Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
Det er tydelig at høyrepartiene har vært i Sverige og lært av en politikk som har sendt tusenvis av svenske ungdommer til Norge for å søke arbeid. I Sverige er én av fem arbeidsføre ungdommer nå uten arbeid. Men mest av alt har de lært seg den retorikken som sikret høyrepartiet Moderaterna to valgseiere. Men hoven synes jo under skjørtekanten når Høyre kutter kraftig i ytelsene til enslige mødre for å finansiere skattelettelser til de rikeste. Det går etter mitt syn to linjer i høyrepartienes arbeidslivs- og sosialpolitikk. De har sett styrken i et organisert arbeidsliv og et trepartssamarbeid og synes åpenbart at fagbevegelsen har en for sterk maktposisjon i arbeidslivet. Rent bortsett fra at de ser en oppgave i å gjøre fagforeningsmedlemskapet mindre fordelaktig ved å redusere skattefradraget for fagforeningskontingenten, er Høyre imot alle tiltak som gir fagbevegelsen nye maktmidler i kampen for et anstendig arbeidsliv. På den annen side er de tilsvarende skeptiske overfor tiltak som ansvarliggjør arbeidsgiverne på dette feltet, akkurat som i Sverige. De gjør ingen hemmelighet av at de vil angripe arbeidsmiljøloven den dagen de måtte få regjeringsmakt. Da blir det flere midlertidige ansettelser, svekket stillingsvern og nye arbeidstidsbestemmelser. Kan Høyre vise til noen eksempler på at flere midlertidige ansettelser gir flere faste ansettelser? Tvert om, i et land som Spania, der midlertidige ansettelser er en systematisert del av arbeidslivet, har dette bare resultert i økende utrygghet og faktisk en todeling av arbeidslivet, i tillegg til en altoverskyggende arbeidsledighet, der én av to unge møter stengte dører til arbeidslivet. Jeg tror heller ikke at sykelønnsordningen vil overleve et eventuelt regjeringsskifte i 2013. Også på dette området henter Høyre inspirasjon fra Sverige når de i budsjettinnstillingen tar til orde for en veiledende, normert sykmelding, der det fastsettes et bestemt antall sykmeldingsdager for hver sykdom. Det er selvfølgelig fristende å latterliggjøre et slikt forslag, om det ikke var for at den svenske regjeringen faktisk har gjennomført det. Men her glipper det for Høyre på et annet punkt. Etter at vi gjennom flere budsjettinnstillinger har lært dem respekt for inngåtte avtaler mellom partene i arbeidslivet, glemmer de at dette forslaget bryter avtalen om et inkluderende arbeidsliv. IA-avtalen mellom regjeringen og partene i arbeidslivet om å redusere sykefraværet og skape et inkluderende arbeidsliv er jo et skjørt byggverk. Ikke desto mindre er den en av de viktigste avtalene vi har i norsk arbeidsliv. Derfor bør vi utvise forsiktighet og kløkt i omgangen med den og heller støtte opp om tiltak partene er blitt enige om. IA-avtalen er også et viktig verktøy i arbeidet for et anstendig arbeidsliv. En hovedmålsetting er å hindre utstøting fra arbeidslivet. Her møter vi den andre hovedlinjen i høyrepartienes sosialpolitikk, nemlig forestillingen om at altfor mange av egen fri vilje lever et lykkelig liv på offentlige budsjetter, altså på fellesskapets bekostning. Både Høyre og Fremskrittspartiet gjentar nær sagt til det kjedsommelige at det skal lønne seg å jobbe, underforstått at velferdsstatens støtteordninger er så gode at det ikke gjør det. Selvsagt skal det lønne seg å jobbe, og det gjør det. De som av mange grunner ikke har en arbeidsplass å gå til, skal imidlertid slippe å be om unnskyldning for det, enten de er arbeidsledige, syke, uføre eller funksjonshemmede. De er ikke unnasluntrere og latsabber. Når vi gjennom generasjoner har bygd en velferdsstat som tar vare på oss nærmest fra vugge til grav, er det fordi de fleste av oss til ulike tider i livet har behov for fellesskapets omsorg og støtte. Jeg velger å legge vekt på dette fordi Høyre i budsjettinnstillingen gir uttrykk for sitt syn på velferdsstaten når de skriver: «Velferdsstaten skal ikke være alt for alle, men skal være sterk for den som har behov for hjelp.» Eller sagt slik det lød fra Høyre for noen år siden: Man må hjelpe dem som trenger det mest. Jeg ser køen av verdige trengende stå utenfor Nav-kontorene med bøyd hode og med lua i hånden.