Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Tidligere i dag diskuterte vi idrett og idrettspolitikk i Stortinget. Nå diskuterer vi FN. Det gir en mulighet til å åpne dette innlegget med å nevne den svært idrettsinteresserte Grorud-gutten som ble FNs første generalsekretær, nemlig Trygve Lie. Trygve Lie var justisminister, handelsminister, forsyningsminister og utenriksminister i Norge og stortingsrepresentant for Akershus. Jeg synes for øvrig at stillingen som FNs generalsekretær burde være en passende retrettstilling for stortingsrepresentanter fra Akershus. Hvorfor nevner jeg Trygve Lie? Jo, fordi han spilte en formidabel rolle med å få etablert FN i New York. Kompromisskandidaten Lie, som ble valgt etter mange avstemninger, fikk jobben med bokstavelig talt å stable den nye organisasjonen på beina. Ingenting var på plass – ikke kontorer, ingenting. Det var faktisk ikke engang bestemt hvor FNs hovedkvarter permanent skulle være. Trygve Lie insisterte på at det skulle være i New York, noe jeg tror både dagens FN-ambassadør og andre er glad for. Mye har skjedd på disse 67 åra. Verden er endret, og da må også FN endre seg. Men å lure på om vi trenger FN i 2013 burde det ikke være grunn til. Vi trenger FN – et annerledes FN enn i 1946, et bedre og sterkere FN. Verden, Norge inkludert, har hatt god bruk for FN, og som mange andre har tatt opp i dag: Tenk bare på havretten, som sikrer Norges eierskap til naturressursene våre, det vi lever av! Tenk om dette skulle settes på spill! Vi bør egentlig ikke tenke på det i det hele tatt. Verden har som sagt endret seg, bl.a. ved framveksten av regionale organisasjoner. Den afrikanske union, ASEAN, Den arabiske liga, EU og NATO – og også viktige organisasjoner som OSSE og Europarådet. Men løsningen er ikke å bygge ned FN, sjøl om vi har fått flere og etter hvert til dels sterke regionale organisasjoner. FN må snarere ta en rolle i et samspill med disse regionale organisasjonene. Det er nok utfordringer i verden til at alle organisasjonene skulle ha noe meningsfullt å drive med, det er bare et spørsmål om hvordan samspillet er, og hvordan organisasjonene fungerer sammen. Ingen organisasjon er perfekt, ei heller FN. Store organisasjoner må jevnlig omstruktureres – det være seg forsvaret vårt, sjukehusa våre eller FN. Men som vi veit: Det er ikke bestandig like enkelt. Derfor må vi som trur på FN, og som trur på FNs rolle og posisjon, også gå i bresjen for hele tida å endre og forbedre FN. Vi lever i en urolig verden. Vi trenger mer internasjonalt samarbeid og dermed også sterkere internasjonale organisasjoner, ikke svakere. Til slutt: Morten Høglund holdt et godt innlegg i dag. Hvis jeg hørte riktig, nevnte Morten Høglund at FN kanskje burde få en rolle i konflikten på Kypros. Det må jeg innrømme at jeg synes er en interessant tanke. Kanskje Morten Høglund er inne på noe. Det er litt interessant at det kommer fra Fremskrittspartiet, som vanligvis ønsker å vingeklippe FN, men jeg synes resonnementet er interessant. Vi kunne kanskje lagt til andre vanskelige og fastlåste konflikter ikke så langt fra Norge, som f.eks. i Transnistria og i Nagorno-Karabakh, med tanke på om FN også der burde hatt en sterkere rolle enn det FN tradisjonelt har hatt. Enkelt er det ikke. De som så langt har prøvd å finne fredsløsninger i disse tre nevnte konfliktene, har som kjent ikke lyktes – i hvert fall ikke godt nok – men det hadde vært interessant å se om FN kunne lykkes med noe som andre organisasjoner så langt ikke har lyktes med.