Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-06:
Norge har gang på gang vært kåret til verdens beste land å bo i. En hovedårsak til det er at vi har et velferdssamfunn der vi deler godene, og der vi også har betydelige ressurser å dele på. Vi har naturressurser over hele landet, og vi har klart å bosette dette landet og ta vare på naturressursene og omforme dem til velferd. Det er Norges varemerke, og derfor er Norge et godt land å bo i. Men så ser vi dessverre at vi har en utvikling der det skjer en betydelig sentralisering. Norge sklir mot Oslofjorden, mot Trondheimsfjorden, mot Stavanger-området, mot Bergen, osv. Det er en utvikling som er krevende, fordi mange av de samfunnene som vi har bebodd i mange år, blir fraflyttet, og det er et samfunnsproblem. Det er et samfunnsproblem som Stortinget har vært opptatt av, og man har gang på gang vedtatt at man ønsker å bevare dagens bosettingsmønster. Hvorfor ønsker man så det? Jo, for det første - som jeg var inne på i starten - er det en rekke av våre naturressurser som ligger i disse områdene. Det er viktig at det er bosatt folk der, slik at man tar vare på fisk, på landbruk, på mineraler, i tillegg til at man har et land som turistnæringen er fornøyd med. Når næringskomiteen er ute og reiser, får vi gang på gang høre at det er så viktig for turistnæringen at vi har det landet vi har. Det at det er bosetting der når turistene kommer til ulike daler, til ulike fjorder, er noe av det varemerket som norsk turistnæring selger. Derfor er vi opptatt av å ta vare på en rekke av de lokalsamfunnene som dessverre er i ferd med å miste så mye folk at de faktisk kan komme under kritisk masse og bli totalt avfolket. Så er spørsmålet: Hva gjør man så med det? Jo, vi har siden annen verdenskrig hatt en distriktspolitikk i dette landet der vi har jobbet for å etablere arbeidsplasser i de områdene der det er fare for at så mange arbeidsplasser forsvinner at samfunnene blir avfolket. Det startet med Distriktenes utbyggingsfond, senere fikk vi SND, og nå har vi Innovasjon Norge. Men alle disse tre selskapene har en viktig oppgave, nemlig å drive med distriktspolitikk, dvs. å etablere arbeidsplasser i de områdene som har denne type utfordringer. Derfor må vi være veldig nøye med å hegne om den tradisjonen at vi setter inn økonomiske virkemidler i de områdene som trenger det. Når vi kikker på Oslo, på Bergen, på Trondheim, er det såpass mange mekanismer som faktisk setter i gang virksomheter uten at staten trenger å engasjere seg i stor grad. Vi ser at næringslivet går godt; det går faktisk så godt at det er et problem for en del av disse byene at man ikke klarer å bygge skoler fort nok, at kollektivtrafikken er for dårlig utbygd, og at det faktisk blir et problem at man får for sterk tilflytting. Derfor er det helt unaturlig at man skal stimulere til å skape nye arbeidsplasser i de sentrale strøk, som har denne type utfordringer. Forslaget fra Fremskrittspartiet er derfor et brudd på en tradisjon. Det er også et brudd på det som Stortinget har sagt, at man ønsker å bevare dagens bosettingsmønster. Vi trenger ikke mindre distriktspolitikk i dette landet, vi trenger mye mer distriktspolitikk. Vi trenger egentlig en sterkere satsing på de samfunnene som i dag opplever fraflytting. Og det er ikke bare for disse samfunnenes skyld, men det er for nasjonens skyld. Det er Norges varemerke, det er Norges sjel, at vi har bosetting fra Finnmark i nord helt ned til Lindesnes i sør. Og denne sjela og dette varemerket må vi ta vare på. Likeså vet vi at etablering er ganske vanlig blant menn og langt mindre vanlig blant kvinner. Jeg tror vettet er jevnt fordelt mellom kvinner og menn i Norge. Derfor går vi antakelig glipp av en rekke dyktige etableringer fordi kvinner har mindre tradisjon for og er mindre frampå når det gjelder å etablere nye virksomheter. Derfor er det også viktig at man stimulerer til at flere kvinner enn i dag etablerer seg og får støtte til etablering, slik at man får utnyttet den ressursen som mange kvinner besitter. Jeg tror vi framover fortsatt skal ha det slik at politikk er å ta tak i utfordringer og gjøre ting med områder der man ser at samfunnet ikke fungerer godt nok. På to områder fungerer det for dårlig. Det er for mye fraflytting fra distriktene, derfor må vi fortsatt ha en aktiv distriktspolitikk. Det er for få kvinner som etablerer seg, derfor må vi stimulere til at flere kvinner etablerer virksomheter. Flertallet i komiteen vil derfor avvise forslaget fra Fremskrittspartiet.