Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-09:
Det er svært viktig å redusere matavfallet og arbeide for at mest mulig av maten som produseres, faktisk ender opp som mat. Kasting av mat bidrar til klimabelastning og forsterker behovet for økt matproduksjon i en verden med stadig økende befolkning. Det er anslått at den globale matproduksjonen nesten må fordobles innen 2050 for å mette en befolkning som da ventes å være på hele 9 milliarder mennesker. Også i Norge opplever vi befolkningsvekst. Norges befolkning er ventet å øke med én million innen 2030. Sikkerhet for mat er grunnleggende i alle samfunn. For å bidra til at det blir nok og trygg mat til alle må vi i årene framover tenke globalt og handle nasjonalt. Matproduksjon fra land og sjø basert på våre nasjonale ressurser er et fundament for matsikkerheten. Vi må ta vare på mest mulig av den dyrkede og dyrkbare jorden. Bare 3 pst. av Norges areal er dyrket mark, og vår selvforsyningsgrad av landbruksprodukter er på ca. 50 pst., regnet på kaloribasis. Vi har derfor ikke råd til at matjord bygges ned eller gror igjen i det tempo og omfang som nå skjer. Det er viktig med et sterkt jordvern og en politikk som utnytter jordbruksarealene optimalt. For å møte utfordringene med å sikre nok mat til en voksende befolkning må vi også redusere mengden mat som går tapt etter at den er produsert. Enorme mengder mat går tapt både i produksjons- og omsetningsleddene og på forbrukernes kjøkken. ForMat-prosjektet har samlet alle de viktigste aktørene i matverdikjeden, fra industrien til handelen, om å gå sammen for å forebygge matavfall. Det er meget bra. Mat som ikke selges innen utløpet av holdbarhetstiden, er et av mange bidrag til mat som kastes. Holdbarhetsmerking av mat har dels en mattrygghetsdimensjon og dels en kvalitetsdimensjon. Mattrygghet må ligge i bunnen for all omsetning av mat i Norge. Produsentene har ansvar for at maten er trygg, og at produktene er riktig merket. På de fleste områdene er det produsentene som fastsetter holdbarhetstiden ut fra bestemte kriterier og merker med holdbarhetsdato. Blant annet på grunn av mine oppfordringer til næringen om å innføre tiltak for å redusere matavfallet har deler av næringen nå endret sine rutiner for holdbarhetsmerking. Blant annet har Tine og Gilde endret merkingen på noen av sine produkter fra «siste forbruksdag» til «best før». Når det gjelder egg, fastsetter det EØS-harmoniserte regelverket om næringsmiddelhygiene et krav om at eggene skal leveres til forbruker senest 21 dager etter legging. Dette kravet er bl.a. faglig begrunnet i det å ivareta mattryggheten i land der salmonellainfeksjoner hos verpehøns er et problem. Norge har, i likhet med Sverige og Finland, i internasjonal sammenheng en svært god status med hensyn til salmonellainfeksjoner i husdyrproduksjon. Det er svært sjelden at det påvises salmonella hos norske, svenske og finske eggprodusenter. Faglig sett er det derfor argumenter for at norske egg kan lagres lenger uten å medføre helsemessig risiko. Det har tidligere vært tatt initiativ fra norsk og nordisk side overfor EU for å undersøke muligheten for å forlenge salgsperioden for egg. Disse initiativene førte ikke fram. Det er bra for mattryggheten samlet sett at mattrygghetsregelverket er strengt, selv om vi faglig sett har argumenter for lempninger når det gjelder merking av siste salgsdag for norskproduserte egg. Siden bestemmelsene om siste salgsdag for konsumegg er knyttet til EØS-avtalen, er vi forpliktet til å følge dem i norsk regelverk. Jeg vil understreke at det for øvrig er Helse- og omsorgsdepartementet som er ansvarlig for mattrygghetskravet om at egg skal leveres til forbrukeren senest 21 dager etter legging.