Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-22:
Jeg er enig med interpellanten i at dette er en litt krevende debatt, i den forstand at det dreier seg om mer generelle avgiftsspørsmål, og det er også – midt i denne saken – en ikke ubetydelig dose mediepolitikk her, som ikke er finansministerens spesialområde, utover det å ha alminnelig god innsikt i hva det dreier seg om. Momsen er en generell forbruksavgift som i utgangspunktet skal omfatte alle varer og tjenester. Den gir i år om lag 230 mrd. kr i statskassen. Ideelt sett er det slik at momsen bare skulle ha ett formål, og det er å skaffe staten inntekter. Det er det ideelle, men der er vi ikke. Som vi var inne på i den forrige interpellasjonsdebatten, er det sånn at man på den ene siden kan dyrke det ideelle skatte- og avgiftssystemet, og så må man bruke andre virkemidler for å oppnå en bestemt politisk hensikt eller et bestemt politisk formål/mål. Det ideelle systemet er ikke der i dag, og det er det sikkert vanskelig å tilstrebe. Det betyr at man har særordninger med lave satser, fritak for merverdiavgift, som reduserer statens inntekter og gir høyere administrative kostnader for både næringslivet og avgiftsmyndighetene. Så er det alltid slik at når noen har fått en lav sats, vil andre ha en lav sats. Det er et politisk press i retning av å få den lave satsen, men samtidig også bevare muligheten for å trekke fra full moms. Dette er litt av det komplekse i momssystemet. Det fritaket som vi har i dag for trykt skrift, har eksistert siden momsen kom i 1970. Grunnen til at f.eks. aviser fikk det, var at de var fritatt for den alminnelige omsetningsavgiften, som momsen i sin tid erstattet. I dag kan man bruke begrepet «subsidier», som vi diskuterte i den forrige interpellasjonen – eller sagt på en annen måte: Verdien av momsfritaket for aviser er anslått til om lag 1,8 mrd. kr i 2013. Mediestøtteutvalget har sett på problemstillingen – det var delt på midten i spørsmålet om merverdiavgift for medier. På dette punktet har ikke utvalget gitt noen klar retning for hvordan man skal følge opp dette videre. Men utvalget var enig på ett punkt, og det gjaldt spørsmålet om å innføre en såkalt plattformnøytral produksjonsstøtteordning, slik at det ikke bare er papirutgivelser som blir lagt til grunn for produksjonstilskuddet. Det har regjeringen fulgt opp, og Kulturdepartementet har hatt et nytt såkalt plattformnøytralt produksjonstilskudd på høring, så der er prosessen i gang. Utvalget var som nevnt delt i synet på spørsmålet om moms på aviser. En del av utvalget foreslo å beholde nullsatsen for papiraviser og innføre en ny, redusert moms på nyheter i elektronisk form. Den andre delen foreslo å avvikle nullsatsen for aviser og inkludere både aviser og elektroniske medier i 8 pst.-satsen som vi har i momssystemet. Det er også dette forslaget – det som senere fikk navnet omfordelingsalternativet – som Mediebedriftenes Landsforening har gått inn for. Dette viser at saken er kompleks. Det er ulike syn. Samtidig er det en viktig sak, som interpellanten var inne på, for det dreier seg om hvordan vi i framtiden skal kunne ha et mangfold av aviser og nye medier, som aviser og andre tar i bruk gjennom nettet. Så sa også utvalget at innføringen av en ny, lav sats på digitale, redaksjonelle tjenester ville medføre nye avgrensningsproblemer for digitale medier knyttet til hvordan man skulle definere nyheter, aktualitetsstoff og samfunnsdebatt. Samtidig pekte man også på at det ville bli krevende å skille mellom støtteberettiget innhold og aktører som tilbyr ren underholdning og annen informasjon, og som ikke har krav på støtte gjennom redusert sats. Jeg er enig i, som det sikkert framgår av det jeg sa innledningsvis, at det vil være vanskelig å avgrense en slik ny, lav merverdiavgiftssats for enkelte elektroniske tjenester. Det er også slik, som interpellanten spør om, at EUs regelverk ikke tillater redusert sats på slike tjenester. Det gjelder ved omsetning av både e-bøker og elektroniske aviser. Norge har også innført en merverdiavgift på elektroniske tjenester fra utlandet som tilbys norske forbrukere. Det er den utenlandske aktøren som innbetaler avgiften. En lav sats for nyheter og aktualitetsstoff i elektronisk form må skilles fra andre elektroniske tjenester som skal ha full sats. For eksempel må et abonnement på en fjernsynskanal eller et tidsskrift fra utlandet vurderes opp mot en slik avgrensning. Innføring av en slik ny, lav sats på enkelte elektroniske tjenester vil også gjøre regelverket for utenlandske aktører mer komplisert, og på den måten – tror jeg – redusere muligheten for å etterleve merverdiavgiftsregelverket. Så det er også vanskelige spørsmål i den sammenhengen. I Mediestøtteutvalgets omfordelingsalternativ ble det også foreslått en ny rammestyrt tilskuddsordning på statsbudsjettets utgiftsside som et mer målrettet alternativ for å beholde fritaket for papiraviser. En eventuell ny støtteordning på utgiftssiden må utformes i tråd med EØS-avtalen og godkjennes i ESA. Derfor er dette viktig – når representanten Thommessen spør om det er riktig at EU-reglene setter bom for endringer i momssystemet, eventuelt hva som må til for å få slike godkjent. Som jeg sa i sted, tillater ikke merverdiavgiftsdirektivet å innføre en redusert sats på elektroniske tjenester. Det gjelder også elektroniske aviser. I den forbindelse kan det nevnes at EU-kommisjonen nylig har gått til sak mot Frankrike og Luxemburg fordi de har innført en slik redusert momssats på digitale bøker, på henholdsvis 7 pst. og 3 pst. Kommisjonen mener det er i strid med direktivet, samtidig som det er, som de sier, alvorlig konkurransevridende. Merverdiavgiftsdirektivet er ikke direkte bindende for Norge. Avgiftsfritak og reduserte avgiftssatser kan imidlertid bli sett på som offentlig støtte, som er forbudt etter EØS-avtalen. Ved vurdering av om støtten likevel skal godkjennes, vil EFTAs overvåkingsorgan, ESA, se på hvordan regelverket er i EU. Hvis EU ikke tillater reduserte satser på elektroniske aviser, vil det i tilfelle innebære at Norge som eneste land i EØS-området vil få lavere sats på slike tjenester. Derfor er det stor usikkerhet knyttet til EØS-avtalen både når det gjelder eventuell innføring av en ny moms for elektroniske nyheter, og dersom en skal utforme en støtteordning for pressen. Det som skjer videre nå, er at Kulturdepartementet i samarbeid med Finansdepartementet vil ta kontakt med ESA for å drøfte handlingsrommet for hvordan mediestøtten skal utformes i framtiden. På den bakgrunn har vi ikke planer om å endre merverdiavgiftsregelverket for papiraviser og elektroniske aviser. Vi har valgt å satse på det virkemiddelet vi anser mest målrettet og effektivt, nemlig produksjonstilskuddet. Vi har økt den økonomiske rammen for dette i år, og ordningen skal gjøres såkalt plattformnøytral. Jeg mener det er et viktig steg i retning av å fornye pressepolitikken og sikre at aviser kan opprettholde sin viktige demokratiske rolle også i framtiden.