trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-03:
La meg aller først understreke at befolkningen i Finnmark har krav på et likeverdig tjenestetilbud på linje med den øvrige befolkningen i landet. Det gjelder også trygghet for at en god ambulansetjeneste vil være tilgjengelig om behovet oppstår. Samtidig skal Helse Finnmark gjennom betydelige omstillinger, i likhet med de andre helseforetakene. Derfor må helseforetakene være innstilt på å endre sine arbeidsformer for at vi skal ha en kvalitativt god og moderne sykehustjeneste. Det kan medføre endringer i tjenestetilbudet, organiseringen av arbeidet, sammensetningen av personell og størrelsen på personellgruppene. Budsjettvedtaket i Stortinget åpner for at man skal omstille og tilpasse sin virksomhet innenfor sin ressursramme i løpet av 2005. Innenfor foretakssystemet er det helseministerens overordnede ansvar at de akuttmedisinske tjenester fungerer etter de forutsetninger som er gitt i spesialisthelsetjenesteloven. Samtidig er det viktig at helseforetakene får mulighet til å ivareta den rollen som Stortingets vedtak om helseforetaksloven forutsetter. Det er et sentralt element i reformen at det regionale helseforetaket skal gis muligheter til å finne gode og samlende løsninger for regionen. De lokale helseforetakene skal også ha nødvendig fleksibilitet i den praktiske driften. Modellen vil spille fallitt dersom det skulle utvikle seg en praksis med detaljstyring fra sentralt hold i enkeltsaker. Det innebærer imidlertid ikke at det samtidig innenfor foretaksmodellen er fritt fram for hvordan helseforetakene løser sine oppgaver. Det skal skje i samsvar med de krav til tjenestene som er fastsatt av Stortinget gjennom lovvedtak og øvrige vedtak fattet i denne sal. De sentrale helsemyndighetene har et styrings- og oppfølgingsansvar for å sikre at tjenestene er i samsvar med de mål som politiske organer setter. I tillegg har Statens helsetilsyn og fylkeslegene et tilsynsansvar dersom det oppstår tvil om tjenesten er forsvarlig. Dette er viktig også i forhold til oppfølging av det samlede ansvar som Helsedepartementet har for at helsetjenestene faktisk fungerer. Helse Finnmark har lagt ned ambulansestasjonen på Kunes fra 1. mars inneværende år. Området dekkes av ambulanser fra Mehamn, Lebesby eller Lakselv. I særlige tilfeller kan legebemannet redningshelikopter fra Banak benyttes. Omleggingen av tilbudet er ikke vurdert som uforsvarlig av tilsynsmyndigheten i Finnmark. Lebesby kommune har fått tilbud fra helseforetaket om å overta et ambulansekjøretøy vederlagsfritt samt å få et årlig tilskudd på 20 000 kr for båretransport i området mot en avtalt godtgjøring pr. kjørt kilometer. Dette er en løsning som for øvrig praktiseres på Træna i Nordland. Helseforetaket opplyser at tilbudet så langt ikke er besvart fra kommunens side, men at det fortsatt står ved lag.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-03:
Representanten Gløtvold brukte ordet «uforsvarlig» om den endringen som her er skjedd. Det er et begrep som tilsynsmyndigheten, som han selv nå spurte om meningen til, ikke kan skrive under på. Det er også et faktum at det har vært framsatt et tilbud fra Helse Finnmark overfor Lebesby kommune som kommunen ikke har besvart så langt, men som kommunen fortsatt har muligheten til å motta. Det er mitt ønske at man lokalt finner fram til en omforent løsning, slik at kommunen kan disponere det tiltaket som Helse Finnmark har tilbudt, som for øvrig er i funksjon i en annen kommune i Nord-Norge, som jeg refererte til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-03:
Helse Finnmark mener å ivareta sitt ansvar gjennom det opplegget de har vedtatt. Fordi Lebesby kommune har vært sterkt opptatt av å ha en ambulanse stasjonert på Kunes, har Helse Finnmark tilbudt en løsning på det spørsmålet. Det er som en ekstratjeneste fra Helse Finnmarks side for å få til en omforent løsning med kommunen, noe som jo er et viktig hensyn i dialogen mellom helseforetakene og kommunene. Jeg har også drøftet denne saken med Lebesby kommune tidligere, og det er min bestemte oppfordring både til kommunen og til helseforetaket at man nå søker å avslutte denne saken og bli enige om en avtale med utgangspunkt i det tilbudet som er framsatt fra helseforetakets side.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-03:
Jeg har et spørsmål til helseministeren: «EU hevder det er dårlig vannkvalitet i Norge, og tvinger oss til å «forbedre» denne. Den dårlige økonomiske situasjonen i kommunene har tvunget mange kommuner til å selge/leie ut sitt vannverk, og spesielt ledningsnett, til private profittmakere, i de fleste tilfellene er disse fra EU. Hvordan ser statsråden på de helsemessige konsekvensene av at sentrale samfunnsoppgaver som vannforsyningen privatiseres eller gjøres til gjenstand for profittmålsetting, og er en slik utvikling i tråd med KrFs politikk?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-03:
Jeg tror ikke statsråden er klar over det, eller kanskje jeg har fått feil informasjon, men det er besluttet at vannet i Oslo, med ca. 500 000 abonnenter, skal forbedres, og at vannverket skal leies ut til et fransk selskap, som i all stillhet har etablert seg i Norge. Utleie skal foregå i 20 år. Er det virkelig Kristelig Folkepartis mening at vannverkene i Norge skal privatiseres på denne måten? Og hvis ikke: Hva har statsråden tenkt å gjøre med det?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-03-03:
Jeg spurte ikke i mitt opprinnelige spørsmål bare om det helsemessige. I siste linje står det «profittmålsetting» – med hensyn til å leie ut vannverkene til utenlandske selskaper. Der ligger det mye penger, og hva betaler man skatt for? NVE, Norges vassdrags- og energidirektorat, har utarbeidet en utredning om grønn energi og vannrettigheter. Denne utredningen har Stortinget bedt om, og den vil sannsynligvis bli holdt hemmelig. Vil statsråden bidra til at denne utredningen blir offentliggjort?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg vil få lov til å stille helseministeren følgende spørsmål: «Ifølge St.prp. nr. 1(2003-2004) skal pasienter som i dag benytter Carduran og Sinalfa, kunne fortsette med dette etter at Stortingets flertall, under behandlingen av Budsjett-innst. S. nr. 11(2003-2004) i fjor høst, vedtok Regjeringens forslag om å ta disse medikamentene bort fra listen over legemidler med generell refusjon. Opplysninger fra leger og fra legemiddelprodusentene tyder på at disse pasientene ikke blir fulgt opp. (2003-2004) (2003-2004) Hva gjør statsråden for å sikre disse pasientene fortsatt tilgang på disse medikamentene?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er helt i tråd med bl.a. den pressemeldingen som Statens legemiddelverk har sendt ut. Problemet er bare at tilbakemeldinger både fra en del leger og, som jeg sa innledningsvis, fra legemiddelfirmaer viser at ordningen ikke ser ut til å fungere tilfredsstillende, og at man kanskje trenger litt mer tid på seg. I forbindelse med de endringene som ble gjort i statsbudsjettet for inneværende år, ble det henvist til at disse nye preparatene skulle være for nye tilfeller, og at de som allerede gikk på et medikament, fortsatt skulle kunne gjøre det. Vil statsråden se nok en gang på denne problemstillingen nettopp med tanke på at det var sagt at det er de nye tilfellene som skal prøve de nye medikamentene som førstevalg, og ikke pasienter som allerede er satt på et annet legemiddel?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg skjønner at helseministeren føler seg forpliktet til å følge de retningslinjene og de forskriftene som han selv legger i denne saken, og som han frontet gjennom statsbudsjettforhandlingene. Det er jeg ikke så veldig overrasket over, og det må selvfølgelig statsråden gjøre. Det som er problemstillingen, er at de nye endringene faktisk trer i kraft denne uken, fra mandag 1. mars. Det jeg lurer litt på, er om statsråden nå vil følge intensivt hvordan den nye ordningen fungerer for de pasientene som blir satt på disse medikamentene. Dersom det skulle vise seg at den endringen som nå ligger til grunn – med henvisning til ALLHAT-studien som er blitt brukt som et argument – ikke holder mål, vil statsråden komme tilbake til Stortinget og gjøre om det vedtaket som ble fattet i forbindelse med statsbudsjettet?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-03:
Jeg har følgende spørsmål til helseministeren: «Det har lenge vært stor uklarhet omkring ambulansetjeneste på Kunes i Lebesby kommune, Finnmark. Styret i Helse Finnmark har nå vedtatt at tjenesten skal legges ned fra 1. mars i år. Dette betyr dramatisk svekkelse av ambulansetilbudet der kjøretiden allerede er 4–5 timer til sykehuset i Hammerfest. Hva vil statsråden gjøre for å ivareta akuttberedskapen til denne delen av befolkningen på en bedre måte enn det som nå skjer?»
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er mange fine begrep og målsettinger som det her refereres til, bl.a. at man skal ha et likeverdig tjenestetilbud for befolkningen i Finnmark som for resten av befolkningen i landet. Men når det sies at Helse Finnmark må gjennom store omstillinger, som alle andre helseforetak nå, og dette skal skje innen 2005, er det ut fra en flertallspolitikk her i Stortinget, og man må følge de flertallsvedtak som er gjort. Det som bekymrer meg veldig, er at man legger opp til en slik ressurstilgang til sykehusene at man også må begynne å spare inn på og nedlegge ambulansetjeneste, og dermed svekker akuttberedskap og akuttilbud til deler av befolkningen på en måte som jeg synes er ikke bare urovekkende, men uforsvarlig. Det regionale helseforetaket skal finne gode løsninger, sier helseministeren. Men er dette en god nok løsning, og er Statens helsetilsyn og fylkeslegen i Finnmark fornøyd med denne løsningen?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-03-03:
Jeg står fast ved at jeg synes dette er uforsvarlig. Jeg mener at når det er en kjøretid for pasienten til sykehus på 4–5 timer, og når responstiden for ambulansen fra stasjoneringssted er på mellom 1 og 2 timer, i hvert fall på vinterstid, er det veldig lang tid. Det kan altså dreie seg om opp mot 7 timer. Kanskje må pasienten videre med fly fra Hammerfest sykehus til Tromsø. Tilsynsmyndigheten vet jeg i hvert fall har vært bekymret, jf. det som fylkeslegen i Finnmark tidligere har uttalt. Når det gjelder tilbudet til Lebesby kommune, er jeg noe forundret over det. Det stemmer, jeg har snakket med ordføreren der, og han har fortalt at de har fått tilbud om en brukt ambulansebil og 20 000 kr nærmest i «løsepenger», og så skal de drive dette. Men ambulansetjeneste, akuttmedisin, er ingen kommunal oppgave. Det skal staten ta seg av som en del av spesialisthelsetjenesten. Dette kan ikke være i tråd med de normer som er lagt i akuttmeldingen, og den responstid som man la opp til der.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg har et spørsmål til justisministeren, som svarer på vegne av landbruksministeren: «Taket for antallet rein i Vest-Finnmark på 64 100 dyr skal nås innen 1. april 2005. Reindriftsforvaltningens prognoser viser sterk økning til 110 000 dyr som med kalvetilvekst kan passere 150 000 dyr til sommeren. Dette kan gi en økologisk og økonomisk katastrofe i tillegg til dyretragedier og massedød. Hva vil statsråden foreta seg for å redusere reintallet til fastsatt nivå?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret. For vel ti år siden behandlet Stortinget meldingen om en bærekraftig reindrift. Også på den tid var et flertall her på Stortinget opptatt av at reintallet var altfor høyt i forhold til beitegrunnlaget. Skiftende regjeringer har prøvd forskjellige virkemidler, som tidligslaktetilskudd, kalveslaktetilskudd, forskjellige premieringsordninger og – det mest kostbare – et omstillingsprogram til 330 mill. kr. Da klarte man å få tolv reindriftssamer ut i ny jobb. Litt av en jobb! Mange i de forskjellige miljøene begynner nå å bli utålmodige. Nå må vi få endelige resultater, få tilpasset reintallet. Kan vi være noenlunde sikre på at de tiltakene denne regjering nå iverksetter, vil kunne gi de endelige løsningene, slik at vi når målet om 64 100 dyr innen 1. april 2005?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Mange mener nå at man må ta mer drastiske virkemidler i bruk, og at man må se på rettighetsspørsmålet. La meg ta noen eksempler: En bonde som har dyrene på egen jord i en innhegning, tilpasser antallet dyr – hvilke dyr det nå enn er – til beitegrunnlaget. Fiskere får kvoter, i og med at fisk er en ressurs som de ikke har eiendomsrett til. Mange mener man må gå den veien også når det gjelder reindriften, for å få endelige, gode resultater. Hvis de tiltakene som Regjeringen nå har iverksatt, ikke virker, vil man da gå litt mer drastisk til verks og forsøke å få til noe ad lovveien eller gjennom økonomiske sanksjoner?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-03-03:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Politiattest kan kreves fremlagt før ansettelse i visse stillinger som innebærer utstrakt kontakt med barn. Denne opplyser om søker tidligere er straffet for en sedelighetsforbrytelse, men ikke om vedkommende f.eks. er dømt for drap eller for grov vold. Straffeloven § 29 gir domstolene mulighet til å ilegge rettighetstap. Rettighetstap ilegges sjeldnere enn ønskelig. Vil statsråden foreslå lovendring slik at domstolene må vurdere rettighetstap dersom en person dømmes for drap og/eller en alvorlig voldsforbrytelse?»
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er fornøyd med at statsråden vil gå inn i disse problemstillingene. Jeg tror det er utrolig viktig at barn har et trygt oppvekstmiljø, og at personer som jobber nært og med barn, ikke misbruker sin stilling. Jeg er også enig med statsråden i at en overfor personer som utøver grov vold, og drapsdømte er nødt til å skille med hensyn til om dette er overgrep som er begått overfor barn eller ikke, og om det her foreligger fare for gjentakelse. Ut fra dette synes jeg det er viktig at man går grundig inn i saken, og jeg opplever vel at domstolene i for liten grad bruker dette virkemidlet. Er statsråden tilfreds med den praksis som domstolene følger i dag når de vurderer disse tingene og kan fradømme en person stillingen?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-03-03:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Det jeg skjønner er kravene i loven i dag, er at domstolene kan foreta en slik vurdering – ikke at de må fradømme, men at de kan fradømme. Det betyr også at det er frivillig hvorvidt de vil foreta vurderinger eller ikke. Det som er mitt og Kristelig Folkepartis poeng, er at domstolene skal foreta en slik vurdering. Det er vurderingen vi er ute etter, ikke nødvendigvis en bestemt konklusjon på vurderingen. Er statsråden enig i at domstolene skal foreta en slik vurdering?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg har følgende spørsmål: «Dagens tilskuddsordninger for kraftproduksjon vitner i mange tilfeller om miljøsymbolikk mer enn fornuftig energipolitikk. Det er for eksempel mulig å produsere strøm i en del drikkevannstunneler. Et slikt tiltak benytter seg av eksisterende rørgater og vannmagasin, med tilnærmet ingen negativ miljøeffekt. Samtidig har dette høyere byggekostnad enn annen vannkraft, og blir derfor ofte nedprioritert. Mener statsråden det er riktig at vindkraft mottar tilskudd mens slike miljøvennlige vannkraftprosjekt nektes?»
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg synes var skuffende. Man kan jo selvfølgelig stille seg spørsmål om man i det hele tatt skal drive med subsidiering av kraftproduksjon i energistormakten Norge. Men når en først skal drive med den slags, må det etter mitt syn være totalt likegyldig hvilke metoder eller hvilken teknologi som benyttes for å få på plass økt kraftproduksjon. Er statsråden enig i at man i langt større grad må basere seg på teknologinøytrale virkemidler og kanalisere midlene dit de kaster mest av seg i form av økt produksjon?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg takker statsråden igjen for svaret. Regjeringen er av Stortinget pålagt å fremme egen sak om et grønt sertifikat-marked senest nå i vårsesjonen, slik statsråden viste til i sitt første svar. Olje- og energiministeren sa i spørretimen 11. februar: «Sertifikatberettigede anlegg for elektrisitetsproduksjon med byggestart etter 1. januar 2004 vil ha mulighet til å delta i et system for grønne sertifikater, selv om et slikt system måtte bli etablert etter dette tidspunktet.» Vil statsråden utdype hva Regjeringen legger i betegnelsen «sertifikatberettigede anlegg», og klargjøre, både for meg og ikke minst for dem som skal investere, hvor en har tenkt å legge listen for slike sertifikatberettigede anlegg?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «På Finansdepartementets hjemmesider om statsbudsjettet for 2004 er det i fylkesoversikten for Østfold opplyst at «det gis 4,25 millioner kroner til fiskerihavneanlegg i Utgårdskilen i Hvaler». Kystdirektoratet har i kontakt med kommunen opplyst at det er ukjent for dem at det er bevilget 4,25 mill. kr til utbyggingen i Utgårdskilen på statsbudsjettet for 2004. Har Finansdepartementet feilinformert, eller er ikke Kystdirektoratet blitt informert om bevilgningen?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Jeg takker for svaret. Da 2003-budsjettet ble presentert, lå det også tilsvarende informasjon ute på hjemmesidene til Finansdepartementet, og da var det snakk om 3,5 mill. kr. Ut fra det svaret som er gitt, er det klart at det er de samme pengene som er solgt en gang til. Det er i hvert fall en feilinformasjon gitt på departementets hjemmeside. Derfor forstår jeg ikke helt at statsråden er overrasket over uttalelsen fra ordføreren, fordi det må være naturlig at kommunen regnet med at det var 4,5 nye mill. kr. At de rutinene som statsråden redegjorde for, skal følges, er opplagt. Men det viktige nå er at det engasjementet som fiskeriministeren har vist for Utgårdskilen – og det vil jeg gjerne gi ham ros for – følges opp, slik at kommunen kan fortsette planleggingen i tillit til at det kommer mer midler når de allerede bevilgede midlene er oppbrukt ved de arbeidene som er igangsatt.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Jeg takker for tilleggssvaret, og forstår at det lett blir litt sånn politisk pingpong i en slik sak. Men jeg har ikke oppfattet at man verken fra ordføreren i Hvaler eller administrasjonen i Hvaler har vært ute etter å skåre politiske poeng. Man har trodd at det lå nye midler inne, og har reagert ut fra det. Jeg tolker statsrådens svar slik at når Hvaler har gjennomført planene som tilsier det tilskuddet som er bevilget, kan de gå videre med planleggingen i tillit til at statsrådens engasjement fortsatt er der for at de planene som ligger, kan bli gjennomført fullt ut for denne fiskerihavnen, som tross alt er den største øst for Egersund.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-03-03:
Over Fiskeridepartementets budsjett er det bevilget følgende beløp til Utgårdskilen: 1,75 mill. kr, som ble bevilget over budsjettet for 2000. Det var tilskudd til ny liggekai på vestsiden av Utgårdskilen. Etter det som er opplyst av kommunen, er dette tiltaket nå gjennomført, og denne summen vil komme til utbetaling i 2004, som planlagt i budsjettet. Det forutsettes imidlertid at revisorgodkjente regnskaper for tiltaket framlegges før sluttutbetaling, i tråd med all praksis. I tillegg: 3,5 mill. kr, som ble bevilget over budsjettet i 2003. Denne tildelingen ble besluttet i 2003, etter at Hvaler hadde presentert store utbyggingsplaner i og i tilknytning til Utgårdskilen fiskerihavneanlegg. Disse midlene kan tidligst utbetales i 2004. Det er dermed satt av 1,75 mill. kr pluss 3,5 mill. kr, dvs. i alt 5,25 mill. kr til planlagte utbyggingstiltak i fiskerihavnen i Utgårdskilen. 3,5 mill. kr vil kunne overføres til 2005, hvis midlene ikke kan utbetales i 2004 i henhold til retningslinjene for tilskudd til fiskerihavneanlegg. Midlene er bevilget over posten Tilskudd til fiskerihavner i Kystverkets budsjett i henholdsvis 2000 og 2003. Bevilgningene framgår også av Kystverkets disponeringsplan, som utarbeides hvert år i tilknytning til framleggelsen av St.prp. nr. 1 for Fiskeridepartementet. Over budsjettposten Tilskudd til fiskerihavneanlegg gis det tilskudd til kaier, moloer og utdyping med inntil 50 pst. av kostnaden. Til nå har det vært svært god kontakt mellom Hvaler kommune og Fiskeridepartementet og mellom Hvaler kommune og Kystverket. Derfor er jeg nok en smule overrasket over strategien og uttalelsene til ordføreren i media, ikke desto mindre fordi det ble avviklet et møte mellom Hvaler kommune og Kystverket senest den 16. februar i år. Da ble kommunen orientert om at tildelingsbrevet fra Kystverket ikke vil kunne utarbeides før det foreligger en søknad som inneholder de opplysningene som gjør at Kystverket kan fastslå hvilke kostnader som er tilskuddsberettiget, og hvilke som ikke er det. Midlene vil ikke kunne utbetales før arbeidene er påbegynt, og sluttutbetaling vil ikke finne sted før ferdigattest og revisorgodkjente regnskap foreligger. Dette er en helt normal prosedyre for denne typen tilskudd. Problemet er at Hvaler kommune ikke har presentert en søknad som er god nok i forhold til det regelverket som alle kommuner må rette seg etter. Det er heller ikke grunnlag for i dag å love bevilgninger utover de 5,25 mill. kr. Men som jeg har sagt ved mange anledninger: Jeg har vært, og jeg er, positiv til fiskerihavnen i Utgårdskilen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-03-03:
Ja, det er korrekt at fylkesoversikten viser dette beløpet på 4,25 mill. kr. Jeg forstår at det har vært en kilde til misforståelse i Hvaler. Nå ville man nok lettere kunne fått det kommunisert hvis man hadde sjekket med representanter i finanskomiteen, som nok var vel innforstått med hva slags beløp som blir foreslått av Regjeringen. Det er slik at den oversikten ikke er bare for denne kommunen, men denne kommunen er den eneste som har misforstått, som ikke har fått med seg at det her gjelder både bevilgning og det som kommer til utbetaling. Det er altså slik at i dette prosjektet har jeg og departementet vist velvilje, og Hvaler har fått bedre og raskere behandling i forhold til mange prioriteringsplaner, nettopp fordi jeg ser på denne havnen som viktig i Ytre Oslofjord og som fiskerihavn. Den måten som det nå er kommunisert på, er en ny måte å kommunisere på mellom Hvaler og Fiskeridepartementet, og jeg oppfordrer til at vi kommer tilbake til den kommunikasjonen som var under det tidligere regimet i Hvaler. Jeg er sikker på at vi skal finne fram til gode løsninger, men jeg kan ikke love penger utover det som er, før de har presentert planer som kan verifiseres i forhold til hva som er tilskuddsberettiget.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-03-03:
Jeg må minne om at hele dette totalprosjektet, altså det som er presentert, er på vel 82 mill. kr, og det er helt klart at det er betydelige deler av prosjektet som ikke er tilskuddsberettiget. Men som vi har kommunisert til kommunen: Når det foreligger en søknad som vi kan ta stilling til, vil vi ta stilling til både utbetaling av de midlene som er bevilget, og eventuelle framtidige bevilgninger. Jeg går ikke ut og lover noe utover dette, men jeg har vist et engasjement fordi dette er en viktig havn for fiskeriene i Ytre Oslofjord. Det engasjementet akter jeg å føre videre. Jeg har derfor invitert ordføreren til et møte i departementet på fredag, slik at vi kan gå igjennom dette, for i forhold til fiskerne og fiskerinæringen er vi ikke tjent med at verken ordførere eller statsråder driver med kommunikasjon som ikke er direkte. Så jeg inviterer Hvaler kommuner til å fortsette det gode samarbeidet som vi hadde med den tidligere ordføreren og det tidligere regimet i Hvaler kommune.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-03-03:
Jeg har registret at det har vært sterke reaksjoner på sildereguleringen – ikke i hele landet, men i enkelte regioner. I likhet med stortingsrepresentant Jacobsen er jeg opptatt av forutsigbarhet for næringsutøverne både på havet og på land. Når vi i desember fastsetter reguleringer for de forskjellige fiskeriene for det påfølgende år, er vi derfor opptatt av at aktørene skal vite hva de har å forholde seg til utover året. Årets regulering, hva gjelder periodisering av kystflåtens sildefiske, er i samsvar med de siste ni års praktisering av periodisering. Så det er ikke noe nytt som er innført. Landsstyret i Norges Fiskarlag anbefalte i november at fisket skulle stoppes når 80 000 tonn var tatt av årets kvote, og FHL bad senest 19. februar om at fisket ble stoppet umiddelbart. Kystfartøygruppens fiske etter norsk vårgytende sild har siden 1996 vært periodisert på en slik måte at mellom 35 pst. og 41 pst. av denne gruppens kvote har vært tillatt tatt i første halvår. Akkurat det samme har skjedd i år. Dette er et fordelingspolitisk vedtak alle parter har vært enige om, og som har til hensikt å sikre at en gitt andel av sildefisket foregår i Nord-Norge og blir levert til nordnorsk industri. Det har alle vært enige om opp til nå. Tilrådingen fra Reguleringsrådet, hvor både land- og sjøsiden er representert, var at fisket i 2004 skulle reguleres med maksimalkvoter og periodiseres slik at 41 pst. av gruppekvoten til kystflåten kunne fiskes i første halvår. Alt det andre fisket kan jo gå. Det er ikke stopp for verken ringnot eller trål. I så måte burde det etter mitt skjønn være kjent for alle parter i desember i fjor at 2004-reguleringen ville bli gjennomført slik vedtaket 20. februar fastsatte. Men det er en kompliserende faktor i reguleringssammenheng, som også næringen var vel kjent med, nemlig at det ikke var oppnådd enighet om fordelingen av sildebestanden mellom kyststatene før årets silderegulering ble fastsatt i desember. Jeg kunne derfor ikke fastsette en norsk totalkvote, en gruppekvote for de enkelte fartøygruppene, eller et periodiseringskvantum for kystflåten. For at fisket skulle kunne starte allerede fra nyttår, lot vi det allikevel starte, ved at det enkelte fartøy likevel fikk fiskemuligheter. Etter at det heller ikke lyktes å få fram en fordelingsavtale om silda i februar, i de såkalte fempartsforhandlingene, fastsatte vi da periodiseringskvoten for første halvår til 77 258 tonn, den 19. februar, i tråd med Reguleringsrådets vedtak i desember. Sildefisket for kystflåten ble så stoppet 20. februar, da 80 500 tonn av fisken var tatt, dvs. et overfiske på 3 000 tonn. Stoppen i sildefisket illustrerer dessverre hovedproblemet i kystflåten, nemlig overkapasitet. Periodekvantumet har blitt fisket raskt, både fordi silda var godt tilgjengelig, og fordi vi har en stor fangst- og produksjonskapasitet, en overkapasitet. Forutsigbarhet i reguleringene er viktig, og da er det viktig at vi også bringer ned overkapasiteten. Derfor synes jeg det er viktig at vi holder fast i reguleringer som alle parter har vært enige om.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-03-03:
Enhver stopp vil komme brått på. Ikke minst den siste uken fisket vi vel 18 000 tonn. Det tilsvarer ca. tre ukers fiske i gjennomsnitt for de foregående uker. Det eksploderte, som sildefisket ofte gjør. Da er det slik at når kvoten er tatt, må det stoppes på et tidspunkt. Vi tillot til og med et overfiske. Det kan ikke komme som noen overraskelse at vi har en periodisering, som vi har gjennomført de siste ni årene. Man kan si at det er riktig at lokallagene eller de regionale fiskarlagene ikke har gitt sin tilråding. Men Norges Fiskarlag, som er paraplyorganisasjon for alle, har vært helt entydig i sine anbefalinger. Jeg må legge til grunn de anbefalinger hovedorganisasjonene gir i Reguleringsrådet, som har som formål å regulere dette. Og der har man altså vært enige om at man skulle foreta en slik regulering, ikke minst av hensyn til industrien i Nord-Norge. Men det er jo slik at fiskere på Møre har deltatt og kan delta på akkurat samme vilkår som andre fartøy i den tiden kvantumet ikke er oppfisket. De har hatt akkurat samme muligheten som enhver annen fisker.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-03-03:
Vi kunne ha unngått dette ved å ha hatt fartøykvoter på kystflåten. Det har fiskerne bedt om å få slippe, for det betyr at det blir mindre sild til hver enkelt båt. Når det gjelder industrien på Vestlandet, er det først og fremst den som nyter godt av den kvoten som utgjør 60 pst., hvorav ringnotflåten har ca. 50 pst. Der er det slik at 75 pst. av den flåten er registrert sør for Nordland. 9 pst. av kvoten tilhører trålflåten. 95 pst. av den flåten er registrert sørpå. Det er full anledning for industrien på Vestlandet og i Nord-Norge å konkurrere om dette råstoffet, uavhengig av hvor det fanges. Fiskerne kan gå nord og sør, hvilket de også gjør. Men for de fiskerne som har planlagt sitt fiske, vil det være meget uheldig hvis jeg skulle regulere fisket fra dag til dag og avgjøre reguleringen og stoppen ut fra en dagsaktuell situasjon. Jeg må regulere fisket ut fra en langsiktig tenkning og en langsiktig planlegging, slik at fiskerne har forutsigbarhet. Det man ber om nå, er å få uforutsigbarhet.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til fiskeriministeren: «Stoppen i kystflåten sitt fiske etter sild har vekt sterke reaksjonar, særleg fordi det i det førebels reguleringsopplegget ikkje var varsla periodisering. Kva vil statsråden gjere for å sørgje for at framtidige reguleringar balanserer industrien sitt behov for råstoff og fangstleddet sitt behov for å kunne planleggje fisket over året, i nord og i sør?»
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Eg takkar for svaret. I det førre spørsmålet var det mykje snakk om å kommunisere. Men kunne ikkje både departementet og fiskeriministeren ha handla på ein annan måte, slik at vi hadde unngått at sildestoppen kom omtrent som julekvelden på kjerringa på fiskarane, slik at dei sjølve kunne ha vore i stand til å planleggje sitt eige fiske betre. Det har vore uklart her. Nordmøre Fiskarlag går rett ut og seier at dei ikkje har gått inn for sildestopp, slik som fiskeriministeren påstår at dei har gjort. Når havet kokar av sild utafor Møre-kysten, er det ikkje rart at fiskarane reagerer. Og det finst fleire fiskarar som har uttala at dei har vore i kontakt med departementet og ikkje har fått beskjed om at det ville bli periodisering. Kvifor har ikkje ministeren sørgt for at fiskarane var meir førebudde på denne situasjonen, som kom ganske brått på?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Eg takkar igjen for svaret. Eg òg innser at det er vanskeleg å ha reguleringar for ein industri langs heile kysten kombinert med behovet for fiskarane til å fiske når fisken er tilgjengeleg. Men fiskeri er også sysselsetjing på land. Vi har den situasjonen i Møre og Romsdal at vi har i alle fall fem mottak som er så små at dei ikkje er i stand til å take imot frå den store havgåande ringnotflåten. Og omsynet til desse mottaka har ikkje blitt teke i vare, slik eg kan sjå det. Og kan det vere rett at mindre mottak ikkje skal få sild på grunn av stoppen direkte i kystringnotflåten?
Bjørn Lothe (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Eg tillèt meg å stilla følgjande spørsmål til statsråden: «Kommunenes Sentralforbund har starta opp eit større prosjekt der dei vil diskutera kommunesamanslåing o.a. Dette KS-prosjektet er sett i gang i samråd med Kommunal- og regionaldepartementet. På NRK Hordaland i veke 7 sa kommunalministeren at departementet og dermed Regjeringa stilte i utsikt ca. 10–15 mill. kr i friske midlar til infrastrukturtiltak for kommunar som slår seg saman. Kan statsråden garantera at det vert løyvt midlar i praksis til småkommunar ute i distrikta som vert samanslått?»
Bjørn Lothe (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Det var eit interessant svar, men eg trur det er behov for ei utdjuping. Bakgrunnen for spørsmålet mitt er den nye debatten som no har kome i gang om kommunesamanslåing, eventuelt auka interkommunalt samarbeid i mange lokalsamfunn. Eit samrøystes landsting i Kommunenes Sentralforbund sa den 28. januar i år at det er behov for å vurdera kommunestrukturen i landet. Frå Regjeringa si side er det tidlegare kome signal om økonomisk incitament til slike prosessar. Frå indre delar av Hordaland, der eg kjem frå, har det kome innspel om midlar til vegsektoren. Det gjeld både fjordsikringsprosjekt og fjellovergangar, føresett kommunesamanslåing. I SV innser me at det er urealistisk, sett ut frå ein tankegang om lik handsaming, og på landsplan vil dette utløysa mange milliardar kroner over statsbudsjettet. Likevel kan me få til prosessar som er positive i bygd og by. Det er viktig at staten ved Regjeringa stiller opp med midlar som kommunane kan nytta, anten til søknad om bestemte føremål eller fritt. Så spørsmålet mitt er: Kva slags storleiksorden kan statsråden tenkja seg på slike midlar?
Bjørn Lothe (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Eg takkar for eit greitt svar. Eg høyrer det statsråden seier. Eg kan berre ta det til orientering. Her er det klart behov for skikkelege signal. KS og Kommunal- og regionaldepartementet er samde om eit samarbeidsprosjekt med klare mål om å få til robuste og handlekraftige kommunar. Målet er ikkje sett, kanskje er det meir rett med 380 kommunar enn med 150 i framtida, men me må iallfall ha grundige og gode diskusjonar ute i lokalsamfunnet, gjerne med folkerøysting. Stortinget skal etter planen få saka til ein brei debatt våren 2006. Skal me få dette til, er det viktig med ein aktiv medverknad frå Regjeringa si side. Kan me då oppfatta det slik at statsråden vil vera positiv til søknaden frå alle kommunar og lokalsamfunn som konkluderer med at dei vil freista å få til slike kommunesamanslåingar?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
«VG skriver 19. februar 2004 på sin forside at «Norske soldater morer seg med hundedrap». Billedmaterialet, som også er lagt ut på Internett, viser holdninger som bryter med vanlige etiske normer. Løshunder har vært et problem i Kosovo, noe blant annet reportasjer på NRK har vist. Hvilke retningslinjer og fullmakter gjelder for denne avlivingen av hunder, og hva vil statsråden gjøre for at disse overholdes?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
La meg først presisere at når norske styrker av Stortinget er sendt til fredsoperasjoner, skal de selvfølgelig vite at de har politikerne i ryggen, også når det røyner på. Men det er ikke det dette dreier seg om, for det gjelder når de holder seg innenfor de retningslinjer, de avtaler og oppgaver som ligger til grunn for oppdraget. Norge har i de operasjoner vi deltar i, klare og detaljerte retningslinjer, jeg vil gjerne understreke det. Men vi kan naturligvis ikke støtte soldater eller befal som tråkker over etiske grenser, bryter klare kjøreregler eller oppfører seg udisiplinert og umodent, enten det dreier seg om å skyte hunder med håndvåpen som forlystelse, spille russisk rullett – som faktisk skjedde i Libanon – eller for den saks skyld begå overgrep i lokalsamfunnet. Jeg er veldig glad for at man her har satt i gang gransking. Jeg er også trygg på at det er slik at det norske forsvaret forholder seg til den norske dyrevernsloven, og at de når de får i oppdrag å avlive dyr, gjør det på den måten man vanligvis gjør det på her hjemme.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Dette dreier seg jo på mange måter om flere saker. Det dreier seg om hvordan man avliver hunder, hvis man blir satt til det. Det dreier seg også om hvordan man oppfører seg i fritiden. Det dreier seg om hvordan soldater er trent for vanskelige forhold. Og der tror jeg kanskje vi har den viktigste debatten i kjølvannet av denne saken: hvordan de er trent både etisk, fysisk og mentalt. Det dreier seg også om befalets rolle, og hva slags lederopplæring vi har. Befalet som er ute i felten – er de gamle nok, eller er de for unge? Jeg tror også det dreier seg om at det kan oppstå machosubkulturer innenfor enkelte tropper. Jeg vil be om at man når man gransker denne saken, også ser på disse tingene, fordi mitt kjennskap til Telemark-bataljonen er at de har veldig god trening på de områdene jeg har nevnt. Da er det desto rarere at det skjer slike ting som det vi nå har vært vitne til.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Det har i de siste ukene vært reist kritikk mot norsk militært personell i forbindelse med avliving av løshunder som ledd i NATO-operasjonen KFOR i Kosovo. Forsvarsledelsen ser alvorlig på dette, og har igangsatt undersøkelser som skal vurdere alle sider ved saken. Kommandøren for landstridskreftene har etablert en særskilt kartleggingsgruppe, i tillegg til en militær undersøkelseskommisjon. Fellesoperativt hovedkvarter vil i tillegg få gjennomført en sivil etterforskning i samarbeid med politiet. Inntil resultatene fra de ulike undersøkelsene foreligger, vil jeg ikke gå inn i den konkrete saken. På generelt grunnlag vil jeg likevel klart understreke at det er uakseptabelt om norsk militært personell har vært involvert i ureglementert avliving av løshunder i Kosovo. Løshunder er et stort problem og utgjør en fare for sivilbefolkningen og vårt personell i Kosovo på grunn av smittefare ved bl.a. rabies og andre alvorlige sykdommer. På forespørsel fra lokalbefolkningen har både norske og utenlandske KFOR-kontingenter deltatt i avliving av løshunder. KFOR stoppet den organiserte avlivingen av løshunder i 2003, og FNs misjon i Kosovo, UNMIK, har deretter hatt egne enheter for avliving av løshunder. Streifdyr er et stort problem også ved andre internasjonale operasjoner. Allerede i 1998 utarbeidet Forsvaret egne retningslinjer for avliving av streifdyr i Bosnia. Retningslinjer for avliving av dyr i Kosovo ble utarbeidet av Forsvaret i 2000, og oppdatert og ytterligere spesifisert i 2003. Dagens retningslinjer gir detaljerte instrukser om hvem som kan utføre slike oppdrag, og hvordan de skal utføres, herunder avlivingsmetoder. Etter gjeldende regelverk skal kun personell som er forhåndsgodkjent for oppdrag, kunne delta ved avliving av løshunder, og det skal alltid være ansvarlig befal til stede når oppdraget utføres. Det skal også føres oversikt ved hver avdeling over hvor mange dyr som er avlivet, og det skal avgis ukentlige rapporter om det. Retningslinjene er utarbeidet i samsvar med norsk dyrevernlov. Forsvarssjefen vil vurdere om spesielle tiltak bør iverksettes i forbindelse med utdanning, trening og oppsetning av framtidige styrkebidrag, slik at behovet for etisk og veterinærmedisinsk veiledning blir ivaretatt. Forsvaret legger stor vekt på at personellet som deltar i internasjonale operasjoner, har holdninger og verdier som bygger opp under intensjonen med oppdraget de deltar i. Jeg føler meg trygg på at norsk militært personell generelt sett har gode forutsetninger for å løse det oppdraget de er satt til.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Jeg kan bare bekrefte det spørsmålsstilleren her tar opp, nemlig at avlivingsreglementet for villhunder – i dette tilfellet i Kosovo – er i tråd med gjeldende dyrevernsreglement. Dette ble ivaretatt ved den siste oppdateringen, som jeg sa, som skjedde i 2003. Derfor er jeg, på lik linje med komitelederen, tilfreds med at Forsvaret selv har reagert i denne saken ved å nedsette en særskilt kartleggingsgruppe, som det gikk ut pressemelding om fra forsvarsledelsen den 20. februar.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Her vil jeg rette oppmerksomheten mot et leserinnlegg fra forsvarsledelsen i media, som nettopp berører et par av de spørsmålene spørreren tok opp, knyttet til opplæring og utdanning. Uten å lese hele leserinnlegget, vil jeg referere deler av det. Det sies ganske klart at soldater i dag må kunne ha to tanker i hodet på én gang. De må trene hardt på muligheten for oppdrag og samtidig være forberedt på at det kan bli rolig inntil det kjedsommelige. Dette er en velkjent problemstilling. Med andre ord: Man må altså kunne håndtere stress og venting uten at det legitimeres at det skal gi seg utslag i aggressiv, utilbørlig oppførsel. Jeg har full tillit til at forsvarsledelsen, som rette aktør her, håndterer dette på en god måte. Jeg har også, på lik linje med spørsmålsstilleren, full tillit til at kvaliteten på og det alminnelige omdømmet til de soldatene vi sender ut, er på høyeste nivå.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
I tilknytning til omlegging av Forsvaret ble det opprettet et eget prosjekt for avhending av materiell. Avhendingsprosjektet er etter 1. januar 2004 organisert under Forsvarets logistikkorganisasjon – Driftsdivisjonen. Avhendingsprosjektet har ansvaret for å gjennomføre avhending av overskuddsmateriell i Forsvaret. Det er flere metoder dette materiellet kan avhendes etter. De tre vanligste er salg, vederlagsfri overføring og destruksjon. På lik linje med avhending av Forsvarets eiendom, bygg og anlegg, er FLO pålagt å avhende overskuddsmateriell så raskt som mulig, samtidig som salg skal generere størst mulig inntekter for Forsvaret. Avhendingen skal videre foregå i tråd med gjeldende bestemmelser, kalt Tjenestereglement for Forsvaret – klasse 7. I henhold til bestemmelsene vil overskuddsmateriell ett sted i forsvaret først bli forsøkt nyttiggjort et annet sted i Forsvaret, det vil si ved overføring mellom forsvarsgrenene og Heimevernet. Det vil også være mulighet for vederlagsfri overføring til andre formål. I denne sammenheng er det etablert rutiner for dialog med statlige institusjoner og humanitære organisasjoner. I forhold til forskjellige måter å selge overskuddsmateriellet på er ulike auksjonsformer den vanligste, og den fremgangsmåten Forsvaret har lengst erfaring med. For å nå målene for omstillingen av Forsvaret søker FLO nå å øke tempoet i avhendingen. Det har bl.a. resultert i at antall partisalg har økt, noe som har gitt gode inntekter og reduserte kostnader. Også ved partisalg skapes konkurranse mellom ulike tilbydere, enten ved egne skriftlige anbudsrunder eller ved auksjon. Selv om det er åpnet for enkelte unntak, vil det ikke være i samsvar med bestemmelsene og oppdraget til FLO ved avhendingsprosjektet om å maksimere salgsinntektene, aktivt å tilby overskuddsmateriell rimeligere enn til markedspris. I forhold til salgsmetode, salg av enkeltprodukter kontra partisalg, har FLO erfaring med salg av Mercedes-Benz 240 feltvogner fra tre forskjellige lagre i Finnmark. Resultatet fra dette partisalget var rask gjennomføring og veldig bra priser. Generelt har det vist seg at priser på overskuddsmateriell fra henholdsvis enkeltsalg og partisalg har ligget på tilnærmet samme nivå. Det betyr altså at partisalg er helt i tråd med gjeldende bestemmelser, slik det også ble klargjort av tidligere statsråd Løwer i svar til nettopp representanten Bredvold den 24. mars 1999.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Forsvaret har benyttet seg av partisalg fordi det erfaringsmessig har gitt oss svært gode priser, og fordi det har vært en mye raskere måte å avhende viktig materiell på enn om man skulle ta enkeltbiler og ha hyppige auksjoner. Det er også helt i tråd med reglementet å benytte seg av partisalg. Jeg deler imidlertid spørrerens ambisjon om at også Heimevernet og andre deler av Forsvaret må kunne benytte seg av godt materiell. Her vil jeg bare opplyse at Heimevernet vil bli tildelt materiell av typen Mercedes-Benz 240, som spørsmålsstilleren tar opp, og det har jeg fått bekreftet i et brev fra Sjef FLO av 2. mars.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Jeg tror jeg vil gjenta deler av svaret til daværende statsråd, Løwer, da et lignende spørsmål ble tatt opp. Statsråd Løwer sa da: «Hensikten med å gjennomføre en avhending ved bruk av formen partisalg er å sikre Forsvaret størst mulig økonomisk nettoutbytte.» Og videre: «Et partisalg medfører derfor at Forsvaret sparer kostnader ved å unngå at kjøretøyer med jevne mellomrom må legges ut på ny auksjon.» Hun sa også at «det er viktig å holde fast ved det hovedprinsipp som gjelder for avhending av slike kjøretøyer, nemlig å sikre Forsvaret størst mulig nettogevinst». Det har vært lagt til grunn, og det vil bli lagt til grunn, selv om jeg, som jeg var inne på, selvfølgelig også åpner for at Heimevernet og materiell til deres organisasjon har en høy prioritet, og at de i denne omgang faktisk også da vil få feltvogner av typen MB 240.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Forsvarssjefens militærfaglige utredning ble overlevert departementet 8. desember i fjor og utgjør det fagmilitære bidraget til den kommende langtidsplanen for Forsvaret. Langtidsplanen er under utarbeidelse, og jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan kommentere innholdet i den proposisjonen før den faktisk blir fremmet. Det er viktig at slike spørsmål blir behandlet i en helhetlig sammenheng. Jeg vil likevel peke på at forsvarssjefen i sin militærfaglige utredning, som er offentlig kjent, ikke legger opp til endringer med store distriktsmessige konsekvenser når det gjelder Forsvarets tilstedeværelse og virksomhet på Rena og i Elverum. Østerdalsområdet vil fortsatt være et betydelig satsingsområde for Forsvaret, spesielt for Hæren. Regionfelt Østlandet vil i tillegg, når det står ferdig, gi Forsvaret svært gode forutsetninger for trening og øving, noe som selvsagt er kritisk viktig for opprettholdelse av kvalitet på Forsvarets enheter. En meget viktig forutsetning for framtidig virksomhet i Østerdalen garnison er nettopp å ferdigstille Regionfelt Østlandet så raskt som mulig. Her trenger vi all drahjelp vi kan få, også fra lokale politikere som vil at Forsvaret skal være en betydelig aktør i Østerdalen. Regjeringens ambisjon er å oppfylle Stortingets forutsetning om at feltet skal tas i bruk i 2005 og i hovedsak være ferdigstilt i 2008. Forsvarsbygg og Åmot kommune har god framdrift og en god prosess i planleggingen av Forsvarets aktiviteter rundt Regionfelt Østlandet. Det er også inngått frivillige avtaler om overtakelse av alt areal i feltet, og erstatningsoppgjøret søkes løst i minnelighet. Jeg er derfor optimistisk, og det er ingen planer fra Regjeringens side om å redusere vår ambisjon om Regionfelt Østlandet og selvfølgelig den viktige aktiviteten som knytter seg til Østerdalen. Det jeg kan si om den nye langtidsplanen for Forsvaret, er jo hva som har vært kommunisert bl.a. i St.prp. nr. 1 tidligere, nemlig at vi vil søke grep for å øke Forsvarets operative evne gjennom å frigjøre ressurser i logistikk- og støttevirksomheten for å kunne prioritere operativ drift og materiellinvesteringer. Det vil selvfølgelig berøre alle landsdeler og ikke Østerdalen spesielt. Detaljer for øvrig vil Regjeringen komme tilbake til og legge fram for Stortinget i løpet av kort tid.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Her er det litt vanskelig å ta for seg Østerdalen spesielt, særlig i og med at vi ikke har lagt fram proposisjonen ennå. Men det jeg kan si helt generelt, basert på den militærfaglige utredningen, er at det i framtiden vil bli færre offisersstillinger på høyere nivå og flere stillinger i de lavere gradssjiktene og for vervede. Det vil berøre hele landet. Så hvis spørreren her med karrierestillinger mener offiserer på høyere nivå, blir det altså færre av dem i hele landet, ikke Østerdalen spesielt. Jeg har også merket meg at oberst Arne Skjærpe i Hærstaben har uttalt i intervju med Hamar Arbeiderblad 24. februar at det ikke ligger an til noen betydelige reduksjoner i Østerdalen garnison. Det ligger heller an til en økning, ifølge den militærfaglige utredningen.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-03-03:
Jeg vet ikke om det vil berolige spørsmålsstilleren, men jeg var i Nord-Norge for ikke mange ukene siden, og jeg fikk jo langt på vei de samme spørsmålene der. Jeg tror vi alle skal være klar over at når vi endrer en organisasjon, f.eks. i retning av mer operativ virksomhet, mer øving, mer trening, og mindre administrasjon, mindre verksteddrift, mindre støtteaktivitet, så vil det påvirke hele landet. Og det vil bety at det kanskje er en litt annen type arbeidsplasser i framtiden enn det vi har akkurat i dag. Men det som er viktig å få kommunisert fra min side, både når det gjelder Østerdalen, og når det gjelder Nord-Norge, både Indre og Ytre Troms, er at Forsvaret har ambisjon om å være nettopp der. Men alle må være innstilt på at det kan være en litt annen type arbeidsplasser i framtiden enn det vi har hatt i fortiden, for det er en del av det omstillingskravet vi må forholde oss til.