Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2020-11-03:
Det er mye både i proposisjonen, i det det er enstemmighet om, og i det Senterpartiet er med å danne flertall for her i dag, som er veldig viktig, og som er godt begrunnet av talerne før meg. Det er en utvikling nå i disse spørsmålene i Stortinget som er veldig positiv, hvor jeg opplever at vi går i samme retning. Men jeg vil gjerne understreke det som er det grunnleggende som ligger bak disse enkeltspørsmålene vi tar opp, som vi må jobbe enda bedre med. Det er at i noen kulturer er det slik at det er ikke individuelt valg, personlig valg, av kjæreste som gjelder, men hvem man skal være sammen med, hvem man skal gifte seg med, er et anliggende for storfamilie, klan osv. og handler om familiens interesser. Som regel skjer dette ved hjelp av arrangerte ekteskap, som har ulik grad av frivillighet, men det er en stor gråsone mot tvangsekteskap innenfor det som kalles arrangerte ekteskap. Jeg har vært til stede i rettssaker, bl.a. om en gutt som ble slått ned og døde i Oslo sør fordi han var sammen med feil kjæreste, hvor det framkom av vitnemål at det var vanlig at storebrødre skulle passe på hvem man er kjæreste med, og at det ikke er den enkeltes anliggende. Det samme beskrives andre steder i byen – at de unge vet altfor lite om dette og forholder seg til tradisjonen i familien. Vi har sett av en rapport fra SSB, som kom i februar i år, om ekteskapsmønstre i Norge, at det i noen av de største kulturene fra andre opprinnelsesland er slik at ekteskapsmønsteret faktisk har utviklet seg, etter min mening, i feil retning – mellom 1 pst. og 4 pst. gifter seg med noen med norsk bakgrunn, og den andelen har faktisk gått litt ned siden første generasjon. De SSB-tallene kom som sagt i år. Jeg mener at det er mange indikasjoner på at vi har kommet for kort med hensyn til å få en utvikling hvor det er fritt valg av partner for alle i Norge. Da mener jeg at det som er tatt opp når jeg har vært på besøk på Stovner politistasjon, hos dem som arbeider med dette, gjelder dette med psykisk og sosialt press, altså en glidende overgang mot det som oppleves som tvang, oppleves som noe man ikke kommer unna, men som ikke er bortføring eller den type ting man vanligvis forbinder med tvangsekteskap. Jeg vet at det er en dom i Høyesterett i én sak som har tatt høyde for at straff for slike typer press kan idømmes, men den dommen har spesielle betingelser osv. Den anbefalingen vi har fått, som også Lene Vågslid var inne på her, både fra Politidirektoratet og fra Oslo politidistrikt, som er de som er mest involvert i dette, og fra Utlendingsdirektoratet og Vest politidistrikt er å tilføye dette med vedvarende psykisk eller sosialt press til det som står om utilbørlig press knyttet til tvangsekteskap. Det er vanskelig for meg å forstå hvorfor ikke alle kan være med på det. Begrunnelsen til regjeringspartiene for ikke å være med på det synes jeg er tynn, for man skriver at man vil binde opp definisjonen av «utilbørlig press» ved å nevne de to fenomenene som omfatter veldig mye, men det står «herunder», og det betyr jo ikke at man binder det opp, hvis det også skal være aktuelt i andre sammenhenger. Jeg synes det er synd at vi ikke kunne gå inn for det, for det er stort behov for å komme videre når det gjelder den frihetskampen som barn og unge i disse miljøene trenger at vi støtter, og for å presisere dette og få sagt det med klare ord også i lovverket. Det samme gjelder forslaget til vedtak om ærbarhetsattester og uskyldighetskontroller, som jo er knyttet til arrangerte ekteskap og inngåelse av dem. Det er fremmet av det som er et flertall i komiteen, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, et forslag som jeg synes det er ganske uforståelig at ikke et flertall i Stortinget er enig i, fordi man kan si at man kan ramme disse tingene med andre deler av lovverket. Men det er jo kronglete og innviklet. Det er noen ting som vi trenger å sette ord på i lovverket for at det skal forstås av borgerne i Norge, og særlig forstås av disse som rammes av det fenomenet. Vi må prøve å gjøre ting som trengs i disse miljøene, og derfor mener jeg det er et viktig forslag som det er flertall for her, men kanskje ikke i salen etterpå. Jeg vil bare rette opp i forslaget til vedtak. Det gjelder punkt VIII i innstillingen fra komiteen. Der ble det rettet i komiteen til at det skal stå «om å forby søskenbarnekteskap», men det er ikke rettet i innstillingen. Der står det «som forbyr». «Om å forby søskenbarnekteskap» er en rettelse som ble gjort av komiteen, og som må være en teknisk feil i innstillingen. Det må være samsvar mellom teksten i innstillingen og selve forslaget til vedtak.