Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Det har ikke skjedd mange ganger at Stortinget i plenum har vedtatt å be Riksrevisjonen foreta en undersøkelse. Det skjedde imidlertid 5. april 2005, da Stortinget fattet følgende vedtak: «Stortinget ber Riksrevisjonen foreta en særskilt undersøkelse av Forsvarsdepartementets forvaltningspraksis og utarbeide en vurdering av sporbarheten i de faglige tilrådninger som gis.» Bakgrunnen for beslutningen var bl.a. at Riksrevisjonen ikke hadde funnet grunnlag for å godkjenne Forsvarsdepartementets regnskap for 2003, og heller ikke kunne bekrefte at regnskapet for Forsvarets militære organisasjon for 2004 ikke inneholdt vesentlige feil eller mangler. Ett av problemene var manglende dokumentasjon. Muntlige avklaringer og uklare prosesser vanskeliggjorde kontrollen med disposisjonene. Rapporten om oppfølgingen av Stortingets vedtak, som ligger til behandling her i dag, viser at situasjonen når det gjelder å kunne etterspore prosessene i saksgangen mellom departementet og Forsvarets militære organisasjon, er bedret, men at den i noen av beslutningsprosessene som er gjort, kunne vært enda bedre. Selv om det er enighet om at vesentlige saker skal kunne dokumenteres utover sluttproduktet, slik at det klart framgår hvordan faglige råd tolkes og håndteres, avdekker undersøkelsen at dette ikke fullt ut følges i alle saker som må anses som vesentlige. Altså kan og bør sporbarheten forbedres ytterligere. Hvilke saker som er vesentlige og hvilke som ikke er det, vil selvsagt alltid være et skjønnsspørsmål. Dessuten er jo politikkens vesen slik at saklig sett vesentlig og politisk sett vesentlig ikke nødvendigvis er parallelle størrelser. Den nylig vedtatte grunnlovfestingen av Regjeringens opplysningsplikt overfor Stortinget gir den enkelte statsråd en særlig grunn til å sikre dokumentasjon for grunnlaget beslutningene treffes på. I en situasjon hvor spørsmålet om hvilke opplysninger en statsråd har hatt tilgjengelig, settes på spissen, vil det kunne være avgjørende at beslutningsprosessen kan dokumenteres. Det er også viktig at opplysningsplikten ikke stanser når en sak er oversendt Stortinget. Viktige opplysninger som kommer Regjeringen i hende etter at en sak er avlevert til Stortinget, skal meddeles Stortinget. Dersom Stortinget skal kunne føre en reell kontroll med forvaltningen, må Riksrevisjonen ikke bare ha fri adgang til de opplysninger den har behov for, det må også kunne etterspores hvorledes faglige tilrådninger og innspill er håndtert. En enstemmig komite stiller seg bak Riksrevisjonens vurderinger av at sporbarheten er blitt dårligere når det gjelder arbeidet med St.prp. nr. 1, som følge av at budsjettdokumentet ikke lenger sendes ut på formell høring til Forsvarsstaben. Det er riktig som departementet påpeker, at det ikke er noe krav om dette, men endringen bør føre til skjerpet krav til intern dokumentasjon og derved mulighet for etterprøving. Komiteen har merket seg at det ikke har latt seg gjøre å framskaffe dokumentasjon for prosessen omkring deler av nedbemanningen i Forsvaret. Dette har vært en av de virkelig betydningsfulle endringene som er foretatt i Forsvaret de siste årene, og hvor kravet om dokumentasjon må anses som uomtvistelig. Når investeringsbudsjettet ikke utnyttes fullt ut, og forklaringen er mangel på merkantil og teknisk side i Forsvarets logistikkorganisasjon, understreker dette at konsekvensene av reduksjonen i årsverksrammene ikke i tilstrekkelig grad er videreformidlet til Stortinget. Komiteen har funnet grunn til å understreke at det forhold at forsvarssjefen har vide fullmakter til å disponere folk i egen organisasjon, ikke fritar statsråden for plikten til å holde Stortinget informert om konsekvensene av nedbemanningen. I innstillingen er også spørsmål om økonomistyring og mindreforbruk i 2006 berørt. Dette er imidlertid et spørsmål som ble behandlet i forbindelse med Dokument nr. 1 for 2007-2008, Riksrevisjonens rapport om den årlige revisjon og kontroll for budsjettåret 2006, forrige tirsdag, og som jeg derfor ikke går detaljert inn på. Det er imidlertid positivt at økonomirapporteringen er blitt bedre etter 2004, både med hensyn til sporbarhet og kvalitet. At økonomirapporteringen fortsatt ikke er standardisert, forutsetter komiteen at det tas tak i.