Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-03-26:
La meg først slutte meg til det finansministeren nettopp sa, og takke for de gode ord som er kommet om norsk forvaltning. Jeg mener at den prosessen vi nå driver med, altså samvirke storting, riksrevisjon og forvaltning, jo nettopp er måten å bli stadig bedre på, og at vi på den måten kan leve opp til vår ambisjon om å være verdens best styrte land. Det krever nettopp den type dialog. Så har jeg lyst til å si, for å spille litt tilbake når det gjelder Per-Kristian Foss’ råd til nye statsråder – hvis jeg fortsatt kan regne meg som litt ny – at jeg har hatt det privilegium å lese Dokument 1 i mange år, og jeg kan bekrefte at det er nyttig bakgrunnskunnskap for å lede forvaltningen av en stor sektor som forsvarssektoren. Sist fredag la jeg fram regjeringens forslag til ny langtidsplan for forsvarssektoren. Der gjorde vi det klart at strategisk styring av kompetansen blir et hovedområde i årene som kommer. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med forslag til en stortingsmelding om kompetansereform. Dette gjør vi – og jeg nevner det her – fordi det fortsatt er områder der forsvarssektoren har behov for bedre og mer riktig kompetanse. Samspillet med sivil sektor for å skaffe denne kompetansen må også bli bedre. Riksrevisjonens merknader omtaler flere av de områdene som illustrerer dette. God forvaltning og intern kontroll er grunnleggende forutsetninger for forsvarlig gjennomføring av virksomheten. Vi har derfor iverksatt en rekke tiltak for ytterligere å forbedre forvaltning, intern kontroll og måloppnåelse i forsvarssektoren. Dette er et langsiktig og omfattende arbeid, men det har gitt, og gir, resultater over tid. Jeg vil understreke det selvsagte: Forsvarssektoren skal forvalte midlene sine på en god og effektiv måte. Hele sektoren skal følge det regelverket som er fastsatt. Et helhetlig og robust internkontrollsystem skal sikre en hensiktsmessig og effektiv utnyttelse av fellesskapets ressurser og bidra til overholdelse av lover og regler. I lys av det, ikke minst, representanten Lundteigen trakk fram, vil jeg nevne følgende: Forsvarets materiellregnskap er gjenstand for tett oppfølging fra min side og fra høyeste administrative nivå i Forsvarsdepartementet. Heldigvis er det slik i dag at det er lettere for både oss og Riksrevisjonen å sjekke situasjonen. Vi skal nemlig ikke så veldig mange årene tilbake før vi ikke hadde denne type samlet materiellregnskap i det hele tatt. Jeg vil understreke at forsvarssjefen opplyser at Forsvaret nå har god kontroll på sitt materiell. I denne sammenhengen betyr materiellkontroll at materiellet er regnskapsført, og at regelmessige opptellinger av materiellet gjennomføres. La meg også sette dette litt i perspektiv: Forsvaret har i dag en materiellbeholdning på over 638 000 ulike artikler i IT-systemet SAP. For hver av disse ulike artiklene eksisterer det et til dels svært høyt antall unike eksemplarer av hver artikkel. I tillegg har Forsvaret ca. 1 650 ulike artikler i randsystemer som brukes utenfor SAP, men som også er en del av Forsvarets felles integrerte forvaltningssystem, FIF 2.0. Med den videre utviklingen av dette systemet – til FIF 3.0 – vil antall randsystemer bli betydelig redusert. Forsvaret opplyser samtidig at det er noe nyanskaffet materiell, både sentralt og lokalt, som ennå ikke er registrert i SAP. Det samme gjelder noe materiell som snart skal avhendes. Det er 40 000 daglige transaksjoner i SAP-systemet. Arbeidet med ajourføring av materiellregnskapet er en kontinuerlig prosess. Regelverket er på plass, og dette regelverket skal selvfølgelig følges. Jeg har merket meg Riksrevisjonens funn knyttet til svakheter i rutinene for såkalte driftsanskaffelser. Dette er for øvrig fullt ut i samsvar med de funn som er gjort av vår egen internrevisjon. La meg derfor igjen understreke det selvfølgelige: Driftsanskaffelser til forsvarssektoren skal gjennomføres i samsvar med gjeldende regelverk. Fra Forsvarsdepartementets side er det etablert et godt og tydelig rammeverk for anskaffelser, noe også Riksrevisjonen bekrefter. Slik jeg ser det, er det ufullstendig etterlevelse som er utfordringen. Som nevnt innledningsvis vil dette følges opp, bl.a. som en del av den varslede kompetansereformen. Komiteen viser, med rette, i sin innstilling til at et godt IT-verktøy som SAP, som kan bidra til å hindre mislighold og feil, må brukes. Riktig bruk av hovedprosess i SAP er et område hvor Forsvaret har oppnådd betydelige forbedringer bare i løpet av det siste året. Jeg er blitt informert av forsvarssjefen om at andel anskaffelser som fulgte hovedprosess i februar 2012, målt i antall bokførte fakturaer, er oppe i 71 pst. Vi kan i 2011 og så langt i 2012 se tydelige resultater av målbevisst arbeid og tydelig lederinvolvering – nettopp i tråd med tidligere påpekninger fra Riksrevisjonen. Hovedårsaken til de fleste av forsinkelsene i investeringsprosjekter som Riksrevisjonen viser til, gjelder forhold som leverandørene er ansvarlige for. Dette er forhold som Forsvaret i liten eller ingen grad er i stand til å påvirke. Forsinkelser i leveranser av materiell kan ha negativ innvirkning på den operative evnen dersom eldre systemer fases ut før nye fases inn. I slike spesielle tilfeller vurderer departementet og forsvarsledelsen eventuelt behov for iverksetting av kompenserende tiltak der det er nødvendig. Omstilling koster. Som jeg har nevnt tidligere fra denne talerstol: Mange omstillingstak smerter før de begynner å lønne seg, men de er likevel riktige. Vi informerte derfor Stortinget i gjeldende langtidsplan – altså for perioden 2009–2012 – om følgende: «De første årene av perioden» – 2009–2010 – «vil være særlig utfordrende, og kreve en spesiell aktsomhet og kontroll i gjennomføringen. Dette skyldes den noe forsinkede strukturutviklingen i inneværende langtidsplanperiode(2005–2008) (2005–2008) Planen la derimot til grunn at årene 2011 og 2012 ville vise en kraftig forbedret driftssituasjon. Vi ser nå at dette slår til. Vi når målsettingene innen langtidsplanens utløp i år. I denne sammenheng registrerer jeg komiteens bekymring knyttet til Hæren og Sjøforsvaret og mener derfor at denne bekymringen ikke lenger er nødvendig. Gjennom solid innsats fra Forsvaret innen interneffektivisering, samt budsjettmessig styrking i 2011 og 2012, har vi allerede oppnådd en markant positiv utvikling for den operative evnen i Hæren. Aktivitetsnivået i 2011 ble faktisk høyere enn vi la til grunn i budsjettet for 2011. På samme måte som for Hæren la styrkingen i revidert nasjonalbudsjett for 2011 til rette for at Sjøforsvarets struktur kunne forsere det høye aktivitetsnivået som var planlagt ved utgangen av 2012, allerede i 2011. Jeg kan ikke se at de refererte forsinkelser i leveranser av materiell har hatt negative konsekvenser for Forsvarets evne til å stille relevante og etterspurte kapasiteter til operasjoner, verken hjemme eller ute. Den tilbakemeldingen vi får på det som Forsvaret faktisk leverer, bekrefter dette. Likevel er det riktig å se på hva vi kan gjøre med forsinkelser i leveranser utenfra. Vi varsler derfor i forslaget til ny langtidsplan at vi også ser på muligheten for å tilegne oss mer ferdig utviklet «hyllevare» – altså at vi søker å unngå at norske spesifikasjoner avviker for mye fra dem som legges til grunn i land det er naturlig å sammenligne oss med. Dertil kommer at den økonomiske situasjonen i Europa fører til at mange land nå må kutte eller utsette planlagte investeringer. Flere steder ser vi at sentrale allierte avbestiller materiell som allerede er satt i produksjon. For et land som Norge, med god kjøpekraft og et betydelig investeringsbudsjett, kan dette åpne muligheter for oss til å få kjøpt gode produkter til en gunstig pris og til riktig tid. Det svenske fredsforskningsinstituttet SIPRI har akkurat påpekt at Norge for tiden er det landet i hele EU/EØS-området som importerer mest forsvarsmateriell – altså ikke per innbygger, men i absolutte tall. Samtidig fører vi en aktiv industripolitikk som bygger opp under egen våpenindustri. Norsk våpenindustri har hatt en formidabel fremvekst de siste årene. Dette er en positiv trend. Vi kjøper produkter der vi får best materiell til best pris, og promoterer samtidig salget av norske høyteknologiske produkter til utlandet. Mange andre land kjøper langt flere varer nasjonalt og betaler for det med et dårligere forhold mellom kvalitet og pris. Norge støtter aktivt opp om å fremme et åpnere forsvarsmarked i Europa gjennom European Defence Agency, EDA, og gjennom NATO-initiativet «Smart Defence», som dreier seg om mer tverrnasjonalt samarbeid, bl.a. om materiell utvikling. På dette området har Norge klare, offensive interesser. Felles for alle prosjekter er imidlertid at vi i Norge siden år 2000 har hatt et meget strengt eksternt kvalitetssikringsregime. Finansdepartementet følger bruken med argusøyne. Det kan nok til tider virke noe forsinkende, men det sikrer også at våre investeringsprosjekter er langt bedre kvalitetssikret enn de var fram til for 10–15 år siden. Av samme grunn har vi heller ikke sett store overskridelser på noen av de større materiellanskaffelsene som har blitt påbegynt etter at dette nye regimet kom på plass. Innføring av et nytt enhetlig og helhetlig lønns- og regnskapssystem i Forsvaret har bidratt til en større grad av økonomisk kontroll og sporbarhet. Dette har ført til betydelige forbedringer og effektivisering av virksomheten. Også Riksrevisjonen har påpekt disse positive endringene. Forsvaret opplyser at det er iverksatt tett oppfølging av prognosearbeidet for å heve prognosekvaliteten. Forsvarsdepartementet har fulgt opp dette arbeidet, med særlig fokus på de avdelingene som hadde størst svakheter i prognosene i 2010. Regnskapstallene tyder på klare forbedringer i 2011. Forsvarsdepartementet følger også opp Forsvarsbygg i etatsstyringen, slik det også fremgår av daværende forsvarsminister Faremos tilsvar i Dokument 1. Forsvarlig forvaltning er et av hovedmålene som departementet har satt for Forsvarsbygg. Forsvarsbygg har fra øverste ledelsesnivå iverksatt og gjennomført en rekke sentrale tiltak. Disse følges nøye opp, også av departementet og av meg personlig. Jeg konstaterer samtidig at det tar tid før tiltakene gir full effekt i Forsvarsbygg. Forsvarsdepartementet er enig i at Forsvarsbygg må kunne dokumentere tilstandsgraden i bygningsmassen. Dette forholdet følges konkret opp i styringsdialogen, med detaljerte mål og milepæler. Også krav til synliggjøring av effektivisering av Forsvarsbyggs ytelser følges opp gjennom den løpende etatsstyringen. Til slutt: Jeg har merket meg kritikken fra Riksrevisjonen og komiteens merknader til regnskapet for 2010, og jeg tar det til følge og følger dem opp. Jeg vil samtidig minne om at utviklingen det siste året har vært positiv, og at jeg har stor oppmerksomhet på dette området, med sikte på ytterligere å forbedre forvaltningen.