Bente Stein Mathisen (Høyre), 2018-05-08:
Jeg vil takke komiteens medlemmer for et konstruktivt og godt samarbeid. Saken vi har til behandling, er et grunnlovsforslag som er fremmet av Martin Kolberg, Jette F. Christensen, Gunvor Eldegard, Bård Vegar Solhjell, Karin Andersen og Per Olaf Lundteigen om vedtak av Grunnloven på tidsmessig bokmål. Det er nødvendig med et lite tilbakeblikk. Stortinget hadde en grundig behandling av språklige oppdateringer av Grunnloven våren 2014. Det forelå den gang to konkurrerende forslag om Grunnloven på bokmål. Det var Grunnlovsspråkutvalgets – Graver-utvalget – versjon og Finn-Erik Vinjes versjon. I tillegg forelå et forslag fra Graver-utvalget om å få Grunnloven på nynorsk. Da Stortinget behandlet grunnlovssakene den 6. mai 2014, gjorde Stortinget følgende vedtak: 1. Stortinget vedtok en nynorskversjon av Grunnloven, basert på forslaget til Grunnlovsspråkutvalget eller Graver-utvalget. 2. Språket i Grunnloven ble modernisert. Stortinget vedtok en bokmålsversjon av Grunnloven basert på forslaget til Finn-Erik Vinje. Grunnloven hadde ikke vært oppdatert språklig siden 1903 da Stortinget vedtok en modernisering av språket i 2014. Godt og vel over 100 år etter siste oppdatering var det på tide med en varsom språklig ansiktsløftning ad modum 1903. I den versjonen som ble vedtatt, Vinjes versjon, fremstår grunnlovsteksten fortsatt i en lett konservativ, verdig eller høytidelig språklig form. Men det er tatt hensyn til vår tids lesere ved at man har fjernet noen av de aldersmerker fra 1800-tallet som overlevde revisjonen i 1903. Grunnlovsteksten er løftet nærmere opp mot vår tid ved at det ble gjort endringer i tegnsetting, ortografi, bøyninger og vokabular. Tekstens særegne høytidelige preg er ivaretatt, og mange gloser som ikke hører til det daglige ordforråd, er bevart. Grunnloven er på grunn av sin alder og verdighet et nasjonaldokument av høyeste rang. Grunnloven har en symbolverdi og er et slags nasjonalt klenodium, noe som henger sammen med at Grunnloven er så sterkt knyttet til 1814 og Norges selvstendighet. Det har ikke vært et sterkt uttrykt ønske fra dem som anvender loven, om at det må gjøres språklige endringer av Grunnloven nå. Selv om det er noe forskjell i oppbyggingen av paragrafer og ledd og visse språklige forskjeller i de to målformene som er vedtatt, og som er gjeldende, skaper det ingen tolkningsmessige problemer for dem som skal anvende Grunnloven, når det gjelder verken språk eller versjoner. Graver-utvalgets bokmålsversjon ble nedstemt da Stortinget behandlet grunnlovsforslagene i 2014. Bokmålsversjonen til Vinje ble vedtatt med overveldende flertall, med 165 stemmer. Kun 4 stemte imot. Jeg opplever at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet prøver å få til en omkamp av det vedtaket som ble gjort i 2014. Jeg synes vi skal ha respekt for det overveldende flertallet og vedtaket som Stortinget gjorde våren 2014. Grunnloven bør ikke forandres i tide og utide. Den er et klenodium og bør behandles med varsomhet og respekt. Som sagt tok det over 100 år før man gjorde store språklige endringer i Grunnloven, etter endringene som ble gjort i 1903. Det skal selvsagt kunne gjøres enkelte språklige rettelser og tilpasninger i de to språkversjonene, så de blir mest mulig like, slik vi også gjør i dag. Komiteen er enstemmig når det gjelder å endre formuleringen «ta opp lån på rikets kreditt» i den nynorske versjonen av Grunnloven § 75 til ordlyden «opne lån på rikets kreditt», som står i bokmålsversjonen. Da blir meningsinnholdet likt i de to målversjonene. Helt avslutningsvis: Jeg synes det er grunn til å påpeke at det bare er fire år siden vi vedtok den bokmålsversjonen av Grunnloven som vi har i dag. Det bør kanskje ikke gå 100 år til neste grundige gjennomgang og oppdatering, men vi bør ha respekt for at Grunnloven er et nasjonalt klenodium som ikke bør endres i tide og utide. På denne bakgrunn støtter ikke komiteens medlemmer fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti grunnlovsforslaget fra representantene Martin Kolberg, Jette F. Christensen, Gunvor Eldegard, Bård Vegar Solhjell, Karin Andersen og Per Olaf Lundteigen om vedtak av Grunnloven på tidsmessig bokmål.