trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Når han sier at det ikke er etterberegnet avgift for små overskridelser som han kjenner til, eller direktoratet kjenner til, må det bero på dårlig informasjon. Jeg kan skaffe ham dokumentasjon på at det har skjedd i en rekke tilfeller, og han skal få kopi av et brev fra oljeselskapet Shell f.eks., der disse groteske forholdene avdekkes. Det må jo være noe som er helt galt, når det går an å beregne autodieselavgift på olje som en har brent opp i ovnen hjemme i huset. Det har jo ingenting med autodieselavgift å gjøre. Når departementet via direktoratet lager forskrifter og bestemmer straff i henhold til forvaltningens frie skjønn, og bruker autodieselavgift som en straff, er det noe som er galt. Og jeg vil spørre: Når skal dette slutte?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Miljøverndepartementet har gitt tillatelse til at ekstra slepefartøy for oljelenser på Norne-skipet og lignende installasjoner kan demobiliseres og erstattes med en liten motorbåt på 24 fot. Båten har en ca. 160 hk motor og befinner seg om bord i supplyskipet sammen med oljelensa. Supplyskipet har 12 000 hk. Ved en ulykke skal lensa sjøsettes og slepes og manøvreres, ofte i dårlig vær, av supplyskipet og en båt med ca. 160 hk. Synes statsråden dette er likeverdige slepefartøy, og at dette er forsvarlig beredskap?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret, som ikke var svar på det jeg spurte om – langt ifra. Når jeg stilte spørsmålet, var det fordi det er åpenbart at det å betrakte en liten lettbåt med en bitte liten motor som et fullverdig fartøy i forhold til et stort supplyfartøy med 12 000 hk, er nesten utrolig. Båten de hadde før den nye såkalte forbedrede utgaven – forbedringen består i at det er montert et lite styrhus frampå båten – sank da den skulle testes. Med all respekt for statsråden, for departementet og for SFT – jeg tviler sterkt på om den båten som nå skal erstatte alle slepefartøyer, har vært prøvd i fire–fem meter høye bølger. Mitt tilleggsspørsmål er: Har fartøyet vært testet i fire–fem meters bølgehøyde og i den vindstyrken som det er referert til?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker igjen for et svar som langt fra var svar på det spørsmålet jeg stilte. Jeg stilte spørsmålet – og jeg gjentar det gjerne: Har båten vært testet i fire-fem meter høye bølger? Problemet er vel at statsråden ikke vet det. Derfor får jeg heller ikke noe svar, og tvilen kommer vel tiltalte til gode. Båten har vel ikke vært testet, for da hadde den vel sunket, den også, som den forrige gjorde. Det går klart fram av de to svarene jeg har fått, som ikke besvarte noen av spørsmålene, at det er økonomien som spiller inn her – det er økonomien som bestemmer om man skal ha en god nok oljevernberedskap eller ikke. Det er ikke så nøye om man klarer å forhindre utslipp, bare det ikke koster for mye penger. Det er helt gjennomsyret av at det er økonomi det dreier seg om.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «En del lastebileiere arrangerte for kort tid siden en aksjon som blokkerte hovedveien gjennom Oslo. Politiet svarte med beslaglegging av førerkort og bøter, det første er i realiteten å frata sjåførene deres arbeid. Gjennom flere år har vi vært vitne til at lærere, flypersonell, oljearbeidere etc. har arrangert ulovlige aksjoner, uten at dette har ført til slike reaksjoner. Mener statsråden det er riktig å behandle sjåførene annerledes ved å frata dem deres arbeid, eller å bøtelegge dem?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker for svaret. Det er gledelig at det ikke har forekommet beslaglegging av sertifikater, selv om dette var å lese i avisene i forbindelse med disse protestaksjonene. Men selv om så er tilfellet, har det forekommet bøtelegging. Vi har vært vitne til flere ulovlige streiker fra lærere, oljearbeidere og andre for så enkle ting som høyere lønn. Det som skjer i lastebilnæringen, er mye mer dramatisk. Jeg tolker dette som et nødrop fra lastebileierne. Det er ikke bare lastebileierne som er taperne, det er transportørene i sin helhet, det er norske eksportbedrifter – og norske arbeidsplasser settes i fare, spesielt ute i distriktene. Så jeg håper ministeren kan gi et signal om at bøtelegging heller ikke er et egnet virkemiddel for folk som roper om hjelp.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg er enig med justisministeren i at man ikke skal akseptere ulovlige aksjoner, og det er vel heller ikke gjort. Nå er det vel slik at det som foregår i dag, er lovlige aksjoner der Lastebileier-Forbundet på best mulig måte har prøvd ikke å ramme tredjepart, ved å slippe både busser, politi- og brannbiler og personbiler forbi, slik som det burde gjøres. Men likevel synes jeg det er forståelig at aksjonene fortsetter, når man setter arbeidsplasser i fare med det som rammer lastebilnæringen. Jeg vil spørre ministeren om han synes det er forståelig at man har slike aksjoner, når firmaer går konkurs, når man ser utenlandske transportører overtar mer og mer av arbeidet, og når det rammer distriktsbedriftene veldig hardt.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Nordland Sentralsykehus hadde i 1999 et underskudd på ca. 85 mill. kroner. Sykehuset har samtidig et stort korridorpasientproblem. Ventetiden for behandling ved NSS er også betydelig. Vil statsråden sørge for at fylkeskommunen i sin tilpassing til budsjettet ikke forverrer situasjonen for pasientene ved NSS, og vil statsråden sørge for at problemene med korridorpasienter ved NSS fjernes?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker for svaret. Det er betryggende å høre at man har satt i gang et arbeid for å få en total gjennomgang av tilbudet, sett i forhold til alle fylkeskommuner. Med min kjennskap til Nordland og til det sittende styret der, er jeg redd for at man prioriterer ideologi, riktige løsninger, foran pasientenes beste. Alle investeringene er allerede stoppet, noe som selvfølgelig gjør at sentralsykehuset kommer inn i en ond sirkel ved at gammelt utstyr gir ineffektiv drift. Sentralsykehuset har også muligheten til å leie inn private tjenester, som bl.a. er etablert i Bodø-området, noe som vil gjøre at man får et billigere tilbud til beste for pasientene. Ministeren nevnte fylkeslegen, og jeg vil spørre ministeren om han vil sørge for at fylkeslegen, som departementets forlengede arm i Nordland, følger NSS ekstra godt, slik at pasientene ikke blir skadelidende.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Stykkprisfinansiering, eller innsatsstyrt finansiering, var ministeren også inne på. Den er nå satt til 50 pst. Ved å øke denne andelen vil en legge et ytterligere press på sentralsykehuset i Nordland, som selvfølgelig som andre sykehus da kan behandle flere pasienter. Dermed øker NSS" muligheter til inntekter. En behagelig bivirkning av dette vil selvfølgelig også være at ventetiden og problemene med korridorpasienter minimaliseres. Vil ministeren ta initiativ til at stykkprisen økes i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller i budsjettet for 2001?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Etter det jeg har fått opplyst fra Oslo politidistrikt, har ingen av de sjåførene som deltok i den blokaden det henvises til, fått beslaglagt sitt førerkort. Jeg kan ellers opplyse at førerkort kan beslaglegges i medhold av vegtrafikkloven § 33 nr. 5 dersom førerkortinnehaver med skjellig grunn er mistenkt for et straffbart forhold som kan medføre inndragning. Vegtrafikkloven § 33 nr. 1 gir hjemmel for inndragning av førerkort dersom førerkortinnehaver er ilagt straff eller domfelt for en straffbar handling. Det er et krav at hensynet til trafikksikkerheten eller allmenne hensyn krever inndragning. Inndragning av førerkort besluttes av politiet med klageadgang til Justisdepartementet. Justisdepartementet har i sin håndhevingsinstruks ikke gitt spesielle retningslinjer om at førerkort bør inndras når førerkortinnehaveren har deltatt i ulovlig trafikkblokade. Justisdepartementet har heller ikke, så vidt jeg har klart å bringe i erfaring, behandlet noen klager hvor førerkort er inndratt som følge av at vedkommende er blitt straffet for ulovlig trafikkblokade. Spørsmålet har derfor til nå ikke vært særskilt vurdert av departementet. Det er imidlertid grunn til å understreke at det bør utvises varsomhet med å benytte inndragningsinstituttet når den underliggende handling er knyttet opp til politiske demonstrasjoner, lønnskamp eller lignende situasjoner. Når det gjelder spørsmålet om bøtelegging, er dette et forhold som ligger under påtalemyndigheten, med riksadvokaten som øverste leder. Jeg finner det derfor ikke riktig å gå nærmere inn på denne delen av spørsmålet. Som kjent er det tidligere gjennomført flere demonstrasjoner av lastebileiere i Oslo, hvor de har blokkert innfartsveiene. Politimesteren i Oslo har nå sagt at hun ikke vil godta flere aksjoner av et slikt betydelig omfang i Oslo. Jeg er blitt orientert av politimesteren i Oslo om de aksjoner lastebileierne har gjennomført og hennes vurderinger i denne sammenheng, og jeg vil også sørge for å holde meg orientert om framtidige aksjoner. For øvrig har jeg tillit til at politiet også i fortsettelsen vil håndtere lastebildemonstrasjoner på en profesjonell og fornuftig måte.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Nå ber spørreren meg om å kommentere framtidige situasjoner. Det vil jeg gjøre på følgende måte: Politimesteren i Oslo så at demonstrasjoner kunne aksepteres til et visst punkt, gitt at de var meldt. Fra et visst punkt av mente hun at ytringen var sett og hørt, og hun gav da en klar grense, at nok var nok. Det er min oppfatning at dersom aksjoner med ulovlig trafikkblokade fortsetter, vil politiet nødvendigvis være nødt til å foreta en løpende vurdering av situasjonen med sikte på å løse de akutte problemer som oppstår. Hvilke virkemidler som da vil måtte settes inn, vil bero på en konkret vurdering av situasjonen, og vil måtte stå i forhold til skadevirkninger av den ulovlige blokaden. I en slik situasjon kan ikke jeg på vegne av politiet utelukke bruk av de virkemidler politiet har til sin disposisjon. Det er politiet som operativt har friheten til det, og jeg har i mitt tidligere svar gitt uttrykk for tillit til politiets evne til å håndtere det. De mer alminnelige spørsmål av politisk art som er reist, har jeg registrert, og jeg vet at de vil bli behandlet bl.a. i et møte på fredag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Lovlig fattede vedtak som berører norske borgere, besluttes i Stortinget. Det er også slik at det i dette land er en ytringsfrihet som også kan inkludere – og inkluderer – demonstrasjoner. Hvis demonstrasjonene får et omfang og et forløp som rammer andre viktige samfunnsinteresser, hjemler politiloven bestemmelser som gir politiet operativ mulighet til å gripe inn. For øvrig vil jeg når det gjelder de mer alminnelige politiske spørsmål som er reist i saken, henvise til det møtet som skal holdes mellom finansministeren og representanter for lastebilnæringen senere denne uken.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Jeg vil ikke gå inn på nærmere detaljer i det jeg vil foreta en vurdering av. Jeg vil kun gjenta det jeg har sagt om at jeg vil vurdere en kobling i spesielle forhold for å bekjempe alvorlig kriminalitet. Og det framgår også at den gangen denne saken var til høring, omkring 1991-92, var det også instanser som satte premisser for hvordan dette skulle skje. Det var det jeg viste til også skjer i Sverige og Danmark. Det er en slik ordning jeg nå vurderer praktisert i Norge, og jeg vil selvfølgelig komme tilbake til spørsmålet når vurderingen er avsluttet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Konklusjonen min kan gjerne gjentas. Ut fra det som også gjaldt i 1992, ser jeg ingen grunn til å foreta noen alminnelig kobling, men av grunner som er anført i mitt svar, nemlig at det er viktig å gardere seg mot alvorlig kriminalitet, er jeg villig til å vurdere en begrenset ordning etter klare kriterier som hviler på rettssikkerhet, rettslige kjennelser og personvern. Jeg viser til de paralleller man har til dette i andre nordiske land.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Ålesund politidistrikt har foretatt en analyse av behovet for politibåt, og anbefaler anskaffelse av slik båt. Skipstrafikken til og fra Ålesund er stor, og i tillegg kommer et betydelig antall fritidsbåter. – Politimesteren i Sunnmøre søkte i september 1999 om politibåt til Sunnmøre politidistrikt, men departementet har meddelt politimesteren at søknaden ikke kan imøtekommes. Departementet har i sin vurdering av søknaden bl.a. lagt vekt på det politioperative behovet. Representanten Nesvik reiser spørsmålet om det er forsvarlig at Sunnmøre politidistrikt ikke har båt. Når det gjelder forsvarlig beredskap med tanke på redningsoperasjoner i forbindelse med ulykker på sjøen, mener jeg at det er forsvarlig at Sunnmøre politidistrikt ikke har båt. Politiets sjøtjeneste skal primært overvåke fritidsbåttrafikk. Redningsoppdrag skal andre utføre. Beredskapen hva angår ulykker på sjøen, er god i Ålesund. Redningsskøyta «Emmy Dyvi» har fast havn i Ålesund, og i tillegg ligger Ålesund i patruljeområdet til indre kystvakt, fartøyet KV «Garsøy». Om nødvendig kan også de mer havgående fartøyene til Kystvakta gi bistand. Etter min oppfatning er beredskapen hva angår det som representanten nevner som fritidsbåter, fiskefartøyer, fraktefartøyer og annen skipstrafikk, således tilfredsstillende i Sunnmøre politidistrikt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Det foreligger ingen fogderipolitisk betraktning fra min side – med kjennskap til den politiske og sosiale geografi i Møre og Romsdal – bak vurderingen. Jeg er pliktig til til enhver tid å vurdere de ressurser som departementet har til rådighet, og har gjort det. Jeg vil selvfølgelig også løpende gjøre det. Det jeg la vekt på i svaret mitt, er følgende: Når det gjelder politiets redningsfaglige oppdrag, er det tilgang på ressurser. Når det gjelder fritidsbåter, vurderer jeg det slik som jeg gjorde greie for i mitt svar. Men jeg er selvfølgelig meget oppmerksom på de spørsmål som representanten har reist om narkotikatrafikk. Det gjelder ikke bare på Sunnmøre; det gjelder også dessverre på andre deler av kysten. Derfor vil jeg, av slike grunner, løpende vurdere behovet for om det skal skje noe med hensyn til den politioperative muligheten for å bekjempe slik trafikk.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Det er bra at representanten og jeg åpenbart har det til felles at vi ikke legger fogderipolitikk til grunn; vi legger politioperative behov til grunn. Og da er det slik at jeg må vurdere de ressurser jeg har til rådighet, i forhold til hva som er situasjonen. Det gjør jeg løpende. Og jeg sa i mitt forrige svar at jeg er meget kjent med den utviklingen som vi nå dessverre ser i landet vårt, at man prøver å komme inn med stoff på kysten. Det er en meget alvorlig utvikling. Jeg har selv i besøk ved Sunnmøre politidistrikt blitt gjort kjent med disse forholdene. Dessverre gjelder det også andre områder. Og jeg vil i et slikt perspektiv løpende vurdere de operative behov politiet har for å gjøre jobben sin – det har jeg sagt, og det gjentar jeg gjerne.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
De siste årene er politi- og lensmannsetaten tilført betydelige ressurser. Antall tilsatte i etaten er økt med ca. 33 pst. i løpet av 1990-tallet. I ordinært budsjett for politi- og lensmannsetaten ble det i 1999 tildelt 15 nye polititjenestemannsstillinger som ble fordelt mellom politidistriktene. Av disse ble to stillinger fordelt til Sunnmøre politidistrikt. Videre ble det i revidert nasjonalbudsjett for 1999 opprettet 275 stillinger som ble tilbudt ferdigutdannede politihøgskolestudenter. Av disse stillingene fikk Sunnmøre politidistrikt 12 tjenestemannsstillinger. Sunnmøre politidistrikt fikk således tilført 14 tjenestemannsstillinger i 1999. Når det gjelder oppklaringsprosenten, er landsgjennomsnittet 36 pst. For Sunnmøres del er denne 34,2 pst. I tillegg til politidistiktenes bemanningssituasjon er det også andre forhold som har betydning for hvor mange saker et politidistrikt oppklarer. Viktige faktorer her er organisering, strukturering og ledelse av selve etterforskningen, og ikke minst samarbeidet mellom jurister og etterforskere. God kommunikasjon mellom aktørene i straffesaksbehandlingen kan være avgjørende for resultatene. Hvis et politidistikt har forbedringspotensial når det gjelder disse forholdene, vil ressurstilførsel ikke alltid gi de forventede resultater. I et politidistrikt vil det av og til kunne oppstå saker som gjør at en må foreta omprioriteringer av ressursene for kortere eller lengre perioder. For Sunnmøres del har det vært tilfellet flere ganger i løpet av året som gikk. I St.prp. nr. 1 for 1999-2000 er det tatt inn at Regjeringen vil komme tilbake i forbindelse med opprettelse av nye stillinger i revidert nasjonalbudsjett. Det er anslått at behovet vil ligge på ca. 280 stillinger. Stillingene vil bli fordelt til de distrikter hvor behovet er størst. Det vil i den forbindelse bli vurdert om nye stillinger skal tildeles Sunnmøre politidistrikt. Stillingsfordelingen til politidistriktene beregnes hovedsakelig på bakgrunn av befolkningsmengde, kriminalitet og botetthet. Etter oppdrag fra Stortinget har Justisdepartementet utarbeidet en bemanningsplan for politiet fram mot år 2005. Den vil bli drøftet i en stortingsmelding om politiet som etter planen skal legges fram høsten 2000. Etter min mening vil også det politidirektorat som snart vil bli opprettet av Stortinget, gi en bedre mulighet til å følge opp det som skjer i politidistriktene. Jeg vil også følge opp det som justiskomiteen sa i forbindelse med budsjettbehandlingen for i år, at vi skal se på om det er spesielle flaskehalser i de ulike politidistrikt når det gjelder evnen til å foreta effektiv kriminalitetsbekjempelse.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Representanten kan vel neppe forvente at man i januar, etter budsjettbehandling i november–desember, skal operere med andre rammer og en annen fordeling enn det som der lå til grunn. Det jeg imidlertid har sagt, er at vi skal følge opp det som justiskomiteen har sagt – og dermed Stortingets behandling, hvor vi er helt enige om at vi skal se på flaskehalser i de ulike politidistrikt, og da må vi se på forskjellige faktorer. Vi må selvfølgelig se på bemanning, men vi må også se på organisering og andre former for mulige flaskehalser. Det vil vi gjøre uten omsvøp i alle deler av landet. Hvis det da opptrer behov, vil jeg, som jeg sa, komme tilbake til det i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, hvor vi har en plikt til å se på spørsmålet om hvordan nye politihøyskolestudenter skal sikres jobb. Da vil også fordelingsspørsmålet komme opp på nytt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Jeg kjenner selvfølgelig ikke alle detaljer med hensyn til vaktordningene ved alle de ca. 350 lensmannskontorene i Norge, og jeg kjenner derfor heller ikke situasjonen i Stranda konkret. Men det jeg vet, er at det i store deler av landet er utviklet et godt vaktsamarbeid, som nettopp sørger for at polititjenestene er tilgjengelige på en effektiv måte mesteparten av døgnet. Jeg vil bl.a. se på slike spørsmål i alle politidistrikt, også på Sunnmøre, når vi vurderer spørsmålet om ressurser, og jeg vil se på de faktorene som knytter seg til organisering, og da sikter jeg bl.a. til omfanget av vaktsamarbeid. Når det gjelder stillinger på kort sikt, så er det et spørsmål som vil bli tatt opp i revidert nasjonalbudsjett. Når det gjelder stillinger prinsipielt, omfordeling mellom distriktene, er det et tema for den stortingsmeldingen som kommer til høsten, hvor vi vil legge fram både bemanningsbehov i politiet og fordelingen mellom politidistriktene. Jeg vil likevel bemerke at når man vurderer det slik at man ligger under landsgjennomsnittet, så er nok det ensidig knyttet til folketall, for når det gjelder også kriminalitetsbildet, ligger man også under landsgjennomsnittet på Sunnmøre. Men det er ikke noen trøst. Det er en dårlig oppklaringsprosent, og den er vi tjent med å få opp alle sammen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Den 19. mars 1996 ble det av Justisdepartementet oppnevnt en arbeidsgruppe som ble gitt i mandat å vurdere nåværende etterforskningspraksis i forbindelse med melding om saknet person, både nasjonalt og internasjonalt. I mandatet het det videre at gruppen eventuelt skal fremme forslag om nye rutiner og instrukser ved mottak og behandling av meldinger om saknet person, herunder også vurdering av nåværende skjemaer, tidsfrister og registrering. Arbeidsgruppen la fram sin utredning den 13. mars 1997, hvor en rekke kompliserte forhold ble vurdert. Gruppen konkluderte med at gjennomgangen av politiets praksis i saknetsaker viser behov for faste og mer standardiserte rutiner. Dette gjelder både mottak av anmeldelser, registrering og saksbehandling, klarere ansvarsforhold mellom flere politidistrikt som kan være berørt av den enkelte sak, mer standardisert etterforskning og annen oppfølging. Mange saker om saknet person berører flere politidistrikt, og således ikke bare det distriktet hvor saknede hører hjemme. Denne gruppens innstilling har vært ute til høring. Høringsinstansene stiller seg gjennomgående positive til forslagene om nye rutiner og nye skjemaer. Utredningen er nå til sluttbehandling i Justisdepartementet. Gjennomgang av regelverket og eventuelle forslag om lovrevisjoner er i gang i departementet. Det gjelder spesielt de rettslige spørsmålene om reglene om taushetsplikt og hvilke opplysninger politiet kan innhente. Hovedoppgaven er å få kartlagt hvor langt dagens regelverk rekker når det gjelder å utveksle informasjon – både i og utenfor straffesak. Justisdepartementet har tatt initiativ til å få utredet taushetspliktens rekkevidde. Når denne utredningen foreligger, vil forslagene fra arbeidsgruppen kunne sluttbehandles i departementet både hva angår de lovmessige spørsmål og de økonomiske og administrative konsekvenser ellers. Men mange av tiltakene vil kunne være gjennomført i løpet av første halvår i år.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Representanten har helt rett i at saken har tatt tid. Det er faktisk en av grunnene til at jeg har brukt det første år av min tid som justisminister til å sørge for at Justisdepartementet har blitt reorganisert, ikke på grunn av denne saken, men på grunn av den enorme saksmengden og behovet for ordnede strukturer. Men det er også slik at det spørsmålet representanten stiller meg, er helt berettiget. Selvfølgelig er man tjent med klare regler for dette. Enhver som har vært i nærheten av en slik situasjon som beskrevet, vil forstå det. Det var derfor jeg også gav bekreftelse på at arbeidet er under sluttbehandling. Jeg har en egen evne til å gå i skuffer og se hva som ligger i dem. Det gjør også departementet mitt, slik at når vi samarbeidet om det, klarte vi i fellesskap også å få fram noe allerede i første halvår. Men noe må vi vente på, fordi det henger sammen med den alminnelige gjennomgang av taushetspliktbestemmelser. Jeg deler representantens bekymring, og jeg deler også hennes utålmodighet for å få praktiske resultater på bordet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Politiet er jo pålagt et enormt antall oppgaver, som de skjøtter bra. Det vises bl.a. når det gjelder spørsmål av den karakter som er reist her, og som vi ser i forbindelse med redningsoperasjoner. Men her handler det, som representanten sier, om enkeltpersoner. Hele hensikten med å få fram et regelverk er jo å unngå konflikter. Derfor er det viktig å få det på plass. Men noe av det kan kanskje være knyttet til taushetsplikt i noen sammenhenger. Der tok jeg et visst forbehold. Jeg tok ikke et forbehold om igangsetting av jobben, for det er det riktig av oss å gjøre. Som svar på representantens opprinnelige spørsmål, sa jeg at arbeidet er under sluttbehandling, og jeg sa at en rekke tiltak ville være på plass i løpet av første halvår. Så er det slik at når politiet har retningslinjer på plass, så følger de dem også.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Da endringene i kostgodtgjørelse skjedde etter den kommunikasjonen med Riksrevisjonen som jeg gjorde rede for, er det ikke noen tvil om at det ble en del uro i UP-rekkene. Det var jeg kjent med. Men jeg var nok ikke forberedt på at det skulle vare så lenge. Jeg vil understreke at departementet er i en dialog med organisasjonene for å se om man kan finne fram til fornuftige, kompenserende tiltak. Det er også slik, som jeg sa i mitt hovedsvar, at departementet «er i dialog med UP-sjefen om budsjettet, og hvis det viser seg nødvendig med budsjettmessige justeringer for at UPs aktivitet skal kunne holdes på et høyt nivå», vil vi drøfte dette i samarbeid med UP-sjefen. Jeg vil understreke det. Jeg vil samtidig understreke at når Riksrevisjonen gir pålegg, er vi satt under dom alle sammen, og så får vi finne de praktiske ordningene som er mulig. Jeg har den tillit til organisasjoner og departement og dem som jobber med dette, at man har en vilje til å finne løsninger. Det er trafikantene tjent med, og det var derfor jeg i innlegget på generell basis understreket det som er sagt både i budsjettet og fra meg nå, nemlig at trafikksikkerhet er høyt prioritert fra departementets side.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-01-26:
Representanten og jeg har både tidligere og også i dag en felles forståelse av hva som er en regjerings ansvar og et stortings ansvar. Storting og regjering er enige om hovedmålene for trafikksikkerhet. Det er en regjerings og et departements ansvar å finne praktiske løsninger på det. Det er klart at jeg på fornuftig måte vil orientere om hvordan trafikksikkerhetsarbeidet ivaretas. Jeg vil kun understreke at hvis jeg ikke hadde hatt positive oppfatninger av UP slik som jeg ser det, ville jeg ikke foreslått i den proposisjonen som ble framlagt for Stortinget, odelstingsproposisjonen om Politidirektorat, at UP skulle opprettholdes som en egen enhet, som jeg registrerer i komiteinnstillingen har fått flertallstilslutning. Fra min side er det en måte å understreke at jeg ser på UP som et viktig verktøy for å bekjempe trafikkulykker og trafikkskader, og vil selvfølgelig legge det til grunn i mitt videre arbeid.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til statsråd Dørum: «Utlendingsregisteret hos Kripos inneholder 37 000 fingeravtrykk. Det er forbud mot å kryssjekke med 32 000 uidentifiserte fingeravtrykk fra kriminalsaker, selv om det også gjelder utlendinger som er utvist fra Norge. Hvilke holdninger har statsråden til at vesentlige fingeravtrykk ikke kan kryssjekkes i Norge, når velutviklede land i Europa har denne muligheten i sin kamp mot kriminalitet?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Selv om det gikk litt fort, var jeg veldig fornøyd med konklusjonen. Innledningsvis sa statsråden noe som vi kanskje alle vet, at samtlige asylsøkere som ankommer landet, har obligatorisk plikt til å ta fingeravtrykk og bli registrert i utlendingsregisteret. For Kripos er det viktig å få muligheten til å sjekke uidentifiserte fingeravtrykk mot fingeravtrykkregisteret for asylsøkere i straffesaker, og med beskjedne håndgrep vil dette faktisk være mulig. Kryssjekkinger bør også omfatte utlendinger som er utvist fra Norge. Jeg håper at statsråden deler dette synet.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret, og ser fram mot at vurderingen er foretatt. Disse mulighetene som kryssjekking vil gi, vil bl.a. føre til at man vil forsterke et eventuelt nytt norsk politiorgan, som nå skal kjempe mot grensesprengende organisert kriminalitet, og det er også etter politiets eget ønske. Det tar sekunder å sjekke et fingeravtrykk, og det er viktig å få ta i bruk Kripos" hypermoderne dataregistre fullt ut. Dette er derfor positivt, og det er veldig viktig å etterkomme politiets ønsker på dette området for å avsløre kriminelle utlendinger i Norge, og for øvrig også alle andre kriminelle elementer. De asylsøkere som ikke har gjort noe galt, har jo intet å frykte, og slik sett kan fingeravtrykk bidra til å fjerne mistanke mot personer. Jeg håper også at statsråden er enig i en slik konklusjon fra undertegnede.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Jeg vil stille følgende spørsmål til justisministeren: «En arbeidsgruppe som skulle vurdere nye rutiner og arbeidsmetoder i forbindelse med melding om savnet person, avleverte innstilling 13. mars 1997. Hvordan er denne saken fulgt opp i Justisdepartementet?»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Jeg takker for svaret. Justisministeren bekrefter her at dette arbeidet har tatt lang tid, men det er gledelig nå at det gis høy prioritet, og at det vil komme tiltak i løpet av våren. Bakgrunnen for mitt spørsmål er at en ungdom ble meldt savnet i juli 1994 i Tønsberg. Avhør ble ikke foretatt av de nærmeste, det ble ikke tatt tekniske undersøkelser av sykkelen hans og heller ikke avhør av dem som så ham sist. 14 måneder gikk før Kripos kom inn i bildet, og man kan forstå hvor dramatisk og tragisk de pårørende opplevde dette. Da en arbeidsgruppe så ble oppnevnt i 1996 for å se på nye rutiner og arbeidsmetoder, øynet man håp om en forbedring i etterforskningsrutinene. Spørsmålet blir da om det behovet pårørende har for at samfunnet reagerer raskt, blir ivaretatt, særlig når det gjelder mindreårige. Er justisministeren enig i at retningslinjene må være så konkrete som mulig, slik at pårørende vet hva de har å forholde seg til, og at den generelle rettssikkerheten blir ivaretatt?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Jeg takker her for oppfølgingen fra justisministeren på mitt spørsmål. Når en person forsvinner, berører det samfunnet vårt på en helt spesiell måte. Denne aktuelle saken utløste en sterk reaksjon i lokalbefolkningen, slik at det ble samlet inn penger til en privat etterforsker. I en rettsstat skulle vel dette være unødvendig i en slik sak. Justisministeren sier at økonomiske og administrative konsekvenser skal utredes. Pårørende kjenner en annen frihet i saken når de vet at alt som kan gjøres, er gjort, selv om resultatet er negativt. Noen ønsker å forsvinne. Men særlig når mindreårige blir borte, må poenget være at de blir funnet igjen. Hastemomentet er derfor viktig. Jeg minner om at når flere personer blir berørt samtidig, stiller samfunnet opp med systematisk krisehjelp. Like dramatisk er det for pårørende når én person plutselig blir borte. Så jeg vil spørre om hvilken status disse nye rutinene får på politikamrene. Vil de gis slik legitimitet at de ikke skaper konflikt mellom pårørende og politi?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til justisministeren: «Utrykningspolitiet(UP) har ifølge Nationen 18. og 19. januar 2000 fått en stor reduksjon i sine bevilgninger for år 2000, og dramatiske kutt i distriktenes operative budsjetter. UP mener dette vil bety vesentlig dårligere kontrollvirksomhet, særlig i distriktene. (UP) Hva er grunnlaget for reduserte bevilgninger, og hva vil statsråden gjøre for å opprettholde nivået på trafikksikkerhetsarbeidet?»
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Ulykker i trafikken forårsaker tap av hundrevis av menneskeliv og fører til titusenvis av skadde hvert år. Trafikksikkerhetsarbeidet skal hindre ulykker, og alvorlige trafikklovbrudd er et høyt prioritert område innenfor Riksadvokatens prioriteringsliste. Det er en kjensgjerning at fart og promille er en vesentlig årsak til ulykker. En stor del av trafikksikkerhetsarbeidet ivaretas av synlig politi, hvor Utrykningspolitiet er en vesentlig bestanddel. Det er da snakk om kontrollvirksomhet. Endringen som skjedde i fjor sommer, og som har fått budsjettmessige konsekvenser for i år, har ifølge UP selv ført til dramatiske konsekvenser i forhold til kontrollvirksomheten, og det er en ikke ubetydelig nedgang i kontrollvirksomheten i annet halvår i fjor, særlig i distriktene. Mitt mål er det samme som statsrådens: å opprettholde kontrollvirksomhet og trafikksikkerhetsarbeid. Og mitt spørsmål er: Var statsråden klar over virkningene av den endringen som skjedde i fjor sommer?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg vil bare gjenta at jeg og statsråden øyensynlig deler den målsetting at trafikksikkerhetsarbeidet skal opprettholdes, at servicen for publikum må opprettholdes, og at det ikke er hensikten å redusere aktiviteten i forhold til kontrollvirksomhet. Jeg er glad for at statsråden sier, selv om han sier at han ikke vil gå inn i fordeling av midler, at han her vil følge årvåkent med, og jeg forventer at statsråden kommer tilbake til Stortinget med en vurdering av hvordan eventuelt kompenserende ordninger kan ivareta nivået på kontrollvirksomheten slik som i dag. Jeg tar dermed ikke stilling til på hvilken måte, og har stor forståelse for at statsråden – selvsagt – følger opp de anmodninger som Riksrevisjonen har.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
La meg først få understreke at Regjeringen prioriterer arbeidet med å redusere antall ulykker med skadde og drepte svært høyt. Dette er også bakgrunnen for at det ved fremleggelse av Nasjonal transportplan 2002-2011 senere i vår vil bli utarbeidet en handlingsplan for trafikksikkerhet på veg. Trafikksikkerhetsarbeidet i dag må føres på mange fronter, hvor opplæring, kontroll og overvåking, bedret teknisk standard og utforming av trafikksikre veger er viktige tiltak. En styrking av trafikksikkerhetsarbeidet generelt og konkrete tiltak for å redusere antall ulykker vil være sentralt i denne planen. Gjennomsnittsalderen på den norske bilparken har endret seg lite de siste fem årene. Men det har vært en økning i registreringen av nye personbiler fra ca. 85 000 i 1994 til over 100 000 i 1999, og antall vrakede personbiler har økt fra ca. 53 000 i 1994 til over 75 000 i 1998. Det siste antas bl.a. å ha sammenheng med at det fra 1. januar 1998 ble innført periodisk kjøretøykontroll for personbiler. Når bilen er eldre enn fire år, skal det foretas teknisk kontroll hvert andre år. Det skal da kontrolleres at kjøretøyet er i god stand, både trafikksikkerhets- og miljømessig. Det er grunn til å tro at disse kontrollene vil bidra til at de eldste og mest trafikkfarlige bilene blir tatt ut av bruk. Det kan også nevnes at det i 1996 var en midlertidig ordning med forhøyet vrakpant. Dette har også bidratt til å luke bort de verste bilene. Det bør vurderes om en senere skal gjennomføre en tilsvarende ordning. Undersøkelser gjennomført av Transportøkonomisk institutt har vist at ulykkesrisikoen er høyere for nye enn for eldre biler. Hovedforklaringen på dette er ifølge Transportøkonomisk institutt at bilistene tilpasser atferden etter bilens egenskaper. Bedre sikkerhetsutstyr, som f.eks. kollisjonsputer og blokkeringsfrie bremser på de nyeste bilene, reduserer konsekvensene av en ulykke, men dette synes i noen grad oppveid av andre forhold som bl.a. valg av høyere kjørefart. Resultatene fra TØIs undersøkelse, selv om det er knyttet usikkerhet til dem, tilsier ikke at alderen på bilparken i Norge er ensbetydende med at den er ulykkesutsatt. Regjeringen vil som nevnt ha en gjennomgang av trafikksikkerhetsarbeidet i Nasjonal transportplan med tanke på å redusere ulykkesomfanget mest mulig. På representanten Jan Johnsens spørsmål kan jeg svare at jeg deler hans bekymring for bruk av trafikkfarlige biler. Men jeg vil samtidig, ut fra det jeg her har sagt, understreke at det er satt inn økende kontrolltiltak, som jeg tror bidrar til at de dårligste bilene blir tatt ut av trafikk.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Ja, samferdselsministeren tror at avgiftspolitikken har betydning. Vinklingen på avgiftspolitikken har betydning – ikke nødvendigvis alltid hvor høyt avgiftsnivået er, men vinklingen på avgiftspolitikken. Det jeg prøvde å si i mitt første, omfattende, svar, var at det er tydeligvis ikke slik at eldre biler automatisk er trafikkfarlige biler. De trafikkfarlige bilene skal vi ta ut. Det vi har opplevd, er at nye biler – med blokkeringsfrie bremser, med puter og andre sikkerhetsinnretninger – ser ut til å være like mye innblandet i trafikkulykker som de eldre bilene, rett og slett fordi førerne ser ut til å ta ut mye av effekten i økt hastighet. Derfor er det viktig å øke kontrolltiltakene, ta ut de trafikkfarlige bilene. Men jeg kan ikke her og nå si at det er direkte sammenheng mellom eldre biler og trafikkfarlige biler.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Trafikksikkerhet skal stå i høysetet – det bør vi være enige om. Når det gjelder avgiftspolitikk, ville det være uriktig av meg å gå inn på finansministerens område for sterkt. Men la meg bare si det slik: Regjeringen forsøker å sette barnefamiliene i stand til å få en totaløkonomi som gjør at man kan skaffe seg det bilmateriell som er mest mulig trafikksikkert. Det vil altså være slik at barnefamilienes totale økonomi har større betydning etter mitt syn enn en avgift knyttet til en del av det en barnefamilie trenger og har behov for. Men så, som jeg sa i mitt tilleggssvar for et øyeblikk siden, innrømmer også jeg at vinklingen på avgiftspolitikken har betydning for hvilken type bil man til slutt velger både når det gjelder størrelse og utrustning.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Jeg går ut fra at det representanten Nordtun sikter til, er de fire transportetatene – Jernbaneverket, Kystverket, Luftfartsverket og Statens vegvesen – sitt forslag til Nasjonal transportplan for 2002-2011. Dette er etatenes faglige innspill til Fiskeridepartementets og Samferdselsdepartementets arbeid med stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan som skal fremmes i løpet av vårsesjonen. Innspillet er basert på retningslinjer fra departementene. I disse retningslinjene er det gitt beregningstekniske økonomiske planrammer, men disse er ikke fordelt geografisk. Fordelingen av midler i etatenes planforslag står derfor for etatenes egen regning. I etatenes forslag er Rogalands andel av den fylkesfordelte rammen på 5,1 pst. for første fireårsperiode og 5,0 pst. for hele tiårsperioden. Dersom en sammenligner med tidligere vegplanperioder, viser Rogalands andel 3,1 pst. for 1990-1993, 5,2 pst. for 1994-1997 og 6,2 pst. for 1998-2001. Den høye andelen av rammen i perioden 1998-2001 må bl.a. ses i lys av store bindinger knyttet til oppstartede prosjekt. Jeg vil i tilknytning til denne typen problemstillinger understreke at det er behovene framover og ikke tidligere bevilgninger som må være bestemmende for hvordan innsatsen fordeles. Og jeg vil minne om at vi etter at høringsfristen nå er utløpt ved årsskiftet, har startet den politiske behandlingen av Nasjonal transportplan. Transportetatenes framlegg er et viktig bakgrunnsmateriell, men den politiske behandlingen vil helt sikkert føre til at det blir endringer. Jeg finner det ikke nå riktig å kommentere verken de prioriteringer eller det rammenivå Regjeringen vil legge til grunn for stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan. Dette vil Stortinget få god anledning til å drøfte når stortingsmeldingen blir lagt fram senere i vårsesjonen.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Jeg forstår representanten Nordtuns sterke engasjement for Rogaland og er enig i hans engasjement. Jeg har i mitt svar prøvd å si at det er behovene framover og ikke tidligere bevilgninger som må være bestemmende for hvordan innsatsen fordeles. Det vil også ligge til grunn for den prioritering som Regjeringen gjør. Jeg kunne her og nå ha ramset opp fagetatenes ulike begrunnelser – for det er fire fagetater – men jeg vil avstå fra det. De framgår at det NTP-forslaget som er ute til høring. Jeg vil bare si at når Regjeringen fremmer dette på vårparten, vil det som Nordtun nå har argumentert for og brakt på bordet, i høyeste grad være med i vurderingene, både i forhold til de rammene som foreslås og i forhold til de prioriteringene som gjøres. Jeg har en rimelig lang liste over argumenter fra fagetatene om hvorfor de har prioritert som de har gjort, men regner ikke det som særlig aktuelt å ta fram nå.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Fagetatenes begrunnelse er nok i stor grad meddelt fylkeskommunene og de som har vært høringsinstanser. En av begrunnelsene er bl.a. at man i siste periode måtte gå høyt i Rogaland i forhold til det man har gjort tidligere, på grunn av binding i prosjekter, og at dette er prosjekter som i hovedsak er løst når periodene er ute. Derfor gjengav jeg også tallene, disse prosentene, som man har lagt seg på de senere perioder. Så har man valgt å skyve noen av de store prosjektene i tid med hensyn til gjennomføring. Så har man også sett på bompengefinansieringen av Nord-Jæren-pakken og den høye aktivitet som vil være i et område. La meg derfor til sist peke på at aktivitetsnivået og jamt aktivitetsnivå i de ulike fylkene også har vært med i vurderingen når nivået for det enkelte fylke er foreslått.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Hva er begrunnelsen for at fagetaten i departementet i Nasjonal transportplan 2002-2011 foreslår en sterkere reduksjon i veisektoren til Rogaland fylke enn gjennomsnittlig reduksjon for de øvrige fylkene?»
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret, men etter det jeg oppfattet, svarte ikke statsråden på mitt spørsmål. Jeg spurte nemlig om hva som var begrunnelsen fra fagetatene for at de går inn for en så stor reduksjon i bevilgninger til Rogaland sammenlignet med andre fylker. Jeg skal være enig med statsråden i at man må se framover, men mener virkelig statsråden at det er uinteressant hvilke kriterier fagetatene la til grunn da de kom med disse skissene? Jeg ser også framover, og er klar over at vi skal ha en politisk behandling av saken, og at vi kommer tilbake til rammene da, men at fagetatene til de grader setter Rogaland tilbake – gjennomsnittlig kutt er 15 pst., mens Rogaland har fått beskjed om 35 pst. kutt – forundrer meg. Mener statsråden at dette er riktig, og mener statsråden at det rimer at Rogaland, som det fjerde største fylket i Norge når det gjelder antall innbyggere, og med en av de største bilparkene, skal få så store kutt i veisektoren?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker igjen for svaret. Det vi er ute etter, er begrunnelsen fra fagetatene for å sette et så stort fylke så sterkt tilbake allerede i utgangspunktet. Jeg er fullstendig klar over at den politiske behandlingen kommer senere, og da får vi se, og jeg er klar over at Rogaland er ett av mange fylker i Norge. Men jeg må også si at jeg hadde ønsket at samferdselsministeren gikk mer direkte inn på hvilke begrunnelser fagetatene hadde for å komme med et forslag med så sterk reduksjon i bevilgningene sett i forhold til de øvrige fylkene. Og jeg syns det er en smule alvorlig at man når det gjelder et fylke med fire store tettsteder og bysamfunn, og store utfordringer i distriktene, ikke får noen begrunnelse verken fra faglig eller fra politisk hold for de store kuttene som er blitt foreslått i forhold til de andre fylkene.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til sosialministeren: «I Tromsø kommune har man fra 1. januar 2000 innført en tilknytningsavgift for trygghetsalarmer på 225 kroner, pluss en månedsleie på 180 kroner. Det vil si at en som er avhengig av trygghetsalarm, må betale 2 385 kroner pr. år for denne tjenesten. I andre kommuner, for eksempel Oslo, er denne tjenesten gratis. Vil statsråden sørge for at det kommer retningslinjer slik at denne tjenesten blir gratis for brukerne over hele landet?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Problemet med avgifter er at avgiftene rammer de som er økonomisk svakest i samfunnet, enten det er kommunale eller statlige avgifter. Dette viser etter min mening en stor sosial urettferdighet. Resultatet kan bli at mange eldre, syke og funksjonshemmede må si nei til den tryggheten et slikt hjelpemiddel gir. De har ikke råd til å ha trygghetsalarm i huset, og det skaper utrygghet, mistrivsel og kan også i neste omgang føre til psykiske problemer. Saken gjelder nemlig å få trygghetsalarmer godkjent som hjelpemiddel på lik linje med f.eks. krykker, rullestoler o.l., administrert enten gjennom hjelpemiddelsentralen eller hjemmesykepleien. Slike hjelpemidler er gratis til utlån mot innbetaling av et lite depositum som den enkelte bruker eller familie får tilbake når hjelpemidlet leveres tilbake etter bruk. Skal denne tjenesten bli gratis, må dagens lovverk endres, og det vil ikke sosialministeren ta initiativ til.
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til helseministeren: ««Barna kan bli vitaminforgiftet» er overskriften på et oppslag i Nationen 17. januar 2000 som gjelder advarsel fra Statens råd for ernæring og fysisk aktivitet mot å godta EUs barnematdirektiv. «Grensen mellom anbefalt inntak av vitamin D og forgiftning er relativt liten», heter det i oppslaget. Hvordan vurderer statsråden de norske innvendingene overfor EU sett i lys av Tines lansering av ny lettmelk tilsatt vitamin D?»
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-01-26:
Utgangspunktet statsråden tar, nemlig at beriking av mat skal være et rent nasjonalt anliggende, kan synes tilforlatelig, men også statsråden bør erkjenne at EØS-avtalen som gjør Norge til en del av det indre marked, en avtale Kristelig Folkeparti for øvrig stemte for, ikke uten videre gir aksept for et slikt utgangspunkt fra det enkelte lands side. Følgelig skal det sterke grunner til, fra norsk side, å få medhold i EU for å kunne unntas fra berikingsdirektivenes bestemmelser. Det vil da være viktig at det ikke kan reises tvil om motiver bak innvendingene fra norsk side. Det må ikke kunne reises tvil om hvorvidt beskyttelse og favorisering av norskprodusert mat kan være et motiv fra norsk side. Ser statsråden at dette nå lett kan bli en innvending fra EUs side? Og er det slik at norske fagmiljøer er bedre enn fagmiljøene i Europa, som ikke har innvendinger mot ekstra D-vitamin?
Siri Frost Sterri (Høyre), 2000-01-26:
Jeg velger å overhøre de antydninger som lå i den siste bemerkningen fra statsrådens side. Jeg skal heller ikke røre mer ved utgangspunktet for spørsmålet, men håpe at statsråden da kan ha en god sak overfor EU, for jeg tror vi uansett vil være enige om at i den grad vi ikke ønsker å slutte oss til direktiver, så bør vi ha sterke og gode argumenter imot fra norsk side. Men jeg undres likevel lite grann på om ikke også statsråden etter hvert ser, med det utvalg av matvarer av ulik opprinnelse som også har funnet veien til butikkhyllene i Norge, at det nå kan være grunn til å foreta en gjennomgang av vår tradisjonelle norske forbrukerpolitikk og legge sterkere vekt på en grundig og forståelig merking av matvarer, slik at forbrukerne kan gjøre sine valg, fremfor at myndighetene fortsatt skal bestemme hva som skal være riktig og sunn mat.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-26:
Opplæringslova § 7-1 gjev elevane rett til fri skyss ved særleg farleg eller vanskeleg skuleveg. I vurderinga av om skulevegen er særleg farleg eller vanskeleg, er det i tillegg til å leggje vekt på tilstanden til skulevegen, klimaet og trafikkforholda på vegen, òg relevant å leggje vekt på forhold knytte til den enkelte eleven. I vurderinga av retten til skyss ved særleg farleg eller vanskeleg skuleveg er det med andre ord relevant å leggje vekt på den subjektive frykta for ulv som elevane kan ha. Denne subjektive frykta må likevel haldast opp mot den objektive faren for ulveangrep. Det vil difor vere naturleg for kommunen å innhente fråsegn frå ein instans som er sakkunnig i slike spørsmål. Det er Statens Utdanningskontor i Hedmark som tek endeleg stilling til klage over kommunale vedtak om rett til skyss ved særleg farleg eller vanskeleg skuleveg.