Svein Flåtten (Høyre), 2002-12-02:
Det har i lang tid vært sterk fokusering på norsk næringslivs rammebetingelser og på fremtidsutsiktene for tradisjonell norsk konkurranseutsatt industri. Kravet fra næringslivet har i høst vært et stramt budsjett. Det har Regjeringen levert. Men også verdiskapingsbegrepet er brakt inn i den offentlige debatt med ny kraft. Verdiskaping som grunnlag for vårt velferdssamfunn synes å ha fått ny aktualitet, og heldigvis ny og økt oppmerksomhet. Reduksjoner i skatter og avgifter er viktig for næringslivet. I debatten i dag har det som alltid fra venstresiden vært hevdet at reduksjoner i skattene gir mer til dem som har nok fra før. Særlig kommer dette frem i forbindelse med ønsket om å gjeninnføre dobbeltbeskatning. Det er derfor god grunn til å gjenta at et høyt skatte- og avgiftsnivå svekker bedriftenes konkurranseevne, reduserer effektiviteten i økonomien og bremser tilgangen på kapital til investering og nyskaping. Regjeringens budsjettforslag og budsjettforliket med Fremskrittspartiet er et viktig veivalg for norsk næringslivs fremtid og har vist både eiere, ansatte og investorer at et klart politisk flertall på Stortinget har norsk næringsliv og konkurranseutsatt industri som førsteprioritet. Det budsjettet som vil bli vedtatt for 2003, legger et godt grunnlag for fremtidig verdiskaping, og dermed fortsatt grunnlag for velferd. Det har vært hevdet, ikke minst fra venstresiden, at velferd koster, og at det derfor ikke er mulig å opprettholde det velferdssamfunnet vi ønsker, samtidig som man gir stimulanser gjennom lettelser i person- og næringsbeskatningen. Ikke minst hørte vi det under valgkampen i fjor. Det skulle således være en naturlov som tilsier at man ikke skal kunne endre på vårt rekordhøye skatte- og avgiftsnivå uten samtidig å angripe fundamentet for velferdssamfunnet. Samarbeidsregjeringen og stortingsflertallet har gjennom sine to foreløpige budsjetter vist at det ikke forholder seg slik. Regjeringen har vist at det er mulig i økonomisk politikk, i totale økonomiske prioriteringer, å ha ikke bare to, men opptil flere tanker i hodet – faktisk også samtidig. Vi har gjennomført skatte- og avgiftsreduksjoner på 19 milliarder kr frem til nå – godt på vei mot Sem-erklæringens mål på 31 milliarder kr, et mål som under valgkampen for ett år siden ble beskrevet som et anslag mot velferdssamfunnet. Samtidig legges det frem et stramt budsjett med en utgiftsvekst som gir mulighet til å dempe presset mot renten og dermed mot den norske kronen, som i øyeblikket er et av hovedproblemene for norsk konkurranseutsatt industri, kanskje sammen med den altfor romslige lønnsutviklingen vi har sett i de senere lønnsoppgjør. Isolert er det norske rentenivået også en ekstrabelastning for norske bedrifter, privatpersoner og ikke minst kommuner. 1 pst. rentenedgang betyr en forbedring i kommuneøkonomien på 1,2 milliarder kr. Norske husholdninger vil spare 10 milliarder kr på en tilsvarende nedgang i lån til boliger, biler og andre nødvendighetsgoder. For norske bedrifter vil dette bety 6 milliarder kr, altså det samme som fjerningen av investeringsavgiften. Redusert rente og svekket valutakurs vil også hjelpe treffsikkert og presist hos de bedrifter, enkeltpersoner og kommuner som er i den mest anstrengte situasjon. Uansett vil norsk næringsliv i årene fremover være i en omstillingsfase, og det er nødvendig med sterk satsing på forskning og utvikling som grunnlag for fremtidens industri og for fremtidens arbeidsplasser. Årets budsjett inneholder derfor en betydelig satsing på innhold og kvalitet i høyere utdannelse, store økte bevilgninger til forskning og skatte- og avgiftslettelser for forskning og utvikling på bedriftsnivå. Dette vil legge grunnlaget for fremtidens næringsliv i Norge, for et forandret Norge, der det beste fra vårt opprinnelige beholdes, og der nytt næringsliv basert på teknologi og utdannelse kan vokse frem. Samtidig med budsjettiltakene for norsk næringsliv og verdiskaping har vi som den første regjering i moderne tid gjennom betydelige tiltak i budsjettet for dem som har det vanskeligst, greid å ta et løft for de aller fattigste i vårt samfunn. Regjeringens fattigdomsbekjempelse er først og fremst innrettet mot å hjelpe mennesker til en arbeidsmulighet. Den enkelte skal kunne komme i en situasjon der man kan hjelpe seg selv videre uten å inngå i noen livslang klientifisering. Det er det offentliges ansvar å sørge for gode levevilkår, og Regjeringen har tatt ansvar for det. I grensesnittet mellom den enkeltes ansvar og velferdssamfunnets forpliktelse til å hjelpe må muligheten for hver enkelt til å skaffe seg økonomisk selvstendighet gjennom arbeid være prioritert. Det har da også Regjeringen gjort. Dette er en langsiktig investering i menneskelig kapital og menneskelige ressurser som vi ikke har lov til å la være å ta. Slik sett er dette saksområdet kanskje et av de viktigste i det budsjettet vi vedtar i kveld.