Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2011-11-24:
Det har, med god grunn, vært sterkt fokus på arbeidsledighet i denne debatten. Det å sørge for at ledigheten er lavest mulig, har vært, og er, svært viktig for oss rød-grønne – ikke bare i krisetider, men hele tiden. I dette ligger erkjennelsen av at arbeidsledighet har så mange negative sider, og gjennom erfaring vet vi at jo lenger personer er borte fra arbeid, dess vanskeligere er det å klare å komme tilbake. Derfor er det svært bekymringsfullt å se hva som skjer i mange andre land. Der har arbeidsledigheten nå bitt seg fast, og det på et veldig høyt nivå. Vi trenger ikke å se lenger enn til Sverige. Kommer man lenger syd i Europa, er det flere nå som sier at det er en fare for at en hel generasjon kan forsvinne fra arbeidsmarkedet. Samtidig ser vi at det blir negative og destruktive tanker, holdninger og reaksjonsmønstre som i stadig større utstrekning nå dominerer nyhetsbildet. Mange unge er oppgitt, og mange mangler framtidshåp. Hos oss er det heldigvis annerledes. Vi priser oss selvsagt lykkelig over de gode resultatene vår politikk har. Samtidig vet vi at for fortsatt å ha gode resultater på dette området, må vi stadig forbedre utformingen av tiltakene, som gjør at de blir mer målrettet. Finansdebatten har ikke rom for alle saker, og det er selvsagt naturlig at det er de store linjene som preger innleggene. En sak som likevel har skapt engasjement, er at regjeringen har foreslått å endre betalingspraksis for arbeidsmarkedstiltakene arbeidspraksis, avklaring og varig tilrettelagt arbeid i skjermet sektor fra 1. juli neste år. Her har det blitt arbeidet godt fra mange parter for å få til en felles forståelse av hvilke konsekvenser dette forslaget kan få. Både bransjen selv, altså de som tilbyr eller selger sine tjenester til Nav, og andre, er enige om at det er feil at Nav skal betale for ikke brukte plasser i arbeidsmarkedstiltakene. Så er det mange som har ment at forslaget som kom fra regjeringen, var å rette baker for smed når det gjaldt hvis feil det var at plassene ikke var benyttet, at det nærmest var sagt at det var tiltaksbedriftenes feil. Gjennom den merknaden som flertallet nå har skrevet, mener vi at vi har ryddet opp i disse misforståelsene, samtidig som vi peker veldig konkret på at vi forventer at alle aktørene, nemlig departement, Nav og tiltaksarrangør, fører en god dialog framover, slik at en får en felles forståelse av hva som må gjøres for å få en bedre utnyttelse av plassene, samtidig som dette ivaretar behovet i bedriftene for forutsigbarhet. Jeg har lyst til å presisere at disse bedriftene vi her snakker om, er noen flotte bedrifter. De sysselsetter personer som trenger hjelp eller avklaring for å komme videre i arbeidslivet. Mange av disse bedriftene er svært teknologisk avanserte, driver avansert produksjon i skarp konkurranse med andre. Ikke minst er det bedrifter som er fulle av variert kompetanse. Disse bedriftene vet at skal de overleve, må de produsere varer og tjenester som er av beste kvalitet. Derfor er det mye innovasjon både når det gjelder produksjon av varer, og ikke minst i arbeidet med å få mennesker ut eller tilbake i arbeid. Disse er gode instrumenter også for å sørge for at både unge og gamle uføre kommer tilbake i arbeid. Dette er rett og slett et viktig virkemiddel i vår arbeidsmarkedspolitikk. En annen sak det har vært stort engasjement rundt, er den såkalte maks-min-saken. Den dreier seg om at kommunene kan velge å skrive ut eiendomsskatt på verk og bruk, herunder kraftproduksjonsanlegg. I 2001 satte myndighetene en minimumsregel på 0,95 kr per kWh, og i 2004 kom det en maksimumsregel på 2,35 kr per kWh. Dette innebærer at selv om verdien i kraftanlegget er over 2,35 kr, skal det ikke betales skatt av denne merverdien. I dag vet vi at de aller fleste kraftanlegg ligger langt over denne verdien. Vertskommunene, der hvor vannkraften blir til og naturinngrepene er tatt, ønsket at disse terskelverdiene skulle fjernes, og har i brev til departementet tatt initiativ til dette. Eierne av kraftanlegget har argumentert mot det. Det har nå vært en omfattende høringsprosess i saken. Jeg tror alle ser og forstår at disse terskelverdiene ikke kan stå uendret, for da taper vertskommunene penger for hvert år i realverdi. Dette er helt i strid med de hensyn som ble lagt vekt på da regelverket ble innført. Derfor har regjeringen foreslått å endre disse verdiene, og varsler at dette skjer i to omganger, en del til neste år og en ny del i 2013. Samtidig har en satt kapitaliseringsrenten på et mer riktig nivå. Vi har vurdert denne saken slik at vi måtte veie de ulike hensyn og finne en løsning som, etter min mening, er god, men som likevel tar hensyn til alle parter i saken. I sum mener jeg vi nå er på rett vei.