Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-11-26:
Det var interessant å være til stede og høre statsministerens tale i dag, spesielt i forhold til hvilke vyer og visjoner han hadde for året vi går inn i. Man kunne ikke spore at det var mange nye vyer og visjoner – det var gammel retorikk som kom på samlebånd: Det var arbeid til alle, og det var et budsjett med arbeid, velferd og bærekraft. Men hvor blir det av velferden? Jeg har lyst til å sitere fra Soria Moria-erklæringen – den nye regjeringsplattformen. Der står det at Regjeringen vil «arbeide for å begrense antall nye uføre og få flere uføre tilbake i arbeid». La oss da se på hva som har skjedd de fire forrige årene Regjeringen har styrt. Vi har siden utgangen av 2005 og fram til i dag hatt en økning på over 26 000 uføretrygdede. Vi har hatt en økning på 30 000 av nye uføre hvert eneste år denne regjeringen har styrt, så man kan vel ikke si at man har klart å nå målsettingen om å begrense antall nye uføre. Snarere tvert imot, vi har faktisk sett en liten økning. Man har heller ikke klart å få flere uføre tilbake til arbeid. Derfor blir jeg litt «matt» – hvis jeg kan bruke et slikt begrep – av den retorikken man hører i denne salen, når Fremskrittspartiet faktisk tar den politiske målsettingen på alvor. Vi synes det er en god målsetting å begrense antall nye uføre. Vi synes det er en god ambisjon at vi skal få flere uføre tilbake til arbeid. Og når vi da kommer i gang med tiltak for å nå den målsettingen, blir man altså kritisert av en regjering som har nedfelt akkurat den samme målsettingen i sin egen regjeringserklæring uten å gjøre en eneste ting for å nå sin egen målsetting. Derfor er jeg også stolt av at Fremskrittspartiet har bevilget 130 mill. kr mer til Nav for å styrke innsatsen for bl.a. å tilbakeføre uføretrygdede til arbeidslivet. Spesielt er det også interessant å legge merke til at det ved utgangen av 2008 var 92 000 funksjonshemmede som stod utenfor arbeidslivet, og som ønsket seg tilbake til arbeidslivet. Hva gjør Regjeringen for å nå disse? Ingen verdens ting! Og når vi ser på tallene, ser vi at det fortsatt er like mange uføre som står utenfor arbeidslivet. Så bruker man da retorikken: Vi har jo vært gjennom en finanskrise, og det har vært alle tingene i den forbindelse som har gjort at vi ikke har klart å lykkes. Hvorfor satser ikke denne regjeringen på flere tiltaksplasser, slik som Fremskrittspartiet har gjort? Vi ønsker å øke antall tiltaksplasser, spesielt for dem med nedsatt funksjonsevne, med 5 200 neste år. Det er tiltak som faktisk kunne ha hjulpet for å få flere tilbake i arbeid, og man ville også ha nådd den målsettingen som Regjeringen har vært inne på. Så har jeg også lyst til å se på kvalifiseringsprogrammet, som også har vært diskutert her, og som har vært Regjeringens store baby, for å bruke det begrepet, for å begrense fattigdom. La meg da sitere daværende statsråd Bjarne Håkon Hanssen, som uttalte til Adresseavisen i april 2008, da han lanserte programmet: «Kvalifiseringsprogrammet er veldig, veldig viktig for meg. Det er det viktigste virkemiddelet vi har i fattigdomsbekjempelsen.» Videre sa han at det å «avskaffe det fenomenet at folk lever av sosialhjelp», var en prioritert oppgave, og at Regjeringen høsten 2009 skulle måles på hva den hadde fått til. Ja, hva har Regjeringen fått til? Hva er dommen? Når vi leser Riksrevisjonens rapport, ser vi at seks av de åtte kontorene som er undersøkt, har liten eller ingen dokumentasjon på oppfølging av deltakerne. Ingen av kontorene kan dokumentere at deltakernes valgte tiltak eller individuelt tilpassede tiltak har fungert. Seks av åtte kontorer kan ikke dokumentere at deltakerne er tilbudt en individuell plan. Som Fremskrittspartiet har sagt, må de nødvendige virkemidlene på plass for å få dette til å fungere. Regjeringens politikk har sviktet nok en gang på et viktig område. Det registreres også når vi leser den gamle Soria Moria-erklæringen. For hva var Regjeringens ambisjon der? Jo, man skulle fjerne fattigdommen med et pennestrøk. Når vi leser den nye Soria Moria-erklæringen, registrerer vi – det står bare én linje – at man skal øke innsatsen mot fattigdom. Det må være et gedigent mageplask, spesielt for partiet SV. Helt til slutt: For et par år tilbake var daværende statsråd Bjarne Håkon Hanssen veldig opptatt av å få sosialhjelpsmottakerne opp om «morran», et tiltak som jeg støtter. Da hjelper det ikke at det eneste virkemiddelet han gav dem, var en vekkerklokke. Det er mer som må til – og det har Fremskrittspartiet i sitt budsjett.