Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-02-18:
Den saken som vi har til behandling i dag, er en sak som har blitt en gjenganger de senere årene. Det begynte med at regjeringen Brundtland la fram forslag til endringer i tomtefesteloven, og det ble gjort endringer, ikke slik som regjeringen Brundtland den gang foreslo i sitt forslag, men slik flertallspartiene på Stortinget vedtok det. Kristelig Folkeparti var den gang med i det flertallet som gikk for et frislepp – jeg vil kanskje ikke bruke uttrykket frislepp, men i hvert fall en mye mer åpen mulighet for grunneiere til å øke sine inntekter. Bakgrunnen for det var ganske enkelt at det hadde skjedd en utvikling som viste at grunneierne i stor grad ikke fikk del i den verdistigning som utviklingen i samfunnet generelt hadde gitt i løpet av de senere årene. Vi fikk relativt snart tilbakemeldinger om at dette sannsynligvis fikk en hel del uheldige utslag, og før loven trådte i kraft, fremmet regjeringen Bondevik I, Sentrumsregjeringen, forslag som skulle endre dette. Kristelig Folkeparti gikk da ut av det flertallet vi tidligere hadde vært en del av og sikret sammen med Senterpartiet og Arbeiderpartiet, som subsidiært stemte for dette, en ordning hvor vi skulle få en maksimalpris pr. mål på 9 000 kr. Da denne loven ble vedtatt, satte vi som betingelse at evaluering skulle finne sted når denne loven hadde fått virke i to år, for å se om den hadde fått uheldige utslag, eller om det var noe som det var nødvendig å justere for å komme dit hvor Stortinget mente at det riktige nivået på tomtefester rundt omkring i landet ville være. Det er ingen grunn til å legge skjul på at det ble en enorm oppmerksomhet omkring denne saken i media, fordi det var personer, ikke minst mennesker med relativt begrenset økonomi, som opplevde vanskelighetene ved å få ganske betraktelige økninger i festeavgiftene. Når man da ikke bare hadde en festeavgift som ble økt med flere hundre prosent, men i tillegg hadde en stor bygslet tomt, som man da skulle betale maksimalt 9 000 kr pr. mål for, ble det store summer ut av det. De dramatiske oppslagene førte bl.a. til at Arbeiderpartiet fremmet ulike forslag om at man måtte gjøre endringer, da dette ikke var de tilsiktede virkninger av loven. Vi har gjennom ulike behandlinger i justiskomiteen sett på dette. Det har vært tatt opp i muntlig spørretime her i Stortinget. Statsminister Bondevik har i muntlig spørretime gitt uttrykk for at Regjeringen var villig til å redusere prøvetiden for virkningen av loven til ett år, og at man så skulle evaluere. Den evalueringen begynte faktisk før utløpet av det ene året. I Kristelig Folkeparti har vi fått mange henvendelser fra folk utenfra som sier: Nå håper vi at vi kan stole på Kristelig Folkeparti, slik at dere er med på å sikre grunneiernes rettigheter. Og vi har fått henvendelser som går ut på: Hvis Kristelig Folkeparti nå spiller sine kort rett og sørger for å komme på festernes side, vil dere få oppsving på gallupen. For Kristelig Folkeparti er det ikke slike hensyn som er viktige i denne saken. For Kristelig Folkeparti har det vært viktig å understreke nødvendigheten av rettferdige ordninger som tar hensyn til begge parter i dette festeforholdet. For det er et forhold mellom to parter. Det er inngått leieavtaler som det er viktig å gi den rettferdighet at man tar hensyn til hva som står skrevet, samtidig som man ikke kan se bort fra den endring som har skjedd i samfunnet, også på dette området, som gjelder utviklingen av priser i pressområder, både for boliger og ikke minst for fritidseiendommer. Det har vært, og det er, et viktig anliggende å foreta en helhetsvurdering av alle momentene i denne saken. Derfor har regjeringspartiene og flertallskonstellasjonen vært tilbakeholdne med å ville gi bindende, avgjørende utsagn om hvordan man eventuelt ønsker å endre loven. Her må vi se på alle de ulike sidene. Det er vanskelige avveininger som må foretas. Men det er også noen åpenbart uheldige utslag som det er nødvendig å rette opp. Dette vil Regjeringen komme tilbake til når evalueringen er foretatt. Denne evalueringen vil bli foretatt i et samarbeid med de berørte partene, både festerne og bortfesterne. Vi har i det forslaget til vedtak som ligger på bordet i dag, denne flertallsinnstillingen: «Stortinget ber Regjeringen i forbindelse med evaluering av virkningen av dagens lov og uttalelsene til Stoltenberg-regjeringens høringsrunde, å legge frem for Stortinget ulike alternativer til regelverk som innebærer rett til innløsning av festetomter til bolig og fritidsformål, herunder også forslag til nødvendige lovendringer.» Vi ønsker å ta det problemet som åpenbart er til stede, på alvor, men altså sett fra begge sider. Det er nødvendig å være seg bevisst at det å – nå er jeg kanskje noe dristig – innføre en eller annen slags form for privat ekspropriasjonslov må man være varsom med. Her er det viktig å se at man beveger seg ut i en voldsom hengemyr når det gjelder mulighet for advokatoppdrag. Her er det mulighet for å se utrolig mange ulike kontrakter brakt inn i den debatten som nødvendigvis vil måtte føres, før Regjeringen legger fram sine forslag for Stortinget. Det er et stort engasjement omkring tomtefesteloven, og det er bra, fordi vi som politikere må nødvendigvis også la oss engasjere av de sidene som folk ønsker å rope høyt til oss om. I dette tilfellet dreier det seg i stor grad om den sosiale tryggheten i forhold til det å ha bolig, og i forhold til det å ha fritidsbolig. Men det er viktig også å se dette i et perspektiv som handler om inntekter for å kunne opprettholde f.eks. bruk rundt omkring i landet. Det er viktig å se dette som nødvendig subsidiering av gårdsbruk, hvis vi mener at det er nødvendig. Her må vi velge. Vi må ta stilling til dette. Det som ligger i dagens innstilling, er altså at denne avgjørelsen skal Stortinget fatte når Regjeringen har lagt fram sitt avsluttede arbeid, sannsynligvis kommende høst – iallfall er det det som så langt har vært signalisert. Derfor tror jeg det er en nødvendighet at man ser på de ulike sidene, ser på det som går på maksimumspriser, men også ser dem i forhold til størrelsen på tomten, slik at en tomt som er mindre enn et mål, ikke nødvendigvis må betraktes som et helt mål.