André Oktay Dahl (Høyre), 2004-02-06:
Representanten Engeset har allerede redegjort for Høyres syn på forholdet mellom kontroll og politikkutforming, så det skal jeg ikke drøfte i detalj her. Som representant for Akershus fylke kan jeg være enig i at dette fylket og dets kommuner i årevis kan ha kommet skjevt ut når det gjelder inntektssystemet. Det er ikke en ubetydelig underdrivelse. Jeg kunne holdt flammende innlegg om det, og jeg antar også at det er noe av motivasjonen for Arbeiderpartiets merknader i innstillingen fra kontrollkomiteen. Det er behov for å se på i hvilken grad inntektssystemet slår skjevt ut. Det er Høyre selvfølgelig helt enig i. I den sammenhengen er denne rapporten til dels et nyttig grunnlagsmateriale for en slik fremtidig debatt og for eventuelle ytterligere reformer. En del arbeid er allerede satt i gang, og jeg vil derfor ikke drøfte de tingene statsråden har tatt opp, og som vi også viser til i merknadene. Vel så viktig er noe som ikke er nevnt her i dag, og det er at arbeidet med å øke kommunenes frihet og reelle mulighet til å prioritere innenfor egne rammer videreføres. En av de aller viktigste reformene som kan gjøres, er at alle vi 165 representantene, som snart blir enda flere – vi blir 169 – prøver å unngå å være «ekstraordførere» for alle landets kommuner, som i sum gjør at kommunene i mindre grad får mulighet til å være det lokale beslutningsorganet de bør være, med det klare utgangspunktet at lokale myndigheter og befolkningen som regel vet ganske mye mer om hvor skoen trykker, enn det vi gjør. Så det man egentlig kunne etterlyse for å få inntektssystemer til å fungere, er at hver enkelt stortingsrepresentant og Stortinget viser en viss ydmykhet i forhold til lokaldemokratiet og i forhold til dem som er satt til å forvalte de ressursene de skaper selv eller vi tildeler dem. For øvrig er det også litt interessant at min erfaring fra fylkeskommunen har vist at det er en slags dynamikk i dette. Når man vedtar budsjetter i fylkeskommunen i mitt hjemfylke, tipper fylkesutvalget at det kommer et budsjettforlik, for det har man litt følelsen av. Man bruker 20 mill. kr på forskudd. Så får man 37 mill. kr – og da har man 17 mill. kr til som man kan bruke. Det viser at det er en slags dynamikk i dette, det er denne forutsigbarheten man er opptatt av. Det som er forutsigbart, er at man tipper på ekstramidler, og da blir det i sum til slutt et svarteperspill som gjør at alle kommer dårligere ut, for tross alt er det en begrenset sum å fordele. Alt dette siste står det ingenting om i denne rapporten. Men når kommunalkomiteen er representert, blir det jo gjerne nevnt litt ekstra. Vi kan jo bruke noen av de prinsippene som bør være gjeldende med hensyn til lokal frihet som et ekstra bakteppe når denne rapporten skal brukes til å gjøre inntektssystemet mer rettferdig også for de fylkene som har befolkningsvekst. Som Akershus-representant og Høyre-representant er jeg i likhet med representanten Engeset litt overrasket over Arbeiderpartiets holdning i komiteen. Da vi behandlet St.meld. nr. 6 i fjor, gikk Arbeiderpartiet imot de endringene som Riksrevisjonen anviser i rapporten. De endringene som kom til, ble vedtatt med regjeringspartienes og Fremskrittspartiets stemmer. Jeg kunne tenke meg å spørre hva Arbeiderpartiet egentlig mener om inntektssystemet. I et tidligere innlegg ble det problematisert om «tungen i rett munn» var parlamentarisk korrekt. Jeg har i hvert fall sjekket at å tale med to tunger ikke har blitt klubbet ned. Det vil jeg påstå at Arbeiderpartiet har gjort i denne saken. De taler med to tunger i forhold til merknadene her og hva man faktisk tidligere har uttalt i kommunalkomiteen. Fordi vi ikke skal drive politikkutforming her i dag, skal jeg ikke stille spørsmål om hva Arbeiderpartiet mener, men jeg har på Høyres vegne noen utrolige forventninger til hva Arbeiderpartiet kommer til å gjøre i kommunalkomiteen. Kontrollfraksjonen har på mange måter allerede utformet noe som kan være god politikk for fremtiden, og jeg håper virkelig at Arbeiderpartiets kommunalfraksjon og Arbeiderpartiets stortingsgruppe følger opp det som Arbeiderpartiets kontrollfraksjon her legger til grunn som politikkutforming i sine merknader.