Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Det norske samfunnet skal løse mange oppgaver i årene som kommer. Sterk befolkningsvekst, flere eldre, byer som vokser, andre lokalsamfunn som trenger nye vekstimpulser, innvandring og klimaendringer er stikkord for noen av de samfunnsendringene som vi må forholde oss til. Akkurat den forståelsen er det tverrpolitisk enighet om. Men når det gjelder hvordan vi skal bygge framtidens Norge, skiller Arbeiderpartiet og regjeringspartiene lag. «Med klokskap har vi sørget for at velferden kommer alle til gode», står det i trontalen. Det er godt sagt. Og det er verdt å minne om at vi er der vi er fordi vi har løst de store oppgavene i fellesskap – gjennom skole og velferd, som er tilgjengelig for alle – fordi verdier som rettferdighet, små forskjeller og like muligheter for alle gjør at flere kan være med og bidra i samfunnet, fordi samarbeid mellom arbeidsgivere og arbeidstakere, et velorganisert arbeidsliv og en høy grad av likestilling har vært viktig for å sikre høy yrkesdeltakelse, og fordi vi har investert i velferd, kunnskap og infrastruktur framfor skattekutt. Når vi skal fortsette med å bygge framtidens Norge, med god skole, gode helsetjenester og verdig eldreomsorg, forutsetter det at kommunene våre er rustet til å gjøre den jobben. Utgangspunktet for det er godt. Når vi fra Stortingets og befolkningens side stiller enda høyere krav til hva kommunene skal levere – når det gjelder rekruttering av lærere, kvalitet i barnehagene og en god eldreomsorg – er tusenvis av lokalt folkevalgte og ansatte klare til å strekke seg enda lenger. Men hvis de skal lykkes, må de ha Stortinget med på laget. Derfor ønsker Arbeiderpartiet å beholde arbeidsmiljøloven som en lov som sikrer arbeidstakerne mulighet til å kombinere familieliv og arbeidsliv, fordi denne fleksibiliteten er så viktig for både kvinner og menn for å delta i arbeidslivet og være med og fylle alle de oppgavene som kommunene skal gjøre i årene som kommer. Det å satse på de ansatte er avgjørende for å sikre sterke fagmiljøer og bedre tjenester til innbyggerne, også i kommunene. Derfor har Arbeiderpartiet tatt til orde for en kompetansereform i kommunene som skal utformes, gjennomføres og finansieres i tett samarbeid mellom kommunene, de ansatte og staten. Prinsippene for denne reformen skal være en forventning til arbeidstakerne om å holde seg faglig oppdatert og en forventning til kommunene som arbeidsgiver om å legge til rette for faglig utvikling og tettere kontakt mellom kommunene og forsknings- og utdanningsinstitusjonene. Jeg er veldig glad for at dette fikk tilslutning fra et bredt stortingsflertall før sommerferien, og jeg ser fram til at regjeringen følger opp dette viktige arbeidet. Når vi har konfrontert høyresiden med at man må velge mellom skattekutt eller kunnskap og velferd, har vi fått til svar at skattekutt vil føre til vekst og høyere inntekter til fellesskapet – det har blitt gjentatt også her i salen i dag. Men sannheten er jo at skattekuttene vil merkes i barnehager, i skoler og i eldreomsorg først. Det er ikke regjeringsmedlemmene, men lokalpolitikerne rundt om i landet som må foreta de smertefulle prioriteringene i virkelighetens verden, slik de nå må gjøre i Bergen, der «lavvoskole» er blitt et begrep på grunn av forfallet i skolebyggene, noe som står i skarp kontrast til regjeringens løfte om å satse på kunnskap, og der byrådspolitikerne fra Fremskrittspartiet og Høyre fortvilt ber om hjelp fra sine partifeller i regjering, men åpenbart har så liten tro på at de vil bli hørt at de nå vil gjeninnføre eiendomsskatten, som de fjernet og feiret med fyrverkeri for få år tilbake. Det er bra at høyresiden anerkjenner de kloke grepene som er gjort for å bygge dagens velferdssamfunn, men det er synd at de selv gjør politiske valg som vil føre til mindre rettferdighet og større forskjeller. Hvis vi skal møte vår tids utfordringer og bygge landet for framtiden, må vi fortsette å prioritere kunnskap og muligheter for alle framfor usosiale skattekutt, og en grunnleggende forutsetning for et samfunn der velferden kommer alle til gode, er en god kommuneøkonomi. Kommuneproposisjonen som ble lagt fram i vår, gir grunn til bekymring, fordi oppgavene koster mer enn de varslede inntektene dekker, fordi regjeringen har sendt en ubetalt barnehageregning til kommunene, og fordi skattesvikten som kommunene nå opplever for første gang på ti år, ikke kompenseres. Det er også varslet en stor pensjonsregning. Når Høyres parlamentariske leder tidligere i dag har sagt at det ikke er grunn til bekymring, forutsetter jeg at det betyr at man har tatt signalene fra kommunene på alvor og har rettet opp i dette.