trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-17:
Jeg kjenner mange innen kultur og uteliv som ikke bare satte kaffen i halsen, men som ble oppriktig provosert da de sist uke kunne lese at Norsk Industri-lobbyistene fikk skrive om smittevernreglene for arbeidsinnvandring over SMS. Hvorfor provoserte det i kulturlivet? Jo, for samtidig venter også private bedrifter innen uteliv og kultur fortsatt på kompensasjon for faste utgifter, og de er i ferd med å gå konkurs mens de venter. Samtidig treffes ikke aktører som Oslo Kru, med over 100 faste ansatte, av stimuleringsordningen fra regjeringen. Hvorfor er det sånn at bedrifter innen kultur og uteliv behandles som annenrangs næring? Er det sånn at statsråden ikke har telefonnumre til disse næringene og kan ordne litt på SMS for dem også, sånn som regjeringen gjør for andre?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-17:
Statsråden nevnte Opplysningsvesenets fond, og det er viktig. Det fondet står for store verdier, og delingen som er igangsatt, er et viktig arbeid. Nå som booppgjøret mellom stat og kirke skal gjøres opp, for å si det sånn, er det satt ned en gruppe som går over eiendommer, og som skal levere forslag til hva som skal ende opp hvor. Problemet er at kommunene ikke er representert i denne gruppa, i denne prosessen. Det er alvorlig, for det er veldig mange lokalsamfunn som sitter med viktige eiendommer som har stor betydning for kommunen, for lokalsamfunnet, og som nå skal fordeles enten til Kirke eller til stat. Det er en frykt der ute for at ganske mange indrefileter kan forsvinne ut av fellesskapets kontroll og i og for seg bli privatisert. Hvordan vil statsråden sørge for at kommunene blir hentet inn i denne prosessen?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-17:
Kulturarvskolene er ekstremt viktige både for ivaretakelsen av den immaterielle kulturarven, det at folk får lært de håndverkene som kreves for ikke bare å ha f.eks. båter fra fortiden på bilder, men også å kunne bygge dem slik de ble bygd, og bruke dem rundt på fjorder og sjøer her i landet. Det er også viktig for sirkulærøkonomien i den tiden vi går inn i nå, der vi må reparere flere ting i stedet for bare å kaste og kjøpe nytt. Vi har to i mitt hjemfylke, Plus-skolen i Fredrikstad og Møbelsnekkerskolen i Mysen, som er viktige på dette feltet. Men dessverre ser vi at disse skolene ikke passer inn i tilskuddsregimet. De sliter, de står i fare for å legges ned, og det har komiteen pekt på i en enstemmig merknad i budsjettet. Jeg er veldig glad for det. SV har foreslått 7 mill. kr i tillegg. Mitt spørsmål til statsråden er hva regjeringen vil gjøre for å ivareta disse viktige kulturarvskolene.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-17:
Det er interessant å høre hvor fornærmet og provosert både statsråden og representanter fra regjeringspartiene blir når SV og andre fra opposisjonen peker på konkrete bedrifter som er i ferd med å gå konkurs – levedyktige bedrifter før koronakrisen inntraff, som nå går konkurs fordi de ikke treffes av kompensasjons- og stimuleringsordningene sånn som de er innrettet – særlig fordi dette er behov, justeringer og endringer som har vært meldt om lenge. Jeg nevnte i en replikkveksling her en debatt jeg og komitélederen hadde på Dagsnytt 18 allerede i mars, hvor vi pekte på noe av dette. Nå har det gått over et halvt år, og likevel ser vi at f.eks. Oslo Kru, som lever av å levere sceneteknikk, har over hundre fast ansatte og er ekstremt viktige for den delen av bransjen, går konkurs fordi regjeringen ikke evner å tilpasse ordningene etter virkelighetens bransje. Hvis regjeringen hadde tatt noe av den provokasjonen og den fornærmetheten de føler når vi i opposisjonen peker på det, og omsatt det i evne og vilje til å rydde opp, kunne vi kanskje sluppet disse rundene. Jeg vil også legge til at både statsråden og flere representanter peker på hvor store disse ordningene er. Det skulle for det første bare mangle, og det er helt fint. Men dette dreier seg om innretningen og hvordan vi justerer ordningene så de skal treffe best mulig, ikke først og fremst om å pøse på med enda flere milliarder. Det handler om å treffe feltet sånn som det faktisk er. Konsekvensen er at vi kan miste aktører som Oslo Kru. Vi kan miste aktører som Båthuset Scene i Fredrikstad – hjemme hos meg, en viktig del av kulturlivet – og vi kan miste mye av mangfoldet, det som gjør lokalsamfunnene våre til gode steder å være: utelivsaktører, små og mellomstore bedrifter som sysselsetter tusenvis av mennesker, men som ikke tilfeldigvis har stor kapital bak seg. Det er de som går konkurs fordi regjeringen ikke lytter. Det mener jeg at det er større grunn til å være provosert over enn det at opposisjonspartiene peker på det her i salen.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-17:
Det er dessverre litt symptomatisk for debatten om kulturpolitikk at vi i altfor liten grad får diskutert også hvordan pengene skal brukes, ikke bare antallet penger – det går jo sin gang hver gang. SV og resten av opposisjonen peker på at måten gaveforsterkningsordningen er innrettet på, er en dårlig måte å forvalte de kulturkronene vi uansett skal fordele, på. Det er en belønning til dem som allerede har fått private donasjoner. Det er undersøkt hvor skjevt det treffer. Det rammer bl.a. mitt fylke, Østfold, og det rammer Nord-Norge, for å nevne noen. Ikke minst er det noe prinsipielt betenkelig ved det at vi skal kaste de offentlige kronene etter det som private aktører til enhver tid mener er den riktige kulturen å sponse. Vi ønsker heller å finansiere dette over statsbudsjettet, på vanlig vis.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Jeg er veldig glad for å få det spørsmålet, for da kan en oppklare hva fritidskortordningen egentlig er. Det er en byråkratisk ordning der mange penger går med til rapportering og til søknadsskriving, og det er behov for flere ansatte i departementet for å håndtere denne ordningen. Arbeiderpartiets løsning er å bruke de eksisterende strukturene i dag og ikke innføre nye ordninger som ingen vil ha. Frivilligheten vil ikke ha det, idrettsutvalget vil ikke ha det, kommunene vil ikke ha det. Men regjeringa syntes det var en god idé. Og de bruker pengene på en uhensiktsmessig måte. Hvis de som har behov for fritidsaktiviteter i dag, skal vente på at alle barn i Norge skal få fritidsaktiviteter, tror jeg de er ferdig med studiene og godt i gang med jobben sin før det er innført i hele Norge med den takten som regjeringa legger opp til. Men det er en del av adhocpolitikken til regjeringa: De gir med den ene hånda og tar med den andre, og det blir bare klattvis og delt.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
I motsetning til Fremskrittspartiet har vi en god politikk for å sikre at flere kommer i jobb. Vi har en god politikk for å fordele penger på en annen måte, sånn at flere blir tryggere for å være i jobb. Og vi har en god politikk for at vanlige folk skal få leve livet sitt på en bedre måte. Når det gjelder kommersielle aktører i barnevernet, betyr det at Arbeiderpartiet vil at de pengene som fellesskapet bevilger til sårbare barn, skal gå nettopp til barna. De skal ikke gå til profitt for dem som har mest fra før. Vi ønsker en offentlig satsing, og det gjør faktisk hele Stortinget. Kristelig Folkeparti og regjeringa var med på et forslag der vi skulle fase ut kommersielle aktører i barnevernet og trappe opp ideelle, men at den offentlige andelen skulle ligge på rundt 60 pst. Det er en god fordeling, som vil komme barna i Norge til gode på en veldig god måte, istedenfor at penger skal fly ut av landet til andre aktører som ikke jobber med barn.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Det er sosial politikk fordi vi styrker de andre strukturene, sånn at fattige kvinner kommer seg i jobb og ikke blir avhengig av almisser fra staten. Det gjør vi fordi vi mener at en del av de tiltakene som Kristelig Folkeparti står bak i regjeringa, som økte kontantytelser til mennesker for ikke å bruke offentlige tiltak, er helt feil politikk, det er en feil vei å gå. Det låser kvinner inne fra arbeidslivet, det holder folk borte fra arbeidslivet, og det gjør at kvinner får en lengre vei for å komme tilbake. Det rammer også i stor grad de marginaliserte kvinnene, som virkelig trenger at de ordentlige strukturene i samfunnet fungerer på en god måte for dem, noe Kristelig Folkeparti ikke legger opp til. Så det er vår politikk: Vi omfordeler pengene til gode strukturelle ordninger for kvinner og barn som trenger at fellesskapet stiller opp for dem, og ikke gjennom kontantytelser, som faktisk gjør at de blir stående utenfor fellesskapet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Høyreregjeringas avlatsturné rundt om i landet har drysset titalls millioner kroner over enkelte organisasjoner. Enkelte får og andre ikke. Antall barn som vokser opp i vedvarende fattigdom, øker som en konsekvens av regjeringas prioritering av de rikeste. Arbeiderpartiet har en helhetlig politikk som innfører bl.a. regelstyrt momskompensasjon, og som jeg sa: Blå Kors i Kristiansand ville ha fått over 322 000 kr mer. Vi innfører BUA-ordningen som styrkes, og alle kommuner kunne da ha tilbudt gratis utstyr. Vi innfører skolemat, rimelig SFO og barnehage. Er kuttene i brilletillegg, fjerning av feriepenger til permitterte foreldre og ABE-kuttene – som denne regjeringen også i år øker, og som fører til mer enn 700 mill. kr i kutt i rammer for barnevernet – et godt bytte mot økte skattekutt til de rikeste og rimeligere øl og vin?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Årets budsjett fra høyreregjeringa er, som de foregående, et budsjett for de rikeste blant oss, mens vanlige folk avspises med smålige og dramatiske kutt for dem. Kuttene er urettferdige og usosiale. Negativ sosial kontroll handler også om utenforskap, som rammer mange, og som regjeringa følger altfor dårlig opp. Hjelpekilden melder om at flere de har kontakt med, blir langtidssykemeldte og noen blir uføre av å ha opplevd krenkende forhold i tros- og livssynssamfunn. De har bedt om 1 mill. kr i årets budsjett for å kunne få forutsigbarhet og mulighet til fortsatt drift. Denne millionen fant ikke regjeringa, verken før eller etter forhandlingene med Fremskrittspartiet. Hva er det som gjør at ikke regjeringa fant 1 mill. kr til Hjelpekilden når de har et budsjett fullt av mange andre usosiale og urettferdige kutt?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Takk, det var jo rene ord for pengene, det. Arbeiderpartiet bruker bl.a. de pengene som regjeringa bruker på skattekutt, til å gjøre barnehageprisene rimeligere, gjøre SFO rimeligere. Vi vil innføre gratis skolematordninger, mens denne regjeringa øker barnehageprisene og innfører bl.a. behovsprøving. Og dette fritidskortet som alle skryter av, betyr altså at det er noen utvalgte barn i noen kommuner som får nyte godt av det kortet, mens andre kommuner, som ikke får dette, må vente. Netto økning av barnetrygden vil være på 155 kr i året når familiene har betalt den økte barnehageprisen. Og nå står altså 5 053 barn i barnehagekø. Hvilken valgfrihet vil ministeren si at disse familiene har til å kunne velge å gå ut i jobb?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Noen ganger opplever jeg at talere som er her for å forsvare budsjettet, opptrer som administrerende direktører i et konsortium. De snakker om barneavdelingen – der går det sånn og sånn og med de og de tallene. De snakker om likestillingsavdelingen – der har vi de og de tallene og de og de tiltakene. Det virker som om denne regjeringa faktisk ikke forstår den virkeligheten de lever i. Går det inn på regjeringa at vi har 111 000 barn i vedvarende fattigdom, at vi har 200 000 arbeidsløse, at vi har 364 000 uføre? Med familier blir det ganske mange mennesker i dette landet – vanlige mennesker – som opplever kutt på kutt som følge av regjeringas budsjett. Adelheid Hvambsal, generalsekretær i Kirkens Bymisjon, ble intervjuet av TV 2. Og vet dere hva hun kalte dette? Hun kalte det en ekstrem fattigdom – en ekstrem fattigdom – i Norge! Og vi snakker altså om en regjering som leverer skattekutt til de aller rikeste på løpende bånd. Hvert eneste budsjettår kan de seile ut av denne salen med de største gevinstene i egne lommer. Det er den realiteten som menneskene der ute i den andre virkeligheten lever i under denne regjeringa. De gir med den ene hånden og tar med den andre, og så snakker de mest om det de gir, og veldig lite om det de tar. Det blir pekt på at Arbeiderpartiet er et parti som vil styre valgene til folk. Det kan ikke være lenger fra sannheten. Arbeiderpartiets politikk og venstresidens politikk er frigjøringsbevegelser – ikke undertrykkende bevegelser. De setter folk fri. Og hvorfor gjør de det? Jo, fordi de skaper en politikk som gjør at alle mennesker får like muligheter. De skaper ikke en politikk som gjør at noen i noen kommuner får fritidskort. Nei, det skaper en politikk som gjør at alle barn i Norge får tilgang på gratis fritidsaktiviteter gjennom f.eks. BUA-ordningen, eller ved å innføre momskompensasjon, som gir alle frivillige organisasjoner like mye penger og like store muligheter. Og dette er en stor forskjell mellom høyresidas og venstresidas politikk i Norge i dag.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Jeg har merket meg at når representanten Gleditsch Lossius har innlegg og skal omtale Arbeiderpartiet, er det en veldig inderlighet i måten å omtale oss på, som et parti som vil at staten skal styre livet til folk. Jeg er litt interessert i å få svar på et spørsmål. For eksempel 160 mill. kr til fritidsaktiviteter til barn nå i jula, full momskompensasjon, en kraftig heltidssatsing, 20 mill. kr mer til frivilligheten, at vi vil la de rike betale mer i skatt, og at de med lavest inntekt får lette, vi vil innføre skolemat, vi vil ha rimelige SFO og barnehager, vi vil øke arbeidsstipendet til kunstnere, vi har lagt på bordet 15,5 mill. kr for å motvirke regjeringens kutt til studieforbundene, eller vi kan si økt brillestøtte: Er dette ting som er statlig styring, som representanten Lossius er så imot?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Mange er rystet over det flere medier har avslørt rundt lukkede trossamfunn i det siste. Statsråden har svart også meg på hvor mange tilsyn som er blitt ført med disse tros- og livssynssamfunnene de siste årene, og det var fem tilsyn i løpet av tre år. Det mener Arbeiderpartiet er altfor lite. Vi var bekymret for det også da vi diskuterte og vedtok den nye tros- og livssynsloven, men regjeringa og ministeren mente det var tilstrekkelig å fortsette som før. Det er til tross for at regjeringa først presenterte 500 medlemmer som en ramme for å kunne få støtte, noe som ville ha forbedret muligheten for kontroll. Hvordan vil statsråden følge opp kontrollen, og ser ministeren nå at det å sette en høyere grense for medlemskap ville vært bra? Hvordan skal statsråden komme i dialog med tros- og livssynsamfunnene, som han selv sier i dette innlegget, når han stemte mot det da vi fremmet det i tros- og livssynsmeldinga?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Jeg synes ikke argumentasjonen til ministeren er helt konsistent. Det er klart at det vil være færre samfunn hvis vi setter en grense på 500, men det betyr også at staten sier at de ikke har noe ansvar for de andre, og det er en vesensforskjell fra å si at når staten bidrar med penger, har staten et ansvar for at ting skal være i orden. Når staten ikke bidrar med penger, er de fri, og sånn er det i dag også. Det er jo ikke alle som faller inn under alle lovmessige forhold der staten kan gå inn og kontrollere. I noen av disse pågår det ulovligheter, men de blir ikke subsidiert av staten. Så det er det som er spørsmålet her: Hvorfor skal staten subsidiere så små trossamfunn når det er en så stor mangel på kontroll og regjeringa ikke gir flere midler til fylkesmennene for faktisk å kunne gjennomføre den kontrollen som ville være nødvendig for å oppdage det som finnes av uheldigheter?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Det nærmer seg jul, og det er en gledelig tid for de aller fleste av oss. Men det er en del barn og unge i Norge som ikke gleder seg til jula. Årsakene er mange, men barna er alltid uten skyld enten foreldrene er arbeidsløse, strever med økonomi, om det dreier seg om å bo trangt, negativ sosial kontroll eller rus og vold. Avlatspolitikken løser ikke de grunnleggende utfordringene for vanlige folk som nå henvises til å stå i kø for å få mat – 111 000 barn i vedvarende fattigdom, 365 dager i året. Generalsekretæren i Kirkens Bymisjon, Adelheid Hvambsal, sier i et intervju med TV 2 at nå må politikerne våkne og komme på banen. Det er ikke slik at gratis gaver og matkurver til jul løser den ekstreme fattigdommen som vi har blant over 111 000 barn og deres familier her i landet. Barn og unge rammes i tillegg hardt av nedstenginger i samfunnet som følge av pandemien. Mange opplever sosialt utenforskap også i jula. Arbeiderpartiet mener fellesskapet kan bidra med å inkludere flere gjennom frivillige og ideelle organisasjoner, fritidsklubber og ungdomshus. For å sikre at økonomien ikke hindrer dem som vil bidra til aktiviteter, inklusiv utstyr, for barn og unge rundt jula, foreslår vi en bevilgning på 160 mill. kr i årets budsjett. Forskjellene i samfunnet øker. Barn og unge rammes ekstra, også på grunn av restriksjoner som følge av koronapandemien. Noe av det viktigste vi som fellesskap kan gjøre, er å legge ekstra til rette for frivilligheten og organisasjonslivet – alle små og store fellesskap som gir tilbud til folk av alle slag, i alle deler av landet. Arbeiderpartiet velger å lytte til frivilligheten og har i vårt alternative budsjett derfor foreslått full momskompensasjon. Da kan organisasjonene bruke tida på det de er til for – å bruke ressursene på å inkludere flere i sine aktiviteter. Jeg har nevnt det før, men i Kristiansand og i Agder der jeg bor, ville budsjettforslaget vårt betydd at f.eks. Blå Kors fikk 322 000 kr mer og Kirkens Bymisjon 207 000 kr. Randesund idrettslag, der mine barnebarn går, ville fått 216 000 kr og stiftelsen Livsglede for Eldre drøye 165 000 kr. Alt dette er midler som vil tilfalle alle i hele Norge. De skal ikke behøve å bo i en kommune som må søke om fritidskort. Dette er universelle ordninger.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Private institusjoner utgjør i dag en veldig viktig del av Bufetats institusjonstilbud. Arbeiderpartiet er ikke nødvendigvis opptatt av at det er barn som får det beste tilbudet, men hvem som gir tjenestene. Ja, Arbeiderpartiet går faktisk så langt i sine budsjettmerknader som til å si at private kommersielle aktører ikke er «egnet» til å ivareta sårbare barn og familier i samfunnet – en ganske drøy påstand. Det hjelper ikke å glasere et insolvent skjeggtre hvis du ikke har inndekning for det. Jeg lurer på: Hvordan kan Arbeiderpartiet forsvare at de vil sende alle kvinnene som jobber i disse institusjonene, ut i arbeidsledighet dersom man skulle gjort dette over natten? Og hvordan vil Arbeiderpartiet dekke inn alle de kostnadene dette vil medføre for staten?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Da kan det være fristende å spørre representanten Trond Giske om han i det hele tatt har lest budsjettforliket. Jeg begynner nesten å tvile når vi vet, som komitélederen var inne på, at vi har fått gjennomslag for fritidskortet, vi har økt barnetrygden, vi har gjort masse på det som gjelder vold og overgrep, og vi har satsinger på barn og unge. Engangsstønaden ble trukket fram her. Jeg vil si det er et snev av en latterliggjørende holdning overfor disse småbarnsfamilienes økonomi når man trekker fram avgiftskuttet på bl.a. brus og andre varer. Dette betyr faktisk noe for familiene, det betyr noe når man har med seg lommeboken og er ute og handler. Det betyr noe at mange av disse familiene har fått skattelette, noe som aldri hadde skjedd med Arbeiderpartiet.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Det var nesten et ønskespørsmål fra representanten Øvstegård. Man kan snu det. For Fremskrittspartiet er det aller, aller viktigste at de sårbare barna får det beste tilbudet. Det kan imidlertid ikke SV stille seg bak. For dem er hva som står på uniformen, og hvem som tilbyr tjenestene, viktigere enn hvilke tjenester som blir tilbudt. Jeg synes det er veldig spesielt. Vi vet at med den politikken SV ønsker, må man riktignok ha en lovendring, men ikke bare det. Vi snakker om over 1 mrd. kr i nye budsjetteringer på budsjettet for å oppfylle SVs ideologiske drøm og krigføring mot private aktører. Man kunne egentlig spurt tilbake hvordan de skal dekke inn dette.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Det er rørende å høre hvordan representanten fra SV er opptatt av folks skattepenger. Han vil faktisk bruke over 1,2 mrd. kr i året bare på å frata private muligheten til å levere gode tjenester til nettopp sårbare barn. Man kan også vri på det. Representanten snakker om hvordan han har inndekning i budsjettet. Representanten bruker også oljepenger. Hvor kommer oljepengene fra? Jo, fra noe SV egentlig ikke støtter opp under når det gjelder politikk, men også dette er avkastning av investeringer i utlandet og i andre store multinasjonale selskaper. Hvis SV skal arrestere Fremskrittspartiet på hvordan vi løser ting økonomisk, bør de gå i seg selv.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Det er rørende å høre representantens engasjement for distriktet. Imidlertid må jeg si at jeg savnet Senterpartiet lite grann før det kunne ha blitt kroken på døren for veldig mange av de private barnehagene. Sånn ble det heldigvis ikke, for Fremskrittspartiet fikk også gjennomslag der i budsjettforliket. Men det bekymrer meg at Senterpartiet har lagt seg på den samme linjen som SV, Rødt og delvis Arbeiderpartiet når det gjelder de private institusjonene i barnevernet. Jeg tror vi er helt enige om at barn skal få gode tilbud, men hvis jeg hørte representanten rett, gjør man dette ved å omprioritere noen midler fra de private institusjonene av i dag. Men hvis man skal gjøre dette, kommer denne regningen på over 1,2 mrd. kr. Hvordan skal Senterpartiet dekke inn det?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Ja, oljen er de imot, men pengene vil de ha, og dem vil de bruke, også som et resultat av avkastning og profitt. SV sa også tidligere i debatten at de var redde for sløseri og skattebetalernes penger. Samtidig sier de at de ikke ønsker at private skal kunne drive med profitt. Det vil strengt tatt si at man egentlig heller ikke skal kunne gå med overskudd. Representanten fra SV sier at vi skal ta fra de store lommebøkene og gi til de mange, men hvor mange store lommebøker blir det hvis en ikke kan drive med overskudd, hvis en ikke kan drive med profitt? Det er faktisk dette som holder hjulene i gang i Norge, det at man har bedrifter som går rundt. Så da lurer jeg på, hvis man ikke skal bruke oljepenger i SVs drømmeverden, eller de store lommebøkene: Skal man sende regningen til vanlige skattebetalere?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Statsråden kjenner mitt engasjement for Hjelpekilden, og jeg har utfordret ham tidligere fra denne talerstolen på hva han vil gjøre for å hjelpe dem. Fremskrittspartiet hadde lagt inn 1 mill. kr i vårt alternative budsjett nettopp fordi vi vet hva dette tilbudet betyr for de menneskene som står i utrolig krevende situasjoner. Det har også en rekke dokumentarer gjennom det siste året bevist. Jeg hadde et lite håp, nå når statsråden reiste rundt med julegaver, om at kanskje Hjelpekilden var en av dem som skulle få nissen på besøk, men dessverre har jeg ikke fått noen sånne nyheter ennå. Jeg lurer på: Kan statsråden utdype konkret hva han har lyst til å gjøre for å støtte Hjelpekilden?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Nå er situasjonen slik at vi i Vårt Land i dag kan lese at Hjelpekilden faktisk har kniven på strupen. Da kan vi ikke vente til neste budsjett. Jeg vet at f.eks. kulturministeren noen ganger har klart å snu seg rundt og finne penger til gode formål. Kanskje statsråden på dette feltet også har denne muligheten? Jeg vil i hvert fall sterkt oppfordre til at man snur hver stein, slik at disse menneskene som er så avhengige av dette tilbudet, kan få det. Men en annen ting jeg vil løfte i dette spørsmålet, er oppfølgingen av tros- og livssynsloven som statsråden nevnte i sted. Der er ikke § 6-2 ikraftsatt, og vi i flertallet ønsker en marsjordre om å gjennomføre det. Kan statsråden si noe om når han tror loven kan få en dato?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Statsråden var innom mange viktige felt når det gjelder likestilling – flotte handlingsplaner osv. Jeg er glad for at han i flere innlegg som minister har talt mot sosial kontroll, om hvor viktig det er å få innvandrerkvinner i jobb, og hvordan vi skal ta vare på utviklingshemmede osv. Vi kan ramse opp mange gode ting, og selvfølgelig kampen mot rasisme. Men det er en ting jeg savner litt i likestillingsdebatten, og det er fokuset på menn. Det blir veldig ofte om kvinner. Historisk er det gjerne en god grunn til det, men vi vet at også mange menn har det tøft i Norge i dag. Fremskrittspartiet la bl.a. inn 1 mill. kr til MannsForum, som løfter menns problematikk opp på dagsordenen. Jeg lurer på hva statsråden i et likestillingsperspektiv tenker om samværssabotasje.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Jeg er utålmodig når det gjelder handlingsplanen mot vold i nære relasjoner og har sendt et skriftlig spørsmål til justisministeren angående det. Vi skal sikkert jobbe godt med den også, men jeg vil litt tilbake til utfordringen når det gjelder likestilling og fokus på menn. Et av de temaene som de ofte tar opp, og som man har sett i en rekke innslag i debatten, bl.a. gjennom TV 2, er at det som oftest er menn som rammes av samværssabotasje. Riktignok rammer dette barna og familien rundt, ikke bare den andre forelderen, men de er ofte menn. Jeg synes også det er en utfordring for likestillingen, og jeg har utfordret barneministeren i en rekke spørsmål fra denne talerstolen, i skriftlige spørsmål og har fått beskjed om å vente på NOU-en fra barnelovutvalget og andre ting. Jeg får ikke noe klart svar på hva regjeringen vil gjøre med samværssabotasje. Hva vil likestillingsministeren gjøre med samværssabotasje?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Jeg var egentlig i dag fristet til å be representanten Sem-Jacobsen om et svar på hva hun synes om Fremskrittspartiets gjennomslag for å kutte i grensehandelsavgiftene, for da vi spurte partilederen til representanten, var det bare latter man ble møtt med. Det er kanskje en konsekvens av det man kan kalle et insolvent budsjett fra Senterpartiet. Representanten tok opp at Fremskrittspartiet av og til prioriterer saker som vi er opptatt av. Ja, det er helt riktig. Men noen ganger er faktisk også Senterpartiet på den linjen. Det skjer faktisk noen ganger at vi er ganske så enige, f.eks. angående Kveik øl. Så jeg lurer på om representanten fra Senterpartiet kan utdype sine ambisjoner for å ta vare på denne viktige kulturarven.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Det var mye snakk om vedlikehold. Jeg kan bare opplyse Senterpartiet om at Fremskrittspartiet hadde 20 mill. kr ekstra til kirker, men vi fikk dessverre ikke gjennomslag for det i budsjettsammenheng. Det som imidlertid varmet mitt hjerte veldig, var at statsråden snakket om fartøyvern. Han er fra det samme kystfylket som jeg og vet hva dette betyr hjemme, men selvfølgelig også i andre deler av landet. Bygging og sikring av fartøy har vært en bærebjelke i den norske økonomien siden middelalderen, som det står på departementets sider. Det står jeg helhjertet bak. Uten bruk, vedlikehold og kunnskap kan vi rett og slett risikere at den historiske flåten med disse fartøyene vi har, vil forsvinne. Jeg lurer på hva statsråden vil gjøre i det videre for å styrke fartøyvernet, f.eks. Hardanger fartøyvernsenter, som har en ambisiøs plan.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Jeg er glad for engasjementet fra statsråden på dette feltet. Jeg synes det var spesielt at han også trakk fram skipene MS «Sunnhordland» og MS «Gamle Helgeland». Han har vært veldig på i denne prosessen. Men jeg vil litt tilbake til fartøyvernsentrene. Det som statsråden påpekte om kompetanse og det unike miljøet som finnes på fartøyvernsentrene, er noe vi er nødt til å ivareta, nettopp fordi det er så få som kan dette. Hardanger fartøyvernsenter står i en ganske krevende situasjon nå, hvor de skal ha stor aktivitet på lite plass. De har et program nå som heter Tett på, nettopp for å bygge ut og realisere ambisjonene sine, som jeg vet at i hvert fall kulturministeren har vært positiv til før. Vil statsråden ta et initiativ sammen med kulturministeren for å finne en løsning her?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-17:
Gaveforsterkningsordningen blir gjerne det som avslutter disse debattene, og noen tradisjoner skal man jo holde i hevd. Men jeg synes det er veldig trist når vi har representanter i denne salen og på denne talerstolen som nærmest bruker «rike folk» som et banneord. Jeg synes det er helt fantastisk at folk tjener penger, at folk bygger opp bedrifter rundt om i landet. Når disse bedriftene i tillegg har lyst til å bidra til lokalsamfunnet, gjerne gjennom å gi penger til et godt prosjekt som en institusjon ønsker å iverksette, synes jeg det er helt fantastisk. Om det er en sparebankstiftelse, om det er en rik bergenser – det er ikke så viktig for meg. Det som er viktig for meg, er at vi viser at vi ønsker å ha et lokalt eierskap til det kulturlivet som er der ute, der folk bor. At det skal straffe seg at man lager gode prosjekter som folk har lyst til å støtte, er helt ufattelig å høre på. Jeg er en stolt forsvarer av gaveforsterkningsordningen, og det kommer vi også til å fortsette å være. Man kunne jo tenke seg et scenario dersom det var de andre partiene som sitter i opposisjon i denne sal, som styrte kulturpolitikken som de skryter sånn av at hadde blitt så mye bedre. Jeg vet ikke – enda flere folk som hadde fått enda tynnere lommebøker fordi de skulle skattes i hjel, bedrifter som hadde blitt pålagt avgifter, skatter, reguleringer som hadde gjort at de ikke kunne tjene like mye penger, i den krisen vi står i i dag. Det er nesten helt utrolig at vi har denne debatten, men det måtte sies.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Det er rett og slett litt dyrt å få barn, og det er også derfor mange venter med å få barn. Kristelig Folkeparti ønsker ikke at det skal være sånn at det er bare de som har veldig god økonomi, som har råd til å sette barn til verden. Derfor har vi ikke bare økt barnetrygden, men det har vært veldig viktig for oss å øke engangsstønaden, og det har vi prioritert i hver eneste budsjettrunde siden 2013. Så på nyåret er engangsstønaden på over 90 000 kr. Det betyr utrolig mye for dem det gjelder. Men Arbeiderpartiet velger altså å kutte i engangsstønaden – kraftig – i sitt budsjett, og det er alvorlig, for sju av ti av dem som mottar engangsstønad, er kvinner med lav inntekt eller på grensen til å ha lav inntekt. Det å kutte engangsstønaden med 30 000 kr vil helt klart ramme dem som har minst. Så hvordan tenker Henriksen at dette kan være sosial politikk?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Det var litt vanskelig å lese seg til, men jeg regner med at kontantstøtten ligger inne i Senterpartiets budsjettforslag for kommende år. Representanten må gjerne oppklare det, i så fall. Men jeg har også registrert at deler av Senterpartiets programkomité ønsker å kvitte seg med den. Kristelig Folkeparti vil alltid hegne om familiers valgfrihet. Vi tror at foreldre vet hva som er best for sine barn, og at ikke bare de med veldig god råd skal ha muligheten til å velge å være litt lenger hjemme med ettåringen sin. Men nå har altså Senterpartiet begynt å vakle, og derfor spør jeg: Er det sånn at Senterpartiet nå har lagt seg på den samme overstyrende staten-vet-hva-som-er-best-for-familiene-linja, som venstresiden har? Eller vil partiet fortsette å legge til rette for at familier faktisk kan velge, ved å tilby dem kontantstøtte også i fortsettelsen?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Kari Henriksen har nok et helt forvridd bilde av den satsingen vi faktisk gjør for å løfte både lavinntektsfamiliene og barna i dette budsjettet. Vi har økt barnetrygden, og det er en historisk økning, for første gang på 20 år. Vi har også fått på plass et fritidskort som virkelig vil være et løft for de kommunene som jobber for å inkludere barn og for å bryte mønstre som ofte nedarves. Vi har også styrket bostøtten, og vi har styrket engangsstønaden. Ikke minst har vi tilskuddsordningen for å sørge for at man kan søke på ordninger for ferier og fritidsaktiviteter for barn, og den er på 365 mill. kr nå. Den er blitt firedoblet siden 2014. I det hele tatt: Hele den samarbeidsstrategien som regjeringen legger til rette for, med 65 ulike tiltak for å inkludere lavinntektsfamilier, er en utrolig viktig satsing.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Jeg ser ikke det kuttet som Åslaug Sem-Jacobsen omtaler, fordi den samlede summen som vi setter av til istandsetting og vedlikehold av kirker for kommende år, er på 60 mill. kr. Og i de årene som har vært, har vi prioritert dette gang på gang. Med denne bevilgningen vil det være 20 mill. kr til generelt vedlikehold, og så vil det være 40 mill. kr som går til klimaskallet, og også til å sette i stand det elektriske anlegget og bytte ut de rørovnene som er i kirkene nå. Men jeg synes det er veldig flott det engasjementet som Åslaug Sem-Jacobsen har, for kirkebyggene våre er en viktig del av vår felles kristne kulturarv, og vi har et veldig stort engasjement for å få satt dem i stand.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Kristelig Folkeparti har sørget for at hele økningen i barnetrygden holdes utenfor beregningen av sosialstønad ved at de veiledende satsene for utmåling av sosialstønad økes tilsvarende for den gruppen. Og så har vi kommet med sterk oppfordring om at barnetrygden, også den biten i bunnen, skal holdes utenfor, men enn så lenge er det opp til kommunen. Men jeg synes faktisk det er ganske umusikalsk av SV å kritisere dette med tanke på at de aldri greide å prioritere noen som helst økning i barnetrygden da de var i regjering.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Når representanten Giske sier at det er ingen prioriteringer i dette budsjettet som avspeiler BFD – da går jeg ut fra at han mener barn og familie – kunne han faktisk ikke vært fjernere fra sannheten. Faktum er at det er så mange prioriteringer at jeg dessverre ikke greier å nevne dem i et treminuttersinnlegg. Men det som iallfall er sikkert, er at siden 2013 har Kristelig Folkeparti kjempet på i hver eneste budsjettrunde og sørget for at engangsstønaden til de som venter barn, men ikke har rett til foreldrepenger, nærmest er blitt tredoblet. I regjering har vi økt barnetrygden for tredje gang på to år, og vi har sikret kontantstøtten. Dette gjør vi fordi vi har tro på å bygge sterke familier, der foreldre og barn får tid sammen, og der de får lov til å forme den hverdagen som passer dem best. Dette hadde ikke vært stoda dersom venstresiden satt med hånda på rattet i familiepolitikken i landet vårt, og til grunn for det ligger det en forskjell i selve synet på familiene. Der Kristelig Folkeparti har troen på foreldrene og tillit til at de vet hva som er best for sine barn, der mener Arbeiderpartiet at staten vet best. Denne mistilliten og det ønsket om overstyring skinner veldig tydelig gjennom i Arbeiderpartiets budsjettforslag, og også i de innleggene som har vært holdt her i dag. Det er trist, men venstresiden er altså mer opptatt av å presse gjennom sin egen ideologi om likestilling og arbeidslinje enn av å lytte til familiene. Resultatet blir den veldig ubehagelige tvangstrøya «one size fits all», som også er en veldig umoderne tilnærming til dagens familier, som kommer i alle størrelser og fasonger. Venstresiden vil bestemme over familienes valg fordi de ikke stoler på at foreldre kan ta riktige valg for barna sine. Enhver familie trenger sine egne, skreddersydde løsninger, men det ønsker altså Arbeiderpartiet ikke å forstå. Sarah Sørheim, som definerer seg på venstresiden i norsk politikk, sa det så godt i Aftenpodden for litt siden: Jeg tror ikke på enkeltmenneskets evne til å ta gode valg for seg selv. Det er en ærlig erkjennelse fra en politisk bevisst kvinne på venstresiden. Økt barnetrygd og engangsstønad er ikke bare god familiepolitikk, det er også veldig treffsikre ordninger som ivaretar de familiene som har minst fra før. Og dette er kun 2 av hele 65 tiltak som inngår i regjeringens samarbeidsstrategi for barn og unge i lavinntektsfamilier. Jeg synes også det er veldig spesielt av Karin Andersen, som så frimodig sto her i stad, å tørre å kritisere Kristelig Folkeparti for innretningen i økningen av barnetrygden, når de aldri greide å prioritere en eneste krone i økning av barnetrygden da de satt i regjering.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Jeg tenker at i forbindelse med behandlingen av frivillighetsmeldingen var Arbeiderpartiet veldig tydelig på at de ønsker å styre frivilligheten. De sa det veldig tydelig, at forebygging skal være styrende for frivilligheten. Sånn tenker ikke Kristelig Folkeparti. Vi vil at frivilligheten skal være fri. Den må være fri for å ha sin kraft, og den betyr så utrolig mye. Hvis vi skal ha et virksomt og godt samfunn, er vi helt avhengig av frivilligheten på alle områder. Og det er kun ett eksempel på hvordan vi tenker helt annerledes, både om frivillighet og om familiepolitikk og en rekke andre politikkområder.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Jeg tenker at når det kommer til smittevern, er det viktig at man tenker helhetlig, og når det gjelder de smittevernrådene som blir gitt, har man nettopp tenkt helhet. Det er viktig at man ikke overprøver disse her i Stortinget, selv om man av og til, som også representanten beskriver, kjenner på at dette virkelig koster, folk kjenner på savn, de ønsker å kunne være i kirken både ved julegudstjenester og i begravelser. Men det er, igjen, det overordnede hensynet til å verne liv og helse som gjør at vi velger å ha det så restriktivt. Jeg opplever at folk flest er veldig fornøyd med hvordan regjeringen har håndtert dette til nå, og de viser at de har høy tillit, og at de ønsker å følge de reglene som blir gitt, og det tror jeg de også vil gjøre i fortsettelsen. Men vi ser jo at situasjonen i Norge er en helt annen sammenlignet med bl.a. våre naboland.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-12-17:
Som jeg også var helt tydelig på i mitt innlegg, har det på grunn av at hele kulturlivet er så fragmentert og mangfoldig, vært vanskelig å innrette kompensasjonsordningene så presist at alle blir truffet på en riktig måte. Jeg har, i likhet med representanten, et stort hjerte for barne- og ungdomsfrivilligheten og har god dialog med LNU på dette, og de opplever i sine lag der ute at noen kjenner på den begrensningen som 25 000-kronersgrensen gir, mens andre igjen håndterer det greit fordi det har vært mindre aktivitet i laget. Når det er sagt, er vi veldig glad for den bevilgningen vi fikk på plass til LNU i fjor, med 2 mill. kr til en portal der de kan få oversikt over lokaler. Jeg opplever også at de bruker denne tiden til å jobbe med å utarbeide den portalen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
I replikken til Kari Henriksen sa Fremskrittspartiet at det ikke bare var viktig å snakke om ting, man måtte også gjøre det i budsjettet. Spenningen var sikkert stor i alle departement da Fremskrittspartiet forhandlet med regjeringspartiene. Alle statsråder, inkludert barne- og familieministeren, ønsket seg helt sikkert mer penger. Men når man ser forliket mellom Fremskrittspartiet og regjeringspartiene – når Fremskrittspartiet nå endelig var ute i frihet og kunne holde i slipsknuten til Jan Tore Sanner – er det ikke spor av satsing på barn. Ikke én budsjettpost under Barne- og familiedepartementet, det vi behandler i dag, er økt. Hva er forklaringen på at Fremskrittspartiet fant 8 mrd. kr i økte utgifter på statsbudsjettet, men ikke én krone til Barne- og familiedepartementet? Man fant 1,5 mrd. kr til billigere godteri og 1 mrd. kr til billigere brus. Jeg tror barna i Norge trenger noe mer enn det i en satsing for barns beste, som representanten snakket om.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Et av de sterkeste tv-bildene vi har sett i nyere tid, er fra tsunamien i Sørøst-Asia hvor vi så at vannet først forsvant, og at ungene for utover og plukket skjell og stein fra det som tidligere var under vann. Så kommer den mange meter høye veggen av vann fra havet, og hva er det vi ser foreldrene gjør? Jo, de springer utover fordi de skal berge ungene sine – midt imot den flommen av vann som tok mange, mange tusen liv. Det er ingen ting som er viktigere for oss enn hvordan det går med ungene våre. Det viktigste i livet bør være det viktigste i politikken. Men dessverre er det sånn at når regjeringspartiene og Fremskrittspartiet gjør opp budsjett, er det ikke ungene som er viktigst. Representanten fra Fremskrittspartiet sa tidligere at jeg ikke hadde lest forliket mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. Nå står det heldigvis veldig utførlig omtalt på sidene 5, 6, 7 og 8 i den budsjettinnstillingen som vi nå behandler, hvor det er en egen kolonne med det Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti har fått til i lag med Fremskrittspartiet. Det er ingen prioriteringer. Når man ser budsjettforliket og leter etter bokstavene BFD, som er dette departementets forkortelse, er det ikke påplussinger. Det er et kutt på 10 mill. kr til kirkebygg, men det er ingen satsinger. Så har man fått til noen omprioriteringer i komiteen, men da disse sjefene satt og forhandlet, var ikke dette et prioritert område. Det er interessant at Fremskrittspartiet ikke utdyper mer at når de har kommet seg ut av regjeringen, de har fått tilbake friheten, de tvinger gjennom 12 mrd. kr i endringer, kan de f.eks. ikke få til et løft for barnevernet. Med Arbeiderpartiet kunne man fått til flere hundre millioner mer til barnevern, til de mest sårbare, til dem som trenger det, til dem som virkelig i dette rikeste samfunnet i verden har det vondt og vanskelig. Man kunne fått penger til BUA-ordninger, som gjør at unger som står utenfor fritidsaktivitetene som andre barn får være med på, faktisk ble inkludert. De fikk deltakelse, de fikk samvær, de fikk fellesskap. Men det er dessverre ikke dette området som er prioritert. Det er, som vi har snakket om tidligere, billigere sjokolade, billigere snus, billigere alkohol. Vel og bra, fint å få noen kroner i pungen, men er det det vi som foreldre, vi som samfunn, vi som fellesskap mener at ungene trenger mest? Nei, ungene trenger trygghet. De trenger felleskap. De trenger en trygg oppvekst, og de trenger et regjeringsskifte.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Komitélederen ga et godt og beskrivende bilde av hvor vanskelig dette året har vært for kultursektoren, men det har vært et tilsvarende vanskelig år for frivilligheten, som også dekkes av dette budsjettområdet. I et år hvor vi bruker flere hundre milliarder kroner på å hjelpe organisasjoner, institusjoner, arbeidstakere og bedrifter gjennom en krise, var vårt forslag at en enkel og ubyråkratisk måte å hjelpe frivilligheten på var å framskynde den innføringen av full momskompensasjon som dette stortinget faktisk har vedtatt. Jeg fikk gleden av som kulturminister i 2009 å starte den momskompensasjonen. Den gangen var den anslått til 1 mrd. kr. Nå er vi høyere. Det har lenge vært et krav fra frivilligheten, et ønske, om en forutsigbar og regelstyrt ordning. Mitt spørsmål er hvorfor ikke Høyre og regjeringen kan være med på dette som et tiltak nå, i en koronatid.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Vi bruker enormt masse penger i dette kriseåret, og vi skal fortsette med det i 2021. Senest i budsjettforliket ble mange nye oljemilliarder innført i budsjettet. Da er spørsmålet om man – selv om man prinsipielt sier at dette skal vi vente med i fire år, vi skal ha en opptrapping osv. – i denne unike situasjonen for frivilligheten kunne brukt momskompensasjon som en håndsrekning til alle dem som gir ufattelig viktig hjelp til dem som er rammet av koronakrisen. Så selv om man da prinsipielt er mot regelstyring, eller mener at det skal fases inn over år, er spørsmålet likevel: Hvorfor ikke bruke dette også som et krisetiltak? Så har jeg et tilleggsspørsmål, og det er: På frivillighetssentraler har vi kjempet en hard kamp for å beholde det øremerkede tilskuddet. Den har vi vunnet for 2021, men det er varslet en ny gjennomgang av denne støtteordningen. Mitt spørsmål er: Vil vi få beholde en øremerket tilskuddsordning under Kulturdepartementet, slik at frivillighetssentralene kan få en forutsigbarhet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-17:
Først bare et par ord om gaveforsterkningsordningen, siden det har blitt en stor diskusjon. Det er ingen som er imot at private kulturinstitusjoner og aktiviteter får private gaver. Tvert imot var en av begrunnelsene for Kulturløftet at en stor offentlig satsing også utløser større private midler. Men det regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har igjen å bevise, er at gaveforsterkningsordningen bidrar til at det blir gitt mer i penger, for det er det ingen som har kunnet dokumentere. Tvert imot viser det seg at dette er ganske stabilt. Det er også sånn at hvorvidt en institusjon får private gaver eller ikke, som Anette Trettebergstuen sa her tidligere, ikke nødvendigvis er avhengig av hvor hardt man har jobbet. Det har å gjøre med profil, det har å gjøre med hva man driver med, og kanskje er det kulturaktiviteter som virkelig burde hatt gaver, som ikke får det, ut fra at de driver med et eller annet som er ganske smalt, eller at de holder til i et område hvor det ikke er noen store velhavende givere. Det vi gjør med gaveforsterkningsordningen, er å si at noe av den statlige kulturpolitikken skal bestemmes av rike givere, istedenfor at det bestemmes av de kulturpolitiske prioriteringene, behovene, aktiviteten og kvaliteten på det som skjer ute. Det fører til en sentralisering. Blant annet fordi de store institusjonene ligger i Oslo, er et problem med kulturbudsjettet at veldig mye av pengene går til hovedstaden, til Nasjonalmuseet, med et driftsbudsjett på nesten 1 mrd. kr, til Operaen, med et driftsbudsjett på 700–800 mill. kr. Vi bygger et nytt nasjonalmuseum til 6 mrd. kr. Vi har bygd en opera til 4,5 mrd. kr. Nå skal Nationaltheatret rustes opp for et par milliarder kroner. Det er enorme penger som går inn til de sentrale strøk. Da må vi være mer bevisst på å prøve å spre resten av kulturpengene ut, slik at hele landet får ta del i kulturaktiviteter. Jeg er glad for at komiteen samlet støtter prosjekter i mitt fylke, bl.a. Porten til Trøndelag på Ørland og Kulturkvartalet Jakob i Steinkjer. Men jeg er skuffet over at det er bare opposisjonspartiene – Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, ikke Fremskrittspartiet og ikke regjeringspartiene – som er med på de viktige merknadene om Ægir, et havbruksmuseum som forteller den fantastiske 50-årige historien om norsk havbruk, som nå er Norges nest viktigste eksportnæring. De er ikke med på merknader om Norsk Radio og Fjernsynsmuseum, som vi tidligere har stått samlet om i forbindelse med kringkastingsmeldingen, og heller ikke om den viktige arven som tas vare på gjennom Hall of Fame. Her skulle jeg gjerne hatt resten av komiteen og de andre partiene med, for dette er én måte å spre kulturpengene ut i hele landet på.