Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2012-06-06:
Tusen takk til Ropstad, som reiser interpellasjonen. Vi har behov for å drøfte denne saken, for den er ikke enkel. Den kommer heller ikke til å bli enkel i framtiden. Jo oftere vi tar debatten i dette huset, jo oftere vi tar debatten i andre sammenhenger og i andre fora, jo mer vil andre aktører fokusere på dette. Det er helt riktig som statsråden sier, vi er nødt til å skape mer. Så langt har vi fokusert veldig mye på å reparere individene. Vi reparerer folk, slik at de skal kunne være klare for den A4-verdenen som er der ute. Allikevel er verden sjelden veldig A4 – når alt kommer til alt. Det er kanskje andre ting som bremser dette at folk kommer i jobb. Det å skape motivasjon og bryte ned barrierene hos arbeidsgiverne, som til syvende og sist er de som skal velge å ansette, er kanskje det viktigste målet. En av grunnene til at jeg har veldig stor tro på jobbstrategien for funksjonshemmede, er at den synliggjør for alle arbeidsgivere at problemet kanskje ikke var så stort som det så ut til. Blinde kunne bruke data. Dette var ikke en utfordring. Ergo sprer det seg. Til høsten drar NHO litt mer offensivt i gang prosjektet «Ringer i vannet», som handler om akkurat det samme. En starter et sted, en motiverer arbeidsgiverne. Det er de som rekrutterer, og det er de som tar et bevisst valg om å inkludere. Når en nå får startet denne prosessen, vil kunnskapen og holdningene spre seg. Jeg har vært en del på besøk til ulike bedrifter. Blant annet var jeg i Sandnessjøen sammen med HEAS og industri fra Sortland for å se på en attføringsbedrift som har veldig gode resultater. De jobber i en region som tradisjonelt sett har vært nokså næringsfattig – det har vært veldig lite variasjon når det gjelder mulige arbeidsplasser. De har allikevel fått det til å fungere. Derfor var jeg nysgjerrig. Hva gjør de? Hvilke grep er de riktige? Svarene de ga, var at de jobbet veldig tett med Nav. De hadde veldig god dialog og fulgte veldig tett opp. Selv når de var ferdig med den interne biten, det som var i bedriften, fulgte de arbeidstakerne ganske tett ut i den bedriften hvor de skulle i ordinært arbeid – fulgte dem litt lenger enn det som egentlig lå i kravene. Det fungerte veldig bra. Vi ser at ulike bedrifter iverksetter ulike tiltak som fungerer bra. Det er ikke slik at ett svar, én bedrift, én løsning, ett fylke – da fant vi det endelige svaret. Det gjøres veldig mye bra rundt omkring på ulike bedrifter i Norge. Men vi skal ikke slå oss til ro med at mulighetene for å komme tilbake i arbeid etter at du har fått arbeidsavklaringspenger eller tiltak, er dårligere i enkelte landsdeler enn i andre. Det er ikke godt nok. Derfor er det viktig at vi følger opp. Bedriftene selv har gått runden og fått EQUASS-sertifiseringen. Det sier noe om kvaliteten, kompetansehevingen og sikringen av kompetanse i bedriften. De er med på prosjektet for å finne ut kvalitetsmålingene: Hva er det en god bedrift leverer? Det er veldig viktig at vi følger opp den jobben sammen med bedriftene. De har tradisjonelt og historisk hatt denne oppgaven i Norge over veldig lang tid, de har utrolig stor kompetanse på dette feltet, og de kommer til å ha en viktig rolle på vegne av samfunnet i tiden framover. Vi skal ta grep sammen med bransjen for å klare å gjøre dette, men vi kan ikke gjøre det hvis vi ikke har arbeidsgiverne med på laget. Hvis vi skal få til løsninger på noe ikke bare Norge sliter med – det er ikke et særnorsk fenomen, dette er et globalt fenomen – er vi nødt til å ha eierskap fra alle aktørene. Det betyr at vi her i salen og regjeringen eier denne saken, de ulike Nav-direktørene må eie og ta ansvar for sitt område, sin region. Dette er så krevende at hvis man ikke har fullt eierskap og fullt fokus fra alle aktørene, blir det veldig krevende – unødvendig krevende. Hos oss, regionalt, har vi hatt en bedrift som har vært tidlig ute med veldig mange tiltak. Det er A2G, som ligger i Åsane i Bergen. De var en av de første bedriftene som satte i gang EQUASS-sertifiseringen, for å få den på plass. Det de veldig tydelig så og mente var et stort poeng, var at hvis man skulle gjøre det, måtte man systematisk bygge på kunnskap. De lånte på en måte petroleumssektorens kontinuerlige forbedringstankegang, og jeg tenker det er noe vi må bygge inn i systemet, og sørge for at dette er en sektor som ikke slår seg til ro med eventuelt 40 pst., men hele tiden strekker seg det lille ekstra for å sikre at dette løser seg for neste generasjon.