Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-06-10:
Det er som saksordføreren sier, en merkedag når vi i dag vedtar en ny lov med forbud mot diskriminering på grunn av seksuell orientering, kjønnsidentitet og kjønnsuttrykk. I morgen er det igjen en ny merkedag når vi markerer at det er nøyaktig 100 år siden norske kvinner fikk stemmerett på lik linje med menn. I den sammenhengen vil jeg nevne at vi neste år igjen har et jubileum, fordi vi feirer 200-årsjubileet for Grunnloven vår. Eidsvollsmennene skapte en grunnlov som i 1814 ble ansett for å være en av de mest demokratiske i sitt slag. Jeg overdriver vel heller ikke når jeg sier at Eidsvollsmennene gjorde en svært viktig jobb for landet og var kloke menn i sin gjerning. Når det likevel gikk 99 år før vi fikk allmenn stemmerett i Norge – og det er et tankekors, for hver eneste 17. mai hyller vi jo disse kloke Eidsvollsmennenes gode gjerning for land og folk – skyldes det slett ikke at Eidsvollsmennene var dumme, men de var barn av sin tid. Nettopp det kaller på litt ettertanke, og det kaller på litt ydmykhet. For også vi, her vi står 99 år etter innføringen av allmenn stemmerett og snart 200 år etter at Grunnloven ble vedtatt, er barn av vår tid. Ser vi det hele, store og riktige bildet? Og hvilken dom vil ettertiden felle over vår gjerning i så måte? Det er nettopp den refleksjonen og den ettertanken som er utgangspunktet for at Kristelig Folkeparti primært ønsker én helhetlig lov mot diskriminering, og vi ønsker en samlekategori inn i lovverket. Jeg viser til merknader og forslag i så måte. Når vi diskuterer diskriminering, skal vi for det første reflektere litt over hvordan vi bruker begrepet. Vi bruker det ganske ukritisk om mange forhold i dagens politiske debatt, men vi skal reflektere over at enhver generasjon før oss har blitt dømt av sin ettertid for ikke å ha forstått hva kamp mot diskriminering har vært for ulike grupper. Jeg vil også nevne at det har kommet betydelig med spørsmål og bekymringer til komiteen under arbeidet med lovverket knyttet til vernet mot diskriminering i forbindelse med graviditet, fødsel og permisjon, som saksordføreren var inne på. Kristelig Folkeparti har derfor fremmet, sammen med andre i innstillingen, et forslag om at loven evalueres etter å ha virket i to år, for å sikre at diskrimineringsvernet ikke svekkes på det området. Vi er glad for at regjeringen legger opp til ikke å endre rettstilstanden når det gjelder trossamfunns adgang til lovlig forskjellsbehandling under lovverket. Likevel foreslår altså regjeringen å endre bestemmelsene om tros- og livssynssamfunnenes adgang til saklig forskjellsbehandling, eller – rettere sagt – de eksisterende bestemmelsene fjernes, og adgangen til saklig forskjellsbehandling skal følge av den generelle bestemmelsen om lovlig forskjellsbehandling. Det får meg til å stusse – nettopp i lys av de spørsmålene vi i dag diskuterer – for trosfriheten er jo en del av de menneskerettighetene og de verdiene vi kjemper for når vi ønsker å kjempe mot diskriminering av enhver gruppe eller ethvert menneske som kan være utsatt for det. Når man så ender opp med å prøve å balansere de hensynene ved å ta trosfriheten ut av lovverket, slik at man må lese lovens forarbeider for å forstå at trosfrihet er en grunnleggende rettighet som dette lovverket bygger på, da blir det et ubalansert lovverk. Det er en lite klok måte å håndtere det på, og det svekker trosfrihetens grunnlag i lovverket.