Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Vold mot barn er et av de alvorligste problemene vi har i dag, og et problem som trenger styrket innsats og samarbeid på tvers av sektorene. Da det ble gjennomført en voldsmåling i 2012, kom det fram at i løpet av den uken målingene foregikk, var det over 900 barn som ble utsatt for vold. Jens Grøgaard, tidligere klinikksjef ved barneavdelingen ved Ullevål sykehus, gjorde et estimat i samarbeid med Rettsmedisinsk institutt for noen år siden. De anslo at mellom fem og ti barn dør hvert år av påførte skader. I to til fem av tilfellene er skadene påført av omsorgspersoner. Disse tallene sjokkerer oss alle, og viser at det er viktig at vi handler raskt for å gjøre noe for disse barna. Derfor er jeg glad for at representanten Ropstad løfter denne debatten, og jeg er også veldig glad for de signalene som justisministeren har kommet med. Jeg er glad for de forslagene som er pekt på her, som kan forbedre utsatte barns situasjon betraktelig. Å få på plass forskriften om dommeravhør av særlig sårbare personer er ett viktig steg for å sikre at disse barna får den hjelpen de har behov for. Lang ventetid på avhør er ikke bare uheldig for framgangen i saken og for å samle bevis. Lang ventetid er svært uheldig og forhindrer også disse barna fra å kunne fortelle sin historie tidlig for å få muligheten til å gå videre og komme raskt i gang med den hjelpen de trenger. På dette området er det viktig at tiltak koordineres, og at det er en helhetlig strategi for forebygging og avdekking av vold mot barn. I samarbeid med våre folk – representanten Ropstad og representanten Bollestad, i henholdsvis justiskomiteen og helse- og omsorgskomiteen – har jeg sendt inn en interpellasjon om en handlingsplan mot vold mot barn. Vi må sikre at det er samarbeid på tvers av sektorer og fagfelt – fra barnehage, legekontor og skolen, der de første bekymringene ofte oppstår, til politiet og barnehusene, som har i oppgave å etterforske. Da trengs det kompetanseøkning i alle ledd. Vi må sikre at barnehageansatte og lærere vet hva de skal se etter, og at det er enkelt for dem å ta kontakt med barnevernet for å diskutere sin bekymring og melde fra når det trengs. Det samme gjelder for helsevesenet. Det er viktig at leger og sykepleiere ser forskjellen på blåmerker som kommer fra fall i trappa, og blåmerker som kan komme av slag og vold. Samtidig er det viktig at helsepersonell og andre som møter disse barna, er trygge på å kunne snakke om vold med både barn og foreldre, slik at de raskt kan få avdekket problemene og hjulpet barnet. Samtidig er det helt essensielt at barnevernet har nok ressurser til å ta tak i sakene på et tidlig tidspunkt, slik at vold og utfordringer i hjemmet ikke skal få utviklet seg og holde på over lang tid, slik vi dessverre ser er tilfellet i mange saker. Av sakene som kommer til barnehusene, er svært mange allerede en barnevernssak. I dag er barnevernet mange steder preget av ressursmangel. Saker kan derfor bli liggende lenge. Barnevernets oppgave er jo å beskytte barn mot vold og overgrep, og da må vi som politikere sørge for at de har det de trenger for å kunne utføre oppgaven sin og gi hjelp til alle barn som trenger det. Opprettelsen av barnehusene har vært et viktig steg mot å kunne gi barn rettssikkerhet og tilrettelegge for at en rettsprosess kan gjøres mer på barns premisser. Barnehusene har høy kompetanse på vold og overgrep mot barn og gjør en veldig viktig jobb i avdekking, men også oppfølging av barn og familier. Det er viktig at denne kompetansen deles med andre instanser som kan komme i kontakt med barn og familier som er utsatt for vold. Vi trenger fagfolk i barnevern, skole og helsevesen som vet hva de skal se etter, og som er trygge i håndteringen av situasjonen. Her tror jeg at barnehusene har mye kunnskap som kan deles, noe jeg vet blir gjort allerede mange steder i dag. For å stoppe vold mot barn må vi løfte sammen og samarbeide – både vi politikere på ulike fagfelt, og de som jobber med dette ute i felten.