Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-15:
Når pensjonister i USA nå må søke seg jobb på McDonald's fordi de har tapt pensjonen sin, tror jeg vi alle her er glad for at vi har en norsk folketrygd, og at den er finansiert etter en modell der både den og andre velferdsgoder er finansiert slik at vi er trygge nå som finanskrisa ruller over oss. Vi har et allment og offentlig fellesfinansiert pensjonssystem. Når vi skal se på pensjonssystemer i framtida, har jeg lyst til å henlede oppmerksomheten på to debatter her i salen i går. Da diskuterte vi perspektivmeldingen og klimatiltak. Begge de debattene dreide seg om hvordan vi må stille oss for at framtida skal være trygg og at pensjonen vår skal være trygg, for dette handler om noe mer enn system for pensjon. Det handler om at vi er i stand til å styre finansmarkedene så de ikke tar knekken på økonomien vår, at vi kan håndtere klimatrusselen slik at det blir mulig å leve, og at vi greier å håndtere den viktigste ressursen vi har, nemlig arbeidskraften, slik at folk får arbeid som de kan leve av når de er i yrkesaktiv alder, og at de kan tjene opp pensjonspoeng som gjør at de får en god pensjon. Det handler også om at vi greier å motivere folk til å jobbe innenfor omsorgs- og pleiesektoren for en aldrende befolkning. Så det er store endringer i arbeidsmarkedet framover som vi må være med på å ta ansvaret for, for at det nye pensjonssystemet skal fungere godt for folk. Det er ikke noen tvil om at det nye pensjonssystemet er slik skrudd sammen at hvis man kan stå i jobb lenge, og enten vente lenge med å ta ut pensjon eller kombinere pensjon og trygd, har man god uttelling i dette systemet. Det har også vært hensikten med det, nemlig at det skal invitere folk til å jobbe mer. Det har vært en åpen hensikt med hele reformen. Det betyr at vi må ta et tungt ansvar for at arbeidsmarkedet skal fungere slik at folk har muligheter til det. Det handler om heltid og deltid for kvinner. Det handler om et arbeidsmarked som ikke tar helsa fra folk. Det handler om et arbeidsmarked som inviterer og inkluderer folk med nedsatt arbeidsevne, så de også har mulighet til å stå i arbeid og tjene opp pensjon. Det at man skal kunne velge å jobbe lenger for å få bedre pensjon og komme tilbake i arbeidslivet igjen hvis man har vært uheldig og mistet jobben, blir en viktig oppgave for politiske myndigheter å bidra til. I det nye systemet er det å kunne gå av ved 62 år noe helt nytt. Jeg hører noen sier at nå blir det vanskeligere. Men det har ikke i det hele tatt vært mulighet til det i det gamle folketrygdsystemet. De som har hatt en slik mulighet, er de som har vært omfattet av AFP-avtale. Nå gis alle mulighet til det. Men det er begrensninger på det på den måten at man må ha tjent opp såpass mye at man har nådd nivået for en garantipensjon, eller den nye minstepensjonen, når man er 67 år. Det setter selvfølgelig en del begrensninger på hvem som kan gå av. Jeg vil bare henlede oppmerksomheten på at det også må gjøres justeringer knyttet til uføretrygden angående dette. Justeringene må gjøres slik at folk som er utslitte og ikke er omfattet av AFP-ordningen, må kunne ha en uføretrygd som de kan gå over på. Ellers har man ikke inntektssikring i det hele tatt, og det er jo ikke mulig å akseptere. Så er det viktig å henlede oppmerksomheten på det store utredningsarbeidet som ble lagt fram i forrige uke av Fordelingsutvalget, som peker på at noe av det aller viktigste vi kan gjøre for at folk faktisk skal få jobb og greie å beholde jobb, er å satse på mer opplæring og kompetansebygging hos folk som har lav kompetanse. Arbeidsmarkedet framover vil jo i veldig liten grad etterspørre ufaglært arbeidskraft, det vil etterspørre mer faglært og høykompetent arbeidskraft, og da må vi satse mer på å gi folk den kompetansen, slik at de kan stå i arbeid og få en god pensjon. Ett av de elementene som jeg er mest glad for har kommet på plass nå, er at dagpengemottakere nå skal få pensjonsopptjening tilsvarende tidligere inntekt opp til 7,1 G. Det er veldig viktig, for man går jo ned i inntekt når man går over på dagpenger, og det vil kunne innvirke på pensjonsopptjeningen framover. Departementet skal videre utrede spørsmål om pensjonsopptjening for dem som ufrivillig har deltidsarbeid, og som ikke mottar dagpenger. Det er også utrolig viktig, fordi å være ufrivillig i deltidsarbeid medfører jo tap både av lønn her og nå og av pensjonspoeng i framtida. Det er viktig at vi har et system som fanger opp det på en bedre måte enn i dag, så jeg ser fram til at vi får se de beregningene framover. Så er det levealdersjusteringen som er det viktigste grepet som skal redusere utgifter i dette systemet. Jeg tror jeg må innrømme at jeg synes det systemet er ganske komplisert, og det tror jeg folk vil synes også. Det å tenke seg at det systemet vi vedtar nå, skal oppfattes som veldig mye enklere av folk som skal sette seg inn i det, er jeg litt usikker på. Men det som er enklere for folk å forstå, og som jeg tror er det viktigste virkemidlet for å få flere til å jobbe mer, er at en kan kombinere alderspensjon og arbeidsinntekt. Det er en kombinasjon som er enkel å forstå, og der en til og med tjener opp ny pensjon mens en tar ut pensjon, og slik får justert pensjonen framover. Akkurat de elementene tror jeg er enkle å forstå, og jeg tror de vil være virkningsfulle. Når det gjelder levealdersjusteringen, tror jeg den vil være uoversiktlig for folk. Systemet vil nok være komplisert. Særlig fordi vi kommer til å måtte leve med overgangsordninger mellom det gamle og det nye systemet i flere år, vil det nok være vanskelig for oss alle å ha god oversikt over de ulike elementene i dette pensjonssystemet, forstå helt hvordan det vil slå ut og ta fornuftige valg ut fra det. Som representanten Engeset var inne på i sitt innlegg, er dette den viktigste grunnsteinen i hele pensjonssystemet vårt. Så har vi andre pensjonsytelser i tillegg til dette. Vi har innført obligatorisk tjenestepensjon, som alle som nå er i jobb, har rett til. Store deler av arbeidsstyrken er også omfattet av offentlige tjenestepensjoner. Mange er også omfattet av avtalefestet pensjon. Helheten i dette er jeg helt overbevist om blir veldig god for veldig mange, men det er viktig at en ser alle elementene i sammenheng. Jeg mener også at vi har et særlig ansvar framover for de personene som har liten nytte av den obligatoriske tjenestepensjonen som vi nå innfører, altså de som ufrivillig har hatt helt marginal tilknytning til arbeidslivet. Utfordringene for oss framover blir å sikre disse menneskene en inntekt de kan leve et verdig liv med. Og så vil det være personer som i stor grad er veldig avhengige av offentlige tjenester. Det betyr at vi må stelle økonomien vår slik at vi har råd til de store økningene vi kommer til å se innen pleie- og omsorgssektoren i årene framover.