trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henning Warloe (Høyre), 2011-05-18:
Takk. Jeg synes det er litt vesentlig om man i utgangspunktet har en kritisk tilnærming til EU, eller om man har en positiv tilnærming fordi man liker resultatene av det samarbeidet man selv er imot – jeg snakker da om statsråden i dette tilfellet og hennes parti. Bekymringen i Norge – og det har flere uttalt seg om – går på om Norges innflytelse i forskningssamarbeidet og utbytte fra forskningssamarbeidet i årene fremover vil bli svekket som følge av at mer og mer nå håndteres innenfor EU, og at statusen og innflytelsen for utenforlandene blir svekket bl.a. i forbindelse med utviklingen av det europeiske forskningssamarbeidet ERA. Da er mitt spørsmål til statsråden: Ønsker hun å fortsette å flagge en kritisk tilnærming til EU på dette området, eller vil hun gå positivt inn for å styrke Norges innflytelse?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «EU har lansert mange utdanningsprogrammer, herunder initiativet Youth on the Move, hvor det er en målsetting at alle unge skal ha mulighet til å ta deler av utdanningen i utlandet, inkludert opplæring i bedrift. I sitt svar til EU 5. mai 2011 påpeker EFTA/EØS-landene utfordringer knyttet til finansieringen og muligens Norges deltakelse i disse programmene. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at norske elever fortsatt vil kunne delta i EUs utdanningsprogrammer, som Youth on the Move, på lik linje med resten av EU?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-18:
Jeg hører hva statsråden sier i sitt svar. Men Høyre er jo veldig opptatt av at norske elever også i fremtiden skal ha gode muligheter til å ta utdanning ute. Vi vet at det er en del videregående skoler – for å konsentrere oss om det nivået – som har gjort noen forsøk, og som har hatt ganske betydelige utfordringer på den veien for å få til ordninger for elevene både når det gjelder studiefinansiering, og det å få dem inn i systemer som er såpass likt det norske at de kan gå begge veier, at de kan starte hjemme og eventuelt fullføre utdanningen hjemme, men allikevel ha en del av sin utdanning innenfor noen av disse EU-programmene. Men jeg har lyst til å utfordre statsråden: Hva slags ambisjonsnivå har man når det gjelder andel norske elever på videregående skole-nivå som skal kunne ta utdanningen sin ute? Vi har jo ganske høye ambisjoner når det gjelder høyere utdanning, men hva slags ambisjonsnivå ser statsråden for seg når det gjelder videregående opplæring?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-18:
Norge er jo et land som – jeg holdt på å si – er helt avhengig av den verden vi kan selge og eksportere varene våre til. Det er ikke da likegyldig hvor stor andel av studentene våre som faktisk tar en del av utdanningen sin internasjonalt, og som skaffer seg den type erfaring under marsjen. Jeg tenker i hvert fall at det kan være en sammenheng mellom i hvor stor grad vi greier å stimulere elevene allerede mens de går i videregående, til å begynne å orientere seg utenlands, og hvor mange studenter som senere igjen, i løpet av høyere utdanning, tar deler av sin utdanning utenlands. Spørsmålet mitt til statsråden er: Ser hun at det også her kan være en sammenheng når det gjelder hvor mange vi greier å motivere tidligere til å begynne å ta deler av studiet sitt utenlands? Hva slags eventuelle nye virkemidler ser statsråden for seg at man skulle sette i verk for å få flere på alle nivåer til å ta mer utdanning utenlands?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-18:
EU-kommisjonen er i gang med å forberede de nye utdanningsprogrammene for perioden 2014–2020. Disse skal erstatte dagens programmer, som gjelder fram til og med 2013. Norge er en aktiv deltaker i programmet for livslang læring – LLP. Deltakelsen inkluderer partnerskap for barnehager, skoler, yrkesopplæring og høyere utdannings- og voksenopplæringsinstitusjoner og mange ulike mobilitetstiltak for elever, lærlinger, lærere og instruktører på alle nivåer. Norge tar også aktiv del i organiseringen av dette arbeidet gjennom deltakelse i programkomiteen for LLP, som EU-kommisjonen koordinerer. EØS-landene Island, Liechtenstein og Norge sendte en kommentar til kommisjonens høring om de framtidige programmene for perioden 2014–2020 i brev av 5. mai 2011. Grunnen til at det i dette brevet ble tatt inn en kommentar om finansieringen av programmet, skyldes at det i forslaget til kommisjonen om ny programperiode åpnes for muligheten av at utdanningsprogrammene kan delfinansieres fra strukturfondene og Den europeiske investeringsbanken. Ettersom disse finansieringskildene ikke er en del av EØS-avtalen, og Norge ikke er med på å bidra økonomisk til disse fondene, valgte vi å vise til dette i vår kommentar til EU-kommisjonen og presisere at det kommende programforslaget ikke må redusere EØS-landenes mulighet til å delta i framtidige utdanningsprogrammer. Jeg er helt enig med representanten Aspaker i at det er veldig viktig at norske elever, lærlinger, studenter og lærere kan delta i EUs utdanningssamarbeid på samme måte som i dag, også fra 2014. Det er fordi også jeg er opptatt av dette at vi i den felles EFTA/EØS-uttalelsen, som er initiert fra Norge, har lagt vekt på at eventuelle nye finansieringsordninger for utdanningssamarbeidet ikke må utformes slik at de i praksis kan bli til hinder for deltakelse på lik linje med medlemslandene i EU, slik vi har det i dag. Departementet vil følge nøye med på hvordan kommisjonen tar dette videre, sånn at vi kan finne en løsning som ikke begrenser vår mulighet til deltakelse. Når det gjelder det såkalte flaggskipsinitiativet Youth on the Move, som representanten Aspaker nevner i sitt spørsmål, er dette ikke formelt en del av det framtidige programmet for livslang læring som det nå har vært en forhåndskonsultasjon om, men programmet er ett av de viktigste virkemidlene for å følge det opp. Youth on the Move er ett av syv flaggskip som kommisjonen har fremmet som en del av oppfølgingen av EUs overordnede strategi fram mot 2020, kalt EU 2020-strategien. Hovedmålsettingen i flaggskipet er å forbedre utdanningssystemene og øke sysselsettingen og mobiliteten blant unge. Kunnskapsdepartementet følger aktivt opp forslagene på sitt område som fremmes gjennom dette og andre flaggskipsinitiativ.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-18:
Foreløpig har vi ikke diskutert eller konkludert på hva slags ambisjonsnivå vi skal ha, hvis representanten Aspaker tenker seg en – la oss si – prosentandel elever som nå tar videregående opplæring. Den prosessen vi er inne i nå, er å sørge for at vi får videreført disse utdanningsprogrammene på en sånn måte at norske elever, studenter, lærere, instruktører og lærlinger kan delta på lik linje med EU-landene. Jeg tror det i Stortinget vil være tverrpolitisk enighet om at vi, sammen med de andre EØS-landene, står på for at ikke EUs eventuelle nye forslag til finansiering av disse skal ekskludere oss. Vi kommer tilbake til Stortinget i en egen proposisjon i 2013 om vår deltakelse i den nye programperioden. Jeg regner med at vi får en engasjert debatt i Stortinget om det. Hvis man ønsker å sende oss noen synspunkter på veien i den prosessen som nå pågår, slik at vi får et godt opplegg på plass fra 2014, tar jeg gjerne imot det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-18:
Jeg kan i farten ikke komme på om vi har noen forskningsbasert kunnskap som tilsier at f.eks. utvekslingsstudenter har større hyppighet når det gjelder utenlandsstudier enn andre. Men det er jo veldig lett å tenke seg at for dem som er introdusert til utenlandske utdanningssystemer, som altså allerede har bodd ett år mens de gikk på videregående, utenlands, og kan språket godt, er terskelen for å velge videre studier i utlandet lavere enn for andre. Jeg synes det er avgjørende at vi får dette systemet til å fungere. Det kan nok være ganske sammensatte årsaker til at det er vellykket eller ikke å ta deler av videregående opplæring ute, f.eks. hva slags vertsfamilie man kommer til, om man klarer å tilpasse den opplæringen man får, til videregående opplæring hjemme, osv. Det er et bredt spekter av problemstillinger som vi kan se nærmere på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-18:
Ja, dette er mitt ansvarsområde, selv om jeg er helt avhengig av et godt samarbeid med kommunene. Den ordningen som representanten her viser til, er et spleiselag mellom flere parter. Det er riktig at da søknadsfristen for skoleeiere til å prioritere deltakere til videreutdanning innenfor den statlige satsingen gikk ut 15. april i år, hadde kommunene kun videreført 1 450 søknader – dette til tross for at ca. 4 000 lærere har søkt om videreutdanning. De endelige tallene vil først være klare i juni, men vi har ingen tro på at de vil øke vesentlig. Vi er altså i en situasjon med stort sprik mellom de ønskene lærerne selv har, og det kommunene viderefører. Kompetanse for kvalitet – Strategi for videreutdanning av lærere 2009–2012 ble etablert i et partnerskap mellom Kunnskapsdepartementet, KS, lærere og lederorganisasjonene og Universitets- og høgskolerådet. Denne strategien forutsetter at lærere skal få styrket sin kompetanse i form av videreutdanning, med 30–60 studiepoeng i fag. Prioriterte fag i strategien i denne perioden er norsk/samisk, matematikk, engelsk, leseopplæring, fysikk, kjemi, yrkesfaglige programfag, praktisk-estetiske fag og rådgivning. Jeg har nå, sammen med partene, startet en diskusjon om hvilken innretning en ny periode, 2012–2015, skal ha. Skoleeier har ansvar for å tilsette kvalifisert personell i skolene og for å sikre skoleutvikling, etter- og videreutdanning for sine ansatte, jf. opplæringsloven § 10. Det er likevel bred politisk enighet om at staten skal bidra til kompetanseutvikling for lærere innenfor særlig prioriterte områder. I 2011 bruker staten ca. 400 mill. kr til rektorutdanning, videreutdanning og etterutdanning for lærere. Både i 2009 og i 2010 ble det omdisponert midler som følge av lav søkning til videreutdanningstilbudene innenfor strategi for videreutdanning. I 2009 fikk fylkeskommunene og kommunene de overskytende midlene til ulike kompetanseutviklingstiltak. I 2010 ble 45 mill. kr omdisponert til etterutdanning av lærere, rådgivere og aktører innen fag- og yrkesopplæring, tiltak rettet mot kommuner med svake resultater på nasjonale prøver, klasseledelse, læreplanforståelse og vurdering. I revidert nasjonalbudsjett, som ble lagt fram for Stortinget 13. mai, ble midlene til videreutdanning omdisponert, med 25 mill. kr til klasseledelse og regnesatsing og 35 mill. kr til forsering av skolering i Ny GIV. Siden det endelige antall deltakere ikke er klart, kan det bli mindre justeringer i tallene. Før søknadsprosessen for 2011/2012 har jeg sammen med partene gjort en del endringer for å øke antall søkere. Det kan jeg komme tilbake til. Jeg har også – den 13. – hatt et møte med partene som er en del av denne avtalen, fordi det er et så stort gap mellom hvor mange plasser staten kan tilby, og hvor mange plasser kommunene vil ha.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-18:
Det er tydelig når jeg går igjennom tallene for de ulike kommunene og kan sammenligne sammenlignbare kommuner, at det er veldig forskjellige holdninger i kommunene til hva det betyr å ha arbeidsgiveransvar for lærere med hensyn til videreutdanning. Vi har et veldig klart mål om å øke lærernes kompetanse. Derfor er disse videreutdanningsmidlene innrettet slik at man kan ta 30–60 studiepoeng i fag. I en del kommuner synes de det er en stor investering i én enkelt lærer. Jeg får mange synspunkter som går på at de heller ønsker å smøre sin innsats litt tynnere utover, og gi kortere kurs til flere lærere. Det forventer vi også at kommunene gjør, men denne innsatsen er for å heve den formelle kompetansen. Jeg er i tett dialog med kommunene om dette. Det er opplagt at vi må diskutere med partene hvordan vi skal få en form på dette som gjør at statens midler blir brukt etter formålet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-18:
Vi har gjort en rekke endringer for inneværende år for å få opp søkningen, bl.a. har vi sendt ut informasjonshefte til alle skoler, vi har gjort det mulig for lærerne å søke direkte – i første omgang med anbefaling fra rektor, og så i neste omgang sikre seg at de har kommunenes støtte. Det er derfor vi nå får fram at det er såpass stort sprik mellom lærernes ønsker og det kommunene ønsker. Vi har også sett på hvordan vi kunne innrette det tilbudet vi kommer med, litt mer fleksibelt. Det som gjør det vanskelig å skjære alle kommunene over én kam, er at en del kommuner er veldig gode til å bruke denne ordningen og veldig bevisste på at man nettopp skal tilby videreutdanning som gjør at man øker sin formelle kompetanse med 30 eller 60 studiepoeng, mens andre kommuner nesten ikke er deltakere i programmet. Jeg har vurdert om det ville ført til en stor forskjell om en fikk en økning på 10 pst. på statens andel og tilsvarende lavere på kommunenes andel. Det tror jeg ikke på dette tidspunkt, men jeg er nå i kontakt med partene.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Jeg vil stille følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Ifølge oppslag i FiskeribladetFiskaren mandag 9. mai blir det rettet kraftig kritikk mot det som omtales som for mye byråkrati innen hvalfangstnæringen. Denne kritikken kommer nå fra en meget erfaren yrkesutøver. En har også tidligere sett at det er blitt rettet kraftig kritikk mot myndighetene når det gjelder fangstbegrensninger av hval i Svalbardsonen. Vil statsråden vurdere hvordan en kan få på plass forenklinger og bedring av rammevilkår som gjelder for hvalfangsten, slik at næringen fortsatt har livets rett?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Jeg hadde egentlig ønsket at statsråden hadde vært litt mer offensiv i sitt svar. Statsråden har innenfor andre næringer vist stor handlekraft. Ikke minst har hun vært med på å få på plass et godt regelverk for næringen selv, bl.a. innenfor oppdrett, og det skal statsråden ha stor honnør for. Men det ser ut til at man fra regjeringens og departementets side legger seg på været her og venter og ser om uværet går over, istedenfor å være proaktiv for å finne ut hvordan vi kan være med og bidra, slik at hverdagen blir lettere for yrkesutøverne. Man viser bl.a. til IWC. Det har vært rettet sterk kritikk bl.a. knyttet til hvorvidt norsk medlemskap i nettopp denne kommisjonen er bærekraftig – holdt jeg på å si – for Norge på sikt, fordi kommisjonen til enhver tid har fattet beslutninger som faktisk går imot Norge som fangstnasjon. Spørsmålet mitt til statsråden knyttet til rammevilkår er følgende: Vil i hvert fall statsråden sørge for at det blir foretatt en gjennomgang av det regelverket som ligger der, for å se på muligheten for forenklinger?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Nå var statsråden akkurat inne på mitt siste spørsmål, som regjeringen ikke har vist vilje til å finne fram til en løsning på, nemlig soneinndelingen. For det er klart at når man over tid først blir pålagt å sende inn prøver av DNA-materiale fra hvalen og så finner ut at det er fra den samme bestanden som man finner både i Nordsjøen, Norskehavet og i Svalbardsonen, og når norske myndigheter så klarer å sette en veldig lav kvote i Svalbardsonen, der det faktisk er enklest å fange hvalen, viser det at vi ikke har myndighetene med oss, men i stor grad imot oss. Det er jo med på å drive kostnadene opp. Så er det øvrige reguleringer, og så viser man selvfølgelig til det markedsmessige – ja, at det skal aktørene løse selv. Det er helt åpenbart at her har næringen selv en jobb å gjøre. Men myndighetene har en jobb å gjøre for å åpne dører. Som jeg sa tidligere: For meg kan det her se ut som om man ikke gjør så veldig stor innsats. Hva vil statsråden foreta seg nettopp for å øke den norske innsatsen på dette feltet?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-18:
Det stilles mange krav til norsk fiskeri- og fangstnæring, også fra myndighetenes side. Vi ønsker å sikre bærekraftig fangst og god hygiene knyttet til sjømat og å ta dyrevernhensyn. Dette er ikke noe nytt. Slik har det vært lenge, og slik har vi bygd opp det gode renommé som næringen faktisk har i dag. Noen aktører i næringen er mer høylytte enn andre når det gjelder sitt syn på tingenes tilstand. Det betyr ikke at de alltid har rett, men ofte at de får mest oppmerksomhet. Det skal vi kunne leve med. Men kritikk som ensidig svartmaler, er lite konstruktiv. Det vi da står i fare for – og det opptar meg sterkt – er å skremme ungdommen bort fra å velge seg en levevei innenfor fiske og fangst. Og det er ingen tjent med. Kjernen i representantens spørsmål dreier seg om forenkling og rammevilkår. Mitt utgangspunkt er at regelverk og krav som stilles, skal være godt begrunnet, forståelige og enkle å forholde seg til, med tanke på både lønnsomhet og hvordan fangst skal utøves. Det er også bakgrunnen for at hvalfangerne, etter eget ønske, har fått dispensasjon fra kravet om elektronisk rapportering for inneværende år – dette til tross for at elektronisk rapportering på sikt vil være en enklere form å rapportere på for næringsutøverne, og føre til bedre og enklere kontroll for myndighetene. Sporing av fiske- og fangstfartøy er et viktig hjelpemiddel i ressurskontrollen og i kampen for å bekjempe UUU-fiske. Hvis vi senker kravene eller åpner opp for unntak for enkelte, vil kontrollsystemet, som har gitt veldig gode resultater i Barentshavet, bli uthulet. Det er ikke en utvikling jeg ønsker. Når det gjelder hvalfangsten spesielt, står den i en særstilling når det gjelder strenge reguleringsregimer. Dette skyldes – som jeg er helt sikker på at også representanten godt kjenner til – de internasjonale rammebetingelsene som følger av vårt IWC-medlemskap. Jeg er veldig opptatt av at Norge også innenfor dette systemet oppnår rammebetingelser for hvalfangsten som er til å leve med, og som ikke oppleves som unødvendig byrdefulle av fangerne våre. Vi vil derfor fortsette å arbeide for best mulige løsninger for næringen. Når det er sagt: Spørsmålet om hvorvidt hvalfangstnæringen har livets rett, er etter min oppfatning i dag ikke et spørsmål om hva vi på myndighetssiden gjør eller ikke gjør, men et spørsmål om hva næringen selv greier å oppnå i markedet. Vi skal gjøre vårt, men hovedutfordringen i dag er å få opp etterspørselen etter hvalkjøtt og være med på å legge til rette for større kvoteutnyttelse. Her må næringen – på sjø og land – samarbeide både når det gjelder produktutvikling, og når det gjelder markedsarbeid.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-18:
Det er godt mulig at jeg kunne vært enda mer aktiv når det gjelder hvalfangstnæringen. Jeg hadde senest et møte med småhvalfangerne for nøyaktig én uke siden, den 11. mai, der vi saklig og grundig diskuterte igjennom de utfordringene som hvalfangstnæringen står overfor. Jeg legger ikke skjul på at det er flere. Hovedproblemet, som jeg sa i mitt svar, er knyttet til marked og markedsutfordringer. Så skal vi selvsagt til enhver tid ha en gjennomgang av regelverket. Vi har nå til vurdering spørsmålet om hva slags spillerom vi f.eks. har innenfor forvaltningsregimet for hvalfangst med hensyn til forvaltningssoner, som er ett av de temaene som har vært oppe den senere tid. Vi jobber for størst mulig fleksibilitet for næringen. Samtidig er det viktig for meg å understreke at vi står støtt på vitenskapskomiteens vurderinger. Det gjør vi i dag, og det tror jeg vi tjener alt på å gjøre i framtiden.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-18:
Når det gjelder å åpne dører, er vel det – tror jeg, for å være ærlig – i all hovedsak norske dører. Hovedmarkedet for norsk hvalkjøtt er det norske markedet. Der tror jeg det er et potensial. Det har jeg snakket med næringen om, og der skal jeg absolutt se på om ikke vi kan gjøre mer. Når det gjelder de forskjellige sonene og de fangstbegrensningene som finnes, er det slik at Norge har akseptert soneinndelingen – mer og mindre uavhengig av om det er én eller flere genetiske stammer i det området. Vi aksepterte den som et generelt forsiktighetstiltak, uten å protestere. Så skal vi selvsagt ta inn over oss at vi må se på hvilket handlingsrom som finnes innenfor det forvaltningsregimet vi har. I forrige fangstperiode ble mesteparten av hvalen tatt utenfor Svalbardsonen, så det er ikke slik at den hele tiden er der – den vandrer. Jeg har hatt en relativt bratt læringskurve med tanke på hvalens vandringsmønster, men det kan endre seg.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Spørsmålet er som følger: «Økt bruk av nødpeilesendere vil kunne spare staten for millioner av kroner i redningsaksjoner knyttet til bruk av helikoptre, kystvaktskip og annet utstyr. 15 personer har druknet her til lands hittil i år. Gebyret for en slik sender er 600 kr i året, og det er derfor bare ca. 1 100 brukere. Kjøp, registrering og bruk av personlige nødpeilesendere er avgiftsfritt i land som Sverige og USA. Vil statsråden vurdere å fjerne dette gebyret, og hvilke budsjettmessige konsekvenser vil dette eventuelt ha?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Jeg er glad for at det tydeligvis er flere hundre nye som har kommet til etter at undertegnede var i kontakt med Post- og teletilsynet om hvor mange som bruker personlige nødpeilesendere. Jeg har allikevel lyst til å utfordre statsråden, for samfunnskonsekvensene er jo veldig store med tanke på utrykning og leteaksjoner. Man bruker mye penger på hver eneste leteaksjon. Fjerning av dette gebyret kan faktisk bety at flere ville kjøpe personlige nødpeilesendere, noe som også ville gjort at man kjappere kunne komme til med den hjelpen som man trenger når man har vært utsatt for en ulykke. Ser ikke statsråden at det fra statens side ville være små kostnader ved å ta over de kostnadene som Post- og teletilsynet har, i forhold til alt det man kan spare ved at man altså trenger mindre ressurser på utrykning, fordi man lettere og raskere finner de personene som eventuelt kan være savnet?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Jeg oppfatter at statsråden fortsatt ikke vil svare på om hun nå vil sørge for å ta bort denne avgiften. Det ville sannsynligvis medføre at mange flere ville kjøpe personlig nødpeilesender, noe som ville ført til at dersom man kommer ut for en ulykke, ville det, som sagt, være enda lettere å komme kjapt til med hjelp, og kostnadene ville vært langt, langt lavere for samfunnet. Totalt sett har det, så vidt jeg vet, kostet ca. 2 mill. kr å utvikle dette systemet, og de årlige kostnadene er forholdsvis lave for Post- og teletilsynet. Det kunne faktisk bety at staten kunne spart store summer ved at man hadde sluppet en del av redningsaksjonene, og hadde sluppet å sette i gang så mange tiltak som det man i dag gjør, fordi man ikke har personlige nødpeilesendere. Hvorfor vil ikke statsråden ta bort denne avgiften? Det ville ført til at mange, mange flere enn bare de 100 ekstra som kommer til hvert år, ville kjøpt dette. Da ville man visst at det ikke var en ekstra årlig kostnad, som er 600 kr. For en del unge mennesker spesielt vil det være en forholdsvis stor kostnad.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Eg er glad for at representanten Hoksrud meiner at folk til sjøs og folk som ferdest i øyde og utilgjengelege strøk, bør leggja vekt på tryggleik og m.a. ta i bruk personlege naudpeilesendarar. Eg er òg oppteken av at folk tenkjer på tryggleik. Likevel meiner eg at det er rimeleg at folk som nyttar slike tenester, er med på å betala forvaltingsmessige kostnader knytte til å ha eit slikt tilbod. Post- og teletilsynet forvaltar ei registrerings- og tilsynsordning for personlege naudpeilesendarar og naudpeilesendarar for luftfartøy. I medhald av forskrift om gebyr til Post- og teletilsynet krev tilsynet inn eit årleg gebyr for dei nemnde naudpeilesendarane. For personlege naudpeilesendarar er gebyret 600 kr per år. Med i overkant av 1 400 personlege naudpeilesendarar i bruk gjev dette tilsynet ei samla årleg gebyrinntekt på om lag 850 000 kr. Verksemda til Post- og teletilsynet skal i samsvar med vedtak i Stortinget i utgangspunktet vera sjølvfinansiert, og kostnadsorienterte gebyr skal dekkja kostnadene tilsynet har med å forvalta ordninga. Om gebyr for personlege naudpeilesendarar skulle fjernast, ville dette føra til at brukarane av tilsynet sine tenester innafor andre forvaltingsområde må belastast med ein forholdsmessig større del av kostnadene knytte til tilsynet si verksemd. Alternativt må kostnadene for arbeid knytt til naudpeilesendarar bli unnatekne frå sjølvfinansieringsordninga og i staden bli dekte over statsbudsjettet. Ei fjerning av gebyr for personlege naudpeilesendarar og ei auking av gebyra for andre produkt eller tenester ville stri mot prinsippet om at gebyra skal vera kostnadsorienterte. Eg meiner gebyret for slike naudpeilesendarar ikkje er urimeleg, men eg vil òg peika på at om langt fleire tek i bruk slike sendarar, vil det årlege gebyret etter kvart kunna reduserast fordi forvaltingskostnadene blir delte på fleire brukarar, samstundes som desse kostnadene ikkje aukar lineært med talet på brukarar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Lat meg seia: For det fyrste har talet på brukarar av personlege naudpeilesendarar auka jamt og trutt. Sidan i fjor haust har talet stige med meir enn 100 til over 1 400 aktivt registrerte identitetar. Dette er eit teikn på at den eksisterande ordninga fungerer tilfredsstillande. Det er nødvendig å ha ei registreringsordning for personlege naudpeilesendarar, slik at det blir gjort ei kopling mellom den unike identiteten til sjølve sendarutstyret og brukaren av utstyret. Når ein alarm blir utløyst, veit redningstenesta kven som treng hjelp, og dei kan òg ta kontakt med registrerte kontaktpersonar for å sjekka om det f.eks. kan vera utløyst falsk alarm. Desse rutinane bidreg til å sikra at tenesta verkar godt, og det er mitt utgangspunkt her.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Vi ser på ulike ordningar frå år til år – om dei fungerer etter føremålet, og om det er nødvendig og hensiktsmessig med forbetringar eller endringar. Slik vil det òg vera med denne ordninga. Så langt har vi altså halde oss til at dette er ei ordning som Post- og teletilsynet handterer, og dei gebyra dei tek, skal vera med på å finansiera sjølve ordninga. Det er nødvendigvis kostnader knytte til forvaltinga. Vi har så langt ikkje funne det urimeleg at brukarane er med på å dekkja desse kostnadene.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
For både riks- og fylkesvegnettet har det over lang tid bygt seg opp eit vedlikehaldsetterslep som følgje av at det ikkje har vore tilstrekkeleg med midlar til vedlikehald og nødvendig oppgradering. Dette gjeld òg for vegdekke. I samband med det pågåande arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023 vurderer Statens vegvesen nærare kor omfattande forfallet er, og kor mykje det vil kosta å fjerna dette. Dette materialet vil vera eit viktig grunnlag for Statens vegvesen sitt planforslag, som skal vera ferdig i februar 2012. For riksvegar viser statistikken til Statens vegvesen at omfanget av vegdekke klassifisert som svært dårleg auka kvart år i perioden 2000–2008. For både riks- og fylkesvegar viser statistikken at omfanget av vegdekke klassifisert som svært dårleg har vorte redusert i perioden 2008–2010, medan omfanget klassifisert som dårleg framleis har auka for fylkesvegar. Det blir difor feil å seia at forfallet for vegdekke har auka i dei siste to åra, då det er omfanget klassifisert som svært dårleg som best indikerer om forfallet aukar eller minkar. I budsjettet for 2011 har regjeringa auka satsinga betydeleg både på drift og vedlikehald av vegnettet. Det er representanten Sortevik vel kjend med. Men lat meg streka under: For 2011 er det f.eks. sett av 5 mrd. kr til drift og vedlikehald av riksvegnettet, inklusiv regionane sine utgifter til sams vegadministrasjon. Det er ein kraftig auke. Det er godt og vel 20 pst., eller 880 mill. kr meir enn saldert budsjett 2010. Det skal nyttast om lag 1,9 mrd. kr til drift av vegnettet. Det er ein auke på 200 mill. kr, eller 12 pst. i forhold til saldert budsjett 2010. Til vedlikehald er det føresett nytta om lag 1,55 mrd. kr, som er ein auke på 580 mill. kr, eller heile 60 pst. i forhold til saldert budsjett 2010. Basert på dagens berekningsmodellar vil budsjettet for 2011 stansa veksten i forfallet på riksvegane. Budsjettet representerer dermed eit brot i ein langsiktig trend. Når det gjeld fylkesvegane, følgjer vi sjølvsagt òg nøye med der. Vi veit at fylkeskommunane har auka sitt engasjement, og vi sørgjer sjølve for det med å overføra midlar i lag med dei vegane som vart overførde frå 1. januar 2010.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Når det gjeld mål i forhold til standard, og når det gjeld eit årstal, veit vi veldig mykje meir om det i løpet av 2012. Statens vegvesen har no sett i gang eit arbeid som skal vera eit grunnlag for den stortingsmeldinga som skal leggjast fram våren 2013. Så det må eg få lov til å koma tilbake til. Og lat meg seia at når det gjeld fylkesvegane, er det framleis den enkelte fylkeskommunen som fastset vedlikehaldsstandarden. Etterslepet er naturleg nok relatert til vedlikehaldsstandarden. Men det er òg slik at Handbok 111, som omhandlar standard, er under revisjon, så der kan det bli endring.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
For det fyrste følgde det med midlar direkte til dei vegane som fylkeskommunane overtok, for det andre følgde det med 1 mrd. kr ekstra i 2010, som vart vidareført i 2011, og så fekk dei moglegheit for rentefrie lån tilsvarande 2 mrd. kr både i 2010 og 2011. Og det vil bli gjennomført. Utover det er det svært viktig at regjeringa heile tida følgjer med på fylkeskommunane sin økonomi, altså det som blir varsla i kommuneproposisjonen, og som skal kunna brukast der fylkeskommunane sjølve meiner det trengst mest. Der har dei for 2011 brukt noko til veg. Det trur er òg dei vil gjera i 2012, men det er altså då den store potten som blir auka kvart år.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Representanten Halleraker tek opp eit tema som kjem til å bli viktig i åra som kjem, nemleg korleis vi kan dra nytte av ny teknologi. Dette er òg tema i den såkalla kvitboka om framtidig transportpolitikk i EU som nyleg vart lagd fram. I Europa er e-fraktløysingar m.a. tenkt å byggja opp under tankane om ein sterkare indre marknad og gje betre konkurransekraft for europeisk næringsliv. E-frakt er basert på moderne informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Målet er å få til ein flyt av informasjon som er billegare, meir presis og meir påliteleg enn det som er tilfellet i dag. I kvitboka er det nemnt at e-frakt bør oppmuntrast ved å krevja at slike løysingar må nyttast i det såkalla TEN-T- nettverket, og gradvis innførast i heile transportsystemet. Eg er i stor grad positiv til dei forslaga som er nemnde i denne meldinga, bl.a. det framtidige internasjonale samarbeidet om e-frakt. Innføring av dei ulike e-fraktløysingane vil i hovudsak vera ei oppgåve for aktørane i transportmarknaden. Det er dei som primært skal bruka og dra nytte av dette, og fleire verksemder her i landet har alt teke i bruk avanserte elektroniske løysingar. Det viktige framover er at både offentlege og private aktørar tek i bruk løysingar som gjer at dei ulike systema kan «snakka saman». Utan felles standardar får vi ikkje eit system som heng saman. Regjeringa vil leggja til rette for at e-frakt blir vidareutvikla på ein effektiv måte, bl.a. ved å sørgja for å byggja ut infrastruktur – då tenkjer eg i denne samanhengen særleg på elektronisk infrastruktur. I tillegg er det vår oppgåve å sikra utvikling av eit regelverk som regulerer og støttar bruk av slike system. Vi er opptekne av å utvikla og byggja kunnskap om dette området, slik at vi ikkje blir hengjande etter. Alt dette er vi godt i gang med. Det kan nok til tider tenkjast at vi frå norsk side føler at dette går noko seint, men her må vi gå i takt med andre land. Representanten Halleraker kjenner sjølvsagt elles til det kraftige lyftet denne regjeringa har fått til når det gjeld infrastruktur. Det trur eg vil visa seg å vera framtidsretta og eit grunnlag for effektive transportar. Vi deltek òg med å laga felles standardar og retningsliner for trafikkinformasjon, eksempelvis i samband med implementering av det såkalla ITS-direktivet. I dette arbeidet er det mange norske aktørar som er med, både for å gje frå seg kunnskap og for å ta med seg kunnskap tilbake til Noreg. Lat meg òg nemna at e-frakt har vore eit tema i EU sitt 7. rammeprogram for forsking, der Noreg deltek. I Noreg har vi forskingsprogrammet SMARTRANS – som Samferdselsdepartementet er med og finansierer gjennom Forskingsrådet. Så i sum har det vorte gjort mykje på dette området.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Det krevst systematisk arbeid på fleire område, både innanfor TEN-T-nettverket, som ikkje er endeleg definert enno, verken i EU eller i Noreg, så vel som i samanheng med ITS-direktivet og på annan måte. Det viktigaste vi kan gjera, er nok frå norsk side systematisk å arbeida og aktivt delta i fora og på dei arenaene som finst på dette området. Det som er viktig, er altså at vi utviklar oss i lag med andre land. Dette er område der vi skal vera svært forsiktige med å utvikla eigne norske standardar og løysingar der vi ikkje kan snakka med system i andre land.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
For det fyrste, lat meg ikkje ha sagt at EU heng etter, og eg trur heller ikkje eg uttrykte meg på den måten. Men eg sa at vi kan til tider føla at det går noko seint. Det er fordi det er 27 land, og fleire i tillegg, som skal snakka saman og utvikla felles standardar, fordi ein til saman skal kunna kommunisera best mogleg, anten det er elektronisk eller på annan måte. Når det gjeld Eurovignett-direktivet, har eg ikkje noko nytt å melda i dag. Men det er slik både med TEN-T-nettverket og med Eurovignett-direktivet at vi veit at dei betyr mykje for Noreg, og vi er opptekne av å få til gode løysingar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Eg skal sjølvsagt følgja opp min del av ansvaret når det gjeld tryggleik i samband med oppbevaring av data. Det følgjer allereie av gjeldande ekomlov at kommunikasjon og data skal vernast. Endringane som Stortinget vedtok for å innføra datalagringsdirektivet, endrar ikkje dette, men det blir presisert at styresmaktene kan gje forskrift om ytterlegare reglar for tryggleik. Som oppfølging har eg bedt Post- og teletilsynet om å vurdera reglar om tryggleik no når dei er i gang med å utarbeida forskrift om datalagring. Det er elles ikkje i ekomregelverket at eit eventuelt krav om kryptering vil måtta stillast. Stortinget vedtok ei endring i personopplysingslova som gjer det mogleg å stilla krav om kryptering i forskrift. Det er med andre ord i personopplysingsregelverket eit eventuelt slikt krav vil visa seg. Sidan tiltaket rettar seg mot personvern, vil det vera fornyings-, administrasjons- og kyrkjeministeren som ansvarleg for Datatilsynet og personvernet generelt som vil ha ansvaret for oppfølginga i samråd med meg og andre statsrådar som saka gjeld. Eg held elles fast ved det eg svarte i brevet til Stortinget 29. mars 2011 om at konsekvensen av eit krav om kryptering vil kunna føra til svært høge kostnader for tilbydarane og vera utfordrande å gjennomføra. Eg er oppteken av at ein må finna ein balanse mellom personvern og informasjonstryggleik og kostnader for bransjen, og eg har tiltru til at Datatilsynet vil gjera ei slik vurdering.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Kostnadene vil vera avhengige av kva for krav til tryggleik som blir stilte. Kryptering vil kunna skje på ulike måtar og nivå, og om ein innfører den enklaste forma for kryptering av datalagringsbasen, vil det likevel auka investeringskostnadene for tilbydarane. Stortinget sitt vedtak seier ikkje noko om korleis krava skal vera. Eg har difor ikkje moglegheit til å antyda kva det vil kosta. Det er i dag 236 tilbydarar på marknaden. Nokon er små. Det seier seg sjølv at kostnadene blir meir omfattande for dei. Vi vil kunna seia meir om kostnader fyrst når krava er stilte og tilbydarane har fått på plass sine løysingar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-18:
Eg vil altså fyrst kunna koma tilbake når det er meir klargjort kva som skal krypterast. Men lat meg seia at Teleplan har anslått kostnadene for å innføra datalagringsdirektivet til mellom 200 og 250 mill. norske kroner over ein femårsperiode utan krav om kryptering. Visse viktige kostnadselement som inngår i eit krav om kryptering, er programvare, harddiskar, serverar, lisensavgift, drift og vedlikehald. Telenor har antyda at eit krav om kryptering vil kunna føra til at investeringskostnadene aukar med opptil 100 mill. kr. Men beløpet er altså usikkert. Det vil vera avhengig av om ein kan bruka standardkomponentar, om det skal vera fleire nøklar, ulike brukarar, og mykje meir.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Spørsmålet lyder: «Seksjon for vegforvaltning hos Statens vegvesen måler hvert år tilstanden på mesteparten av riksveinettet. Tall for perioden 2000–2009 viser gradvis forverring; veiforfallet har samlet økt med 48 pst. Også tilstanden for fylkesveinettet er bekymringsfull, og i 2010 var hele 53 pst. av fylkesveinettet klassifisert som dårlig eller svært dårlig målt på tilstand i veidekket. Hva er statsrådens plan for å få redusert veiforfallet, og når kan bilistene regne med at både riks- og fylkesveier i hovedsak har god tilstand?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Spørsmålet var altså sluttformulert som følgende: «Når kan bilistene regne med at både riks- og fylkesveier i hovedsak har god tilstand?» Jeg er ikke sikker på om de blir mye klokere. Regjeringen har mål for mye. Den har mål om månelanding, der pengene sitter ganske løst. Den har mål f.eks. for antall sykehjemsplasser, både når det gjelder antall plasser og årstall – nok sykehjemsplasser i 2015. Hva er samferdselsministerens mål på vegne av regjeringen når det gjelder veier og veistandard. Hvor lenge skal bilistene vente? Er det samtidig en nullvisjon for bedre veier? Så helt konkret og spesifikt: I hvilket år kan regjeringen love at hoveddelen av riks- og fylkesveier har god tilstand, og fremstår som sikre?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-05-18:
Igjen takk for svaret. Fylkesveinettet er spesielt dårlig – det hadde jeg med innledningsvis. 53 pst. av fylkesveiene var i 2010 svært dårlige eller dårlige. Transportkomiteen har nylig vært på befaring, bl.a. i Telemark. Meldingen fra Telemark fylkeskommune er ganske klar, som den er fra en del andre fylker, at denne jobben med å få veistandarden opp på et godt og sikkert og akseptabelt nivå klarer vi ikke alene. Vi klarer den ikke ved å bruke de pengene som fulgte med forvaltningsreformen, vi klarer den ikke når vi bruker lånerammen, og vi klarer den heller ikke når vi legger ekstra fylkeskommunale penger i potten. Vi må kort og godt ha hjelp. Dette var et klart budskap fra Telemark fylkeskommune, men det er også kommet fra en del andre fylker – her trengs det hjelp. Hvilken ytterligere hjelp vil regjeringen gi fylkeskommunene for å utbedre dårlige veier innen rimelig tid?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I EUs hvitbok for transport omtales et sentralt nettverk av transportkorridorer for gods og passasjerer. Det beskrives at informasjonsteknologi i vidt omfang skal iverksettes på all TEN-T infrastruktur med formål å forenkle administrative prosedyrer, oppsporing og lokalisering av gods og optimalisering av godsstrømmer og tidsplaner – e-frakt. Hvilke planer har statsråden for den norske implementeringen av e-frakt?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-18:
Jeg vil gjerne komme med et tilleggsspørsmål. Jeg takker for svaret. Jeg oppfatter vel at statsråden uttrykker seg positivt om denne ordningen, og at man vil tilrettelegge for det som er – skal vi si – et myndighetsansvar for at en slik funksjon skal kunne virke hensiktsmessig for aktørene, både med hensyn til regelverk, standardtilnærming og utstyr. Men det er også riktig som statsråden sier, at dette implementerer også andre direktiv, f.eks. ITS-direktivet, som i hovedsak er et teknologidirektiv som på sikt markerer en overgang fra veikantteknologi til mer satellittbasert teknologi. Det er klart: Det vil jo også ha en alvorlig implikasjon for et e-fraktsystem. Har norske myndigheter noen tanker om hvordan vi skal håndtere det?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-18:
Jeg takker igjen for svaret. Statsråden sa i sitt første svar at man fra norsk side av og til følte at EU henger litt etter. På en del områder er jeg av en annen oppfatning. Jeg syns faktisk EU er på offensiven, særlig når det gjelder å utvikle nye teknologisystemer som går på innovasjon og å ta i bruk ny teknologi, som vi nå nettopp har omtalt et spesielt direktiv i forbindelse med. Men også på konkurransepolitikk og konkurransenøytralitet er det et direktiv som faktisk griper inn i dette, og det er Eurovignett-direktivet, som altså skal sikre at transittransporter får lik konkurranse. Hvordan ser statsråden disse tingene i sammenheng med både ITS og det som nå står i hvitboken?
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-05-18:
Jeg vil gjerne få stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «I statsrådens brev til Stortingets transport- og kommunikasjonskomité av 29. mars 2011 uttrykkes det at den viktigste konsekvensen av forslaget til krav til kryptering er økte kostnader, videre at det ikke er mulig å komme med en presis beregning av kostnadene ved slik innføring. Hvordan vil statsråden følge opp sitt ansvar knyttet til Stortingets vedtak i forbindelse med Prop. 49 L for 2010–2011 Endringer i ekomloven og straffeprosessloven mv., særlig knyttet til sikkerheten ved oppbevaring av trafikkdata?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-05-18:
Takk for svaret fra statsråden. Slik jeg oppfatter statsrådens uttalelse i brev av 29. mars, påpekte hun at det eneste som ville være av konsekvenser, var økte kostnader, og samtidig visste hun ikke riktig hva disse kostnadene ville være. Men jeg regner også med at statsråden vil følge opp det som var regjeringens flertall, og det som ble flertallet i Stortinget når det gjelder statsrådens eget ansvarsområde. Jeg vil derfor spørre på nytt hvordan statsråden på sitt område har tenkt å følge opp det som faktisk er en innstramming av innrammingen av sikkerheten, av det som følger av datalagringsdirektivet, som fikk flertall i Stortinget.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-05-18:
Takk nok en gang til statsråden for svaret. Nå er det jo slik at Stortinget har anført en rekke innstramminger innenfor personvernområdet i forhold til lagring, autorisering av personell, kryptering, autorisasjon, konsesjon og en rekke forhold som skal stramme inn hvordan man lagrer trafikkdata. Da dette er statsrådens eget ansvarsområde, er det jo også naturlig at jeg får lov til å spørre hvordan statsråden har tenkt å følge opp dette og eventuelt komme tilbake til Stortinget med innstramminger og gjennomføringer i forskriftsform.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-05-18:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Befolkningen i Vestregionen er bekymret for hva som skjer ved Bærum sykehus. Dette på grunn av at flere funksjoner er fjernet ved sykehuset. Bærum sykehus skal ha visse områdefunksjoner og har ledige lokaler. Vil statsråden ta initiativ til at hovedansvaret for nevrologi legges til Bærum sykehus på grunn av samarbeidet med Rikshospitalet om akutt slagbehandling?»
Borghild Tenden (Venstre), 2011-05-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har jo stilt spørsmål om Bærum sykehus før, og da sa statsråden at hun ville anmode alle politikere om at man prøver å berolige befolkningen, for det at man driver med funksjonsfordeling mellom sykehus, kan like gjerne føre til at Bærum kan få flere funksjoner. Men det er ikke lett å berolige befolkningen, og vi hausser ikke opp situasjonen. Bekymringen er stor. Godt informerte kilder sier til meg at Bærum sykehus nå absolutt ikke er i budsjettbalanse, noe det har vært før. De er nektet innkjøp av utstyr og nektet ansettelser. I tillegg er mange lokaler ledige, som jeg sa innledningsvis. Sett i lys av de store utbyggingene som skjer i Drammen, kan helseministeren love at dette ikke vil gå ut over Bærum sykehus?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-05-18:
Jeg takker igjen for svaret. Det er også blitt meg fortalt at det ikke er noen synlige og tilstedeværende sjefer på Bærum sykehus slik det er nå. Det er ambulerende sjefer. Dette er også en stor utfordring for sykehuset. Så er det viktig med åpenhet. Verken de ansatte eller befolkningen i Bærum føler at det er åpenhet rundt de prosessene som skjer. Mange funksjoner er vedtatt flyttet fra Bærum til Drammen. Men kan statsråden nå si noe om hvilke funksjoner som blir flyttet fra Drammen til Bærum?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-18:
Helse Sør-Øst RHF har gitt Vestre Viken HF i oppdrag å utarbeide en plan for fremtidig oppgave- og funksjonsfordeling i sykehusområdet. Planarbeidet skal baseres på føringer i styresak 108/2008 i Helse Sør-Øst. Av vedtaket fremgår det bl.a.: «Spesialiserte områdefunksjoner skal som hovedregel samles under én ledelse og fortrinnsvis på ett sted i hvert sykehusområde.» I saksutredningen til styresaken er dette nærmere spesifisert: «Når det etableres ett helseforetak i Buskerud, Asker og Bærum sykehusområde(nå Vestre Viken) (nå Vestre Viken) I forbindelse med planarbeidet ble følgende føringer lagt til grunn av styret i Vestre Viken HF i januar 2011: «Utredningen skal legge til grunn at Drammen sykehus fortsatt skal være områdesykehus for Vestre Viken.» Og videre: «Det legges til grunn for utredningsarbeidet at bygningsmessig kapasitet ved Bærum sykehus skal utnyttes og at Bærum sykehus skal være et lokalsykehus med akuttfunksjoner og fødeavdeling. Det legges til grunn at Bærum sykehus/MHH skal ha områdefunksjoner for Vestre Viken og det skal legges fram flere alternativer for dette.» Vestre Viken HF opplyser at behandlingstilbudet innen nevrologi vil bli betraktet som en områdefunksjon sammen med en del andre behandlingstilbud. Disse tilbudene skal vurderes i en helhetlig, faglig sammenheng. Tilbud innen slagbehandling vil være en del av utredningsarbeidet, og det vil bli lagt frem flere alternativer for styret i Vestre Viken HF. Med dette som bakgrunn legger jeg til grunn at arbeidet i Vestre Viken HF så langt er i samsvar med de føringene som er gitt fra Helse Sør-Øst RHF i styresak 108/2008. Resultatet av planarbeidet skal legges frem i oktober. Etter planen skal det vedtas av styret i Vestre Viken HF i mars 2012, og jeg vil følge med på hva som blir foreslått. For øvrig legger jeg til grunn at styret i Vestre Viken HF forholder seg til de føringene som nå er i Nasjonal helse- og omsorgsplan for 2011–2015, som Stortinget skal behandle i juni.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-18:
Det har jo også vært føringer for at det skal være fire lokalsykehus i området Vestre Viken. Det har vært en del av strategiarbeidet. Bærum sykehus skal fortsatt være et viktig sykehus. Jeg har veldig stor forståelse for at når man skal funksjonsfordele, skapes det en usikkerhet. Men jeg tror at man må ha som utgangspunkt at dette er viktig i forhold til pasientene og for å samle viktige funksjoner, slik at man får et tilstrekkelig pasientgrunnlag. Det er dessverre slik mange steder i landet vårt at dette er nødvendig, fordi spesialiseringen blir mer spesialisert, og vi klarer ikke, uansett hvor mange leger man måtte ha penger til å ansette, å opprettholde alle disse funksjonene. Derfor er det viktig å gjøre det. Så får vi jo heller se dette arbeidet litt an fremover, men det er på ingen måte snakk om at ikke Bærum sykehus skal være et viktig sykehus.