Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
De rød-grønne partiene fikk til mye i de fire foregående årene som jeg er stolt av: et sterkt fokus på nordområdene – både når det gjelder ressursutnytting, klimautfordring og folk-til-folk-samarbeid en storstilt satsing på samferdsel; på veier, jernbane, havner og farleder et historisk løft for kulturlivet – både når det gjelder fritidskulturen og den profesjonelle kunsten I denne perioden skal en stor velferdsreform settes ut i livet: samhandlingsreformen. Den har som mål å se hele verdikjeden i helsesektoren i sammenheng: forebygging, behandling og rehabilitering ved at mennesker får riktig hjelp til rett tid på rett sted. For å oppnå dette må samarbeidet bli bedre og samhandlinga tettere mellom de ulike nivåene i helsevesenet. Med de store ressursene som samfunnet bruker på helse, er det svært viktig at innsatsen kommer hele folket til gode, uansett hvor man er bosatt. Jeg har stor tru på at samhandlingsreformen er et redskap som vi trenger for å få til en grunnleggende forbedring i helsevesenet. Men det er en krevende reform, ikke minst for den landsdelen jeg kommer fra, med lange avstander og spredt bosetting. Da er det viktig for meg å holde fram gode forsøk i nord som trosser slike ulemper, som gode distriktsmedisinske sentra og spennende og løfterikt helsesamarbeid mellom små kommuner, bl.a. på min hjemøy Senja. I tillegg vil jeg peike på at Tromsø telemedisinske senter har topp kompetanse til nettopp å kunne bidra til den samhandlinga mellom nivåene som Helse-Norge trenger. Samhandlingsreformen legger opp til at det kommunale helsetilbudet skal styrkes, noe som er svært viktig for en bedre pleie- og omsorgssektor. Regjeringa har som mål full sykehjemsdekning innen 2015 gjennom å sette kommunene i stand til å bygge et tilstrekkelig antall sykehjem og omsorgsboliger. Et større antall årsverk i sektoren er også et mål: flere leger, sykepleiere og hjelpepleiere, og omgjøring av ufrivillig deltidsarbeid til hele stillinger. Men jeg vil også understreke at skal vi ivareta intensjonen i verdighetsgarantien, som også Venstre og Kristelig Folkeparti har sluttet seg til, må vi tenke enda bredere. Faggrupper som ergoterapeuter, miljøarbeidere og andre må inn i sektoren, og vi må fortsette satsinga med å gi eldre gode kulturtilbud, f.eks. gjennom Den kulturelle spaserstokken. Jeg er tilfreds med at representanter for opposisjonen er enig i at samhandlingsreformen kan være en riktig vei til et bedre helsevesen. En så stor reform bør få bred tilslutning i Stortinget. Jeg håper imidlertid at Høyre og Fremskrittspartiet nøye gjennomgår erfaringa fra den utstrakte privatiseringa de to partiene har foretatt innen Oslos eldreomsorg og spør seg sjøl om det er slik man vil ha det, med bl.a. ideelle tilbydere som ikke klarer å henge med i anbudskarusellen, og venteliste for eldre som trenger sykehjemsplass eller omsorgsboliger i et antall som ingen egentlig har oversikt over. Hvordan en slik politikk vil arte seg i tynt befolkede områder, f.eks. i min landsdel, tør jeg ikke tenke på. Jeg er derfor lykkelig over at den rød-grønne regjeringa er krystallklar: Eldreomsorgen er et offentlig anliggende og ansvar. Samhandlingsreformen krever først og fremst en stor innsats fra det offentlige, fra fellesskapet.