Børge Brende (Høyre), 2016-03-11:
Takk for mange gode innlegg og en god debatt så langt. Vi står overfor en mer utfordrende utenriks- og sikkerhetspolitisk situasjon enn på lenge. Det som ligger fast, er de verdiene som styrer vår utenriks- og sikkerhetspolitikk, verdier som har bidratt til at vi har kommet dit vi er i dag. Det er menneskerettigheter, det er FN-pakten, og det er vårt aktive internasjonale engasjement. Det er ikke noen tvil om at vi utfordres av migrasjonskrise, voldelig ekstremisme, destabilisering i våre nærområder, et mer uforutsigbart Russland og maktskifter i den etablerte verdensorden. Det utenrikspolitiske alvoret preget derfor årets utenrikspolitiske redegjørelse, som flere også har påpekt. Alvoret begrunner også lanseringen av det såkalte Veivalg-prosjektet. Vi startet Veivalg-prosjektet fordi en verden i rask endring krever nytenking og debatt om utenrikspolitikken. Vi må bli bedre til å skille mellom våre vitale, viktige og andre interesser i utenrikspolitikken. Sikkerhetspolitikken blir enda viktigere, og vi må dyrke de sentrale vennskapene og alliansene. Veivalg-prosjektet gir oss en god mulighet til å skape nødvendig debatt i Norge om det nye utenriks- og sikkerhetspolitiske bildet. Det vil også ende med en stortingsmelding neste vår, som vil danne basis for en viktig debatt i Stortinget og en avklaring om eventuelle justeringer vi må foreta når verden endrer seg, men basert på de verdiene som har bragt oss dit vi er i dag – og det er langt. Samtidig var jeg i min redegjørelse klar på at 2015 ga oss flere eksempler på at politikk virker, og at tålmodig diplomati gir resultater. Med ny og ambisiøs klimaavtale, atomavtale med Iran, fremgang i Verdens handelsorganisasjon, vedtak av nye bærekraftmål og fremgang bl.a. i Colombia-forhandlingene, den lengst varende væpnede konflikten i Latin-Amerika, viser at vi også har positive resultater som bør inspirere oss også på andre områder. I møte med svært krevende utfordringer er dette eksempler på at verdens land likevel klarte å komme frem til felles løsninger. Det trenger vi mer av i 2016, ikke minst i vår egen verdensdel. Det bør ikke overraske noen at årets redegjørelse begynte i Europa. Det er i vår interesse at EU står mest mulig samlet, at Storbritannia holder fast ved EU, og at Europa tar større ansvar for egen sikkerhet. Europa står overfor historiske migrasjonsutfordringer. En bred tilnærming er nødvendig, og det må rettes mot både opprinnelses- og transittland. EU har tidligere vist seg å komme styrket ut av kriser. Vi følger nøye med på utviklingen i EUs håndtering av flyktningkrisen og nå sist forhandlingene mellom EU og Tyrkia. Møtet mellom EU og Tyrkia i Brussel denne uken var viktig, og EU-toppmøtet i Brussel den 17. mars blir enda viktigere. Rask gjennomføring av en avtale blir avgjørende, men også svært krevende, og viktige avklaringer gjenstår. Vi må stå sammen i solidaritet med Hellas. Bare natt til i går ankom 2 000 nye flyktninger og asylsøkere fra tyrkisk side. Norge har hittil bidratt med 240 mill. kr for å avhjelpe Hellas’ flyktningkrise. Vi må styrke samarbeidet med Tyrkia. Det er fem år siden krigen i Syria startet. I Syria ser det ut som om våpenstillstanden holder. Fredssamtalene må rulles i gang, og det må bygges videre på den skjøre enigheten. Men videre fremgang er ikke gitt. Vi må ikke gi opp, selv med nye tilbakeslag. Norge tar ansvar og spiller en viktig rolle i kampen mot ISIL og for fred og stabilitet i regionen, med politiske, økonomiske og militære virkemidler.