Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-15:
Jeg er enig med de talerne som har satt den norske økonomiske situasjonen i en litt bredere sammenheng. Det kan være fristende å referere fra en gammel sang: «Hør hvor det stormer der ute. Her er det fredfullt og tyst!» Det er jo ikke helt tyst, men i økonomisk sammenheng må man si at det er bemerkelsesverdig hvilken situasjon Norge er i. Det er det mange årsaker til, og jeg ser ingen grunn til ikke å si at regjeringen skal ha sin del av æren for at man har ført en finanspolitikk som i det store og hele har vært bra. Det gjelder bruk av oljepenger, det gjelder – innenfor de rammer vi har – å sørge for at økonomien ikke eser ut mer enn nødvendig, selv om det faktisk er et ganske ekspansivt revidert budsjett vi behandler. Det er også slik at jeg har ingen tro på, som Arbeiderpartiets Torgeir Micaelsen, at hvis det blir et regjeringsskifte så vil dette settes over styr – på ingen måte! Det beste eksemplet på det er f.eks. skattepolitikken, det er faktisk det siste Bondevik-vedtatte budsjettet som har vært styrende også for denne regjeringen. Det bare høres litt annerledes ut når de rød-grønne uttaler seg. Vekselvirkningen var representanten Lundteigen opptatt av. Ja, det er jeg også. Og det er grunn til å bruke denne anledningen til å si noe om manglende vekselvirkning mellom regjering og storting, og hva som bør skje, enten fra et budsjett fremlegges, eller et revidert budsjett fremlegges, fra regjeringen og til det kommer vedtak i Stortinget. Etter min mening er det i ferd med å skje en svekkelse av et av de viktigste demokratiske leddene, nemlig behandlingen i Stortinget, slik denne regjeringen nå opptrer. Man får meget gode lissepasninger, vil jeg si, til å rette opp problemer man åpenbart ser fra regjeringen har fremlagt sitt forslag til vi vedtar det, men man makter ikke å gjøre noe ut av det. La meg ta dette enkle eksempelet, som jeg var innom i replikkordskiftet med Torgeir Micaelsen. Vi har en skole for hørselshemmede i Buskerud som heter Briskeby. De er i realiteten tvangsprivatisert. Det var ikke noe de ønsket selv, men de ble bedt om det av regjeringen. Så får de budsjettet etter at de skal behandles finansielt etter privatskoleloven, og man går betydelig ned i tilskudd for å drifte en skole på en god måte. Dette fremlegges på høring. Ingen kan si at det er noe galt i beregningene, og det er snakk om 2 mill. kr eller 3 mill. kr på et budsjett på 1 000 mrd. kr. Hva gjør regjeringspartiene? Ingen ting. Innstillingen til dette reviderte budsjettet er på 422 sider, og det flyttes ikke på ett rødt eller ett grønt øre! Så jeg er helt enig med representanten Lundteigen – det er noe med vekselvirkningen som er fullstendig ute å kjøre. Denne skolen har fått en merknad fra de rød-grønne. Representanten Micaelsen sier at de må se dette i en større helhet til statsbudsjettet i høst. 3 mill. kr må inn i en større helhet – det rimer ikke. Det er en passivitet og en uvilje til å gjøre noe med åpenbare mangler som gjør at en flertallsregjering passiviserer Stortinget så til de grader. Hva skjer? Kanskje man får til noe i høst, men det er budsjettet for denne skolen som skal gjelde fra i høst, og som gjør at kvaliteten på et tilbud til utsatte elever går ned. Det makter man altså ikke å gjøre noe med. Vår innfallsvinkel til revidert budsjett er ikke å ta en omkamp om alle saker fra A til Å fra ordinært budsjett, men i hvert fall å rette opp noe av det man ser bør justeres fra vi vedtok budsjettet i høst, og til vi nå skal revidere det i juni. La meg ta noen eksempler på hva Kristelig Folkeparti mener bør rettes opp: Vi mener vi må gjøre noe på sykehjemsfronten. De rød-grønne lovte 12 000 plasser innen 2015. Situasjonen nå er at det kun er bygd 1 000 nye sykehjemplasser. Og vi trenger – og det er tatt opp før – flere studieplasser. Det foreslår vi i revidert. Regjeringen har kuttet kontantstøtten for 2–3-åringer. I tillegg har man sørget for en ordning som gjør at de som hadde forventet å få tilsagn om kontantstøtte, kom for sent til å søke om barnehageplass. Den gruppen vil etter regjeringens opplegg stå uten barnehageplass og uten kontantstøtte. Men regjeringen vil ikke gjøre noe for å imøtekomme en bitteliten gruppe. Det koster ikke mye penger i det hele tatt, det velter ingen statsbudsjetter. Så er det trosopplæringen. Her kuttet regjeringen i realiteten i en plan som Stortinget hadde stilt seg bak. Gjør man noe med det i revidert? Nei, det gjør man ikke. Vi har fått en stor omveltning for Den norske kirke. Man gjør heller ingen ting for å bidra til at Kirken faktisk kan opplyse sine medlemmer om hva som har skjedd, og hvilke konsekvenser det får. Så til IKT-løsninger i helsevesenet – åpenbare problemer som går ut over pasientene. Gjør man noe? Nei. Og når det gjelder rustiltak i regi av ideelle institusjoner, står mange i kø – over 4 000 – og det er mange plasser som legges ned. Gjør man noe? Nei, det gjør man ikke. Så står man her fra rød-grønn side og snakker om boligpolitikk og anklager opposisjonen for at vi ikke er med på Finanstilsynets krav om større grad av egenandel. Ok, vi kan godt ta en diskusjon om det. Man gjør heller ikke noe med BSU. Man skulle vel da forvente at rød-grønne partier – av alle – hadde gjort noe med boligforsyningen i dette landet. På det som før var et viktig område for de rød-grønne partiene, ser vi nå fullstendig passivitet. Det gjelder boligsituasjonen i dette landet og de mange som ikke kommer inn på boligmarkedet på grunn av de høye boligprisene vi har. Det er oppsiktsvekkende, vil jeg si, å se at rød-grønne partier utviser en slik passivitet på et så viktig politisk område som boligpolitikken. Vi har foreløpig bak oss tre undersøkelser når det gjelder antisemittisme i dette landet. Vi har fremmet et representantforslag om en innsatsplan for å dempe utfallene av antisemittisme og motvirke det vi ser av nytt jødehat. Vi har også lagt inn penger til dette i revidert. Det får vi heller ikke støtte til. Vi har lagt inn penger til mer etikk i oljefondet. Det får heller ikke støtte fra de rød-gønne. Jeg må konstatere at vekselvirkningen mellom storting og regjering manifesterer seg virkelig i det fremlagte reviderte budsjett og i den innstillingen på over 400 sider vi behandler i dag. Det skjer ingenting fra regjeringen fremlegger sitt opprinnelige forslag til de vedtak vi fatter. Det er ingen vilje når høringsinstanser kommer med helt velbegrunnede forslag til justeringer – små justeringer endog. Man nøyer seg med en merknad som kanskje kan bidra til noe på sikt. Bare la meg ta ett eksempel i kontrast til den skolen for hørselshemmede som jeg nevnte, nemlig flyttingen av Veterinærhøgskolen fra Oslo til Ås. Der får vi en beskjed på fire–fem avsnitt om at kanskje kostnadene blir 1,5 mrd. kr mer enn det som var Stortingets forutsetning, i tillegg til at romprogrammet reduseres betydelig, slik at de som nå er på dagens veterinærhøgskole, lurer på om det egentlig er plass til dem ute på Ås, når det kommer til stykke. Det er kanskje mer et bevis på hvordan vekselvirkningen ikke er til stede, og hvor man trumfer igjennom vedtak, dessverre ser det ut til også på sviktende grunnlag. Jeg innrømmer gladelig, alle har sikkert skjønt det: Jeg er veldig skuffet over finanskomiteens egen behandling av revidert budsjett. Det bør være på tide at også de rød-grønne ser at budsjettbehandlingen må vitaliseres i denne sal – det har flertallspartiene selv et ansvar for. Jeg tar med det opp våre forslag.