trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2009-02-12:
Representanten Sanner utfordret meg til å utdype hva jeg sa om menneskerettigheter i innlegget mitt. Det er nok klart nok, hvis representanten bare hørte på det som faktisk ble sagt. Jeg gjorde det klart at man alltid må tenke nøye gjennom om en til enhver tid gjør nok med hensyn til menneskerettighetene, og om man gjør de rette tingene på feltet. Jeg sier også: «Det er også viktig å bruke et tydelig språk, når dét trengs. Det er et problem at en ofte blir for diplomatisk i ordbruken i internasjonale sammenhenger». Men så sier jeg at det er ett område der man skal gå nennsomt fram – jeg har aldri brukt ordet «forsiktig». Jeg har aldri sagt at man skal gå forsiktig fram i forhold til menneskerettighetene. Men jeg har sagt at man skal «gå nennsomt fram», fordi det er bare da man når resultater. Og er det én ting jeg er opptatt av, så er det at man skal nå resultater i menneskerettighetsdialogen. Som jeg sier i innlegget mitt: «Hvis man ønsker innflytelse, må en gå nennsomt fram». Men det skal aldri sjølsagt være tvil om at menneskerettighetene er det fundamentet som vi tufter vår internasjonale politikk på. Men jeg er opptatt av å nå mål, jeg er ikke opptatt av markeringer. Hvis man ser på den praktiske håndteringen og oppfølgingen av menneskerettighetene, noterer jeg meg med stor interesse at når det gjelder et av de områdene hvor menneskerettighetene blir brutt fundamentalt og systematisk i disse dager, nemlig i Kongo, viser ikke Høyre noen interesse for å stille opp. Så gjelder det WTO, som jeg også er blitt utfordret på. La meg være like klar her: Vi trenger et WTO-system. Vi trenger kjøreregler for internasjonal handel. Det vi trenger, er altså regler. Spørsmålet er hvilke regler vi skal utvikle, sånn at vi opererer innenfor en ramme av det som er en rettferdig handel. Høyre uttrykker seg i denne debatten som om man skal ha en verdenshandel uten regulering. Det framstår for meg som en pussighet. Så må jeg også bare få nevne at det er mange som stiller det spørsmålet jeg har stilt i dag – og det er et spørsmål. Jeg sier: Er man sikker på at det er det rette i dagens situasjon å sluttføre en ny forhandlingsrunde i et system som har som fundament at en friest mulig verdenshandel er det mest tjenlige? La meg bare få minne om at sosialdemokratene i EU har gått betydelig mye lenger enn jeg når de sier at man bør ta en pause i forhandlingene og forandre seg, til det beste for utviklingslandene.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2009-02-12:
Utenriksministeren var i sitt innlegg inne på at vi er i ferd med å konstruere en debatt i denne sal som ikke er fundert på realiteter når det gjelder menneskerettigheter. Det er jeg veldig enig i. Høyre har gjennom denne debatten ikke på noen måte greid å komme opp med gode, grunnleggende eksempler på hvor de mener Regjeringa svikter. Så jeg bare konstaterer at det er interessant å føre denne type debatter, men Høyre har ikke kommet noen vei med hensyn til å tydeliggjøre det de mener er Regjeringas svik mot menneskerettighetene. Når det gjelder handel – her går det i ulike retninger – vil jeg bare si at det er interessant at i disse dager snakker alle om hvordan vi skal temme den globaliserte økonomien, sånn at vi ikke får en berg-og-dal-bane-økonomi, som vi har vært vitne til i den seinere tida, og som først og fremst går ut over dem som har minst. Men det er veldig få som har svarene på hva vi skal gjøre(presidenten klubber) for å temme denne økonomien. Da må vi se på alle forhold. Vi må også se på handelssystemet – det skulle bare mangle. (presidenten klubber)
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-02-12:
I mitt innlegg prøvde jeg å problematisere litt de utfordringene som Norge har i forhold til å sende fredsstyrker. I og med at Obama-administrasjonen nå sier klart ifra at de ønsker at andre NATO-land skal være med og støtte opp om større styrkebidrag – og det vil antakelig komme en henvendelse til Norge – samtidig som vi ser de katastrofale humanitære ødeleggelsene som er i Kongo, ser jeg at dette er en utfordring for Norge. Jeg mener at vi i et langsiktig perspektiv må ta høyde for begge deler. Jeg har også stilt et spørsmål til utenriksministeren om hvordan vi i framtiden kan jobbe med å sikre dette, slik at man ikke når man sier at man skal sende flere soldater til Kongo, samtidig lukker døren for Afghanistan. Jeg ser at vi trenger å satse på begge deler.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-02-12:
La det ikke være tvil om at Venstre i all bistandspolitikk står for at vi må styrke handel. Det mener vi også i forhold til disse områdene.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-02-12:
Som jeg nevnte i stad: Jeg ser de utfordringene, og jeg ser at det kan være nødvendig å se på forsvarsbudsjettet i denne forbindelse, for Norge har forpliktelser overfor NATO.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-02-12:
Som jeg nevnte i mitt innlegg, har jeg merket meg utenriksministerens omtale av Kongo, der han framholdt at Regjeringen utredet muligheten for å sende norske styrkebidrag til Kongo. Venstre er veldig enig i at det må vi gjøre. Gitt at vi er i nærheten av kapasitetsgrensen for hvor mange soldater vi kan sette inn i internasjonale operasjoner, kan det jo se ut som at Regjeringen nå sender våre siste disponible soldater til Kongo. Spørsmålet som jeg stilte i mitt innlegg, var om Regjeringen med dette allerede er på vei til å lukke døren for ytterligere styrkebidrag i Afghanistan, og dermed overfor NATO, eller om den fortsatt holdes åpen. Dette er ikke ønsketenkning fra Venstre, men det er snakk om reelle prioriteringer. Det jeg spurte om i mitt innlegg, var om å få utenriksministerens kommentar på dette. Hva er Regjeringens prioritering.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
I sitt innlegg uttrykte representanten Larsen en bekymring for hvorvidt en eventuell operasjon i Kongo skal gå på bekostning av vårt engasjement i Afghanistan. I en pressemelding om Kongo på partiet Venstres hjemmeside slår representanten Larsen fast på vegne av partiet Venstre at Norge snarest må bidra med både militært personell, utstyr og økonomisk hjelp til finansiering av MONUCs innsats i Kongo. Ambisjonene til Venstre er det altså ingen ting i veien med. Samtidig har Venstre i sitt budsjett for i år kuttet i Forsvarsdepartementets budsjett. Hvordan skal Venstre finne militært personell som skal sendes til Kongo når representanten Larsen nå helt klart har slått fast at Afghanistan ikke skal gå på bekostning av Kongo?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Jeg har lyst til å gjenta mitt spørsmål til representanten Larsen: Hvordan ser Venstre for seg at vi skal øke det norske styrkebidraget i Afghanistan, samtidig som vi, som det står i en pressemelding på Venstres hjemmesider, snarest må sende militært personell til Kongo, all den tid Venstre i sitt budsjettforslag kutter i Forsvarsdepartementets budsjett?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Kort sikt er jo det året vi lever i nå. Representanten sier nå at det ikke er tid for å kutte støtten til UNRWA, men at de står ved kuttene på 50 pst. i 2009. Jeg får ikke det til å gå opp. Regjeringen kommer til å fremme et forslag om økning i bevilgningen til UNRWA. Det kan komme i revidert, og det er spennende å se hvordan Fremskrittspartiet vil balansere mellom kort og lang sikt, og hva som er definisjonen av de begrepene. Smugling er et problem. Jeg tror at problemet delvis er brakt ut av proporsjoner ved at man har inntrykk av at det foregår massiv våpensmugling gjennom tunnelene. Det står mot den analysen som går på at de fleste av disse våpnene er snekret i Gaza, og at smuglingen handler om en lang rekke andre livsnødvendigheter. Det er ikke unaturlig med det stengningsregimet man har sett. Men det å ha smugling er en usunn situasjon, og derfor burde det vært åpnere grenser med bedre kontroll for å motvirke smuglingen. Dette arbeidet pågår, og det er veldig sensitivt for Egypt. Norge engasjerer seg i det. Vi var på et møte i København om dette for en uke siden, sammen med land som ønsker å støtte opp under våpenhvilen ved å gi større sikkerhet for hva som passerer over grensen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Jeg håper representanten Solberg hørte hva jeg sa, at det finnes alltid grenser, og at det alltid finnes en situasjon hvor ingen avtale eller ingen tekst er bedre enn en avtale med en dårlig tekst. Det er et prinsipielt syn, og det gjelder også her. Jeg sa også i mitt innlegg at hvis dette ender opp i et sidespor hvor man går løs på ytringsfriheten, vil ikke Norge akseptere det. Det er en holdning som gjenspeiles i Thorbjørn Jaglands artikkel, der jeg for øvrig ikke deler virkelighetsbeskrivelsen i alle ledd, men som har det poenget som jeg helt klart kan slutte meg til. Men jeg gjentar at vi går inn i denne forhandlingen med en brobyggerambisjon, ikke for å kompromisse på verdier, men for å få med nye grupper land til å bli med på bredere løsninger. De afrikanske landene er opptatt av rasisme, de er ikke opptatt av det sidesporet som enkelte land prøver å få til. Da må vi engasjere de afrikanske land. De latinamerikanske land er opptatt av å komme inn i en debatt om dette uten å bli avsporet. Da må vi også være i stand til å legge fram forslag som kan bidra til det. Det er det arbeidet som pågår nå. Så får vi oppsummere senere i vår om vi er der at vi kan akseptere resultatet. Her er vi for øvrig på linje med EU, som representanten Solberg ellers pleier å være opptatt av.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Det er feil mann som står her og svarer. Det er til SV spørsmålet om hvordan de definerer vedtakene de foretar i sine ulike organer, og det de oppfordrer til, må stilles. Jeg er opptatt av Regjeringens politikk, og Regjeringens politikk handler om ikke å gå inn for boikott. Hva den enkelte norske forbruker ønsker å gjøre og vise av sitt politiske engasjement, er opp til den enkelte norske forbruker. Representanten Høybråten og jeg er blant dem, og vi må være ansvarlige for våre valg. Det er ingen tvil om hva som er Regjeringens politikk her, det ble ryddet ganske klart opp i da det var tvil om det, i januar 2006. Tvilen har ikke på noe tidspunkt senere oppstått. Hva som kommer i ulike politiske organer rundt om i landet, lokalt, regionalt eller sentralt, må være en del av det løpende politiske ordskiftet. Men en ytterligere presisering av hvordan et parti definerer sine vedtak, må nesten foretas av partiet selv.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Det handler om prioriteringer, og Venstre viser at deres prioritering overhodet ikke går opp. Man vil altså ha forsvarsbudsjettet ned, soldatene i Afghanistan opp, og soldatene i Kongo opp. Det går ikke i hop. Jeg mener at Norge har et høyt nivå på deltakelsen i Afghanistan i dag. Regjeringen planlegger ikke økning av det nivået. Det skal være kvalitet på det, det skal være tidsriktig, og det skal passe inn i oppgaven man skal løse. Jeg ser ikke for meg en økning der, slik som situasjonen nå er. Forsvarsministeren har etter sitt besøk sagt at vi over tid bør kunne satse på å støtte FN i Kongo. Vi bidrar med feltsykehus til Tsjad, vi har stabsoffiserer som kan gjøre en innsats i første omgang, og så får vi etter hvert se hva kapasiteten er. Afghanistan er en forpliktelse vi har påtatt oss, og det er ikke snakk om å gå ned der for å gå opp andre steder i den nåværende situasjonen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Jeger enig i at dette er et vondt kapittel, og vi deler fortvilelsen som familien til Martine opplever rundt det uavklarte forhold med at den antatt mistenkte går løs og ikke blir brakt til doms. Dette er, for å være presis, et britisk hovedansvar. Drapet fant sted på britisk jord. Norge har aktivt støttet britene gjennom samarbeid mellom myndighetene og mellom politiet, og jeg har tatt det jevnlig opp med min britiske kollega, som deler mitt engasjement. Målet har vært å få denne personen utlevert for å kunne svare for tiltalen ved en britisk rett. Det har vært et håp at vi skulle kunne få til det. Nå har Jemen som et første budskap sagt at det ikke er aktuelt. Problemstillingen med at denne personen eventuelt blir stilt for retten i Jemen, er overhengende fare for dødsstraff. Et syn som både Storbritannia og Norge deler, er at vi vil motsette oss det utfallet av en slik sak, fordi vi prinsipielt er motstandere av dødsstraff. Svaret må da være fortsatt diplomatisk arbeid for å få personen utlevert, og det kommer Norge til å være vedvarende engasjert i, i samarbeid med Storbritannia.
Erna Solberg (Høyre), 2009-02-12:
Jeg håper utenriksministeren har registrert at en samlet opposisjon synes det er mye bra i utenriksredegjørelsen, men at fokuset på menneskerettigheter under denne regjeringen har blitt oppfattet som for lite. Jeg mener at det er masse godt i dialog som verktøy, men det finnes noen dilemmaer rundt dialog. Ett av dilemmaene er at dialog av og til medfører legitimitet av systemer og regimer som man ikke ønsker å gi legitimitet til. Jeg har da et konkret spørsmål til utenriksministeren. Thorbjørn Jagland har i dag skrevet en kronikk i Dagsavisen hvor han har summert opp sitt standpunkt når det gjelder Durban II-konferansen slik: «Norge bør holde seg hjemme fra FN-konferansen om rasisme – eller reise hjem underveis – dersom utglidningen når det gjelder menneskerettighetene ikke stopper.» Er dette et mulig standpunkt for dagens regjering?
Erna Solberg (Høyre), 2009-02-12:
Jeg vil få lov til å grunngi Høyres stemmegivning. Vi støtter flertallet i Presidentskapet. Vårt utgangspunkt er at Stortinget bør kunne ta enkle prinsippsaker raskere opp til debatt i stedet for å sende alt til behandling i komiteene. Vi har fremmet forslag om ulike måter å jobbe med dette på. Blant annet har Stortinget nå til behandling mindretallsrettigheter og annet, på bakgrunn av at vi føler at Stortinget i stor grad ikke oppleves å være den mest sentrale debattinstansen i det norske samfunn. Under en flertallsregjering har den situasjonen blitt forverret. Vi mener at innholdet i dette forslaget er såpass enkelt, såpass prinsipielt og såpass konkret at det ikke er behov for å ha langvarige, større høringer i komiteen. Dette har ingen budsjettvirkninger. Dette er vel neppe et forslag som ikke alle partiene i løpet av ca. 24 timer kunne si ja eller nei til. Da kan det kanskje være en god prøvestein at vi faktisk voterer over det, uten at vi får et saksframlegg og en saksbehandling i komité. Jeg har lyst til å understreke at vi ikke er for at Stortinget skal bli en resolusjonsmaskin for ulike forslag, men av og til kan det være at Stortinget også skal ta mot til seg og være aktuelle i det vi behandler, og ikke være akterutseilt: at sakene er avgjort når denne salen begynner debatten.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Norge har gjennom mange år vært godt representert i Afghanistan. Der har våre norske jenter og gutter gjort en kjempejobb det står stor respekt av. De har vært med på å stabilisere landet og tilføre Afghanistans innbyggere en trygghet de ikke har hatt. Norge har også bistått med bl.a. skole, politi, veier etc., nettopp for at hverdagen der nede skal bli så bra som mulig. Når vi så vet at vi har vært der i mange år, vet vi også at etter hvert har dette ført til slitasjeskader både på våre soldater og på materiell. Materiell kan lett byttes ut, men det er verre med våre jenter og gutter. Vi er nå nede på grunnfjellet, og det har i den siste tiden vært sendt ned frivillige heimevernssoldater. Disse gjør selvfølgelig også en kjempegod jobb, men Heimevernets primære jobb er å beskytte viktige norske samfunnsinstitusjoner i Norge i en krisesituasjon. Fremskrittspartiet er selvfølgelig stolt over å ha heimevernsmannskaper som er kvalifisert for utenlandsoppdrag, men dette beskriver den prekære situasjonen for de norske hæravdelingene. Når vi samtidig vet at bare en liten del av norsk ungdom utskrives til vernepliktstjeneste, samt at gjennomsnittlig antall øvingsdøgn for dem som er inne, kun er 17 døgn, viser dette alvoret i denne situasjonen. Dette vil si at antall utenlandsoppdrag for den enkelte, både soldat og befal, er for stort. Det ønskelige er forholdet 1:5, dvs. en periode ute og fem perioder hjemme, for å pleie seg selv, sin familie og venner og ta vare på sin jobb, enten det nå er i Forsvaret eller i det sivile. Nå er dette forholdet 1:2 eller 1:3 og for enkelte spesialister helt nede i 1:1. Man kan spørre seg om dette er forsvarlig. Det som må til, er bl.a. mer midler til Forsvaret, slik at vi kan ta inn flere soldater, og at disse i tillegg blir øvd tilstrekkelig, slik at vi har flere å velge mellom. Da vil belastningen ved utenlandsoppdrag være på et akseptabelt nivå. Avslutningsvis må det ikke herske noen tvil om at Fremskrittspartiet er for et fortsatt engasjement i Afghanistan.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Utenriksministeren gav oss på tirsdag en meget god redegjørelse om de viktigste temaene i norsk utenrikspolitikk. Jeg ønsker spesielt å berømme utenriksministeren for hans omfattende redegjørelse om nordområdene. Som statsråden sa, er dette Regjeringens viktigste strategiske satsingsområde, og jeg tror ikke det kommer til å bli mindre viktig i årene som kommer. Nordområdene er et område som utvilsomt vil komme mer i fokus etter hvert som isen smelter i Arktis. Da blir det viktig å tenke nytt om hvordan vi kan møte de utfordringene vi får. Det var derfor gledelig å lese rapporten fra tidligere statsråd Thorvald Stoltenberg og hans visjoner for et nordisk samarbeid. De forslagene som Stoltenberg her kommer med, er spennende og visjonære, og jeg synes vi skal bruke disse som utgangspunkt for den videre diskusjonen om nordområdene, og hvordan vi sammen med våre naboer på en fredelig måte kan utvikle samarbeidet vårt i dette området. Jeg mener at nordområdene og de mulighetene vi har her, ikke på noen måte er fullt ut utforsket. Det som imidlertid er helt sikkert, er at vi i løpet av de neste 10–15 årene vil se en kraftig økning i næringsvirksomheten, med bl.a. økt internasjonal skipstrafikk i dette området. Det faktum at vi i Norden da kan gå sammen om overvåking av dette området, mener jeg vil være meget positivt, og på en god måte bidra til både hvordan vi samarbeider i Norden, og i aller høyeste grad hvordan vi samarbeider med de andre arktiske statene, og spesielt Russland. I en kronikk i Nordlys 10. februar kaller sjefsredaktøren Stoltenbergs rapport for «et historisk steg nordover». Det er jeg helt enig i, men det forutsetter at vi følger opp dette i tiden som kommer, og at vi har et åpent sinn i forhold til å få gjennomført de punktene som Thorvald Stoltenberg trekker opp i sin rapport. Det kan etter mitt syn ikke være problematisk at de nordiske land har et noe forskjellig forhold til NATO og EU. La meg avslutningsvis bare understreke at det i årene som kommer, vil være av avgjørende betydning hvordan vi forholder oss til den raskt endrede situasjonen i nordområdene og i Arktis. Dersom vi klarer å handle proaktivt og i samarbeid med våre gode naboer, vil vi kunne møte utviklingen i disse områdene på en god måte. Jeg er også glad for de visjonene som utenriksministeren og Regjeringen trekker opp for våre nordområder, og for det engasjement som hele tiden utvises. Nordområdene har aldri i historien hatt et slikt fokus og slike muligheter som det vi nå har. Jeg håper at dette trøkket holdes oppe og at vi år for år kan se resultatene av det store arbeidet som nå er kommet i gang.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-02-12:
Først: Når det gjelder menneskerettigheter, er jeg glad for at representanten Åslaug Haga klargjør hva hun mente i sitt innlegg. Men når hun så sterkt understreker at hun er opptatt av resultater, vil jeg si at mitt hovedpoeng var at jeg savner resultater av den såkalte normaliseringen man bl.a. har foretatt i forholdet til Cuba. Det eneste man har oppnådd, er å stenge politisk opposisjonelle ute fra 17.-maifeiring og ikke lenger gi dem tilgang til Internett. Jeg savner konkrete resultater. Jeg forventer også en klarere tale når det gjelder både Cuba og andre steder, selvfølgelig. Den andre problemstillingen som Åslaug Haga tok opp, gjaldt verdenshandelen. Å hevde at Høyre ønsker en verdenshandel uten regler – følger ikke representanten Åslaug Haga med i timen? Det er jo ikke slik at Høyre er tilhenger av en kasinoliberalisme. Vi ønsker en markedsøkonomi som må reguleres for å sikre konkurransen, og for å sikre at forbrukerne beskyttes. Høyre er tilhenger av at politikken følger økonomien. Når økonomien er globalisert, må politikken følge etter. Det er derfor vi er tilhengere av et norsk medlemskap i EU, som er det eneste området i verden hvor politikken har fulgt økonomien, og hvor man forsøker å sikre en regulering som går på tvers av landegrensene. Når representanten Åslaug Haga antyder en pause i WTO-forhandlingene, frykter jeg at hennes ønske om en sterkere grad av proteksjonisme er det som ligger bak. Og hvis det er noe som vil kunne gjøre stor skade i den finanskrisen som nå rammer verden, og som vil kunne føre verden fra resesjon til depresjon, er det jo nettopp en slik proteksjonistisk holdning. Jeg er enig med utenriksministeren i at det vi trenger nå, er en videreføring av WTO-forhandlingene – sørge for at vi får en friere handel, som skal være regulert. Det er i de små lands interesse. Om europeiske sosialdemokrater er enig med Åslaug Haga, synes jeg ikke det er spesielt beroligende.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-02-12:
Jeg tror det er altfor få som har innsett viktigheten av det direktivet vi er med på å vedta. Sammen med et enstemmig storting gleder jeg meg over at vi gjør nettopp det, og jeg ønsker å rette en stor takk til saksordføreren for at det er en samlet komité som står bak alle merknadene. Dette er et svært viktig direktiv, men det har tatt for lang tid å innarbeide det. Vanndirektivets intensjon er jo nettopp å samordne de ulike sektorers ansvar for å oppnå målsettingen om å forebygge og forbedre tilstanden i vannmiljøene og å fremme en bærekraftig bruk av vann. Vi er usedvanlig privilegert når det gjelder vannressurser, men altfor mange andre er det ikke. Vi har også et særskilt ansvar for å ivareta våre vann. Dette direktivet skal altså samordne og koordinere alle aktiviteter innenfor alle sektorer, noe som betyr at tilstandsbeskrivelser og tiltak skal dekke samtlige negative påvirkninger på vannmiljøene. Dette ansvaret er jeg overbevist om at vi vil ta, og det bygger selvfølgelig et enstemmig storting opp under. Men implementeringen og gjennomføringen av vanndirektivet betyr at vannforvaltningen får et kompetansebehov. For at det skal ivaretas, må det følges opp med ressurser. La meg avslutningsvis bare rette en særlig takk til SABIMA for det strålende arbeidet de gjør innenfor hele feltet generelt, men innenfor biologisk mangfold spesielt. De har i behandlingen av denne saken vært svært beredt til å bidra med nødvendig kunnskap.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Tilgang på rent vann er i økende grad en kime til konflikt internasjonalt. Vi ser også at det å begrense tilgangen på rent vann til dels brukes i krigføring, f.eks. på Gazastripen. I det perspektivet kan det føles som om vi i Norge tar litt for lett på den selvfølgen det er å få rent vann når vi skrur på springen. Direktivet pålegger oss å kartlegge og ta vare på vannressursene våre. Det er et omfattende kartleggingsarbeid som nå skal gjennomføres, og jeg vil understreke viktigheten av at man her involverer fylker og kommuner, slik også saksordføreren redegjorde for. Regjeringen har lagt opp til at vi i Norge så langt det er mulig skal følge EU-landenes tidsplan, og det støtter komiteen ettertrykkelig. Jeg vil også benytte anledningen til å takke saksordføreren for at vi har hatt en god og ryddig behandling av denne saken i komiteen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-02-12:
Vanndirektivet har bl.a. som hovedformål å forebygge ytterligere forringelse og å beskytte og forbedre tilstanden i ferskvann, grunnvann og kystnære områder i Europa. Direktivet skal også fremme bærekraftig bruk av vann basert på langsiktig beskyttelse av tilgjengelige vannressurser, og det er basert på ambisiøse miljømål. Direktivet har bl.a. som mål at man i alle naturlige vannforekomster minst skal opprettholde eller oppnå god kjemisk og økologisk tilstand i tråd med nærmere angitte kriterier. Det er gledelig at innstillingen fra komiteen er enstemmig i en viktig miljøsak som den vi behandler i dag. Gjennomføringen av direktivet vil være krevende for Norge, og Venstre har derfor forventninger til at Regjeringen følger dette opp med en betydelig innsats på bred front. Direktivet medfører økte krav til vannovervåking, til forskning og utvikling og til skjerpet forvaltningsinnsats. Tilstrekkelig overvåking av vannressurser må være på plass senest i 2014, og direktivets krav til vannovervåking vil innebære at de samlede ressursene må trappes opp til et nivå som utgjør 75–90 mill. kr utover dagens ressursbruk. Og det er, som sagt, nødvendig at ressursene er på plass innen 2014. Gjennom de siste års budsjettbehandling i Stortinget har dette området vært prioritert av Venstre. Vi har bl.a. fremmet forslag om en opptrapping av innsatsen innen opprydding og overvåking av vann og vassdrag. I det videre arbeidet med oppfølgingen av direktivet skal det gjennomføres revisjoner av vannkraftkonsesjonene. Det er i særdeleshet viktig at en gjennomgår disse konsesjonene med et miljøperspektiv for øye, og at en hensyntar de spørsmål som i dag berøres i innstillingen. En kan se et stort forbedringspotensial på mange plan når en skal gjennomgå konsesjonene for gamle vannkraftverk. En har også eksempler på hvordan en kan få bedre miljøtilpasning og også legge til rette for økt kraftproduksjon. Det er én viktig problemstilling som ikke er berørt i innstillingen i dag, og som ikke tas med inn i det opplegget som det er bred enighet om, nemlig miljøproblemene i kystvann knyttet til rømt oppdrettsfisk, lakselus, kongekrabbe og taretråling. Det kunne være interessant å høre statsrådens vurdering av hvordan man skal arbeide videre med disse store miljøutfordringene, som altså ikke er berørt og inkludert i innstillingen, slik at vi også får en forbedring på disse områdene.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-02-12:
Vatn er viktig, svært viktig. Det er derfor gledeleg at komiteen har samla seg i innstillinga. Eg tek ordet berre for å understreke det som òg saksordføraren var inne på, kommunane si rolle og kommunane sitt behov for å bli styrkte, slik at dei kan utøve den rolla dei har fått gjennom det direktivet som vi i dag vedtek og implementerer. Vatn er ved sida av mat vår mest grunnleggjande ressurs. Tilgangen på reint vatn er avgjerande for helse og utvikling, det er avgjerande for matproduksjon, og det er avgjerande for biologisk mangfald. Sjølv om vi i vårt land har god tilgang på vatn – i nokre delar av landet synest vi av og til at vi har vel god tilgang på vatn frå ovan – er det avgjerande viktig at vi på ein god måte klarar å ta vare på dei vassressursane vi har, òg for framtidige generasjonar.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Det er ikke mye å legge til de gode innleggene som er holdt fra de fleste partier her nå. Jeg vil egentlig bare bruke anledningen til å gratulere Stortinget med dagen. Dette er ikke et direktiv som kommer til å foranledige opphetede debatter og stor strid, og dermed heller ikke noen stor medieoppmerksomhet. Men det er et veldig viktig direktiv som påvirker folks liv over tid på en positiv måte. Vanndirektivet er også EU på sitt beste, slik jeg ser det. Det å kunne få til felles standarder i Europa på et så viktig område som dette, er helt avgjørende – for vann går jo over landegrenser, og vi er avhengige av andre og de er avhengige av oss hvis vi skal løse problemene. Det å få satt felles europeiske standarder på dette området er kjempefint. I Norge er vi vant til at vi har plenty av vann. De fleste nordmenn oppfatter det sånn at vi har rent vann rundt oss overalt, og at det egentlig ikke er noe problem her. Fullt så enkelt er det ikke, selv om andre land selvfølgelig har vesentlig større problemer. I Nederland er det 98 pst. av vannet som har forbedringspotensial, og i Storbritannia er det 75 pst. I Norge er det 25 pst. av vannet som vi mener trenger forbedring, og i en god del tilfeller kjenner vi ikke vanntilstanden godt nok til å kunne slå fast situasjonen. Så ja, vi er et av verdens heldigste land når det gjelder vann, vi har blant de reneste vann i verden, og vi har blant den beste tilgangen på vann i verden. Men også hos oss er det mulig å gjøre tingene bedre, og det vil dette direktivet presse oss til å gjøre. Temaer som kom fram, var bl.a. de som saksordføreren tok opp: Vi vil få spørsmål om avrenning fra landbruk, minstevannføring i tørre vassdrag og opprydding i havner og fjorder. De temaene som komiteens leder tok opp, vil også komme, f.eks. problemer knyttet til rømt oppdrettsfisk. Hvert og ett av disse problemene vil vi nå få anledning til å ta tak i. Vi trenger mer forskning, bedre forvaltning, og vi trenger å legge til grunn – som i alt annet miljøarbeid – at forurenser betaler. Det skal ikke være samfunnet og allmennheten som skal ha ansvaret for å rydde opp, men de som påfører en miljøkostnad for samfunnet, skal også ha ansvaret for å betale. Til slutt vil jeg si at vi allerede i år, i 2009, vil komme tilbake med de første forvaltningsplanene med tiltaksprogrammer for ca. 20 pst. av Norges vannområder. De vil bli vedtatt som en frivillig ordning og i takt med EUs første planperiode. Vi vil sette i gang med én gang. Men dette er et direktiv som først og fremst vil ha en langsiktig betydning, og som vil bedre vannkvaliteten i Europa drastisk, hvis man ikke ser det fra dag til dag, men fra år til år, og fra tiår til tiår. Dette vil føre til at Europa om 20–30 år er i en vesentlig bedre situasjon enn i dag. Igjen: Vi kan gratulere oss selv med et viktig vedtak, selv om det ikke er maksimal oppmerksomhet rundt det.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Jeg er litt forundret over at flertallet i Presidentskapet har sånn hast med dette representantforslaget fra Ellingsen og Amundsen. Vi kan ikke se – fra regjeringspartienes side i hvert fall – at det har sånn hast at det må behandles så hurtig som flertallet i Presidentskapet har lagt opp til. Derfor vil jeg på vegne av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti fremme følgende forslag: «Saken foreslås sendt til komitébehandling.»
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-02-12:
Enkelte berørte mine synspunkter, som jeg gjerne vil kommentere. Jeg forstod det slik at Lars Sponheim gjerne ville hatt en hasteknapp under en tv-sending i går. Jeg skjønner at han gjerne trenger litt tid, i og med at det vel også i Venstre er ulike synspunkter som må koordineres på et eller annet vis i denne saken. Det skal bli interessant å se hvilken konklusjon man kommer frem til, om det blir det samme syn som Venstres toppolitiker Abid Raja har, eller om det blir et annet. Så ble det nevnt at Politiets Fellesforbund gjerne vil ha dette på høring. Ja, det var hvis det var vedtatt at uniformsreglementet skulle endres. Det er vel ingen som er i tvil om hva Politiets Fellesforbund og Arne Johannessen mener om denne saken? Det var fordi han ønsket å få mulighet til å stoppe en endring av uniformsreglementet, en ny sjanse, han ville ha høring. Jeg er helt overbevist om at Arne Johannessen og Politiets Fellesforbund vil ha denne saken raskest mulig ut av verden ved å få det forslaget som er fremsatt, vedtatt i Stortinget så fort som mulig, slik at saken blir lagt død. Jeg synes det var en noe merkelig begrunnelse fra Olav Gunnar Ballo. Det ble også nevnt at det var viktig å la Regjeringen få tid til å komme til et klart standpunkt. Ifølge avisene er det jo full kamp innad i Regjeringen, med klare fronter fra ulike sider. Jeg tror faktisk også at Regjeringen ville satt pris på å bli tvunget til å treffe en avgjørelse som den kunne meddele i debatten om dette forslaget i neste uke, istedenfor å risikere åpne høringer i justiskomiteen, hvor diverse statsråder som offentlig har gitt uttrykk for sine synspunkter, kanskje blir invitert til høring for å gjenta sine synspunkter. Også der ville det vært fornuftig. Men det er Stortingets flertall som avgjør dette, og uansett resultat tror jeg i hvert fall at undertegnede vil bli meget godt fornøyd.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-12:
Carl I. Hagen har gitt uttrykk for hva flertallet, bestående av ham selv og Inge Lønning, mener i Presidentskapet – avgjort med Carl I. Hagens dobbeltstemme. Jeg vil bare tydeliggjøre hva mindretallet, som består av undertegnede og Ola T. Lånke, har gitt uttrykk for. Den ordinære måten man behandler representantforslag på, og som er den absolutte hovedregel – det er veldig få unntak – er at det sendes til den aktuelle fagkomité og behandles der. Den aktuelle fagkomité i dette tilfellet er justiskomiteen. Hvis man skulle brukt Carl I. Hagens resonnement, at man skal fatte et vedtak direkte i salen fordi det er en offentlig debatt omkring et spørsmål, vil jo det være helt lammende for den offentlige debatten. Jeg kan ikke skjønne logikken i det i det hele tatt. I tillegg er det slik at Politiets Fellesforbund, som er imot dette forbudet – helt uavhengig av hva man måtte mene om det – har bedt om at det blir en høring. Konsekvensen av det Carl I. Hagen her foreslår, er at man fratar organisasjonene muligheten til å komme med innspill i forbindelse med høring. Man bryter altså inn i forhold til det de som selv har uttrykt skepsis, har sagt at de ønsker. Derfor er det for mindretallet helt logisk at man følger helt ordinær prosedyre her. Dette går til justiskomiteen til behandling, man får opp den debatten som Carl I. Hagen etterlyser, på helt ordinært vis, og man får også Regjeringens syn i behandlingen i komiteen. Det er ingen grunn til at det skal gjøres annerledes her.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-02-12:
La meg først få gi uttrykk for at jeg er tilhenger av at vi i Stortinget, oftere enn det som skjer i dag, er i stand til å ta raske debatter når saken er tjent med det og debatten er tjent med det. Det vil gjøre Stortinget mer dagsaktuell. Det er slik at det av og til kan være et ønske om å ha en hasteknapp. Da jeg lette etter landskampen på tv-en min i går, skulle jeg gjerne hatt en hasteknapp, men den var ikke der. Av og til er det behov for å bruke tid på saksbehandling. Venstres syn er at denne saken bør få gå om komité, med litt av den samme begrunnelse som representanten Høybråten brukte: Jeg har ikke noe ønske om i en situasjon hvor Regjeringen sender så forvirrende signaler om hva de står for, å hjelpe den ut av den knipa. Jeg vil ha dette om en komité, for å få et klart syn på hva Regjeringen vil måtte mene i den saken før Stortinget tar debatten.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
I likhet med representanten Ellingsen reagerer også jeg på bruken av begrepet «mildere» form for voldtekt. I min verden finnes det ingen «mildere» form for voldtekt. Voldtekt er en alvorlig integritetskrenkelse, og jeg tror at alle former for voldtekt – hvor alvorlig de enn er – har store konsekvenser for dem som blir utsatt for det. Bakgrunnen for at vi har brukt begrepet «mildere» form for voldtekt, er at det står i proposisjonen og det er hentet derfra, og det brukes jo for å nyansere de ulike former for voldtekt. Men jeg er helt enig med representanten Ellingsen i at det kan være misvisende.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Behandlingen av ikrafttredelsesproposisjonen må det neste stortinget ta stilling til. Den vil bli framlagt for det neste stortinget, og jeg kan ikke her og nå si nøyaktig når den vil bli framlagt. Men det må være helt klart at når en enstemmig justiskomité – Høyre inngår også i denne enstemmigheten – så tydelig sier at allerede nå skal domstolene skjerpe straffenivået i forhold til vold og i forhold til overgrep, er det et meget tydelig signal til domstolene. Også innenfor den nåværende straffeloven – den gamle straffeloven – er det vide strafferammer som gir god mulighet for domstolene til å skjerpe straffenivået. Når det gjelder flere kriminalitetslovbrudd, ser vi at domstolene nå har lagt seg på nedre del av straffenivået, så det er god anledning til å skjerpe straffenivået også innenfor den gamle straffeloven.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Tidligere i dag i Stortinget hadde vi en svært interessant debatt som utviklet seg til å bli en debatt om aktiv dødshjelp, og på Fremskrittspartiets landsmøte vedtok partiet å si ja til aktiv dødshjelp. I dag skal vi som kjent ta stilling til ny straffelov, og der støtter en enstemmig komité, inkludert Fremskrittspartiet, at det fortsatt ikke skal være lov å medvirke til medlidenhetsdrap, med andre ord: Aktiv dødshjelp skal fortsatt være straffbart. Jeg har registrert at representanten Ellingsen har uttalt til media at dette ikke er problematisk fordi det nye programmet først gjelder i neste periode. Og da får jeg problemer, for den nye straffeloven skal som kjent ikke ta til å gjelde før i 2011–2012. Betyr det at Fremskrittspartiet vil endre den nye straffeloven som vi i dag vedtar, allerede til høsten, dersom vi får et regjeringsskifte og det blir en mørkeblå regjering? Og hvordan henger dette sammen med Fremskrittspartiets uttalte mål om å ha mest mulig forutsigbarhet i justispolitikken, spesielt i forhold til lovarbeidet?
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Da den alminnelige delen av straffeloven ble lagt fram i 2005, foreslo Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet på bakgrunn av det lave straffenivået spesielt i voldtektssaker at minstestraffen for drap og voldtekt skulle økes. Dette fikk den gangen ikke støtte av Høyre. Lederen av justiskomiteen den gang, Høyres Trond Helleland, begrunnet dette med at å øke minstestraffene var et uttrykk for mistillit til domstolene. Partiet ville derfor ikke støtte forslaget. Nå støtter imidlertid Høyre en økning av minstestraffen. Mitt spørsmål til representanten Oktay Dahl er derfor: Har Høyre nå mistet tilliten til domstolene?
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Slik som jeg kjenner partiet Venstre, er det et parti som alltid har hegnet sterkt om ytringsfriheten. Da Dørum var statsråd, la han – i 2005 – fram et forslag til alminnelig straffelov der han foreslo at blasfemiparagrafen skulle bevares. Mitt spørsmål til representanten Dørum er om han er mer bekvem med den rød-grønne regjeringens forslag til ny straffelov, der man foreslår at blasfemiparagrafen fjernes, enn han var med sitt eget forslag til ny alminnelig straffelov, der man foreslo å bevare blasfemiparagrafen.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Først til debatten som Solveig Horne trakk opp. Som også statsråden var inne på, må det være lov å ha to tanker i hodet samtidig, både når det gjelder strafferetten, og når det gjelder kriminalomsorgen. Vi har vært veldig, veldig tydelig på at den alvorlige kriminaliteten, den alvorlige individkrenkende kriminaliteten, som overgrep, som grov vold, skal straffes strengt, men at man for en del andre typer kriminalitet må vurdere andre typer straffereaksjoner. Jeg registrerer jo at f.eks. Alternativ til Vold, som kanskje er de som har best erfaring med å jobbe for å forebygge nye voldsepisoder, mener at vi faktisk går for langt i dette synet. Representanten Ellingsen var inne på spørsmålet om foreldelse i sitt innlegg. Nå er jo ikke det noe vi egentlig tar stilling til – det tok Stortinget stilling til i forbindelse med behandlingen av alminnelig straffelov i 2005 – men jeg har lyst til å peke på et par punkter. Det er for det første at bevisvurderingen blir vanskeligere jo lengre tid det tar før en sak anmeldes, og med det øker også sjansen for justismord. Det er den siden ved det. Jeg er også redd for at det å ikke ha en foreldelsesfrist vil skape en del forventninger hos folk som jeg tror ikke kan innfris. Det er grunnen til at vi ikke har gått inn på det. Så har jeg lyst til å spørre Fremskrittspartiet om ett forhold. I forbindelse med straffeloven er de uenig i de vurderingene departementet har gjort når det gjelder uaktsomt drap og drap av nærstående, altså såkalt trafikkdrap, hvor en forelder kanskje har vært så uheldig å drepe barnet sitt ved å kjøre over det. Fremskrittspartiet er uenig i argumentasjonen og mener at hensynet til offeret må være det viktigste. Men så sier de samme medlemmer fra Fremskrittspartiet at de ønsker å heve skyldkravet for uaktsomt drap til grov uaktsomhet, og begrunner det med at den utvidede yrkesrisikoen mange yrkessjåfører har ved å kunne bli stemplet som drapsmann, selv om man kunne utvise den type uaktsomhet, er vanskelig. Da må jeg spørre om det er slik at Fremskrittspartiet har større omsorg for yrkestransportsjåfører enn for offeret og større omsorg for yrkestransportsjåfører enn for nærstående som skulle være så uheldig å komme i skade for å ta livet av noen av sine ved uaktsomhet i trafikken.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Jeg har et enkelt spørsmål til komiteens leder. I en av formuleringene som omhandler voldtekt, bruker komiteen begrepet «mildere» form for voldtekt. Kan komitélederen fortelle meg hva hun legger i begrepet «mildere» form for voldtekt?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Høyst ærede president! Hyggelig å se Ballo igjen. Vi skulle gjerne ha sett at du hadde vært med i debatten.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Takk.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Jeg takker for spørsmålet, som jeg synes er betimelig og forventet. Jeg tror det er ganske enkelt, og jeg regner jo med at representanten har fått med seg argumentasjonen min om hvorfor det bør være sånn som det er. Jeg forholder meg altså til at vi har avgitt en innstilling før det vedtaket ble gjort, og vi skal selvfølgelig følge opp på en god og forsvarlig måte gjennom behandling i stortingsgruppen vår. Men jeg er også glad for den bekymringen som representanten uttrykker, for det hadde jo vært fristende og stilt spørsmål tilbake: Hvis det er så viktig å løfte straffebudene og ta vare på barn og kvinner som utsettes vold, hvorfor iverksetter man ikke de straffebudene her, som representanten er så opptatt av – det skal nå også ha tid til å vente til i 2012? Så jeg vet ikke om det er mer logisk enn vårt forslag.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Jeg var ikke klar over at det var sånn at all politikk var basert på empirisk arbeid. Det er mulig at det er slik hos SV, men det stiller jeg meg sterkt tvilende til, for SV stemte imot en heving av minstestraffen for grov voldtekt, som flertallet i dag kommer til å vedta. Det stemte SV imot da vi hadde oppe den generelle delen. Da stod Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet sammen. Det evner altså ikke SV å gjøre. Det er mulig at representanten Chaudhry har foretatt en personlig empirisk undersøkelse siden da, som er grunnen til at han i dag tar avstand fra Inga Marte Thorkildsens påstand forrige gang. Det er mulig at det er god, logisk SV-politikk, det er dårlig fremskrittspartipolitikk.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Det kom som en overraskelse på mindretallet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Statsråden har vært tydelig på at det nå er mulig for domstolene å ta tak i de nye straffebestemmelsene som vedtas i løpet av kvelden. Jeg oppfattet langt på vei at statsråden nå åpnet for noen shortcuts her. Min forståelse av det er at det skal etableres en ny praksis, og det gjøres gjennom domstolsvedtak. Eller er det sånn at statsråden ser for seg at det går an å kjøre slalåm her, og komme fortere til mål enn det vi har tradisjon for her i landet?
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Ifølge Aftenposten foreligger det en plan for at straffeloven visstnok skal iverksettes innen 2012, men i dokumentene som Stortinget har fått, står det at det er umulig å vite når iverksettelse skal skje. Kan komitélederen forklare Stortinget hvilken plan det siktes til og om den nærmere fremdriften? Hvordan mener hun at domstolene konkret skal følge opp Stortingets forutsetninger og en lov som ikke har trådt i kraft, slik justisministeren i Aftenposten i dag lover skal skje?
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Høyre har stor tillit til domstolene, men vi er fortsatt skeptiske til økt bruk av minstestraff. Det er derfor vi ønsker å evaluere effekten av de lovendringene som her skjer – et forslag som regjeringspartiene faktisk bør stemme for, slik at vi sammen kan realisere de intensjonene vi har. Jeg skal innrømme at for Høyres del er dette med bruk av minstestraff utfordrende, fordi vi risikerer flere frifinnelser. Vi har etter nøye gjennomgang og gjennomtenkning kommet frem til at vi ønsker, under tvil, å støtte forslaget slik som det foreligger, men anbefaler da Arbeiderpartiet å stemme for vårt forslag om å evaluere effekten av det, slik at vi får realisert intensjonen vi nå har felles.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Svaret på det er at vi antakeligvis forholder oss til det på samme måten som Arbeiderpartiet har måttet forholde seg til at representantens parti er mot NATO, mot EØS og mot oljeboring i nord.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Først vil jeg påpeke at man ikke tiltaler representanter med «du». Så når vi er inne på at Fremskrittspartiet er nøye med formaliteter, skal jeg være det også. Jeg anbefaler altså at man bruker korrekt tiltaleform framover. For øvrig svarte jeg på spørsmålet til Arbeiderpartiet ved å vise til evaluering. Hvis ikke Arbeiderpartiet har fått med seg at vi faktisk har endret standpunkt, under tvil, må jeg si det er utfordrende å forstå hva spørsmålet faktisk dreier seg om.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Selvfølgelig. Jeg hadde tenkt å ta dem opp i et senere innlegg, men jeg kan gjøre det nå – og få en bekreftelse på det.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Representanten Chaudhrys kollegaer Karin Andersen, Hallgeir Langeland og May Hansen foreslår å innføre en egen grunnlovsbestemmelse om vern mot diskriminering på grunn av kjønn og diskriminering av minoriteter, som er helt parallelt med Høyres forslag, nr. 21, om endringer i straffeloven. Det forslaget vil kunne få flertall hvis SV stemmer for det i dag – og vi kan få gjennomført det i løpet av kort tid. Hva er bakgrunnen for at SV stemmer mot å foreta en slik nødvendig lovendring, som man er enig i, og heller vil vente på at man kanskje får stemt ned et grunnlovsforslag som krever to tredjedels flertall – i slutten av perioden?
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Jeg må si det er litt interessant at man mener at Grunnloven er mer praktisk enn lovendringer når man skal gjennomføre politikk. Kan representanten Chaudhry klargjøre hvordan det å vente på en mulig grunnlovsendring kan få større effekt enn å få vedtatt en lovendring som man kan bruke i rettssystemet umiddelbart?
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Jeg har lyst til å rose statsråden for et enormt engasjement for overgrepsofre. Det har statsråden hatt i lang tid. Jeg regner med at det var en forglemmelse at man bare nevnte kvinner og barn; det gjelder også menn. Spørsmålet fra min side er i forlengelsen av Fremskrittspartiets: Vil statsråden ta initiativ til å gjennomføre endringer i 1902-loven knyttet til overgrep og voldtekt etter mønster av hva man gjør nå i forhold til foreldelse og kjønnslemlestelse, som det bl.a. refereres til i Aftenposten? Man vil at ting skal skje nå. Og i tilknytning til det som står i dagens Aftenposten: Hvilken plan er det det vises til i Aftenposten som ikke Stortinget har blitt informert om, når journalister får et begrep om at dette skal skje innen 2012? Det har ikke Stortinget fått opplysninger om.