Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-19:
Interpellanten tar opp et svært viktig spørsmål, og han skal æres for det. Dette er imidlertid et spørsmål som ikke har bare ett enkelt svar, men det er en utfordring som må møtes med mange tiltak som kan bedre pasientsikkerheten i helsevesenet. Noe som jeg slett ikke lar meg imponere over, er på mange måter Arbeiderpartiets tilnærming til denne saken. Dog skal jeg nyansere det noe, for jeg må også si at jeg synes at statsrådens innlegg i dag ga et bedre og et mer nyansert svar på noe av disse utfordringene enn det vi har opplevd så langt. Så sent som før påske behandlet Stortinget etter forslag fra Fremskrittspartiet et forslag som ville ha hjulpet et stykke på vei. Fremskrittspartiets forslag om eksterne kontroller og godkjenningsordning av helseforetakenes ledelse og rutiner ble møtt med en kald skulder fra regjeringspartiene. Dette forslaget kunne ha bidratt til at aktører som f.eks. Det Norske Veritas kunne kontrollere og godkjenne helseforetakenes rutiner for avviksrapportering og håndtering. Direktøren ved Statens helsetilsyn, Lars E. Hanssen, uttalte så sent som forrige uke at helsetjenesten er for dårlig til å lære av sine egne og andres feil. Departementet er eier av helseforetakene. Likevel greier man altså ikke enhetlig i tilstrekkelig grad å lære av sine feil. Det er naturlig at statsråden redegjør for sin styring av helseforetakene, som åpenbart er mangelfull på dette området. Men jeg har med glede registrert det hun sa i dag, at på det kommende møtet skal dette adresseres spesielt. For statsråden har ansvar for å sørge for at helseforetakene tar Helsetilsynets rapporter på større alvor og dermed lærer av egne og andres feil. Det er avgjørende at også helseforetakenes ledelse og styrer får nødvendig kunnskap og blir ansvarliggjort for forholdene som Helsetilsynet avdekker. Det er en stor svakhet, slik jeg ser det, i systemet i dag at helseforetakenes styrer, som er ansvarlige for driften, i for liten grad får anledning til å se hvordan deres økonomiske prioriteringer kan gi seg utslag for den enkelte pasient, kanskje – i verste fall – i form av feilbehandling. Det er avgjørende at Helsetilsynets kontroller blir tatt mer på alvor i departementet enn jeg har inntrykk av at man gjør, og at tilsynet benytter seg av flere uanmeldte kontroller. For mindre enn en uke siden stilte Anne June Iversen under en interpellasjonsdebatt spørsmålet om det ikke ville være hensiktsmessig med et felles avvikssystem i helse- og omsorgssektoren, der også pasienter og ansatte m.fl. kunne melde avvik i det samme avviksregisteret – dette for at det skulle være lettere å få informasjon om situasjoner i helsevesenet, og dermed kunne lære av hverandres feil. Den gangen tok flere representanter fra regjeringspartiene, slik jeg opplever det, til orde for at avvikssystemene var gode nok. Det står ikke til troende når representantene fra regjeringspartiene endrer kurs fra uke til uke. Det er helt avgjørende at vi i norsk helsevesen får en kultur for avviksrapportering. Kun om vi får det, kan vi få et helsevesen som ser og lærer av sine feil. Avviksrapportering handler ikke om å angi seg selv eller andre, men om å søke å lære av feil for å kunne bli bedre. Fremskrittspartiet vil også ta til orde for å vurdere en granskingskommisjon for helsevesenet, etter modell fra bl.a. Statens havarikommisjon for transport. En slik kommisjon må kunne inneha kompetanse til både å kunne føre ekstern gransking og til å kunne bistå politiet med faglig veiledning ved en eventuell etterforskning. En slik kommisjon bør kanskje også ha muligheten til eksempelvis å kunne trekke tilbake autorisasjon, som jeg synes man opplever i altfor liten grad i dag. Dette vil i sum kunne være med og bidra til å redusere antallet dødsfall og varige skader for pasientene i helsevesenet. Skal vi få til det, må regjeringspartiene vise en helt annen innsats enn de hittil har vist. Og jeg velger å tolke statsrådens innlegg i dag som at hun har tenkt det.