Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-27:
Jeg er enig med de representantene som har snakket om at det er viktig å ha en diskusjon om maktfordeling i norsk kulturliv. Det er jeg også opptatt av. Det er klart at de beslutningene som Kulturrådet til enhver tid tar, bør være gjenstand for diskusjoner. Det bør også være slik at de ulike fagorganene er sammensatt av folk med ulikt kunstnerisk ståsted, fordi man har ulikt syn på hva som bør være støtteberettiget. Norsk kulturråd har hele landet som sitt virkeområde. Men jeg er uenig med forslagsstillerne når det gjelder måten de ønsker å organisere Kulturrådet på. Jeg er overbevist om at en modell der disse pengene blir fordelt lokalt, gir mer byråkrati flere steder, bl.a. for musikere når det gjelder å få støtte til turnévirksomhet. Jeg mener at de beslutningene vi har tatt for å endre Norsk kulturråd de siste årene, har bidratt til å desentralisere makt. Den gangen vi hadde politisk representasjon i Kulturrådet, hadde de som var ansatt i Kulturrådet, større innflytelse over de kunstneriske beslutningene som ble tatt. Nå er det tvert imot folk med kunstnerisk bakgrunn, som kan være en motvekt til den fagkompetansen som finnes blant de ansatte fagpersonene i Norsk kulturråd, og de kan således representere et mangfold av kunstneriske syn. Det er mange utvalg i Kulturrådet. Jeg tror det er få eksempler på fordeling av offentlige midler hvor så mange personer er med på å fatte en beslutning. For 2012–2013 er det oppnevnt 14 utvalg med til sammen 64 medlemmer. I tillegg har vi innkjøpsordningen for litteratur. De er sammensatt av folk fra hele landet. De er også oppnevnt på bakgrunn av sin kompetanse. Vi har den siste tiden også overført noe myndighet fra Kulturdepartementet til Kulturrådet. Det har vært gjort med tanke på at det skal ligge faglige kriterier til grunn for de tildelinger som Kulturrådet gjør. Men man skal også ta geografiske hensyn. Derfor ser vi, når vi ser på den geografiske fordelingen av kulturmidler, at det er en konsentrasjon i de områdene hvor kunstnerbefolkningen er størst. Men det er også slik at andelen av innvilgede søknader er størst i f.eks. kommuner i Nord-Trøndelag og andre kommuner. Der er det lettere å få støtte hvis man søker. Så det er størst fare for avslag hvis man bor i Oslo. Men vi jobber også systematisk med å øke søkekompetansen i de fylkene hvor det er færre søknader. Så det er noe vi må jobbe med hele tiden. Den siste tiden har vi også overført noen ordninger til Kulturrådet, og la meg nevne ett eksempel: Før satt Rikskonsertene og la turnéplaner for en rekke norske musikere. Nå har vi overført noen av de pengene til Kulturrådet. Det betyr at det er den lokale arrangør selv som bestemmer hvem de skal invitere til å gjeste den lokale scenen. I tillegg er det musikerne selv som legger opp sine egne turneer. Det blir mer desentralisering av makt. Jeg vil bare ta ett eksempel: Ola Bremnes har fått tildelt 54 000 kr fra Norsk kulturråd til turné i Nord-Norge. Han skal ha konserter i Brønnøysund, Sandnessjøen, Mosjøen, Bodø, Narvik, Harstad, Kvæfjord, Andenes, Svolvær, Finnsnes, Tromsø, Alta og Hammerfest. Jeg er overbevist om at den måten å organisere turnévirksomhet på er bedre enn at det gjøres av Kulturrådet. Da slipper han å søke hver enkelt kommune hvor han skal på turné, og det er bedre enn om Rikskonsertene bestemte at det var han som skulle på turné. Nå er det mer desentralisert – og desentralisering av beslutninger. Vi jobber nå med et felles elektronisk system for søknadsbehandling for å gjøre tilskuddsforvaltningen mer effektiv. Det er noe uklart for meg hva Høyre mener i den saken. De snakker om at det skal være spissing, men vi får sjelden høre hva denne spissingen handler om. De snakker om at man skal ha et kulturråd som har kultur- og næringsperspektivet. Jeg vil advare mot at vi får to kulturråd – et kultur- og næringsråd og et kulturråd. Er det noe vi ser at kulturarbeidere er opptatt av, så er det at det ikke skal være veldig, veldig mange ulike søkeportaler. Da er det de som er gode til å skrive søknader, som får gjennomslag. Jeg vil jobbe systematisk videre med å forenkle disse søknadsprosessene, og jeg tror at den modellen som Fremskrittspartiet legger opp til her, fører til mer byråkrati for norske kunstnere – og mindre kunst og kultur.