Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-13:
Vi er det stortinget som feiret 200 års-jubileet til Grunnloven. Vi hyllet det, det var fest landet rundt, og det var et eget jubileumssekretariat her på Stortinget. Det var et storslått jubileum – der presidenten selv sa med full kraft på Eidsvoll 17. mai: «Jeg velger meg Grunnloven.» I festtalen valgte stortingspresidenten fra Høyre Grunnloven. I dag velger stortingspresidenten og Høyre å omgå den. «Ei reint formalistisk omgåing av krava for myndigheitsoverføring i Grunnlova», sa Eivind Smith i mai. På bildet «Eidsvold 1814», som henger bak oss, snur stortingspresident Christie seg mot oss, som et symbol. Han ser ned på presidenten, ser ned på statsministerens plass og ser opp på slottet. Det går en linje fra Eidsvoll og inn i salen. På hver eneste plass ligger Grunnloven. Nå er det vår tur til å forvalte den arven, og i dag forvaltes den arven dårlig. Stortinget overgir i praksis makt til et organ vi ikke er medlem i. Det har vi etter Grunnloven ikke lov til, men man har hatt en ren formalistisk omgåelse, der det er én mann – som vi har fått opplyst i løpet av sakens gang – som skal sitte og kopiere EUs vedtak. Det er rene kopivedtak. Med en så stor suverenitetsavståelse som vi nå har, skulle man tro at det var noe grunnleggende man ville reparere ved det norske finanstilsynet – ved det norske regelverket – at Høyre, Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og mesteparten av Venstre ser noen grunnleggende svakheter ved norsk finansregulering og vår styringsstruktur. Men er det erfaringen? Erfaringen fra starten av 1990-tallet med Kredittkassen var at vi handlet raskt. Man handlet rett. Finanskrisen i 2008 viste oss hvor viktig det var med nasjonal handlekraft da det sto på som verst. Staten handlet, og det har vært avgjørende at vi som land har kunnet handle når det har blåst som verst. I 2008 slo vi som land, med regjeringen i spissen, fast at andre land kunne lære mye av den norske strenge reguleringen av bank- og finanssektoren. Nå skjer det motsatte. Vi har hatt gode verktøy og kontroll over verktøykassen. Nå skal vi få dårligere verktøy, og i en krisesituasjon kan vi miste kontrollen over verktøykassen. For etter dette vil EUs tilsynsorganer kunne overstyre de norske i en krise, og det er den myndighetsoverføringen vi nå foretar. Regjeringen – med statssekretær Vamraak – sa det helt tydelig i en debatt jeg hadde med ham: «Baksiden av medaljen er jo selvfølgelig at vi ikke står fritt til å innføre så strenge reguleringer som vi ønsker fra norsk side.» I samme debatt sier Vamraak om innskuddsgarantiordningen, som i dag er på 2 mill. kr i Norge, og som nå skal bli på 100 000 euro, altså ca. 800 000 kr – la meg sitere: «Det er et område der EU har ønsket en fullharmonisering. Norge har måttet gi fra seg den gode reguleringen.» For å få til en europeisk administrering skal vi altså svekke vårt regelverk. Det er svært uklokt å svekke regelverket for finansnæringen og gi fra seg makten og kontrollen med verktøykassen. La meg avslutningsvis sitere en som kanskje ikke alltid stemmer Senterpartiet, men som i hvert fall var helt enig med oss på dette punktet, Øystein Stray Spetalen: «Vi må ikke si fra oss selvråderetten, det gjør vi bit for bit. Hvert land har et ulikt næringsgrunnlag og en ulik finanssektor. Å flytte ut råderetten til noen andre har jeg ingen tro på.» Norge og unionen kan ha ulike interesser, og det som nå står i proposisjonen, er at det er unionens interesser som til syvende og sist skal være avgjørende – en union som det norske folk sa nei til i 1972 og i 1994, og jeg håper at Fremskrittspartiet nå fristiller sine representanter og lar folk stemme etter sin samvittighet. Dette er en sak som jeg vet angår svært mange. Det er ulike syn i alle partier, og derfor bør alle representanter kunne få stemme det de selv mener er rett for landet vårt.