trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Regjeringa er glad for Fremskrittspartiets engasjement når det gjelder eldreomsorgen – det deler vi. Så har vi ulik tilnærming til hvordan vi skal greie å styrke omfanget av eldreomsorgen, og ikke minst kvaliteten i eldreomsorgen. Regjeringa vil styrke kommunene økonomisk med godt og vel 20 milliarder kr i perioden 2005–2008. I tillegg til de vel 20 milliarder kr vil kommunene ha 6 milliarder kr mer i ekstraordinære skatteinnteker som kom i 2006. Dette er et formidabelt løft. Så er det riktig at kommunene skal bruke pengene på ulike oppgaver – enten det er eldreomsorg, skole, kultur, næringsutvikling eller andre ting som de sjøl måtte ønske å prioritere. Det Regjeringa ser, er at kommunene gjør akkurat det vi forventer: De bruker en stor andel av de økte inntektene på eldreomsorg. Det kommer til uttrykk i makrotallene, men det kommer også til uttrykk gjennom at vi kan dokumentere at vi i 2006 fikk over 3 900 nye årsverk i eldreomsorgen. Det er en formidabel satsing på eldreomsorgen i Norge, og Regjeringa gleder seg over det, for det er et enormt behov for det etter at kommunene i mange år har vært sultefôret økonomisk.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
For det første: I kommuneproposisjonen for 2008 vil representanten Hagen se at kommunene vil ha et økt handlingsrom på et sted mellom 2,6 og 2,8 milliarder kr, og det er før vi begynner å legge på de øremerkede ordningene. Det kommer fram gjennom de tradisjonelle frie inntektene, en ny ordning for ressurskrevende brukere og en vekst basert på økte skatteinntekter som ikke var forutsett i dette året, og som blir videreført til neste år. Én ting er helt sikkert, og det er at svaret på eldreomsorgsutfordringene ikke er flere øremerkinger, det er ikke mer byråkrati, det er ikke mer statliggjøring, som er Fremskrittspartiets svar. Skal man stykkprisfinansiere, og skal man bruke de statlige inntaksnemndene som Fremskrittspartiet foreslår(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Det er et faktum at vi utnytter arbeidskraften innenfor pleie og omsorg på en dårlig måte i Norge. Jeg vil mene at vi sløser med arbeidskraften innenfor denne sektoren. Det gjøres på flere måter. Det gjøres bl.a. ved at altfor mange må jobbe i små stillingsbrøker sjøl om de ønsker større brøker. Det ligger i at vi ikke har en god nok seniorpolitikk. Det ligger også i, dessverre, at vi har et for høyt sjukefravær. Vi vil løse en del av utfordringene også knyttet til faglighet innenfor pleie og omsorg hvis vi greier å utnytte den utdannede arbeidskraftreserven vi har, på en bedre måte. Men uansett hvordan man snur og vender på dette, greier vi ikke å skape en god eldreomsorg(presidenten klubber) hvis vi ikke har tilstrekkelig med arbeidskraft i sektoren, og det er kommuneøkonomien som er det beste grunnlaget for det. (presidenten klubber)
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
De fire siste åra Kristelig Folkeparti satt i regjering, opplevde kommunene en svært vanskelig økonomisk utvikling. Regjeringa hadde et krevende utgangspunkt da vi tok over ansvaret for kommunene i 2005. Vi har nå brukt tida på å ruste opp kommunene økonomisk og ta igjen det som lå i arven etter Bondevik II. Nå har vi kommunene oppe å stå økonomisk, og vi ser hver eneste dag at tilbudet på eldreomsorgsområdet utvides. Vi jobber nå systematisk med å utvikle kvaliteten. Øremerking skal vi bruke på helt spesielle satsinger(presidenten klubber)(Presidenten klubber.) Jeg må også minne representanten om at Kristelig Folkeparti tradisjonelt har vært en stor tilhenger av frie midler til kommunene. (presidenten klubber) (Presidenten klubber.)
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Regjeringa eller denne statsråd har aldri sagt at alle problemer er i ferd med å bli løst i norske kommuner. Snarere sier vi at vi fortsatt har store utfordringer i kommunal sektor, bl.a. innenfor eldreomsorgen. Så bør det ikke overraske noen at vi ikke er i mål med styrkingen av kommunene, for det står i Soria Moria-erklæringen at det greier vi ikke før det har gått fire år. Det er i 2009 at vi med hånden på hjertet skal kunne si at vi har sånn rimelig balanse mellom de oppgavene kommunene har, og de pengene de har til rådighet. Det er ikke mulig på noen få år å rydde opp i arven etter Bondevik II. Men vi er godt i gang, og en tilførsel i økonomien på over 20 milliarder kr på tre år er uttrykk for det. Vi har likevel mange utfordringer igjen: Vi trenger flere lærere i skolen, og vi trenger definitivt å fortsette arbeidet med å styrke eldreomsorgen.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Jeg snakker om framtida hver eneste dag, og derfor har vi lagt til rette for å styrke kommuneøkonomien til neste år med flere milliarder kroner. Det vil også komme eldreomsorgen til gode. Fremskrittspartiets problem er at de har en modell for eldreomsorg som ikke vil kunne fungere. Det man legger opp til, er at statlige inntaksnemnder skal sitte og vurdere hvem som skal få hvilken hjelp til enhver tid. Og mitt spørsmål er: Hva er det som blir så fryktelig mye bedre ved at det er statlig ansatte som vurderer hvilken hjelp den enkelte skal få, og ikke de som er nærmere folk, nemlig folk som jobber i det kommunale systemet? De er i stand til å se den enkelte person som en helhet, de ser at i perioder har man behov for hjemmehjelp, så må man kanskje inn på sykehjem en periode for avlastning, og så trenger man kanskje plass. Fremskrittspartiets system blir rigide, statliggjorte A4-løsninger trædd ned over hodene på folk.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Mange i Norge er opptatt av hvordan vi skal få bukt med spillegalskap. Det er også Senterpartiet. Det er vi sentralt. Det er vi lokalt. Så har vi en tradisjon i Norge som innebærer at inntektene fra spilleautomatene går til å styrke det frivillige arbeidet. Senterpartiet er sentralt og lokalt opptatt av at vi skal sikre de frivillige organisasjonene gode inntekter. I spørsmålet om spilleautomater og hvilken handlefrihet en skal ha lokalt til å si nei, oppstår det en del dilemmaer. Det jeg registrerer, er at våre ordførere, til liks med ordførere fra mange andre partier, vil forbeholde seg retten til å si nei til spilleautomater, men samtidig ønsker de å motta inntektene fra spilleautomatene til sine frivillige organisasjoner. Så her må man ganske enkelt gjøre noen valg. Senterpartiet har konkludert med at vi ønsker å ha en nasjonal spillpolitikk. Vi mener at de spilleautomatene som nå kommer på markedet, og som er betydelig bedret i forhold til tidligere, bør utplasseres. Samtidig har mitt parti som ambisjon at vi skal kvitte oss med spilleautomatene, men vi må gjøre det på en slik måte at vi sikrer inntektene til de frivillige organisasjonene. Det vil unektelig ta litt tid før vi kommer dit hen at vi kan bli kvitt spilleautomatene samtidig som vi sikrer inntektene til de frivillige organisasjonene.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Sammenlikningen med alkoholpolitikken halter. Også på det alkoholpolitiske området har vi en sterk nasjonal lovgivning, og det er innenfor rammene av den nasjonale lovgivningen at man kan gjøre lokale tilpasninger. Men hovedtrekkene i alkoholpolitikken ligger i den nasjonale lovgivningen. Senterpartiet sier at når det gjelder spillpolitikk, må den også være nasjonal. Det er mange grunner til det. En vesentlig grunn til at vi trenger en nasjonal spillpolitikk, er nettopp koblingen vi har skapt i Norge over tid til finansieringen av frivillig sektor. Derfor må man vurdere det lokale handlingsrommet man har, ut fra hva som er den definerte nasjonale politikken. På det alkoholpolitiske området åpner det seg et rom som man ikke har samme mulighet til å finne når det gjelder spillpolitikk.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Det som ligger i Regjeringas forslag, er at vi opprettholder det systemet vi har pr. i dag, som innebærer at vi har en nasjonal spillpolitikk, og at de frivillige organisasjonene dels finansieres gjennom overskudd fra spill. Jeg må få si at jeg syns det er ganske fascinerende når Fremskrittspartiet er opptatt av lokal handlefrihet – det partiet som i all sin politikk i forhold til kommunene vil ta makt vekk fra dem. Tidligere i dag har vi hørt representanter fra Fremskrittspartiet argumentere for stykkprisfinansiering og øremerking, som vil suge alt livet ut av lokaldemokratiet på de aller viktigste områdene. Det blir spill for galleriet når Fremskrittspartiet snakker om lokal handlefrihet.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Senterpartiet har fattet klare vedtak når det gjelder vår spillpolitikk. Det innebærer at vi på sikt ønsker å fjerne spilleautomatene. Det er beregnet at frivillige organisasjoner vil ha om lag 1,2 milliarder kr i inntekter fra spill i disse tider. Vi er opptatt av at vi skal sikre de frivillige organisasjonene inntekter i den størrelsesorden som de har forventet i inntekter fra spillene. Derfor kan vi ikke bare kaste automatene ut. Vi må greie å sikre oss at vi finansierer opp de frivillige organisasjonene parallelt. Det er utgangspunktet for at vi aksepterer at de nye automatene skal på plass. Det er automater som er langt mer fordelaktige enn de gamle. Men vårt langsiktige mål ligger der, og vi legger oss på en ansvarlig linje, som både skal ivareta at vi faser dem ut, og sikrer organisasjonene inntekter.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-05-30:
Jeg har stor respekt for at mange er skeptiske til å ha spilleautomater i sine kommuner. Det er også utgangspunktet for at Senterpartiet har vedtatt at vi på sikt ønsker å fase ut spilleautomater. Hvis vi skulle tillate at enhver kommune som i dag ikke ønsker å ha spilleautomater, skulle ha full handlefrihet i forhold til det, ville det sannsynligvis bety at vi ville få et dramatisk fall i inntektene til de frivillige organisasjonene. Det er ingen situasjon som vi ønsker å stille oss i, fordi vi er levende opptatt av alt det viktige arbeidet som frivillige organisasjoner gjør rundt omkring i norske lokalsamfunn. Vi kan sjølsagt ikke ha et system hvor folk melder seg ut av fellesskapet i denne sammenhengen ved å si nei til spilleautomater, mens man samtidig skal dra full nytte av fellesskapets gleder, som er inntektene fra spillene.
Inge Lønning (Høyre), 2007-05-30:
Det norsk eldreomsorg lider under, er antagelig verken mangelen på byråkrater eller mangelen på generaler, det er mangelen på fotsoldater. Det er et faktum at ikke på noen annen sektor holder vi oss med et så dramatisk høyt antall ufaglærte som på omsorgssektoren – 35 pst. Vi har nettopp behandlet en eldreomsorgsmelding fra Regjeringens side, og i den meldingen er det ingen definerte ambisjoner når det gjelder hvorledes man skal få bukt med dette problemet, mangelen på fagkunnskap – ikke minst i sykehjemssektoren. Dagsavisen hadde i går en reportasje som viser at feilmedisinering og overmedisinering er et daglig problem i sykehjemssektoren overalt i Norge. Hvorledes ser statsråden for seg at Regjeringen kan bidra til å øke legedekning og sykepleierdekning i sykehjemssektoren i Norge?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-30:
I de to foregående stortingsperioder klarte dette stortinget å samarbeide om et krafttak for å bygge ut sykehjem og omsorgsboliger i Norge, med øremerkede penger og med Senterpartiet og de andre regjeringspartiene om bord. Nå avviser Senterpartiet, og regjeringspartiene, å være med på en tilsvarende langsiktig og forpliktende satsing på kvaliteten og innholdet i og utbyggingen av norsk eldreomsorg i tiden framover. Jeg tror vi nå har fått forklaringen på hvorfor – for vi har lurt på det: Det er jo en nærmest prinsipiell og innbitt motstand fra kommunalministeren og Senterpartiets leder mot øremerkede tilskudd til eldreomsorgen. Spørsmålet mitt er: Hva er det som er skjedd fra de to foregående periodene og til situasjonen nå som gjør at Senterpartiet, og Regjeringen, er imot de virkemidlene de faktisk var for, og som har vist seg så vellykket at Riksrevisjonen har skrevet under på at det var en suksess?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-05-30:
Regjeringa skryter uhemma av at kommunesektoren har fått tilført milliardbeløp, og at no skal alle problem i kommunane løysast. Eg noterte meg at statsråden tidlegare i dag sa at ho er glad for at kommunane gjer akkurat som Regjeringa vil. I går las vi i avisene at Helsetilsynet har avdekt at eldre må dopast ned for å beskytte medpasientar, fordi det er for lite bemanning. I april var det eit oppslag i NRK Sogn og Fjordane der ein melde at pasientar i Naustdal kommune, som har senterpartiordførar, ofte må liggje i sengene sine heile dagen, og at dei får dusje kvar 14. dag. Regjeringa har sagt at det skal skine av eldreomsorga. Mitt spørsmål til statsråden er: Er beskrivinga av eldreomsorga f.eks. i Naustdal i tråd med Regjeringa sitt mål om at det skal skine av eldreomsorga? Og meiner statsråden at overføringane i kommuneproposisjonen 2008 er tilstrekkelege til at dusjefrekvensen i Naustdal kan aukast til iallfall ein gong i veka?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-30:
Aldri før har inntektene i statsbudsjettet vært høyere, og aldri før har også egenandelene i helsevesenet vært høyere. Denne regjeringen sørger for at syke mennesker i stor grad må betale regningen. I barnehagesektoren øremerker man de statlige midlene for å sikre en rask utbygging for å få på plass full barnehagedekning. I utgangspunktet dreier dette seg om å kunne tilby tjenester til friske barn av friske, arbeidsføre foreldre som er i jobb. Når det gjelder mangel på sykehjemsplasser og å kunne tilby syke mennesker sårt tiltrengte plasser, vil altså Regjeringen ikke gjøre tilsvarende. Hvor lenge har denne regjeringen tenkt å prioritere friske, arbeidsføre mennesker foran dem som er syke og pleietrengende? Og når skal statsråden slutte å snakke om fortiden og begynne å konsentrere seg om framtiden?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-30:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Vannkraft har bidratt til at lokalsamfunn har blitt bygd «der som ingen skulle tru at nokon kunne bu». Vi har lang tradisjon i Norge for å bruke fornybar energi som strømkilde. Vannkraften er en dominerende energibærer. Men det er begrenset hvor mye mer vi kan bygge ut av ny kraftproduksjon. Vi har fremdeles et stort potensial innen enøktiltak og sparetiltak. Det er det ikke tvil om. Men det fordres nye strategier for økt energiproduksjon gjennom å legge til rette for mer bruk av kraft fra gasskraftverk, og vi har en gryende debatt om atomkraft. På mange måter står vi ved et veiskille, og det er alltid lurt å vite hvilken vei vi skal gå, før vi begynner å gå den. Derfor mener vi at vi burde hatt en helhetlig vurdering av energipolitikken vår. Men i den situasjonen vi nå står i, bekymrer den oss, den tafatte satsingen som Regjeringen viser på sol, på vind og på bioenergi. Regjeringens viktigste virkemiddel er tilskuddet fra Energifondet. Dette har gitt få resultater, og målet om 30 TWh økt fornybar energiproduksjon innen 2016 blir vanskeligere og vanskeligere å nå for hver dag med det tempoet vi nå ser. I en slik situasjon, hvor Regjeringens tiltak og virkemidler ikke gir resultater i ny produksjon, vil Regjeringen opprettholde målet om 30 TWh fra fornybare energikilder?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-30:
Det var på tide at Regjeringen skal følge med. Endelig innrømmer statsråden at det støttesystemet han har lagt på plass, ikke fungerer. Disse 10 millioner ganger 10 millioner som utgjør Energifondet, er ikke nok. Endelig sier statsråden i Stortinget at han skal følge med og se fra år til år om vi trenger mer penger. Det er det noen av oss som har sagt lenge. FN sier at vi trenger å satse, Lavutslippsutvalget sier det, bransjen sier det, energiselskapene sier det. Men hvor lang tid må statsråden bruke før han kommer med nye penger? Hvor lang tid har vi for å kunne møte de klimautfordringene vi står overfor? Kan statsråden nå love at det kommer i 2008, eller kan statsråden være med på evaluering i 2009? Når kommer statsråden med nye penger til ny fornybar energi-satsing?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-30:
De klimautfordringene vi står overfor, er enorme, og det trengs flere aktører inn på området ny fornybar energi. Men det er nok et klart budskap fra alle aktørene at de trenger flere øre pr. kWh for å være med. Hydro har spennende, men krevende teknologiutvikling innenfor havmøller. Det er viktig, slik jeg ser det, at det nye energiselskapet StatoilHydro satser også på ny fornybar energi. Og mitt enkle spørsmål blir dette: Hvordan vil statsråden formidle overfor det nye energiselskapet StatoilHydro Regjeringens ønske om en kraftig økning i satsingen på ny fornybar energi?
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-05-30:
Det er en sak som opptar meg veldig, og det er det første tidevannskraftverket i verden, som er utviklet i Kvalsundet i Finnmark. Dessverre har bedriften nå sett seg nødt til å flagge ut dette prosjektet til Skottland, og det uten at jeg har sett at noen i Regjeringen har engasjert seg i dette veldig viktige framtidsrettete prosjektet, for oss i Finnmark og for resten av landet. Jeg har tatt opp denne saken skriftlig med statsråden, men jeg er ikke fornøyd med det svaret jeg fikk. Jeg ønsker derfor at statsråden kan utdype hvorfor man overhodet ikke har engasjert seg i Regjeringen for å kunne beholde denne teknologien i Finnmark.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-30:
Eg trur statsråden har heilt rett når han seier at med den førre regjeringa ville me ha fått på plass eit system med grøne sertifikat. Det er vel eit paradoks at det berre er embetsverket i Olje- og energidepartementet som har vore mot det systemet, mens alle andre har sett dei store fordelane ved det. Det må vere eit problem for statsråden òg at med det systemet som han har fått på plass, er støtteordningane slik at til vindkraftanlegg i Noreg gir ein støtte på 8 øre pr. kilowatt, mens i Sverige får ein støtte på heile 27 øre, og i Danmark på 20 øre. Det vil altså seie at den svenske ordninga er tre gonger så god som den norske, mens me med ei ordning med grøne sertifikat ville hatt den same støtta i Noreg og Sverige. Er ikkje det eit problem?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-05-30:
Vi har en regjering som har sagt at en vil bruke aktivt det statlige eierskapet i ulike selskaper for å nå politiske mål. Statkraft er et selskap der det kunne ligget til rette for det. Det er heleid av staten. Det er ikke børsnotert, og det styres fullt og helt av staten. Hva skjer så med Statkraft? Jo, de sier at Regjeringens opplegg for fornybar energiproduksjon i Norge er så dårlig at det å satse i Norge er ulønnsomt. De skifter isteden fokus til utlandet, og satser på vindmølleproduksjon i utlandet istedenfor i Norge. Det gjør de med god grunn, for det opplegget Regjeringen har fått vedtatt i Stortinget, er når det gjelder vind, det dårligste i Europa med unntak av Estland og Malta. Nå meldes det at Estland er i ferd med å gå forbi oss. Mens dette er situasjonen når det gjelder fornybar energiproduksjon, begynner Statkraft, som er eid av staten, styrt av staten, hvor det ligger til rette for politisk styring, å få interesse for kjernekraftutbygging i Norge. Det er en helt uvirkelig situasjon. Mens vi har en miljøvernminister fra SV og en energiminister fra Senterpartiet, er det statlig eide Statkraft i ferd med å miste interessen for fornybar energiproduksjon i Norge og fatte interesse for kjernekraft, som har ligget død i norsk politikk i flere tiår. Det kunne vært interessant å høre statsrådens refleksjoner på hvordan hans styringssignaler overfor Statkraft er mottatt, og hvordan Statkraft agerer når det gjelder det å ha visjoner for å utløse ny energiproduksjon i Norge. Vil statsråden ta initiativ til å få Statkraft på banen mer aktivt for å utløse fornybar energiproduksjon i Norge og samtidig vise at det er det som er veien inn i framtiden, og ikke ny kjernekraftproduksjon, hvor avfallsproblemene er like grunnleggende uløste som de var for 50 år siden?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-05-30:
Det er interessant at Regjeringen åpenbart er mer defensiv når det gjelder styringssignaler til Statkraft, enn til mange andre selskaper hvor staten har en vesentlig lavere eierandel. Det er mulig at Stortinget må sette Jan Bøhler på saken for å få fortgang i Statkrafts satsing på fornybar energiproduksjon, i og med at statsråden og hans kollegaer i regjering ikke synes å være villige til å tydeliggjøre sine ambisjoner på dette området. Det er et utvetydig faktum at Norge, som har tjent seg søkkrik på å eksportere fossile energikilder, nå eksporterer gode fornybare energiprosjekter. Det er ingen land som burde ha bedre forutsetninger for å løfte disse fornybare prosjektene på hjemmebane, enn det vi har. Mitt spørsmål til statsråden er: Det snakkes nå om å lage et klimaforlik i Stortinget. En absolutt forutsetning for Venstre og andre i opposisjonen vil være at vi får et mye mer kraftfullt regime når det gjelder fornybar energiproduksjon. Vil statsråden imøtese et slikt krav fra opposisjonen?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-05-30:
Problemet med kjernekraftdebatten i Norge er at det der er et islett av dobbeltkommunikasjon, noe vi også ser hos statsråden i dag. For selv om han sier at Statkraft kan snuse på thorium, så oppleves deres engasjement som et innspill for å bidra til kjernekraftproduksjon i Norge. Stein Lier-Hansen, leder for Norsk Industri, ønsker dette velkommen og sier at norsk industri aldri har trengt kjernekraft mer enn nå, og da opplever han dette som en potensiell mulighet i norsk energiproduksjon. Til det er å si at dette ligger tiår fram i tid og ikke er svaret på de utfordringer som vi står overfor i dag. Så her vil jeg utfordre statsråden på å bli enda tydeligere på at en ikke ser for seg kjernekraftproduksjon i Norge i et perspektiv på flere tiår framover, og at det ikke er det som er svaret på de utfordringene vi står overfor i dag, eksempelvis i forhold til norsk industris behov.
Bent Høie (Høyre), 2007-05-30:
Mitt spørsmål går til kommunal- og regionalminister Åslaug Haga. Både kommunal- og regionalministeren og Senterpartiet framhever ofte i sine festtaler betydningen av det lokale selvstyret. I en type sak hvor det lokale selvstyret får blomstre, er diskusjonen om alkoholpolitikken. I hver periode i et kommunestyre er kanskje det et av høydepunktene, og der det kommer fram ganske gode og overveide argumenter og ikke minst klare politiske motsetninger når det gjelder den kommunale skjenke- og alkoholpolitikken. Det er i veldig mange kommuner en viktig del av den lokale valgkampen og fører også til en mobilisering av velgere. Nå har Regjeringen nettopp konkludert med at de samme kommunene ikke skal få lov til å ha tilsvarende diskusjoner når det gjelder utplassering av spilleautomater, selv om over 208 ordførere fra alle partier har skrevet under et opprop for å få muligheten til å la spilleautomater være en del av den lokalpolitiske debatten der en veier de negative effektene av å ha spilleautomater opp mot de positive effektene, som inntekt til det frivillige arbeidet. Ja, kanskje diskuterer man også hvordan man skal kompensere de frivillige organisasjonene hvis man sier nei til spilleautomater – en diskusjon som på mange måter er veldig lik den diskusjonen som foregår i alle landets kommunestyrer når det gjelder alkoholpolitikken. Mitt spørsmål til statsråden og Senterpartiets leder er: Hva er det disse 48 senterpartiordførerne som har skrevet under på dette oppropet, ikke har forstått, men som Åslaug Haga har forstått?
Bent Høie (Høyre), 2007-05-30:
Kommunal- og regionalministerens svar er en grov undervurdering av landets ordførere fra alle partier, men ikke minst fra hennes eget parti. Det fremstår jo her som om disse 208 ordførerne – en fjerdedel fra Senterpartiet – ikke forstår at det å si nei til spilleautomater også har en negativ effekt i forhold til inntektene til de frivillige organisasjonene. At dette er et spørsmål som inneholder dilemmaer, ja, det er helt åpenbart – på samme måte som avveininger i alkoholpolitikken innebærer dilemmaer. Så sier statsråden at her må det gjøres noen valg. Ja, hva er det som gjør at statsråd Åslaug Haga mener at Regjeringen og Stortinget er bedre egnet til å ta disse valgene enn kommunestyrene? Eller for å si det på en annen måte: Hva er det som gjør at det er mer demokratisk at kioskeierne i kommunene gjør disse valgene i stedet for kommunestyrene?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2007-05-30:
Vi hørte representanten Høie snakke om ordføreropprøret. Stortinget har gleden av å få disse ordførerne på høring senere i dag, og det skal bli veldig interessant å høre hva de sier. Jeg blir veldig opprørt når statsråden sier at de som sier nei til automater, også sier nei til penger til kultur og idrett, for så vidt jeg kjenner til, har ikke tippenøkkelen endret seg. Det betyr at alle kommuner i hele landet får penger fra Norsk Tippings overskudd. Eller tenker statsråden å bruke det andre overskuddet fra Norsk Tipping som sanksjonsmiddel overfor de kommunene som ikke vil ha automater?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2007-05-30:
Eg har eit spørsmål til kommunal- og regionalministeren: Er det eit spel for galleriet når statssekretæren til Åslaug Haga i ein artikkel i avisa Sentrum skriv at speleautomatane må vekk? Der står det: «De nye automatene omtales som «snille», men alle vet at automatene ikke vil være snille mot dem som har et spilleproblem. Det finnes derfor bare én god løsning, og det er et forbud mot spilleautomater i hele landet.» Artikkelen er underteikna av Guri Størvold, statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet. Når det gjeld finansiering av frivillig sektor, har Norsk Tipping sett av eit fond som skulle gjelde frå det første året det er innført eit monopol. Desse pengane kan brukast det første året, og der har ein lovt dei frivillige organisasjonane 933 mill. kr. Vil Senterpartiet då verkeleg vere med og få fjerna automatane i staden for å trille dei ut på nytt, for så å seie at ein skal fjerne dei når ein har sikra frivilligheita? Er statsråden einig med statssekretæren?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-05-30:
Det er viktig at det er vilje til å satse på å utvikle de store thoriumforekomstene vi har i dette landet vårt, og det er viktig å kunne forske på å ta i bruk ny energi. Men mye er ukjent og uutforsket når det gjelder bruk av thorium og andre nye energikilder. Da er det uholdbart at Regjeringen tar et hvileskjær i forskningen, spesielt nå som vi står overfor store miljømessige utfordringer. Skal vi kunne øke utviklingen av ny fornybar energi, har vi ikke råd til Øystein Djupedals hvileskjær. Mener denne statsråden det er forsvarlig å kutte i forskningen nå som vi står overfor store miljøutfordringer?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-05-30:
Statsråden sier at denne regjeringen ikke vil ha kjernekraft i Norge. Men det er slik at vi allerede har kjernekraft i Norge. Norge har i sju av de elleve siste årene vært i en nettoimportsituasjon, og mye av den kraften importerer vi fra svenske og finske kjernekraftverk. Jeg synes det blir en form for dobbeltmoral fra Regjeringens side – når man sier nei til kjernekraft og allikevel kan bidra til å utvikle en ny type kjernekraft som er tryggere og snillere enn den kjernekraften Norge importerer i dag. Jeg tenker selvsagt på thorium. Det må jo være et stort dilemma for Regjeringen at Norge kan være med framover og kan bidra til å utvikle en ny type kjernekraft – som er tryggere enn den kjernekraften som er basert på uran – og så si bastant nei til det. Vi er avhengige av kjernekraft fra Sverige og fra Finland, men sier nei til å bidra til å utvikle en ny type kjernekraft.
Trond Helleland (Høyre), 2007-05-22:
På vegne av stortingsrepresentantene Erna Solberg, Øyvind Halleraker og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om å utarbeide en handlingsplan for krysningsspor og andre tiltak som kan løse kapasitetskrisen for gods på jernbanen.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-05-22:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å be om ordet i denne saken. Med unntak av Fremskrittspartiet er det en enstemmig komite som slutter seg til Regjeringens anmodning om budsjettendringer, fordi det har vært en større økning i saksbehandlingsmengden i UDI. Vi ser på dette mer som en teknisk sak. Det er nødvendig å justere budsjettet ut fra de faktiske forholdene. Dette blir derfor mer å ta til etterretning.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-22:
La meg først få lov til å korrigere saksordføreren. Fremskrittspartiet står faktisk bak innstillingen – det er en enstemmig innstilling. Det som har vært avgjørende for oss, er at vi konstaterer følgende: Restansene på utlendingsfeltet har økt. Vi har lang saksbehandlingstid, og lang saksbehandlingstid er i konflikt med målsettingen om god integrering. Rask saksbehandling er en forutsetning for å få til en bedre integrering. Med Fremskrittspartiets politikk ville problemstillingen selvfølgelig vært en annen. Vi ville hatt en mye raskere saksbehandlingstid på utlendingsområdet, av flere årsaker. Med klare regler og begrenset rom for skjønn vil saksbehandlingen bli enklere og greiere. Vi vil også ha klare begrensninger i anke- og gjenopptakelsesprosesser. Og ikke minst: Med strengere regler på utlendingsområdet vil også tilstrømningen gå ned. Med Fremskrittspartiets politikk ville behovet for økte bevilgninger ikke være til stede. Det fremgår også av Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett, hvor vi kutter på dette feltet – under forutsetning av at vi gjennomfører Fremskrittspartiets innvandringspolitikk, for med Fremskrittspartiets innvandringspolitikk vil behovet for ressursbruk på dette området gå ned, fordi tilstrømningen vil gå ned, og effektiv saksbehandling vil gjøre behovet for ressurser mindre. I motsetning til det saksordføreren opplyste tidligere, stiller Fremskrittspartiet seg bak innstillingen. Det er en samlet komite som står bak dette forslaget. Det er fordi vi, gitt dagens system, må forholde oss til at utlendingsfeltet er slik som det er – ineffektivt og med altfor mange muligheter for gjenopptakelse, anke osv. Det er faktisk slik at Norge tiltrekker seg mange – det er mange som ønsker seg til Norge – på bakgrunn av det vi kaller en snillistisk utlendingspolitikk. Det må vi ta inn over oss. Derfor ser også vi behovet for å tilføre utlendingsforvaltningen midler, og vi stiller oss dermed bak forslaget.
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-05-22:
Etter at jeg i media har kommet med dette utspillet, har jeg fått henvendelser fra politi, barnevern, skole, aktører for dem som jobber mot vold blant ungdom, enkeltpersoner med rusmisbrukere som foreldre og som har vært rusmisbrukere selv, som har sagt at dette er et godt forslag. Det kan selvfølgelig være delte meninger om det, men jeg legger vekt på at det er et fagmiljø som jeg synes det er grunn til å basere seg på, som sier at man skal ha en kunnskapsbasert politikk når det gjelder justis. En viktig bit med hensyn til at f.eks. barnevernet ikke greier å gripe inn tidlig nok, er at de mangler dokumentasjon for å fatte nødvendige vedtak så de kan gjennomføre nødvendige tiltak. Ved å få muligheten til å teste barn i risikosonen for eventuelt rusmiddelmisbruk kan man avdekke at det er benyttet narkotika. Da har barnevernet mulighet til å gripe inn på et tidlig tidspunkt. Det tror jeg kunne være et viktig bidrag til å styrke barnevernets mulighet til å hjelpe de barna som dessverre i altfor mange år har gått, og som fortsatt går, for lut og kaldt vann i dette landet. Jeg mener at det handler om vilje til i hvert fall å utrede et spørsmål som man ser på i vårt naboland. Dette handler ikke om moralisme, det handler ikke om å sette noen i fengsel – det handler om å avdekke at noen har et problem, slik at man kan få satt i gang tiltak så tidlig som mulig. Vi ser at en del skoler er i ferd med å utvikle seg til frisoner for narkotika. Det betyr ikke at alle bruker narkotika, eller at alle har et problem, men det betyr at stadig flere av et ganske stort mindretall står i fare for å utvikle et narkotikaproblem. Så til forebygging og alkohol: Alkohol er et lovlig middel – det er ikke narkotika – men det er ingen grunn til ikke å ta på alvor de konsekvenser som alkoholmisbruk har for dem det gjelder. Jeg skulle også ønske at vi i den debatten fokuserte mest på de personene som på grunn av et savn eller et tomrom i både hode og hjerte fyller det med alkohol framfor noe annet. Da må vi fokusere på hva som gjør at folk har et alkoholproblem. Det kan kanskje være mangel på psykiatrisk tilbud, rehabiliteringstilbud, det kan være et barnevern som ikke griper inn på riktig tidspunkt, eller en skole som sørger for å reprodusere sosiale forskjeller – alle de sosiale faktorene som gjør at man får en skjev start i livet og faller utenfor. Når det gjelder Oslo, er det faktisk slik at lokale myndigheter her har satt i gang en storstilt aksjon for å gjøre noe med det aller viktigste, nemlig å sørge for at mindreårige f.eks. ikke serveres alkohol på utesteder. Man har hatt en storstilt aksjon og skal fortsette utover sommeren for å ta useriøse aktører i bransjen. Dette bør man fortsette med. Ellers registrerer jeg at Regjeringens varslede rusplan, som skulle kommet i fjor høst, ennå ikke har kommet. Man øker ikke innsatsen i psykiatrien, man kutter i den, samt i rehabiliteringstilbudet. Vi har et barnevern i krise, og nå vil man altså ikke vurdere å følge de rådene man får fra en del politifolk, barnevern, skole og enkeltpersoner som har følt på kroppen hva et rusproblem betyr både for dem selv og familien.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Jeg har lyst til å gjenta at vi tar imot alle gode innspill med takk. Det er absolutt grunn til å invitere til debatt hvor vi kan tenke nytt i forhold til forebygging. Men jeg vil nok advare litt mot å skape en forebyggende ruspolitikk som baserer seg nærmest på automatisk testing, og hvor det er prøveresultatene som skal avgjøre hvem av ungdommene vi skal se, og hvem av ungdommene vi skal snakke med. Hele tanken bak den rød-grønne regjeringas velferdspolitikk og satsing i forhold til offentlig sektor er faktisk at det skal bli lettere å se barn og unge. Vi skal utvikle en skole som skal ha tid til å kunne ta seg av de elevene som sliter – enten med skolefag eller med rusproblemer. Det vil være trist om vi får et samfunn som bare reagerer fordi det blir utslag på en eller annen kjemisk prøve. Vi bør faktisk ha muligheten til å oppdage at barn – våre barn, våre ungdommer – sliter med rusproblemer, og så alvorlige rusproblemer som narkotikamisbruk vil innebære, uten at vi nødvendigvis er avhengig av prøver fra Rettstoksikologisk institutt. Jeg ønsker meg et samfunn hvor vi har mulighet til å oppdage det på helt andre måter – oppdage det via bekymringssamtaler, via et politi som faktisk har tid til å drive bekymringssamtaler, via lærere som har tid til å gå i posisjon i forhold til barn og som har muligheten til å snakke med foreldre slik at man kan få tatt det opp på den beste sosiale måten. Det som også bidrar til at man kan sette i verk tiltak, er dialog, både med barn og unge, men også med dem som står rundt. Jeg er redd for at en prøve snarere enn motsatt vil virke passifiserende slik at man ikke får satt i verk tiltak, ikke får den nødvendige dialogen og tilliten. En bør ha en helsesøster som har tid og anledning til å kunne avdekke, men også til å kunne snakke videre og i en god time diskutere hva gjør vi nå, når vi står overfor en slik situasjon. Jeg mener at forebyggingsaspektet i dette må ses bredere enn bare å kunne avdekke at vi har et rusproblem. Når vi står overfor ungdom med rusproblemer, er det ofte slik at vi ser dem og vet at det er problematisk – men problemet er at det har ikke blitt grepet fatt i tidlig nok. Der har vi alle et felles ansvar, og jeg mener at mye av det Regjeringa gjør når det gjelder satsing overfor både kommuner, helsesektor, barnevern og politi bidrar til at vi lettere ser, men også at vi i mye større grad har mulighet til å sette i verk tiltak som hjelper.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Jeg takker alle for en veldig all right debatt. Jeg håper at vi kan ha flere debatter av denne art i Stortinget, for jeg tror at vi altfor ofte har debatter hvor vi er preget av aktuelle hendelser, at det har skjedd noe som gjør at vi blir hendelsesstyrt og ikke kunnskapsstyrt, slik interpellanten også har påpekt. Det gir oss en mulighet ikke bare til å skape det nødvendige politiske presset, men også til å sette i verk tiltak både når det gjelder ressurser og lovregler. Når det gjelder spørsmålet om testing, har jeg lyst til å si: Vi skal ha nordisk justisministermøte nå i juni, og dette er en sak jeg vil ta opp med min svenske kollega og høre hvordan arbeidet går. Jeg skal i hvert fall i egnet form komme tilbake til Stortinget med de vurderinger vi gjør i forhold til de svenske erfaringene. Så litt om politiråd, som interpellanten var inne på. Jeg er helt overbevist om at det trengs mer forklaring ute om hvordan politiråd skal fungere, særlig opp mot SLT – det er absolutt et viktig innspill. Det er også bakgrunnen for at politidirektøren har utgitt en veileder for det arbeidet. Den er nå under omarbeiding, og den skal også ta med hvordan dette skal koordineres med SLT-arbeidet ute i kommunene. Men det er ikke bare pressemeldinger rundt politiråd og snakk her i salen, heldigvis, for jeg tror i hvert fall det er mellom ti og tjue kommuner som nå har etablert dette. Vi ser allerede at dette reiser akkurat den type debatter som interpellanten har reist her i Stortinget, men de reises i de organene hvor beslutningene og makten ligger når det gjelder mye av forebyggingen, nemlig i kommunene. Skal vi, som representanten Holmberg var inne på, skape færre voksentomme rom, er det om å gjøre å få lokalsamfunnene til å trå til. Og jeg er helt overbevist om, som også representanten Tørresdal var inne på, at vi trenger faste personer, nettverk, rundt dem som sliter. Der skal selvfølgelig også politiet være med. Et nært politi har nettopp muligheten til å kunne knytte kontakt med faste, kjente personer, slik at man har tillit og fortrolighet i forhold til disse. Jeg er helt overbevist om at vi vil se god effekt av den type arbeid framover. Til slutt vil jeg si at når det gjelder ruspolitikken, er det ikke slik at vi bare skal drive alkoholpolitikk eller bare narkotikapolitikk. Vi skal drive begge deler. Men det er et paradoks at det ungdom først og fremst sliter med i Norge – 60–70 pst. av dem som kommer ut i rusmisbruk – er alkoholproblemer. Det er det elementet som går igjen som indikator for hva som fremmer bruk og testing av narkotika. Det fordrer også at vi må gjøre noe annet enn bare å henge opp plakater og drive informasjonskampanjer. Det fordrer ganske tøff forebyggingspolitikk også i alkoholpolitikken.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Når det gjelder den aktiviteten som skjer på sjøen, må vi sette inn akkurat de samme tiltak og gjøre de samme vurderinger som ble tatt opp i den forrige interpellasjonsdebatten, og det er spørsmål om forebygging. Det er faktisk mye bedre at vi klarer å forebygge, enn at det smeller på sjøen. Vi vet at det kan være ganske så alvorlige ulykker med fatale utfall. Dette er et område som man kanskje har fått inntrykk av nærmest er lovløst. Er man ute på det åpne hav, har man liksom fri flate. Det kan vi ikke tillate. Det er helt avgjørende at vi får satt inn forebyggende tiltak. Politiet vil aldri alene kunne reagere så sterkt at vi får antall ulykker ned mot null, særlig ikke når vi ser den sterke veksten og aktiviteten vi har når det gjelder småbåter. Jeg er glad for at interpellanten fokuserer så klart på dette. Jeg tror også at politiet vil være de mest sentrale aktørene for nettopp det å kunne drive forebygging. Derfor tror jeg at det arbeidet som nå er gjort med hensyn til båtførerbevis, blir sentralt når Regjeringa nå skal sette seg ned for å se på hva slags tiltak man kan sette i verk. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, har vi dette til vurdering. Det er også naturlig å se på den åpenbare sammenhengen mellom båtkjøring i alkoholpåvirket tilstand og skader på sjøen. Akkurat de samme problemene som vi sliter med på land, sliter vi i kanskje enda større grad med på sjøen. Det er knyttet spesielle tradisjoner til dette. Jeg mener vi kan sette i verk regler, enten det går på promillegrense eller andre tiltak, det være seg informasjonstiltak eller deler av sertifiseringen, som gjør sitt til at vi i hvert fall får en mye større bevissthet rundt denne problemstillingen. Jeg kan love, som jeg også sa i mitt hovedinnlegg, at de innspill som har kommet fra interpellanten, også når det gjelder spørsmål om rus, skal vi ta med oss når vi nå skal vurdere tiltak.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Det er et viktig tema interpellanten tar opp i dag. Regjeringen har allerede satt i gang flere gode tiltak – og vil sette i gang gode tiltak – i forhold til forebygging og rehabilitering av unge som får et rusproblem. Det er trist at vi har unge mennesker som får et rusproblem allerede mens de går på skolen, både på ungdomsskole og gymnas. Jeg føler at når det gjelder å teste den enkelte, som er forslaget her, skal vi være varsomme – nettopp ut fra argumentasjonen som går på tilliten til skolen og til det offentlige. Man må heller bruke andre virkemidler for å hjelpe den enkelte: mulighet til å ha tett kontakt med foreldrene, en god dialog mellom skole og foreldre, og at man der det er vanskelig, har en helsesøster for ungdom som kan være med på å støtte, eller at barnevernet kommer inn der det er nødvendig. Vi har også organisasjoner i dag som jeg vil framheve, som Ungdom mot Vold. De jobber veldig bra på dette feltet og tar seg av ikke bare dem som utøver vold, men også dem som har et rusproblem og som kan bli utvist fra skolen på grunn av det – slik at de får en oppfølging og har noe å drive med i den perioden de er utvist, og ikke begår nye kriminelle handlinger eller blir værende i det rusmiljøet de eventuelt er en del av. Det er også veldig viktig at ungdommer som er motivert for å få rehabilitering, får det, og at det er plasser til dem når de er klare for det. Hvis misbruket fører til kriminelle handlinger og man kommer i fengsel eller skal sone straff for den kriminelle handlingen, er det viktig at Regjeringen satser på flere § 12-soningsplasser, at man satser på utdanning i fengsel, nettopp for å gi disse ungdommene et fundament til å komme seg ut av rusmisbruket. Det er viktig å ha fokus på forebygging av misbruk, at man jobber med opplysningstjenester slik at ungdom får opplysninger om hva som følger av et rusmisbruk, av det å begynne med narkotika. Det som det er vist til her – både den aksjonen Oslo-politiet gjorde på Sogn videregående skole og at vi har begynt med et politiråd som er forlengning av SLT – er viktige eksempler på at det nytter å drive forebyggende for å imøtegå disse problemene. Det interpellanten Oktay Dahl tar opp, om at Oslo kommune jobber aktivt med å ta de skjenkestedene som skjenker mindreårige, er også viktig, og det synes jeg de skal ha honnør for. Når vi skal se på barn og unge som har et rusproblem, er det viktig som statsråden sier, at vi ser helheten i ruspolitikken vår. Det henger sammen med skjenketidene og med hvor mange skjenkesteder man har, og at man har alternative steder for ungdom å oppholde seg som ikke er relatert til rus. Det Regjeringen har lagt opp til i Soria Moria-erklæringen, og den politikken vi fører – at vi ser helheten i ruspolitikken, jobber godt forebyggende og har et tilbud om rehabilitering når det er ønskelig – er veldig viktig.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Jeg vil takke justisministeren for svaret. Jeg er veldig glad for at han så sterkt signaliserer at han skal fokusere på de utfordringene som her er kommet fram. Jeg har selvfølgelig forståelse for at justisministeren ikke kan være konkret i alle sine svar på de utfordringene jeg tar opp. Men jeg opplever at justisministeren tar dette på største alvor. Jeg er svært glad for signalet om båtførerbevis. For meg er det logisk at når småbåttrafikken er så tett som den er, kan ikke reglene på sjøen være så romslige som nå. Jeg mener fortsatt at promillegrense bør vurderes. Det er selvsagt at vi tar på oss sikkerhetsbeltet når vi setter oss i bilen. Det er liksom ikke bare slik at det skal være montert i bilen. Vi må ha et førerbevis for å kjøre moped, og det er faktisk aldersgrense for å gjøre det. Da synes jeg i hvert fall det er tiltak som bør vurderes. Så var det godt å høre justisministeren si at det er det lokale politiet som skal passe på sivilbefolkningen. Primært er det politiets oppgave og ikke Kystvaktens. Jeg er glad for å høre at den tjenesten vi her snakker om, ikke skal være mindre i 2007 enn det den var i 2006. Jeg har bare lyst til en gang til å pirke borti dette med promille. En stor kontroll som ble foretatt på Telemarkskysten i fjor sommer, viste at alle – alle – som ble stoppet, hadde promille. 17 av dem hadde en promille på over 0,8. Det syns jeg er et så sterkt signal at jeg håper at justisministeren legger seg det på minne. Han har for så vidt også signalisert at promille er noe av det som han kan tenke seg å vurdere ved en seinere anledning.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Jeg vil takke for en fin debatt uten stor strid. Som representanten Heggø formulerte det, er jo ikke dette for å gjøre det vanskelig for folk. For folk som har kjørt båt i årevis, må man jo kunne vurdere en grei overgang. Det er jo ikke det som er poenget. Poenget er å gjøre det trygt for folk, bevisstgjøre folk om sikkerhet på sjøen, og at vi må ha respekt for sjøen og for folk og hverandre. Det å sette dette temaet på dagsordenen tror jeg er viktig, fordi det synliggjør at Stortinget faktisk følger med på utviklingen, både på sjøen og ellers, og at Regjeringen tar ansvar for det. Jeg er veldig glad for at justisministeren har en så åpen tilnærming til de utfordringene vi står overfor.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-05-22:
Eg vil gje ros til representanten Gunn Olsen for å setja lys på eit så viktig tema som dette, nemleg tryggleiken til sjøs. Det eg vil fokusere mest på her, er ei ordning med obligatorisk båtførarsertifikat. Eg ser på dette som eit av dei viktigaste verkemidla for å få ned talet på ulykker til sjøs. Det har, som det har vore sagt her, skjedd mykje i samfunnet dei siste åra. Før var båtfolket gjerne født og oppvakse med båt. Dei lærde seg å handtere båten frå dei var små. Dei kunne lesa sjøkart. Dei kjende leia ut og inn og visste kvar kvart eit skjær låg, og ikkje minst hadde dei respekt for sjøen og naturkreftene. Velferdsutviklinga gjer at det no ofte er pengeboka som avgjer kva slags båt vi kjøper, ikkje behovet. Det er pengeboka som styrer kor stor båten skal vera, og kva slags utstyr båten skal ha. Båtane gjer stadig større fart og har stadig større motorar. Som det har vore sagt her mange gonger, er det langt frå alle som beherskar desse store båtane. Dei kan ikkje eingong bruke utstyret om bord. Det er to ting eg vil poengtera her. Det er faktisk uvettig køyring vi vil til livs når vi snakkar om obligatorisk sertifikat. Vi vil ikkje påleggje dei med landstadsjollar å ta sertifikat, heller ikkje båtfolket som har ført båt i mange år. Dei må på ein uproblematisk og grei måte kunne få ta eit slikt sertifikat. Men det vi vil til livs, er den råkøyringa mange driv med, gjerne i pappas båt. Politiet er, som det har vorte sagt her, styrkt i budsjetta. Det er sjølvsagt viktig at politiet brukar tid og ressursar på å tryggja skjergarden både med oppsyn og kontrollar. Budsjettmessig har vi iallfall sett politiet i stand til å ha minst like mange kontrollar denne sommaren som i fjor sommar. Dei bør faktisk òg kunna klara meir. Til sjøs som til lands er det viktig med ein restriktiv ruspolitikk. Eg er veldig einig i det som er sagt her. Det er òg viktig med eit haldningsskapande arbeid. Eg vil derfor rosa eit klart stortingsfleirtal for å halda oppe den restriktive ruspolitikken som vi faktisk har i Noreg, og så må vi begynna å tenkja meir over konsekvensane dersom det vert fri flyt av alkohol nærmast til alle tider av døgnet. Det er for meg eit paradoks at vi krev sertifikat for å køyra ein moped med 5 hk på landevegen, medan ein på sjøen kan føra ein båt på opptil 50 fot med f.eks. 200 hk utan sertifikat. Eg har stor forståing for den problemstillinga som er teken opp her. Eg er glad for at vi den 7. mai fekk den utgreiinga om tryggleiken til sjøs som vi har venta på. Det som er viktig no, er at vi greier å følgja opp med tiltak, og som sagt ser eg på obligatorisk båtsertifikat som eit veldig viktig verktøy her. Eg er derfor glad for det signalet som justisministeren gav, om at vi skal få fortgang i dette arbeidet.