Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Evalueringen av Reform 97 viser at skolen får generelt god omtale både av elever, foreldre og lærere. Videre viser evalueringen at det er forskjeller mellom klasser og mellom skoler med hensyn til hvordan læreplanen praktiseres og hvordan skolemiljøet fungerer. Noe av dette forklarer forskjellene i de faglige resultatene til elevene. Vår utfordring er hvordan vi til enhver tid skal sikre god kvalitet i skolen. Endelig fikk vi en evaluering som gav oss informasjon om innholdet i skolen, og som er et grunnlag for å utvikle gode og målrettede tiltak for å bedre kvaliteten i skolen. Forsøksarbeid i skolen er viktig for utvikling av kvalitet, spesielt i forbindelse med nye undervisningsmetoder. Komitebehandlingen av forslag til endringer i opplæringsloven viser at det er forskjell på partienes utgangspunkt for å få til økt kvalitet i skolen. Arbeiderpartiet ønsker at de skoler som vil, skal kunne sette i gang forsøk. Det er viktig at skolen har frihet til å organisere undervisningen i store og små grupper. Videre er det enighet om at dette skjer og kan skje i dag med nåværende opplæringslov. Klassedelingsreglene er en ressurssikringsregel og kan ikke behandles uavhengig av et nytt finansieringssystem for skolen. Vi er enige i at minstenivået når det gjelder pedagogisk timebruk, kan brukes på en annerledes måte, men departementets forslag til endring av dette er ikke en fullgod erstatning. Jeg har stor forståelse for bekymringen til en rekke høringsinstanser for at endringer i klassedelingstallet kan medføre en mulighet til innsparing på skolens bekostning. Det har heller ikke blitt fremmet alternativer som kan gi trygghet for at grunnskolen sikres tilstrekkelige ressurser. I tillegg mener jeg at det er vanskelig å sikre disse pedagogiske og sosiale formålene som klassedelingstallet representerer, ved å erstatte klassedelingstallene med et generelt krav om at organiseringen skal være pedagogisk forsvarlig, og at den skal ivareta elevenes sosiale tilhørighet. Uttrykket «pedagogisk forsvarlig» er for vagt definert. I en slik situasjon ønsker vi ikke å endre klassedelingsreglene. Jeg ønsker også å sette spørsmålstegn ved valg av tidspunkt for behandling av endringer i opplæringsloven og forslag til ny finansieringsordning for privatskoler. Det fremmes nå forslag om endringer i regelverk og styringssystemer for grunnopplæringen, uten at de ulike tiltakene vurderes i sammenheng. Endringer som er relatert til hverandre, bør behandles under ett av Stortinget, spesielt som en oppfølging av arbeidet i Kvalitetsutvalget og stortingsmeldingen om ressurssituasjonen i grunnskolen. Derfor mener Arbeiderpartiet at endringer i klasseorganiseringen først kan vurderes når Stortinget får seg forelagt de nevnte meldinger. Inntil den tid mener disse medlemmer at dagens bestemmelse om klasseorganisering bør opprettholdes. Den offentlige skolen er bærebjelken i samfunnet vårt. De endringer som foreslås og foretas, får store konsekvenser og bør derfor behandles sammen. Det handler om å skape et likeverdig skoletilbud til alle elevene. Selv om det viser seg at skolen ikke er flink nok til å utjevne forskjeller, er det viktig å fokusere på at vi er med på å skape tiltak som bidrar til å slette ut forskjellene. Det handler om å ha et nødvendig styringsverktøy, som f.eks. evaluering, for å sikre kartlegging og informasjon om nivået i skolen. Men for å nå disse målene, er det viktig at vi støtter og iverksetter tiltak på alle nivåer. Både lærer og rektor er viktig for utvikling i skolen. Internasjonal forskning viser at rektors funksjon er avhengig av faglige kvalifikasjoner. Rektor har en sentral rolle i utviklingen av skolen. Derfor mener vi at det bør være et ufravikelig krav at rektor har pedagogisk kompetanse og undervisningserfaring. Skolens mål er å ruste barn, unge og voksne til å møte livets oppgaver og til å mestre utfordringer i samarbeid med andre. Opplæringen skal samtidig skape vekst og muligheter for den enkelte elev. For å lykkes med dette må lærerne kjenne hvert enkelt barn og hver ungdom og deres forutsetninger. Den enkelte skole og det enkelte lærested skal legge til rette for at endringer ikke bare blir kvantitative størrelser, men fører til en faglig og pedagogisk kvalitetshevning av alle opplæringstilbud. For at endringene skal bli noe mer enn retorikk, trengs en bred mobilisering av kreativitet, samarbeid og ikke minst entusiasme hos dem som skal gjøre jobben. Da er både lærere og rektorer helt sentrale. De må stimuleres og inspireres i arbeidet med å få til en ny giv for fellesskolen.