trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-04:
Vi i SV syns det er mange gode forslag i representantforslaget fra Høyre. Samtidig må jeg si at det er to ting som er litt underlige. Den ene er at vi ikke kunne behandle dem i sammenheng med omsorgsmeldinga som vi har til behandling i komiteen, hvor vi får rikelig mulighet til å diskutere nettopp det som representanten Lønning var opptatt av, og hvor vi også vil få gode innspill fra mange organisasjoner. Den andre er at Høyre ikke benyttet anledninga til å gjennomføre forslagene da de selv satt i regjering. Jeg syns egentlig det er litt rart å høre tonen til representanten Lønning, for når han legger så stor vekt på at dette haster, er det veldig rart at det ikke ble gjennomført i løpet av de fire årene da Høyre hadde både helseministeren, delvis, utdanningsministeren og kommunalministeren, og også finansministeren. Sånn sett kunne det være fristende å spørre om det var Kristelig Folkeparti eller Venstre som den gangen stod i veien for at disse forslagene ble gjennomført, eller om det var fordi det var skattelette til dem som allerede hadde mest, som stod øverst på agendaen. SV ser fram til behandlinga av omsorgsmeldinga. Det er en viktig melding, fordi det står for dårlig til innen pleie- og omsorgssektoren i kommunene. Fire år med høyredominans gjorde ikke situasjonen bedre, kommuneøkonomien fikk vikeplikt for stadig nye skatteletter. For oss har det vært viktig å rette opp denne skeivheten, men det trengs langt mer enn en styrket kommuneøkonomi. SV er veldig enig i intensjonene til representantene som står bak dette forslaget. Høyere kompetanse er definitivt viktig for å sikre en god pleie- og omsorgssektor, for å sikre rekruttering og økt status i yrket. I tillegg trengs det et oppgjør med antall deltidsstillinger i kommunene og med stoppeklokkementaliteten som har bredt om seg mange steder, ikke minst med støtte fra Høyre sjøl. I omsorgsmeldinga skisseres flere tiltak for å møte utfordringene innen pleie og omsorg: Antallet læreplasser og andelen med høyskoleutdanning skal økes, det skal gjennomføres realkompetansevurderinger og rekrutteringskampanjer, videreutdanning gjennom fagskoleordninga skal sikres, bruken av deltid skal reduseres, det skal satses på ledelse – noe som virkelig trengs – og på forbedring av arbeidsmiljøet. I tillegg skal det satses videre på undervisningssykehjem, bare for å nevne noe. Det er altså ikke sånn at denne regjeringa lener seg tilbake og tror at det ikke haster med å få gjennomført en god del tiltak i denne sektoren – tvert imot. Det er nettopp derfor meldinga er lagt fram. Så jeg syns i grunnen at innlegget til representanten Lønning framstod i et noe underlig lys. Men vi ser i hvert fall fram til de diskusjonene vi vil få når vi skal behandle omsorgsmeldinga. Jeg tar også til etterretning at Kristelig Folkeparti har bestemt seg for å støtte at vi skal ta dem nettopp i forbindelse med den behandlinga, som er en unik mulighet til å få en brei diskusjon om dette temaet.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-12-04:
Det undrer meg også noe hvor travelt noen av dem som var i regjering i forrige periode, plutselig har fått det med å gjøre noe og å foreta et kompetanseløft på dette området. Regjeringen har fremmet en stortingsmelding som skal ut på høring litt før jul, og som skal behandles her i januar–februar måned, der vi får rikelig anledning til å stake ut kursen framover. Noen har sagt at denne meldingen er for lite konkret. Det må folk gjerne mene. Det Regjeringen har sagt, og som Senterpartiet faktisk mener er veldig viktig, er at alle partier skal inviteres til å være med og skape en god eldreomsorg for framtiden. Da synes jeg faktisk det er bra at Regjeringen ikke legger på bordet et dokument der alt er ferdigtømret på forhånd, men nettopp inviterer Stortinget til å behandle og være åpen for konkrete og gode forslag som måtte komme. Jeg må si jeg er blitt overrasket denne siste høsten i møte med eldreomsorgen noen steder rundt omkring i landet. Jeg må virkelig understreke at det skal mange krafttak til før det skinner av denne omsorgen. I tidligere innlegg i denne saken i dag er det blitt sagt noe om kommuneøkonomi og noe om hva som skjedde i forrige periode. Jeg mener virkelig at det er mye å ta igjen før det er tilstrekkelig med hender og tilstrekkelig kvalitet i omsorgstjenestene rundt omkring. I møte med kommunehelsetjenesten i Høyre-styrte Bergen, f.eks., opplever jeg mangel på profesjonalitet i tjenesten, mangel på kommunikasjon med dem det gjelder, dårlig koordinering og mangel på kvalitetssikring. Jeg må si at i møte med pleie- og omsorgstjenestene er jeg faktisk blitt overrasket. Etter å ha snakket med mange pårørende rundt omkring, ser en at det i mange kommuner faktisk skal mye til før pleie- og omsorgstjenestene fungerer godt nok. Jeg er, som en del av regjeringspartiene, ærlig nok til å si dette. Jeg håper at også flere kan være ærlige nok til å si dette, og at vi kan stå sammen i Stortinget om å skape en bedre eldreomsorg. Jeg mener som sagt at Regjeringen har lagt et godt grunnlag for å få dette til gjennom St.meld. nr. 25 for 2005-2006. Jeg tror jeg gir meg med det.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-12-04:
Det er farlig å generalisere. Min mening er ikke å generalisere. Men det er faktisk viktig at en har systemer som sikrer god kvalitet, uavhengig av om en har hjemmesykepleie, om en er i sykehjem eller lignende. Dette er noe av det jeg opplever jeg får meldinger om, og som helt sikkert også Laila Dåvøy, når hun møter Kamp for de eldre og mange andre i Bergen, får meldinger om – om hva som fungerer, og hva som ikke fungerer. Jeg tror også at representanten Dåvøy, slik hun har uttalt seg tidligere, er enig i at det er mange uløste oppgaver knyttet til å få eldreomsorgen til å fungere rundt omkring. Jeg vil gjenta det jeg sa tidligere, at det mangler også folk. Regjeringen har høye ambisjoner om flere årsverk i eldreomsorgen. Jeg er glad for at forslagsstillerne faktisk ser at det er behov for flere. Men jeg vil, i likhet med statsråden, stille spørsmål ved om det er det rette å ta kvalifisert personell fra andre land, som også har behov, for at vi skal kunne få vår eldreomsorg til å fungere. Jeg mener faktisk at det er viktig at en driver god rekruttering her til lands, at en får hevet kvaliteten i utdanningene, og at vi først og fremst konsentrerer oss om det. Så sier representanten Lønning at det virker som det er noe gammelt oppgulp fra valgkampen vi kommer med. Det undrer meg at representanten Lønning, og Høyre, som for kort tid siden satt i regjeringskontorene, har et så utrolig behov for å markere seg på saker i denne salen.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-12-04:
Når en hører på representanten Martin Engesets innlegg, høres det nærmest ut som om det er et folkekrav at en må få kjøpe øl i butikk utover den tiden som loven setter i dag. Det er synd på turistene, sier han, som ikke får kjøpe øl til grillmaten sin osv., og prisene skremmer turistene bort fra Norge. Jeg har lyst til å spørre representanten Engeset, fordi jeg ikke bruker tiden min på å lese Høyres program: Er det virkelig slik at en ønsker å harmonisere øl, altså alkohol, med alle andre matvarer? Betyr det også at en ønsker å oppheve reklameforbudet på øl f.eks., altså at en skal få lov til å begynne å reklamere for denne varen? For det er jo forferdelig trist hvis folk ikke får vite hva slags nye merker som kommer på markedet! Det vil jo stride mot forbrukerinteressene at en ikke får lov til å markedsføre seg! Når det gjelder forbrukerinteressene, mener jeg faktisk at det er i forbrukernes interesse at vi har en alkoholpolitikk, at vi har en politikk som regulerer og begrenser tilgangen, slik flere talere har sagt før i dag. Jeg synes det er ganske trist hvis Høyre mener at alkoholen skal behandles og betraktes som enhver annen vare. Nå vet jeg utmerket godt at dette forslaget bare handler om åpningstider, men jeg vil gjerne utfordre Høyre på om de mener at det skal være en full harmonisering mellom andre varer og alkoholholdige varer.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-12-04:
Rett til habilitering og rehabilitering er hjemlet i rett til nødvendig helsehjelp, slik de fleste partier sier. Det er litt interessant, syns jeg, at Høyre og Kristelig Folkeparti, som har regjert sammen i fire år, er uenige om hvorvidt rehabilitering og habilitering er hjemlet i denne retten. Vi har jo registrert at representanten Dåvøy har fremmet et forslag i Stortinget om rett til rehabilitering. Derfor er det kanskje ikke så underlig at den forrige regjeringen, Samarbeidsregjeringen, på et vis etterlot et kaos på dette området da den forlot regjeringskontorene. Ansvaret for rehabilitering ble overført til de regionale helseforetakene, og da Stoltenberg-regjeringen overtok, var det kaos i forbindelse med anbudsrundene, som ekskluderte mange institusjoner, også de institusjonene som representanten Inge Lønning talte så varmt om tidligere. I tillegg valgte denne regjeringen å ikke gjøre noe med hensyn til fordelingen helseregionene imellom. Denne regjeringen og helsestatsråden sier i statsbudsjettet at en skal sette ned et utvalg som skal se på fordelingen av rehabiliteringsmidlene til de regionale helseforetakene. Det er åpenbart at deler av landet kommer svært dårlig ut etter den nyorganiseringen som den forrige regjeringen, Samarbeidsregjeringen, foreslo. Rehabilitering er et ansvar som ligger på kommunehelsetjenesten, og det ligger innenfor spesialisthelsetjenesten. Jeg syns det er beroligende at statsråden så tydelig sier hvordan dette skal følges opp gjennom det årlige rundskrivet til kommunene og i oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene. Statsråden forteller at det skal legges fram en strategi for rehabilitering på nyåret, og det er viktig. Jeg syns det blir litt patetisk at det fører til et ordkløveri om hvorvidt det er en handlingsplan eller en strategi. Det vesentlige – enten man kaller det en handlingsplan eller en strategi – er jo at denne strategien eller handlingsplanen blir synlig i de årlige budsjettene, hvor man bestemmer nivået på rehabilitering framover.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-12-04:
Eg skal ta utgangspunkt i fakta når eg skal halde innlegget mitt, eg skal ikkje forsøkje meg på nokon polemikk. Talet på eldre over 80 år vil bli om lag fordobla dei neste 35 åra. Berre det å oppretthalde dagens pleie- og omsorgsstandard betyr jo at talet på årsverk må meir enn fordoblast. Viss vi skal auke standarden, som antakeleg alle ønskjer, må talet på årsverk i denne sektoren aukast mykje meir enn ei fordobling, kanskje må vi auke med 250 000. Vi snakkar om kjempestore tal dei neste 30–40 åra. Og om vi kan vere ueinige om mangt i denne salen, er vi iallfall einige om at vi står overfor ei kjempeutfordring innanfor pleie- og omsorgssektoren. Venstre trur ikkje at det vil vere nok berre å tenkje på årsverk og hender. Derfor må vi fokusere meir på å auke kompetansen hos dei som skal arbeide innanfor sektoren, og det er akkurat det representantforslaget frå Høgre – som Venstre støttar – set i fokus, og vi må umiddelbart ta tak i utfordringa som alle ser kjem. Som representanten Lønning sa: Det hastar. Eg trur ikkje vi behøver å vere ueinige om at det hastar. Venstre meiner at kompetanseheving kanskje er den viktigaste nøkkelen til at dei framtidige omsorgsutfordringane skal kunne løysast. Dessutan må det leggjast til rette for faglærte. Vi har hørt at det, spesielt kanskje innanfor sjukepleiaryrket, i veldig stor grad går i deltidsstillingar. Vi veit at dei til og med ønskjer å få utvida sine stillingar, så her har vi jo eit stort arbeidskraftspotensial som det må gå an å finne ei betre løysing for enn det som er situasjonen i dag. Venstre meiner òg at det må satsast meir på heimetenestene. Kostnadene knytte til heimebasert omsorg er berre ein liten brøkdel av kva ein sjukeheimsplass kostar. Men også dei som jobbar innanfor den sektoren, innanfor heimetenestene, må sjølvsagt ha høg og rett kompetanse. Det er òg viktig at yrkesstatusen for denne gruppa får eit lyft. Det trur vi er eit viktig moment for å rekruttere til denne gruppa. Utfordringane knytte til å skaffe nok arbeidskraft for å oppretthalde og utvide tilboda innanfor pleie- og omsorgssektoren og andre velferdstilbod i framtida, er så store at det vil bli behov for arbeidsinnvandring. Komiteen har vore inne på det. Det eg vil seie i tillegg til det komiteen seier om dette, er at vi i Venstre meiner at det ikkje må sjåast på som noka kvilepute at vi kan hente nokon frå utlandet. Landets viktigaste oppgåve, som er å ta seg av sine eigne eldre og pleietrengande, må primært løysast av eiga arbeidskraft. Derfor må det vere eit stort og kraftig fokus på å rekruttere kvalifisert arbeidskraft, som dette forslaget går ut på.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-12-04:
Poenget med representantforslaget er at kommunane sjølve skal kunne bestemme salstidene for øl og annan alkoholhaldig drikk på kvardagar. Det inneber at sal av øl mv. då kan følgje opningstidene for butikkane, eller kommunen kan velje å avgrense salstidene for å tilpasse dei til lokale forhold. Vi har sagt i komiteen noko som vi òg har sagt elles, at dette vil bety auka kommunalt sjølvstyre. Det kan det ikkje vere tvil om. Kvar kommune skal ha ein alkoholpolitisk handlingsplan, og Venstre har stor tillit til at lokale avgjerder skal takast av dei som kjenner dei lokale forholda best. Sjølv har eg mangeårig erfaring som kommunepolitikar, og eg veit at når det dreier seg om øl, vin og brennevin, så er det verkeleg seriøse debattar, og store debattar, om alt dette, og eg meiner at desse debattane i kommunestyra rundt omkring i Noreg kanskje er minst like seriøse som debatten om dette i denne sal – kanskje meir. Lokaldemokratiet er viktig for Venstre, og forslaget er etter vårt syn ei styrking av lokaldemokratiet. Eg meiner å ha lese i komitemerknadene frå fleirtalsfraksjonen at dei tolkar forslaget feil. Det er ikkje butikkeigarane som skal avgjere salstidene for øl, ifølgje forslaget. Det er framleis kommunen som skal ha avgjerdsmyndigheita, men det er altså dei statlege avgrensingane av salstid som skal innskrenkast. Forslaget vil, som det allereie er sagt her, resultere i større forståing i befolkninga. Det er eg heilt einig i. Det betyr at butikkeigarane slepp unødig arbeid med denne skjerminga som vi har høyrt om. Men først og fremst betyr forslaget som nemnt styrking av det lokale sjølvstyret. Det er hovudgrunnen til at Venstre støttar representantforslaget. Til slutt vil eg berre seie at vårt syn i denne saka sjølvsagt ikkje inneber at Venstre har endra sin alkoholpolitiske ståstad. Vi er for ein alkoholpolitikk som gir det store fleirtalet moglegheiter for å bruke alkohol, utan at skadane på individ og samfunn skal bli uakseptabelt store. Venstre stoler på at dette er eit perspektiv som lokalpolitikarane vil vareta veldig, veldig godt.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-12-04:
Eg hadde ikkje tenkt å ta ordet før representanten Dåvøy kom med spørsmålet om Venstre har ein politikk. Det som eg sa i mitt innlegg tidlegare, var at kommunane skal ha ein alkoholpolitisk plan. Det skal det vere i alle kommunar. Venstre har synspunkt på både øl, vin, brennevin og andre rusmiddel. Det har vi så absolutt. Vi har ein rusmiddelpolitikk. Det reknar eg med at også Kristeleg Folkeparti har. Poenget, slik eg sa i mitt førre innlegg, er kven som skal bestemme salstider for øl. Eg har sagt at det er kommunen som skal bestemme dette, og at det betyr kommunalt sjølvstyre. Er det nokon som er ueinig i at det er eit kommunalt sjølvstyre? Eg kan ikkje forstå det. Det som eg oppfattar her, er at nokre meiner at han som har skoen på, ikkje forstår sitt eige beste. Det har vi høyrt i mange andre samanhengar elles, frå dei som vil drive med overformynderi. Eg har sjølv vore kommunepolitikar, eg har vore ordførar, og eg meiner framleis at eg i denne rolla frå denne talarstolen, er like seriøs som eg var i den gamle rolla.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Jeg kan forsikre representanten om at jeg har lest forslaget, og jeg har lest det nøye. Det er faktisk slik at de fleste kommuner i dag som har muligheten til det, hadde jeg nær sagt, utnytter maksimaltida når det gjelder salg av øl og rusbrus i butikken. Når vi vet hvor store problemer alkoholen skaper – et økende problem, knyttet til barn og unge, som flere har vært inne på, knyttet til vold og mishandling, særlig i de store byene, særlig her i Oslo – og kjenner den sammenhengen som politiet er helt klar på, forskere er helt klar på, ruspolitiske organisasjoner er klar på, at det er en sammenheng mellom pris og tilgjengelighet, mener jeg at det er å gå i gal retning å tillate at en skal kunne kjøpe alkohol enda flere timer i døgnet. Jeg mener at det er stor forskjell på å kjøpe øl og å kjøpe f.eks. mjølk og brød.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Vinmonopolordninga er et utrolig viktig alkoholpolitisk instrument. Jeg mener det er veldig viktig å bevare det. Skal vi greie å bevare det, er vi avhengig av at hele det norske folk slutter opp om Vinmonopolet. Som representanten Lønning kjenner godt til, er det i noen deler av landet veldig langt til et pol, vi snakker om mange mil, og det er ingen rimelighet i at de menneskene skal være nødt til å kjøre sju mil, 15 mil eller hva det måtte være, for å kunne kjøpe seg en lovlig omsettelig vare. Jeg mener at det verste som kan skje i denne sammenheng, er at det skulle bli et flertall som vil sørge for at en får vin og sprit inn i butikker, slik som jeg har registrert at noen ønsker. For å unngå det mener jeg at det viktigste virkemidlet er å beholde Vinmonopolet. Men da må vi ha oppslutning om ordninga, og da mener jeg det er riktig at også andre deler av landet får tilgang til lovlig omsettelige varer, men ikke at en skal utvide tidene noe mer enn det som er gjeldende i dag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Denne statsråden har ganske stor befatning med at en del butikker er åpne ganske lenge nå for tida, og jeg mener ikke at det er noe stort problem. Men jeg mener at det er et veldig viktig skille mellom å kunne kjøpe seg brød eller mjølk litt sent på kvelden og det å skulle være nødt til å kjøpe øl kl. 23 om kvelden, eller rusbrus, for den saks skyld. Det mener jeg er to helt forskjellige ting. Så vet vi også at kommunene praktiserer den ordninga vi har i dag, ved å utnytte det maksimalt, svært mange kommuner gjør det, og jeg mener altså, ærlig talt, at det ikke er noe stort samfunnsproblem at du ikke får lov til å kjøpe øl i butikkene kl. 23 om kvelden.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Jeg registrerer at representanten Lønning fortsatt forsøker å gjøre det til et poeng at Høyre og Regjeringa skiller lag når det gjelder ambisjonsnivå. Jeg mener at i den grad det er noen skilnad her, er det i hvert fall i denne regjeringas favør, for det er slik at det var den forrige regjeringa, som Høyre også var en del av, som la om ordninga knyttet til rehabiliteringsinstitusjoner. Det skjedde i juni 2005, og det ble innført fra i år. Og det er denne regjeringas arbeid – vi innførte et eget tilskudd – som er årsaken til at f.eks. rehabiliteringsinstitusjoner som Godthaab, Sofienberg, Sjømennenes Helseheim og Frydenberg har overlevd. Så i den grad det er noen skilnad på ambisjonsnivået på dette området, er det iallfall ikke i partiet Høyres favør. Men jeg mener det er viktigere å se framover. Det er bra at det hvis en skreller vekk den retorikken, ser ut til å være et ganske bredt flertall som faktisk ønsker noe mer for å sikre rehabilitering for befolkningen. Det tror jeg faktisk at folk er mest opptatt av. Fra Regjeringas side har vi god kontakt med brukerorganisasjonene. De er, og skal i fortsettelsen være, godt involvert i utarbeidelsen av den nye strategien. Jeg skal selvfølgelig også involvere Stortinget på egnet måte i forhold til rehabilitering i åra framover. Representanten Lønning sier vi ikke har gitt sterke signaler. Jo, denne Regjeringa har det, både gjennom mer penger og gjennom at vi i styringsdokumentene for inneværende år har gitt klar beskjed om at rehabilitering er et område som skal prioriteres. Jeg kan forsikre om at jeg kommer til å gjenta det for neste år. Når det gjelder spørsmålet om kostnadsforskjeller mellom offentlige og private tilbydere, har jeg lyst til å understreke at jeg mener at private tilbydere, og særlig de ideelle på dette området – det være seg LHLs mange institusjoner eller andre – gjør en storartet innsats. Vi trenger dem, og vi vil ha mer av dem i tida framover til beste for våre pasienter. Det er ikke enkelt å sammenlikne direkte mellom offentlige og private tilbydere fordi de i mange sammenhenger, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, har litt ulike roller å spille innenfor dette området. Men jeg skal undersøke nærmere der det er sammenliknbart, om det er ulike kostnader og eventuelt hvorfor. Men Regjeringa mener det vi sier i Soria Moria om at vi må sikre rehabilitering og habilitering til alle som trenger det. Det har vi på ulikt vis tenkt å følge opp i praksis, også i tida framover.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Representanten Lønning beskyldte meg og representanten Skjælaaen for å være på villspor da vi prøvde å antyde at det var en ikke helt oversiktlig og enkel situasjon på dette feltet da vi overtok regjeringsmakta, fordi ordningene når det gjaldt anbud, var lagt om og ansvaret overført til de regionale helseforetakene. Hvis denne regjeringa ikke hadde lagt inn noe mer penger for å redde en del rehabiliteringsinstitusjoner, hadde det vært langt færre plasser enn det som nå er situasjonen. Derfor kommer det i et noe merkelig lys når representanten Lønning beskylder denne regjering for at antallet rehabiliteringsplasser har gått ned. – Men la nå det ligge. Det er ingen tvil om at vi skal satse sterkt på dette i tida framover gjennom sterke styringssignaler til RHF-ene, gjennom mer penger til rehabilitering, gjennom mer satsing på forskning – innenfor dette viktige området har vi også ambisiøse målsettinger – og gjennom å utnytte kapasiteten både i det offentlige og blant private tilbydere. Jeg kan bekrefte at når vi har foretatt en bredere gjennomgang og sammenliknet kostnader mellom private og offentlige, der det er mulig, skal jeg komme tilbake til Stortinget med dette. Noe av grunnen til at det kan være forskjell i kostnader, er at kvalifikasjonene til personellet er ulikt. Derfor kan det være dyrere enkelte steder sett i forhold til hva en kan stille opp med. Men dette kan vi komme tilbake til. Vi er veldig oppmerksomme på det som flere representanter har vært inne på, nemlig den geografiske fordelinga av rehabiliteringspengene. Vi setter ned et eget utvalg som skal gå igjennom inntektsfordelingen mellom de regionale helseforetak, og derigjennom også til rehabiliteringsinstitusjoner. Det kommer vi også tilbake til. Så er det viktig for meg å understreke at om en kaller det en strategi for rehabilitering eller en plan, er ikke det det viktigste. Det viktigste er at det virker som det er bred enighet om å styrke både rehabilitering og habilitering, som bl.a. representanten Sjøli var opptatt av, i tida framover når det gjelder barn, og at det er det vi nå skal satse på videre. Jeg er enig med representanten Nesvik i at vi har en utfordring i å sørge for at de lover og regler som gjelder på området, blir fulgt, og da er det ingen tvil om at mennesker som trenger rehabilitering og habilitering i Norge, er omfattet av pasientrettighetsloven. Det burde overflødiggjøre at en gjør enda mer på lovsida. Men det er en utfordring at det faktisk skal fungere i praksis i alle sammenhenger. I likhet med representanten Brørby og mange flere er jeg opptatt av at lærings- og mestringssentrene fungerer godt alle steder i landet, både av hensyn til dem det gjelder, og av hensyn til de pårørende. Jeg tror mange har sett på nært hold hvor viktig det er, hvor billig det er, men også hvor utrolig mye man får ut av det. Derfor må vi sørge for at det blir en realitet på langt flere steder enn det som er tilfellet i dag.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Jeg tror ikke det er noen politisk uenighet i den problemstillingen som forslaget tar opp. Vi ser alle behovet og ønsker gode løsninger. Dette blir jo også belyst i St.meld. nr. 25 for 2005-2006, Mestring, muligheter og mening, der det finnes både dokumentasjon og tiltak. Spørsmålet er vel heller hvorfor opposisjonen maser om dette nå og ikke kommer tilbake under den debatten med alle de forslagene som også jeg synes er gode. Vi vet at omsorgssektoren trenger folk. Vi vet at de trenger fagfolk. Alle er enige om at trenger man en snekker, er det greit at han kan snekre. Det samme gjelder innen helsesektoren. Trenger vi hjelp når vi er på det svakeste, er det nødvendig med faglig innsikt i hva en gjør, hvorfor en gjør det, og når en skal sette inn tiltakene. Det vil spare samfunnet for unødvendige sykehusopphold og spare den enkelte for unødvendig smerte og gi en bedre hverdag. Det er også frustrerende for den som jobber, å ha en jobb som en egentlig ikke har kunnskap om. Det er mange tiltak som må til, og det sier også forslagsstillerne noe om. Kompetanseløftet 2015 vil være ett tiltak for å bedre dette, der vi ved å være aktive på flere arenaer vil kunne nå målet om 10 000 flere årsverk. Lærlingplasser, desentralisering av høyskoletilbudet, undervisningssykehjem og rekrutteringskampanjer vil være andre tiltak som kan hjelpe. Kampanjer for å få flere menn inn i omsorgen, vise ungdommen hvor viktig det er å jobbe med og for mennesker, er noe vi kan sette inn på et tidlig tidspunkt ved tiltak rettet mot skolen. Det å skape faglige miljøer i omsorgen, skape rom for utvikling og skape muligheter for etter- og videreutdanning vil også kunne gjøre det mer attraktivt å jobbe i omsorgen. Vi er nødt til å gi yrkene en status der målet er å sikre en bedre tjeneste til dem som har bruk for hjelp. Det er også viktig å heve kompetansen når det gjelder de grunnleggende etiske tankene rundt dette med pleie, og det sier også stortingsmeldingen noe om. De ufaglærte gjør i dag en kjempejobb. Vi hadde ikke klart oss uten den innsatsen, og de fortjener faktisk å få dette nødvendige løftet i sin kompetanse, slik at de kan gjøre jobben sin enda bedre. Det kan vi gjøre gjennom å følge opp St.meld. nr. 25. Målet må også være at de som ønsker å arbeide heltid, får den muligheten. Mange årsverk ville blitt fylt dersom det ble gjennomført. Dette vil vi kunne klare ved en styrket kommuneøkonomi, og med en enda bedre kommuneøkonomi vil enda flere kunne ha mulighet til det. Muligheten til deltid må selvfølgelig også være til stede, slik at vi får et variert arbeidsliv som er tilpasset både arbeidskapasiteten og livssituasjonen til den enkelte. Fleksible løsninger med god kompetanse er noe vi kan arbeide for, for å få flest mulig til å jobbe i omsorgen.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2006-12-04:
Det tok jeg opp i begynnelsen.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2006-12-04:
Det er litt artig å høre på forsøk på avsporing av debatten her – at man nå ber om å få programmet til Høyre lagt på bordet, for man lurer på hva som står der. Men det er vel ikke akkurat det vi holder på med. Jeg opplever det slik at her er det tydeligvis noen som ønsker totalt å avspore debatten og hva den går ut på: Hvem er det som skal avgjøre når det er lov å kjøpe alkohol i butikken? Her er det et mindretall som helt klart mener at dette er en sak hvor demokratiet og kommunene skal kunne få lov til å avgjøre det. Så er det et flertall som sier at dette er ikke kommunene selv i stand til. Men kommunene er meget godt i stand til å ta vare på eldre, syke og barn nær sagt ved enhver anledning. Da er plutselig lokaldemokratiet meget viktig. Men når mennesker selv skal kjøpe en flaske øl, er det altså ikke så viktig. Jeg må for øvrig si at når jeg i løpet av et femminuttersinnlegg i sted klarte å avvikle hele det representative demokratiet, altså på fem minutter, ser jeg på det som en stor prestasjon. Jeg reagerte også meget på det Gunn Olsen fra Arbeiderpartiet sa om at hun nå ønsket å få åpningstiden i butikkene i samsvar med salgstidene for alkohol. Vi er snart tilbake der vi var i 1984, hvor det ikke var lov å selge melk og brød etter kl. 17, og i hvert fall ikke i helgene. Og det var ikke Arbeiderpartiet som gikk i bresjen for å få dette forbudet fjernet, slik at vi kunne kjøpe melk og brød etter kl. 17 og i helgene. Det var et helt annet parti, som har en helt annen tradisjon og historie i forhold til det å ivareta forbrukerne i samfunnet, som gjorde det.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Det var også representanten Engeset sitt innlegg som fikk meg til å ta ordet igjen. Jeg synes det er håpløst å diskutere åpningstider for salg av alkohol uten å gå litt videre i forhold til alkoholpolitikk. Nå var jo representanten Engeset så forundret over mitt innlegg. Kanskje jeg skulle si ja, takk i like måte, når representanten undrer seg over at jeg i mitt innlegg, nærmest i en bisetning, sier at vi ikke er noen hengehoder i politikken. Vi åpner pol i kommunene, slik som Bondevik-regjeringen, med god støtte fra Høyre, gjorde. Ja, det skulle bare mangle! Det var en illustrasjon fra min side for å si at ja, vi er for pol. Men det betyr jo ikke at det er fritt fram og full guffe når det gjelder utsalgssteder for alkohol. Jeg er forundret over at representanten Engeset ikke gir oss rett i noen ting, at han ikke et eneste øyeblikk reflekterer over de realiteter vi står overfor i den dokumentasjon vi kjenner om alkoholens skadevirkninger, og den koblingen mellom tilgjengelighet og økt forbruk som vi vet om, men fokuserer på den presenningen som vi må dra over ølkassene. Jeg ønsker ikke å forlenge debatten, men jeg registrerer at helse- og omsorgskomiteens medlemmer fra Høyre ikke deltar i denne debatten.
Martin Engeset (Høyre), 2006-12-04:
Jeg registrerer med interesse at Brustad-buas mor, nåværende statsråd Sylvia Brustad, ikke synes det er noe poeng å utvide åpningstidene, i dette tilfellet for salg av øl, hvis kommunene måtte ønske det. Akkurat det kom ikke som noen stor bombe. Ellers må jeg si at jeg synes det er litt pussig å registrere at flertallet i denne sak er så voldsomt imponert over norsk alkoholpolitikk. Jeg tilhører nok ikke dem som er mest imponert over akkurat den delen av norsk politikk. Jeg synes bl.a. ikke at adferden til altfor mange nordmenn på ferie i Syden, som tar for seg av det som er å få tak i, tyder på at vi har lært for mye om hvordan man skal forholde seg på en god måte til bruk av alkohol. Når det gjelder ølavgifter, har vi i Norge 20 kr pr. liter øl i statlig avgift. Sverige har 7 kr pr. liter øl. Det synes ikke jeg er noe å være veldig stolt av, ikke minst når vi vet at dette truer mange hundre norske industriarbeidsplasser, som flertallet i denne saken later som om de er veldig interessert i å berge i andre sammenhenger. Det har kommet spørsmål om Høyre ønsket seg full harmonisering i forhold til andre produkter og å oppheve reklameforbudet. Svaret er nei. Jeg skal ikke bruke mer tid på det, for det er å avspore hva denne saken egentlig dreier seg om, nemlig om hvorvidt man skal ha forbud mot å selge øl så lenge dagligvarebutikkene er åpne. Jeg synes det er et paradoks, som medlem av helsekomiteen Inge Lønning også var inne på, at når Regjeringen ønsker å åpne for vinmonopolutsalg av brennevin i hver en grend, med hundre nye utsalg – brennevin til hele folket i hver en grend – er det helt greit, mens det at folk skal få kjøpt seg en flaske øl etter kl. 20, liksom er helt katastrofe. Da raser det norske samfunnet fullstendig sammen. Dette henger ikke på greip. Det virker nesten som om man mener og tror at bare det er staten som selger brennevin med 60 pst. styrke eller hva det måtte være, er det greit. Da er det sikkert sunt og godt. Bare det er staten gjennom Vinmonopolet som selger, er det ikke noe problem. Jeg synes dette blir en dobbeltmoral som ikke henger helt sammen. Jeg registrerer at de som alltid har vært imot utvidede åpningstider, og som nå dessverre sitter i regjering, også er det i denne sak.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-12-04:
Jeg er litt i tvil om statsråden har lest forslaget godt nok før hun holder sitt innlegg i salen. Dette forslaget dreier seg om at kommunene selv i større grad skal få bestemme salgstidene for øl mellom 2,5 og 4,7 pst. I den forbindelse må jeg minne statsråden på at i en rekke andre saker når man har snakket om å øremerke midler bl.a. opp mot at kommunene selv skal bestemme, har statsråden selv sagt at vettet er noenlunde likt fordelt enten man befinner seg på statlig nivå eller kommunalt nivå. Ja, statsråden har sågar sagt at det er tross alt kommunepolitikerne som kjenner kommunen sin best, og som faktisk vet hvordan livet er der ute i kommunen. Ser ikke statsråden at kommunepolitikerne også burde få muligheten til selv å regulere dette i sin kommune? Det er ikke snakk om at en automatisk skal følge butikkenes åpningstid, men at kommunen selv skal kunne treffe en slik bestemmelse.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-12-04:
I forbindelse med svaret på min forrige replikk kunne jeg i hvert fall registrere at statsråden mener at vettet er noenlunde likt fordelt unntatt i ruspolitikken, alkoholpolitikken, for det er åpenbart at der skal staten gjøre sitt, og kommunepolitikerne har da ikke det samme vettet, slik man i hvert fall kunne få inntrykk av gjennom statsrådens svar. Spørsmålet mitt til statsråden denne gang refererer seg til representanten Gunn Olsens innlegg innledningsvis, der hun viste til at man kanskje heller burde vurdere å se på hvorvidt butikkene faktisk skal ha kortere åpningstid, for mer å tilpasse seg det statlige knyttet til alkoholsalget, og hun kunne gjerne ta den debatten. Da vil jeg i hvert fall be statsråden om å si noe om det er den gjeldende politikken til Regjeringen at man nå heller vurderer å gå den andre veien og la butikkene ha kortere åpningstid, slik at man, på dette viktige statlige området, sørger for at befolkningen heller ikke kan få handle brød eller melk etter kl. 20.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-12-04:
Sjelden har jeg opplevd en debatt som har tatt så fullstendig av og kommet så langt ut av kurs, som debatten rundt dette representantforslaget. Utgangspunktet for representantforslaget er at hver enkelt kommune skal bli gitt myndigheten til å bestemme hvorvidt man skal kunne selge alkohol utover den åpningstiden man i dag har i kommunen, knyttet til øl. Det var litt underlig å høre representanten Karin Andersens innlegg, for hun sa faktisk at det ikke kan være noe problem, for man får jo tak i øl uansett. Ja, men hva er da problemet? Er det det at de faktisk får lov til å selge øl lovlig innenfor butikkenes åpningstid, eller er det det at man trenger en statlig regulering, at det må dras for en gardin eller dekkes til etter kl. 20 på hverdager og kl. 18 på lørdager? Det var fristende etter Laila Dåvøys innlegg å be om ordet til en åpenbar misforståelse. For det er helt klart at representanten Dåvøy i hvert fall ikke har lest Fremskrittspartiets program, og det skal jeg heller ikke bebreide henne for. Men én ting må jeg ha lov til å si: Øremerkede tilskudd fra staten er noe helt annet enn å statliggjøre eldreomsorgen. Allerede i dag kommer faktisk pengene fra staten, da riktignok uten at man sier til kommunene hvordan de skal bruke disse. Vi ønsker bare å navngi enkelte områder der man skal bruke dem. Dette forslaget dreier seg om hvorvidt kommunene selv skal bestemme salgstiden for øl i butikkene, at staten ikke trenger å bestemme dette. Det er det denne debatten dreier seg om. Men for å si det rett ut: Denne debatten har nå spent fra statlig eldreomsorg på den ene siden og – jeg holdt på å si – forbudstid på den andre, at man får tak i alkohol uansett, til om man skal ha brennevin i hver eneste bygd og grend i dette landet, at det ikke vil medføre problem, men hvis kommunene skal få lov til å bestemme at man skal få kjøpe øl f.eks. til kl. 21 istedenfor til kl. 20, da er det et kjempestort problem for samfunnet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-04:
Ja, det kan jeg love. Nå snakker en totalavholdsperson, så jeg skal holde meg edruelig. Jeg er enig med Engeset i én ting, og det er at det er grunn til å sette noen spørsmålstegn ved om norsk alkoholpolitikk har vært vellykket på alle områder, for det er store alkoholproblemer her i landet. Men jeg er veldig forundret over at løsningen da skal være at man skal slippe opp, slik at det blir enda enklere å få tak i alkohol til alle døgnets tider og helst så billig som mulig. Hvordan skal det løse noen problemer? Engeset sier at han av og til skjemmes over nordmenns oppførsel i Syden. I og med at jeg har holdt meg edru i de fleste sammenhenger, har jeg også vært edru på fester i Norge. Jeg må nok si at jeg ikke alltid er like imponert over oppførselen i dette landet heller, så det virker som om det kanskje er noe med holdningene til alkohol generelt og ikke prisen og tilgjengeligheten som, for å si det sånn, påvirker det norske forbruket mest. Så til diskusjonen om polet. Det kan være interessant å diskutere det. Jeg tror at noe av begrunnelsen for å utvide polordningen er at nettopp der er den mest kontrollerte omsetningen av alkohol som finnes. Så er det sikkert noen voksne som kjøper alkohol på polet også og omsetter det til dem som ikke skulle ha hatt det, men det er vel ikke noe sted der det blir kontrollert så mye som der. Så reagerer jeg også på at man nå prøver å skyve folk med dårlig råd foran seg for at man skal få lov til å kjøpe øl kl. 23 om kvelden. Alkohol er så tilgjengelig i dette landet at jeg liksom ikke kan begripe hva som er problemet for dem som ikke greier å få tak i det innenfor de åpningstidene vi har. Da er også prisen på øl den samme, så vidt jeg vet. Det er også noen som til og med går til det skritt å argumentere med at hvis ikke ungdommen får kjøpt øl kl. 23 om kvelden, kommer de til å bruke hardere stoffer. Jeg har aldri hørt på maken når det gjelder å gi noen en unnskyldning for å gå over til hardere stoffer. Det skal være et sånt kjempebehov for å kjøpe en flaske øl kl. 23 om kvelden, og når man ikke får det, har man en unnskyldning til å gjøre noe annet. Nei – da synes jeg heller man får ta et oppgjør med den ruskulturen som ligger bak dette. Så til slutt noe om dette at vettet er jevnt fordelt. Nå var representanten fra Fremskrittspartiet her oppe sjøl og sa at det partiet gjerne vil stramme inn på veldig mange områder der de mener at kommunene ikke skal ha et slikt ansvar som de har i dag. På dette området må jeg innrømme at vi mener at vi skal ha en sterk nasjonal politikk. Det står jeg for, og det skjemmes jeg ikke over i det hele tatt.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2006-12-04:
Dette med alkoholpolitikk er et viktig tema og et viktig område innenfor norsk helsepolitikk. Helse- og omsorgskomiteen ser av rapportene som jevnlig kommer inn, hvilke utfordringer man har, og hvilke skader alkohol kan påføre enkeltmennesker og ikke minst også familier rundt omkring. Representanten Ludvigsen var inne på at alkoholpolitikk var viktig i forhold til lokaldemokrati og selvstyre, at det å ha muligheten til å utvide åpningstidene i hver enkelt kommune var veldig viktig for selvstyret. Men det er ikke sånn at kommunene også tar ansvar for de skadene denne alkoholpolitikken og alkoholen påfører enkeltmennesker og familier. Da er det plutselig andre som må ta ansvaret. Vi ser at butikker og kommuner i dag utnytter makstidene fullt. Hvis man reiser litt rundt i Europa og kikker på tilgjengelighet og pris, så ser man at vi i Norge ikke er så fryktelig restriktive på alle mulige måter. Jeg synes mange ganger at vi er liberale. Hvis man etter endt møte går ut døren her i kveld, så ser man at gatene er fulle av folk som har vært, eller som skal, på restauranter og puber. Mener Fremskrittspartiet at alkoholen er en dagligvare på lik linje med brød og melk, at det er viktig at en uansett tid på døgnet skal ha mulighet til å kjøpe alkohol? At en sammenlikner dette med debatten om utvidede åpningstider for kjøp av vanlige dagligvarer, blir helt feil i forhold til mitt ståsted. Hvis man mener at dette er en dagligvare, da skjønner jeg virkelig at alkolholskadene er store her i landet. Representanten Giltun snakket om at vi ikke måtte ha altfor stor omsorg for enkeltmennesker. Vi har sett hvilke tragedier spilleautomater har påført enkeltmennesker og familier, og vi ønsker da å skjerpe inn tilgjengeligheten for å motvirke en slik utvikling. Det handler også dette med alkoholpolitikk om. Det er ikke snakk om å forby salg av alkohol. Det er ikke snakk om å innskrenke salget av alkohol. Vi snakker om å opprettholde åpningstider som allerede er fastsatt, og som fungerer godt. Det er heller ikke snakk om å selge alkohol i hver grend når vi utvider antallet vinmonopol. Det er snakk om at hver kommune, de som bor i Distrikts-Norge, skal ha samme tilgjengelighet som dem som bor her i Oslo. Det er en stor forskjell på det å utvide antall vinmonopol rundt omkring i landet og det å utvide åpningstider og sammenlikne alkohol med dagligvarer.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-12-04:
President! Jeg stemte feil.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-12-11:
Jeg takker for spørsmålet. Det er jo interessant at da regjeringa Bondevik II gikk på i 2001, kom den etter en regjering Stoltenberg. Da var Forskningsfondet på 10 milliarder kr. Det var beskjedent på den tida, fordi regjeringa Stoltenberg ikke hadde villet prioritere Forskningsfondet. Derfor ønsket jeg, som daværende Unge Høyre-leder, at Forskningsfondet måtte opp på 15 milliarder kr det første året. Det syntes jeg var offensivt den gangen, siden Forskningsfondet da var på 10 milliarder kr. Men planene stoppet ikke der, og våre ambisjoner stoppet ikke der. Det har jo både det siste budsjettforslaget vi la fram, og den perioden vi har bak oss, vist. Jeg syns f.eks. det er interessant når man diskuterer bevilgninger til forskning og høyere utdanning, at Regjeringas representanter selv etter budsjettframleggelsen argumenterte med at universitets- og høyskolesektoren hadde fått så mye penger av den forrige regjeringa at det var forsvarlig og nærmest fornuftig å kutte bevilgningene med 275 mill. kr for dette året. Så det viser seg altså at den perioden vi har bak oss, perioden 2001–2005, var meget god for forskning og høyere utdanning i Norge.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-12-11:
Høyre mener og har alltid ment at det er fullt mulig å få til en god satsing både på forskning og høyere utdanning og på grunnutdanning. Det viste vi i den perioden vi satt i regjering, og det viser vi også i vårt alternative budsjett. Jeg er enig i at nye Lada-er kan være miljøvennlige og fine, men det er noe med misforholdet mellom de løftene som er gitt, mellom den politikken som er ført i opposisjon fra bl.a. SV, og ikke minst når det gjelder den realiteten som møtte forskningsmiljøene og miljøene innen høyere utdanning den 6. oktober i år. Det er også interessant at representanten Teigen trekker fram den nominelle økningen på 900 mill. kr, for realiteten er at bak disse tallene skjuler det seg en sterk økning av Forskningsfondets avkastning, i tillegg til at man ikke har tatt høyde for pris- og lønnsvekst. Det betyr at av de 900 mill. kr er det igjen ca. minus 159 mill. kr i direkte forskningsbevilgninger over dette budsjettet. I tillegg vet vi jo at i fjor, for fjorårets budsjett, reduserte Regjeringa økningen i forskningsbevilgningene fra 1,4 til 1,3 milliarder kr etter at de hadde stokket om på budsjettet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-12-11:
Det er interessant å høre representanten Anniken Huitfeldt mene at det ikke er behov for forskning om en lov som eksisterer. Den eksisterer og gjelder fram til en ny lov er vedtatt. Men jeg ser at flertallsstyret tar på Regjeringens stortingsrepresentanter, slik at de tror at de ikke lenger er avhengige av Stortinget for å få vedtatt nye lover. Det er også interessant at friskoledebatten kommer opp, fordi vi nettopp har fått to solide norske forskningsrapporter som viser at det ikke er noen segregeringseffekt av friskoler i Norge, og at friskolene ofte er bedre til å tilpasse opplæringen og gi godt læringsutbytte for elevene. Det er nettopp i den offentlige fellesskolen at segregeringen og forskjellene som følge av sosial bakgrunn har vært så massiv mellom elevene. Men jeg vil tilbake til finansdebatten. Anniken Huitfeldt gikk i finansdebatten langt i å love økte bevilgninger til universiteter og høyskoler og forskning i neste statsbudsjett. Står representanten Huitfeldt ved de uttalelsene?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-12-11:
Først er jeg nødt til å oppklare en åpenbar misforståelse. Representanten Elvik sa at den forrige regjeringa økte Forskningsfondet med 9 milliarder kr. Da den regjeringa gikk på, var Forskningsfondet på 10 milliarder kr. Da den gikk av, var Forskningsfondet, inkludert det forslaget som den nåværende regjeringa arvet fra oss, på 50 milliarder kr. Det gir 40 milliarder kr, ikke 9 milliarder kr. Jeg vil bare sitere litt fra Soria Moria-erklæringa. Der står det: «Regjeringen vil styrke universiteter og høyskoler(...) Regjeringen vil øke forskningsinnsatsen til 3 prosent av BNP innen 2010(…) Økt forskningsinnsats krever flere forskere. For å sikre rekruttering må antallet stipendiatstillinger økes i forhold til dagens nivå.» (...) (…) Hvordan harmonerer det med at denne regjeringa i løpet av sine to budsjetter har kuttet i SkatteFUNN, kuttet i Forskningsfondet, kuttet i ulønnet forskningsinnsats, kuttet i gaveforsterkning, kuttet i rene forskningsbevilgninger, kuttet i universiteter og høyskoler og sier nei til ny forskerskole på Simula? Hvordan harmonerer det med valgkampen, med Soria Moria-erklæringen og med løftene som denne regjeringa har kommet med?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-12-11:
Det er noen interessante ting å gripe fatt i ved statsrådens innlegg. Det ene er at statsråden mener at man i forrige periode ikke fokuserte på grunnleggende ferdigheter og drop-out i videregående skole. Jeg vil bare minne om at den store reformen, Kunnskapsløftet, er den store satsingen på grunnleggende ferdigheter som skal føre til at frafallet bl.a. i videregående skole blir lavere fordi elevene tilegner seg grunnleggende ferdigheter. Men det er interessant at SV var det partiet som sterkest var imot de nye læreplanene med klare kompetansemål, under henvisning til, som representanten Rolf Reikvam sa, at elevene risikerte å måtte kunne gangetabellen, dvs. at elevene risikerte å måtte tilegne seg grunnleggende ferdigheter. Det andre som er interessant å gripe fatt i, er det statsråden sier om avsetningene i universitets- og høyskolesektoren. Det er ingen ting som tyder på at det er 2,3 milliarder kr i avsatte reserver i universitets- og høyskolesektoren. Det tallet har Universitets- og høyskolerådet tilbakevist og mener at Riksrevisjonen har tolket tallene feil fordi de ikke har sett på nettobudsjetteringen. Kan statsråden redegjøre for hvordan avsetningene i universitets- og høyskolesektoren er sammensatt?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-12-11:
Først vil jeg ønske statsråden velkommen til kirke-, utdannings- og forskningskomiteens budsjettdebatt. Det er hyggelig å se næringsministeren til stede. Så må jeg få lov til å rette opp en åpenbar misforståelse. Statsråden sier at forskningsmidlene økes med nær 900 mill. kr i budsjettet. Det er ikke riktig. Den nominelle økningen er rundt 900 mill. kr. Hvis man tar vekk pris- og lønnsvekst, som man skal gjøre, er man på ca. 360 mill. kr, og av disse skriver 519 mill. kr seg fra avkastningen av Forskningsfondet – altså gamle penger, som ble investert i fjorårets budsjetter. Det vil si at man står igjen med minus 159 mill. kr i rene forskningsbevilgninger. Det interessante å svare på for en næringsminister er jo hvordan det kan ha seg at Regjeringen i sine to budsjetter har kuttet ulønnet forskningsinnsats i SkatteFUNN, kuttet i SkatteFUNN-ordningen, kuttet i næringsrettet forskning og kuttet i gaveforsterkningsordningene – kutt som totalt sett har gitt færre incentiver til at den private andelen av forskningsbevilgningene kan øke.