trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-12-01:
Det er ikke noe tvil om at dette er en viktig sak og en problemstilling som har vært kjent lenge. Det er litt spesielt at saken kommer opp samtidig som vi har hatt en aksjon pågående fra veldig mange ordførere – fra Senterpartiet, fra Arbeiderpartiet, fra SV og lokalpolitikere fra de samme partiene – som har gått massivt ut og sagt at Norge bør hente flere flyktninger for å bosette flere, for de ønsker å hjelpe mennesker, er budskapet deres. Det er en bra holdning å ha, men det budskapet faller fullstendig igjennom når de samme partiene nekter å bosette så få som 15 personer med store og spesielle behov. Personer som er blant de mest sårbare, og som hadde trengt det aller mest, nekter de å ta imot. Hvorfor nekter de å ta dem imot? Jo, fordi de gir ikke nok klingende mynt i kassa. Jeg klarer ikke å tro på at det er solidaritet som driver de partienes kamp for å hente flere flyktninger, når man ikke ønsker å hjelpe dem som allerede er her, og som trenger det aller mest. Jeg synes de samme partiene egentlig burde skamme seg litt over denne dobbeltmoralen. De står ute og sier at det er de som vil hente, det er de som er solidariske, samtidig som det er de som har svart nei på flere konkrete forespørsler fra IMDi om å bosette. Hvis man bruker mennesker bare som et spill for å skaffe penger i kassa, detter jeg litt av. Jeg kunne godt tenke meg å bli med på et forslag for å finne en bedre løsning for disse, men da synes jeg at de partiene som har gått i bresjen, først må vise at de mener noe med sin påståtte solidaritet. Dette falt fullstendig igjennom da det kom samtidig med at de samme partiene, de samme lokalpolitikerne og de samme ordførerne nekter å hjelpe dem som trenger det mest. Dette er et spill, og det kan vi ikke være med på.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-12-01:
Norske kommuner gjør en grundig god jobb med å bosette flyktninger, og de fleste får tildelt bostedskommune kort tid etter at de har fått oppholdstillatelse. Dessverre har vi en liten gruppe, ca. 15 personer, som er et unntak fra dette. Det er flyktninger med nedsatt funksjonsevne eller andre særlige behov som gjør at de er avhengig av et omfattende hjelpetilbud, noe som vil påføre bostedskommunen store utgifter i alle år framover. Det angår grundig få personer, men det har alvorlige konsekvenser for de få det gjelder. De blir sittende i mottak i mange år uten mulighet til å starte integreringsprosessen og uten mulighet til å bli en del av et lokalsamfunn. Den økonomiske støtteordningen for å ta imot flyktninger med særskilte behov varer i maksimalt fem år. Etter det må kommunen dekke disse utgiftene selv. For dem som kommer inn under ressurskrevende brukere, dekker staten deler av beløpet også etter den tiden, men kommunene blir likevel sittende igjen med et millionbeløp i egenandel. Kommunens egenandel for ressurskrevende brukere foreslås dessverre også økt i neste års budsjett. Det gjør det ekstremt vanskelig å få bosatt særlig familier som har flere barn med særskilte behov, da kommunen vil påta seg store ekstrautgifter i mange tiår framover. Med en stadig mer presset kommuneøkonomi er det forståelig at kommunene kvier seg for å si ja, da det i neste omgang vil tvinge fram innsparinger på andre tjenesteområder. En tilleggsutfordring er at tilskudd 2 – ekstratilskuddet som betales de første fem årene for flyktninger med særskilte behov – utbetales etterskuddsvis. Det medfører en betydelig usikkerhet med tanke på de økonomiske konsekvensene også de første årene. Dette kan løses ved f.eks. et forhåndstilsagn om tilskudd, slik regjeringspartiene påpeker, men det vil ikke løse hovedutfordringen, som er finansieringen etter at femårsperioden er utløpt. Dette kan kun løses ved at staten tar ansvar for finansieringen, også utover femårsperioden. Senterpartiet fremmer derfor, sammen med Arbeiderpartiet og SV, et forslag der Stortinget ber regjeringen sørge for at flyktninger med særskilte behov som har fått oppholdstillatelse, blir bosatt snarest, og at det fremmes eventuelle forslag som er nødvendig for å sikre dette, herunder langsiktige finansieringsordninger. Det angår få personer og vil være en liten utgift for staten, men det vil være en umulig kostnad for kommunene å innarbeide i et budsjett uten at det går ut over andre tjenester. Alle partier på Stortinget er opptatt av rask bosetting, av å komme raskt i gang med integreringsprosessen og at tiden på mottak etter vedtak skal være kortest mulig. Derfor er det uforståelig for meg at ikke alle partier støtter dette forslaget.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-12-01:
Statsråden sa i sitt innlegg noe sånt som at det var mange årsaker til at de personene vi diskuterer i dag, ikke blir bosatt. Det er jeg litt uenig i, for jeg tror det er stort sett én årsak, og det er finansieringen. Jeg tror de fleste kommuner har kompetanse på plass til å snekre et godt tilbud til disse personene, men utfordringen er finansieringen. Er statsråden enig med meg i at hovedutfordringen er de økonomiske forpliktelsene de tar på seg i hele livsløpet? Og er statsråden enig med meg i at den økte egenandelen til ressurskrevende tjenester som nå er foreslått i neste års budsjett, vil forsterke denne utfordringen ytterligere?
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Jeg vil starte med å takke forslagsstillerne for å fokusere på en viktig sak for oss i Kristelig Folkeparti. En del flyktninger med særlige behov opplever spesielt lang ventetid før de blir bosatt. For flyktninger er det en gjennomsnittlig ventetid på tre til sju måneder før bosetting, men for dem som bor i tilrettelagte avdelinger, særlig i bo- og omsorgsløsning eller i institusjon, er ventetiden betydelig lengre – ofte så mye som to til fire år etter innvilget oppholdstillatelse. Vi vet at bosetting av flyktninger skjer etter avtale mellom stat og kommune, og vi vet at de som venter lengst, oftest er de personene som har permanente sammensatte hjelpebehov, noe som vil kreve betydelig ressursinnsats i kommunene de blir bosatt i. Kommunene vil gjerne bosette flyktninger, men ingen sa likevel ja til 16 funksjonshemmede som har fått opphold. Derfor er jeg stolt over den lokale innsatsen Kristelig Folkeparti-politikere på kommunenivå har gjort i denne saken. De har mobilisert i storbyene, og nå har byer som Oslo, Kristiansand og Trondheim fattet vedtak om å ta imot to eller flere av disse 16. Er det ikke godt når demokratiet fungerer, mobiliserer og skaper løsninger? Det har jeg sansen for. Selv om Kristelig Folkeparti lokalt har tatt saken i egne hender, er dette et varsel om en struktur som ikke fungerer. Derfor er jeg fornøyd, men jeg har også forventninger til at regjeringen nå jobber med å se på den ordningen på nytt. Regjeringen varslet i integreringsstrategien at de ville gjennomgå og forbedre bosettingsordningen for nyankomne flyktninger. Departementet er nå i gang med gjennomgangen, og det skal ses særskilt på bosetting av personer som har behov for omfattende oppfølging. Det er behov for å samle kunnskapsgrunnlaget på feltet, og det må komme noen konkrete anbefalinger om forbedring i bosettingsordningen. Vi i Kristelig Folkeparti har mobilisert lokalt i denne saken. Framover vil det derfor være viktig for Kristelig Folkeparti å bidra til at vi får til en endring i det systemet som har skapt konsekvenser for mennesker med behov for omfattende helse- og omsorgshjelp som i dag sitter på asylmottakene. Vi må sørge for at framtiden for dem som kommer til Norge med lignende behov, ikke blir å sitte år etter år på mottak. Vi må sørge for å komme tidligere i gang med koordinerte helseoppgaver, og vi må sørge for gode overganger mellom mottak og kommune for å sikre trygghet både for enkeltmennesker og deres familier, og for kommuner og mottak.
Guri Melby (Venstre), 2020-12-01:
Vi har en bosettingsordning for flyktninger som fungerer godt for de aller fleste. Bosetting av flyktninger skjer etter avtale mellom stat og kommune, og IMDi, i samarbeid med KS og fylkeskommunene, anmoder hvert år utvalgte kommuner om å bosette et visst antall flyktninger. Kommunene som blir anmodet om bosetting, beslutter om og hvor mange flyktninger kommunen ønsker å bosette. Selv om den ordningen fungerer godt, er ventetiden for enkelte flyktninger som har omfattende behov for tilrettelegging og bistand, for lang. Det er det ingen tvil om. Flyktninger venter i gjennomsnitt mellom tre og sju måneder fra de får vedtak om opphold, til de er bosatt. Ventetiden for dem som bor i tilrettelagte avdelinger, særlig bo- og omsorgsløsning eller institusjon, er betydelig lengre, ofte to til fire år etter innvilget oppholdstillatelse. IMDi jobber kontinuerlig med å finne løsninger for hver og en av disse personene, men det er utfordrende å finne nok kommuner som vil bosette flyktninger med store hjelpebehov. Vi ser at kommunene kan ha utfordringer for ressurskrevende flyktninger som i noen tilfeller overstiger de særskilte tilskuddene fra staten knyttet til bosetting og integrering av enkeltpersoner. Ved bosetting av flyktninger med nedsatt funksjonsevne og/eller atferdsvansker kan kommunene få ekstra tilskudd opp til 1 361 000 kr per år i inntil fem år. Dette kommer i tillegg til det ordinære integreringstilskuddet. Men det opphører etter fem år. Det er viktig å få fram at også generelle støtteordninger for kommunene gjelder for flyktninger. Helsedirektoratets tilskudd for særskilt ressurskrevende helse- og omsorgstjenester til enkeltmottakere gjelder for flyktninger, både i perioden de utløser særskilt tilskudd fra staten, og etter at disse tilskuddene har opphørt. Jeg er enig med stortingsrepresentantene i at ventetiden i mottak noen ganger blir for lang, og at det er uheldig. Jeg er også opptatt av å finne løsninger som kan bidra til raskere bosetting av disse personene. I kriteriene som ligger til grunn for hvilke kommuner som blir anmodet om bosetting i 2021, har vi presisert at det skal tas hensyn til om kommunen kan bosette flyktninger med store funksjonsnedsettelser. Jeg er også veldig glad for å se at det nylig har blitt tatt initiativ fra noen store byer til å bosette flyktninger som krever særskilt oppfølging, som i dag bor på ulike tilrettelagte botilbud. Rapporten «Statlige virkemidler ved bosetting av flyktninger med særlige behov» ble lansert av IMDi 14. august. Rapporten trekker fram at det er flere årsaker til at personer med særskilte behov må vente lenge på bosettingen, og kommer med ulike forslag til tiltak, både organisatoriske, pedagogiske og økonomiske. Vi har varslet i integreringsstrategien at vi vil gjennomgå og forbedre bosettingsordningen for nyankomne flyktninger. Vi er i gang med gjennomgangen, og departementet vil vurdere de tiltakene som er lagt fram, og også se på de økonomiske støtteordningene som gjelder, og om de kan innrettes på en bedre måte.
Guri Melby (Venstre), 2020-12-01:
Jeg har lyst til å innlede med å si at det har skjedd veldig mye positivt når det gjelder bosetting av flyktninger de siste årene. Ventetiden i mottak har for vanlige flyktninger uten spesielle behov, men også for dem med spesielle behov, gått ned. Jeg tror det er fordi tilskuddsordningene er blitt bedre, og også fordi kommunene har tatt ansvar og virkelig har stilt opp i den dugnaden som har vært. Men når vi ser at ordningene vi har, ikke gir gode nok resultater, sånn som her, når vi ser at det er mennesker som blir boende altfor lenge i mottak, er det klart at vi er nødt til å se på de ordningene vi har, om vi kan gjøre dem bedre. Vi samarbeider veldig tett med KS om dette og hadde et dialogmøte med dem senest i dag. Vi har fått gjennomført denne rapporten som har gitt oss noen forslag til tiltak, og vi går nå gjennom dem og vil komme med forslag til hvordan vi kan bedre bosettingsordningen. Et viktig mål vil jo være at vi nettopp greier å hjelpe denne gruppen bedre og sørger for at ventetiden går ned.
Guri Melby (Venstre), 2020-12-01:
Nå er jeg usikker på om representanten definerte meg som en byråkratisk maskin som svarer automatisk. Poenget er at denne utredningen allerede er godt i gang. Vi har fått rapporten, vi vurderer nå tiltakene. Det utvalget har vært tydelig på, er at de økonomiske virkemidlene er viktige, men det er også flere ting som betyr noe. Vi må også ha med oss at de har foreslått en del tiltak som har vært prøvd tidligere, uten å ha suksess. Så det er jo viktig at vi faktisk bruker litt tid på å gå igjennom forslaget og sørger for at vi går for de tiltakene som faktisk virker. Det at vi alle sammen her står og sier at de ordningene vi har, ikke er gode nok, og at vi alle sammen sier at vi ønsker å utbedre de ordningene, mener jeg er et veldig klart og tydelig signal til Kommune-Norge og ikke minst til de flyktningene som nå sitter på overtid på mottak og venter.
Guri Melby (Venstre), 2020-12-01:
Det er ingen tvil om at økonomi er en viktig faktor når det gjelder bosetting av flyktninger, og det at tilskuddet for bosetting av flyktninger har vært veldig bra, har bl.a. bidratt til å få veldig stor fart på bosettingen av flyktninger. Det har også gjort at veldig mange kommuner anser det som veldig attraktivt å bosette flyktninger. Det er noe som oppleves som positivt også økonomisk, i tillegg til at jeg selvfølgelig håper at mange også ønsker nye innbyggere. Så økonomi er uten tvil en viktig faktor. Men ifølge rapporten som vi har fått, som heter «Statlige virkemidler ved bosetting av flyktninger med særlige behov», tenker en også på at det er andre tiltak som vil være relevante for at vi skal få ned ventetiden for disse, og for at vi skal sørge for at de blir bosatt. Da tror jeg det er viktig at vi ser på alle de tiltakene de foreslår, og ikke bare på de økonomiske tiltakene. For noen små kommuner, slik også representanten Andersen pekte på i sitt innlegg, handler det ikke bare om økonomi, det handler også om kapasitet f.eks.
Guri Melby (Venstre), 2020-12-01:
Det er vel ingen uenighet om at utgifter som kommunene får som følge av å bidra til bosetting, skal dekkes. Gjennom det tilskuddet som har blitt gitt de siste årene, har faktisk veldig mange kommuner blitt overkompensert for å ta imot flyktninger for å bosette dem. Særlig de som lykkes godt med integreringsarbeidet, ender opp med å bli overkompensert. Det som Forfang også har sagt, er at vi har gode ordninger i dag, men vi bør definitivt se på om de bør bli bedre, og det konkrete forslaget direktøren kom med, var at man skulle utvide tiden for en særskilt støtte fra fem til ti år. Det er også blant de forslagene som vi vurderer når vi gjennomgår bosettingsordningen nå.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-01:
Det er klart at det er store utfordringer i barnevernet, det har en rekke rapporter allerede pekt på. Det har vært en levende debatt om feil og mangler i barnevernet lenge, der SV har vært opptatt av at man trenger mer tid, tillit på jobb, for å kunne se hvert enkelt barn, og ikke minst ha mer medvirkning, der barnas stemmer også blir lyttet til, som noe av det viktigste. Nå har komiteen blitt enig om at vi ønsker et handlingsrettet partssamarbeid, og statsråden sa i innlegget sitt at han er positivt innstilt til det. Så har vi fra før av, som flere har vært innom, et rettssikkerhetsutvalg, et ekspertutvalg, som også jobber. Jeg vil spørre statsråden om hvordan han ser for seg å sørge for at barns medvirkning, brukerperspektivet, blir ivaretatt i det vi i dag sier vi skal gjøre, men også i det vi startet med gjennom ekspertutvalget.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-01:
Takk til statsråden for svaret. Det er godt å høre, men det jeg spør om, er mer konkret hvordan barns stemme, brukerperspektivet, skal inkluderes i dette arbeidet som nå settes i gang, for det er en observasjon at det er mange engasjerte stortingspolitikere og andre som stadig ber om granskinger, rapporter, nye tiltak. Det er veldig viktig at vi i det arbeidet, i alle de initiativene som kommer fra dette hus, ikke glemmer hvem denne tjenesten faktisk handler om å beskytte. Derfor er jeg også som saksordfører i denne saken veldig opptatt av det komiteen understreker, nemlig at brukerperspektivet skal ivaretas i dette partssamarbeidet vi nå peker på. Den oppfordringen gjelder, i hvert fall for min del, også det rettssikkerhetsutvalget som mitt partis representanter stemte for – også der må barns stemme inkluderes. Mitt spørsmål til statsråden var egentlig hvordan medvirkningen blir sikret i dette arbeidet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-01:
Takk for innlegget til statsråden. Jeg merker meg at statsråden er opptatt av trepartssamarbeidet. Det var på høy tid. Det er på sin plass at trepartssamarbeidet blir en del av løsningene for barnevernet. Vi har vært med på mange budsjetthøringer der partene i arbeidslivet har pekt på utfordringsbehov, og det har også organisasjonene i barnevernet. Når statsråden nå – endelig, kan jeg kanskje si – forstår at trepartssamarbeidet er viktig, vil statsråden også lytte til partene i arbeidslivet som har sagt at det kommunale barnevernet trenger flere øremerkede stillinger? Hvis statsråden ikke mener det er kloke tiltak, vil jeg gjerne ha en begrunnelse for det.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-12-01:
Det er noe jeg ikke forstår i statsrådens resonnement og begrunnelse – hans vegring mot å forstå behovet for flere stillinger i det kommunale barnevernet. For det er ikke for å gjøre de ansatte en tjeneste, det er for å forbedre kvaliteten. Det er det fagorganisasjonene melder tilbake. Det er bra med de tiltakene som regjeringa har satt i verk. Vi har støttet de aller fleste av dem, men vi har altså andre forslag, og vi har tilleggsforslag som vi mener bør styrke kvaliteten. Alle de forslagene har regjeringa takket nei til. Når det gjelder stillinger og kompetanse, vet vi bl.a. at det er vanskelig å få til fordi det er så stor turnover. Stor turnover henger sammen med stort arbeidspress og for få ansatte, sier fagorganisasjonen. Hva er det som gjør at ministeren ikke ser at dette henger sammen med kvalitet for de barna som lever sitt liv i barnevernet?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-12-01:
Jeg mener alle ansvarlige instanser gjør det de kan for å få til et så bra barnevern som mulig. Men vi i Senterpartiet er bekymret for om det finnes nok systematisert faktagrunnlag for å kunne gjøre kvalitative og uavhengige vurderinger av om vi er organisert på riktig vis i barnevernet framover. Hva tenker statsråden om det? Jobbes det aktivt med å se på alternativ organisering og struktur, eller er dagens organisering og struktur den beste vi kan ha?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-12-01:
Takk for svaret. Jeg mener at en gransking vil gi det beste grunnlaget for å se framover, men dette er et vanskelig felt. Jeg mener med forslaget å strekke ut en hånd, og jeg må si at jeg reagerte da statsrådens politiske kollega fra Kristelig Folkeparti nå dro opp en påstand fra en høringsinstans om at Senterpartiet har fremmet dette forslaget ene og alene for å påføre regjeringen politisk tap. Jeg har fremmet gang på gang i intervjuer, i debatter og i komiteen – og også hatt god dialog med departementet om – at dette er et forslag for å løfte området og for å se på en felles løsning, så da lurer jeg rett og slett på om statsråden deler sin kollegas holdning om at det var godt sagt at vi ene og alene har fremmet dette forslaget for å påføre regjeringen et politisk tap.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
De ansatte i barnevernet har en svært viktig og krevende jobb. Barnevernet er avhengig av å ha samfunnets tillit og et godt omdømme for å kunne nå fram til barn og foreldre som har behov for hjelp. Flere medieoppslag og sakene som er behandlet i Den europeiske menneskerettsdomstolen, har bidratt til å skape et ensidig negativt inntrykk av barnevernet. Jeg mener det er viktig at vi bidrar til å nyansere dette bildet. Samtidig vet vi at det er utfordringer. Disse jobber vi aktivt med å håndtere, og på flere områder er vi godt i gang. Det er noen som ønsker å tegne et bilde av at det ikke skjer noe. Det er feil. Det skjer mer nå enn på veldig lenge. Kompetanseløftet i barnevernet skal øke kvaliteten på faglige vurderinger og begrunnelser. Nye digitale saksbehandlingsverktøy skal føre til bedre dokumentasjon og mer systematikk i barnevernstjenestens undersøkelsesarbeid og tiltaksvalg. Den nye barnevernloven skal gi de ansatte et bedre grunnlag for å foreta faglige og menneskerettslige vurderinger. Tiltakene vil bidra til å bedre rettssikkerheten for barn og foreldre. Barnevernet trenger forutsigbarhet for å kunne gjennomføre de omfattende tiltakene som er i gang, og ikke minst høste gevinstene av disse. Jeg skjønner intensjonene bak forslaget om å sette ned et granskingsutvalg som skal gjennomgå barnevernet, men jeg er glad for at flertallet i komiteen ikke støtter dette. En ny gransking ville bidratt til mer usikkerhet og mer trykk på en tjeneste som allerede er hardt rammet av turnover og ytre press. Jeg mener det heller ikke er behov for en slik gjennomgang. Vi har allerede gjennomført en rekke utredninger og gjennomganger av barnevernets praksis. Vi kjenner utfordringsbildet. Det vi trenger, er å få på plass de gode tiltakene og de gode løsningene. Derfor er jeg positiv til komiteens innspill om et partssammensatt arbeid med de mest sentrale aktørene i barnevernet. Dette vil være nyttig i arbeidet vårt med å systematisere kunnskap, følge opp utfordringene og sette inn tiltak der behovene er størst. Derfor vil jeg følge opp dette. Jeg følger også opp Stortingets vedtak om å sette ned et ekspertutvalg som skal vurdere rettssikkerheten i barnevernet. Jeg tror det er klokt å spisse arbeidet mot de områdene der risikoen for og konsekvensene av svikt er størst. Det er naturlig å se dette i sammenheng med det NOU-arbeidet som jeg allerede har varslet, der den overordnede problemstillingen vil handle om hvordan det kommunale og statlige barnevernet kan sørge for bedre kvalitet og rettssikkerhet i de mest alvorlige og sammensatte sakene. Det pågår allerede et omfattende arbeid for å forbedre barnevernet, og vi setter nå i gang flere prosesser for å finne fram til tiltak og løsninger som kan løse utfordringene vi ser i sektoren. Dette skal gjøre barnevernet enda bedre til å hjelpe de mest sårbare ungene i samfunnet vårt.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Det kan jeg veldig godt svare på. Som jeg har understreket i denne sal veldig mange ganger, er jeg opptatt av gode vilkår for de ansatte, og jeg er også opptatt av at det bør komme flere ansatte i barnevernet. Der mener jeg at kommunene har tatt sitt ansvar, og de har hatt en kraftig økning. Når en ser på tallene fra 2013 og fram til 2019, som er de siste tallene vi har, har det vært en økning på 1 400 ansatte i det kommunale barnevernet. Det synes jeg kommunene fortjener stor honnør for. Hvis en også ser på tallene sammenlignet med det som var øremerkede stillinger, er det ikke nødvendigvis sånn at det hadde blitt flere hvis en hadde hatt øremerkede stillinger. Som jeg har sagt, mener jeg at øremerkede midler kan bety at kommunen får akkurat de pengene. Så bruker de dem, og så bruker de ikke nødvendigvis mer. Resultatet har faktisk vært at noen av disse årene har det blitt flere stillinger enn det som var snittet under de rød-grønne. Jeg er opptatt av det samme som organisasjonene, nemlig å få flere ansatte, få mer kompetente ansatte, og at de får en bedre hverdag på jobb for å sikre de sårbare ungene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Da må representanten ha tolket meg veldig feil ut ifra det jeg svarer, for jeg er helt enig i resonnementet om at flere ansatte, bedre tid og bedre kompetanse gir et bedre tilbud, rettssikkerhet og sikrer de mest sårbare ungene. Det er jeg helt enig i. Men det er forskjellige veier for å nå det målet. Vi har en kraftfull satsing på kompetanse. Det er mange av de satsingene vi har varslet, som kommer til å gå på kompetanse – ny barnevernslov, DigiBarnevern, det vi skal gjøre på fosterhjem, får vi igjennom, bedre samarbeid mellom helse og barnevern, osv. Så det skjer enormt mye. Når jeg er opptatt av flere ansatte, er det fordi jeg tror det trengs, og jeg tror det gir bedre kvalitet i barnevernet. Mitt svar er likevel annerledes enn de rød-grønnes. I alle fall når vi ser på tallene fra tidligere, har det gitt flere ansatte enn da en hadde de øremerkede midlene. Jeg er opptatt av flere stillinger. Derfor har vi gitt kommunene god økonomi de siste årene nettopp for at kommunene kan prioritere det. De har tatt det ansvaret, og det fortjener de honnør for.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Da jeg lyttet til representantens innlegg, var jeg litt usikker – det var derfor jeg sa at jeg støtter intensjonen bak forslaget – for jeg opplevde at innlegget handlet mer om å se framover på hva slags barnevern vi skal ha for å ha et best mulig tilbud for ungene, mens jeg leste representantforslaget mer som å ville granske det som var bak. Og jeg er mer enig i det representanten sa på talerstolen, om å se framover. Når vi setter ned dette utvalget, skal vi jo lage et mandat, vi skal ha en sammensetting, og det er jeg i full gang med, selv om jeg ønsket å vente på innstillingen og på at debatten hadde vært i Stortinget, for å kunne se dette under ett. Når rettssikkerheten skal ses på, tenker jeg, som jeg sa, at de mest sammensatte, kompliserte sakene, de mest sårbare ungene, er noe av det vi må ha sterkt søkelys på. Når mandatet skal landes, vil det jo også være en frihet innenfor det for dette utvalget til å se på ulike løsninger. Men iallfall: Når jeg har sett på ulike modeller eller vært i disse debattene, ser jeg at en kanskje løser noen utfordringer, men så skapes det nye. Så dette er heller ikke bare enkelt, men dette utvalget er jeg sikker på vil tilføre mye i denne debatten videre.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Jeg har stor tiltro til representanten, og vi har hatt mange gode møter og diskusjoner for sammen å skape et best mulig barnevern, så jeg er helt sikker på at dette forslaget er fremmet i et ønske om å bidra til at barnevernet skal bli bedre. Men jeg hadde fryktet, hvis forslaget ble vedtatt, at det ville ført til mer trykk på en sektor som allerede er svekket eller er i en krevende situasjon, så jeg tror at den løsningen som Stortinget nå faller ned på, der en setter ned et ekspertutvalg og vi ser det i sammenheng med den NOU-en som allerede er varslet, er klok. Innspillet om partssammensatt arbeid tror jeg også er bra, det vil tilføre gode innspill. Derfor tror jeg at det som gjøres her, vil gi oss mange gode svar. Så er jeg veldig opptatt av at de prosessene vi har varslet, f.eks. ny barnevernslov, som vi skal komme med og forhåpentligvis få vedtatt før sommeren, må få gå sin gang, og da er jeg helt sikker på at vi sammen med Senterpartiet også kan bidra til at vi finner gode løsninger til det beste for de mest sårbare ungene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Barns medvirkning er helt avgjørende. Skal man klare å gi et godt tilbud og god omsorg, er det viktig å vite hva barnas behov er, og da er bl.a. barns mulighet til å kunne påvirke viktig. Derfor er det tatt inn i loven, nettopp for å understreke viktigheten av det, og at det gjennomføres. Men som jeg sa til representanten, eller iallfall i høringen til kontrollkomiteen knyttet til Riksrevisjonens rapport, tror jeg veldig mye av det som skjer når det gjelder saksbehandlingssystemet, også blir viktig, nettopp for å få en bedre systematikk, kvalitetssikring gjennom det, sikre at de ansatte ikke bare husker på, men dokumenterer at dette gjøres. Jeg tror det som er på gang i barnevernet, vil bidra til at barns medvirkning blir mer sentralt. Men så peker vel også komiteen på ulike organisasjoner, der brukerne også er representert, og jeg tror at i forbindelse med dette NOU-arbeidet vil de innspillene som vil komme derfra, bidra til å få belyst saken på en enda bedre måte, og vi vil forhåpentligvis få et enda bedre resultat når NOU-en blir lagt fram.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-12-01:
Takk nok en gang for innspill og spørsmål. Nå er jo ikke mandatet klart, men jeg tar med meg de innspillene som representanten kommer med, for jeg er enig i behovet. Jeg ser også innstillinga fra komiteen. Jeg tenker at dette kommer til å være én av flere viktige biter som dette mandatet og dette arbeidet må dreie seg om. Jeg vil bare understreke nok en gang at jeg er helt enig i at brukerperspektivet er viktig.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-08:
Jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Freddy André Øvstegård, Karin Andersen og meg selv framsette et representantforslag om en nasjonal leselyststrategi.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-08:
President! Eg skulle også ta opp eit forslag i dag.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-08:
Dei siste åra har regjeringa kutta ganske mykje i ordninga med arbeidsavklaringspengar for sjuke menneske som treng noko å leva av mens dei ventar på behandling og avklaring mot arbeid eller uføretrygd. I tillegg har dei innført ei karenstid som kastar folk ut av ordninga før dei er ferdig avklarte. Dette er folk som må selja det dei eig, som vert tvinga til å bruka opp reservane sine, og som må kjempa mot systemet i staden for å kunna få lov til å bruka ressursane sine på å verta friskare. Navs arbeidslinje har vorte til ei fattigdomslinje for folk med behov for hjelp, behandling og oppfølging. Difor føreslår SV å reversera dei ulike kutta som er gjennomførte over dei siste åra med høgreregjeringa, at avgjerda vert teken i førstelinja av dei som kjenner brukaren best, at dei deltek i avgjerda, og me føreslår ei plikt for Nav til tett oppfølging. Regjeringa har tidlegare uttalt at dei vil vurdera innskjerpingane når dei veit meir om konsekvensane. No veit me at kutta ikkje har sørgt for fleire i arbeid, men i staden ein stor auke i talet på uføretrygda og sosialhjelpsmottakarar. Likevel tviheld regjeringa på å halda ved lag kutta. I staden for å fortsetja med ein medisin som beviseleg ikkje fungerer, føreslår SV å reversera kutta. Det nærmar seg jul, og jula handlar for dei fleste av oss om å bry seg om kvarandre, om inkludering, om solidaritet og om nestekjærleik. Difor trur eg det må smerta litt ekstra for Kristeleg Folkeparti i dag å stemma mot forslag som kunna gjort ikkje berre jula, men kvardagen litt enklare for veldig sjuke folk. Det er lite nestekjærleik i dette, for tala er klare: Det er færre personar med funksjonsnedsetting som er sysselsette i dag, etter regjeringas innstrammingar i arbeidsavklaringspengar. Det hjelper ikkje å stramma inn på ei yting når utfordringa ligg i at Nav og helsevesenet ikkje klarar å avklara folk på den tida dei har til rådigheit. Fattigdom gjer ikkje at fleire kjem i arbeid, fattigdom gjer berre fleire sjukare. Karenstida medfører at fleire mistar den økonomiske tryggleiken før dei er ferdig avklarte for arbeid eller trygd. Når Nav, tiltaka og helsevesenet ikkje klarar å avklara menneske til arbeid eller trygd innanfor den maksimale stønadsperioden, er det den enkelte som vert straffa for dette, og ein vert dermed kasta ut i fattigdom i eit år før ein igjen kjem inn i arbeidsavklaringspengeordninga. La det ikkje vera nokon tvil om kor SV står i saka om desse innstrammingane. Karenstida er eit politisk feilgrep innført av ei regjering med ei blind tru på at kuttpolitikk i seg sjølv får fleire ut i arbeid. Regjeringa burde heller ha starta i rett ende og spurt seg sjølv: Kor er alle desse arbeidsplassane og arbeidsgjevarane som vil tilsette menneske med nedsett arbeidsevne? Karenstida skulle aldri vore innført. SV meiner at ho må avsluttast. For den enkelte som står i denne karenstida, vert det opplevd som om dei har mista statsborgarskapet, seier dei sjølve. Dette har dei rapportert til meg fleire gonger. Me kan ikkje ha ordningar der sjuke folk vert sette på bar bakke og mistar rettane sine i folketrygda, sånn som det er no.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-08:
I fleire svar på spørsmål om kvifor regjeringa stemte ned å forlenga den mellombelse forlenginga av AAP, då SV føreslo dette tidlegare i haust, så skriv regjeringa at dette handlar om at situasjonen i Nav no er tilbake til normalen. Med all respekt: Dette er ikkje rett. Tilsette i Nav sit mange stader framleis på heimekontor og har ikkje anledning til å møta brukarane sine som normalt. Meiner regjeringa det er ein normalsituasjon å avklara brukarane sin arbeidsevne over digitale møte? Og på stader der Nav-kontora er tilbake til normalen, meiner regjeringa at normalsituasjonen har vist at det er godt nok for menneske på AAP å verta avklarte på denne måten, når dei ikkje får fullført tida si i tiltaket som dei er i?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-08:
Raudt har fremja eit representantforslag om ei ny krisepakke for arbeidsfolk. Det har eg stor forståing for. Denne pandemien ser ut til å vara pinefullt lenge. For veldig mange inneber dette lange permitteringar, oppseiingar, kanskje fleire periodar i karantene og dårlegare økonomi. Spesielt no inn mot jul er dette ei veldig stor belastning for mange familiar, og kanskje enno meir for dei som ikkje har familie. Nokon tel nok no i førjulstida på sin niande månad i einsemd. Det skal me ikkje sjå vekk frå. Mange av dei krisetiltaka som SV var med og forhandla fram i vår, var gode tiltak, og det er heilt klart behov for at fleire av desse tiltaka er føreseielege og varer ganske mykje lenger enn det regjeringa har klart å stilla med. Dersom ein står i ein slik krevjande kvardag som dette og er permittert, har det veldig mykje å seia om desse sosiale tiltaka har ei føreseieleg varigheit. Ein kunne f.eks. for enkelte av tiltaka ha vedteke at dei skulle vara så lenge som inngripande smitteverntiltak for både folk og næringsliv varer ved. I SVs alternative budsjett har me føreslått at varigheita av dei enkelte sosiale og økonomiske krisetiltaka skal vera langt meir føreseielege. Me må ikkje gløyma at det stort sett er dei med låge lønningar frå før som vert ramma aller hardast av denne pandemien. Det er ikkje dei med 600 000 kr i årsløn og moglegheit for heimekontor. Me har ikkje fremja mange forslag i denne saka, rett og slett fordi forslaga våre om krisetiltak vert eller har vorte behandla i samband med andre saker i Stortinget. Men me har fremja eit laust forslag i saka me behandlar no, som resultat av ei sak i NRK i går kveld. Folk som jobbar i Noreg, bør ha rettar som arbeidstakarar i Noreg i ein slik situasjon som det me står i no. Risikoen for desse folka er å verta permitterte utan ei krone i inntekt, samtidig som dei ikkje har moglegheit til å reisa heim. Med det vil eg tilrå det lause forslaget frå SV.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Når det gjelder alvorlige og tunge barnesaker, er det bred enighet om at de skal gå for større domstoler og rettskretser, og det nettopp av hensyn til økt rettssikkerhet. Jeg regner med at Senterpartiet er enig i det. Når det gjelder allmennheten generelt, voksne som har bruk for rettsapparatet, bør ikke de også møte samme faglige, høye kompetanse og samme rettssikkerhet som barn – uansett hvor de bor i landet?
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Nå hører vi om at det er mange saker som blir liggende i kø, mens det er ledig kapasitet andre plasser. Nå ønsker Kristelig Folkeparti å være med på at distriktene skal bestå, saker skal avgjøres nær der folk bor, bemanningen skal bestå, og vi styrker kompetansen. Da tillater jeg meg å spissformulere et spørsmål til representanten fra SV: Er det da viktigere å beholde dagens struktur enn å sørge for at den dømmende virksomheten blir styrket? For med vårt forslag kan det være snakk om ca. 20 dommerstillinger.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Jeg blir litt forundret når en trekker sentraliseringskortet. Denne saken viser jo at distriktene blir ivaretatt på beste måte, så er det sagt. Det andre er at ja, rettsstedene skal bestå. Det er vedtatt, og bemanning er satt inn. Blir det gjort endring, skal det fremmes for Stortinget til stortingsbehandling. Det ligger inne i forliket.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Det er inngått et kompromissforslag, og det synes Kristelig Folkeparti er veldig godt. Deri ligger det at ingen rettssteder skal legges ned, minimumsbemanning skal opprettholdes, og kjernevirksomheten skal fortsette som før. Vi overfører og styrker den dømmende delen av domstolen, og vi mener at det demokratiske prinsipp er veldig godt ivaretatt. Ingen kan legge ned et tingsted uten at det skal behandles i Stortinget, og jeg mener at det også står ved kgl. resolusjon.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Nå er det jo sagt at kjernevirksomheten skal ivaretas ved alle tingstedene. Hvor den enkelte krets vil ha styrket de forskjellige sakene, får bli opp til den kretsen. Derfor pekte jeg også på behovet for en moderat spesialisering. Jeg mener det er bedre at dommere flytter på seg, enn at folk reiser langt. Det er viktig at den typen saker skjer der en har tillit, og i nærhet til der en bor. Så er det klart at barnesaker krever en egen kompetanse, og vi ønsker at den skal bli styrket i retten. Men som det også ble sagt av domstolkommisjonen, gjelder den typen spesialkompetanse også andre områder. Vi håper, og jeg er helt sikker på, at denne reformen vil føre til økt kvalitet og økt kompetanse ved alle rettsstedene.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Jeg registrerer at Senterpartiet er mer opptatt av sorenskriveren enn av rettsikkerheten og nærheten folk flest skal ha for å møte kvalitet i sitt nærområde og ved sin domstol. Det er klart at dette forslaget fører til at det blir overført ressurser fra administrasjon til dømmende årsverk. Fra Kristelig Folkepartis side ser vi dette fra folks side. Folk skal møte kvalitet, de skal møte nærhet, og de skal få behandlet sine saker mest mulig likt i landet og på best mulig måte. Da får heller sorenskriveren kjøre, det er min og Kristelig Folkepartis overbevisning. Men det er opp til den enkelte rettskretsen hvordan de vil organisere dette. Jeg kan ikke gå inn på Hedmark spesielt.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-08:
Jeg føler det er å snu saken på hodet, for med vårt forslag vil vi nettopp styrke distriktene med kompetanse. Det vil gi kortere avstand. Det vil ikke gi lengre avstand. Det vil gi den dømmende funksjon økt kompetanse og mer spesialisering. Så er det opp til den enkelte rettskretsen – hvis den enkelte sak skal tas nær der den enkelte familie bor, så får dommeren flytte seg dit. Dette forslaget ivaretar jo akkurat det Senterpartiet etterlyser.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-12-08:
Da fanden ville at intet skulle skje, satte han ned den første komité. Det har nok statsråden også hørt om tidligere. Vi er ikke mot at man har komiteer og utvalg, men vi savner også, som Arbeiderpartiet, en viss handlekraft når det gjelder å håndtere sosial dumping og bekjempe de useriøse. Jeg lurer på om statsråden har en formening om den omgåelsen av loven som vi har pekt på i hovedinnlegget vårt, nemlig at bemanningsselskapet Stolt bemanning, som altså er en NHO-bedrift, har begynt med det de kaller for bemanningsrekruttering, hvor bemanningsselskapet rekrutterer leiefolk til såkalt faste stillinger i innleiebedriften, mens bemanningsselskapet står for både opp- og nedbemanning og dermed også tar arbeidsgiveravgjørelser og ansvar for folk som altså ansettes fast i den andre bedriften. Hva tenker statsråden om en sånn type modell for bemanningsrekruttering?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-12-08:
Ja, dette er jo forslag som vi stiller, som har bakgrunn fra fagbevegelsen. Dette er fagforeninger som står midt oppe i kampen for å sikre den nordiske modellen i arbeidslivet, at arbeidstakere har noe som helst å si på jobben sin og ikke blir skaltet og valtet med, men at de faktisk har et ord med i laget, og ikke minst har en fast ansettelse, fordi det er fast jobb som gir grunnlaget for frihet og trygghet for folk flest. Så vet jo de like godt som oss i Rødt at det fantes verft før år 2000, og man løste problemet med rekruttering før den tid ved ikke minst å leie inn mellom verftene og sikret faglærte folk mer solide stillinger uten den typen tullball som vi dessverre ser med mange byråer i dag. Jeg lurer på om statsråden er enig med oss i vårt forslag og ser poenget med å regne en person som arbeidstaker også hvis formålet har vært helt eller delvis å omgå rettighetene man har i loven. Det tenker jeg burde være noe som vi kunne samles om på tvers av partiskillene.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-12-08:
Det kommer en del forsøk på skremsler fra høyresiden om at det vil velte bedrifter hvis man blir kvitt bemanningsbyråene. Jeg kan berolige dem med følgende: I de tiårene da man – etter hva jeg har hørt – bygde landet, var det ikke noe frislipp for kommersielle bemanningsbyråer i landet vårt. Det var jo ikke det. Men man gjenreiste landet, man bygde ut bedrifter, man bygde skip – det var et blomstrende næringsliv. Det ble løst bl.a. gjennom at produksjonsbedriftene leide ansatte seg imellom. Så hvis det var en produksjonstopp hos ett verft, kunne de hente folk hos et annet verft, hvor det kanskje ikke var den samme toppen akkurat der og da. Da sikret man at man fikk leid inn kompetente arbeidstakere, at det var ryddige og ordnede forhold, at det ikke var noe frislipp for det vi nå ser på en rekke byggeplasser. Et eksempel fra i fjor: Da det nye hotellet til Stordalen, The Hub, ble bygd nede på Oslo S, avslørte Dagbladet at bemanningsselskapet HS2 Norge Østfold leide ut rørleggere til The Hub-prosjektet. De rørleggerne, som opprinnelig var fra Romania, krevde samme betaling som dem som var ansatt i firmaene de ble leid ut til, som de har rett på ifølge loven. Da svarte HS2 med å fjerne gratis bolig og gratis transport. Dette er poenget som Høyre aldri har skjønt, at det finnes en maktulikhet i arbeidslivet mellom arbeidsgiver – sjefen – og de ansatte, og hvis man ikke har fast stilling, ingen jobbtrygghet, er det en reell trussel at man kan få beskjeden: «no more job for you», hvis man krever sin rett etter gjeldende lovverk. Det er ikke sånn at bare fordi det finnes en lov som vi har vedtatt på Stortinget, blir den fulgt i arbeidslivet – i hvert fall ikke hvis det er lukrativt økonomisk å blåse i loven, og de som får merke konsekvensen av det, har i realiteten ikke noen rettigheter å slå i bordet med. Det er derfor vi ønsker å styrke fagbevegelsen, som er det viktigste vernet, beskyttelsen og egentlig håndheveren av lov og rett i arbeidslivet, for å sikre at det som Stortinget har vedtatt, i realiteten blir fulgt opp ute på byggeplassene, ute i industrien, ute i arbeidslivet, fordi vi har skjønt det som Høyre aldri har skjønt, at for å få balansert ut arbeidsgivers maktovertak må man ha en sterk organisert fagbevegelse. Så ser vi at bemanningsbransjen er gift for fagbevegelsen. Den gjør det ekstremt vanskelig å organisere, fordi mange som gjør det, opplever at de ikke får flere oppdrag hvis de tar det steget og blir med i en fagforening. Derfor ønsker vi å rydde opp, sikre en organisert og god innleie mellom bedrifter framfor frislepp. Det vil gi et bedre arbeidsliv for vanlige folk, tror vi.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-12-08:
Nå er nærmere 200 000 mennesker arbeidsledige. I mars møtte vi koronapandemien og den påfølgende krisen med kraftfulle tiltak som styrket det sosiale sikkerhetsnettet og forhindret at hele regningen for krisen ble veltet over på arbeidstakerne. Så var det dessverre raskt tilbake til «business as usual». Høyres tomme verktøykasse i krisetid kom til syne, og nå tømmer regjeringspartiene og Fremskrittspartiet attpåtil den verktøykassen som Stortinget fylte opp og fant fram, redskap for redskap. Fra den 1. september har de som permitteres, fått halvert antallet dager med full lønn. Den 1. november ble tiltak som har sikret trygghet for tusenvis, avviklet. Nå må man ha tjent dobbelt så mye som før for å få dagpenger. Flere tusen vil nå makstiden for dagpenger og arbeidsavklaringspenger hver eneste kommende måned og falle ut av ordningene. Mange vil havne på sosialen istedenfor. De som permitteres, får ikke lenger dagpenger hvis de jobber 50 pst. eller mer. Fra nyttår skjer det samme med enda flere ordninger. Ordningene for de menneskene som ikke har fast jobb, som kanskje er frilansere eller kulturarbeidere, har også blitt svekket. Vi ser at nedstengningene, som rammer stadig flere kommuner, også trekker ut i tid. Det blir ikke noe mindre krise selv om politikerne vedtar at krisetiltakene skal avvikles – tvert imot. Det er bakgrunnen for at Rødt stilte forslag om en ny krisepakke for arbeidsfolk, en krisepakke som kunne hastebehandles og raskt tre i kraft. I innstillingen skriver regjeringspartiene og Fremskrittspartiet at det er «behov for tiltak målrettet mot bransjer som er hardt rammet», men både krisepakkene fra regjeringen og forlikene med Fremskrittspartiet viser en mangel på slike tiltak, for både folk, sektorer og landsdeler som nå sliter under den pågående krisen. Det er ett lyspunkt. Det er at ordningen som sikrer lærlinger, som Rødt fikk gjennomslag for i mars, har blitt videreført inntil videre. Det kommer også en vaksine, men selv om den kommer, vil ikke ledighetskrisen være løst. De som har vært på dagpenger i år – hundretusener av mennesker – vil ikke få tjent opp feriepenger for den perioden de har vært uten arbeid. Men det å betale for strømregning, mat og husleie blir tidenes feriepengebaksmell. Jeg synes det er synd at Arbeiderpartiet står bak komiteens tilråding om å avvise forslaget vårt, for det som trengs nå fra Stortinget, er flere krisepakker og tiltak for folk flest, ikke færre.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-12-08:
Jeg vil først spørre statsråden om noe som angår dem som er mottakere av dagpenger og arbeidsavklaringspenger. Vårt forslag er at vi skal forlenge perioden de kan motta stønadene, så lenge krisen varer. Vi har nå fått tall fra departementet som viser hvor mange som kommer til å falle ut av ordningene. Regjeringen har selv også erkjent at de som har vært langtidsledige, altså ledige fra før koronakrisen, står lengst unna å få seg en ny jobb, og de har en tøff konkurranse med 200 000 andre som har vært ledige i år, som også skal tilbake og finne seg en ny jobb. Så veien tilbake er lang for disse menneskene. Mange vil nok havne på sosialen istedenfor, og det er altså ikke å få seg ny jobb, for å si det på den måten. Så spørsmålet er om ikke statsråden ser behovet for at vi forlenger ordningene for disse mens krisen varer, og så kan vi komme tilbake til saken når krisen eventuelt er over, på nyåret.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-12-08:
Det siste er veldig viktig, at man kan fylle på med kompetanse mens man får dagpenger. Så er problemet at de langtidsledige, de som har vært ledige siden før koronaen, og som nå hives ut av ordningen, også mister den muligheten til å fylle på for å bli mer attraktive på arbeidsmarkedet. Det er sånn sett en dobbelt straff. De har vært ledige lenge, de mister dagpengene, og de mister også muligheten til å fylle opp med kompetanse og dermed lettere kunne få seg en jobb. Så jeg skjønner ikke helt logikken med at de langtidsledige hives ut. For dem vil veien tilbake til jobb bli enda mye lengre. Det jeg vil spørre om, derimot, gjelder spørsmålet om å gjeninnføre ferietillegget for de ledige, for det handler jo ikke om å kunne få råd til en sydenferie neste sommer, det handler om at man må ha penger – det som er lønnen i juni, er jo feriepengene. For å kunne betale både strøm, mat og boliglån eller husleie trenger de som har vært ledige, altså uten arbeid, i inneværende år, å kunne tjene opp et tillegg så de kan betale regningene når juni neste år kommer. Ser statsråden rimeligheten i det?