trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Jeg skal bare komme med noen overordnede betraktninger. Jeg kan ikke gå inn i detaljene i alle disse forslagene – da hadde jeg gått langt utover min taletid. Det er vel mest å betrakte som et sukk fra meg når jeg ser forslag etter forslag fra Senterpartiet, bl.a. At populistpartiet Fremskrittspartiet hausser dette opp videre, er heller ikke noe spesielt overraskende for meg. Jeg tar Senterpartiet først, med sin landbrukstilknytning. Fortsatt kjøres argumentet om tap av bufe. Jeg er sjøl medlem av Naturvernforbundet. Jeg er medlem av Småbrukarlaget. For meg er det ganske lett. Jeg mener det er mulig å oppfylle Stortingets todelte målsetting veldig greit hvis vi hadde villet. Hvis det var et ønske om det, hadde ikke dette vært noe stort problem. Men det er åpenbart noen som har noe å tjene på å komme med disse spissformuleringene og skape disse murene mellom de forskjellige synene på rovdyr i Norge. Kanskje gir det også et visst samhold i noen leirer. For å ta det først: Innenfor ulvesonen er det omtrent ikke tap av sau til ulv. Det skyldes selvfølgelig at det nesten ikke er sau der – i så fall er de innenfor gjerder. Da vil jeg si at det er ikke noen særlig forskjell på om det er tre, seks eller åtte flokker innenfor ulvesona. Alle faglige undersøkelser viser dette. Hvorfor skjønner ikke Senterpartiet at de trenger all støtte de kan få fra det andre jordbrukspartiet her på Stortinget, fra SV, f.eks., og fra hele miljøbevegelsen, fra alle dem som ønsker distriktsjordbruket, de som ønsker kortreist mat og alt dette vi kjemper for – levende bygder. Jeg er ganske sikker på at Senterpartiet er enige med oss i at det er WTO, EU, importvernet osv. som er den store trusselen mot norsk jordbruk. Det er ikke denne bitte lille delen som rovdyrene utgjør av trussel mot norsk jordbruk, som er avgjørende. Dette tror jeg Senterpartiet vet innerst inne, og det er leit at dette ikke innrømmes, og at en ikke bygger allianser. Det jeg er mest betuttet over og lei meg for, er at Arbeiderpartiet, som et internasjonalt parti med bl.a. internasjonalisten Espen Barth Eide i spissen, begynner å lefle med Bernkonvensjonen, en internasjonalt inngått avtale. Det synes jeg er veldig leit. Det er nok riktig som statsråden sier: Det er ikke så store endringer som vil skje i praksis med det forslaget som blir vedtatt her i dag, tror jeg, men det er et signal i seg sjøl, og det er skremmende at det kommer fra Arbeiderpartiet. Jeg skal utdype litt mer i et annet innlegg.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Først til representanten Borch: Hun sier at ulvebestanden bare vokser og vokser. Det har den jo gjort delvis innenfor ulvesonen, på grunn av de hensynene vi har tatt til Bernkonvensjonen og til naturmangfoldloven. Sånn er nå det. Men så er spørsmålet til representanten Borch: Hva gærent gjør den ulven innenfor sonen? Det skulle det vært artig å høre Senterpartiets beskrivelse av. Hva gærent gjør ulven der? Det skulle jeg ønske jeg fikk høre. Er det fordi den spiser elg? Jeg tror neppe at Senterpartiet vil at ulven skal bli vegetarianer. Det samsvarer ikke med deres program ellers, og ikke er det så lett å få til heller, tror jeg. Det som jeg synes er trist nå, er å se at vi får forslag etter forslag som setter truede dyrearter under press – konstant: liberalisering av nødvergeretten, forlengelse av lisensfellingsperioden, innskrenking av den lille ulvesonen som vi har, GPS-merking av alle ulver. Skal det bli en slags nye husdyr, dette? Kanskje skal vi ha båndtvang på ulvene? Det måtte jo ha vært noe. Fra før har vi faktisk vedtatt – eller det har blitt innført en praksis, også administrativt – hiuttak av jerv, noe mange synes er ganske ille, dyrevernmessig. Vi har fått vårjakt på bjørn. Det ville vært uhørt for noen år siden å ha det. Jeg tror salige Mikkjel Fønhus, villmarksforfatteren vår, hadde snudd seg i grava hvis han hadde visst dette. Jeg må nok si at vi nå plasserer oss i et merkelig hjørne av Europa – ikke geografisk, for der er vi, men med våre holdninger. Vi har en sjelden måte å forvalte rødlistearter – truede dyrearter – på. Vi har satt et maksimumstak, som alle her, iallfall flertallet i salen, prøver å tviholde på, uansett om vi har internasjonale avtaler, uansett om vi har fått en fantastisk naturmangfoldlov, som vi kjempet lenge for. Og så har vi altså ikke det vi burde hatt, et minimumstall for rødlistearter. Det har vi for andre arter vi skal ta vare på. Jeg må si at jeg synes dette er trist. Og jeg har etterspurt mange ganger, også fra skiftende statsråder, mer informasjon der det er en åpenbar svikt i både biologisk kunnskap, vandringsmønster, om det er grunn til å frykte ulven og andre rovdyr, osv. Det har jeg spurt etter mange ganger. Jeg skulle ønske at man nå rettet seg mer etter faglig kunnskap enn etter dem som brøler høyest. Har man hørt om klimabrølet? Tenk om man rettet seg litt etter det og brukte engasjementet sitt der.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Som det ble sagt helt klart av representanten Runar Sjåstad: Vi står ved rovviltforliket. Det er balansert og skal ivareta både hensynet til å ta vare på rovdyr og hensynet til dem som bærer hovedbelastningen med at vi har rovdyr. Derfor er det viktig at vi er til å stole på. Når vi opplevde her for et par år siden at tusenvis av mennesker sto utenfor Stortinget og fremmet det – jeg holdt på å si – radikale kravet at Stortingets vedtak skal følges, er det grunn til å ha lite grann ydmykhet. Noe av grunnen til konflikten i rovviltpolitikken er jo nettopp inntrykket av at vi har hatt statsråder tidligere som har provosert på en slik måte at folk ikke kunne stole på at forlikene følges. Vi ber folk om å leve med de fire store rovviltene, og vi vil fortsette med det. Men da må de kunne stole på at når bestandsmålet er oppnådd, ja, så står også vi ved at da er bestandsmålet oppnådd. Det er det konflikten i stor grad har dreid seg om, og det er bakgrunnen for Arbeiderpartiets forslag. Vi har nemlig blitt møtt av tidligere statsråder med at selv om bestandsmålet er nådd, kan vi ikke ta ut dyr fordi det er andre deler av loven som sørger for at vi ikke har hjemmel for det. Nå får vi altså en selvstendig hjemmel som skal kunne bekrefte at Stortingets vedtak skal følges opp. Da blir jeg utrolig overrasket over Fremskrittspartiet, som skriver i sine merknader: «Etter disse medlemmers syn er man ikke tjent med at Stortinget fortolker hvordan loven skal forstås gjennom et etterarbeid.» Nei, nettopp – det er jo derfor vi foreslår en lovendring. For da er det ikke lenger et etterarbeid; det er en lovpresisering med sine forarbeider. Noen prøver å framstille det som om Arbeiderpartiet har skiftet kurs og blitt mer motstandere av rovdyr. Nei, det er en redelighet som består i at vi skal stå fast ved de bestandsmålene vi har vært med på å vedta, men da må de også respekteres når bestandsmålene er oppnådd, nettopp på grunn av at vi ønsker at de moderate kreftene, som jo er i betydelig flertall i dette samfunnet, som vil ha rovvilt, men som vil ha kontroll på bestanden, er de gode kreftene vi må spille på, og ikke fyre opp til konflikt mellom ytterpunktene i denne debatten. Derfor er jeg glad for at det i dag hørtes ut som om vi kunne få støtte fra regjeringspartiene, riktignok med en fortolkning om at dette uansett ville være vår politikk, mens det som altså er realiteten, er at tidligere har ikke oppnådd bestandsmål vært et selvstendig kriterium i loven. Nå blir det et selvstendig kriterium i loven(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Jeg kjente meg overhodet ikke igjen i det såkalte sitatet. Det jeg har vist til, er at det er en opphetet debatt, og jeg har pekt på det faktum at noe av grunnen til at debatten er opphetet, er en samlet kritikk fra mange, herunder Stortinget, av tidligere statsråders oppfølging av det som er politikken som er vedtatt i Stortinget. Det står jeg fast ved. Men den som egentlig fikk meg til å be om ordet, var Jon Georg Dale. Det er helt riktig som han sa, at Stortinget har sagt at det skal ligge på mellom fire og seks flokker. Poenget er at det har ikke blitt fulgt opp. Stortinget har gitt sin fortolkning av det, men det er jo nettopp det som er etterfortolkning av loven. Og når vi mener at det ikke har vært fulgt godt nok av regjeringa, foreslår vi en lovendring for å presisere i loven det samme som Stortinget har sagt i flertallsvedtak. Det gir altså en hjemmel. Jeg hørte representanten Halleland nå sa at statsråden har sagt at den paragrafen er uten betydning. Det er ikke noen tvil om at det blir en selvstendig hjemmel som tar utgangspunkt i bestandsmålet. Det har vi kanskje først og fremst foreslått av hensyn til å tydeliggjøre Stortingets intensjoner overfor statsråden, men det har jo også betydning – dersom saker skulle havne for retten og noen vedtak som statsråden fatter om eventuell felling, skulle bli utfordret juridisk – at det står i loven at det er et selvstendig kriterium som det skal legges vekt på. Flere ganger har vi blitt møtt med i Stortinget fra tidligere statsråder at loven setter et hinder for Stortingets intensjon om at bestandsmålet også skal være et tak, altså de seks flokkene. Det har blitt møtt med at lovens andre paragrafer har satt et hinder for det. Nå gir vi en selvstendig hjemmel. Jeg er glad for at den nåværende statsråden sier han har til intensjon å følge opp det som har vært Stortingets intensjon, men jeg oppfattet også at han sa tydelig at Stortingets intensjon ble tydeliggjort gjennom lovvedtaket. Vi ønsker å gi en hjemmel i loven for å ta hensyn til at det kan felles når bestandsmålet er oppnådd. Den hjemmelen ønsker ikke Fremskrittspartiet å være med på å gi, og det synes jeg er en skuffelse.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Stortinget har gjort flere vedtak innenfor rovviltpolitikken som det har vist seg å være vanskelig å følge opp, og jeg regner med at det er i alles interesse at Stortingets vilje skal skje. Det har jeg vært i tvil om når jeg hører flere her, men nå er jeg mer usikker. En av målsettingene har vært å dempe konfliktene. Er det noe vi gjerne kan bli enige om, så er det at akkurat det har vi ikke klart å få til. Da skulle en tro at en innså behovet for endringer, til en bedre forvaltning. Arbeiderpartiet, som har uttrykt stor misnøye med regjeringens politikk på området, stemmer i dag sammen med regjeringen. På direkte spørsmål svarer statsråden at forslaget fra Arbeiderpartiet medfører langt på vei akkurat dagens forvaltning. Det er altså ingen endring. Det vil si at når vi har ferdigbehandlet denne saken i dag, er statusen veldig enkel: Det er ingen endring. Og er det målsettingen? Ja, muligens for regjeringen, men jeg trodde altså ikke at det var målsettingen for Arbeiderpartiet. Hvorfor støtter så Senterpartiet dette forslaget? Det har jeg lyst til å utfordre dem på. Hva ser de med å støtte dette forslaget når statsråden så tydelig sier at det ikke kommer til å medføre noen som helst endringer. Det ønsker jeg å høre dem forsvare. Så til Dag Terje Andersen – det passet egentlig veldig bra at han har tegnet seg på talerlisten etter meg – for han sier at vi er i ferd med å fyre opp debatten. Hvis en har fulgt lite grann med, så trenger en ikke å fyre opp denne debatten, for her er det full fyr. Det er dagens situasjon. Det vi forsøker med disse forslagene, er å dempe den konflikten og ta den ned på et nivå som gjør at både beitenæringen og rovvilt kan fungere der ute, og at en følger opp det vedtaket som Stortinget har gjort.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Regjeringen har lagt fram et lovendringsforslag om endringer i lakse- og innlandsfiskeloven og straffeprosessloven. Basert på at det hvert år avdekkes et høyt antall forhold som omhandler ulovlig fiske av anadrom laksefisk, ser komiteen behovet for å se på endringer for å redusere det ulovlige fisket. Det har vært stor enighet i komiteen om saken, også om viktigheten av saken, og det har vært enighet om å løfte strafferammene og kunne gi flere verktøy til forvaltningen for å bekjempe tyvfiske – selv om det har vært ulike reaksjoner, spesielt på den øvre strafferammen. Det er foreslått en rekke endringer. Det er lagt opp til en økning av strafferammene fra «inntil to år» til «inntil fem år» ved grove overtredelser. Det innføres en hjemmel for forvaltningen til å ilegge administrativt overtredelsesgebyr, som et alternativ til strafferettslig bot. Det innføres en hjemmel til å foreta administrativt beslag av fiskeredskap samt en utvidelse av adgangen til å foreta administrativ inndragning, for å nevne noe. Høring og skriftlige innspill til saken viser at det har vært en bred tilslutning til de fleste av forslagene, selv om vi registrerer at det er en viss forskjell om interessen ligger i sjølaksefiske eller i elvefiske. Det ulovlige fisket som skjer i dag, kan føre til at det innføres restriksjoner på det lovlige fisket – og det vil være særdeles uheldig. Derfor må det være en målsetting at vi har et straffenivå som virker avskrekkende for å utføre slike handlinger. Mange av de anmeldte forholdene blir henlagt av påtalemyndighetene, bl.a. som følge av kapasitetsmangel. Ved innføring av overtredelsesgebyr vil mindre alvorlige forhold likevel kunne resultere i en sanksjon og ha preventiv effekt. Dette vil også kunne frigjøre ressurser hos politiet til å etterforske mer alvorlige saker. Norge har en femtedel av all atlantisk laks, og Norge har derfor et særskilt ansvar for å ivareta denne ressursen. Derfor er det nødvendig å styrke innsatsen mot det ulovlige fisket.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-06-03:
Rovviltpolitikken er gjenstand for gjentakende, for ikke å si årvisse, konflikter, konflikter som utfolder seg i spennet mellom de som bor, lever og driver næring med rovdyra tett innpå seg, og de som er satt til å forvalte Stortingets vedtatte rovdyrpolitikk, nemlig regjeringen. Rovdyrpolitikk er konfliktfylt. Stortinget har jobbet for å finne tiltak som kan bidra til å dempe disse konfliktene. Utfordringen oppstår når regjeringen ikke etterlever Stortingets vedtak om bestandsmål, men holder seg med et bestandsmål som har vært langt over Stortingets helt siden 2015. Utfordringer oppstår når regjeringen ikke etterlever Stortingets føringer om å ivareta hensynet til skade på avling og husdyr eller andre allmenne helse- og sikkerhetshensyn og offentlige interesser av vesentlig betydning, jf. naturmangfoldloven § 18 c. Utfordringer oppstår når rovviltnemndenes beslutninger gang på gang skyves til side og klagebehandlingen bærer mer preg av trenering og vrangvilje enn av effektiv saksbehandling. Regjeringens svar på disse konfliktene fikk vi med denne lovproposisjonen, og den kan ikke sies å være noe annet enn en provokasjon. Den første provokasjonen er å sentralisere og sammenslå rovviltnemnder. Det gjør man til tross for at et flertall av høringsinstansene er negative, til tross for at den lokale forankringen, sammensetningen og kunnskapen disse nemndene besitter, antakelig er noe av det mest konfliktdempende tiltaket vi har i dag. Vi har, som representanten Hove sa, ikke sett noe fakkeltog mot nemndenes beslutninger. En sentralisering av disse nemndene kan ikke kalles annet enn en ytterligere fremmedgjøring av folk som lever med rovdyrene tett på livet. Den andre provokasjonen er å opprette en uavhengig klagenemnd som flytter politikken over i den anonyme forvaltningen, til jus og byråkrati, til en nemnd som ikke kan stilles til ansvar verken overfor Stortinget eller i valg. Senterpartiet er glad for at et flertall i dag avviser disse forsøkene på å flytte makt over rovdyrforvaltningen vekk fra folkevalgte organer og over i anonyme rom uten politisk styring. Vi er glade for at stortingsflertallet deler den bekymringen for folkestyret og ikke ser på dette som et konfliktdempende tiltak, men snarere det motsatte. Det er ikke vanskelig å skjønne at statsråder kan synes det er tøft å stå i disse konfliktene, men sånn er folkestyret. Folk skal styre, ikke jurister og eksperter. Lek skal styre lærd. Det som kanskje er mest overraskende – eller kanskje ikke så overraskende – er at Høyre er med på et sånt forslag, Høyre er jo historisk embetsmennenes parti, men at Venstre, med sin historie i de folkelige bevegelsene, er med på å flytte politikk inn i de lukkede rom, til embetsmenn, byråkrater og jurister, er ganske oppsiktsvekkende. Det kan kanskje også være forklaringen på at Sverdrups gamle parti ligger godt under sperregrensen på dagens målinger.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-06-03:
Jeg lurer på om statsråden misforsto meg. For det er jo ikke sånn at Senterpartiet har ubegrenset tillit til rovviltnemndene, men vi har tillit til at statsråden klarer å forvalte Stortingets vedtak. Det er den klagefunksjonen som her er foreslått erstattet med en klagenemnd, en uavhengig klagenemnd som skal ledes av en jurist og settes sammen av fagfolk. Det er det dette handler om. Det handler ikke om tillit eller ikke til rovviltnemndene, det handler om at vi har tillit til folk, og at hvis folk er uenig i denne regjeringens rovdyrforvaltning, kan de faktisk endre på det om et drøyt års tid i valg. Det er det som er poenget her. Utover det er det riktig at jeg synes man også burde hatt større tillit til rovviltnemndene. De er sammensatt etter valg og oppslutning i de ulike sonene, og de har vist at de er tilliten verdig, og at de driver en kunnskapsbasert forvaltning av rovdyrene som dessverre gang på gang blir overprøvd. Jeg gjentar at det er en god regel at lek skal styre lærd i et folkestyre. Det er derfor vi har et maktfordelingsprinsipp. Jeg må også si at det er en form for misbruk av statistikk når man sier at det er mer sau i ulvesonen nå enn det har vært tidligere. I selve ulvesonen er det ikke mer sau enn det var tidligere, og den sauen som er der, er stort sett på innmarksbeite og ikke på utmarksbeite, som er en viktig ressurs. Statistikk kan man komme ganske langt med, men jeg tror vi skal forholde oss til fakta.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-06-03:
Jeg er glad for at representanten Heggelund og det gamle embetsmannspartiet Høyre her står sammen med Senterpartiet om å flytte makt fra stat til lokalt styre. Det er vel snart det eneste som står igjen av kommune- og regionreformen av særlig oppgaveoverføring. Allemannsretten er noe av det som gjør Norge til Norge og nordmenn til nordmenn. Retten til å ferdes i utmark er noe de fleste av oss benytter seg av med jevne og ujevne mellomrom. De siste månedene har antakelig flere enn vanlig benyttet muligheten til å føle i fjæra, gå en tur på stien og høre skogens ro, eller bare føle seg frisk og sval oppå fjellet. Forslaget vi behandler i dag, svekker ikke allemannsretten, men styrker det lokale selvstyret, reduserer statlig byråkrati og innblanding og gir grunneierne noe mer råderett over egen eiendom. Senterpartiet er overbevist om at kommunale og lokale myndigheter er fullt ut i stand til å balansere hensynet mellom allemannsrett og privat eiendomsrett. Det er også gledelig at regjeringen faktisk gjennomfører noe av den oppgaveoverføringen fra stat til kommune som på en måte har vært selve kronargumentet bak region- og kommunereformen. Enkelte har påpekt at man risikerer å få en mer oppstykket allemannsrett med ulike regler fra kommune til kommune. Det tror Senterpartiet i liten grad vil skje. Tradisjonelt er kommunene godt koordinert når det gjelder tiltak som går på tvers av kommunegrensene, og kommunene vil i liten grad være tjent med svært ulikt regelverk i områder som må kunne sies å være en del av samme friluftslivsområde, og i områder som benyttes på tvers av kommunegrenser. Selv om regjeringspartiene som begrunnelse for kommunereformen uttalte at vi trenger færre kommuner fordi norske kommuner samarbeider for mye, har Senterpartiet klokkertro på at kommunene skal klare å finne et klokt og godt samarbeid i denne saken. Så vil også skje når det kommer til håndtering av allemannsretten, den private eiendomsretten og ivaretakelse av friluftslivet, til beste for oss alle.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-06-03:
Senterpartiet er i denne saken enig med regjeringen og flertallet i salen i at ulovlig fiske er et stort miljøproblem. Det er et problem for villaksstammen, og det er et uttalt mål å redusere slikt fiske. Det kan gjøres gjennom innstramminger i lovverket, som foreslått fra regjeringen i denne saken, flere kontroller og andre preventive tiltak. Det handler kanskje også om å øke kapasiteten til kontrollregimet. Derimot mener Senterpartiet at strafferammene ikke må utfordre folks allmenne rettsfølelse. Å drive med ulovlig laksefiske må ikke bli sidestilt med mer alvorlig og svært alvorlig kriminalitet. Det må være samsvar mellom den ulovlige handlingen som utføres, og graden av straff. Senterpartiet kan derfor ikke stille seg bak regjeringens forslag om å øke den øvre strafferammen fra tre til fem års fengsel, som er foreslått. Også tre års fengsel er en relativt alvorlig straff, og jeg selv ville nok ikke fisket laks hvis jeg risikerte det jeg tror nok de færreste ville gjort det. Så strafferammen er kanskje høy nok som den er. Senterpartiet er også skeptisk til den utvidede adgangen til å inndra fangstredskaper administrativt. Vi synes økningen av definisjonen av «begrenset verdi» fra 5 000 kr til 50 000 kr er i overkant mye. Utvidede fullmakter må alltid vurderes grundig, og en verdi opp mot 50 000 kr representerer så store verdier at ansvaret for et slikt beslag bør tilligge politimyndighetene.
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-06-03:
I forrige debatt ble Høyre kalt for embetsmennenes parti av Senterpartiet. Vi får se hvor riktig det egentlig er, i denne saken om Fylkesmannen. Takk for et godt forslag fra regjeringen, og takk for et godt samarbeid i komiteen. Dette handler om å oppheve kravet i loven om at Fylkesmannen må stadfeste adferdsregler som kommunen utarbeider etter friluftsloven. I tillegg foreslår regjeringen å oppheve bestemmelsen om at departementet kan instruere fylkeskommunene på friluftsområdet gjennom retningslinjer. Slik oppgavetildeling vil i stedet fastsettes i form av forskrift. Det har kommet 49 høringsuttalelser om dette. Synspunktene i høringsuttalelsene omhandler i hovedsak Fylkesmannens myndighet til å stadfeste kommunalt fastsatte adferdsregler. Det er noen høringsinstanser som mener at allmennhetens interesser og allemannsretten er best ivaretatt med dagens system, og at det blir økt risiko for ulike ferdselsregler på tvers av kommunegrenser. Andre høringsinstanser, bl.a. Norges Bondelag, støtter forslaget. De som er positive til forslaget, framhever at endringen vil gi fylkeskommunene og kommunene større frihet til å finne egnede løsninger på lokale utfordringer. På grunn av økt turisme opplever grunneiere i dag fysiske hindringer for bruk av sin egen eiendom, og i tillegg blir disse områdene ofte forsøplet, men dette kan man finne løsninger på lokalt. Vi som sitter i energi- og miljøkomiteen – uansett hvordan vi stemmer i denne saken – er opptatt av at allemannsretten skal bevares, for i Norge skal vi ha muligheten til å bruke og nyte av vår unike natur. Samtidig er lokal forvaltning viktig, og lokal forvaltning må respekteres. Når vi hører at landbrukseiendommer blir forsøplet slik at det er umulig for bonden å gjøre jobben sin uten først å rydde opp, mener vi man må kunne finne lokalt egnede løsninger. Derfor er dette forslaget fornuftig, og det er fornuftig avgrenset, slik at allemannsretten selvfølgelig bevares i Norge.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Saksordføreren redegjorde veldig godt for hva regjeringen har lagt inn som forslag her. Jeg vil også vise til at høringsinstansene har vist til at dagens regler ivaretar nettopp allmennhetens interesser og allemannsretten. Innspillene viste til at forslaget vil medføre økt risiko for ulike ferdselsregler på tvers av kommunegrenser eller ferdselsgrenser der det ikke er lovlig grunnlag for det. Friluftslivet er en bærebjelke i det norske samfunnet. Det er viktig å legge til rette for at man kan utøve det på en best mulig måte og sikre allemannsretten. Friluftslivet har selvfølgelig en viktig rolle som helsefremmende faktor og er ikke minst trivselsskapende for mange, og det er viktig å ha orden på dette. Når det gjelder lokale forskrifter som regulerer friluftslivet, må det være oversiktlige og enkle regler å forholde seg til, på tvers av kommunegrenser, og de skal ikke være til hinder for allemannsretten. Vi frykter at regjeringens forslag vil skape en oppstykket forvaltning av friluftslivet og ende opp som en uoversiktlig håndtering av de forskjellige reglene og ferdselsrestriksjonene. Hensikten med forslaget er å bidra til forenklinger, slik regjeringen sier, og det er vi i utgangspunktet veldig positive til. Samtidig ser vi at forskning sier at det per i dag ikke er tilstrekkelig kompetanse eller kapasitet i kommunene til å håndtere de nye oppgavene forbundet med dette, og vi ser heller ikke at det er lagt inn ekstra midler eller økninger relatert til hva man har mulighet til å gjennomføre i kommunene. Derfor står vi på at forvaltningen i dag og måten dette blir gjort på av Fylkesmannen, står seg godt også for framtiden, og derfor stemmer vi imot forslaget.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Jeg vil starte med å takke saksordføreren for en bra jobb. Vi i Arbeiderpartiet stiller oss bak disse forslagene, men vi mener at det bør vurderes en mindre økning av det som er foreslått av regjeringen angående utvidelse av adgangen til å foreta administrativ inndragning. Når det gjelder forslaget om administrative sanksjoner, vil det innebære økonomiske og administrative konsekvenser for forvaltningen fordi det vil bli mulig å sanksjonere en del lovbrudd som i dag ikke blir fulgt opp som følge av begrenset kapasitet i straffeapparatet. Konsekvensen av å drive ulovlig fiske på anadrom laksefisk blir større og gir myndighetene en del mer hensiktsmessige virkemiddel for å oppnå dette. Det vil også kunne avlaste politiet i enkelte tilfeller, slik vi ser det.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Den første saken omhandler at Stortinget skal gi samtykke til tidligere vedtak i EØS-komiteen om innlemming i EØS-avtalen av energimerkeforordningen. Avgjørelsen innebærer endringer i vedleggene II og IV i EØS-avtalen. De nye pliktene ble gjort gjeldende i EU fra 1. august 2017. Direktivet er gjennomført i norsk rett ved forskrift 27. mai 2013, så dette er nok ikke noen stor nyhetssak. De to sentrale endringene i saken er at for det første blir det innført en karakterskala fra A til G, og det tror jeg vi alle sammen har fått med oss. For det andre blir det opprettet en europeisk database for energimerkede produkter. Forhandlere som selger produkter på markedet i EU og EØS, kan selv registrere produkter og hente produktdatablad og energietikett fra denne databasen. Dette har medført at det er lettere å følge opp tilsynsresultatene i andre stater. Så dette har medført bedre informasjon for både tilsyn og forbrukere. Dette har vært meget ukompliserte saker å være ordfører for, så ikke overraskende er det en enstemmighet i komiteen. Det samme var det også i utenriks- og forsvarskomiteen, som sakene har vært innom.
Aase Simonsen (Høyre), 2020-06-03:
Ulovlig fiske er en stor utfordring som det i mange år har vært rettet oppmerksomhet mot, men selv om Statens naturoppsyn over tid har intensivert arbeidet med å avdekke både ulovlig satte garn og umerkede garn og redskaper, har vi likevel sett en negativ utvikling. Det blir avdekket mange saker, og det meldes også om mer alvorlige saker. Ulovlighetene består gjerne av flere garn i en garnlenke og fiske utenfor lovlig fisketid. Anmeldelsene for ulovlig kilenotfiske hadde også en økning for noen få år siden. Det er ikke minst også en bekymring over et organisert ulovlig fiske for salg, som selvsagt er alvorlig. Dette er miljøkriminalitet som kan ha store konsekvenser for sårbare stammer. Ulovlig fiske etter laks, sjøørret og sjørøye kan få store konsekvenser for bestanden i mange elver, men dette viser seg å være saker som er vanskelig å etterforske. Dessverre risikerer tjuvfiskerne også lite. Vi synes derfor det er helt på sin plass at loven strammes til, slik som regjeringen nå har foreslått. Vi støtter at strafferammene for grov overtredelse blir hevet. Det tror vi er nødvendig for å understreke alvoret i de ulovlige handlingene, men vi har funnet det riktig å påpeke at straffen samtidig må være i samsvar med straffeutmåling i andre saker. Vi støtter også reaksjoner og sanksjoner som beslag, bøter og inndragning. Det har vært en diskusjon om administrative beslag og administrativ inndragelse, og det er viktig å kjenne til at en administrativ inndragelse av redskaper kun skjer når redskapet er umerket og satt ulovlig og ikke har vesentlig verdi. Er det merket og av vesentlig verdig, er det påtalemyndighetene som overtar den videre saksgangen, og eieren av redskapet har rett til å klage over inndragelsen. En beslutning om et administrativt beslag er en midlertidig inndragelse på inntil seks måneder, og det kan skje med både merkede og umerkede redskaper. Det er heller ingen øvre verdigrense for redskapet, men det er viktig å understreke at det i begge tilfeller dreier seg om ulovlig fiske. Formålet er å avbryte den ulovlige handlingen, men også ved et såkalt beslag har eieren av utstyret full anledning til å gå i dialog med oppsynet for å avklare eventuelle feil eller misforståelser i løpet av disse seks månedene. Dette er viktige endringer i loven som samlet sett styrker innsatsen for å kunne ivareta og opprettholde bestanden av disse viktige, men truede fiskeartene våre. Det er et villet og prioritert ledd i regjeringens arbeid for å styrke innsatsen mot miljøkriminalitet.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Det er kjekt med en sak som er helt enstemmig. Formålet med endringene i produktkontrolloven er et mer effektivt produkttilsyn og å redusere ulovlig omsetning av produkter med formelle feil eller mangler. Bakgrunnen for endringene er at internetthandel har gjort det enklere å importere rimelige produkter fra lavkostland, og tilsynsmyndighetene erfarer at flere aktører ikke kjenner risikoen ved produktene de importerer og omsetter, samt mangler tilfredsstillende internkontroll, slik produktkontrolloven krever. En enstemmig komité er for endringene og mener at det vil redusere sannsynligheten for helseskade og miljøforstyrrelse og bedre konkurransevilkårene til lovlydige aktører som følger regelverket.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-13:
På vegne av representantene Freddy André Øvstegård, Karin Andersen og Marius Meisfjord Jøsevold og meg selv vil jeg legge fram et forslag om sikring av politiressurser til arbeid med voldtekt og vold i nære relasjoner.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-13:
På vegne av representantene Kjersti Toppe, Marit Knutsdatter Strand, Ole André Myhrvold og meg sjøl vil jeg legge fram et forslag om å respektere lokaldemokratiet og utrede fortsatt sykehusdrift på Ullevål i tråd med Oslo bystyres vilje. Videre vil jeg på vegne av representantene Kjersti Toppe, Bengt Fasteraune og meg sjøl legge fram et forslag om «å leggje til rette for auka grunnbemanning og lågare vikarbruk i den kommunale helse- og omsorgstenesta».
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-13:
Det er bra at Høyre setter pris på det som skjer innenfor byggesektoren. Det er et resultat av det nære samarbeidet som var mellom Byggenæringens Landsforening i NHO og Fellesforbundet og det som var opposisjonen i Stortinget den gangen. Jeg vil rette en takk både til NHOs BNL og til Fellesforbundet for det vi fikk til der. Problemene er imidlertid økende innenfor verkstedindustrien og næringsmiddelindustrien, så det er viktig å gå inn på dette. Det viktigste som skjedde ved behandlingen sist gang, var at vi fikk vekk den ansettelseskontrakten som NHO Service og Handel gikk for, nemlig fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag, som jo ikke var noen fast ansettelse. Vi fikk klargjort at bemanningsselskapene måtte ha fast ansettelse. Dermed har vi i dag bare to ansettelsesformer: fast ansettelse og midlertidig ansettelse. Spørsmålet mitt går på fast ansettelse i bemanningsforetakene. Jeg er klar over at det ikke bare kan være 100 pst.-stillinger. Hvor lav prosentstilling kan statsråden akseptere innenfor bemanningsselskapene?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-13:
Det er korrekt. Det gikk vi grundig inn på i komiteen da vi behandlet det. Det måtte være forutsigbarhet for jamt arbeid og jamn inntekt framover, minimum 20 pst.-stilling, altså én dag i uka, bør ikke være noe dårlig krav. Mitt neste spørsmål går på hvilke omgåelser denne innstrammingen har ført til. Vi fikk nå § 14-12 andre ledd i arbeidsmiljøloven, som kan erstatte fast ansatte med ansatte i bemanningsforetak, men der det er et krav at man må ha avtale med en fagforening med innstillingsrett. Så velger da noen ikke å bruke den adgangen, men arbeidsmiljøloven § 14-12 første ledd, og sier at de bruker det til arbeidstopper når det gjelder midlertidige stillinger. Mener statsråden at det er en omgåelse av Stortingets flertallsvilje?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-13:
Temaet som vi diskuterer nå, er utrolig viktig, men det er også svært komplisert. For det vi gjør, er å gå inn på én del av norsk arbeidsliv, og det vi gjør der, må ses i forhold til resten av norsk arbeidsliv. Jeg vil bare understreke nok en gang – for det er flere talere som tydeligvis ikke er fullt klar over det – at i dag er det bare to ansettelsesformer: faste ansettelser og midlertidige ansettelser. Alle bemanningsforetak må ansette sine folk fast, diskusjonen går på i hvor stor stilling. Det ble sagt fra statsråden at det er viktig å ha en rettferdig konkurranse innenfor et trygt arbeidsliv. Det støtter jeg fullt ut. For Senterpartiet er det avgjørende viktig å se på både arbeidsgiverens, bedriftens og den ansattes situasjon. Vi må lage et regelverk som ikke gjør at det blir forskjeller mellom store og små bedrifter. Vi har i dag en rekke håndverksbedrifter med 20 ansatte som ikke har fagforeningsavtale med en fagforening med innstillingsrett. De kommer da ikke inn under muligheten til å bruke arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd. De ser på det som et problem, og for dem er jeg helt enig i det. Jeg er helt enig. Poenget med arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd er at en skal bruke bemanningsselskaper inn i en produksjonsbedrift for å erstatte produksjonsbedriftens egne ansatte, enten de er fast ansatte eller midlertidig ansatte. Det skaper altså et problem når noen bedrifter som ønsker å benytte seg av et bemanningsselskap, ikke har en slik fagorganisering som dagens lov krever. Men da må vi tilbake til poenget, nemlig at bemanningsselskaper var i sitt utgangspunkt et spørsmål om å dekke opp vikariater. Vikariater er nødvendig å dekke opp fordi arbeidsgiver står i en akutt situasjon, trenger en person til å gå inn i et vikariat, får det fra et vikarbyrå på en effektiv og god måte – kanskje en dyr måte, men det dekker opp behovet. Det er en flott sak, og det vil Senterpartiet ha fortsatt – sjølsagt. Så skal vi ha arbeidsmiljølovens bestemmelser om midlertidige ansettelser for å ta arbeidstopper. Derfor slår vi også ring om permitteringsregelverk og alle de andre ordningene som sikrer og balanserer interessene mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Det er så vesentlig å sikre interessene på begge sider og helt nødvendig å se denne helheten. Det er så viktig å få en kontroll. Og til kontrollen i dag fra Arbeidstilsynet: Jeg håper at vi får til en ny § 18-6 første ledd, når det gjelder at Arbeidstilsynet skal kontrollere dette. Men da må statsråden også gi rom for at Arbeidstilsynet har folk ute på arbeidsplassene og fører et reelt tilsyn, eller så blir det en papirtiger.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-13:
Som ordførar for denne saka om opprydding i innleigeregelverket vil eg takka komiteen for eit godt samarbeid. Dette er eit tema me har hatt oppe til behandling fleire gonger i komiteen, og det er stor forskjell mellom høgresida og venstresida i desse sakene. Regjeringspartia er stort sett fornøgde med utviklinga på arbeidsmarknaden, medan opposisjonen er svært bekymra for delen av innleige og kva dagens reglar rundt dette fører med seg av utryggleik for tilsette. Me hadde ei høyring der tolv instansar deltok. For meg som saksordførar var det ei konstruktiv høyring. Det vart stilt ein god del spørsmål rundt det å ha avtalte tal å ta utgangspunkt i for innleige, altså forslag nr. 3 i representantforslaget. Alle høyringsinstansane som deltok, var positive til å få i gang eit slikt arbeid. Sånn sett skulle ein tru at resten av komiteen òg merka seg oppslutninga om det som no er forslag nr. 1 i innstillinga. Som saksordførar beit eg meg merke i dette og prøvde å få med meg heile komiteen på å gå inn for dette forslaget. For meg er det sjølvsagt at om eit slikt arbeid skulle verta sett i gang, måtte det i veldig stor grad ha vore på partane i arbeidslivet sine premissar. Fleirtalspartia, med regjeringa i spissen og med Framstegspartiet som støtteparti, kunne ikkje vera med på dette og viser til det arbeidet som dei har bedt Institutt for samfunnsforsking om å utføra. Problemet med dette er at partane ikkje har fått vera med og leggja premissane for denne kartlegginga. I tillegg til dette handlar kartlegginga i hovudsak om ulike tilknytingsformer i arbeidslivet og om å gjennomgå rammeverket for dette. Det vil heilt sikkert koma noko godt ut av dette arbeidet, men eg tviler på at tala som kjem fram, vil vera like detaljerte og spissa ned på ulike sektorar, geografiske område, timetal og størrelse på prosjekta. Det er synd, for då vil me framleis ikkje få avtalte tal på kvar problema er størst, og som alle kan vera einige om. Det er eit trykkjande behov for å stramma inn regelverket knytt til bruk og kast av arbeidskraft. Det er betydelege utfordringar i arbeidslivet i dag når det gjeld både kontraktinngåing av prosjekt og utnytting av arbeidsfolk, der ein gjev minst mogeleg tryggleik for arbeid og løn. Det er kanskje lønsamt for ei bedrift på kort sikt, men det er svært skadeleg for ei næring på lang sikt. Me har lange tradisjonar for å satsa på kompetanse, og det vil ikkje lenger vera naturleg når ein opererer med innleigd arbeidskraft. Me i SV meiner at bruk av innleigd arbeidskraft har ført til for mykje utryggleik for tilsette og for lita satsing på kvalitet og kompetanse. SV ønskjer ikkje å ha ein eigen marknad for utleige av arbeidskraft. Difor går me inn for betydeleg innstramming av regelverket, og me går inn for ei offentleg satsing på arbeidsformidling. På denne bakgrunnen fremjar eg dei forslaga som SV står bak. I tillegg vil me, saman med Raudt og Senterpartiet, fremja eit laust forslag, som lyder slik: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag om forbud mot innleie av arbeidskraft fra virksomheter som ikke er produksjonsbedrifter.»
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-13:
Byggjenæringa i Oslo-området merkar seg svært godt det nye anbodsregimet i Oslo kommune. Det har vorte teke godt imot, og me ser allereie no at det har positive verknader på rekrutteringa blant ungdomar. Desse reglane verkar svært godt på offentlege anbod, men dei har ikkje dei store konsekvensane på privatmarknaden. Ein byggmeister sa til meg i førre veke at han og hans 20 tilsette har gjeve opp mindre oppdrag på privatmarknaden. Det er ikkje lenger mogleg å ta mindre oppdrag, som skifting av ein vegg i eit hus eller å setja inn nye vindauge, på grunn av konkurransen. Spørsmålet mitt er då: Kva synest statsråden om anbodsreglane i byggjebransjen i Oslo-området, og kva kan statsråden gjera for å få bukt med den svarte privatmarknaden i byggjenæringa?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-13:
Tidligere var innleie noe som man benyttet for å ta unna topper i produksjonen. Nå har det blitt en del av normal drift for mange virksomheter. En del steder hører vi at innleide er i flertall på arbeidsplassen. Denne utviklingen svekker Norges konkurransekraft og sender helt gale signaler til de unge i en tid hvor Norge trenger flere fagarbeidere og flere som velger yrkesfag. Arbeiderpartiet ønsker et trygt og rettferdig arbeidsliv, med hele, faste stillinger og en lønn å leve av. Vi vil gi fagarbeiderne jobb og lærlingene en framtid. Et organisert arbeidsliv er Norges fremste konkurransefortrinn. Det som er bra for arbeidsfolk, er også bra for businessen. Da må vi gjøre som landsmøtet i Fellesforbundet har bedt oss om, nemlig å avvikle bemanningsbransjen i sin nåværende form og styrke den offentlige arbeidsformidlingen. Etter landsmøtet i Fellesforbundet satte vi oss ned sammen med Fellesforbundet og skrev de forslagene som Fellesforbundet mente var nødvendig for å få ryddet opp i innleie en gang for alle. Vi foreslår forbud mot innleie i Oslofjord-området og i andre pressområder. I Oslo-regionen er det godt dokumentert omfattende bruk av innleie, og mye av det igjen ulovlig innleie i henhold til regelverket. I resten av landet, både når det gjelder regioner og bransjer, trenger vi mer dokumentasjon, derfor ber vi regjeringen om en kartlegging av omfanget av innleie fordelt på bransjer over hele landet. Vi ønsker å stramme inn sånn at innleie kun blir tillatt ved rene vikariater mellom produksjonsbedrifter eller dersom tillitsvalgte og ledelse sammen krever det. Vi har forslag som vil stramme inn muligheten til å organisere seg bort fra kravet om maks to underleverandører. Og vi har forslag om å ekskludere aktører som gjentatte ganger bryter innleieregelverket, fra framtidige offentlige kontrakter. For å gi unge en bedre inngang til arbeidslivet jobber vi for å styrke arbeidsformidling som offentlig oppgave. Ingen av disse forslagene får i dag flertall. Hadde de fått flertall, ville vi hatt muligheten til å rydde opp en gang for alle, men høyresiden stritter som vanlig imot. Man hadde kanskje forventninger om en annen politikk fra Fremskrittspartiet da de gikk ut av regjering, men i arbeidslivspolitikken har de en gang for alle giftet seg med Høyre. De viser seg som et helt ordinært høyreparti og stemmer sammen med regjeringspartiene i alle spørsmål. Dermed sikrer Fremskrittspartiet og høyresiden nå flertall for at problemene i arbeidslivet vil fortsette helt fram til regjeringsskiftet i 2021.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-13:
Med statsrådens innlegg er spagaten Høyre står i, komplett. Det manglet ikke på skremselspropaganda fra høyresiden da Stortinget i 2018 vedtok de historiske innstramningene: Det ville rasere arbeidslivet, og det kom til og med påstander om at Norges evne til å håndtere en pandemi ville bli begrenset som følge av det. Nå har de gjeldt i ett år, og ingen av skremslene har slått til. Statsministeren sa da Stortinget vedtok dette, at det var hennes største nederlag. Margret Hagerup, som sitter i komiteen, uttalte at hun var «umåtelig trist». I møte med bemanningsbransjen hyller høyresiden innleie, mens i møter med oss i debatter i Stortinget påstår de senere at de faktisk var med på å foreslå de samme innstramningene. Og nå står statsråden her og forsvarer det regelverket hans parti tidligere advarte kraftig mot. Innser Høyre at de tok fullstendig feil da Stortinget vedtok disse innstramningene?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-13:
Jeg registrerer at statsråden viker unna problemstillingene. Det må bety at høyresiden innser at de påstandene de kom med i forrige runde da vi vedtok disse innstramningene, har vist seg å slå fullstendig feil. Det ble ikke sånn som høyresiden påsto – tvert imot har det bidratt til å rydde opp i arbeidslivet. Men høyresiden har jo dette som en del av sin politikk for å redusere fagforeningenes innflytelse over arbeidslivet, redusere organisasjonsgraden, og de sitter derfor stille og ser på at det blir et flertall av innleide på mange arbeidsplasser. Selv om vi nå har en relativt høy organisasjonsgrad i Norge, bidrar høyresidens politikk til at fagforeningenes innflytelse blir svekket, at det blir dyrere å være medlem i en fagforening, og det er med på å øke forskjellene i samfunnet og begrense organisasjonsgraden i Norge. Er det ren og skjær høyreideologi som ligger bak denne politikken, eller har høyresiden noen forskning som ligger bak som sier at det er smart å redusere organisasjonsgraden og øke innslaget av innleie?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-13:
Høyresiden står i en utrolig spagat i denne saken. Margret Hagerup har nettopp vært oppe og markedsført Høyre som bemanningsbransjens beste venn, mens statsråden står og hyller det regelverket som de selv stemte imot, og forsvarer det med nebb og klør. Da vi vedtok denne historiske innstramningen i 2018, manglet det ikke på skremsler fra høyresiden om hvor ille det skulle bli i norsk arbeidsliv – byggeprosjekter som ville bli stoppet, fra helsevesenet hørte vi enkelte påstå at det ikke var mulig for Norge å håndtere en pandemi. Det var latterlige påstander, som selvfølgelig har vært tilbakevist gang på gang, og som viser at høyresiden tok feil. Det innrømmer også høyresiden når de nå forsvarer det regelverket som de så kraftig strittet imot. Tvert imot har det bidratt til å rydde opp i arbeidslivet på mange områder. Men der det er innleie fortsatt, florerer den ulovlige innleien, som rapporten fra høsten 2019 viste oss, i Oslofjord-området, hvor det er 80 pst. ulovlig innleie der det er innleie. Derfor fremmer vi forslag for å rydde opp en gang for alle. Også i denne debatten får vi framsatt feilaktige påstander fra høyresiden om at disse forslagene vil hindre aktører i å hente inn ekspertise. Jeg må minne om at det er full adgang til å ansette folk i Norge også ved midlertidig behov og ved sesongarbeid. Det er også full adgang til å avtale innleie så lenge det ikke er fra et bemanningsbyrå, med vårt forslag om et forbud i Oslofjord-området. Det påstås at våre forslag vil legge ned bransjer. Men jeg må minne om at det er fagforeningene selv for dem som jobber i disse bransjene, som ber oss om disse forslagene. De ønsker ikke å legge ned sin egen arbeidsplass, de ønsker å ha trygghet for arbeid og trygghet i arbeid. En liten stemmeforklaring til slutt om forslaget som er lagt fram som løst forslag fra Senterpartiet, SV og Rødt. Dette forslaget var også oppe til vurdering på landsmøtet i Fellesforbundet, og ble avvist av landsmøtet. Det er ikke det som landsmøtet i Fellesforbundet har bedt Stortinget om. Tvert imot ville ikke vedtaket i Fellesforbundet blitt enstemmig dersom det inneholdt det forslaget som Senterpartiet, Rødt og SV nå fremmer, fordi det vil svekke fagforeningenes og de tillitsvalgtes innflytelse over arbeidslivet. Det vil svekke muligheten for de tillitsvalgte til å få makt over beslutningene om hvorvidt det skal være innleie eller ikke. Vi forholder oss derfor til det som et enstemmig landsmøte, de som representerer arbeidsfolkene som er mest berørt av innleie, har bedt oss om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-02-13:
Nei, det gjør vi nok ikke. Jeg mener fortsatt at det var uklokt av Stortinget å gå fra det som regjeringen foreslo, nemlig en offensiv politikk og strengere regler der problemet var størst, nemlig i Oslo-regionen, og gjøre det til et landsomfattende regelverk. Jeg mener at det har litt begrenset interesse hvis jeg som statsråd til enhver tid skal gå tilbake og diskutere alle vedtak som stortingsflertallet har gjort som jeg kanskje kunne hatt en annen mening om. Jeg tror ikke det ville vært spesielt interessant verken for komiteen, for Stortinget eller for folk som hører på. Derfor er jeg opptatt av å peke på resultatene som har kommet av det regelverket vi har. Da er det verdt å merke seg at nedgangen i innleie er desidert størst i Oslo-regionen, der også problemet har vært størst. Når man skal diskutere dette, er det ikke sånn at Høyre eller regjeringspartiene er imot å ha nye tiltak, men det er et eller annet med ikke å bare komme med nye tiltak for å gjøre det – før man har sett hvordan regelverket man har, faktisk virker.