Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2004-03-11:
Forsvaret har de siste årene gjennomført en storstilt omstilling for å skape et sterkere, mer tidsriktig og moderne forsvar. Flere tusen mennesker har måttet skifte arbeid, og mange har også mistet sitt levebrød. Mange lokalsamfunn har tøffe utfordringer nettopp på grunn av dette. For eksempel har den regionen som jeg bor i, alene mistet over 500 arbeidsplasser i Forsvaret og har selvfølgelig utfordringer knyttet til dette. Men jeg er klar over at dette er også konsekvensene av en villet politikk. Endringer i eiendomsforvaltning og organisering har satt systemer av ulike slag på prøve. Det sier seg selv at i en slik situasjon er det helt avgjørende å ha gode oppfølgings- og informasjonssystemer for å lykkes med en slik omstilling. Forsvaret har derfor satt i gang flere prosjekter som er felles for forsvarsgrenene, og som har som formål å etablere gode informasjonssystemer til støtte for ledelsen – herunder økonomiprosjektet i 1996 og lønnsprosjektet i 1997. I 1999 ble disse prosjektene slått sammen til ett, for igjen å bli terminert i 2000. Arbeidet med å innføre felles informasjonssystemer ble videreført i det såkalte Prosjekt Golf. Dette prosjektet ble høsten 2001 igjen omdefinert, fra å være et investeringsprosjekt til å bli et program som skulle realiseres i faser, med enkeltstående underprosjekter. Gjennom Program Golf skulle man innføre et nytt helhetlig og felles integrert forvaltningssystem, med løsninger innenfor områdene regnskap, lønn, anskaffelse, materielladministrasjon og vedlikehold. Men hva viser egentlig gjennomgangen av prosjektene som jeg nå har nevnt? Jo, en forsvarsledelse – dessverre gjennom flere regjeringer – som uten tilstrekkelig forarbeid har satt i gang en rekke prosjekter til betydelige kostnader. Og jeg må si at det er også tankevekkende når Riksrevisjonen viser til at uenighet om løsninger innad i Forsvaret selv har vært en medvirkende årsak til problemene. At denne framstillingen bekreftes av statsråden i hennes brev til komiteen av 22. januar i år, bidrar ikke til å styrke inntrykket av et godt fundert prosjekt. Riksrevisjonen peker også på manglende forankring i organisasjonen og ledelsen og svakt engasjement fra Forsvarsdepartementets og FOs side som sentrale faktorer for å forklare at forløperne til Golf ikke ble noe av. Dette er nå historie, men det er ikke småpenger vi snakker om og småpenger det så langt har kostet. 268 mill. kr har de ulike «forprosjektene» kostet. Dette er midler som er påløpt før noe nytt system er ferdig utviklet og satt i full drift. Det er heller ikke opplysninger som så langt gir oss et trygt grunnlag for å tro at midlene slik de er benyttet, har fått tilfredsstillende resultater. For oss i Stortinget, som i budsjettsammenheng til sammenligning kjemper om småbeløp til viktige formål – som sikring av stein og stavkirker, litt penger til rassikring, tilskudd til små og store kulturtiltak og f.eks. styrking av tilsynet i barnevernet, for å nevne noen eksempler – kan bruken av 268 mill. kr oppfattes som en uakseptabel sløsing med fellesskapets midler. Det er grunn til å merke seg at et flertall, hvor også regjeringspartiene inngår, finner grunnlag for å uttrykke bekymring over opplysningene om at det fortsatt knytter seg usikkerhet både til videre framdrift og til ferdigstillelsen av Program Golf. Jeg håper at denne bekymringen kan ryddes av veien snarest mulig. Det er av avgjørende betydning at man får programmet på plass, men på en slik måte at man ikke påfører fellesskapet større kostnader enn høyst nødvendig. Jeg forutsetter derfor at Riksrevisjonen nå følger departementets oppfølging veldig nøye, og at Regjeringen på en egnet måte innen utgangen av dette året orienterer Stortinget om framdrifts- og kostnadsutviklingen ved gjennomføringen av prosjektene i Program Golf.