trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-19:
Vi behandler i dag en veldig omfattende melding om nordområdene; den omfatter en rekke ting. Jeg skal konsentrere meg om den sikkerhetspolitiske analysen som ligger til grunn for denne meldingen. Den slår fast at det er fred og stabilitet i regionen, og at det er gode relasjoner mellom naboer. Men, kommer det også fram i meldingen, det er uvær i sikte, hevder man. Det er en krevende utenriks- og sikkerhetspolitisk situasjon i nord, uten at det henvises veldig konkret til hva det er, men det er jo åpenbart en spenning der. Skylden legges på Russlands politikk i Øst-Ukraina og også i Krim i 2014. Man kan kanskje savne at man også legger mer skyld på Russland, kanskje mer knyttet til noen interne forhold i Russland, som er utfordrende, men også det Russland har gjort i Georgia litt tidligere. Man legger også skyld på den russiske styrkeoppbyggingen i nord. SV og regjeringen er enige om at det er en rekke ting ved Russland som er bekymringsfullt, men vi er uenige om at vi automatisk kan trekke inn utviklingen i Øst-Ukraina og med det automatisk si at den bidrar til å utgjøre en trussel mot Norge. Jeg greier ikke å se det resonnementet i meldingen – koblingen mellom Russland i Ukraina og Russland i Nord-Norge. Det vi derimot ser, er at regjeringens respons er økt militært nærvær i nord, en ny avtale med USA, som vil bidra med flere fly, atomvåpen og styrker. Strategien er altså at hvis man viser mer muskler sammen med USA, skal man altså avskrekke. Sett fra russisk side kan jo den responsen framstå underlig. Hvorfor skulle Russland være en trussel mot Norge fordi de opptrer aggressivt mot Ukraina? Vi har altså en situasjon hvor begge parter oppfatter at motparten er aggressiv. Norge, i denne situasjonen og i meldingen, tar ikke noe eget ansvar for den økte spenningen som er oppstått i området, og det synes jeg er veldig kritisk. På den måten er jo hele den tradisjonelle balansen mellom beroligelse og avskrekking satt til side. Her satser Norge bare på avskrekkingsdelen og går ukritisk inn i et narrativ hvor skylden for spenningen utelukkende legges på den andre. Derfor er det viktig for SV i forbindelse med denne meldingen, når vi behandler dette, å legge fram et forslag hvor vi ber om og etterlyser en tydelig vilje til også å se på konkrete freds- og avspenningstiltak, og en vilje til å se at Norge også har et ansvar for den økte spenningen som er oppstått i området. Takk.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-04-19:
Høyreregjeringa lar godordene hagle i nordområdemeldingen. Men vi må se på hva regjeringa gjør, ikke hva den sier. Regjeringa gjør lite for å få et sterkt, livskraftig og kompetent Nord-Norge. Men den har virkelig bidratt til oppsiktsvekkende fordeling i motsatt retning. Hvorfor gikk ca. 50 pst. av Innovasjon Norges midler til de fire største byregionene, og bare 3 pst. av virkemidlene av totalen til bedrifter i Nordland i 2019? Dette kom fram senhøsten 2019. Samtidig viste statistikken at Nordland mistet åtte innbyggere pr. dag. Ingen fylker hadde hatt større negativ folkevekst i løpet av et kvartal de 20 siste årene. Både i 2019 og 2020 sank befolkningen med 890 personer i Nordland – til sammen en befolkningsreduksjon på 1 780 personer på to år. Men Nord-Norge står jo i dag for om lag 60 pst. av den norske sjømatproduksjonen, når både havbruk og fangst inkluderes. 80 pst. av de norske havområdene ligger nord for polarsirkelen, og her jobber Norges tøffeste. I 2017 begynte regjeringen å opprette katapulter, en ordning for raskere, bedre og mindre risikofylte innovasjonsprosesser. Hvorfor ligger ingen av disse katapultene i nord? Katapult Future FOODS – Biomarine næringers rolle i det grønne skiftet, er klar til å etablere seg i Nordland. NCE Aquaculture er en havbruksklynge i Nordland, som er et lokomotiv i videreutviklingen av norsk havbruk og relaterte virksomheter. Her jobbes det bl.a. for at 1,8 tonn CO 2 via lys kan omdannes til 1 tonn mikroalger og 1,6 tonn oksygen. Men tror dere at regjeringa har åpnet for at Nord universitet kan lede prosjektene som finansieres gjennom Grønn plattform gjennom Norges forskningsråd, til tross for at de har sterk FoU-kompetanse og at universitetene normalt får delta i dette programmet? Nei, nå er det plutselig instituttene som teller. Nordland og Finnmark har færrest institutter i dette landet. Hvorfor settes det i nysatsingen med Grønn plattform kriterier som diskriminerer Nordland og Finnmark? I meldingen står det også om en styrket nasjonal urfolksidentitet og -kultur. Takk, president – jeg får ta resten etterpå.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-04-19:
Det er flott i nord, men det er ikke på grunn av denne regjeringa. Hvorfor vil regjeringa la rovvilt knekke den viktigste samiske næringen og kulturbæreren, reindrifta? I Nordland melder reindrifta at rovvilt tar 75 pst. av kalvene. Det er ingen bærekraft i det. Representanter fra regjeringspartiene sier at Nord-Norge kommer godt ut av det i NTP, men om vi satser i nord, hvorfor er det bare 2,3 pst. av prosjektene med binding om tidlig oppstart som ligger nord for Trøndelagsgrensa? I nord har vi en stor del av den norske kystlinja, men hvorfor er så forsvinnende lite, bare 2,7 pst. av hele NTP, kystrelatert? Hvorfor er satsingen på jernbanen i Nordland bare 1 promille av jernbanesatsingen i NTP-framlegget? Hvorfor er Nord-Norge landsdelen med mest statlig vei uten gul stripe? Det Arbeiderpartiet gjør i dag, er å hindre et prinsippvedtak om at Nord-Norge-banen skal bygges. I stedet for å stemme for forslaget om å sette i gang arbeidet med å realisere Nord-Norge-banen, fremmer de et eget forslag. Arbeiderpartiet bør i alle fall subsidiært stemme for forslaget til Senterpartiet, Fremskrittspartiet og SV. Detaljene rundt hvordan dette skal gjøres, må uansett på plass, så hvis de mener noe med landsmøtevedtaket, får de subsidiært stemme for vårt forslag. Tilbake til NTP-en: Hvorfor er vinterstengte veier, E6 Saltfjellet, E10 Bjørnfjell og E6 Sennalandet, tatt ut av NTP-satsingen? Hvorfor teller raskere persontransport så mye mer enn raskere godstransport i kost–nytte-analysene som brukes når det regnes på samfunnsøkonomisk lønnsomhet? Og hvorfor er Nordland et av fylkene med aller dårligst bredbåndsdekning? Jeg har lyst til å si hurra for Borten-regjeringa som satset på kortbanenettet på slutten av 1960-tallet, men hvorfor er det i nord vi nå har de dyreste flybillettene? Og flytrafikken innenlands må jo over på karbonnøytrale løsninger. Kortbanenettet er godt egnet til å teste ut elfly, og skal man satse på nord, bør vel nullutslippsfly-satsingen komme først i Nord-Norge. I de snart fire årene jeg har vært på Stortinget, har Senterpartiet fremmet en rekke forslag som ville hatt konkret betydning for folks mulighet til å leve gode liv i nord. Det ville vært bra for folk, og det ville vært bra for næringslivet.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2021-04-19:
I dag behandler vi en av periodens viktigste saker – etter min mening. Det er bra at regjeringen og nå Stortinget slår fast at nordområdene er Norges viktigste strategiske område. Det er jobbet godt med innspill til denne meldingen, og jeg ønsker å trekke fram bruken av ungdomspanelet som genialt. Dette er også lagt merke til utenfor våre landegrenser. I forrige uke var Norges arktiske delegasjon her på Stortinget vertskap for arktisk parlamentarikerkonferanse som ble avviklet digitalt. En av deltakerne i regjeringens ungdomspanel var en av innlederne på et av delseminarene. Dette ble tatt godt imot og verdsatt av deltakerne, bl.a. av senator Lisa Murkowski fra USA, som trakk fram hvor viktig det er å lytte til de unge. Vi har en utfordring i nord, og det er befolkningsutviklingen. Det er veldig bra at denne meldingen nettopp adresserer denne utfordringen. Vi er nødt til å klare å endre den negative utviklingen som har vart i mange tiår, og er ikke noe som har skjedd de siste åtte årene. Alle vi som bor i nord, må ta dette på alvor og slutte å skylde på hverandre for den utviklingen som skjer. For jeg er ikke i tvil om at vi har ressursene, vi har mulighetene og vi har engasjementet, men vi trenger flere varme, sterke hender og kloke hoder. Og som ungdommene selv sier det i sitt innspill: «Man tiltrekker ikke unge flinke folk hvis de blir fortalt hvor trasig alt er i Nord-Norge.» Det har vært enorm satsing på infrastruktur i Nord-Norge disse årene. Og det har vært viktig og nødvendig for å kunne frakte varer og mennesker trygt. Denne satsingen fortsetter også i kommende NTP hvor mitt hjemfylke Nordland og Nord-Norge for øvrig har gitt gode tilbakemeldinger. Vi har en havbruksnæring som sysselsetter mange langs hele kysten i nord, og som skaper mange lokale og regionale ringvirkninger. Her kan det bli ytterligere vekst, bare de får de nødvendige mulighetene til å kunne fortsette sin bærekraftige utvikling. Min bekymring er at statens forlengede arm, med statsforvalteren i spissen, setter unødvendige kjepper i hjulene for en av våre viktigste framtidsnæringer. Som politiker fra nord får jeg flere bekymringsmeldinger fra næringen om at de møtes med en negativ holdning fra statsforvalteren. Jeg går ut fra at regjeringen følger med på dette. Til slutt må jeg få lov å trekke fram at regjeringen i nordområdemeldingen foreslår et eget investeringsfond med statlig og privat kapital som skal forvaltes fra nord. Dette har vært etterspurt fra næringslivet i nord, og det er viktig at det nå kommer på plass. Fondet kan gi oss muligheten til å utvikle Nord-Norge som en ressursrik og livskraftig landsdel.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
Nok en gang er vi i ferd med å gjøre det jevnlige ritualet: Å behandle nordområdemeldingen, der alle kommer opp på denne talerstolen og skryter og sier hvor fint og flott det er i nord, har masse visjoner på vegne av landsdelen, men dessverre mangler det – som vanlig – konkret politikk. Jeg merker meg at det er noe konkret politikk når det handler om offentlige arbeidsplasser. Det er vel og bra, men den store saken som dessverre holder Nord-Norge tilbake, må alle andre partier enn Fremskrittspartiet ta ansvar for, for det handler om vern foran næring. Det handler om at vi ikke får lov til å ta Nord-Norge i bruk, landsdelen som er så rik på ressurser. Det handler om å få lov til å utvikle petroleumsnæring i Lofoten og Vesterålen. Det handler om å få lov til å skape arbeidsplasser gjennom mineralnæringen, noe som i praksis er umulig i dag, dersom man ikke har stå på-guts av en annen verden, som Nussir hadde, men da tar det veldig lang tid før man eventuelt får et positivt svar. Den forrige regjeringen la Nussir-saken i skrivebordsskuffen. Høyre- og Fremskrittsparti-regjeringen hentet den frem og tok i hvert fall tak i den, men det er en lang vei frem dit hvor man kan fatte en beslutning, sette i gang og skape arbeidsplasser og verdiskaping for hele landsdelen. Det er problemet. Det gjør det heller ikke noe særlig bedre at vi har et sameting som gjør hva de kan for å stoppe etablering av nye arbeidsplasser. Det er også et problem som dette stortinget dessverre ved sitt flertall har gitt altfor mye makt, og som er med på å holde Nord-Norge tilbake. Det er de konkrete tingene dette burde handle om, ikke de storslåtte vyene. Det handler om hvordan folk skal kunne bo og jobbe i nord. Folk bor der de får arbeid, og arbeid må vi også ha i annet enn offentlig sektor. Da må vi bygge mineralnæringen, da må vi bygge ut petroleumssektoren enda mer i nord, og så må vi legge til rette for at vi kan bruke de enorme naturressursene vi har i vår landsdel. Jeg merker meg at Arbeiderpartiet har sendt ut en pressemelding om at de er for Nord-Norgebanen. Det er vel og bra. Jeg registrerer at det er et utredningsforslag og på så vis ikke særlig annerledes enn det Arbeiderpartiet allerede har vært med på å foreslå tidligere, og som for så vidt også regjeringen er i ferd med å vurdere, for en utredning er jo på gang. Så jeg stiller spørsmålet til Arbeiderpartiet: Hva er det nye med det Arbeiderpartiet vedtok på sitt landsmøte? Jeg klarer ikke å lese noe annet enn at det er et forslag om å utrede for å ha en målsetning langt der fremme. Det er ikke et konkret forslag om å bygge Nord-Norgebanen.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
I dag behandler vi en stortingsmelding, og det er nettopp det: en stortingsmelding. Det som ikke er vedtatt tydelig og klart i etterkant av denne debatten, i morgen, er svulstige ord. Det er uten innhold, og det er noe som departementene nødvendigvis ikke kommer til å forholde seg til i fremtiden. Den virkelige nordområdepolitikken, det er den vanlige politikken som vi jobber med hver eneste dag – når man skal vedta Nasjonal transportplan, når man skal vedta en ny langtidsplan for Forsvaret, som vi nettopp har vedtatt, når man skal gjennomføre enda mer innskjerpende klimatiltak som legger begrensninger på befolkningen enda mer, øke bensinpriser, osv., noe som har stor betydning i Nord-Norge, og ikke minst verneplaner. For det er to ting som henger sammen, og som man ofte hører når man snakker om Nord-Norge: ja, det er flott og fint, man har reinsdyr og noe midnattssol. Det er liksom postkortet av Nord-Norge. Det er ofte det det snakkes om. Det snakkes ikke om næringslivet, og da det private næringslivet, grunnlaget for arbeidsplasser og grunnen til at folk bor langs kysten. Det er fordi man har drevet næring, man har skapt verdier, man har skapt inntekter til samfunnet. Og det er det vi må legge til rette for hvis folk skal bo i Nord-Norge. Man må ha noe å gjøre! Da er det forstemmende at man er mer opptatt av å verne enn å legge til rette for arbeidsplasser. Da snakker jeg – det var flere som var inne på det – om Nussir, f.eks., som er stjerneeksempelet. Der måtte man jobbe i 15–20 år for å få realisert et prosjekt som måtte behandles av tre departement, to direktorat og til slutt måtte behandles to ganger i regjering før vedtaket endelig ble fattet, og man kunne sette i gang. Men selv da er man ikke ferdig, for Sametinget gir seg jo selvfølgelig ikke. De fortsetter og forsøker å stoppe et lovlig vedtatt prosjekt ved å gå på investorene. En ganske, skal vi si, useriøs fremgangsmåte fra Sametinget. Det handler også om hvordan vi får lov til å bruke utmarka vår. Det handler om motorferdsel i utmarka, at vi får lov til å ha boglede og ta i bruk naturen på alle måter, der det er rom for oss alle. Det er gjennom den konkrete politikken vi bygger Nord-Norge og skaper det Nord-Norge som kan være den økonomiske motoren for hele Norge i fremtiden – for det kan og vil Nord-Norge være. Vi har en høyere økonomisk vekst sammenliknet med resten av landet, og det er nettopp fordi vi har det unike næringsgrunnlaget. Men da må vi få lov til å bruke det, og det gjør vi i praktisk politikk, det gjør vi ved å stoppe verneplaner, det gjør vi ved å bore etter olje og gass i Lofoten og Vesterålen, og det gjør vi ved å tillate næringsdriften, mineralnæringen, å få utvikle seg og ved å bygge landsdelen. Det er den reelle politikken for Nord-Norge, ikke festtaler og ikke høytflyvende utenrikspolitikk.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2021-04-19:
Først vil jeg gjerne gi honnør for inkluderingen av et eget ungdomspanel i arbeidet med meldingen. Det er et godt eksempel til etterfølgelse. Så til selve meldingen. Den startet så bra med fine vendinger om at vi trenger et sterkt, livskraftig, kompetent Nord-Norge. Det slås fast at den økonomiske og samfunnsmessige utviklingen i nord er et nasjonalt anliggende, altså alles ansvar, og at landsdelen har et rikt ressursgrunnlag som bidrar til økonomisk vekst i hele landet. Det er vel og bra, og jeg er selvsagt enig i alt dette. Men finnes det en reell politisk vilje til handling hos regjeringspartiene for å oppnå alle ambisjonene i meldingen? Boattraktivitet og velferd er blant de overordnede målene for politikken i nord, ifølge denne meldingen. Og hvordan har det gått så langt? Fraflyttingen fra nord er høyere enn noensinne, og regjeringen har ikke tatt nødvendige grep for å stoppe den. Det er selvfølgelig mange faktorer som spiller inn, og en av dem ble belyst av NRK i forrige uke, nemlig at det i Distrikts-Norge generelt, og i nord spesielt, koster mer å bygge et hus enn verdien av det når man setter nøkkelen i døren. Dermed får man ikke lånt det som er nødvendig. Senterpartiet har foreslått en enkel og effektiv løsning på det, der gapet dekkes gjennom en gunstig Husbank-ordning. Samtidig må vi også se på det som heter fraktutjevning, for varekostnadene i nord er minst 10 pst. dyrere enn det de er andre plasser i landet, og det bidrar heller ikke til nevneverdig økt bo- og byggelyst. Videre sies det i meldingen at regjeringen følger opp målene fra nordområdestrategien om å bedre tilgangen til kunnskap og kompetanse. Kan regjeringen da utdype på hva slags måte nedleggingen av Campus Nesna har bidratt til å bedre tilgangen til kunnskap og kompetanse i nord? Jeg er veldig takknemlig for at Senterpartiet har lovt å gjenopprette Campus Nesna, men det er en tragedie for denne delen av Nord-Norge at regjeringen lot avviklingen skje. Å styre landet i en villet retning krever politisk handling når det er samfunnsmessig nødvendig, og dagens regjering ønsker dessverre ikke at den retningen skal være nord. I forslag til vedtak i langtidsplanen for Forsvaret står det at ledelseselement skal flyttes til Nord-Norge. Hvorfor er ikke det nevnt med ett ord i nordområdemeldingen vi nå debatterer? Og generelt savnes det en mer helhetlig nordområdepolitikk – det at den også finnes igjen i andre stortingsmeldinger, i statlige planer og i ulike budsjett. Til slutt: Senterpartiet er med på å fremme en rekke gode forslag til saken. En tilslutning til dem ville ha vist at Stortingets flertall faktisk ønsker å prioritere Nord-Norge i handling, og ikke bare i fagre ord. Vi har det aldeles ikke trasig i nord, men vi trenger satsing tilsvarende noen få hundre meter av E18.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-04-19:
Alle ønsker utvikling – og ikke avvikling. Og jeg har lyst til å si: Sentraliseringen må stoppe opp. Ulike samfunn må ha de samme godene, f.eks. politi, helsetilbud og skole. Det burde være en selvfølge. Mange folk i nord er forbannet. De har fått nok av tull. Tvangssammenslåingen av Troms og Finnmark var vel dråpen. Folk er opptatt av sin kommune, sin kultur og sitt hjemsted. Det er en grunn til at folk slår seg ned en plass og bruker livet sitt der. De vil klare seg selv, betale regningene. Jeg kommer fra Finnmark, og det jeg nå sier, kan overføres til andre deler av landet. Det er fortsatt mulig å få til nytt liv på kysten i indre Finnmark i landbruket, men da må det omfordeles. Det må satses. Stortinget må ville. Det må bli like muligheter for samferdsel i Finnmark som i andre fylker. Sikkerhet og beredskap må på plass. Hva skjer om vi skal beskytte ressursene i Barentshavet – torskekrig mot EU? Vil vi kunne takle det. Det må satses penger i samarbeid med fylker og kommuner. Vi kan lett doble innbyggertallene i mange kommuner i distriktene. Jeg har tidligere sagt at vi produserer fisk for en verdi av 1 mill. kr per innbygger i min kommune. Det er bra, men når man ber om hjelp til å få mudret en havn for å få båtene inn til kai, er det vanskelig å få gehør. Hva er det for satsing? Fylkeskommunen har fått disse oppgavene, men er ikke i stand til å gjøre noe med det. Folk langs kysten vil ha helårige arbeidsplasser i fiskeindustrien, samtidig som trålerne og en del større kystflåte – som skulle ha som hovedmål å hjelpe til for å få dette til – bare leverer til utlandet for produksjon der og skaper flere titalls tusen arbeidsplasser på norsk fisk, mens folk langs kysten går på Nav. Hva er det for satsing? Dette vet regjeringen. Trålerne tjener grovt med penger, både rederne og mannskapet, men for samfunnene langs kysten av Nord-Norge, som Stortinget ville hjelpe med trålere da de ga dispensasjon fra deltakerloven, der er det knagert. Der er det ikke mange helårige arbeidsplasser. Jeg har troen på folk og vet at stadig flere ser at arbeidsledighet er roten til alt ondt. Det meste av det kan vi gjøre noe med med enkel omfordeling av fiskeressursene. Vi kan skape tusenvis av arbeidsplasser på hav og land. Vi må satse på det.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-04-19:
«Nordområdemeldingen» høres fint og flott ut, men realiteten er at vi i dag behandler nok en melding fra denne regjeringen som bare er situasjonsbeskrivelser av Nord-Norge. Ikke et eneste tiltak er lansert i denne meldingen. Ikke et eneste ett! Jeg tror jeg snakker på vegne av hele Nord-Norge når jeg sier det er skuffende. Situasjonen for Nord-Norge når det kommer til befolkning, er alvorlig. Aldri før har statistikken for fraflytting fra nord vært så høy som den er nå. Jeg tror at mye av grunnen til det er fordi Nord-Norge har blitt nedprioritert gang på gang av denne regjeringen. Viktige beredskapsfunksjoner som politi og ambulanse er sentralisert, viktige beredskapstjenester som skal gi folk den tryggheten de trenger for å kunne bosette seg i en landsdel som er litt ulik fra resten av landet med sin enorme geografi og sine store avstander. Nordområdemeldingen skal handle om det store bildet, ja. Men i den situasjonen vi er i nå, med en landsdel som opplever masse fraflytting, lurer jeg på hvorfor ikke regjeringen har vurdert ett eneste tiltak, ett eneste virkemiddel, i denne meldingen. Senterpartiet har lagt inn en rekke viktige forslag i denne saken, som dessverre ikke ser ut til å få flertall. Jeg skal bruke resten av tiden min nå til å snakke om Nord-Norgebanen, et viktig prosjekt som burde få status som den neste store nasjonale satsingen i nord og som bør løftes ut av Nasjonal transportplan og inn som et eget prosjekt. Jeg hadde trodd dette kunne bli en historisk dag. For alle som har fulgt landsmøtet til Arbeiderpartiet i helgen, var dette en av de sakene de i hvert fall hadde meldt ut til media i Nord-Norge, om at de går for å realisere Nord-Norgebanen. Men forslaget de leverer i dag, mener vi er for vagt og ikke forplikter nok. I dag har Senterpartiet et forslag på det i denne saken, som kun mangler stemmene fra Arbeiderpartiet for å få et flertall. Og da skjønner jeg ikke hvorfor Arbeiderpartiet ikke kan stemme for det forslaget. Hvorfor vil ikke Arbeiderpartiet forplikte seg? Her hadde man tidenes mulighet, dagen etter landsmøtet, til å danne et flertall for dette. Så jeg vil utfordre Arbeiderpartiet til å stemme for forslaget som ligger inne, fra Senterpartiet, Fremskrittspartiet og SV, i stedet for å legge fram et vagt forslag om en utredning, som ikke er forpliktende nok. Det er ikke godt nok. Jeg har veldig lyst til å finne en løsning i denne saken. Det skylder vi hele Nord-Norge. Så jeg vil utfordre Arbeiderpartiet om det er helt uaktuelt å støtte det forslaget som ligger inne nå, fra Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet. Jeg vil utfordre Arbeiderpartiet fra denne talerstol på å gå inn i det forslaget.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-04-19:
En av utfordringene for Nord-Norge som jeg alltid har vært opptatt av, er at mens Norge har økt sin befolkning med mellom 20 og 25 pst. de siste femti årene, har folketallet i Nord-Norge gått ned. Vi er gode til å skape i nord, og det er riktig når regjeringen, og mange andre av oss, beskriver at det skapes store verdier i nord, men den gode nyheten er at vi kan skape utrolig mye mer. Da har jeg lyst til å snakke om infrastruktur og kunnskap. Vi hørte fra distriktsministeren at det en formidabel satsing på infrastruktur i nord. Beklager – men vi som bor her, har sett noe annet. Vi har sett en regjering som ikke har klart å starte opp et eneste veiprosjekt i nord, utenom dem som lå ferdig vedtatt i NTP før de overtok i 2013. Vi har sett fiskerihavnene dette mellom alle stoler i forbindelse med regionreformen. Planlegging ble stoppet, og gjennomføring ble stoppet, i påvente av en reform, og fiskeriene i nord har lidd under det. Vi har sett en regjering som har hatt null nye prosjekter på jernbane i Nord-Norge i alle sine åtte budsjett. Selv den kapasitetsøkningen som lå inne på Ofotbanen, at det skulle bli plass til flere tog, som lå der for 2013, er ikke prioritert og ikke gjennomført. Jeg synes også det er en snodig løsning man har valgt for Nord-Norge, etter å ha nedprioritert det så lenge, at man skal lage en KVU. En KVU for Nord-Norge – vi bruker ikke å lage en KVU for halve landet. KVU-er er for mindre avgrensede prosjekter, og så er det Nasjonal transportplan, der vi viser til satsingene våre. Og når vi skal bygge Nord-Norge-banen, skal den da bygges på toppen av en krøttersti – en firefelts vei, etter at man har kjørt på en krøttersti – som er det jernbanen i Nord-Norge må sies å være i dag. På Ofotbanen går størsteparten av jernmalmen som Europa trenger, og som de har tilgang til på eget kontinent. Det er viktig for hele Europa, og det er et sikkerhetsspørsmål at vi har kapasitet på denne eksportåren. Samtidig fortjener fersk fisk gode eksportveier fra nord. Her er Ofotbanen sentral og gjør et stort transportarbeid. Men manglende kapasitet, pålitelighet og punktlighet gjør at det står vogntog i kø, særlig på Bjørnfjell, på europavei 10, som skal over med fersk fisk. Hvorfor styrker ikke regjeringen den elektrifiserte veien ut av Nord-Norge, sånn at vi kan få utslippsfri ferskfisktransport? Det er sånn at menneskene kjenner best det de ser rundt seg til enhver tid. Det betyr at vi må satse på utdanningsinstitusjonene i nord, på Nord universitet og på UiT, for det er de som kan finne de gode løsningene for Nord-Norge og for det nye vi skal skape i framtiden.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2021-04-19:
Når jeg hører på denne debatten, minnes jeg hvordan nordområdemeldingene har vært opp gjennom tidene. Det er med glede jeg kan konstatere at nordområdepolitikken har fått en viktig kursendring under de borgerlige partienes satsinger. Ved å ha gått fra store utenrikspolitiske vyer og lite konkret på det innenrikspolitiske, har vi nå en nordområdemelding, den som vi i dag behandler, som har et mye mer riktig fokus og perspektiv, nemlig at skal vi lykkes med nordområdepolitikken, må vi lykkes i å gjøre Nord-Norge til en attraktiv region der mulighetene er store, som tiltrekker seg unge, kapital og investeringslyst for framtiden. De borgerlige partiene har så langt tredoblet reinvesteringene og satset stort på samferdsel. Den nye nasjonale transportplanen tar denne satsingen videre og løfter særlig fylkesveiene. Det satses på utdanning og forskning, og UiT har fått store investeringsmidler under vår regjeringstid. Det er store milliardbeløp til det helsevitenskapelige fakultetet, vi får et nytt forskningsskip, og vi har opprettet Senter for hav og Arktis. Vi har en målrettet satsing på at flere skal fullføre og bestå, en målrettet satsing på flere dyktige lærere, store beløp til rekruttering, et eget stipend for dem som tar jobb i nord. Jeg kunne også trukket fram den satsingen som gjøres innenfor kreftbehandling, samspillet med de private, og at vi i nord har et helsetilbud og et kompetansemiljø som nå hevder seg i den internasjonale toppen. I sum handler det om at vi har en nordområdepolitikk med vilje til å gjøre det som virkelig betyr noe for å flere private arbeidsplasser, ikke bare liste opp nødaggregat på Jan Mayen eller justeringer ved Samisk Høgskole, slik man gjorde under de rød-grønne. Jeg synes den flertallsinnstillingen som er her i dag, er god. Den viser vilje til videre satsing på mange områder. Jeg vil trekke fram f.eks. satsing på romteknologi både i Tromsø og på Andøya eller videre muligheter for testområder for autonome maritime fartøy. Det handler om en politikk som sier ja til mulighetene i vår landsdel, en politikk som bygger opp under mulighetene i nordområdene, en bærekraftig vekst med satsing på mineraler, på havbruk, på energi, på olje- og gassnæringen. Det er områder der vi de senere årene har sett prosjekter som får klarsignal, eksempelvis da man ga klarsignal til Nussir, som både gir flere arbeidsplasser og bidrar til det grønne skiftet, men som møtte motstand fra de rød-grønne. For meg er det ingen tvil. Nord-Norge og nordområdene trenger fortsatt en borgerlig politikk som bidrar til å underbygge denne veksten og si ja til disse mulighetene, med flere private arbeidsplasser og ikke mer stat, mer skatt, mer vern og mindre muligheter i nord.
Torill Eidsheim (Høyre), 2021-04-19:
Store avstandar og spreidd befolkning utgjer geografiske og demografiske særtrekk ved Nord-Noreg. For at tenestetilbodet og næringsgrunnlaget og ikkje minst bukvaliteten skal halde eit høgt nivå i denne landsdelen, stiller det òg store krav til infrastruktur. Denne stortingsmeldinga peikar nettopp på at utbygging av infrastruktur i nord ikkje berre skal vurderast i kraft av den samfunnsøkonomiske lønsemda. Regjeringa har gjennomført omfattande investeringar innan utbygging av både veg, hamn og breiband. Det er arbeid og verdiskaping som er det overordna innanrikspolitiske målet i norsk nordområdepolitikk. Nordnorske byar og tettstader har ei viktig rolle som lokale og regionale kraftsenter og er heilt avgjerande for at vi skal kunne sikre buattraktiviteten i nord. Teknologisk innovasjon og digitalisering vil vere viktig for å nå desse måla gjennom å bidra til næringsutvikling og til gode tenester og òg til å forenkle kvardagen trass dei store avstandane. I komitémerknadene viser Høgre til høyringsinnspela frå Maritimt Forum om opprettinga av eit testområde for autonomi i arktisk miljø. Noreg har allereie tilsvarande testområde i Trondheimsfjorden, i Horten og i Storfjorden. Men ettersom den kommersielle aktiviteten i nordområda vil kome til å auke i åra som kjem, er det nødvendig med område der ein kan få testa ut autonome fartøy i krevjande arktiske farvatn. Det er derfor gledeleg og ikkje minst viktig at dette blir framheva, og ein må sjå på det som ein stor fordel om Noreg òg kunne etablere eit tilsvarande testområde i eit eigna arktisk miljø. Behovet for elektronisk kommunikasjon kjem til å vekse i åra som kjem, òg i nordområda. Den digitale infrastrukturen har fått ein brei omtale i denne meldinga. God dekning og motstandsdyktige nett dannar eit vesentleg grunnlag for den utviklinga som vi ønskjer å sjå, med nye arbeidsplassar og bedrifter både i distrikta og ikkje minst òg i byane i nord.
Margret Hagerup (Høyre), 2021-04-19:
Jeg vil takke forslagsstillerne for å løfte et viktig tema og komiteen for godt samarbeid i en svært hektisk innspurt. En samlet komité er bekymret for de unge som faller utenfor, og for konsekvensene dersom det blir varig. Mange av de unge som står utenfor, har lave formelle kvalifikasjoner, lite arbeidserfaring og gjerne helseproblemer. En stor andel av dem som får uføretrygd, har en psykisk lidelse, og flere kommer fra familier med lav inntekt. Dette viser betydningen av tidlig og målrettet innsats. Teknologi, moderne medisin og nye behandlingsmetoder gjør at flere kan få muligheten til å delta, helt eller delvis, i arbeidslivet. Deltakelse i arbeidslivet gir god og meningsfull aktivitet samtidig som det er helsebringende og samfunnsøkonomisk lønnsomt. Komiteen er samstemt i at det er en sentral del av velferdsmodellen at de som kan og vil jobbe, skal få jobbe. Høyre vil framheve at ungdomsinnsatsen har vært viktig, og tidlig oppfølging er sentralt. Videre har individuell jobbstøtte vist seg å være et godt tiltak, hvor arbeidsrettet oppfølging er en integrert del av behandlingen. Fra 2021 etableres det derfor forsøk med individuell jobbstøtte rettet mot unge under 30 år med psykiske helseproblemer og/eller rusproblemer. Representantforslaget viser til samhandlingsmodellen i Saltdal. Høyre ønsker generelt å oppmuntre til denne typen tverrsektorielt samarbeid, men holder fast ved at valg av ulike virkemidler og tiltaksnivå er delegert til Arbeids- og velferdsetaten. Vi som politikere må gi handlingsrom og insentiver til å innovere samtidig som vi gir Nav ryggdekningen de trenger til å inngå samarbeid med aktører som vil bidra. Regjeringen har derfor bedt Arbeids- og velferdsdirektoratet vurdere hvordan en kan legge bedre til rette for at sosiale entreprenører og ideelle virksomheter kan delta ved anskaffelser av arbeidsmarkedstiltak, for å skape sosial innovasjon. Det er mange aktører som jobber for å inkludere sårbare ungdommer gjennom god samhandling. I Asker kommune ser de på velferd som en investering, ikke en utgift, og de gir utsatte personer helhetlig hjelp over en lengre periode. En ung gutt opplevde det som at han for første gang ble valgt ut først på fotballaget, og en far har fått raskere og bedre hjelp samtidig som han slapp å ta fri fra jobben gjentatte ganger for å delta på ulike møter. Systemet velger å investere i den enkelte ved å ta utgangspunkt i den enkeltes behov og forutsetninger. Samarbeid og samhandling er sentralt for å lykkes, men det er den enkelte som tar valgene. Dette er framtidens velferdssamfunn. Dette må vi ha mer av. Offentlig sektor skal være dimensjonert for å tilby gode tjenester og hjelp til innbyggerne, men sammen med andre aktører kan vi sikre god og tilpasset hjelp til den enkelte. Skal vi bygge skreddersøm, kan ikke staten peke ut en tilbyder, for vi trenger mer sosial innovasjon og samhandling for å lykkes.
Margret Hagerup (Høyre), 2021-04-19:
Det har egentlig vært en debatt som har vært rimelig samstemt. Grunnen til at jeg går opp og tar ordet igjen, er den gjentatte bruken av Saltdalsmodellen. Jeg kan glede salen med at også Høyres medlemmer i arbeids- og sosialkomiteen har hatt møte med dem som driver dette, og det er ingen tvil om at det er et godt tiltak. Men jeg er litt overrasket over at ikke flere stortingsrepresentanter valgte å komme og ta ordet her i dag, for det er en del gode tiltak som foregår rundt omkring i landet. Noen ble nevnt her allerede. Man har Hopeful i Kristiansand, i Rogaland har vi Fra offer til kriger, og representanten fra SV nevnte Allservice, som er en kjempebra bedrift i Rogaland som også jobber med dette her. Det jeg tror er viktig, er at vi ikke «namedropper» noen og sier at vi skal peke ut én modell som skal være gjeldende for hele landet. I Nordre Follo er det et prosjekt som driver med birøkting. Det begynte med en ung gutt som heter Baskit. Han hadde én drøm i livet, og det var å begynne å lage honning, for han likte veldig godt honning i matlagingen han var kjent med fra sitt hjemland. Der har de nå 20 birøktere som utdannes i et sosialt entreprenørskap. Det de tre Nav-kontorene der oppe sier, er at de gjør dette fordi de tror på denne samhandlingen, men de savner og mangler ryggdekningen fra oss politikere til å si at de kan få lov til å inngå samarbeid med disse aktørene. Min henstilling til alle mine kollegaer er at vi som politikere også må gi den ryggdekningen til andre type ting, sånn at dette ikke bare blir et prosjekt som er Saltdalsmodellen, som gjør veldig mye bra. I Steinkjer har man Reko, som er et samarbeid med Helse Midt-Norge og Nav. Jeg tror vi alle er enige om at det fungerer hvis man har samhandling mellom ulike aktører, men vi er nødt til å lage et system der andre kan komme inn. Uavhengig av om det er i Rogaland, i Hordaland, i Agder eller i Nordland, må vi finne gode modeller for samhandling, og vi må si til Nav at vi vil at de skal inngå i dette samarbeidet. Da tror jeg vi klarer å inkludere langt flere.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2021-04-19:
Arbeiderpartiet deler forslagsstillernes ønske om at flest mulig skal inkluderes i arbeidslivet, og at det må tilrettelegges for å oppnå dette. Teknologi, moderne medisin og nye behandlingsmetoder gjør i dag at flere kan få bedret mulighetene for helt eller delvis å kunne delta i arbeidslivet. Da er det viktig at samfunnet legger til rette for og støtter opp om den enkelte slik at så mange som mulig kan komme tilbake i arbeid. Deltakelse i arbeidslivet gir gode, meningsfylte og helsebringende aktiviteter for den enkelte, samtidig som det er lønnsomt for samfunnet. En sentral del av den norske velferdsmodellen er nettopp at de som kan og vil jobbe, skal jobbe, samtidig som velferdssamfunnet skal ivareta dem som ikke kan det. Dette er vi alle enig i – så håper jeg at verken enigheten eller engasjementet for de unge stopper der. De siste ti årene har det nemlig vært mer enn en dobling i antallet unge uføre. Her er det grunn til både å rope et kraftig varsko og ta et krafttak for de unge. Arbeiderpartiet ser med stor bekymring på økningen av unge på helserelaterte ytelser og at nesten 70 pst. av disse har psykiske helseproblemer. Psykiske helseproblemer må ikke bli en vei til livslange passive ytelser fra Nav. Unge har potensielt et langt arbeidsliv foran seg. Tapet er derfor stort både for den enkelte og for samfunnet dersom personer allerede fra ung alder blir stående varig utenfor arbeidslivet. Arbeiderpartiet er svært kritisk til at regjeringen ikke har gjort mer for å snu en utvikling der stadig flere unge blir avhengig av helserelaterte ytelser. Regjeringen har på dette området brukt små beløp til de store oppgavene. Arbeiderpartiet vil ikke sitte passivt å se på denne utviklinga. Vi er veldig glad for at vi nylig fikk på plass en ungdomspakke – selv om det var mot stemmene fra regjeringspartiene. Vi foreslår videre en aktivitets- og jobbreform for nye mottakere av arbeidsavklaringspenger eller uføretrygd. De som kan arbeide, skal gis en jobbgaranti som sikrer reell mulighet til å kombinere trygd og arbeid. Videre foreslår Arbeiderpartiet i denne saken bedre samordning av tjenestene i helsesektoren, Nav og utdanningssystemet, slik at unge gis en helhetlig oppfølging tilpasset den enkelte med fokus på aktivitet og mestring. I tillegg til at flere unge kommer inn i ordinært arbeidslivet er det også behov for å trappe opp antallet arbeidsplasser i vekstbedriftene, slik som Arbeiderpartiet har gått inn for i våre alternative budsjetter. Økt satsing på psykisk helse er blant kjerne i det vi foreslår. I tillegg til å støtte innstillingen, vil jeg også ta opp forslaget Arbeiderpartiet har sammen med SV.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2021-04-19:
Det er bedre å jobbe litt og bruke den arbeidsevnen man har, enn ikke å jobbe i det hele tatt. Det som vi har opplevd alle sammen i det siste, er et kvantesprang når det gjelder bruk av ny teknologi. Mange elever i videregående skole rapporterer også at de jobber mye bedre ved å bruke data og digital undervisning, enn det de jobber på skolen. Er dette noe som statsråden vil se på også når det gjelder unge uføre – hvordan ny teknologi kan utnyttes slik at flere kan bruke den og kanskje overkomme hindringer som de ellers ville hatt?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
I en sak som dette, som er noe Fremskrittspartiet har jobbet for lenge, kunne det vært fristende å dra frem historien om visse partiers lovnader og hvordan det er fulgt opp eller ikke fulgt opp gjennom flere saker. Men jeg mener saken er for alvorlig til å drive politisk polemikk, og derfor skal jeg ikke gjøre det i dag. Hvordan vi kan hjelpe folk som av ulike grunner sliter, er noe det er tverrpolitisk ønske om å gjøre noe med. Vi kan ha forskjellige løsninger på hva som er det beste, men jeg tror at vi alle er skremt av økningen i antall uføre – og spesielt når vi ser at det er yngre som i stor grad blir uføre. Der skiller også partiene seg, for Fremskrittspartiet er klar på at hvert enkelt individ er forskjellig, har forskjellige drømmer, har forskjellige muligheter, har forskjellige utfordringer og forskjellige evner. Når vi mener det, mener vi også at hele hjelpemiddelapparatet må kunne se det enkelte individ og ikke kjøre standardiserte maler. Da må vi også lære. Vi må lære av hverandre, lære av forskjellige aktører – kommunale, private og ideelle – lære hvordan man løser utfordringer i andre land. Men i Norge i dag har vi et godt eksempel, som er grunnen til at vi fremmer dette representantforslaget også, for hvordan vi kan hjelpe unge som faller utenfor. Saltdalsmodellen, som er utviklet i Saltdal kommune mellom Stiftelsen RIBO, Helse Nord og vekstbedriften Vev-Al-Plast, har vist en god måte å jobbe på og med særdeles gode resultater, for denne modellen evner å se det enkelte individ, tenke helhetlig og ikke minst se mulighetene den enkelte har, i stedet for bare å fokusere på utfordringene. Saltdalsmodellen bygger altså opp under det helhetlige mennesket, i stedet for å se det isolert. Fremskrittspartiet har derfor ønsket å løfte Saltdalsmodellen til å kunne bli en nasjonal pilot. Jeg forventer også at statsråden leser merknadene nøye og registrerer også at det er et flertall i denne sal som er klar på at mye av metodikken bak Saltdalsmodellen i høyeste grad bør benyttes videre. Jeg håper da også at statsråden sørger for at man kan få gjort Saltdalsmodellen til en nasjonal pilot. Avslutningsvis er jeg glad for at Fremskrittspartiet også i dag får flertall for vårt forslag om å hjelpe flere med nedsatt arbeidsevne og tilretteleggingsbehov, slik at de kan være i arbeid fremfor trygd og passivitet. Og det er noe Saltdalsmodellen er et godt hjelpemiddel for.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
Jeg er glad for at statsråden kjenner til Saltdalsmodellen og også mener at det er en god modell. Det er jo ingen som har sagt at man politisk ønsker å overstyre de faglige rådene eller anbefalingene eller noe, det er det ingen som ønsker. Men når man har en god modell, en modell som bevislig fungerer bra, er det jo, som statsråden sier, fornuftig at andre tar lærdom av det. Så spørsmålet mitt: Vil statsråden legge til rette for at flere kan lære av Saltdalsmodellen, og vil statsråden sørge for at Saltdalsmodellen kan bli en nasjonal pilot, eller hva man skal kalle det, med noen ekstra statlige midler, slik at Saltdalsmodellen kan overføre sin gode kunnskap og erfaring til andre steder i landet der man selv ønsker det?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
Mye av det statsråden sier i sitt svar, er jo akkurat slik man jobber med Saltdalsmodellen allerede i dag, så da vil jeg gjerne oppfordre statsråden til å ta seg en tur opp og kanskje få oppdatert kunnskapen sin om Saltdalsmodellen og hvordan man bedriver god kunnskapsoverføring til andre som ønsker det. Jeg bet meg merke i at statsråden åpnet opp og sa at han vil legge til rette for at andre som ønsker å lære av Saltdalsmodellen, kan gjøre det. Betyr det også at statsråden vil legge til rette for at man vil kunne komme med statlige midler til Saltdalsmodellen, sånn at andre som ønsker å lære av dem, lettere kan få gjort det, og også at man kanskje kan få utvidet prosjektet?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
I år er det ti år siden pensjonsreformen endelig ble vedtatt av Stortinget, med støtte fra samtlige partier, unntatt Fremskrittspartiet. Pensjonsreformen var en kuttreform, der målet var å redusere pensjonene til folk flest, til tross for at dette var opparbeidede rettigheter folk hadde. Fremskrittspartiet var eneste parti som stemte imot reformen, og vi jobbet i ti år for å få reversert flere av de uheldige sidene ved reformen. Noen ganger fikk vi noe gjennomslag, men som oftest ble vi nedstemt av de samme partiene – dessverre. Men vi ga oss ikke, og gjorde noe så utradisjonelt som at vi gikk sammen med Sosialistisk Venstreparti, med støtte fra Pensjonistforbundet, og la frem et kompromissforslag i fjor høst, som ble behandlet i februar i år. Da fikk vi heldigvis gode gjennomslag, bl.a. for å få avskaffet den særdeles urimelige underreguleringen på 0,75 pst., og vi sørget for at landets pensjonister heller skal få regulert sin løpende pensjon med snittet av lønns- og prisveksten. Det var en viktig seier for landets pensjonister. Men fortsatt ligger det som et premiss i pensjonssystemet at fremtidige generasjoner må jobbe noe lenger for å få tilsvarende pensjon som dagens pensjonister. Det i seg selv er ikke urimelig, for når vi lever lenger, er friskere lenger, er det helt naturlig at noe av det også tas ut ved at man står noe lenger i arbeid. Det tror jeg vi alle er enige i. Men når vi legger opp til at folk skal stå noe lenger i arbeid, må selvfølgelig også rettighetene man har i arbeidslivet, også følge med. På den ene siden sier man: Ja, du må stå lenger i arbeid. På den andre siden sier man: Men du blir en b-arbeidstaker, for du skal ikke ha rett til opparbeidede rettigheter som dagpenger og sykepenger. Det mener Fremskrittspartiet er underlig. Spesielt nå under pandemien har vi sett flere eksempler på dette. Personer som har valgt å følge statsrådens og statsministerens anbefaling om å stå lenger i arbeid og gjør det fordi de ønsker å bidra, blir så permittert og står uten inntekt, uten å få dagpenger på grunn av disse helt meningsløse aldersgrensene. Det er derfor jeg nå tar opp det forslaget Fremskrittspartiet har fremmet: Det må være en sammenheng – når pensjonssystemet sier at man skal jobbe lenger, må også rettighetene til sykepenger og dagpenger videreføres tilsvarende. Jeg skal også gi representanten Lise Christoffersen helt rett: Fremskrittspartiet kommer til å fortsette denne kampen. Selv om Arbeiderpartiet er uenig med oss, fortsetter vi til vi har fått bedret situasjonen for landets pensjonister.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
Statsråden er jo en erfaren politiker. Det begynner å bli en god del år siden han og jeg møttes i diverse skoledebatter. Det var også en tid da statsråden snakket og førte Høyre-politikk. Men som en dreven erfaren politiker vet man at hvis det er noen spørsmål man ikke ønsker å ta stilling til, så sier man at det må utredes videre. Man skyver på det til en kommisjon, et utvalg osv. De siste månedene har vi diskutert underregulering, vi har diskutert avkorting, vi har diskutert forhandlingsrett for pensjonister, vi har diskutert økning slik at minstepensjonistene kommer over fattigdomsgrensen osv. Statsrådens svar er hele tiden at vi må vente på pensjonskommisjonen. Betyr det at statsråden ikke har noen selvstendige synspunkter på de spørsmålene?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-19:
Det kom frem flere interessante ting i replikkordskiftet. Den ene var statsråden og representanten Lise Christoffersens diskusjon om tidsbruken – hva som går raskest her. Jeg er rimelig trygg på at departementet ville evnet å endre et årstall i loven, rett og slett. Det er noe man har gjort tidligere. Stortinget har endret lignende saker som dette via representantforslag. Stortinget har således endret alderen i folketrygdloven på andre områder, via løse forslag i salen. Så det er jeg rimelig trygg på at skulle vært uproblematisk. Men i argumentasjonen flere har brukt mot Fremskrittspartiets forslag her i dag, er det flere som argumenterer med at dette gjelder et mindretall – at det er et mindretall som står lenger i arbeid. Ja, det er helt riktig, men det at det er et mindretall som gjør det, betyr da ikke at det mindretallet skal ha dårligere rettigheter, for det er det som er realiteten her. Uavhengig av om dette gjelder 5 pst., 10 pst. eller 50 pst. av landets eldre arbeidstakere som ønsker å stå lenger i arbeid – så lenge de utsettes for en urett, for en diskriminering basert på sin alder, skal da den rettes opp uavhengig av om det gjelder veldig mange eller ikke. Så tilbake til det siste jeg prøvde å utfordre statsråden på, om at man skal skyve alt som gjelder pensjon, til pensjonskommisjonen – med unntak av de områdene der statsråden blir tvunget på plass, hvis ikke det er uparlamentarisk å si, som f.eks. i spørsmålet om pensjon fra første krone osv. Der fikk vi heldigvis nå på plass et vedtak og fikk ordnet det. Men ellers viser man til at man må vente på pensjonskommisjonen. Som jeg innledet med i sted, er det nå ti år siden pensjonsforliket ble vedtatt av den rød-grønne regjeringen med støtte fra Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti – ti år siden. Og fortsatt sier man: Nei, vi må vente enda lenger på å få endret de urimelighetene i pensjonsreformen. Man skal skyve på det. Mange av landets eldre arbeidstakere, mange av landets pensjonister, har ikke tid til å vente. De har allerede ventet i ti år, og da er det jaggu meg på tide at Stortinget nå faktisk tar grep og sørger for å stoppe den aldersdiskrimineringen flere eldre utsettes for.