Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2012-03-26:
Det er riktig som det framkommer av saksordførerens innlegg, at det er stor enighet mellom partiene og i hele komiteen rundt innstillingen om Dokument 1 for i år. Jeg vil imidlertid understreke et par ting før jeg går på det mer spesielle. En diskusjon i denne sal om Dokument 1 skal selvfølgelig – og det er naturlig – ofte være konsentrert om de svakheter som påpekes i dokumentet fra Riksrevisjonen. Men det må også sies – det framkommer også av innstillingen, av dokumentet og av Riksrevisjonens syn – at norsk forvaltning i stort er veldig bra. Det er også et veldig tydelig uttrykk at forvaltningen – selvfølgelig, vil jeg si, men også rent faktisk – tar Riksrevisjonens arbeid og bemerkninger alvorlig, at de følges opp, og at de svakheter som påpekes fra år til år, gradvis rettes opp. Det er bra, og det er nødvendig, men det er også viktig å si det i denne debatten, slik at man ikke skal få et inntrykk av at forvaltningen er full av feil, selv om den altså har sine svakheter. Jeg vil også si – jeg registrerer det ikke så mye uttalt i denne sal, men ved mange andre anledninger – at det rettes det jeg vil kalle for et kritisk syn på Riksrevisjonens arbeid. Også det skal vi selvfølgelig gjøre, men hovedinntrykket er at Riksrevisjonen gjør et veldig godt arbeid. Riksrevisjonen tar tak i de tingene som den selv bestemmer, selvfølgelig, i henhold til det lovverket vi har, men også de rapporter som Stortinget får fra Riksrevisjonen, inneholder veldig mye av god kvalitet, og er slik formulert at det er mulig å diskutere dem også sett fra en politisk synsvinkel. Det er av stor verdi for den demokratiske utviklingen i Norge, og det er av stor verdi for Stortingets mulighet til å kunne utøve sin viktige kontrollfunksjon. Disse synspunktene er alminnelige betraktninger. Så slutter jeg meg til alt som saksordføreren, representanten Anundsen, sa, men han hadde en – jeg vil si – bemerkning som jeg ikke vil la gå uten at jeg har kommentert den. Han hadde en henvisning til det arbeidet som alle er kjent med i denne sal, som kontrollkomiteen nå har begynt med, nemlig kontroll av tilskuddsordningene i departementene. Det er en kontrollprosess som Arbeiderpartiet for sin del – og jeg tillater meg også å si regjeringsfraksjonen i sin helhet – har stilt seg bak. Det er kjent. De dokumentene er i ferd med å komme inn til komiteen. Det jeg reserverer meg mot, er at saksordføreren har behov for å si at det her var avslørt systematisk svikt. Det reserverer jeg meg mot. Jeg vil ikke gi noen karakteristikk av det materialet som vi nå får inn, før vi kommer til innstillingen. Det synes jeg heller ikke noen andre skal gjøre, for det er å ha en mening før komiteen saklig har gått igjennom de dokumentene som vi nå er i ferd med å få inn. Derfor er det en tydelig reservasjon fra min side på dette punktet, når komiteens leder også gir det en karakteristikk på dette tidspunktet. Så til to mer spesielle forhold som jeg har et særlig ansvar for i kontrollkomiteen. Det gjelder da først Kommunaldepartementet, og det er en merknad som jeg har lyst til å understreke. For det første er merknaden enstemmig – komiteen er enstemmig i sitt syn på Kommunaldepartementets arbeid, men det er en kritisk kommentar som det er all mulig grunn til å ta opp også her når Dokument 1 er til behandling i Stortinget. Komiteen sier at det er ikke slik at det presenteres avsluttende revisjonsbrev i forbindelse med departementene, men man har en meget vesentlig merknad når det gjelder departementets håndtering av det som knytter seg til omsorgs- og sykehjemsplasser – til Kommunal- og regionaldepartementets regnskap for 2010. Det sies i merknaden: «Komiteen forutsetter at de alvorlige forholdene som er påpekt blir rettet opp, og at departementet sørger for å ha rutiner som sikrer god regnskapsførsel, i tråd med gjeldende regelverk.» Komiteen har også en merknad til Husbankens forvaltning av investeringstilskuddet til omsorgsboliger og sykehjemsplasser. Komiteen ser selvfølgelig med bekymring på at det kun er gitt tilsagn på en tredjedel av den gitte tilsagnsrammen. Omsorgsboliger og sykehjemsplasser er et viktig satsingsområde, og det er stilt betydelige midler til disposisjon. Komiteen er derfor enig med Riksrevisjonen i at det er alvorlig at det har vært en så lav aktivitet på dette området, og komiteen forventer at departementet følger opp forvaltningen av ordningen i den løpende styringsdialogen med Husbanken. Dette er et tydelig politisk uttrykk som det er nødvendig å understreke ved behandlingen av Dokument 1. Så til slutt de særlige merknadene som gjelder det som egentlig er hele merknaden knytter til Finansdepartementet. Der er det ikke en enstemmighet. Komiteens flertall, som består av alle unntatt Fremskrittspartiet og Venstre, viser til Stortingets tidligere vedtak når det gjelder revisjon av Statens pensjonsfond utland. Komiteens flertall har den tydelige mening at forvaltningen og revisjonen av fondet er bra og tilfredsstiller den organiseringen som Stortinget har bestemt. Man har imidlertid en merknad i tilknytning til det, som jeg sier spesielt, og det er at dette sies med – jeg vil si – det forbehold at departementet klarer å følge opp den intensjonen, slik de allerede har begynt på, og som komiteen merker seg er veldig bra og sørger for å holde – la meg si – skikk på honorarene til konsulenter og andre forvaltere, slik at ikke det kommer fullstendig ut av kurs – slik vi dessverre har sett eksempler på. Så vil jeg også si at komiteen har tillit til at Norges Banks interne revisjon gjøres slik som det nå er bestemt. Til sist – jeg tror jeg kaller det et politisk hjertesukk: Det politiske hjertesukket – da uttaler jeg meg på vegne av hele komiteen – er at vi i Stortinget nå regner med og håper at det er mulig å etablere en god dialog mellom departementet, Riksrevisjonen og Norges Bank som er slik organisert at vi føler sikkerhet for at de systemene vi har for forvaltning, men også for revisjon, som Stortinget har gjentatt og diskutert flere ganger og bestemt, blir slik som vi nå har sagt, og som vi gjentar i denne innstillingen, og at den uenigheten som har ligget der, blir lagt til side, slik at Stortinget føler stor trygghet for at alle institusjonene gjør det slik som det er bestemt, og at vi slipper å gjenta kommentarer knyttet til dette i flere innstillinger enn det vi nå allerede har gjort.