Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-10:
SV vil ha et forsvar som kan forsvare oss mot de virkelige truslene mot vår sikkerhet. Forsvaret i dag gjør ikke det i tilstrekkelig grad. Derfor må det framtidige Forsvaret endres. Det er nødvendig med en omstilling som i større grad tar inn over seg at miljøødeleggelser, fattigdomsproblemer og brudd på menneskerettighetene i dag er de største globale sikkerhetsutfordringene. Disse utfordringene løser vi ikke med våpenbruk. I SVs opprinnelige budsjettopplegg, slik det framkommer i Budsjett-innst. S. I, altså romertall og ikke arabertall, slik vi har kommet i skade for å skrive, er det fremmet et forslag til en ramme for Forsvaret som er 2,8 milliarder kr lavere enn flertallets. Dette er ikke et dramatisk kutt, men etter vår oppfatning en realistisk ramme for Forsvaret av Norge i den trusselsituasjonen vi befinner oss i. De største kuttene gjør vi i investeringer, særlig på utstyr som fregatter og stridsvogner, bygg og anlegg, men også på utbyggingen av Regionfelt Østlandet og sammenbindingen av Mauken/Blåtind. SV er av den oppfatning at Regionfelt Østlandet må stoppes, særlig på grunn av de endrede forutsetningene i bruken som vil skape mer støy og avrenning av tungmetaller, men også på grunn av de store naturverdiene som ligger i dette området, og at vi bør kunne samarbeide med svenskene i større grad på deres øvingsfelt i Älvdalen. I SV mener vi at de investeringer som gjøres i Forsvaret, i for stor grad er bundet opp til fortidens forsvarskonsept, der invasjon fra øst ble sett på som den største trusselen. I en tid hvor terrorangrep mot sivile mål framstår som den mest alvorlige trusselen, virker ikke disse investeringene særlig målrettet, for å si det forsiktig. De synes å være mer preget av kjekt å ha-prinsippet enn det som er nødvendig. SV har også lagt vekt på en rekke andre faktorer som til sammen utgjør den trusselsituasjonen Norge befinner seg i, og som danner sikkerhetspolitisk ramme om våre forslag. SV går inn for økte bevilgninger til Heimevernet, Kystvakten og redningshelikoptrene. Et blikk på kartet er nok til å se at kystvern for Norge er viktig. Ikke bare har vi en lang kystlinje, men vi har også svært viktige næringsinteresser å forsvare når det gjelder fisket og oljeinstallasjonene. Det er paradoksalt at ikke Kystvakten har store nok budsjetter til å utnytte 100 pst. de fartøyene vi faktisk har. Og det mangler ikke på oppgaver for Kystvakten. Norge har i dag suverenitetsansvar for over 2,2 millioner km2 hav, et havområde som er sju ganger så stort som Fastlands-Norge. Kysten vår er 57 000 km lang, og til sammen utgjør våre samlede hav- og landområder 30 pst. av Europa. I disse kyst- og havområdene har vi verdens største fiskerier, hvis vi inkluderer oppdrett. Norge forvalter altså et av verdens viktigste matfat. Olje- og gassproduksjonen vår ligger også i disse havområdene. Også den er blant de største i verden. Havområdene våre er utsatt for fiskefusk, havarier og oljesøl. Flaks har så langt hindret at vi har hatt omfattende ulykker. Dersom noen skulle finne på å renne en oljetanker inn i fjæresteinene et sted langs norskekysten, vil vi stå overfor en katastrofe som vil ramme de sårbare økosystemene i tiår framover og redusere matproduksjonen kraftig. Hvordan skal vi beskytte disse havområdene slik at vi kan utnytte de ressursene som ligger der, på en best mulig måte? I forhold til trusler mot dette kan vi ikke se at fregatter er det som skal til. Skulle det oppstå en trussel mot en oljeinstallasjon, slik Dagbladet i dag skriver om, eller – kanskje enda mer realistisk – mot en gassrørledning for å ramme den viktige energiforsyningen til Europa, vil ikke fregatter være det avgjørende. Det har kommet fram fra ulike hold at fregattene er en del av et konsept som Stortinget ikke har tatt tilstrekkelig stilling til. Det nye strategiske konseptet til NATO har det til nå vært altfor liten diskusjon om. Det har åpenbare svakheter i forhold til folkeretten som vi ikke kan leve med. SV har vært og er meget kritisk til NATOs nye strategiske konsept når det gjelder adgangen til å operere utenfor eget område. Vi mener at NATO her tiltar seg en funksjon som FN burde ha. Vi har kastet bort milliarder og kan kaste bort nye uten å komme et skritt nærmere trygghet, nettopp fordi flertallet i Stortinget ikke i stor nok grad har tatt inn over seg hva som er de virkelige sikkerhetsutfordringene samfunnet vårt står overfor. En stortingsmelding om beredskap som oppfølging av Sårbarhetsutvalget er forhåpentligvis rett rundt hjørnet. I SV har vi store forhåpninger til det arbeidet. I innledningen til høstens budsjettbehandling hadde SV følgende utfordring til statsminister Bondevik og Regjeringen: Ikke lov bort en krone til Fremskrittspartiet før perspektivene fra Sårbarhetsutvalget er skikkelig gjennomgått og behandlet i Stortinget. Vi er glad for at det i denne omgangen ikke er foretatt den påplussingen på forsvarsbudsjettet som Høyre og andre har signalisert at de ser behov for. Etter SVs mening må vår forsvarspolitikk i langt større grad enn i dag fokusere sterkere på m.a. følgende punkter: For det første: Hvordan skal vi sikre våre sårbare norske oljeinstallasjoner mot terror og sabotasje? For det andre: Hva slags beredskap må vi etablere for å sikre drikkevannskilder mot forgiftning? For det tredje: Hvordan kan vi forsvare oss mot kjemisk og biologisk krigføring? Deretter: Hva slags beredskap må vi ha for å sikre oss – ikke mot en russisk invasjon, men mot atomulykker, frakt, illegal handel og smugling av radioaktivt materiale? Og til slutt: Hvordan kan vi sikre kommunikasjon og elforsyning i en tid der datateknologi er stadig mer avgjørende for disse viktige samfunnsfunksjonene? De fleste av oss har til nå berget oss unna alvorlige virusangrep som kan slette vår personlige harddisk på PC-ene våre, men datavirus og hackere blir en stadig mer alvorlig og kostbar trussel mot et stadig mer sårbart samfunn. Samtidig påhviler det norske politikere å ha en selvstendig oppfatning av hva som virker og er akseptable virkemidler i den internasjonale kampen mot terrorisme. Så langt har stortingsflertallet vært opptatt av én ting: å slutte lojalt opp om USA og stole på at amerikanerne vet hva de gjør. Dette holder ikke. Jeg er forundret over alle som skråsikkert slår fast at krigen i Afghanistan har vært en suksess. Det vet vi lite om. Særlig vet vi lite om hvorvidt krigen kan ha ført til rekruttering av nye terrorister. Lærdommen fra bl.a. Golf-krigen er også at skadene på det sivile samfunnet var langt mer omfattende enn det som kom fram under krigen. SV har lenge etterlyst en mer langsiktig tenking. Verden er full av farlige konflikter, bl.a. fordi stormaktene ikke har sett flere trekk framover. Saddam Hussein ble støttet av Vesten for å slå Iran. Osama bin Laden ble rekruttert av CIA for å slå tilbake Sovjets invasjon i Afghanistan. Og alle kan se at Israel vil være utsatt for terror og trusler så lenge palestinerne ikke får sin rettferdige fred. Vi skal nå snart ha en pause for å overvære overrekkelsen av Nobels fredspris til FN og Kofi Annan. Jeg vil også hylle prisvinneren, slik andre har gjort før meg i dag. Det viktigste arbeidet vi kan gjøre for internasjonal fred og sikkerhet, må være å bygge ut FN til en reell forsamling for verdenssamfunnet. FN må gjøres til den sentrale rammen for globalt samarbeid om sikkerhet, miljø, økonomi og menneskerettigheter, og handlefriheten og autoriteten må styrkes. Som en liten stat har Norge sterk interesse av en internasjonal rettsorden, bygd på folkeretten og knyttet til FN. De store globale utfordringene krever et mer omfattende internasjonalt samarbeid. FN er og bør bli den sentrale rammen for et slikt samarbeid, og det må være en viktig oppgave for Norge å bidra til et mer demokratisk FN med tyngre virkemidler. SV har foreslått å kutte forsvarsbudsjettet med 2,8 milliarder kr. For oss er det viktigere å bruke disse pengene på andre områder, slik som utdanning, miljø og forskning, på veien mot det grønne kunnskapssamfunnet. Vi mener at det fremdeles er rom for betydelig rasjonalisering av det norske forsvaret, og konstaterer at Sosialistisk Venstrepartis forslag til ramme på dette kapitlet har falt. SV vil stemme mot den foreliggende innstillingen under voteringen.