trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-05-10:
Dette er ei sak som er ein gjengangar i vår komité – og med rette – sidan dette regelverket enno ikkje er komplett revidert. Motorferdsel i utmark fekk auka fokus då Direktoratet for naturforvalting i 2008 la fram forslag til ein ny lov, og mange av elementa i forslaget skapte stor debatt, forståeleg nok. Det er framleis uavklarte spørsmål i kjølvatnet av dette. Samtidig er det viktig å understreke at regjeringa har klarlagt ei rekkje reglar knytte til snøscooterkøyring, alt frå kommunalt organiserte tiltak for å styrkje trafikktryggleiken – næringskøyring i utmark har vore eit viktig spørsmål – til gruppekøyring med snøscooter for eldre eller rørslehemma eller andre som har problem med å kome seg ut i naturen. Men så står det att eit viktig spørsmål, og det er jo spørsmålet om rekreasjonskøyring. Det har regjeringa sagt tydeleg at ho vil kome tilbake til. Vi veit at desse åtte kommunane har hatt ei forsøksordning der ein har hatt moglegheit til å opprette løyper for rekreasjonskøyring. Dette har vore praktisert ulikt mellom kommunane. Ein har hausta gode erfaringar og fått ei rekkje positive tilbakemeldingar på korleis dette fungerer, og i mange kommunar har dette bidrege til at det har blitt mindre ulovleg køyring. Køyringa har blitt styrt inn mot løyper, og det har sikra mindre belastning på sårbare naturområde. Dette gjer sitt til at det er eit stort engasjement for at desse forsøksordningane skal halde fram og bli utvida, sjølvsagt, til kommunar som ikkje har denne moglegheita i dag. Vi i Senterpartiet meiner at dei gode erfaringane som forsøket har hatt, gir eit godt grunnlag når ein skal gjere eit endeleg vedtak i høve til rekreasjonskøyring. Så vil eg fyrst rose saksordføraren, Rudihagen, for ein god gjennomgang, og deretter vil eg stille meg bak eit utolmod med omsyn til å få ei avklaring på dette spørsmålet.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-05-10:
Det er alltid litt utfordrande når ein har elleve mandat i Stortinget og blir utfordra av politiske motstandarar på at ein har for få som deltek i debattane. Det er slik at med få mandat har ein færre som har høve til å delta i debattane, og det trudde eg Framstegspartiet var kjent med. Om Framstegspartiet skulle ynskje fleire senterpartifolk på Stortinget, er neste sjanse ved valet i 2013. Så: Kvar har Senterpartiet vore? Jau, vi har heilt klart jobba i regjeringa med mange av dei spørsmåla som har knytt seg til motorferdsel i utmark. Faktisk er det slik at Senterpartiet har fått gode tilbakemeldingar på jobben som er gjord både i høve til næringskøyring i utmark, som har vore eit stort tema, der ein har fått viktige avklaringar gjennom forskrift, køyring i regi av frivillige organisasjonar, det vere seg rørslehemma, eldre eller andre, som har ynskt å ha gruppeturar ut i naturen, og nødvendig køyring i regi av kommunar, som eg nemnde i mitt hovudinnlegg. Så her har det skjedd ei rekkje ting. Eg begynner å spørje meg kvar representanten Hofstad Helleland har vore, når ho seier at det ikkje har skjedd nokon ting. Det har skjedd ei rekkje avklaringar. Men så er det heilt riktig at det står att viktige avklaringar på rekreasjonskøyring. Vi er einige i at desse avklaringane må kome, og dei må kome raskt.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-05-10:
Det var representanten Grimstads forsøk på polemikk på eit høgare plan som gjorde at eg tok ordet. Det er altså ingen, korkje eg eller fleirtalet, som driv prøve-og-feile-lovgiving. Dette er den lovgivande forsamlinga. Her har vi ei sak der regjeringa seier at målet er ei utviding av nødverjeretten. Den juridiske kompetansen i regjeringa seier at dette betyr ei utviding av nødverjeparagrafen. Stortingsfleirtalet seier at målet er ei liberalisering av nødverjeparagrafen og får juridiske forsikringar frå regjeringa om at det er det. Og då er det altså, så vidt eg kan lese denne salen i dag, eit samla storting som ynskjer den utvidinga. Når då opposisjonen seier: Kva om vi har rett? Kva om rettsvesenet held fram i same sporet? Då må eg fyrst få lov til å seie at eg har store vanskar for å tru at det skal skje. Men dersom det mot all tru skulle skje, får vi ta saka på nytt. Men eg trur aldri at det kjem til å skje. Når eit samla storting, den lovgivande forsamlinga i landet, seier noko om korleis dette skal lesast, har eg forventingar til at rettsvesenet følgjer det.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
INON er et begrep som i seg selv er ganske intetsigende, og det kan vel knapt sies å være allemannseie. INON – inngrepsfrie naturområder i Norge – gir en statusoversikt og en oversikt over utviklingen av inngrepsfrie naturområder. Kristelig Folkeparti mener det er viktig å ta hensyn til ulike miljøverdier som f.eks. naturmangfold og friluftsliv når utbyggingsplaner blir vurdert. Disse hensynene må balanseres i forhold til andre hensyn som f.eks. skogsbilveier, som trengs for et aktivt skogbruk, eller hensyn til annen næringsvirksomhet. Kristelig Folkeparti mener det er bra at det nå er et samarbeid mellom Miljøverndepartementet og Landbruks- og matdepartementet for å utgreie og vurdere hvordan en best kan balansere ulike hensyn innenfor dette feltet. For Kristelig Folkeparti er spørsmålet om privat eiendomsrett og lokalt selvstyre viktige prinsipper som det er viktig å verne om. For Kristelig Folkeparti er det også avgjørende at vedtak bør fattes på lavest mulig hensiktsmessig nivå og nærmest mulig dem som blir berørt. Spørsmålet om begrepet «inngrepsfrie naturområder», INON, reiser viktige problemstillinger i denne debatten. Dette bør derfor få en bredere behandling i Stortinget når vi får saken tilbake. Mange kommuner opplever innsigelser mot arealplaner utelukkende med henvisning til at området er INON. Jeg mener det er behov for å få en avklaring om dette er rettslig holdbart. I statsråd Erik Solheims svarbrev til komiteen, datert 15. mars 2010, vises det til en rekke politiske dokumenter fra ulike regjeringer, som viser til begrepet INON og omtaler verdien av disse. Felles for mye av omtalen er imidlertid at INON ikke er et mål i seg selv, men en indikator. INON har ikke vært til behandling som et politisk mål i seg selv. Brevet fra statsråden viser at «inngrepsfrie naturområder» likevel har spilt en stor rolle i mange lokale arealsaker. Kristelig Folkeparti mener det er viktig å ta vare på verdier knyttet til de inngrepsfrie områdene. Begrepet INON inneholder imidlertid upresise definisjoner og er å regne som ufullstendige. Med den definisjonen begrepet har i dag, vil en liten skogsbilvei redusere inngrepsfrie naturområder, mens et hyttefelt ikke gjør det. Kristelig Folkeparti ser derfor at det er behov for en klargjøring av begrepsbruken omkring inngrepsfrie naturområder. Vi mener det er behov for en gjennomgang av definisjonen og status for begrepet «inngrepsfrie naturområder» og støtter derfor Høyres forslag. Men fra Kristelig Folkepartis side vil jeg understreke at vi ikke ønsker at en slik gjennomgang skal føre til en generell utvanning av INON-begrepet, men at det rettslige grunnlaget skal avklares, og at en unngår vilkårlighet og sikrer en helhetlig praktisering. Derfor ser jeg fram til den saken som regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med på et senere tidspunkt.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
Det har vært en viss offentlig debatt om inngrepsfrie naturområder også før Høyre satte det på dagsordenen. Det har kommet en rapport fra Direktoratet for naturforvaltning og Statens landbruksforvaltning der man sier at dersom det gis tillatelse til å bygge skogsbilvei i såkalt uberørt natur, skal det også kunne gis statsstøtte til disse veiene. Skogeierforbundet er veldig glad for en slik konklusjon. De sier gjennom sin administrerende direktør Kvaal: «Alternativet er å gjøre som Danmark. Der er det ingen tilskudd til skogsbilveier, men heller ingen søknadsplikt. Det er opp til skogeier å avgjøre om veien er lønnsom nok til å bygges.» Det sa Kvaal til Nationen i forrige uke. Er dette en modell som regjeringen vil vurdere når den nå går igjennom dette, eller er dette en modell som statsråden allerede nå kan si ikke er veien å gå?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
Jeg vil si at det var godt at finansminister Sigbjørn Johnsen ringte TV 2 på fredag og ville gi dem en lekkasje fra revidert nasjonalbudsjett – det var i hvert fall slik TV 2 framstilte det. Da kom altså nyheten om at sluttbehandlingsavgiften skulle fjernes fra 1. oktober, samme tidspunkt som for svenskene. Jeg er glad for denne lekkasjen. Men jeg er også glad for at statsråden gjorde det slik, med å komme med denne lekkasjen i forrige uke, for ellers hadde kanskje forholdet mellom Stortinget og regjeringen blitt litt vanskelig, hvis vi i dag skulle behandle en sak om fjerning av sluttbehandlingsavgiften og i morgen få beskjed om at regjeringen fjerner den. Så jeg tror det var en lur, klok, pressestrategi. Fjerning av sluttbehandlingsavgiften er bra fordi vi da får like konkurransevilkår med Sverige. Det går altså et trailerlass hver time døgnet rundt, hele året rundt, til Sverige, som har skapt mye god energi. Mange gode, varme dusjer har det blitt fra avfall som er produsert i Norge. Men når vi nå får fjernet denne forbrenningsavgiften, er det viktig at hele avfallsbransjen og vi som forbrukere har et enda mer bevisst forhold til avfallshierarkiet. Ting som kan gjenbrukes, skal gjenbrukes ved utsortering. Det er bare det som da blir igjen av utsorteringsprosessen, som skal forbrennes, enten det gir varme til husholdningene våre eller til industrien, eller det blir drivstoff til bilene våre. Etter å ha fulgt avfallsbransjen de siste fem årene synes jeg at jeg har vært på en spennende reise. Det er alltid noe nytt å lære i denne bransjen. Det er alltid noen nye Petter Smart-er som har kommet på noen nye ting som gjør at vi kommer lenger i forhold til hvordan vi kan håndtere søppel eller avfall. I dag behandler vi på en måte hva vi gjør med søpla vår, men jeg synes det er vel så viktig at vi fokuserer på hva vi kan gjøre for å minimalisere at søppel oppstår, både når det gjelder husholdningsavfall og industriavfall. Fra 1995 og fram til i dag har, ifølge Statistisk sentralbyrås tall, årlig avfallsmengde økt med over 30 pst. Halvparten av avfallet materiellgjenvinnes, omtrent 20 pst. av avfallet går til energigjenvinning. Men jeg tror det er mer å hente på dette området, så derfor ser Kristelig Folkeparti fram til at Erik Solheim bruker sitt glimrende engasjement også innenfor denne bransjen. Jeg håper at han på et eller annet tidspunkt kan slippe nyheten om at regjeringen vil ha en helhetlig gjennomgang av avfallsbransjen, for det er lenge siden miljøministeren het Thorbjørn Berntsen. Det var den gangen han satt i statsrådens stol, at Stortinget fikk seg forelagt en helhetlig gjennomgang av dette området, og jeg tror det er på tide at Erik Solheim overtar den stafettpinnen og kommer til Stortinget med en helhetlig gjennomgang av dette viktige området.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
Motorferdsel i utmark er en sak som vi hadde mange ganger til behandling i denne sal i forrige periode. Det skyldtes vel først og fremst at regjeringen gikk høyt på banen for at det skulle tas nye grep innen motorferdsel i utmark. De grepene som ble foreslått av Direktoratet for naturforvaltning, må vi kanskje kunne si ikke var så vellykket når vi nå ser hva regjeringen gjør med dem. Veldig mange av dem ble lagt i en skuff. Dette kan skyldes at forvaltningen og til dels det politiske systemet ikke hadde nok kunnskap om dette – de rørte iallfall ved en følelse av selvbestemmelse for mange mennesker rundt omkring i hele Norge. Denne følelsen av selvbestemmelse i forhold til motorferdsel var ikke forenlig med de forskjellige forslagene som kom fra direktoratet og også til dels fra andre politiske røster. Kristelig Folkeparti har en balansert politikk når det gjelder motorferdsel. Vi ønsker en restriktiv politikk på vegne av miljøet, men vi ønsker også å legge til rette for bruk av naturen når det er forenlig med miljøet. Jeg tror at vi alle er tjent med å ha et balansepunkt på disse områdene – å legge til rette for, men også å ivareta. Det er bare gjennom det vi kan være de gode forvaltere som velgerne har satt oss til å være på vegne av nasjonen Norge. I store og små kommuner, langt fra Oslo og i nærheten av Oslo er det dette balansepunktet vi må vektlegge.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Er det én ting jeg har lært meg i politikken, er det at å lage selvbestaltede frister, bare er politisk selvmål, for hver gang det går en uke eller fjorten dager utover den fristen, kommer vi til å høre at det er krangel i regjeringen, eller at regjeringen somler, eller at regjeringen ikke gjør jobben sin. Derfor vil jeg ikke lage noen selvbestaltet frist for nøyaktig når vi skal komme tilbake til Stortinget med det. Men la meg si: Min intensjon er at vi skal komme raskt tilbake til Stortinget med dette. Vi skal komme tilbake til Stortinget på en sånn måte at Stortinget får anledning til en ordentlig diskusjon om det. Hvis vi skulle somle, er jeg helt sikker på at både Fremskrittspartiet og Høyre kommer til å minne oss om saken behørig.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg er glad for at representanten gjorde den samme erkjennelse som jeg gjorde, nemlig at jeg ikke var i stand til å svare på det i debatten da. Derfor har jeg selvfølgelig forberedt meg på det punktet nå. De inngrepsfrie naturområdene er forankret i plan- og bygningsloven, i skogbruksloven, i vannressursloven og i vassdragsreguleringsloven samt i naturmangfoldloven. Det er alle disse verktøyene som gir grunnlag for å håndtere de inngrepsfrie områdene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg tror ikke jeg skal forskuttere utfallet av den debatten, også fordi det selvfølgelig ikke ligger under Miljøverndepartementet alene. Men vi har en tett dialog med Landbruks- og matdepartementet om akkurat disse spørsmålene, om hvordan skogsbilveier skal håndteres i forhold til de inngrepsfrie naturområdene. Det er også en prosess på gang for å se på det som kan hevdes å være subsidiering av et tiltak som ikke har en positiv klimagevinst. Skogsbilveier vil selvfølgelig være ett av de mange temaene en vil se på i en slik sammenheng – hvorvidt en skogsbilvei lar seg betale gjennom skogsdriften, eller hvorvidt den er subsidiert for noe som kan diskuteres. Men det er blant mange temaer som vi vil se på.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Min uro dreier seg ikke om at Høyre får denne saken opp til bred belysning i Stortinget. Som jeg sa: Det setter jeg stor pris på. Vi skal komme tilbake og sørge for en skikkelig belysning av det. Det jeg er urolig over, er det intervjuet jeg så med Erna Solberg i Aftenposten før landsmøtet. Nå skal jeg innrømme at jeg har ikke i detalj sett på hvordan dette ble fulgt opp på landsmøtet, men jeg anser det som et bredt anlagt angrep på det man kan kalle nasjonal miljøpolitikk, for på en serie helt avgjørende områder for miljøet har Stortinget satt rammene. Det er Stortinget som har vedtatt at vi ikke skal ha utbygging i strandsonen, ikke noen byråkrater. Det er Stortinget som har vedtatt rovdyrpolitikken, ikke noen byråkrater. Det er Stortinget som har vedtatt at vi skal ha en kjøpesenterpolitikk for å hindre at en kommune kan dra kunder ut av en nærliggende by eller et tettsted og ødelegge for det, ikke noen lokale byråkrater. Det samme gjelder fjellsonen osv. Alt dette er helt avgjørende spørsmål. Hvis vi går vekk fra at Stortinget skal fatte grunnleggende vedtak for en miljøpolitikk i Norge, tror jeg det blir en veldig alvorlig miljøsituasjon. Derfor er jeg urolig over det Høyre nå snakker om.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
La oss ikke gå til Distrikts-Norge, men la oss gå til Oslo. Tenk på hvor mange vanvittige utbygginger i Oslo som er blitt stoppet av riksantikvaren opp gjennom tidene, som på vegne av nasjonale mål altså har satt andre standarder for hva man skulle gjøre her i hovedstaden. Det er akkurat det samme. Stortinget har to roller her: Det ene er at det trengs en instans som kan se utover det umiddelbare, men se på interessene til kommende generasjoner, se på helheten. Det andre er at det trengs en instans som kan se utover den enkelte kommune, men se på allmennhetens interesser. Også folk fra nabokommuner og andre kommuner har en interesse av hva som skjer i den enkelte kommune. Det å se denne helheten i nasjonale miljøinteresser er Stortingets rolle. De åpenbart nå for Høyre forhatte institusjonene av typen riksantikvaren eller mange andre har bidratt til på en serie områder å hindre at veldig stor ødeleggelse av norsk natur og norsk kulturliv har skjedd.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Siden vi kommer tilbake til de inngrepsfrie områdene når regjeringen presenterer mer om det, vil jeg ikke tvære ut det mer, men feste meg ved det som er det politisk nye denne uken: Høyres dramatiske u-sving i miljøpolitikken. At Fremskrittspartiet ikke er opptatt av miljøvern – i hvert fall i betydningen klassisk miljøvern – det overrasker ingen. Det er ikke et menneske som noensinne har stemt på Fremskrittspartiet på grunn av deres miljøprofil. Men mange mennesker har tiltro til Høyre på dette området, og derfor er dette stor grunn til bekymring. For å vise hvor kolossal denne svingen er, har jeg lyst til å sitere fra en meget god miljøvernminister – i hvert fall på dette området – som Norge hadde, ved navn Børge Brende. Husk på at ingen var veldig fornøyd med Børge Brendes politikk på klimaområdet og på forurensingsområdet, men det var på området klassisk naturvern – altså det vi snakker om her nå – hvor Børge Brende virkelig gjorde det bra og folk var imponert. La meg sitere fra et skriv som han sendte til alle landets kystkommuner, fylkesmenn og fylkeskommuner: «Kyst- og strandstrekningene er svært attraktive for allmennhetens ferdsel og friluftsliv. Områdene er også viktige av hensyn til naturverdier, landskap og kulturminner. Som miljøvernminister er det mitt ansvar å påse at disse områdene får den beskyttelse som Stortinget har forutsatt. Jeg vil spesielt understreke kommunenes ansvar for å forvalte områdene i tråd med nasjonale interesser. Fylkesmennene og fylkeskommunene må også sørge for at de nasjonale retningslinjene følges.» Så er det flere siders begrunnelse for dette, og så er det siste avsnitt, hvor det heter: «Kommunen har som ansvarlig plan- og byggesaksmyndighet plikt til å følge nøye med på hva som skjer i strandsonen og sørge for at plan- og bygningsloven håndheves. Fylkesmannen må fortsatt holde intensiv kontroll med hva som skjer av tiltak i strandsonen for å sikre at nasjonale målsettinger blir ivaretatt.» Jeg kunne ikke sagt det bedre! Dette er jo identisk med regjeringens politikk nå, nemlig at Stortinget setter nasjonale mål, og så setter det rammene for den kommunale handlefriheten. I tillegg vil jeg legge til at den rød-grønne regjeringen har myket litt opp i forhold til det som var situasjonen da Børge Brende var minister, for vi har delt inn landet i tre grupper og sagt at i Sogn- og Fjordane og i Nord-Norge er det ikke stort press på strandsonen, der er det ikke behov for veldig strenge reguleringer – det er ikke noe av det som er reflektert i dette skrivet – så har vi sagt at i Oslofjorden er det særlig påkrevet, og så er Hordaland og Rogaland i en litt mellomstilling. I realiteten sto Børge Brende for noe som vi har myket litt opp, men grunnleggende var han enig med vår regjering, nemlig at vi trenger nasjonale regler satt av Stortinget som ramme for hva kommunene skal kunne vedta. Og hvis ikke det Høyre nå gjør, er å løpe vekk fra Børge Brendes tid som miljøvernminister, så aner jeg ikke hva det er, iallfall.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg beklager litt å forlenge debatten såpass mye. Men dette er faktisk en viktig debatt, fordi dette dreier seg om noe helt grunnleggende – som spesielt Werp fra Høyre løper unna – nemlig om Stortinget skal fastsette nasjonal miljøpolitikk på viktige områder. Det gjorde altså Bondevik-regjeringen, for Bondevik-regjeringen la jo fram ideer om de inngrepsfrie områder for Stortinget. Når man legger fram det i en stortingsmelding, og Stortinget ikke avviser den, er det å betrakte som nasjonal politikk. Da Børge Brende som landets miljøvernminister sendte ut et skriv som var veldig, veldig sterkt, for å understreke den nasjonale politikken, gjorde han det selvfølgelig i trygg visshet om at han hadde Stortingets flertall bak seg. Det er Stortinget som har vedtatt strandsonepolitikken, det er Stortinget som har vedtatt kjøpesenterpolitikken, det er Stortinget som for alle praktiske formål har vedtatt ideen om de inngrepsfrie områdene, og det er Stortinget som har vedtatt rovdyrpolitikken. På område etter område løper Høyre fra dette – de tør ikke å vedstå seg det. Jeg får omtrent aldri et spørsmål fra Høyre om hvorfor jeg har gjort for lite på noe miljøområde. Det er jo alltid: Hvorfor har regjeringen gjort så utrolig mye og altfor mye? Representanten Meling hevdet at nåværende regjering ikke hadde lagt fram så mange saker for Stortinget. Nåværende regjering har lagt fram naturmangfoldloven, den største miljølov i norgeshistorien – i hvert fall i de siste 100 år. Denne regjeringen la fram markaloven. Høyre protesterte, men til slutt var de med på den. Etter 30 års stillstand på markaområdet la vi den fram. Denne regjeringen har lagt fram plan- og bygningslovens plandel, som er det viktigste planverktøyet. Denne regjeringen har dramatisk økt bevilgningen til Miljøverndepartementets budsjett i forhold til hva som var situasjonen da Høyre satt i regjering. Denne regjeringen har lagt fram mye vern, inkludert vern av Trillemarka, som også – igjen i forbifarten – Børge Brende var en av initiativtakerne til, men som jo ingen fikk til, før vi fikk det til. I morgen kommer vi til å legge fram mye nytt frivillig vern av norske skogområder, også noe som har stått stille. Så denne regjeringen har gjort et dramatisk taktskifte på miljøområdet. Der vi kritiseres av miljøorganisasjonene nå, er jo på områder hvor Høyre kunne løst problemet. Hvis Høyre nå gikk tydelig ut og sa at dersom regjeringen kommer opp med et godt prosjekt teknologisk og økonomisk på Mongstad, vil det prosjektet stå uansett regjering i Norge. Da ville enhver usikkerhet om Mongstad være borte. De rød-grønne har gjort det helt klart at så sant vi får et godt prosjekt, skal vi gjennomføre det. Usikkerheten fra miljøbevegelsens side er jo: Vil dette overleve et valg i 2013, hvor Høyre i alle fall teoretisk kan komme til regjeringsmakt? Høyre kan fjerne hele miljøbevegelsens usikkerhet med én uttalelse fra partileder Erna Solberg.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Nå skal ikke jeg forlenge debatten unødig, men det ville være en veldig, veldig fordel for den videre debatten om Høyre på et tidspunkt kunne presisere hva partiet egentlig mener. Det blir litt i tråd med det Erling Sande sa til slutt her. For regjeringspartiene har altså utformet en strandsonepolitikk som er et veldig strengt regelverk for Oslofjorden, et liberalt regelverk for Distrikts-Norge vidt og bredt og en mellomposisjon for Rogaland, Hordaland og innerste delen av Trondheimsfjorden. Det kunne vært interessant å vite om Høyre spesielt – jeg er ikke så opptatt av Fremskrittspartiet for det er Høyre jeg ser på som en mulig samarbeidspartner om dette – er enig i dette, og om man faktisk mener at vi trenger nasjonale, klare spilleregler på dette området utformet av Stortinget, eller om dette er et område hvor den enkelte kommune kan bestemme selv, noe alle vet ville uthule de nasjonale reglene helt. Så var Solvik-Olsen inne på markaloven. Meg bekjent er det ennå ikke tatt noen avgjørelse om Marka som kan rettferdiggjøre de skrekkvisjonene som Solvik-Olsen har. Den eneste vesentlige avgjørelse som er tatt, var i forbindelse med Linderud – den var det stor jubel for. Alle de andre avgjørelsene skal vi nå gå igjennom for nettopp å legge et regime som sikrer det som er formålet med markaloven, nemlig å legge til rette for friluftslivet for Oslos og nabokommunenes befolkning, men uten å drive en form for millimetertyranni som bidrar til at folk mister tillit til det hele. Til slutt litt om Mongstad. Ingen mener at man skal sette i gang fullskala rensing på Mongstad uansett kvaliteten på prosjektet. Den ene klare utfordringen jeg har kommet med til Høyre – og jeg gjentar: til Høyre, for jeg er ikke opptatt av Fremskrittspartiet; det vil holde med Høyre – er om Høyre kan si klart ifra at dersom det kommer et godt, industrielt, økonomisk og teknologisk prosjekt, vil partiet videreføre det. Miljøbevegelsen har vært kritisk – alle har jo registrert at de har vært veldig kritiske til SV og regjeringen nå – og det ene punktet de er grunnleggende kritisk til, dreier seg om faren for en borgerlig regjering i Norge. Miljøbevegelsen er ikke helt sikre på at vi vil vinne valget i 2013. Jeg tror vi har en god sjanse til det, men jeg kan heller ikke garantere noen at de rød-grønne vil vinne valget i 2013. Så galt kan skje i dette landet at vi får en borgerlig regjering i 2013, og da er alle usikre på om løftene om fullskala rensing på Mongstad står fast. Men jeg vil altså bare ha en klar uttalelse fra Høyre – det ville hjelpe fra Fremskrittspartiet også, men min ufordring går til Høyre – om at en regjering med Høyre vil videreføre dette hvis det er et godt prosjekt teknologisk, økonomisk og industrielt. Kristelig Folkeparti, slik jeg har oppfattet det, har kommet med et slikt synspunkt. Hvis Høyre gjør det, er all usikkerhet om dette borte.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Vi vil kontinuerlig vurdere om norsk avfallspolitikk er bra nok. Hvis vi ser store behov for forbedringer, vil vi selvfølgelig komme til Stortinget med det. Jeg er veldig enig i det perspektivet at på dette området som på nesten alle områder er det veldig sjelden lurt å se sin egen politikk isolert. Vi har et veldig godt samarbeid med svenske og danske og finske kolleger på alle områder – for øvrig også med de islandske, selv om det neppe er så relevant her – så vi samarbeider gjerne med dem om dette. Det mest avgjørende er selvfølgelig innspill fra bransjen selv og fra dem som kan dette ut og inn. Jeg vil lytte til deres syn, men det grunnleggende tror jeg regjeringen og Høyre deler, nemlig at det alltid vil være lurt å se dette i en større sammenheng. Man får nesten aldri den beste politikken ved å se Norge som en isolert øy, adskilt fra de andre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg tror vi i utgangspunktet må akseptere at de forskjellige avgifter og skatter vi har, er kilder til inntekt for staten og sånn sett ikke kan øremerkes til et bestemt område. Men jeg tror ikke vi skal avvise at det kan være enkeltområder hvor det kan være fornuftig, slik det foreslås her. NOx-fondet er så langt en veldig stor suksess. Men det hører med til bildet at en grunn til at vi fikk opp NOx-fondet var trusselen om en avgift – som ikke kom. Men legg nå det til side. Det som har vært veldig vellykket med NOx-fondet, er at næringslivet bidrar selv, og at den skaperkraften og entusiasmen som ligger i næringslivet, er blitt mobilisert på en formidabel måte. Det er kommet mange, mange flere ideer enn vi innledningsvis tenkte. Jeg tror at når vi kommer til utredningen av Klimakur i 2011, er erfaringene fra NOx-fondet blant det vi bør ta med oss for å se på om lignende mekanismer bør innføres på klimaområdet for å stimulere teknologisk nyvinning i norsk industri. Det er ikke konkludert om dette. Men jeg mener det er en av de debattene vi trenger i forbindelse med Klimakur.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Ja, man kan forvente at det kommer på plass i stortingsåret definert på den måten, altså før lokalvalget i 2011. Det kan man forvente, men for øvrig vil ikke jeg gå inn på noen bestemt dato for det. Jeg vil bare minne om at det er ikke slik at vi er uten regelverk, og det er ikke slik at det ikke pågår snøscooterkjøring i Distrikts-Norge. Dette pågår for fullt hele vinteren, jeg har selv kjørt snøscooter i vinter. Det pågår, og regjeringen har avklart de aller fleste av de sakene som var berørt. Jeg kan godt gjenta det jeg sa, men det blir litt kjedsommelig. Vi har altså avklart regler for næringskjøring i utmark, vi har avklart spørsmålet om gruppeturer, vi har tatt initiativ når det gjelder barmarkskjøring, vi har avklart spørsmålet om kjøring til hytter som ligger innenfor to og en halv kilometer fra ubrøytet vei. Så vi har avklart de aller fleste spørsmålene. Det eneste spørsmålet av noe omfang som gjenstår, er spørsmålet om rekreasjonskjøring, og det vil vi komme tilbake til.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
For det første vil jeg, som jeg gjorde i stad, på det aller sterkeste tilbakevise at vi har en handlingslammet regjering. Vi har den mest aktivistiske regjering på miljøområdet som Norge noensinne har hatt, og vi har en liste over ting vi har gjennomført på miljøområdet, som Bondevik-regjeringen ville vært stum av misunnelse over, hvis de hadde visst om det på det tidspunktet. Når det gjelder denne ene saken, har jeg også sagt at vi har klarlagt politikken på nær sagt alle områder på snøscooterområdet. Det drives snøscootervirksomhet i Norge i dag. Folk kjører snøscooter alle de stedene som ble nevnt her. Det eneste spørsmålet av betydning som vi vil komme tilbake til, er spørsmålet om rekreasjonskjøring. Jeg tror det vanskelige der er akkurat det som Line Henriette Hjemdal pekte på, at vi trenger en balanse mellom det ønsket som noen har om å komme raskt og effektivt ut i naturen på snøscooter, og det ønsket som mange andre har, om at naturen også skal være et sted man kan oppleve stillhet og ro og ikke bli plaget med unødig snøscooterkjøring.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg kjenner ikke denne saken i Åsnes og ber om respekt for at jeg ikke kan uttale meg om den på sparket. Men jeg prøver å få oppmerksomheten til Stortinget på det faktum at det er farlig hvis politikerne alltid blir løpende etter de gruppene som snakker høyest. De gruppene som snakker høyest, er ikke alltid representative for det store flertallet. Nå påviste Snorre Serigstad Valen her at det er veldig gode data for å si at et stort flertall også i Distrikts-Norge mener at dagens regelverk er bra. Et stort flertall mener at man bør ha stramme regler på dette området. Så får vi se på akkurat hvordan vi skal utforme dem, men det er ikke slik at et stort flertall noe sted, verken i byer eller i Distrikts-Norge, ønsker et totalt frislipp på dette området.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Et stort flertall i Distrikts-Norge erklærer i de meningsmålingene som er forsøkt gjort på dette området, at man ikke kan ha noe totalt frislipp på dette området, men bør ha enten dagens regelverk eller et strammere regelverk. Det betyr ikke at de sitter med den eneste fasiten, den ene sannhet, men jeg går ut fra at representanten Gundersen ikke er enig i at det bare er de som ønsker å få lov til å kjøre snøscooter akkurat når de selv vil, vi skal lytte til. Vi må også ha anledning til å lytte til de mange menneskene i DistriktsNorge som ønsker å kunne gå på en skitur uten å bli forstyrret for mye, som ikke ønsker at det skal være veldig mye bråk oppå vidda når man går på ski. Dette er et stort antall mennesker med ulike oppfatninger. Heldigvis fikk vi fra Høyre i Sør-Trøndelag noe som jeg mener var et veldig godt innlegg, nemlig om at Høyre ønsker å balansere de ulike synene opp mot hverandre og finne fram til noe som er i alles interesse. Det er regjeringens politikk også, men jeg registrerer at Gundersen alltid er på linje med dem som roper høyest.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg registrerer at representanten Gundersen sier at han ønsker en balanse. Han sier han ønsker balanse i rovdyrpolitikken. Han sier han ønsker balanse i snøscooterpolitikken. Men samtlige ganger det kommer spørsmål i Stortinget, samtlige ganger representanten Gundersen tar ordet her, er det ikke for å skape balanse, men for at det skal være fritt fram – fritt fram til å redusere rovdyrbestandene langt utover hva Høyre en gang var enig i i Stortinget, og som jeg faktisk tror Høyres ledelse fortsatt er enig i, men som representanten Gundersen alltid stiller kritiske spørsmål til. Det samme på dette området: Hvis Høyre ønsker en balanse på dette området – mellom det legitime ønsket om å kunne kjøre scooter og det andre legitime ønsket om å kunne oppleve ro og fred i naturen – kan vi ha en dialog. Hvis det Gundersen ønsker, er bare fritt fram, og på en litt populistisk måte hver gang rope med dem som skriker høyest, er det vanskelig med dialog.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Ja, jeg er 100 pst. komfortabel med hva Erling Sande sier, både i dette og i de fleste andre spørsmål. Selvsagt skal regjeringen til enhver tid være beredt til å komme tilbake til Stortinget dersom det på basis av de vedtak som i dag fattes, oppstår en praksis som vi ikke kan akseptere. Jeg må si at det samarbeidet som Senterpartiet og SV har hatt i regjeringsposisjon, for min del er formidabelt. Det betyr ikke at de to partiene alltid er enige. SV og Senterpartiet kommer fra ulike ståsteder og bringer ulike temaer inn i debatten. For å ta et veldig godt eksempel fra dagens debatt: Vi har klart å finne fram til, selvsagt også sammen med Arbeiderpartiet, en differensiert strandsonepolitikk – det var noe tidligere borgerlige regjeringer i Norge ikke hadde – og det er en måte å nyansere på det strenge vernet vi trenger i Oslofjorden, med den langt mer liberale praksisen vi f.eks. kan ha i storparten av representantens eget hjemfylke, Møre og Romsdal.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Det er litt uklart for meg om det var spurt om ulv eller hund, men la det ligge. Ja, dette representerer en liberalisering, men en liberalisering er mulig fordi regjeringens politikk har virket. Vi har, som jeg til det kjedsommelige har sagt i Stortinget, en dobbelt målsetting i Norge: Vi skal ha rovdyr, og vi skal ha beitebruk – en veldig vanskelig målsetting som veldig få land har. Men på basis av den målsettingen har rovdyrtallet steget slik at vi har nådd bestandsmålene for jerv og gaupe, og dermed er det mulig å liberalisere nødvergeparagrafen. Hvis mennesker er truet, er det selvsagt en absolutt nødvergerett. Det er aldeles innlysende. I det øyeblikket et menneske er truet, kan man ta i bruk alle midler for å beskytte seg mot rovdyr. Når det gjelder hund, som jeg har sagt, vil vi komme tilbake til det basert på grundige undersøkelser av bl.a. hva som er erfaringene fra Sverige.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg kan ikke gå god for disse sitatene, jeg vet ikke om de er dekkende. Det er en kjent sak at Senterpartiet har hatt et klart synspunkt på rovdyrpolitikken. Senterpartiet var ikke med på det rovdyrforliket som Stortinget fattet, og har gått inn i en regjering og kjempet for sine synspunkter der. På veldig mange av disse områdene er det fattet veldig gode kompromisser som basis. Senterpartiets, SVs og Arbeiderpartiets syn har brynet seg mot hverandre, og vi har fått inn balanserte kompromisser som er grunnlaget for at vi både vektlegger beitebruk og rovdyr i norsk natur. Så vil vi altså på basis av den videre informasjonsinnhentingen ta stilling til dette spesielle spørsmålet om hund, men at Senterpartiet bringer sitt syn inn i denne debatten, er aldeles utmerket. Det jeg har tillatt meg å påpeke i denne debatten, er at det ikke er fullt så ærerikt av Høyre, som var med på rovdyrforliket, å bruke hver dag og time på å bekjempe det forliket som partiet selv var med på å inngå.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Spørsmålet om hund skal vi komme tilbake til, og jeg skal ta argumentene grundig på det tidspunktet når regjeringen har gått gjennom det spørsmålet. Det er jo ingen som har problemer med å forstå at mennesker som får en hund drept av et rovdyr, er bekymret, lei seg for det og synes det er grusomt, like lite som noen har problemer med å forstå at en saueeier som ser et opprevet, ofte ikke dødt kadaver av et av sine dyr, er sterkt bekymret for det. Men vi har en dobbelt målsetting som Høyre har vært med på. Den er veldig fraværende i debatten om beitebruk og rovdyr. Jeg våger den påstanden at ingen Høyre-talsmann tør å stå f.eks. på landsmøtet i Naturvernforbundet og hevde at regjeringens politikk er at landet skal flomme over av rovdyr. Det er en retorikk, ikke er den sann, og den er meningsløs. Det er en retorikk som bare er målrettet inn mot spesielle grupper i Norge, for man tror man kan vinne stemmer på den retorikken. Man tør ikke vedstå seg den samme retorikken når man møter f.eks. norsk miljøbevegelse.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-10:
Jeg vet ikke om jeg helt skjønte spørsmålet, men hvis det gjelder om en som er i en akutt situasjon, skal kunne lovverket ned til minste detalj, så er det selvsagt ikke det som er ment her, like lite som det er ment på noe annet område i norsk lovverk. Men det å bruke sunn fornuft på basis av lover og regler kommer man i Norge heldigvis veldig langt med. Og siden dette antakelig er en av de siste anledningene: Jeg synes det er påfallende at det vekker så negative reaksjoner fra Høyre at jeg gjentatte ganger tar fram Børge Brende. Det Børge Brende gjorde, var altså å revitalisere nasjonalparkpolitikken. Her får vi stadig høre at det er altfor mye vern i Norge, og blant det som trekkes fram når det gjelder for mye vern, er nasjonalparkene. Børge Brende startet arbeidet med å verne Trillemarka. Det var vi som gjennomførte det, og Høyre var ikke spesielt ivrige på det, for å si det veldig forsiktig. Jeg tillot meg å henvise til Børge Brendes syn på strandsonepolitikken fra Stortingets talerstol, og det var altså at man skal ha en nasjonal strandsonepolitikk hvor kommunene skal operere innenfor nasjonalt mål satt av Stortinget. Også det skaper åpenbart bekymringer hos Høyre. Min bekymring er at vi ikke lenger kjenner igjen det Høyre vi en gang hadde.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-05-10:
Statsråden understreket i sitt innlegg at miljøpolitikken skal forankres i denne sal. Det er vi enig i fra Høyres side. På Dagsnytt Atten var statsråden i debatt om bl.a. INON og fikk spørsmål om hvilket lovverk INON er forankret i, altså forankringen i denne sal. Statsråden kunne ikke svare på det på sparket. Det har jeg forståelse for i en hektisk debatt. Det gjelder tross alt 70 pst. av landets areal, så jeg gjentar spørsmålet, statsråd: I hvilken norsk lov er INON forankret og hjemlet, og i hvilken paragraf i den loven står dette omtalt?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-05-10:
Dette er en viktig sak, det har debatten understreket. Og jeg merker meg at flertallet i sine merknader omtaler begrepet «inngrepsfrie naturområder» som et virkemiddel fordi det gir en statusoversikt. Imidlertid viser all erfaring at dette begrepet brukes til mye mer enn bare å gi en statusoversikt. Det brukes som begrunnelse for innsigelser til mange kommunale og lokale planer, som dermed begrenser det lokale selvstyre, og som begrenser lokal samfunnsutvikling. Fra Høyres side legger vi vekt på at i den norske tradisjonen med både norsk kulturlandskap og norsk utmark har forvaltningen vært basert på lokal kunnskap og varsom, hensynsfull bruk gjennom flere hundre år, basert på en kulturell bærekraft, som igjen bygger på at de som bor i eller nær naturen, og som lever av naturen, har en egeninteresse av å forvalte naturressursene og naturen som leveområde, både for seg selv og for store og små – altså det biologiske mangfoldet. Derfor er det etter Høyres mening oppsiktsvekkende når miljøvernministeren fra Stortingets talerstol omtaler det lokale selvstyre i betydningen et hvilket som helst kommunestyre – jeg tror det er et ordrett sitat: Et hvilket som helst kommunestyre kan sette nasjonale miljøhensyn til side. Jeg reagerer på det. For det første tror jeg ikke at «et hvilket som helst kommunestyre» ikke tenker på å ivareta eget ressursgrunnlag, egne naturkvaliteter, på en best mulig måte. Fra Høyres side mener vi faktisk at det er de lokale myndighetene som har den største interessen av å forvalte disse miljøverdiene på den best mulige måten, og som sitter nærmest og har den beste oversikten med tanke på nettopp å foreta den forvaltningen. Derfor er vi kritiske til INON i den form vi ser dette praktisert av denne regjeringen. Det gjelder 70 pst. av landets landareal. Det griper langt inn i det lokale selvstyret. Det mangler juridisk forankring. Det synes jeg statsrådens svar i replikkrunden understreker. Dette er fra Miljøverndepartementets side forankret i mange lover. Stortinget har ikke fått muligheten til å vurdere dette helhetlig.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-05-10:
Jeg kan glede statsråden med at Høyres landsmøte nå i helgen som var, ga enstemmig tilslutning til Erna Solbergs innspill i Aftenposten torsdag 6. mai. Det gjorde landsmøtet ved å vise tillit til lokaldemokratiet, ved å vise tillit til at lokalt folkevalgte representanter bryr seg om kommunen sin og vil legge best mulig til rette for en lokal samfunnsutvikling, som ikke minst tar vare på miljøperspektivene. Dette er ikke noen u-sving fra Høyres side – tvert imot, det representerer et høynet ambisjonsnivå på miljøets vegne. Statsråden var også inne på Børge Brende – avla Børge Brende en hyggelig visitt – og viste til et dokument underskrevet av Brende. Det statsråden da kom i skade for, var å understreke det som faktisk er Høyres hovedpoeng i denne saken, nemlig at daværende statsråd Brende nettopp understreket at Stortingets nasjonale politikk skulle legges til grunn for hvordan kommunene skulle håndtere dette. Når det gjelder inngrepsfrie naturområder, har statsråden selv bekreftet at det ikke er forankret i denne sal, det er spredt utover et stort antall lover, og Stortinget som organ har ikke behandlet inngrepsfrie naturområder som begrep i en samlet sammenheng. I stedet opplever altså kommunene nå i økende grad, under den nåværende regjering, det vi kanskje kan kalle et målebåndtyranni. Hvis vi ser på kartet og legger til grunn nasjonalparkene, landskapsvernområdene og reservatfredninger på kartet – alt i henhold til naturmangfoldloven – og i tillegg legger inngrepsfrie naturområder inn på det samme kartet, blir det omtrent ingenting igjen for lokaldemokratiet å forvalte til egen lokal samfunnsutvikling, basert på lokal kunnskap, lokale forhold og lokal – det jeg vil kalle – kjærlighet til bygda. Det er det denne saken dreier seg om. Det understreket Høyres landsmøte veldig tydelig, og det er vi i Høyre veldig glad for.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-05-10:
Statsråden understreker, og det er vi fra Høyre veldig enige i, at det skal være en sammenheng mellom nasjonal politikk og lokal politikk. Det er samspillet der som skaper de gode resultatene. Men da må det også være tankevekkende for statsråden at parti etter parti i denne debatten står på denne talerstolen og understreker og etterlyser en presisering av hva «inngrepsfrie naturområder» betyr. Det er et sterkt signal om at når det gjelder inngrepsfrie naturområder, så er ikke det forankret, for man har ikke en felles forståelse av hva dette dreier seg om. Da er det i hvert fall ikke nasjonal politikk på området. Da er den nasjonale politikken forankret utenfor denne sal. Det er vårt poeng, og det er det vi ønsker med å ta opp denne saken til debatt her i Stortinget.
Lars Myraune (Høyre), 2010-05-10:
Det er tydelig at statsråden har latt seg irritere over dette forslaget og derigjennom utgyter sin utilfredshet over ikke bare denne delen av Høyres miljøpolitikk, men hele spekteret. Nå oppfattet jeg Senterpartiets representant i denne debatten som om han i det alt vesentlige var enig i det som ligger i forslaget. Derfor vil jeg spørre statsråden: Hvorfor lar han sin vrede gå ut over bare Høyre og ikke Senterpartiet også i denne saken?
Lars Myraune (Høyre), 2010-05-10:
INON er av mange av oss blitt betraktet som et snikvern av områder i Norge. Det meste av skogen er drevet gjennom alle tider i Norge – så lenge vi har hatt bosetting. Naturen er blitt benyttet til alle mulige næringsformål, inntil nylig. Selv om folk flest ikke er i stand til å se at skogen er gjennomhogget flere ganger, eller at krattskogen og beiteland gror igjen, betyr jo ikke at det er slik Vårherre skapte naturen. Da jeg var ung, hjalp jeg min far med å hogge i skogen. Vi hogde trærne med det Erik Bye kalte tigersvansen, og så kjørte vi dem fram med hest. Det er vel en driftsform som ikke er gjennomførbar i dag, tror jeg. Det gjorde faktisk et ganske lite innhogg i naturen. Men la gå med at noen av en eller annen grunn nå ønsker å bevare naturen slik som noen trodde den var, altså som en villmark. Når man gjør det, må man jo ikke se bort fra de demokratiske spillereglene, arealenes historiske bruk, norsk lov, rettssikkerhet for eierne og tap for langsiktige miljøvennlige næringer som bygger sin eksistens på verdiskaping nettopp gjennom produksjonen på disse arealene. At f.eks. skogbruket ikke drives på arealene særlig ofte, skyldes jo skogens langsiktighet og driftsformen, og ikke at arealene plutselig er oppdaget nå. I Trøndelag, som tidligere er nevnt i denne debatten, vil 65 pst. av gammelskogen de nærmeste 20–30 årene være i såkalte INON-områder – logisk nok fordi disse områdene er den gjenværende delen av gammelskogen – og derfor trengs veibyggingen nå. En har fått nei til utbygging av flere slike veier. Disse råstoffene har vært med på å danne grunnlaget for skogbruksnæringen i Trøndelag gjennom alle år. Om samfunnet av en eller annen grunn mener at denne gammelskogen ikke skal benyttes, vil det bety en kraftig reduksjon av skognæringen, inkludert bioenergisatsingen. Det kan også være grunn til å understreke at om så skjer, er det ikke bare skogeierne som rammes – om noen skulle tro det. De virkelig store tapene ligger lenger ut i verdikjeden og i hele samfunnet. Man kan vel også spørre hvorfor gamle veier som nå begynner å gro igjen, fra og med sommeren 2008 er blitt inngrepsfri natur. Det er slik at det tar 50, 60, 70 år før en kommer tilbake og hogger i skogen igjen, og på den tiden gror mye igjen. Det er flere løsninger på denne saken om viljen er til stede. Jeg har tidligere foreslått at skogsbil- og traktorveier skulle tas bort fra definisjonen. Det ville gjort noe. Slik INON brukes i dag, ville det vært en fordel om det ble tatt bort og ble erstattet av noe helt annet. Om det så skulle finnes verneverdige elementer i dette området, får en heller bruke såkalte ordinære vernesaker – og helst det frivillige vern.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-05-10:
Det siste svaret er gjennomsyret av en veldig lite kritisk holdning til hvordan også et byråkrati utvikler seg. Men det var ikke poenget. Jeg synes statsråden i sitt innlegg er utrolig historieløs og viser en grunnleggende mistillit til lokal forvaltning som jeg synes det er grunn til å ta opp. Jeg tror han sa noe sånn som at enhver kommune må ikke kunne få lov til å ødelegge sine verdier. Det var i hvert fall det som kom inn i mine ører. Det vi stort sett snakker om ute i DistriktsNorge, er jo et kulturlandskap, et bygdesamfunn, som er utviklet ut fra grunnleggende, langsiktige tradisjoner med respekt for bærekraftig bruk. At en SV-statsråd da kan stå og snakke om lokal forvaltning med den grunnleggende mistilliten han her gjør, illustrerer nettopp forskjellen i tenkning mellom Høyre og SV. Jeg er veldig glad for at vi har så forskjellig tenkning. Så her kommer vi til å få mange debatter framover.