Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Foreldrepermisjon har vi for ungene. Det er mange ulike begrunnelser som brukes for å innrette de ordningene på den ene eller andre måten, og det viser de mange debattene vi har hatt om dette i salen. Derfor tror jeg det er viktig å holde fast ved utgangspunktet: foreldrepermisjonen er først og fremst til for ungene. Jeg oppfatter det forslaget vi nå har til behandling som i realiteten en avskaffelse av fedrekvoten. Selv om det er formulert på en litt annen måte, vil det være realiteten. Kristelig Folkeparti har et klart og enkelt utgangspunkt: Vi trenger fedrekvoten. Det er fortsatt sånn i norsk arbeidsliv i dag at hvis du er kvinne og kommer til sjefen din og forteller at nå skal vi ha barn, at du er gravid, da skjønner jo sjefen med en gang at du må ha permisjon; nå må du ha fri i en lengre periode. Hvis en mann kommer og sier at nå skal vi ha en til, da tenker ikke sjefen nødvendigvis det samme. Da tenker kanskje sjefen at jeg trenger deg på jobb, gjør denne permisjonen minst mulig, putt det litt inn i ferien og gjør det så enkelt som mulig, og kom tilbake så fort som mulig. Derfor vil det å fjerne fedrekvoten være et naivt skritt flere år tilbake i familiepolitikken. For fedrekvoten er nettopp det virkemidlet som gjør at mange menn og fedre kan gjøre akkurat det de ønsker å gjøre. Man kan gå til sjefen sin og si: Nå vil jeg har en periode fri fordi vi har fått en unge, og jeg ønsker å bruke tid sammen med den ungen det første året. Derfor er faktisk fedrekvoten i dag et trumfkort for menn overfor sine arbeidsgivere – og gjerne overfor mor også – som sikrer valgfriheten for familiene. Forskning viser at det er bra at begge foreldrene bruker tid sammen med ungene og deler på omsorgen allerede fra starten av. Men det betyr jo ikke at denne effekten økes og økes jo lenger vi gjør pappapermisjonen. Det er ikke sånn at den positive effekten for samliv og for tilknytning mellom far og barn øker proporsjonalt med antall uker som er lovbestemt i foreldrepermisjonsordningen. Derfor er det viktig at når vi legger dette trumfkortet i fedrenes hender og gir dem muligheten til å ta ut denne fedrekvoten, må vi ikke falle for fristelsen til å sitte her i det norske storting og detaljstyre hvordan alle familier skal legge opp sin hverdag i de tusen hjem rundt omkring i landet. Og det er den fellen de rød-grønne har gått i, når de nå har bygd ut de ordningene så langt at det er 14 uker på hver av foreldrene, og fellesdelen har blitt gradvis mindre. For da oppstår en del situasjoner som gjør det vanskelig for en del foreldre med hensyn til hva de egentlig ønsker, hvilke løsninger de ville ha funnet best. Så det som var trumfkortet, kan bli en svarteper for en del familier. Og jeg er helt sikker på at den folkelige støtten til fedrekvoten nettopp er forankret i at vi bruker det virkemidlet og gir det virkemidlet til fedrene som et trumfkort uten å falle for fristelsen til å detaljstyre familiene, noe som skaper irritasjon og motstand mot fedrekvoten. Kristelig Folkepartis linje er derfor å si nei til høyresidens forsøk på å undergrave denne viktige reformen som fedrekvoten er. Vi ønsker å beholde fedrekvoten som et trumfkort. Vi tar òg avstand fra venstresidens forsøk på i stadig større grad å detaljstyre familiene ved å detaljstyre hvordan man skal dele foreldrepermisjonen. Da blir trumfkortet til en svarteper. Så løsningen ligger i den sunne fornuft. Løsningen ligger i sentrum – i den gylne middelvei. La fedrene få beholde sin fedrekvote uten å detaljstyre foreldrepermisjonen.