trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-16:
Eg takkar for svaret. Det spørsmålet vi alle må stille oss, er: Korleis kunne dette i det heile skje? Dåverande statsråd Thorbjørn Berntsen svarte i denne salen i 1996 at alt var i orden: SFT gjer jobben sin, naboane har ingen grunn til å frykte noko som helst, alt er i orden. Det var midt i den verste perioden miljøkriminaliteten skjedde. Då gjekk statsråden god for kva som skjedde. Fylkesmannen og SFT, som her også sit sentralt som tilsynsstyresmakter, men også bedriftshelsetenesta og kommunehelsetenesta, må stå for kritikk når både arbeidsmiljøet og miljøet for naboane har vore dårleg. Ifølgje naboar har dei på varme dagar, når dei har vendt seg til kommunehelsetenesta, fått beskjed om å halde ungane inne og kjøpe klimaanlegg. Er dette forhold vi skal ha i Noreg i 2002?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-16:
Eg takkar for svaret. Kan statsråden forsikre oss om at han frå heilt nede på kommunehelsetenestenivå og heilt opp til SFT vil syte for at tilsynsstyresmaktene også er på ungane si side og også er på arbeidsmiljøet si side i denne saka? Så er det slik at i statsbudsjettet er det lagt fram forslag om ein viss auke i midlane til opprydding i forureina sediment. Kan Raudsand-samfunnet vente seg at det offentlege går inn og ryddar opp i deponiet i Bergmesteren og det som ligg dumpa utafor kaia i Raudsand? Det er jo kanskje eit par hundre årsverk i eit par år når det gjeld berre å rydde opp etter det som har skjedd. Vi snakkar om eit område der oppdrettsanlegg ligg tett i tett. Rett opptil der vi produserer mat til Europa, tømmer vi spesialavfall frå det same Europa. Kan folk i Nesset, Tingvoll, Sunndal og Halsa rekne med at statsråden ein gong for alle tek initiativ til å rydde opp i denne saka?
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Å redusere utslippene av helse- og miljøfarlige stoffer er høyt prioritert i Regjeringens miljøvernpolitikk. Slike utslipp fra industrien er kraftig redusert de siste 10–15 årene, men det er nødvendig å redusere utslippene ytterligere for å nå de ambisiøse målene som er fastsatt. Aluscan har siden 1989 gjenvunnet aluminium fra omsmelteverk. For å kunne utvinne aluminium har bedriften tillatelse til å importere aluminiumsholdig saltslagg. Dette er klassifisert som spesialavfall, og import trenger særskilt tillatelse fra Statens forurensningstilsyn. I tillegg er det fastsatt strenge grenser for utslipp til luft og vann etter forurensningsloven og krav til behandling av spesialavfall m.m. Imidlertid er det avdekket grove brudd på tillatelsen, som også spørreren var inne på. På bakgrunn av bedriftens manglende kontroll med og rapportering av utslipp til luft politianmeldte SFT bedriften i 2001. Blant annet er det avdekket skogdød i området rundt som skyldes ulovlige utslipp til luft fra bedriften. Politiets etterforskning avdekket i tillegg ulovlige utslipp av store mengder oksid til fjorden i perioden 1997 til 2000 som gikk i et rør rett ut, og som bedriften bevisst har holdt skjult for Statens forurensningstilsyn. Siden utslippene har vært ulovlige, kan de ikke tallfestes med sikkerhet nå. SFT vil arbeide for å få full oversikt over dette. Etter forurensningsloven er det bedriften selv som har ansvar for å følge myndighetenes krav, kjenne sine egne utslipp og rapportere årlig til miljøvernmyndighetene, også om eventuelle avvik fra tillatelsen. SFT har i tråd med regelverk og praksis utført jevnlig tilsyn og kontroll med Aluscan siden tillatelse ble gitt i 1989. Inspeksjonene er gjennomført i 1991, 1995 og 2002. Revisjoner, som er mer omfattende kontroller, er foretatt i 2000 og 2002. Overtredelsene som SFT har avdekket, er blitt fulgt tett opp gjennom pålegg om tiltak og to politianmeldelser. Økokrims etterforskning avslørte i tillegg ulovlig utslipp av tungmetaller og aluminium til vann. Dette var opplysninger som bevisst var holdt skjult for SFT. Etter min vurdering har SFT fulgt opp bedriften på nødvendig måte gjennom aktiv kontrollvirksomhet. Som følge av bedriftens overtredelser varslet SFT i vår stans i tillatelsen til import av spesialavfall, som ifølge bedriften er avgjørende for fortsatt drift. Dette ble imidlertid utsatt under forutsetning av at bedriften fulgte opp SFTs pålegg om bedret kontroll med sigevann, rydding av mellomlagret avfall og krav til deponering. For å kontrollere gjennomføring av kravene foretok SFT en uanmeldt inspeksjon ved bedriften 3. oktober i år. Denne inspeksjonen viste at ingen av påleggene er gjennomført fullt ut. Jeg er kjent med at bedriften fikk frist til i går med å kommentere SFTs utkast til inspeksjonsrapport. Som rette fagorgan vurderer SFT nå aktuelle tiltak overfor bedriften, herunder hvilke tiltak som er nødvendige for å sikre tilfredsstillende miljøkvalitet i nærområdet. Dette kan være å trekke tilbake utslippstillatelsen etter forurensningsloven og tillatelsen til import av aluminiums-saltslagget. Jeg kan derfor ikke foregripe SFTs vurdering av dette nå.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
De forholdene tilbake til 1990-tallet som representanten Jacobsen tok opp, var jo ulovlige. Økokrim har etterforsket det, og bedriften har fått store bøter. Det som skjedde, var at man hadde laget et rør som gikk rett ut i fjorden, der man slapp ut ulovlige stoffer, og som tilsynsmyndighetene ikke hadde oppdaget. Det foregår faktisk kriminalitet her i samfunnet, også miljøkriminalitet, som forsøkes holdt skjult. Men da man ble klar over det, ble det anmeldt, og det er da fulgt opp. Denne bedriften er en hjørnestensbedrift i den aktuelle kommunen med mange hundre arbeidsplasser. Det som er viktig nå, er at nå har man brukt opp sjansene sine. Hvis bedriften skal fortsette å få importere dette aluminiumsholdige saltslagget, få fortsette prosessene, som jeg sa, har man bare én ting å gjøre, og det er å forholde seg til de utslippskrav som Statens forurensningstilsyn setter både til luft og til vann.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Først vil jeg forsikre om at alt det Statens forurensningstilsyn nå kan gjøre i tiden fremover i forhold til å påse at man forholder seg til utslippstillatelsene som er gitt, skal gjøres. Denne bedriften vil bli fulgt meget tett, spesielt etter den historikken som de har hatt på 1990-tallet. Man vurderer faktisk også å ta fra dem importtillatelsen, noe som er meget alvorlig. Dette dreier seg om mange hundre arbeidsplasser. Derfor får vi selvsagt håpe at man finner frem til en løsning som er bra for miljøet, og også bra for lokalsamfunnet. Men den forurensningen som har skjedd, har bl.a. ødelagt skogen, og den har forurenset fjorden. I forhold til om staten nå skal ta ansvaret for opprydding av denne forurensningen, må jeg si at vi har et prinsipp i forurensningsloven som heter forurenser betaler-prinsippet. Den som skal rydde opp etter seg, er jo bedriften. Det er bedriften som har forurenset. Bedriften har forurenset ulovlig og ikke forholdt seg til utslippstillatelsene. Så dette skal vi se meget nøye på, og vi skal få ryddet opp i dette i den nærmeste tiden.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Jeg er enig i at utviklingen av barmarkskjøringen er urovekkende. Barmarkskjøring er mer skadelig enn motorferdsel på vinterføre fordi den setter spor som i mange tilfeller er vanskelig å gjenopprette. Motorferdselloven, nasjonal forskrift og departementets rundskriv om motorferdsel legger opp til at praktiseringen av regelverket skal være strengere for barmarkskjøring enn for kjøring på snødekket mark. Med unntak av den barmarkskjøringen som skjer i næringsøyemed, og som er tillatt etter loven, skal kommunene praktisere regelverket strengt. I utgangspunktet har derfor regelverket og retningslinjene tatt høyde for den trussel som barmarkskjøring kan utgjøre. I tillegg er det for Finnmarks vedkommende fastsatt en egen forskrift om bruk av motorkjøretøy, og hensikten med denne er å kanalisere barmarkskjøringen til tradisjonelle ferdselsårer. På bakgrunn av det som har kommet frem i mediene den siste tiden, har jeg bedt fylkesmannen i Finnmark om en rapport om barmarkskjøringen i fylket. Det er tydelig at mange kommuner har en dispensasjonspraksis som går langt utover de rammer regelverket og retningslinjene setter. Fire av Finnmarks 26 kommuner står for 88 pst. av dispensasjonene i fylket. Ifølge rapporten tar fylkesmannen problemene på alvor og vil gjøre sitt ytterste for å få snudd den negative tendensen, noe jeg forutsetter at også kommunene vil følge opp. Vi følger både utviklingen i barmarkskjøring og fylkesmennenes oppfølging nøye, og vil vurdere ytterligere tiltak dersom det viser seg nødvendig for å oppnå de ønskede resultater. Våren 2002 stoppet jeg en planlagt liberalisering av regelverket for snøscooter, fordi jeg ville avvente evalueringen av forsøket med planstyrt motorferdselforvaltning i åtte kommuner. Forsøket gjelder også regelverket rettet mot barmarkskjøring, og skal klarlegge hvorvidt formålet med motorferdselloven kan oppfylles bedre ved å kople praktiseringen nærmere opp til lokale planvedtak og planprosesser etter plan- og bygningsloven. Det er minst like viktig at kommunene vurderer barmarkskjøring i plansammenheng og ikke bare snøscooterkjøring. Barmarkskjøring er en form for arealbruk som kan få langsiktige konsekvenser, og som derfor må undergis særskilt vurdering i plan.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Det som jeg varslet i mitt svar til representanten, er at jeg har bedt fylkesmannen i Finnmark om å lage en rapport om utviklingen av barmarkskjøring. Jeg understreker at når det gjelder barmarkskjøring, skal det være en streng praktisering av dispensasjonsretten for kommunene. Den har glidd ut i en rekke kommuner, det har vi fått dokumentert. Fylkesmennene er nå blitt bedt om å følge dette meget nøye. Og hvis man da ikke ser en annen praksis i kommunene i årene fremover når det gjelder til barmarkskjøring, vil vi måtte vurdere andre tiltak. Jeg tar da med meg ideen fra representanten Vaggen Malvik om å kreve en mer spesifisert gjennomgang av hva man gjør i forhold til næringskjøring. Men det som er ille med barmarkskjøring, er at hvis man kjører med den type kjøretøyer i myrområder og en del utsatte områder, kan man skade for all fremtid. Det setter spor for alltid. Og dette vil vi ikke ha i norsk natur.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Først må jeg si at det faktisk er mange søknader også utenom søknader om næringskjøring som blir godkjent. Når enkelte steder svært mange av søknadene blir innvilget, og det er de lovlige, har man en kjempeutfordring knyttet til det. Dette skal nå fylkesmennene gå gjennom, og de skal se på praksisen via en dialog med kommunene. Vi prøver jo da først med gulrota. Det er ofte bedre enn å prøve pisken. Når det gjelder den ulovlige kjøringen, er det ikke noen tvil om at vi har en utfordring i forhold til kartlegging. Vi må benytte oss av andre etater også, f.eks. Statskogs folk. Vi må også benytte oss av dem som, f.eks. i Finnmark, følger med på reinsiden, og vi må bruke Statens naturoppsyns folk. Alle disse må få som oppgave at de også må følge på barmarkskjøringen. Når det gjelder å knytte en spesiell gebyrinntekt eller avgift for ulovlig kjøring til akkurat dette formålet, har jeg ikke hørt den ideen nevnt tidligere. Vi har ikke noen praksis for å øremerke den type avgifter.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Det islandske skipet «Gudrun Gisladottir» grunnstøtte den 18. juni 2002 ved innløpet til Nappstraumen i Vestvågøy kommune i Lofoten. Morgenen etter sank skipet på ca. 40 m dyp. «Gudrun Gisladottir» hadde under havariet både frossen sildefilet, opptil 800 tonn, og oljeprodukter om bord. Den største umiddelbare faren for forurensning fra skipet er knyttet til oljen. Akutte utslipp av olje vil representere en betydelig miljøtrussel for sjøfugl, nærliggende oppdrettsanlegg, sårbare strandområder og friluftsliv. Det er derfor viktig, bl.a. på bakgrunn av værforholdene i Lofoten, at faren for oljeforurensning fra havaristen fjernes så raskt som mulig. Fiskelasten utgjør også en forurensningsfare, men vurderes å utgjøre en mindre akutt miljøtrussel. Rederiet er ansvarlig for den forurensningsfare som skipets olje og last utgjør. Miljøverndepartementet påla rederiet, som det vises til i spørsmålet, i klageavgjørelse av 20. september 2002, å tømme havaristen for olje innen i går, 15. oktober 2002. Videre ble fristen for å heve og fjerne hele vraket satt til 1. mai 2003. Etter at departementet fattet sitt vedtak, har rederiet overdratt vraket til et bergingsfirma. Rederiet er imidlertid fortsatt ansvarlig i forhold til departementets pålegg. Bergingsfirmaet har nå presentert planer for å fjerne oljen sammen med hele vraket i høst. Det er positivt at de ønsker å fjerne hele vraket, men disse planene må dokumenteres bedre for at Statens forurensningstilsyn skal kunne vurdere om den planlagte hevingsoperasjonen er gjennomførbar innen kort tid og forsvarlig ut fra miljøhensyn. Statens forurensningstilsyn vil sørge for at både planleggingen og gjennomføringen av selve hevingsoperasjonen følges nøye og vurderes grundig. Dersom det viser seg at rederiets planer ikke er gjennomførbare, er det viktig at ingen tid går til spille, og at en statlig aksjon for å tømme oljen om bord iverksettes umiddelbart. Jeg har derfor bedt SFT starte nødvendige forberedelser til en slik statlig aksjon parallelt med at bergingsfirmaets hevingsplaner følges nøye. Rederiet har nå hatt tre måneder på seg til å fjerne vraket, uten å ha foretatt seg noe. Departementet avgjorde klagen fra rederiet raskt, og det er svært viktig at rederiet i slike situasjoner tar ansvar, følger opp gitte vedtak og rydder opp etter seg.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
Regjeringen vil ikke utsette fristene som er satt, nemlig at skipet i går skulle vært tømt for olje. Skipet skal tømmes for olje umiddelbart. Det rederiet nå gjennom bergingsselskapet har lagt på bordet, er en plan for å heve hele skipet med 800 tonn sild og olje. Disse planene må SFT gå nøyere igjennom. Man er ikke fornøyd med planene slik de foreløpig foreligger, men man skal ha en dialog de nærmeste dagene. Hvis man ikke kommer til enighet og får gjennomført dette meget raskt, vil staten tømme skipet for oljen, som er den akutte forurensningsfaren. Derfor bad jeg SFT i går om parallelt med den dialogen de har med selskapet for å få hevet hele skipet, som selvsagt er det beste, å planlegge for at staten skal tømme det for olje. Så hvis vi ikke kommer til enighet med rederiet om en heving, at den ikke tilfredsstiller de miljøkrav og sikkerhetskrav vi stiller, vil vi måtte tømme det.
Børge Brende (Høyre), 2002-10-16:
At forurenser betaler, er et prinsipp som gjelder også for dette området. Det er rederiets ansvar å få tømt skipet og få hevet det. Det har vi gitt pålegg om. Vi har gitt dem et pålegg om å tømme det for olje innen 15. oktober. Den fristen er oversittet av rederiet, og derfor starter vi nå planleggingen av en statlig aksjon. Samtidig sier rederiet at de vil heve skipet. Der har de en frist til neste år. Grunnen til at vi delte denne fristen i sin tid, var at det viktigste var å få tømt vraket for oljen, som er den akutte forurensningsfaren, og at det medfører en ikke ubetydelig risiko å få hevet skipet på denne tiden av året. For at man skal kunne gå i gang med disse planene, må vi ha god dokumentasjon og føle oss trygge på at dette blir gjennomført, og at det blir gjennomført på en skikkelig måte. Jeg hadde denne saken på mitt bord i noen få uker. Jeg bestemte at skipet skulle tømmes, og jeg bestemte at det skulle heves. Det er faktisk en veldig offensiv holdning i forhold til denne type skipshavari, også offensiv i forhold til den praksis som har vært fulgt de siste årene.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-10-16:
Jeg ønsker å stille finansministeren følgende spørsmål: «I forbindelse med avhending av BV 202 fikk en rekke hjelpekorps, offentlige etater og øvrige norske frivillige organisasjoner tilbud om gavesalg til en pris av 1 000 kr pr. vogn. Disse har i ettertid fått krav om registreringsavgift på 8 359 kr pr. vogn nyere enn 1973-modell. For kjøperne føles dette urettferdig sett i lys av det positive arbeidet disse gjør. Kan statsråden gi fritak for dette sett i forhold til den innsats disse vognene vil kunne gjøre for fellesskapets beste samt de restriksjoner vognens bruk har?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-10-16:
Jeg takker for svaret, som for undertegnede og ikke minst for dem som har kjøpt BV 202 for å gjøre en jobb til fellesskapets beste, bl.a. ved å redde liv, er en stor skuffelse. Dette var vogner som Forsvaret ikke lenger hadde behov for og man bestilte skroting av ca. 2 000 BV 202. Dette synes bl.a. undertegnede var feil bruk av fellesskapets ressurser. Skrotingen ble etter en del arbeid stoppet, og BV 202 ble lagt ut for salg i tre faser: Gavesalg, direktesalg og delesalg. Inn under gavesalg ble følgende vurdert: hjelpekorps, offentlige etater og øvrige norske frivillige organisasjoner. Ved gavesalg er det ikke lov med videresalg, ei heller økonomiske inntekter. Det er et svært begrenset område å kjøre i, en lav bruksfrekvens m.m. Dette skulle tilsi at det skulle være mulig å bruke dispensasjonsmulighetene i avgiftsvedtakets § 4, selv om økonomiske, sosiale eller humanitære forhold ikke alene gir grunnlag for dispensasjon. Ser ikke statsråden at f.eks. Røde Kors ikke kan sammenlignes med andre mer næringsrelaterte kjøpere og derfor bør få redusert avgift?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-10-16:
§ 4 omhandler at dette ikke alene er det som skal til, men det må vel være mulig å tenke på disse tingene. Tidligere var beltevogner omtalt som motorredskap og derfor var det ikke avgift. Dette er vogner som er spesielle. De er plombert til en maksimal hastighet på 40 km/t, og det er et begrenset bruksområde for dem. Derfor vil jeg jobbe videre med denne saken, slik at disse vognene kommer inn under en annen paragraf og på den måten blir fritatt for avgift. Slik som det nå er blitt, er dette inntekter for staten i stedet for utgifter i forbindelse med skrotingen. Det synes jeg også burde telle i denne saken.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-10-16:
Jeg har følgende spørsmål til den ærede helseminister: «Fra par der mannen har vært cancerpasient og som ønsker å benytte seg av tidligere uttatte og nedfrosne egg for å kunne bli foreldre, har jeg fått opplysninger om at sykehusene ikke lenger tilbakesetter disse. Det sies at Stortinget ikke har fattet vedtak om hvorvidt slikt forsøk skal være del av tidligere forsøk eller et nytt forsøk. Vil statsråden sørge for at det blir brakt klarhet i saken, slik at par med allerede nedfrosne egg får vite hvordan de skal forholde seg?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-10-16:
Jeg takker helseministeren for det positive svaret. Det var akkurat slik jeg også trodde det var. Men tydeligvis er det enkelte sykehus som ikke er orientert om hvordan dette skal gjøres, i og med at flere ektepar som har kontaktet meg, har gitt tilbakemelding om at man sier nei, og at man må starte med egenbetaling i forhold til den ordningen som nå gjelder. Jeg er glad for at helseministeren nå vil ta initiativ til å informere sykehusene om at dette skal regnes som ett og samme forsøk, med de egenbetalingene som gjelder. Da er jeg veldig godt fornøyd med svaret og trenger ikke tid til noe oppfølgingsspørsmål.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Ved behandling av revidert nasjonalbudsjett har Stortinget gjeninnført en ordning med dekning av utgifter til medisinsk behandling ved offentlig poliklinikk og legemidler ved assistert befruktning. Ordningen gir en utgiftsdekning for inntil tre forsøk og innebærer at pasienten må betale en engangs egenandel på 18 000 kr. Beløpet fremkommer ved at pasienten selv må dekke utgifter til legemidler for inntil 15 000 kr, og 3 000 kr for behandling ved offentlig poliklinikk. Utgifter til legemidler som overstiger 15 000 kr dekkes i sin helhet via folketrygden som bidrag. Ordningen er gitt tilbakevirkende kraft fra 1. januar 2002. Det har vært flere spørsmål ved praktiseringen av den nye egenbetalingsordningen. Departementet er derfor i ferd med å avklare disse spørsmålene i et brev til landets sykehus og regionale helseforetak. En av problemstillingene har vært hva som menes med «et forsøk». Jeg er innstilt på å legge til grunn at et forsøk defineres som en teknisk fullført behandling med uthenting og tilbakesetting av egg i kvinnens livmor. Ved et egguttak vil flere egg kunne bli befruktet, og noen vil kunne fryses ned til senere bruk. Senere bruk av slike frosne egg skal etter mitt syn være å anse som en del av en teknisk fullført behandling, med andre ord som en del av «et forsøk» som definert i egenbetalingsordningen. Innsetting av frosne egg blir etter dette ikke å anse som et nytt forsøk. Par som av medisinske grunner må nytte frosne egg vil da kunne komme inn under ordningen med redusert egenbetaling for assistert befruktning. Dette vil også kunne medføre at færre befruktede egg blir destruert, noe som er et viktig siktemål. Jeg vil derfor presisere dette overfor landets sykehus i det brevet jeg nevnte.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Da er statsråden også veldig godt fornøyd og trenger ikke tid til noe tilleggssvar.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
St.meld. nr. 25 for 1996-97, Åpenhet og helhet, gav en helhetlig beskrivelse og tilstandsvurdering av tjenestetilbudet innen psykisk helsevern. Meldingen påpekte særlig betydningen av samarbeid mellom barne- og ungdomspsykiatrien og det fylkeskommunale barnevernet. Det har historisk vist seg å være stor mangel på slikt samarbeid mellom disse to tjenestene, og i meldingen har departementet uttrykt at tiltak som styrker samarbeidet mellom de to tjenestene, skal prioriteres. De to tjenestene ivaretar ulike behov og er hjemlet i henholdsvis barnevernslovgivningen og helsetjenestelovgivningen. Likevel er det mange grenseflater mellom tjenestene, og for mange barn og unge er det avgjørende at disse to tjenestene samarbeider og er samordnet i det tilbudet som ytes den enkelte. Poliklinikkene innen psykisk helsevern for barn og unge må styrke samarbeidet med bl.a. barnevernet, og en del av kapasitetsveksten må skje ved at det ytes konsultasjon og veiledning til samarbeidende tjenester. Stortingsmeldingen er videre fulgt opp gjennom St.prp. nr. 63 for 1997-98, Om opptrappingsplan for psykisk helse, og med rundskriv til kommunene og spesialisthelsetjenesten hvor signalene om å styrke samarbeidet mellom barnevernet og barne- og ungdomspsykiatri er tydelige. Det er i disse dokumenter ikke angitt samarbeidsmodeller og heller ikke knyttet finansiering til spesielle løsninger. Styringsbudskapet til kommunene og til de nå regionale helseforetakene er også klart, og jeg legger til grunn at de regionale helseforetakene følger opp dette. De fylkeskommunale planene er forutsatt å være grunnlagsdokumenter i foretakenes arbeid med å styrke denne delen av helsetjenesten. Planene er ikke med dette statiske, men må justeres i tråd med utviklingen av det psykiske helsevern. Østfold fylkeskommune har tatt opp spørsmålet om det økonomiske samarbeidet mellom disse to tjenestene med departementet. Departementet har derfor i et brev til Østfold fylkeskommune og Helse Øst forutsatt at de nødvendige tiltak følges opp fra begge parter for de aktuelle klienter i denne aktuelle saken. Helse Øst har redegjort for departementet at samarbeidet mellom barne- og ungdomspsykiatrien og barnevernet med dette vedtaket ikke er avsluttet, men at samarbeidet må være på det faglige plan og ikke gjennom overføring av økonomiske midler. Jeg forutsetter at det nødvendige samarbeid mellom barne- og ungdomspsykiatrien og barnevernet som bl.a. er beskrevet i disse sentrale helsepolitiske styringsdokumentene, følges opp på en hensiktsmessig måte og med hensynet til de aktuelle pasientene som det helt sentrale fokus.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Det ligger i svaret at jeg forutsetter at de klare føringene som ligger i styringsdokumentene, blir fulgt opp av det regionale helseforetaket. Det er bl.a. en forutsetning at en del av kapasitetsveksten innenfor poliklinikkene for psykisk helsevern for barn og unge skal skje ved at det ytes konsultasjon og veiledning til samarbeidende tjenester. Men det ligger ikke spesielle nasjonale føringer på helseforetakene om spesifikke samarbeidsmodeller, eller at de skal overføre penger fra sine budsjetter til barnevernet. Det vil jeg heller ikke kreve i denne sammenheng, fordi det ikke er forankret i disse styringsdokumentene. Hvis foretaket derimot skulle komme til at man ønsker å gjøre det, er det intet til hinder for at man kan det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Det politiske signal som er forankret i de dokumentene jeg nevnte, er klart og utvetydig: Det skal samarbeides, og det skal samarbeides tettere. Men det ligger altså ikke et pålegg om at man skal bruke midler fra psykiatriplanen på barnevernet. Den muligheten og den friheten har man, men det er ikke et krav. Jeg vil minne om at dette er øremerkede midler bevilget av Stortinget til psykiatri. Det innebærer at de 3,4 mill. kr som representanten Svein Roald Hansen refererte til, jo vil bli brukt til barn og unge i Østfold med psykiske lidelser. Det synes jeg må være det avgjørende i denne sammenheng.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Det framgikk av mitt første svar at min vurdering er at med et så klart og tydelig regelverk som jeg mener vi har, og med den kunnskap om regelverket som er til stede hos partene, bør ikke dette være noe omfattende problem. Men det som er avdekket i Fredrikstad, og som Fylkestrygdekontoret i Østfold har gått tungt inn i, tilsier at både trygdeetaten og departementet som part i takstforhandlingene bør ha et våkent blikk i oppfølgingen av dette. Det vil vi ha. Hensynet til den svake part, som representanten Øye pekte på, er selvfølgelig veldig viktig her, men det er også viktig at det skal være en ryddig praktisering av et regelverk som involverer ganske store ressurser av samfunnets felles ressurser.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Jeg tror representanten Øye og jeg er helt enige om at en praksis i strid med den tariffen som partene og den enkelte lege er både moralsk og juridisk forpliktet på, er uakseptabel og må slås ned på i den grad man klarer å avdekke det. Det er eksempelet fra Østfold et uttrykk for. Og som sagt: Vi vil fortsette å foreholde partene i takstforhandlingene dette, og vi vil støtte det økte fokus som trygdeetaten har på dette. Jeg vil også ta opp med Rikstrygdeverket hvorvidt erfaringene fra Østfold tilsier at Rikstrygdeverket bør revurdere sine kontrollstrategier.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Da avslutter jeg med dette.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
La meg først si at jeg fullt ut deler representanten Lunds fokusering på dette spørsmålet: Blir pasientene i denne regionen tilgodesett med et behandlingstilbud som er fullgodt i overgangsperioden? Jeg har fått forsikringer fra Helse Midt-Norge om at så er tilfellet. Men for ytterligere å få en vurdering av det, vil jeg altså be fylkeslegen, som er tilsynsmyndighet, om en vurdering av dette. Så det spørsmålet er jeg ikke ferdig med å besvare. Når det gjelder spørsmålet om saksbehandling, gikk jeg primært inn i forankringen i de fylkesvise psykiatriplanene, og i det beslutningssystemet som gjelder for foretakene. Men jeg vil si at når det gjelder utformingen av det permanente tilbudet for denne regionen, er det min oppfatning at man har en aktiv dialog og medvirkning med alle parter, slik representanten Lund peker på.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Dette er ikke noe vedtak om å endre planen. Det er en oppfølging av føringer departementet har gitt om å vurdere alternative løsninger for en region. Det fremgår av de brev jeg har referert til. Det er heller ikke slik at dette er nedleggelse av et sykehus eller en sykehusavdeling. Dette er en enhet som meg bekjent ikke har behandlerkompetanse i form av psykiatere, psykologer osv., så det er en enhet på et relativt lavt faglig nivå vi snakker om. I det jeg har sagt, ligger det også at Helse Midt-Norge i den kommende prosessen må ha sikkerhet for at tiltakene som besluttes, er gjennomført i en god dialog og med medvirkning fra alle involverte. I det ligger det et klart uttrykk for at jeg ikke synes at prosessen fram til den beslutningen som man har truffet på midlertidig basis, har vært fullgod i forhold til de kravene som jeg her gir uttrykk for.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Incestutsatte med posttraumatiske lidelser får behandlingstilbud innen psykisk helsevern for barn, unge og voksne. Fra statens side satses det på kompetanseheving både i tilknytning til seksuelle overgrep og i tilknytning til traumeutsatte personer. I tillegg til dette har Regjeringen i statsbudsjettet for 2003 foreslått å øke tilskuddet til Modum Bad med 6,8 mill. kr. Det er en reell økning på til sammen 4 mill. kr, som bl.a. skal styrke behandlingstilbudet til overgrepsofre nettopp ved Modum Bad. Som et ledd i opptrappingsplanen for psykisk helse har departementet i perioden 2000–2002 gjennom prosjektet «Støtte til seksuelt misbrukte barn» gjort en spesiell innsats for å forbedre tilbudet om utredning, diagnostisering, behandling og støtte til denne gruppen og deres pårørende. Det skal skje gjennom kompetanseoppbygging i tiltaksapparatet innen samtlige helseregioner. Barn som utsettes for incest, omfattes av dette prosjektet. Satsingsområder og resultatmål for prosjektperioden har vært følgende: Hver helseregion skal ha et miljø/nettverk som har kompetanse i forhold til seksuelle overgrep mot barn, og miljøet skal gi råd og veiledning samt drive undervisning for utdanningsinstitusjoner og aktuelle fagmiljø.Hver region skal styrke tjenestetilbudet innen barnevern, barnemedisin og barne- og ungdomspsykiatri for undersøkelse og behandling av barn som utsettes for seksuelle overgrep, og anbefalinger for etablering av et tilstrekkelig tilbud for fremtiden skal gis.Behovet for kompetansehevende tiltak rettet mot spesielle faggrupper skal avklares.Behovet for nasjonale funksjoner på fagområdet skal avklares. Prosjektet videreføres fra 1. januar 2003 innenfor rammene av et annet prosjekt som også startet opp i 2000, Helsetjenester til psykisk traumatiserte. Både voksne og barn som har vært utsatt for incest, vil være omfattet av traumeprosjektet. Det tas sikte på en omfattende kompetanseheving på kommunalt og regionalt nivå når det gjelder avdekking av bl.a. seksuelle overgrep, herunder også incest og behandlingstilbud innenfor primærhelsetjenesten så vel som spesialisttjenesten. En kartlegging utført innenfor rammene av traumeprosjektet i 2001 viste at omtrent samtlige psykiatriske sykehus og poliklinikker hadde ofre for seksuelle overgrep til behandling. Det vil derfor være et mål innenfor traumeprosjektet å øke tilgjengeligheten og kompetansen innen psykisk helsevern når det gjelder ofre for seksuelle overgrep, inkludert incestutsatte.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
Ansvaret for å sørge for slike tjenester for denne gruppen ligger klart i forlengelsen av helselovgivningen og de regionale helseforetakene. Når det gjelder måten de sørger for disse tjenestene på, har helseforetakene betydelig frihet til å bestemme innenfor det som er faglig og økonomisk forsvarlig. Opptrappingsplanen for psykisk helse gir muligheter for å bygge ut tilbudet og skal innebære en utbygging av tilbudet, ikke for minst barn og unge med psykiske problemer. Det vil gjøre disse i stand til både å samarbeide med private og å bygge ut sitt eget tilbud.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-16:
I mitt første svar gav jeg uttrykk for at vi har satset i inneværende år og i de to foregående år på et prosjekt som nettopp har hatt som siktemål kompetanseoppbygging i tiltaksapparatet i samtlige helseregioner. Dette arbeidet videreføres i det traumeprosjektet som jeg viste til. Jeg er derfor helt enig med representanten Hofstad i at kompetanseheving i den generelle helsetjenesten og i psykiatrien, som har et ansvar for dette, fortsatt skal sikres gjennom denne type spesielle tiltak.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Jeg har et spørsmål til helseministeren: «Psykisk Helsevern Østfold Helseforetak har gitt beskjed til Østfold fylkeskommune at det ikke vil fortsette det økonomiske samarbeidet med fylkets barnevern basert på de statlige midlene til psykisk helsevern. Dette økonomiske samarbeidet er forankret i St.meld. nr. 25 for 1996-1997 og i de godkjente fylkeskommunale planene for styrking av det psykiske helsevernet. Hva vil statsråden gjøre for at helseforetaket skal legge disse styringsdokumentene til grunn for sitt arbeid på dette området?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Innebærer svaret at helseforetaket bare skal gi faglig veiledning, og at man ikke skal benytte noen av de midlene man har i opptrappingsplanen for psykiatri? Dette lå jo til grunn for det samarbeidet som var mellom barnevernstjenesten og det psykiske helsevernet så lenge fylkeskommunen hadde det felles ansvaret. Det sier seg selv at et såpass stort beløp som her faller ut – 3,4 mill. kr lå i planene fra disse opptrappingsmidlene – jo vil ha betydning for barnevernets evne til å ta seg av de klientene som er inne i samarbeidet.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Jeg hører hva statsråden sier og synes det er synd at helseforetakene ikke følger opp i hvert fall det samarbeidet som er satt i gang, og som innebærer det man i dag vil kalle en økonomisk overføring, siden staten har overtatt ansvaret for spesialisttjenestene. Jeg har forståelse for statsrådens problem med – innenfor en ny styringsmodell – å legge klare føringer for dette. Men jeg hadde håpet at det kunne gis det vi vel kaller et politisk signal om at i hvert fall de tiltakene som er i gang, ikke bør bli avbrutt – heller ikke de delene av det som vil innebære at man deler på de midlene som er gitt til opptrappingen av satsingen på psykiatri.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Nesten annethvert legekontor i Fredrikstad tar mellom 35 og 50 kr for en resept som skal være gratis. Et par legekontor nekter konsekvent å skrive ut medikamenter pasientene bruker jevnlig, uten at vedkommende først kommer til konsultasjon. Noen tar også doble egenandeler dersom pasienten under en konsultasjon tar opp flere problemer. Flere av legene sier at regelverket er uklart. Hva vil statsråden foreta seg slik at legene følger retningslinjene og pasientene ikke betaler mer enn de skal?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Det virker på meg, selv om statsråden sier at han vil følge dette opp, at man er litt defensiv i forhold til at det her skjer en del ting som er ganske uakseptable. For Arbeiderpartiet er det i hvert fall veldig viktig at vi ivaretar den svake part, og den svake part her er pasienten. Det er jo ikke slik at enhver pasient kan ta en diskusjon med sin lege om takstsystemet. Det er selvsagt for komplisert. Nå er det slik at dette som er avdekket i Fredrikstad, gjelder bare en kommune. Likevel betyr dette ganske mange penger for pasientene. Spesielt ille er det for kronikerne, som er storforbrukere av legetjenester og som kanskje oppsøker lege mange ganger med samme spørsmål. Derfor vil jeg spørre statsråden: Mener statsråden at det er sannsynlig at dette problemet som har kommet fram i Fredrikstad, og som er stort, gjelder for hele landet?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er positivt at statsråden nå sier at man vil gå noe nærmere inn i dette. For selv om Østfold har vært et av foregangsfylkene i landet, er det faktisk slik at selv om de der har tatt stikkprøvekontroller som skulle forhindre at avtaleverket ikke ble overholdt, har det skjedd ganske mange feil innenfor Fredrikstad kommune som Fredrikstad-pressen nå har tatt tak i. Nå sier fylkesdirektøren at de vil granske egenandelskortene. Om det gjelder alle, vet ikke jeg. Men det betyr i hvert fall at de går et skritt lenger, og at de stikkprøvekontrollene som de gjorde, ikke var gode nok. Når det gjelder fastlegeordningen, er jeg tilhenger av den. Jeg mener at vi ikke skal måtte skifte fastlege selv om legen driver en gammel og innarbeidet praksis, og at vi ikke kan akseptere at det skjer.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2002-10-16:
«Forskning viser at én av ti er utsatt for seksuelle overgrep. Ved Modum Bad i Vikersund finnes det innleggelsestilbud for ofrene, men ventelisten er veldig lang. På grunn av dette er mange incestutsatte uten tilbud. Hvilket arbeid gjøres fra departementets side for sikre behandlingstilbud for incestutsatte?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2002-10-16:
Vi vet at det likevel er et faktum at det er mange som står uten behandlingstilbud, spesielt tilbud om innleggelse. Nå er det privatpersoner som har kommet på banen, deriblant incestutsatte som selv ønsker å etablere behandlingstilbud. Hvordan stiller statsråden seg til dette?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2002-10-16:
Nå går ikke min bekymring bare på behandlingsplasser, men også på kompetansen på dette feltet. Hva gjøres fra departementets side for å heve kompetansen på akkurat dette området?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-16:
«Mange reisende er misfornøyde med tilbudet på Nordlandsbanen. Det gjelder en rekke forhold. Ett av disse er manglende kapasitet, som fører til at bl.a. studenter ikke får plass når de skal reise i helgene. Et annet er stengte stasjoner, som fører til at passasjerer må vente ute i all slags vær. Et tredje forhold, som både reisende og ansatte mener er kritikkverdig, er de nye Agenda-togene, som ikke er funksjonelle. Hva gjør statsråden for at Nordlandsbanen skal bli bedre for de reisende?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-16:
Det var et grundig svar, og jeg er glad for at statsråden svarte såpass fyldig som hun gjorde. Men jeg har et tilleggsspørsmål eller to. Det første går på dette med studenter. Vi får nemlig veldig mange henvendelser fra studenter som faktisk ikke kommer seg hjem i helgene, fordi de ikke har bil eller liknende. Er det ikke mulig å se for seg at man kan jobbe videre med å få en kapasitetsøkning på fredager og søndager? Jeg syns det er uholdbart at en del ungdommer som reiser f.eks. fra Trondheim, bl.a. fordi de skal være med på forskjellige ting i eget lokalsamfunn i helgen, skal oppleve at de ikke får sjansen til å reise hjem når de ønsker det. Er det ikke mulig at statsråden både kan jobbe videre med dette og se om man ikke kan hekte på en vogn ekstra når det er helg, slik at flere studenter kan reise med toget?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-16:
Et siste spørsmål, og det går på dette med jernbanestasjonene. Jeg har full forståelse for at NSB rasjonaliserer, at man selger billetter på toget, og at man gjør dette så rimelig og effektivt som mulig. Men det er én ting jeg ikke har forståelse for, og det er at vi som bor langs denne linjen, ikke skal få komme inn på en jernbanestasjon midt på svarte natta og kunne få beskjed om at toget er to timer forsinket, og at det ikke skal kunne gå an å putte en tikrone på en kaffeautomat og ta en kopp kaffe mens man venter de to timene toget er forsinket. Flere steder blir man stående ute på perrongen. Jeg har sjøl stått og ventet på toget mellom kl. 3 og 5 i snøkavet, uten å vite når toget kommer. Når man har en jernbane med jernbanestasjoner, må det etter min mening gå an å jobbe for at de i hvert fall er åpne så man kan komme seg inn, og at det er en «plinging» eller noe sånt hvor det opplyses at toget i dag er to timer forsinket. Er statsråden enig i at man bør jobbe etter det sporet?
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-10-16:
Regjeringen foreslår i statsbudsjettet for neste år å øke kjøp av persontransporttjenester fra NSB med 88 mill. kr – en økning på 6,8 pst. – til 1 386 mill. kr. Dette kjøpsnivået vil gi grunnlag for gode og framtidsrettede persontogtilbud i hele landet – der vi har jernbane – i årene framover. I forslag til rammeavtale om statlig kjøp av persontransporttjenester fra NSB for 2003-2006 som er lagt fram i St.prp. nr. 1 for 2002-2003, er det lagt til grunn at Nordlandsbanen trafikkeres med Agenda-tog på alle dagtogavganger både på delstrekninger og på gjennomgående tog. Nattog kjøres med lokomotiv og vogner på strekningen Trondheim–Bodø. Hovedmarkedet på Nordlandsbanen utenom sommersesongen utgjør delstrekninger og undervegstrafikk. Fra og med 15. desember 2002 styrkes togtilbudet i dette markedet med økt frekvens og kortere reisetider. Tilbakemeldingen fra kundene når det gjelder Agenda-togene, har vært at de er svært fornøyde med de nye togene på korte reiser, men at det på lengre reiser ikke er tilfredsstillende sittekomfort. For å bedre situasjonen har NSB iverksatt en rekke tiltak. En avdeling i Agenda-togsettene er allerede bygd om for å gi bedre avstand mellom stolene og mer bagasjeplass. I ett togsett vil det bli prøvemontert stoler av samme type som i Signatur-togene. Dette togsettet vil bli satt i trafikk på bl.a. Nordlandsbanen fra og med uke 46. Kundenes tilbakemelding vil avgjøre om dette skal gjøres i flere tog. Det arbeides også med å gi et utvidet servicetilbud til kundene som reiser med disse togene på Nordlandsbanen. NSB har for liten kapasitet på fjerntogene på enkelte avganger fredag og søndag. I resten av uken er det stort sett ledig kapasitet på disse togene. Dersom kapasiteten skal økes i helgene, vil det også gi overkapasitet i resten av uken. Det vil derfor være meget kostbart å kjøpe flere tog som kun blir benyttet i helgene. Når kapasiteten er for liten, er det ikke bare studenter som opplever at det er en reduksjon i tilbudet. Ingen kunder avvises før toget er fullt, uansett om de er studenter eller ikke, men man vil ikke kunne få de høyeste rabattene på avganger med høyt belegg. Når det gjelder åpningstidene på stasjonene, er disse relativt bra. Det er imidlertid et ønske om at alle venterommene er åpne når nordgående nattog kommer fra Trondheim. Jeg er kjent med at NSB har gått sammen med Jernbaneverket for å se på mulige løsninger for å bedre tilbudet til kundene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-10-16:
Jeg syns det er positivt at studenter ønsker å reise kollektivt. Det vil jeg aller først ha sagt. Det representanten her er inne på, er en utfordring som NSB er klar over. Som jeg viste til i svaret mitt i stad, er NSB opptatt av å prøve å komme lenger i forhold til å kunne løse det, enten det er studenter eller andre som er de reisende. Jeg er opptatt av at vi fra vår side skal legge til rette for at det skal være mulig å kunne reise kollektivt for studenter. Det vi også må se på, er på hvilke strekninger dette behovet er. Jeg vil tro at det ikke nødvendigvis bare er strekningen Trondheim–Bodø, men at det er hele strekningen. Det er jo gitt en mulighet ved at man har valgt denne togtypen, og ved at man har hyppigere avganger som vil bedre dette.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-10-16:
Det vil jeg si at jeg er veldig enig i. Jeg vet at NSB er i kontakt med Jernbaneverket for å se på om det er mulige løsninger på dette. Det er klart at det aldri er hyggelig å måtte vente i to timer – det være seg dag eller natt – og kanskje spesielt ikke om natten. Dette er helt klart en utfordring for både NSB og Jernbaneverket, og det jobbes for å finne løsninger.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-10-16:
I forbindelse med bygging av Gardermobanen var det ikke mulig å beholde dobbeltsporet på Gjøvikbanen helt inn til Oslo Sentralstasjon. Løsningen hvor 300–400 meter av det ene jernbanesporet på Gjøvikbanen ble fjernet, ble derfor valgt på slutten av 1990-tallet ut fra en samlet kapasitetsvurdering. Når det gjelder lokket som bygges over Etterstadskjæringen, ligger det så høyt over jernbanesporet at det ikke vil forstyrre togframføringen. For øvrig kan jeg nevne at Gjøvikbanen er en av de to togstrekningene som foreslås anbudsutsatt i 2004. Samferdselsdepartementet forventer at konkurranse på banestrekningen vil gi et mer kostnadseffektivt og bedre togtilbud for de offentlige midlene som i dag går til statlig kjøp av persontransport med tog fra NSB AS på Gjøvikbanen. Så for å understreke det helt tydelig, er vi opptatt av kollektivtransport, og vi er opptatt av kollektivtransportløsninger på denne strekningen i dette området.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-10-16:
Vi er opptatt av at vi skal finne gode, varige løsninger når vi legger til rette for infrastrukturinvestering, også når det gjelder jernbanen. Det var det som ble gjort da Gardermoen ble bygd. Jeg vil gjøre oppmerksom på at det ikke er et dobbeltspor til Gjøvik. Gjøvikbanen har ikke dobbeltspor hele veien. Dette er en enkeltsporet jernbane, og det må vi ta hensyn til. I dag går det ca. 50 tog i døgnet der, og det er rom for en ytterligere økning på det sporet. Den trafikken som går her, er slik representanten viser til, større enn den som går til Gjøvik. Det er også annen trafikk som går her. Vi er avhengig av mange andre ting enn de 300–400 meterne for å ha en god utnyttelse av kapasiteten på dette sporet. Så vil jeg bare bemerke at ingenting er bedre enn om flere velger å reise med jernbanen på denne strekningen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-10-16:
Dette er en generell utfordring. Uansett transportmiddel har vi i rushtiden problemer i forhold til kapasiteten, vel å merke i byområder og spesielt i hovedstadsområdet. Dette er en utfordring man må leve med. Utfordringen for oss er ganske riktig å legge til rette slik at vi finner gode transportløsninger og får utnyttet kapasiteten over tid. Hvis det vil være nødvendig å øke kapasiteten for at vi skal finne bedre løsninger på Gardermobanen, så vil dette bli gjort, og det vil bli sett i en helhetlig sammenheng med alle infrastrukturutfordringene knyttet til jernbanen rundt Oslo.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Allerede i utjamningsmeldinga, St.meld. nr. 50 for 1998-99, var problemstillingen med asylsøkere og andre som ikke kan få full pensjon i folketrygden på grunn av for kort botid i Norge, beskrevet. Her var det også forslag til tiltak for å rette opp denne skjevheten. Regjeringen har ennå ikke fulgt dette opp. Sosialhjelpen blir et nødvendig varig tilskudd til livsopphold. Kommunene får en økonomisk belastning. Hva vil Regjeringen nå gjøre for at de menneskene det gjelder, kan få pensjonsrettigheter?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Takk for det. Det som sosialministeren no seier, er jo det som ulike statsrådar og departementsfolk har svara gjennom mange år. Dette er ei sak som kommunane har jobba for i ti års tid, og då utjamningsmeldinga kom i 1999, uttalte regjeringa at personar med stutt butid i Noreg bør få ekstra yting frå ei ny stønadsordning, med grunnlag i ei særlov. Det gjekk iallfall sosialkomiteens fleirtal inn for. Men tida er gått, og det er jo kommunane som får problema. Seinast i februar retta faktisk òg NRK Dagsrevyen søkjelyset mot dette, og då bekrefta statssekretær Kaldheim at dette var ei mangelfull ordning, og at ein skulle sjå nærare på dette fram mot statsbudsjettet for 2003. Eg har ein papirbunke som viser korrespondansen mellom Kommunenes Sentralforbund og Kommunaldepartementet og Sosialdepartementet, og det same svaret har vore gitt, så no etterlyser eg handling i staden for utgreiing.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-10-16:
Ja, takk for det. Men eg trur eg vil utfordre sosialministeren på eit tidspunkt for når ho vil kome attende, for no begynner jo dette å spisse seg litt til, ikkje minst er det ein del kommunar som no vegrar seg for å ta imot nye asylsøkjarar. Mange av dei er over 67 år, og veldig mange vil iallfall ikkje få ei butid som gjer at dei får pensjonsrettar. Då må dei, som sosialministeren sjølv seier, leve på sosialstønad som eit supplement til den vesle trygda dei eventuelt får. Eg vil understreke at sosialstønad ikkje skal vere av varig karakter, men her blir altså ein god del menneske tvinga til å leve på sosialstønad i ein 10–25 årsperiode. Ein ting er at dette er ei kommunal belasting, men eg synest det på ein måte er litt uverdig overfor dei menneska dette gjeld, at ein gjennom denne ordninga faktisk er med og deler opp til eit A-lag og eit B-lag. Så no må eg oppfordre sosialministeren til å kome i mål med denne saka så fort råd er, for det er utilfredsstillande stadig å få svar om at dette er under utgreiing, og at saka skal kome til Stortinget. Vi var lova dette seinast i 2003-statsbudsjettet. Det er ikkje skjedd.