Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Mange benytter dagens debatt til å snakke om finanskrisen, og hvor viktig det er å være proaktiv. Det er helt riktig. Men det som slår en når en hører Regjeringen snakke om at budsjettet er tilpasset, er jo de mange krisepakkene som kom underveis, og som viser at budsjettet ikke på noen måte er tilpasset situasjonen. Når en ser på virkemidlene fra Regjeringen, ser en for det første at en bruker rentepolitikken. Og den er svært viktig. Rentenivået er for høyt for mange bedrifter i forhold til den lønnsomheten de har i dag. Men det er allikevel et faktum at renten er ikke noe som Regjeringen styrer direkte. Det er et virkemiddel de kan håpe at Norges Bank gjør noe med, men det er altså utenfor politisk rekkevidde i utgangspunktet. For det andre bruker Regjeringen likviditetspakker og garantier for å sikre finansiering. Det er også svært viktig. Men det som Regjeringen sjelden eller aldri kommer inn på, er jo rammebetingelsene for næringslivet generelt, som gjør – selv om likviditeten er på plass – at det fortsatt er lønnsomt å drive næringsvirksomhet ut av Norge. Jeg har besøkt en rekke industribedrifter i de siste par månedene. Samtlige av disse kraftforedlende industribedriftene sier at det er rammebetingelser som må på plass hvis de skal få utløst investeringer for framtiden. Det er greit, de trenger likviditet, det er det ingen tvil om, det er vi alle enige om, men når det gjelder rammebetingelser, er det fullstendig tyst fra denne regjeringen. Fagforeningen Industri Energi har allerede booket SVs grasplen foran Stortinget for å ha sin egen demonstrasjon nå igjen – den 13. juni 2009. Og bakgrunnen er det Leif Sande sier om industrikraft til Stavanger Aftenblad i dag: «Regjeringen har ikke innfridd løftene.» Dette er altså en årlig foreteelse som fagforeningen Industri Energi gjør. Hvert år blir de lovet fra de rød-grønne partiene at nå kommer det et industrikraftregime, og hvert år må de bare begynne å planlegge neste års arrangement. Det er ikke bra. Det verste er at både når det gjelder industrikraft, som Regjeringen tar opp, og CO2-kvoteregimet, som er det andre som må på plass, går Regjeringen i feil retning i forhold til det en ser i konkurrentlandene våre. Det betyr at risikoen ved å drive næringsvirksomhet i Norge øker i forhold til våre konkurrentland. Da hjelper det til slutt ikke hvor mye en får til av likviditetspakker med hensyn til finansieringen, hvis lønnsomheten i disse industribedriftene uteblir. Det er da en vil få slike konsekvenser som en allerede har fått på Karmøy, der en velger å legge ned aluminiumsbedrifter i Norge framfor i konkurrentlandene. Jeg hadde håpet at Regjeringen i større grad i denne debatten ville fokusere på rammevilkårene som trengs for at lønnsomheten opprettholdes når finansieringen og likviditeten er på plass – og det ser en ikke. På samme måte burde Regjeringen i større grad brukt energi- og petroleumspolitikken til å gi tydelige signaler om at dette er noe man vil satse på, dette er kapitalsterke bransjer som kan få i gang hjulene igjen hvis de har tro på at det er lønnsomt å drive i Norge. Men så langt ser vi altså at Statkraft flytter investeringene ut av landet og ikke til landet.