trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2009-11-05:
Jeg synes det var ganske forløsende da representanten Harberg fortalte om at en hadde begynt å jobbe med denne saken på Sørlandet for i hvert fall åtte år siden. Da er det litt underlig at kritikken fra opposisjonen er såpass hard og at det har tatt så lang tid. For hvorfor i all verden gjorde ikke Kristelig Folkeparti, Venstre, Høyre og med støttepartiet Fremskrittspartiet noe med denne saken da de hadde mulighet til det da de var i posisjon – og Fremskrittspartiet støttet tre av fire budsjetter? Det er helt åpenbart at her er det stor forskjell på politikken i posisjon og i opposisjon. Men den regjeringen som faktisk har fått på plass slepebåtberedskap på Sørlandet, er den rød-grønne regjeringen. Det er et faktum. Det er faktisk vi som leverer, det er vi som gjør jobben. Så til det at det måtte en ulykke til, ifølge opposisjonen. Dette er jo ikke helt riktig. Daværende fiskeriminister Helga Pedersen svarte jo på spørsmål her i spørretimen, og var i vår helt tydelig på at nå var det Sørlandets tur. Hvis en går inn og ser på hva som faktisk er sagt i forkant, er det ingen som helst tvil om at det var Sørlandets tur, og nå får vi det altså på plass raskt. Til Halleraker, som kritiserer at Regjeringen kutter til Redningsselskapet: En kan kanskje se på det siste budsjettet som fiskeriministeren i Bondevik-regjeringen leverte fra seg – et budsjett hvor det var ganske kraftig kutt til Redningsselskapet. La det også være klart at det er ingen regjering som faktisk har levert så mye på dette området som vår regjering. Det er bare å gå inn og se på budsjettene fra 2006 og framover, og se hvordan økningen har vært på oljevernberedskap og sjøsikkerhet. Så synes jeg det er ganske artig når Fremskrittspartiet snakker om føre var-prinsippet. Jeg håper at det også gjelder den øvrige miljøpolitikken til Fremskrittspartiet at en legger føre var-prinsippet til grunn, og at det ikke bare er på dette området. Det innebærer jo et paradigmeskifte i politikken til Fremskrittspartiet hvis det nå er føre var-prinsippet som konsekvent skal legges til grunn i miljøpolitikken. Jeg synes denne debatten for så vidt har vært rimelig god, men la oss ikke glemme at dette er en stor dag for Sørlandet. Det er grunn til å feire, men jeg opplever nok at noen opptrer litt som det man på godt norsk kaller for gledesdrepere her i dag. Jeg vil i alle fall benytte anledningen til å feire og si at dette er en stor dag for Sørlandet. La oss bruke mest krefter på det, se det positive og feire i dag, og ikke prøve å gjøre det til noe negativt at Sørlandet nå faktisk får en skikkelig slepebåtberedskap.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2009-11-05:
Det er forferdelig at det måtte en ulykke til før Regjeringen innrømmet at beredskapen heller ikke langs sørlandskysten var som den burde være, til tross for at Fremskrittspartiet gjentatte ganger har påpekt dette. Senest i juni sa statsråd Solheim, på et spørsmål fra Fremskrittspartiet, at beredskapen var god nok, og at den ikke behøvde å skjerpes. Så feil kan man ta, eller så vanskelig er det å innrømme feil. Det gode i dette er at Regjeringen i dette tilfellet har lært av sine feil, og at de nå, i alle fall i ord, ønsker å bedre sikkerheten langs sørlandskysten. Jeg håper at vilje og økonomi til å få beredskapen på plass på hele sørlandsstrekningen også er til stede. Når det gjelder beredskap, mener jeg at føre var-prinsippet må gjelde. Det er for sent når ulykken er ute, at man i ettertid må utrede hva man burde ha gjort på forhånd. Det er derfor vi i Fremskrittspartiet i årevis har snakket om beredskap langs hele kysten. Føre var-prinsippet er vel særdeles viktig når det gjelder denne type beredskap. Sørlandskysten er for øvrig mer enn kysten fra Kristiansand og vestover mot Rogaland. Aust-Agder har – ja, er – også sørlandskysten. Derfor er det viktig at også Aust-Agders kyst blir prioritert når det snakkes om beredskap langs sørlandskysten. «Hjemmehavner» for den nye slepebåten er, etter svar jeg har fått av to statsråder, alternering mellom Kristiansand og Farsund. Det gjør meg bekymret at Aust-Agder og vår flotte kyststripe ikke er nevnt i denne sammenheng, selv om enkelte hevder at slepebåten skal operere helt til Risør. Det blir viktig i tiden fremover å få på plass en handlingsplan for forsterket oljevernberedskap med forpliktende finansiering – for oppgradering av oljevernutstyr og fartøy. Vi må ha tilstrekkelig med slepebåtkapasitet, og vi må være helt sikre på at denne kapasiteten er tilgjengelig. Dette gjelder for øvrig ikke bare på Sørlandet, men langs hele den norske kyst, og særlig ved de kyststrekninger hvor skipstrafikk, værforhold eller andre forhold tilsier slik beredskap. Derfor har Fremskrittspartiet i eget representantforslag fremmet nettopp dette. Jeg er glad for at fartøyet «BB Connector» nå blir å finne i farvannet sør i landet, ja på hele sørlandskysten. Jeg er glad for at det blir døgnbemannet, og for at fagfolk sier at det fyller de kriterier som er lagt til grunn for et slikt fartøy. Jeg gleder meg til å se at beredskapen i fremtiden blir ytterligere skjerpet langs hele den norske kyststripen.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2009-11-05:
I Høyre er vi også positive til denne saken. Det er viktig å få på plass slepebåt på Sørlandet så snart som mulig. Derfor har vi også stilt oss positive til den raske behandlingen som det er lagt opp til. Det er vel nesten rekord at vi har en såpass kjapp behandling av en sak i Stortinget. Men det må ikke bli noen vane for Regjeringen å tro at man kan komme med saker og få dem pumpet igjennom systemet så raskt. Det er selvfølgelig fordi vi ønsker å få dette på plass før høststormene og slik kan få sikret beredskapen så fort som mulig, at vi har stilt oss positive til dette. Det ligger også i saken en fullmakt til å inngå en fireårig avtale, og da skulle dette være på plass og i betryggende former framover. Men slepebåtberedskap er det også behov for andre steder i landet, både Midt-Norge, Vestlandet og østlandsområdet mangler fortsatt denne beredskapen. Jeg håper at statsråden i sitt innlegg kan komme med noen signaler på når dette kan skje. Det er det veldig mange mennesker i Norge og langs kysten som venter på. Jeg har også lyst til å bruke litt av innlegget mitt på å gi honnør til Redningsselskapet. Vi har i høring nå nylig fått vite at de faktisk opererer som en slags førstelinjetjeneste i dette arbeidet. Det er slik at veldig ofte er Redningsselskapets båter nærmere havarister enn store slepebåter og ofte greier de å holde havaristene av land, før det kommer større fartøy til. Det er en virksomhet som kanskje ikke så mange vet om. Det er derfor veldig viktig at Redningsselskapets skøyter er operative. Det er synd at Regjeringen ikke verdsetter denne innsatsen og ikke følger opp budsjettønsket deres for 2010. Her er det jo slik at Redningsselskapet har bedt om 71 mill. kr og får 42 mill. kr, som altså representerer 10 pst. av deres samlede budsjett. Konsekvensen er at de må redusere fra 26 til 24 redningsskøyter. Jeg vil varsle at Høyre vil komme tilbake til akkurat dette under vårt budsjettforslag.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2009-11-05:
: Senterpartiet er veldig glad for at vi får på plass en styrking av slepebåtkapasiteten på Sørlandet. Sjøtransporten representerer både en miljøvennlig og en kostnadseffektiv transportform. Samtidig kan det være forbundet med miljømessige trusler når uhell inntreffer, noe vi har sett noen eksempler på i det siste som har vært veldig uheldige. Derfor er det nå veldig viktig å få styrket den statlige slepebåtberedskapen. Senterpartiet ønsker å stimulere til vekst i sjøtransporten, samtidig som sjøsikkerheten og forebyggende tiltak mot uønskede hendelser må styrkes. Da er den statlige oljevernberedskapen veldig viktig. Oppfølging av planrammer og prioritering av Nasjonal transportplan 2010–2019 er viktig i så måte. Der vil en øke bevilgningene til fiskerihavner og annen maritim infrastruktur. Vi må styrke overvåkings- og varslingssystemet for havområdene og beredskapen mot forurensing til sjøs. Vi må jobbe videre med å etablere seilingsledere langs hele kysten. For Senterpartiet har det vært veldig viktig å få på plass seilingsleder langs kysten for fartøy med farlig last. For Kirkenes og Røst er det nå vedtatt korridorer langt vekk fra kysten, og det arbeides videre med korridorer videre. Det vil være viktig for de områdene vi snakker om i dag, for den flotte kysten som vi har på Sørlandet, og for områdene lenger nordover mot Røst. En del transport må foregå i kystnære farvann, og da må vi ha på plass kompetanse lokalt, og oljevernutstyr må være strategisk plassert. Vi er derfor veldig tilfreds med at man nå får styrket slepebåtberedskapen og får en bedre beredskap på Sørlandet. Men vi mener også at det må jobbes videre med å styrke oljevernberedskapen og utvikle den i tråd med miljørisikoanalyser, utstyrsvurderinger og trafikkutviklingen langs kysten. Nytt utstyr må utvikles. Derfor må samspillet mellom maritim næring, FoU og aktører på utviklingssiden styrkes. En mulighet kan være å styrke Arena-programmene gjennom Innovasjon Norge, en annen kan være å styrke det nylig etablerte Forskningsløft i nord, for å styrke den FoU-utviklingen som skal være. Vi mener fra Senterpartiets side at det er behov for et bedre samarbeid mellom alle aktører på maritim side, uansett om det er på offentlig side eller det er de som benytter havet til daglig. Jeg tror at både fiskerflåten, Redningsselskapet og Hurtigruten kan være viktige bidragsytere i så måte, og jeg forutsetter at alle krefter må kunne samordnes, sånn at vi skal ha et best mulig vern for en ren kyst.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2009-11-05:
Kristeleg Folkeparti er veldig glad for at vi no får på plass ein betre statleg beredskap på Sørlandet. Dette er ei sak som det har vore eit stort engasjement for på Sørlandet, og den bodskapen som Regjeringa har kome med nettopp på dette området, trur eg blir teken veldig godt imot. Eg er derfor glad for at komiteen på ein så god og fleksibel måte har behandla saka og så hurtig, sjølv om eg vil vere veldig tydeleg på – som òg representanten Halleraker var – at dette ikkje skal vere sedvane for måten me behandlar saker på i komiteen. Når det er sagt, så er det òg tydeleg at grunnen til at denne saka kom, var ulykka med «Full City» utanfor Langesund. Miljøvernminister Erik Solheim sa i Stortinget så seint som den 18. juni 2009 at det ikkje er behov for statleg slepebåtberedskap i Sør-Noreg. Regjeringspartia, Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet, avfeia også opposisjonen si bekymring i budsjettinnstillinga frå fjoråret. Det er med bekymring eg les budsjettinnstillinga frå hausten 2008, der komiteens fleirtal, medlemmene frå Arbeidarpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, uttrykkjer at dei «er særdeles tilfreds med den opprustingen av oljevernberedskapen som er foretatt de siste årene». Dette var altså eitt år tilbake i tid. Da synest eg det var mykje klokare det medlemmene frå Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre sa: «Disse medlemmer peker på at oljevernberedskap må ses i nær sammenheng med forebyggende sjøtrygghet. Disse medlemmer mener derfor det er viktig at nødvendig og riktig utstyr er på plass. Disse medlemmer er bekymret over Regjeringens satsing på oljevernberedskap. Disse medlemmer legger vekt på føre-var-prinsippet i miljøpolitikken.» Når det er sagt, er me glade for at slepebåtkapasiteten på Sørlandet no er blitt forbetra, og at me har fått dette anbodet gjennomført. Det som no er viktig, er at me i andre delar av landet kan forbetre denne kapasiteten. Eg er glad for det Regjeringa har fått til, sjølv om eg var skuffa over dei signala som ho sende eitt år tilbake, og òg dei som blei gitt før sommaren. Det viser at i denne saka har det vore god grunn for Regjeringa til å lytte til opposisjonen. Det har blitt eit lykkeleg resultat i så måte.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2009-11-05:
Eg vil takke for eit godt innlegg frå statsråden, som eg synest ser at det i denne saka hadde vore klokt å lytte til opposisjonen og den bekymringa som vi hadde for over eit år sidan. No er ikkje fiskeriministeren til stades her, men eg vil likevel utfordre på nettopp det som går på private initiativ. Me har ein stor kystfiskeflåte. Eg har lyst til å stille statsråden spørsmål om han ser ei moglegheit til i større grad å nytte den kapasiteten som ligg der, ikkje minst til me har ein betre statleg beredskap på plass. Mitt spørsmål er: Ser statsråden ei moglegheit til å nytte kystfiskeflåten i større grad i eit beredskapsperspektiv?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-05:
Jeg deler selvsagt representanten Sorteviks oppfatning av at det er enorm trafikk langs norskekysten – det er et utfattelig antall båter som går der hver eneste dag – og at det derfor er viktig med en god beredskap, ikke bare på Sørlandet, men langs hele kysten. Jeg tror likevel det blir riktigere å ta denne utvidede debatten om hele slepebåtberedskapen med den egentlige fiskeriministeren når hun er tilbake, i tilknytning til budsjettet. Som sagt har Regjeringen i budsjettet lagt fram en rekke tiltak som vil styrke beredskapen langs hele kysten, i tråd med den planen som er lagt for å gjøre dette fram til 2010. Det det haster med å få igjennom akkurat nå, er den konkrete saken med beredskapen på Sørlandskysten. Men selvsagt skal vi innby til samarbeid med Stortinget om en bedring av beredskapen langs hele kysten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-05:
La meg først si at ja, jeg har en urokkelig tro på privat initiativ. Jeg har også en urokkelig tro på at det trengs statlige rammer for privat initiativ for at det skal fungere på den rette måten. Men dette området vi snakker om her, er jo et veldig godt eksempel på at staten har ansvaret, men at private utfører mange av oppgavene. Det er en fleksibilitet jeg tror er bedre. Jeg foreslår igjen at den litt mer omfattende debatten tas når fiskeri- og kystministeren er tilbake. Men la meg bringe ett perspektiv inn i debatten, og det er at slepebåtberedskap er viktig. Men det er jo langt fra sikkert at en bedre slepebåtberedskap f.eks. ville forhindret ulykken ved Langesund. Uten at jeg er inne i hva de endelige konklusjonene der er, var det veldig, veldig få minutter fra denne båten fikk problemer, til den gikk på grunn. Så det er ikke sikkert at det ville løst problemet. Slepebåtberedskap er viktig, men det å få faset ut tungolje, det å vurdere hvor båter skal ankre opp og en rekke andre tiltak er også nødvendig for å bedre sikkerheten langs kysten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-05:
Jeg vil ikke opphøye meg til noen faglig ekspert når det gjelder hvilke beredskapshensyn som på en fornuftig måte kan ivaretas av kystfiskeflåten. Men generelt vil jeg si at jeg tror de beste løsningene i Norge alltid vil være at staten har ansvaret på denne typen områder. Sikkerheten er et statlig ansvar. Det er staten som representerer borgerne og som dermed er ansvarlig for sikkerheten. Men det er veldig stor fleksibilitet i hvordan det utøves. Hvis fiskeriflåten, oljebransjen og andre deler av rederinæringen kan utøve deler av dette innenfor en fornuftig helhet, vil jeg i hvert fall tenke slik rent prinsipielt. Men jeg vil overlate til fiskeri- og kystministeren å svare på det faglige spørsmålet om hva de enkelte rent konkret kan gjøre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-05:
Jeg tar det for gitt at Fremskrittspartiet, Høyre og alle andre partier her har et stort hjerte for slepebåtberedskap og sikkerhet langs kysten. Jeg tror egentlig vi bør få den respekt tilbake at det samme har Regjeringen. Når representanten Hoksrud nå f.eks. ikke nevnte noe om slepebåtberedskap internasjonalt, tar jeg ikke det som et tegn på at representanten Hoksrud ikke er opptatt av det. At man ikke nevner Svalbard, Østlandet og alle andre steder hver gang, er selvsagt ikke et tegn på at de stedene er mindre viktige. Jeg tror at en samlet debatt om det hele, med fiskeri- og kystministeren til stede, vil være en fornuftig vei videre for å vurdere hva som skal gjøres på Vestlandet, i Nord-Norge, på Svalbard og på Østlandet. Hvis jeg har glemt noen, er det ikke fordi jeg ikke er opptatt av dem. Det vi gjør i dag, er at vi tar Sørlandet ut av denne debatten fordi et samlet storting, sammen med Regjeringen, mener at det haster med å få gjort noe der. Det at vi faktisk får gjort det tidlig i november måned, er veldig, veldig bra, og noe som jeg er sikker på at folk på Sørlandet setter pris på – og også i Telemark, hvor representanten selv kommer fra.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-05:
Jeg tar fatt i det representanten Harberg var inne på og som er fulgt opp av mange etterpå, nemlig at slepebåtberedskap er viktig. Men en god risikostyring langs norskekysten inneholder veldig mange andre elementer også. Vi vil aldri klare å drive skipstrafikk eller oljevirksomhet med null risiko. Det det handler om, er å ha en så god politikk at risikoen minimaliseres, at risikoen for at noe skjer blir så lav som mulig og at beredskapen for handling i det øyeblikket noe har skjedd, er så rask og effektiv som mulig. Da må man se på de rene tiltakene, som slepebåtberedskap, og man må, som jeg sa tidligere, se på seilingsledene, hvor båtene skal gå. Man må se på ankringsplassene; var det riktig at man kunne ligge så tett ved land som i dette tilfellet? Man må se på språkspørsmålet; var det slik at kommunikasjonen mellom norske beredskapsmyndigheter og mannskapet var forsinket pga. språkproblemer i dette tilfellet? Jeg vet ikke svaret på disse tingene, men alt dette vil jo nærmere gransking av Langesund avklare. Man må også se på de større spørsmålene som rammer inn det hele. Klimaendring har direkte konsekvenser for dette fordi alle prognoser for klimaendring tilsier at vi vil få vesentlig mer ekstremvær langs norskekysten ved klimaendring – flere og villere stormer, mer springflo og en rekke andre fenomener. Det er klart at får man mer ekstremvær, så blir det også en større risiko. Det å delta aktivt i den internasjonale kampen mot klimaendring er et av de viktigste forebyggende tiltak Norge kan drive med hvis vi ønsker å unngå katastrofer i vårt havområde. Det er sant at faren med klimaendring er større i Bangladesh og India enn i Norge, men også for Norge er kampen mot klimaendring ett av de viktigste tiltakene mot katastrofer langs vår kyst. I tillegg må vi selvsagt føre den internasjonale kampen mot tungolje. Jo mindre farlige produktene langs kysten er, jo mindre er risikoen. Der har Regjeringen gjort mye. Vi har fått på plass et internasjonalt forbud mot svovel, som vi tror i praksis er et tungoljeforbud fra 2020, og vi skal se på om det finnes smutthull som må tettes. Fra 2015 vil det gjelde for Nordsjøen, men vi ønsker å få fortgang i en prosess hvor det også kan gjelde for Norskehavet og Barentshavet fra 2015. Vi ønsker at det forbudet som er innført i Antarktis også skal utformes for Arktis. Vi gjør mye på tungoljesiden. I tillegg til det er det også et spørsmål om hvor man skal drive oljeboring langs kysten. Det er også et helt vesentlig sikkerhetsspørsmål. Det ikke å sette i gang oljeboring på de mest risikoutsatte stedene er også god forebygging hvis vi ønsker å unngå katastrofer langs kysten. Det er dette samlede perspektivet: Mer slepebåtberedskap, med konkrete ulykkesforebyggende og responderende tiltak, og det store bildet med tungolje, med hvor man driver oljevirksomhet, og med klimatiltak, er det som vil minimalisere og redusere risikoen. Til slutt igjen, dette er en stor og god dag for Sørlandet, og det er en bra dag for Stortinget.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-11-05:
Det er bra at Regjeringen nå innser at det er behov for å styrke slepebåtberedskapen langs hele kysten. Saken i dag er en bekreftelse på det. Samtidig leser vi i Kystverkets budsjett for 2010 at andre områder ikke er spesifikt nevnt. Der heter det «ha oversikt over sleperessurser langs hele kysten». Nå nevnte altså statsråden at man vil se på Vestlandet. Må vi ha mange grunnstøtinger for å få det like hurtig på plass som det vi nå ser i denne saken? Må vi ha mange nye grunnstøtinger på Vestlandet for å få helikopterbesøk av denne statsråden og andre statsråder for å innse at det er nødvendig med økt beredskap på Vestlandet? Kan statsråden si noe om – og tidfeste – når vi får en nødvendig forbedring av slepebåtberedskapen langs vestlandskysten? Jeg peker på at det er stor trafikk og stor risiko der.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-11-05:
Når vi har en erstatter for den nyutnevnte fiskeri- og kystminister, er det ingen dårlig erstatter. Det må jo være interessant for miljøvernministeren å lytte til tanker som Stortingets representanter gjør seg om oljevernberedskap og slepebåtberedskap. Det må være interessante tanker også for en miljøvernminister. Når Stortinget nå gjennom denne hastesaken har strukket seg for å hastebehandle en lapping på Regjeringens politikk for oljevernberedskap, går jeg ut fra at miljøvernministeren også lytter til signaler som kommer om beredskap i andre områder. Bakgrunnen for denne saken er at beredskapen skal styrkes. Stortinget er enig i Regjeringens vurderinger, eller snarere omvent. Det har vært grunn til å styrke beredskapen. Vi er også glad for at det er gjort. Men det mangler fortsatt minst ett fartøy – må jeg si, som kommer fra Vestlandet – og det er i et område hvor de fleste av de ulykkene vi har hatt de senere årene, faktisk har forekommet. Det mangler fortsatt minst ett fartøy på Vestlandet, der det er spesielt stor trafikk utenfor Hordalandskysten, særlig knyttet til aktiviteten ved Sture og Mongstad. Der er det, som statsråden helt sikkert vet, trafikk med store gass- og tankskip som krysser annen regional og nasjonal trafikk langs og utenfor kysten. Trafikken er stor og risikoen er derfor også stor. Etter uhellet ved Langesund i sommer ble det tydelig fremvist at det var kortere politisk vei fra Oslo til Langesund enn det var fra Oslo til Mongstad, til Fedje og til Sture. Vi håper at Regjeringen kan endre litt på det perspektivet. Det var rene rushtrafikken av statsråder til Langesund, og det manglet ikke på løfter og forsikringer. Saken her i dag er en kvittering for løftene. Det er bra, men det er også til ettertanke at det må et alvorlig uhell til for at man innser at beredskapen må styrkes. Vestlandet og Hordaland trenger både oppmerksomhet og tiltak. Oljevernberedskapen langs Vestlandskysten er en viktig del av vår nasjonale oljevernberedskap. Det er et område som både bør bekymre og engasjere en miljøvernminister. Oljevernberedskapen er en nasjonal forsikringspremie. Med tanke på de store inntektene Norge nettopp har fra olje- og gassaktivitet, mener vi at Norge har råd til en god forsikring. Vi har faktisk råd til å være overforsikret, men det mangler fortsatt en god del.
Lars Myraune (Høyre), 2009-11-05:
I likhet med det som er sagt i andre innlegg i dag, er jeg godt fornøyd med at vi nå begynner å få på plass redningsberedskap på Sørlandet og også i Nord-Norge. Jeg legger også merke til, og vil kommentere, statsrådens urokkelige tro på privat initiativ, som vi er veldig glad for i Høyre. Nå er det ikke noen direkte plan for økning av beredskapen i Midt-Norge. For ikke lenge siden hadde vi et stort næruhell i Midt-Norge. Vi vet at det er slepebåtkapasitet i området, men det er ingen beredskap. Det var hakket før vi fikk lange strender tilsølt med olje i Midt-Norge den gangen. Derfor vil jeg gjerne høre om statsråden kan si noe mer nøyaktig om tidsrammen for når planleggingen skal foregå, og når beredskapen kan komme på plass i Midt-Norge.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-11-05:
Det er viktig å være sannferdig. Jeg tror at vi er veldig klar over hva statsråden sa om slepebåtberedskap. At det var om den generelle slepebåtberedskapen, får så være. Også andre statsråder har sagt at man skal vurdere slepebåtberedskapen på Sørlandet. Man har vært veldig kritisk til en oppfølging og de utfordringene som Stortinget mange ganger har gitt Regjeringen når det gjelder slepebåtberedskapen. Jeg registrerte at statsråden var veldig tydelig på at han skulle vurdere slepeberedskapen på Vestlandet. Men han sa ingen ting om Østlandet. Han sa ingen ting om Svalbard, som det også har vært mye trøkk på fra fagetaten, at man også må sørge for en skikkelig slepebåtberedskap i de områdene. Men er det sånn at der er det ikke så farlig, for der har båten allerede gått i fjæra? Da er det kanskje ikke så farlig, så der behøver man kanskje ikke gjøre noe. Jeg tror at slepebåtberedskap er viktig over hele landet. Jeg håper at Regjeringen nå virkelig tar dette på alvor når vi ser hvilke konsekvenser disse ulykkene får både for miljøet og for alle dem som bor i nærområdene.
Svein Harberg (Høyre), 2009-11-05:
Først vil jeg få takke for den fleksibiliteten som er vist fra både Presidentskapet og komiteen. Jeg håper det er et uttrykk for at de ser hvor viktig det er å få dette på plass nå, selv om jeg har stor respekt for problemene med å fravike den ordinære måten å håndtere sakene på. Det er ingen tvil om at dette er en gledens dag for Sørlandet, og det er som representant for den landsdelen godt å være med og behandle denne saken nå. Så må jeg si at det egentlig er imponerende – i hvert fall hvis en har idretten som bakgrunn – å ha en slik spurt etter å ha løpt såpass lenge, for det må jo være lov å minne om at det faktisk er ganske nøyaktig åtte år siden undertegnede, som ordfører i Grimstad, var med og skrev det første brevet for å få dette på plass. Derfor er det en ekstra god følelse når det nå skjer. Noen har engasjert seg sterkt i lokalisering av båt. Jeg må for min del si at jeg tror det skal være en faglig vurdering. Men det som det politiske miljø sammen med de faglige miljøene må gripe fatt i, er tettheten av slike båter – og da snakker vi ikke bare om Sørlandet; da snakker vi om hele kysten. Jeg er glad for at statsråden flere ganger har vært inne på de andre aspektene rundt denne problemstillingen. Slepebåt er noe som er godt når uhellet er ute, og når krisen er der, men det er absolutt et behov for å fokusere på det forebyggende. Jeg synes å se at mange av de ulykkene som har endt i tragedie, har en forhistorie som det bør kunne gjøres noe med. Uten at jeg har løsningen her nå, er det nok flere ting som en bør se på for å sørge for at en er atskillig tidligere ute med tanke på større trygghet for den trafikken som skjer langs kysten vår. Jeg vet at det i dag er mange kystordførere på Sørlandet som trekker et lettelsens sukk, og jeg håper at den lettelsen som de nå gir uttrykk for, brukes for å fortsette arbeidet langs hele norskekysten for å få en slepebåtberedskap og en tetthet som gjør at en er trygg langs hele kysten. Det tror jeg man vil sette pris på. Og jeg gleder meg til å ta imot statsrådens invitasjon til sammen med Stortinget å jobbe for dette og med dette framover. Det ser vi fram til.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2009-11-05:
Sørlandskystens folks verdier er skapt av skipsfarten. Stolte tradisjoner og internasjonal handel har preget landsdelen gjennom seil, damp og – ja – olje. Skipsfarten er en av årsakene til at Vest-Agder i dag er verdensledende innen offshore og skipsindustri. Derfor er det viktig at sjøveien er sikker. Nå får vi økt sikkerhet langs kysten, ikke bare gjennom slepebåtberedskapen, men også gjennom det arbeidet Regjeringen gjør for å sikre skipsledene, og det pågående arbeidet – selv om det er langsiktig – for å gjøre båtene mer miljøvennlige. Dette er en nasjonal satsing og er viktig for alle deler av Norge. Med en responstid på to timer vil store negative konsekvenser av eventuelle framtidige ulykker kunne unngås. Det er ikke bare industri og handel som vil nyte godt av denne satsingen, også det sårbare kystlandskapet vil gå en sikrere tid i møte. Måkene kan skrike sitt «skal ha, skal ha» – for å sitere Odd Børretzen – og strandnelliken, minken, fisken og de blanke skjærene vil nyte godt av den sikkerheten og den satsingen som dreier seg om både å trygge skipsleden og å bedre miljøvernberedskapen. Jeg vil rette spesiell oppmerksomhet mot det at Regjeringen, Stortinget og komiteen har snudd seg så raskt og brakt dette på plass. Det er veldig bra, og det er vi takknemlige for på Sørlandet. Det var viktig å få det på plass, for dere som følger med på Meteorologisk institutt, ser at nå står stormene i kø i Nordsjøen.
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2009-11-05:
Dette er en gledens dag både for Sørlandet og for hele landet. Dette er en båt som allerede har kommet på plass. Den har hjemmehavn i Kristiansand og i Farsund, og skal operere fra Risør i øst til Egersund i vest, dvs. en relativt stor del av den kysten vi har i sør. Det er et stort fremskritt for sikkerheten utenfor sørlandskysten at den båten endelig er på plass, fordi det har vært en bekymring veldig lenge – og det er uttrykt fra mange partier – at det i mange mange år har vært en altfor dårlig sikkerhetsberedskap for de voldsomme mengder skip som passerer havområdene utenfor det sørlige Norge. Derfor er dette en gledens dag, båten har kommet på plass og saken er i dag til behandling. Det er ingen grunn til å tvile på noen partiers hensikter i denne saken, slik som jeg oppfatter det kanskje ble gjort av en tidligere taler. Fremskrittspartiet har vært ett av de partiene som mange ganger i forrige periode har etterlyst en slik beredskap. Og så har det vært sagt her at Regjeringen ikke må bli vant til at sakene presses gjennom på så kort tid. Men det er faktisk en fordel med det, og det tror jeg vi alle sammen er klar over. Kanskje vi kunne bruke samme framgangsmåte også på vei, for der vil det være med på å spare liv både på Sørlandet og andre steder i landet. Når vi har europaveier uten gul midtstripe og med mange dødsulykker, bør det være grunnlag for en hastebehandling. Kanskje det kunne være noe til ettertanke?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2009-11-17:
Jeg har den glede på vegne av representantene Hans Olav Syversen, Laila Dåvøy og meg selv å fremme et forslag om en opptrappingsplan for å sikre full barnevernsdekning.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Det er mange vinkler å angripe denne problemstillingen fra. Jeg tror altså et utgangspunkt er at alle som analyserer situasjonen, ser at Afghanistan ikke kan overlates til seg selv. De er ikke der i dag at de har styresett, sikkerhetsinstitusjoner, politi og hær som gjør at de kan ta vare på egen sikkerhet. Situasjonen er fortsatt for usikker, og den regionale dimensjonen er avgjørende. Jeg tror, som jeg erfarte gjennom samtaler i Kabul, at så lenge det er en usikkerhet om hvor Afghanistan vil gå, virker det forsterkende på landene rundt, som sikrer seg mot hva som kan være et mulig utfall av den striden som nå pågår. Det gjelder ikke minst i striden i Pakistan og i Afghanistan, der gammel tenkning om at et ustabilt Afghanistan egentlig tjener landene rundt, av ulike sammensatte grunner, er et direkte hinder for å lykkes med det vi forsøker å lykkes med etter FNs sikkerhetsråds resolusjoner. Derfor kan man diskutere hva som er farligst akkurat i dag, Afghanistan eller Pakistan. Det tjener egentlig ikke noen hensikt å trekke fram den ene fremfor den andre. Det er meget komplekst begge deler, og det pågår, som jeg sa, en nærmest eksistensiell kamp i begge land akkurat for tiden. Så handler det om å ansvarliggjøre regjeringen i Afghanistan. Det er jeg enig med interpellanten i. Men det må gjøres på en måte som gjør at man respekterer at det er regjeringen som har ansvaret. Jeg er skeptisk til at mange av mine kolleger i disse dager kommer til Kabul med lange lister over navn de vil ha ut av regjeringen, og lister over navn de vil ha inn i regjeringen. Den afghanske lakoniske kommentaren til det er at kvaliteten på de folkene de vil ha inn, ved nærmere ettersyn ikke er spesielt mye bedre enn kvaliteten på de folkene de vil ha ut, hvis det er snakk om at de har vært involvert i transaksjoner som ikke tåler dagens lys i våre land. Altså er det en bredere prosess av hvordan Afghanistan blir holdt ansvarlig, hvordan afghanske institusjoner utvikler seg, hvordan man får til et styresett som ikke bare er basert på disse gamle maktstrukturene som fortsatt råder. Jeg tror at Norge gjennom, som jeg sa, sitt sivile og militære nærvær har posisjon til å ta aktiv del i den debatten – jeg opplevde det under besøket mitt, og også i samtaler med kolleger i ISAF-familien – og den kommer vi til å delta i fremover nå. Forsvarsministeren har vært på forsvarsministermøtet i NATO. Jeg har utenriksministermøte i NATO om to uker der dette kommer til å stå helt sentralt. Jeg merket meg at representanten Høglund mente at president Obama stilte spørsmål og ikke handlet. Jeg er enig i det første, men ikke helt enig i det andre. Jeg mener at helt avgjørende her er det at presidenten viser vilje til å stille de spørsmålene helt ut slik at beslutningen blir riktig, og at det tar tid, er et uttrykk for at det er komplekst. Og da er det faktisk bedre å ha en president som spør før han handler, enn den presidenten Høglund kanskje har mer sans for, han som handlet før han spurte.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Jeg vil slutte meg til dem som sier at det har vært en nyttig sesjon. Det går et slags mantra rundt i den offentlige debatten om at vi ikke har debatt om innsatsen i Afghanistan, og det mener jeg vi kan slå tilbake. Dette har vært en grundig debatt, den har vært nyansert, den har vært belyst fra flere hold, og jeg synes at vi tar det ansvaret som vi må ta med hensyn til å vurdere kritisk, løpende, om vi gjør de riktige tingene, som Norge og som alliert. Men da er jo spørsmålet om vi klarer å fange kompleksiteten. En debattant som ikke er i dette hus, men aktiv i den norske samfunnsdebatten, professor Haaland Matlary, fokuserer i en artikkel nylig på at «norske politikere ikke er opptatt av krigens gang», og hun fremstiller det som om det det handler om, er: Vinner vi mot Taliban eller ikke – vinner vi krigen? Det som jeg tror er fremgangen i analysen, er at man skjønner at man vinner ikke i Afghanistan hvis man reduserer dette oppdraget til å vinne mot Taliban. Det er nemlig en fiende som kan nøye seg med ikke å vinne, for allikevel å påføre motstanderen, den afghanske regjering og det internasjonale samfunn, store tap. Målet er ikke å vinne, men målet for Taliban og opprørsgruppene er å holde dette konfliktnivået i gang. Jeg tror ikke ambisjonen er å kunne rulle inn i Kabul, men det er permanent å kunne holde en ustabil situasjon. Ergo er vi altså utfordret til å finne bredere grep om den oppgaven vi har i Afghanistan, og debatten i dag synes jeg har reflektert det på en god måte. Utvikling–sikkerhet, sikkerhet–utvikling – hvordan vi bygger kapasitet, jeg tror vi er inne på det rette sporet, og vi er godt rustet for å delta i denne debatten internasjonalt. Så svinger også dekningen av Afghanistan veldig, fra man for en tid tilbake nærmest antok at vi var nær ved å være i mål, til nå, hvor det er veldig, veldig dystert. Jeg synes innleggene her har vært gode ved også å peke på nyansene, at det faktisk er et sammensatt bilde, med veldig mye som går i riktig retning. Jeg refererte til denne meningsmålingen, som er ganske grundig, gjort blant afghanere nylig og gjengitt i internasjonale medier, som viste en del av fremgangen og hvordan afghanerne også oppfatter det. Så til lederen av utenrikskomiteen, Eriksen Søreide, med hensyn til det sivilt-militære: Det er jo en veldig viktig problemstilling – hollendernes formulering, som hun viste til. Vi er også opptatt av at vi kan drive godt sivilt arbeid i alle deler av Afghanistan, også i Faryab, der vi har vårt PRT. Men selvfølgelig er dette nært knyttet opp til sikkerhetssituasjonen og behovet for å holde et veldig klart skille mellom sivile og militære mandater. Så var det spørsmål om en styrking av FN, som kommer fra flere hold. Det er vi enig i, men jeg tror vi må erkjenne den manglende muligheten og evnen til FN til å styrke seg i Afghanistan de siste årene, til å gi Kai Eide de ressursene han trenger både av folk og andre ressurser i Afghanistan. De har ikke levd opp til de kravene han kunne hatt, og derfor er koordinering også utenfor FN et viktig tema i debatten fremover.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
Jeg vil få takke utenriksministeren for svaret, og jeg har ikke noen problemer med å slutte meg til det alt vesentlige, for ikke å si alt, som ble dratt fram av utenriksministeren, og ikke minst det siste som utenriksministeren sa om de norske soldatenes innsats i Afghanistan. Det er viktig å få det med. Utenriksministeren sa også at vår sikkerhet berøres av det som skjer i Afghanistan. Den oppfatningen deler også Fremskrittspartiet fullt ut. Meningen med å bringe denne interpellasjonen inn i Stortinget i dag, handler ikke om å vike fra engasjementet for Afghanistan, men heller om å se på innretningen av det, og diskutere hvordan det kan bli bedre. Jeg tror at vi må ha en vilje til pragmatiske løsninger – utenriksministeren var selv inne på det – og den viljen må vi også se i Afghanistan. Jeg er helt enig i at vi må forholde oss til Karzai, og vi må se fremover. Vi må forholde oss til de myndigheter vi har – de er de eneste legitime myndighetene vi har. Jeg tror utenriksministeren er inne på noe når han snakker om den institusjonelle strukturen i Afghanistan. Det er et opplagt problem at mange etniske grupperinger i et land har få fellesnevnere og i liten grad har oppfattet seg selv som en del av et felles prosjekt. Dette utnyttes på det sterkeste. Denne regionale strukturen er krevende. Å ansvarliggjøre nabostatene er viktig. Om utfordringene i Pakistan ikke er like store som i Afghanistan, er de i hvert fall formidable. Jeg tror likevel det er viktig å ta tak i dem. Da skal man også inkludere stater som India, Russland og selvfølgelig Kina fordi de spiller en stor rolle. I hvert fall har ikke alle disse statene – for ikke å peke på noen spesielle, vil jeg være såpass diplomatisk – tatt hele sitt ansvar for utviklingen i Afghanistan. Også disse statene berøres i dag på den ene eller andre måten av utviklingen i Afghanistan. Det er derfor det er så viktig å diskutere dette. Så til å ansvarliggjøre regjeringen i Afghanistan, være konkret, og legge en del av høflighetsfrasene bort. Det er ingen tvil om at vi må være direkte i møte med våre afghanske partnere når vi opplever at midler ikke når frem, når vi opplever at menneskerettighetene settes til side, og når vi opplever at de ikke gjør sin del av jobben. Skal vi forsvare vårt engasjement overfor våre innbyggere, som sender soldater, og som sender skattepenger, må det også gjøres en jobb på den andre siden. Det oppfatter jeg også at det er bred enighet om.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
Jeg vil takke forsvarsministeren for svaret. Jeg har lyst til å fokusere på et par forhold. Den nye strategien som McChrystal har skissert, innebærer, slik jeg har oppfattet det, kort fortalt at de internasjonale styrkene i mye større grad er ute blant befolkningen i Afghanistan og gir dem sikkerhet, og i mindre grad – igjen for å sette det helt på spissen – lukker seg inne. I hvilken grad oppfatter forsvarsministeren at det er enighet, forståelse og aksept blant ISAF-partnerne om en slik strategi? For det vil vel bety noe med tanke på hvilke soldater man sender og hvordan man opererer, og det er en ganske stor forskjell for enkelte av de landene som i dag er til stede. Vil forsvarsministeren si noe om nivået på det norske militære engasjementet? Dette har jo vært kommentert, ikke minst i forbindelse med at Stoltenberg-regjeringen fortsatte i regjeringskontorene og vi fikk Soria Moria II, hvor det var formuleringer som skapte noe usikkerhet rundt dette. Det er derfor greit om forsvarsministeren slår fast hva som er gjeldende politikk der. Så er situasjonen, som vi har vært inne på før i denne debatten, at konflikten i Pakistan selvfølgelig også påvirker hva som skjer i Afghanistan. For at den internasjonale militære operasjonen skal fungere i Afghanistan, er man avhengig av å få ulike former for forsyninger inn i landet. Vil forsvarsministeren si noe om hvordan utviklingen i Pakistan påvirker denne delen av arbeidet i Afghanistan, og hvordan man har søkt å løse dette for å sikre at de internasjonale styrkene kan levere fullt ut også i tiden fremover?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
I denne debatten kan jeg slutte meg til nesten alt som er sagt. Det må være noen betraktninger fra SV-representantene som jeg eventuelt må sette noen spørsmålstegn ved. Bare for å ta det først: Representanten Holmås sier at han er glad for at vi ikke er i den situasjon at vi hopper bare NATO sier hopp – jeg omformulerer. Den motsatte situasjonen har jo vært tilfellet for SV i lang tid. Da NATO sa hopp, bestemte SV seg for – uansett – ikke å hoppe. Men at vi kan ha en pragmatisk og ryddig tilnærming, er greit. Jeg mener den historiske fremstillingen som ble gitt av det sivile engasjementet og Enduring Freedom, som Holmås var inne på, ikke holder, men det er mulig vi forblir uenige om det. Komiteens leder var innom en viktig problemstilling knyttet til hva vi kan forvente av Afghanistan. Hvilke mål skal vi sette oss, og hva er realistisk? Jeg er helt enig i de betraktningene, selvfølgelig. Utfordringen blir jo når vi ser tilbakeslag i en allerede vanskelig situasjon, f.eks. på menneskerettighetsområdet, når det gjelder sjialovene, som ble nevnt her i debatten, og det rimelig omfattende valgfusket. Det har ikke nødvendigvis vært så mye bedre før. Vi startet på et lavt nivå, men vi må stille noen krav, og vi må i hvert fall se forbedringer. Men selvfølgelig: Vi skal være realistiske. Så er jeg glad for at representanten Gustavsen trakk frem situasjonen for flyktninger og den humanitære situasjonen. Det er ofte underkommunisert i debatten om militære, korrupsjon osv. Mange mennesker er i en ganske håpløs situasjon og trenger å få assistanse. Jeg synes det er bra at mange representanter har pekt på veldig mye som tross alt går bra. Ett forhold som ikke har vært nevnt, men som jeg gleder meg over, er at det synes som om investeringene er på vei tilbake igjen i Afghanistan, og at folk har tiltro til å satse på å investere i fabrikker og i forretninger. Det er et godt signal. Når kapitalen kommer til et land, er det noen som har optimisme. Det er noen som tror på at man kan lykkes. Det er den troen vi må ta med oss. Med hard innsats fra alle hold må vi ha tro på at det vil gi resultater, og at når vi debatterer Afghanistan om åtte år fra nå – vi har allerede vært der i åtte år – ser vi et helt annet Afghanistan.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Som jeg redegjorde for i mitt første innlegg, kom det sterkt til uttrykk fra COMISAF under det uformelle forsvarsministermøtet som jeg deltok på i Bratislava, en økt fokusering på sikkerhet for lokalbefolkningen. Da hadde også de ulike NATO-landene og deltakerne i ISAF-operasjonen hatt anledning til å gjennomgå rapporten fra COMISAF. Mitt inntrykk fra møtet var at det var bred tilslutning til den tilnærmingen som ble foreslått. Også når det gjelder nivået på det norske styrkebidraget, kan jeg, som jeg allerede har sagt, bekrefte at det vil bli videreført på om lag samme nivå i 2010. Men vi diskuterer selvsagt innretningen både i lys av utviklingen i sikkerhetssituasjonen, i lys av kapasiteten i den afghanske hæren og i lys av de internasjonale styrker, ikke minst de amerikanske styrker, som er stasjonert i Afghanistan. Og jeg prøvde å redegjøre for hvordan de utviklingstrekk vi har sett i den senere tid, har gjort det nødvendig også å legge om den norske innsatsen. Vi har allerede en lang stund diskutert hvordan vi kan bygge afghansk kapasitet, og det som er gledelig, er å se hvordan også denne strategien får økt oppslutning internasjonalt. Bare gjennom å bygge økt kapasitet på afghansk side kan man ha en forventning til at de selv er i stand til å ta vare på sin sikkerhet. Vi bygger derfor dette inn i vår innsats i tiden som kommer, gjennom disse såkalte OMLT-ene og på andre måter hvor vi går inn i partneringposisjoner med de afghanske styrkene.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Dagens debatt har vel til fulle speilet kompleksiteten i det afghanske samfunnet og dermed også i den internasjonale innsatsen i landet, og de politiske forventningene er og skal være store overfor den nyvalgte presidenten og hans innkommende regjering. For min del er jeg glad for å kunne registrere den brede enigheten som foreligger om Regjeringens strategi, og i særdeleshet om den militære innsatsen. For våre soldater i Afghanistan gjør en svært viktig og god jobb, og det vil de fortsette med, og da er det jo også så viktig at de har vår fulle støtte og anerkjennelse for den jobben de gjør. Samtidig er det en rekke faktorer som vil påvirke hvordan norske styrkebidrag vil se ut i tiden framover. Det er bl.a. uavklarte forhold rundt ISAFs framtidige innretning, der USAs beslutning om styrkebidrag til Afghanistan vil spille en sentral rolle, og det hersker også usikkerhet rundt oppbyggingstakten av de afghanske sikkerhetsstyrkene og deres evne til selv å håndtere den forverrede sikkerhetssituasjonen. Det er likevel forventet at disse forholdene i større grad vil bli avklart fram mot årsskiftet. USA forventes å tilkjennegi sin videre strategi for Afghanistan og innretningen på sine styrkebidrag i løpet av de kommende ukene, og, som vi også har hørt utenriksministeren nevne, utenriksministermøtet i NATO om to uker vil også ha ISAFs framtidige innretning som et viktig tema. Regjeringen tar sikte på å videreføre styrkebidraget i hele 2010 på om lag samme nivå som i år. Samtidig legges det, som jeg nevnte, opp til en gradvis justering av sammensetningen av styrken for å øke innsatsen på trening, opplæring og støtte til afghanske sikkerhetsstyrker, for styrkingen av kapasiteten til den afghanske hæren og det afghanske politiet er avgjørende for at afghanske myndigheter selv på sikt skal kunne ivareta stabilitet og sikkerhet. Jeg tror det var Kai Eide som en gang sa: uten sikkerhet ingen utvikling, og uten utvikling ingen sikkerhet. Vi vil for vår del ta aktiv del i sentrale debatter framover om veien videre, og jeg er også veldig glad for den anledningen som dagens debatt har gitt til å delta i ordskiftet om veien videre. Jeg er sikker på at det kommer nye muligheter senere.