Margunn Ebbesen (Høyre), 2015-06-08:
Først ønsker jeg å takke saksordføreren for en forbilledlig måte å jobbe oss gjennom denne saken på. Det er jo mange saker vi behandler under ett i dag, og jeg er saksordfører for det som går på innholdet i meldingen, og det er igjen en del av det hele, komplekse saksfeltet som vi har. Meldingen som vi har fått oss forelagt, er ikke så stor i antall sider, men innholdet er omfattende og gir oss et godt innblikk i den store utfordringen vi har innenfor kriminalomsorgen i Norge. Denne meldingens prognoser strekker seg helt fram til 2040, i motsetning til kapasitetsplanen, som hadde et perspektiv bare fram til 2016. Gjennom meldingen har vi fått presentert et bilde av dagens store utfordring, med en soningskø på 1 200 ubetingede dommer, som ikke er forenlig med en optimal straffegjennomføring. Kapasitetsutnyttelsen har over lengre tid vært på over 98 pst., samtidig som det er et mål om en dekningsgrad på 90 pst. I tillegg viser meldingen at det er behov for 1 000 plasser innen 2040, med bakgrunn i både befolkningsvekst og et kriminalitetsbilde i endring, samt at 1 000 av dagens plasser må erstattes med nye som følge av at deler av kriminalomsorgens bygningsmasse er i svært dårlig stand. Meldingen er et klart signal fra Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen om at tilstanden i norsk kriminalomsorg i dag ikke er akseptabel, og det vi får presentert, viser at forrige regjering overhodet ikke har tatt denne problemstillingen på alvor. Høyre kan bare konstatere at bygging av lukkede fengselsplasser og vedlikehold av fengselsbygg ikke ble prioritert av forrige regjering, og at Høyre og Fremskrittspartiet i regjering viser politisk handling. Kriminalomsorgsmeldingen viser oss at det totale kriminalitetsbildet går ned mens kriminaliteten blir mye mer kompleks. I takt med den generelle globaliseringen av samfunnet har kriminalomsorgens klientell fått et større preg av kulturelt, religiøst og språklig mangfold. Antallet domsavsigelser med dommer på over ett år stiger, og behovet for lukkede varetektsceller øker. I sum er det et behov for flere lukkede soningsplasser. Det er da interessant å se at Arbeiderpartiet i sitt forslag for å løse denne utfordringen foreslår flere åpne soningsplasser, og ikke tar inn over seg at kriminalomsorgens største behov er lukkede soningsplasser. Når diagnosen sier at det er behov for flere lukkede soningsplasser, blir det feilmedisinering å foreslå flere åpne plasser. Det er tverrpolitisk enighet på Stortinget om de verdivalg og prinsipper man legger til grunn for straffereaksjonene, jf. St.meld. nr. 37 for 2007–2008 og Innst. S. nr. 169 for 2008–2009, og disse har avgjørende betydning for hvordan straff skal gjennomføres. Høyre mener det er en klar sammenheng mellom kvalitet i soningen og belegget i norske fengsler. At ansatt personell har profesjonell og bygningsmessig kapasitet til et fullverdig rehabiliteringsopplegg, handler i høyeste grad om både de innsatte og samfunnets beste. Målsettingen om 90 pst. belegg i norske fengsler er ikke tilfeldig valgt, men baserer seg på en forutsetning om en optimal rehabilitering. Det blir vanskelig for de ansatte å ha et nødvendig rehabiliteringsfokus på den enkelte innsatte når belegget er så sprengt som det er i dag. For Høyre er det derfor viktig å få løst kapasitetsproblemene i kriminalomsorgen, også ut fra et rehabiliteringsperspektiv. Høyre registrerer at både Senterpartiet og Arbeiderpartiet ønsker å bruke framskutt løslatelse for å bidra til å løse utfordringen i kriminalomsorgen. For Høyre er det viktig å understreke at det er domstolene som skal avgjøre straffenivået i den enkelte sak, og ikke kriminalomsorgen – og spesielt ikke med bakgrunn i plassmangel. Framskutt løslatelse har vært brukt tidligere for å løse denne utfordringen. Det framkom da massiv kritikk mot at dette ble brukt. Jeg viser til uttalelse fra daværende leder i Politiembetsmennenes Landsforening, som uttalte: «Det er domstolene i Norge som skal bestemme hvor strenge straffene skal være.(…) Det blir sendt ut et signal om at man ikke trenger å sone hele straffen man er dømt til. Om man innfører et system hvor man systematisk slipper ut før tiden undergraves respekten for domstolene.» (…) Dette er en tilstand som Høyre ikke ønsker å gå tilbake til. Konsekvensene av kapasitetsutfordringen i kriminalomsorgen er at det er mye merarbeid gjennom store deler av straffesakskjeden. Politi og kriminalomsorg er på konstant leting etter ledig kapasitet, rehabiliteringen blir dårligere, innsatte må vente på å få sonet sine dommer, gjort seg ferdig og starte på et nytt liv etter endt soning. Politiressurser som kunne ha vært benyttet til å forebygge og etterforske kriminalitet, blir brukt til å flytte og håndtere innsatte. Derfor er Høyre fornøyd med at regjeringspartiene har oppnådd enighet med Kristelig Folkeparti, og at vi i fellesskap tar utfordringene i kriminalomsorgen på alvor. Det inngås derfor avtale med Nederland om leie av 242 fengselsplasser. Denne avtalen skal være midlertidig, samtidig som det bygges opp ny kapasitet i Norge. De utfordringene som framkommer om at det vil medføre språklige utfordringer å sone i Nederland, finnes allerede i norske fengsler i dag. Over 50 pst. av de varetektinnsatte har ikke norsk som sitt morsmål. I tillegg opprettes det gjennom denne saken et fengsel med 300 plasser plassert i Mandal og Froland, med 150 plasser i hver driftsenhet. Utfordringen i kriminalomsorgen er stor i hele Norge. Dette gjelder både behovet for nye plasser og ikke minst utfordringene når det gjelder vedlikehold, eller mangelen på sådan. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen, med støtte fra Venstre og Kristelig Folkeparti, har bevilget 100 mill. kr i ekstraordinære vedlikeholdsmidler over to år. Men dette er selvsagt ikke nok når prognoser viser at vedlikeholdsetterslepet på grunn av manglende prioritering fra den forrige regjeringen er på mellom 3,3 og 4,4 mrd. kr. Gjennom et av forslagene i denne saken ber Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti om å få seg forelagt en opptrappingsplan for utbygging av norsk fengselskapasitet samt utfasing av eldre og ikke-funksjonelle fengselsbygg. Høyre er også fornøyd med regjeringens forslag om å lage et trygt tilbakeføringsprogram for forvaringsdømte. De senere årene har det vist seg at mange forvaringsdømte blir løslatt av retten til tross for at kriminalomsorgen og påtalemyndigheten har anbefalt det motsatte. Selv om disse forvaringsdømte løslates til et regime med god sikkerhet i kommunene, framstår det som uheldig at kriminalomsorgens system for progresjon knyttet til tilbakeføring ikke blir fullt ut utnyttet. Høyre er derfor fornøyd med at det er et flertall for at Mosjøen fengsel skal vurderes å være et fengsel for trygt tilbakeføringsprogram for forvaringsdømte. Det er viktig at en eventuell etablering må ha et tilstrekkelig høyt antall til å kunne gi et kvalitativt godt behandlings- og oppfølgingstilbud. Mosjøen fengsel har i dag god kontakt med sine samarbeidspartnere når det gjelder de tjenester som et fengsel er avhengig av knyttet til rehabilitering og tilbakeføring, og dette bør kunne videreutvikles. Høyre er veldig fornøyd med at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti tar utfordringene i kriminalomsorgen på alvor, for gjennom dette forslaget utvides kapasiteten for lukkede plasser på kort sikt, samt at vi tar på alvor den dårlige bygningsmassen i kriminalomsorgen og ber regjeringen komme tilbake med en utfasingsplan for gamle fengselsbygg.