pst. til Miljødirektoratet, 7 pst. til kommuner og 15 pst. til andre.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-01-29:
Tilbake til den tiden jeg satt som ordfører: Da var jeg villig til å kjøpe den skogen som lå nær sentrum, for at allmennheten og kommunen skulle kunne legge til rette for ulike typer turløyper. Men retningslinjene for salget var høystbydende; jeg satt i en budrunde med Arbeiderpartiet i regjering, som solgte Statskogs eiendom. Altså: Vi kjøper og selger nå etter de retningslinjene som den rød-grønne regjeringen la til grunn, og ut fra disse burde den rød-grønne regjeringen ha visst at her kan det være andre som får tak i det. Men det er 15 pst. av det. Resten er gått til andre, som vil gjøre dette til en tjeneste for alle, og som gir alle mulighet til å ferdes i skog og mark, vidder og heier.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
Ja.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
Vi er jo enige om at pandemien har understreket behovet for EØS-avtalen. Men jeg har tenkt å spørre om et annet aspekt knyttet til pandemien, og det er alt det smittevernutstyret som det var viktig at Norge fikk tilgang til på et veldig kritisk tidspunkt, og det tror jeg også vi er enige om. Men nå har det jo kommet fram at noe av dette smittevernutstyret kan være produsert under tvangsarbeid i Kina. Det er jo viktig når vi har store offentlige anskaffelser, at det er underlagt et etisk regelverk, og at det har til hensikt å sørge for at menneskerettigheter blir ivaretatt. Hva har regjeringen gjort for å sikre at store anskaffelser følger elementære krav til menneskerettighetene?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
Forsvaret har vært på jobb under pandemien. De har hatt gode smitteverntiltak, men jeg vil spørre om renholdet i Forsvaret. Det er en sak vi har vært uenige om. Forsvarsministeren står på sitt, at her vil han fortsette privatiseringen, men jeg har fått mange rapporter om at denne formen for renhold ikke har stått seg i møte med pandemien – at ansatte må vaske sjøl, at utgifter til vindusvask kommer i tillegg, at det brukes uforholdsmessig mye på sikkerhetsklarering, og noen steder har det ikke vært renhold under pandemien. Mitt spørsmål er: Hva har forsvarsministeren gjort for å evaluere arbeidet med privatisert renhold under pandemien? Hva har han gjort for å skaffe seg informasjon om hvordan dette nye systemet har stått seg i møte med pandemien? Vi har jo fått understreket under denne pandemien at renhold er samfunnskritisk. Det er viktig at det er i orden.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
Jeg har et spørsmål: Har det blitt renere i Forsvaret etter at vi satte ut renhold på anbud?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
I 2017 sa regjeringa at de skulle øke bevilgningene til seksuell og reproduktiv helse med 700 mill. kr innen 2020 – 700 mill. kr. Så var det kutt på 250 mill. kr for inneværende år og 100 mill. kr for neste år. Hvordan i all verden skal dere nå det målet?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
Grunnen til at mine spørsmål er så forutsigbare, er at statsråden svarer like unnvikende ved hver eneste anledning. Han har jo sagt at han skal øke budsjettene med 700 mill. kr, men kutter i år og kutter til neste år. Så kan man si at det varierer fra år til år – vel, det går nedover fra år til år, det beveger seg lenger og lenger bort ikke fra mine løfter, men fra det hans regjering selv har sagt. Det har også en symboleffekt, for det er jo disse områdene som denne statsråden velger å kutte. Så jeg kommer til å stille de samme spørsmålene ved hver eneste korsvei, for statsråden har så dårlige svar. Det hjelper ikke å si hva man vil på sikt, hvis man ved hver eneste korsvei kutter i budsjettene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-12-16:
Mener statsråden her å si at de pengene som kommer i nysalderingen, kompenserer for kuttet han gjør i det budsjettet som vi skal vedta nå i dag? Han kutter i dag, men i nysalderingen øker han jo med mye mindre. Hvis man tar 70 mill. kr, som man kutter, og legger til 30 mill. kr, er det likevel et kutt. Jeg tror statsråden må forholde seg til det som er de klare tallene her, at når han foreslår et budsjett, som skal vedtas her i salen i dag, som innebærer kutt, så er det et kutt. At en øker litt i nysalderingen, kompenserer jo ikke for det kuttet.
Michael Tetzschner (Høyre), 2020-12-16:
Til to poenger i debatten: Først til det mer konkrete, som gjelder Den gamle krigsskolen, som representanten Wold var inne på i sitt innlegg. Noen har antydet på hvilke betingelser man skal overføre Tollbugata 10 til denne stiftelsen, som også har penger på bok gjennom private innsamlinger. Sånn sett kunne det være fristende allerede nå å bevilge, fra flertallets side, et spesielt beløp, men jeg tror vi skal overlate til Forsvarsbygg og Forsvarsdepartementet å avklare de nærmere betingelsene for overdragelse. Men for å si det slik: Jeg tror vi også har forståelse for at når man tar over et rokokkopalé fra 1600–1700-tallet – det ble fornyet under en senere eier – er det også et vedlikeholdsetterslep som jeg tror må reflekteres, fordi man også blir kvitt en byrde ved de forsømmelser som nå kommer til syne. For øvrig kan jo også det forfallet som har vært der, være et eksempel på det som kan sies å være en stille innsparing, og det bringer meg over til de såkalte avbyråkratiserings- og effektiviseringskuttene. Det er meget velkomment for organisasjoner som er vant til å disponere særlig mer; da kan det bli «fettavleiringer» som har godt av å få en underkompensasjon ved de enkelte årsbudsjettene. Men dette er ikke noe som kan være en varig reform, for på et eller annet tidspunkt må man si hva som er prioriteringen. Ellers vil man finne ut at den såkalte effektiviseringen ville være å ikke vedlikeholde, å skyve ting foran seg, selv om man på papiret sparer det som forslagsstillerne har sett for seg. Så vil jeg til slutt si at det var ett innlegg som gledet meg veldig, og det var representanten Kolbergs. Selv om det i formen var rettet mot meg, var det jo nettopp det engasjementet for EØS-avtalen jeg har etterlyst. Men det Arbeiderpartiet trenger, er en grenseoppgang i forhold til sine dubiøse samarbeidspartnere – i denne sammenheng når det gjelder EØS – SV og Senterpartiet. Hvis man da hører særlig representanten Navarsete, og hvis man også tar seg bryet, og ubehaget, vil jeg si, med å lese Senterpartiets særmerknader, som ikke er mer sære enn at de ofte står sammen med SV – når jeg leser og hører representanten Navarsete, senest her i dag, som også representanten Elvenes var inne på, om hvor uvelkommen alliert tilstedeværelse i Nord-Norge er, slår det meg at representanten Navarsete ofte er SV i nynorsk utgave.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2020-12-16:
I spørretimen den 2. desember spurte min partikollega Himanshu Gulati utviklingsministeren om fangelønn som palestinske myndigheter gir til dømte terrorister og deres familier. Han fikk beskjed om at spørsmålet må rettes til utenriksministeren, og derfor står jeg her nå. Nye tall fra Israel viser at palestinske myndigheter i fjor ga hele 1,6 mrd. kr i fangelønn til dømte terrorister og deres familier. Slik fangelønn til såkalte martyrer innebærer ofte en stor engangssum og en månedslønn på opp mot 15 000 kr. Flere land har kuttet i sin bistand til palestinerne for å vise sin avsky mot denne typen utbetalinger til dømte terrorister. Ettersom budsjettenigheten mellom Fremskrittspartiet og regjeringspartiene innebærer en reduksjon i bistanden til palestinerne, ønsker jeg å spørre utenriksministeren om hun vil bruke dette kuttet til å legge press på palestinske myndigheter til å slutte med utbetaling av lønn til dømte terrorister dersom de ønsker noen norsk støtte i fremtiden.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2020-12-16:
Det kunne være fristende å spørre om forsvarsministeren har «vaska golvet» og «børi ved», men det er kanskje litt tidlig, og det er ikke det mitt spørsmål skal handle om. Forsvaret har behov for flere befal og offiserer. Utdanningsreformen i Forsvaret har ført til at rekrutteringen til Krigsskolen nå i hovedsak skjer direkte fra videregående skole. Elever derfra er likestilt med dem som er inne til tjeneste i Forsvaret. Dette fordrer at de bl.a. tilbys innkvartering. Kapasiteten på Krigsskolen er allerede under sterkt press når det gjelder boligkvarter, og med de nye stillingene som tilføres Forsvaret som følge av vedtak i den nye langtidsplanen, er mitt spørsmål: Hvordan vil utfordringene knyttet til behov for utdanning av flere befal og offiserer løses, også med hensyn til nødvendig innkvartering?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-12-16:
Senterpartiet mener det er helt avgjørende viktig å beholde kontroll over norske naturressurser og norsk jord, og NRK skriver i dag at Russland og Kina nå viser interesse for å kjøpe rettighetene til å utvinne kull i et veldig stort område på Svalbard. Det er snakk om et område som er på størrelse med Stavanger og Sandnes. Det kommer fram i saken at selger egentlig ønsker at staten skal kjøpe, men har ikke fått noen interesse for det så langt. Så spørsmålet er hva regjeringen mener om at Kina og Russland kan sikre seg kontroll over strategiske og viktige naturressurser i Arktis, og vil regjeringen eventuelt ta grep for å stoppe at det skjer?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-12-16:
Jeg skjønner at det var litt vanskelig å svare på. I den artikkelen er det også en svalbardekspert som sier at hvis dette skjer, hvis Kina får kjøpe disse rettighetene, så vil det gi Kina et fotfeste i Arktis som de ikke har fra før. Og jeg synes jo det er litt rart om ikke utenriksministeren kan si noe om hva regjeringen mener om at den type naturressurser da kan havne under kinesisk kontroll, så det er egentlig mitt spørsmål. Dette har jo vært et tema tidligere; Norge sørget for kontroll over Adventfjorden i 2016 ved å kjøpe der. Og man må ta hensyn til ikke bare lønnsomheten med kullutvinningen, men også hvilken betydning dette får for forholdet til andre land, så jeg lurer på om statsråden kan utdype det litt, om hvordan hun ser på at Kina eventuelt får kontroll over et slikt område?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-12-16:
Statsråden snakket i sitt innlegg om tøffe prioriteringer og hvordan man best skal innrette bistanden. Saken er nå at det brukes store summer på bistand til f.eks. Polen og Ungarn, gjennom EØS-midlene. I statsbudsjettet for 2021 er det lagt opp til en bevilgning på nesten 6 mrd. kr. Hvis man ser på Polen som et eksempel, er det brukt 809,3 mill. euro i bistand til Polen i perioden 2014–2021. Senterpartiet har tatt til orde for å redusere denne potten når EØS-midlene skal reforhandles til våren, fordi vi mener det er feil prioritering av bistandsmidler. Så mitt spørsmål er: Hvordan ser utviklingsministeren på den type prioritering, og mener Kristelig Folkeparti og regjeringen at det er riktig å gi så store summer i bistand til land som Polen og Ungarn, eller kunne dette vært brukt bedre, i f.eks. utviklingsland?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-12-16:
Jeg forstår at dette nok ligger under utenriksministerens område, men når vi nå har en utviklingsminister, som har ansvar for bistand, synes jeg at det ville være veldig interessant å høre hva han tenker om at f.eks. polske kommuner får bistandspenger – og det kan brukes til mye forskjellig, vi har jo bl.a. hørt om fuglekassesnekringsprosjekter og diverse ting – mens i andre deler av verden er problemet at man ikke har mat, at man sulter, at det er krig og konflikt. Da vil jeg spørre: Har utviklingsministeren noen dialog med utenriksministeren om dette, og vil han ta initiativ overfor utenriksministeren fram mot disse forhandlingene for å redusere potten av EØS-midler? For det er nye forhandlinger til våren som vil låse Norges bevilgninger for de neste årene ganske sterkt.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-12-16:
Selv om det er sånn at man ikke uten videre kan utvinne mineraler selv om man kjøper en rettighet til å gjøre det, fordi man må få tillatelser osv., er det jo noe i den rettigheten, for hvis ikke hadde den ikke vært salgbar. Og hvis jeg ikke har forstått lovverket helt feil, vil kjøp av en sånn rettighet innebære at man får rett til å søke om driftskonsesjon. Si at Kina kjøper rettighetene, og at de kan søke om driftskonsesjon. Da blir jo spørsmålet: Kan staten avvise driftskonsesjon på grunnlag av at det er Kina som søker, eller at det er Russland som søker, og vil regjeringen i så fall gjøre det? Det er jo spørsmål man egentlig må ta stilling til før man tillater dem i det hele tatt å få tilgang til rettighetene. Hvis ikke kan man jo havne i en situasjon hvor man plutselig har gitt kinesiske eller russiske interesser mulighet til å drive kullutvinning på Svalbard og dermed kontroll over naturressurser på Svalbard, fordi man ikke har hjemmel i loven til å avvise det etter at rettighetene først er solgt. Så er det bare en kort kommentar om EØS-midlene. Senterpartiet har ikke sagt at vi vil avvikle ordningen med EØS-midler, og mener også at det er riktig å bruke noe på det inntil videre. Men 6 mrd. kr er ganske mye penger. Vårt budskap har vært, noe vi også har fremmet et forslag om, at man nå skal inn i en ny periode med EØS-midler, og regjeringen skal forhandle med EU om hvor stor den summen skal være. Da mener vi at den må ned, og vi mener at den egne støtteordningen som Norge må betale for i tillegg til fellesordningen med EFTA-landene, burde avvikles, for vi mener at de summene som sendes til bl.a. Polen og Ungarn – som jeg har brukt som eksempel her, det er mange flere land – er uforholdsmessig store. Bistandsministeren snakket i sitt innlegg om harde prioriteringer, spesielt i lys av covid-19-krisen, og da mener vi rett og slett at dette er et spørsmål om prioriteringer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-16:
Jeg kommer tilbake igjen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-16:
I det opprinnelige budsjettet er det slått fast at det er økonomisk krise i de palestinske områdene, og at en må regne med økt behov for støtte i 2021. Men resultatet etter budsjettforliket er et kutt på 30 mill. kr i bistanden til palestinerne. Hvilken endring har skjedd i oppfatningen av behovet for 2021, og hva gjør dette med Norges troverdighet som den aktøren for fred i Midtøsten vi forhåpentligvis fortsatt skal være? Hvordan har utenriksministeren tenkt å forklare dette signalet for palestinerne?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-16:
La meg da skifte tema til spørsmålet om vaksiner. Regjeringen har avvist SVs forslag om å endre posisjon i prosessen i TRIPS, Den internasjonale patentavtalen, og WTO knyttet til adgangen til å kunne produsere billigere kopimedisin for å få til rask vaksinering i fattige land. Jeg mener at det er å velge feil side, det er å stille seg på de store legemiddelselskapenes side i stedet for å ta side for India, Sør-Afrika og andre lav- og mellominntektsland som er opptatt av raskest mulig vaksinering og tilgang til covid-19-medisiner. Hva vil Norge nå gjøre for at disse landene likevel skal få rask tilgang? Finnes det noen sjanse for at Norge kan endre posisjon i WTO?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-16:
Jeg vil gjerne stille også utviklingsministeren noen spørsmål om vaksiner, for han har både i media og i debatt hos Leger Uten Grenser og Norsk Folkehjelp vært ganske offensiv på at Norge skal komme de fattige landene i møte. Men det er jo ikke noen tegn til det. Tvert imot blir SVs forslag, som bl.a. Leger Uten Grenser har argumentert for, avvist her i dag, og regjeringen har egentlig ingen andre svar enn å kritisere vårt forslag. Hva er det utviklingsministeren har tenkt å gjøre selv for å sørge for at denne regjeringen og Norge havner på riktig side i spørsmålet om raskest mulig tilgang til covid-19-medisiner og -vaksine for fattige land?