Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2001-04-05:
Det har vært hevdet at tannhelsetjenesten i Norge er et helsepolitisk stebarn. Oppmerksomheten om emnet har heldigvis økt i denne perioden. Kristelig Folkeparti er opptatt av å forebygge. Vi har alltid støttet at den offentlige tannhelsetjenesten skal bruke mesteparten av sine ressurser til oppsøkende virksomhet og behandling av barn og unge. Det er vel på få områder innen helsetjenesten vi ser så flotte resultater av en føre var-holdning som innen tannhelsen. Behandlingsbehovet har gått dramatisk ned de siste årene. I et brev fra helseministeren opplyses det at i 1999 var 74 pst. av 5-åringene kariesfri, og 60 pst. av alle barn og unge som var inne til undersøkelse, hadde ikke behov for behandling. Dette er bra! Bruk av fluor og mer bruk av tannpleiere i skolehelsetjenesten har gjort dette mulig. Tannlegeforeningen har vært effektive og fleksible og vist at det er viktig med «rett person på rett plass». I likhet med de andre partiene på Stortinget ønsker Kristelig Folkeparti at hele befolkningen skal sikres tilgang til gode og likeverdige helsetjenester, uavhengig av bosted og økonomi. Vi har vært opptatt av den urettferdighet det er at eldre personer på institusjoner og brukere av hjemmesykepleietjenesten får gratis tannhelsetjeneste, mens eldre som bor hjemme med bare kommunale hjemmetjenester, ikke får det. Forsøksordningen i to–tre fylker, som Stortinget bevilget penger til i statsbudsjettet for 2001, forventes å komme i gang snarest mulig. I utjamningsmeldingen ble det dokumentert en sammenheng mellom økonomi, helse og generelle levekår. Det er svært negativt å lese at 200 000 nordmenn unnlater å gå til tannlegen på grunn av dårlig økonomi. I Dokument nr. 8:66 om periodontitt ser en tydelig eksempel på at refusjonsordningen knyttet til tannbehandling og annen medisinsk behandling slår uheldig ut. Dårlig tannstatus disponerer for infeksjoner i munnhulen, som igjen kan lede til dårlig ernæringstilstand. Det er ulogisk at følgetilstandene gir rettigheter knyttet til medisinsk behandling, mens sykdommer direkte relatert til kun tannstatusen ikke gjør det. Kristelig Folkeparti ser behov for et offentlig utvalg som gjennomgår spørsmålet om et offentlig engasjement i tannhelsespørsmål, og som ser det i et helhetsperspektiv. Vi mener en må se på organisering og refusjonsordninger, f.eks. muligheten av å la egenandeler inngå i egenandelstaket. Å innføre universelle ordninger for alle vil bli dyrt og må nødvendigvis følge en opptrappingsplan. Utvalget må ta rekruttering på alvor. Deltidsstillinger med mulighet til privat praksis kan videreutvikles og kanskje øke interessen for offentlig tannhelse. Kristelig Folkeparti konkluderer ikke når det gjelder tannlegeutdannelse i Tromsø. Det er et stort problem å få nok tannleger i de fleste fylker utenom det sentrale østlandsområdet. Svenske tannleger har hjulpet oss i kriser, men det er nå behov for dem i hjemlandet. Kjernen av stabile tannleger i Nord-Norge nærmer seg pensjonsalderen, så det haster med en avklaring. En delt løsning, et mer integrert studium i forhold til det medisinske fakultet, kan være en mulighet. Kristelig Folkeparti vil som nevnt ikke konkludere med hva utvalget skal mene om de ulike sakene før det har utredet dem grundig. Vi mener likevel at periodontittpasientene har ventet lenge nok på en bedre finansieringsordning, og støtter derfor Dokument nr. 8:66-forslaget. Vi er med i flertallet når det gjelder Dokument nr. 8:60, og jeg fremmer bare de mindretallsforslag vi selv er med på.