Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2011-01-13:
EØS-avtalen har forandret hverdagen vår. Fra morgen til kveld omgir vi oss med tjenester og produkter der EU har bestemt lovverket. Skiftende regjeringer har brakt Norge stadig nærmere EU. Flere tusen små og store vedtak har siden 1994 blitt en del av norsk lov. Disse reglene har påvirket alt fra daglige innkjøp, jobb, utdanning, fritid, reising, miljøvern, for å nevne noen få. I disse dager diskuteres flere direktiv som er på vei inn i norsk lovgiving. Både innskuddsdirektivet og datalagringsdirektivet er eksempler på direktiv som vil engasjere og skape debatter. Debattene er for lengst i gang, men de skal jeg la ligge i denne omgang. Forbrukerrettighetsdirektivet er et tredje direktiv som i løpet av våren skal vedtas i EU, og som da vil bli en viktig del av vår framtidige forbrukerpolitikk. Av den grunn er det viktig at debatten og prosessene som ligger i forkant av vedtaket i Brussel, settes på dagsordenen blant oss parlamentarikere i større grad enn vi til nå har gjort. Resultatet av det vi til nå vet, er at det kan få store konsekvenser for hvilke forbrukerrettigheter vi har i framtiden. Min interpellasjon er et forsøk på å skape debatt, få fram hvordan et nytt forbrukerrettighetsdirektiv vil påvirke det vi har, og ikke minst sette forbrukerpolitikken på den politiske dagsordenen. I Norge har vi en forbrukerpolitikk som sikrer oss forbrukere på en rekke områder. Tidligere i dag har vi fått synliggjort våre rettigheter i forbindelse med inngåing av lån, og uten å komme inn på alle våre forbrukerrettigheter, kan vi oppsummere det hele med å si at våre rettigheter som forbrukere står sterkt i Norge. Selv om dagens ordninger er gode, er det viktig å erkjenne at våre forbrukerrettigheter ikke er en statisk ordning. Vi er nødt til å arbeide både nasjonalt og internasjonalt for å trygge og utvikle våre ordninger videre. Vi må tilpasse oss nye behov og også utviklingstrekk vi ser skjer rundt oss. Det er ingen selvfølge at morgendagens forbrukere har de samme rettigheter som vi har i dag, men vår politiske utfordring er at de skal være minst like gode som dagens ordning, men tilpasset morgendagens behov. Forbrukerrettigheter har tradisjonelt vært en nasjonal oppgave hvor vi selv har definert nivået. Etter hvert har vi fått implementert en rekke EU-direktiv i vår lovgivning, også på forbrukersiden. Det neste direktivet som står for tur, er, som nevnt, EUs nye forbrukerrettighetsdirektiv. Det nye forbrukerrettighetsdirektivet forventes vedtatt i løpet av våren 2011. Jeg oppfatter at det er bred politisk enighet her på Stortinget når det gjelder forbrukerpolitikk. Denne enigheten er også forankret i et felles krav om at dette direktivet ikke må bli vedtatt slik som det foreligger i forslaget fra EU-kommisjonen, og signalene fra det arbeidet som foregår i Brussel, bekymrer meg. På bakgrunn av disse signalene kan vi ikke sitte stille og se på at våre gode forbrukerrettigheter utfordres, slik EU-kommisjonens forslag antyder. Kommisjonens opprinnelige forslag om et ens forbrukerregelverk i EU, såkalt totalharmonisering, vil bl.a. redusere klagefristen fra fem til to år, og muligheten til å slå ned på urimelige avtalevilkår vil bli sterkt begrenset. Totalharmonisering innebærer at direktivene fra EU blir ufravikelige. Hittil har forbrukerregler vært gitt som minimumsdirektiver, noe som betyr at det er en minimumsstandard som alle må respektere, men at statene står fritt til å innføre sterkere vern ved behov. Den foreslåtte harmoniseringen ville ha svekket både nåværende og framtidig forbrukerbeskyttelse, ved at det settes tak på forbrukerlovgivningen. Samtidig fratas nasjonale myndigheter muligheten til å tilpasse lovgivningen i takt med markedsendringer og nye produkter. Nå er jeg gjort kjent med at kommisjonens forslag er noe modifisert, men fremdeles vil også de nye føringene utfordre oss på flere områder. Jeg vet at det både er gjort og gjøres en god jobb for å fremme norske synspunkter på forbrukerrettighetsdirektivet. Det er betryggende at våre synspunkter er godt forankret hos de andre EFTA/EØS-landene. I tillegg styrker det EFTA/EØS-landenes synspunkter at våre forbrukermyndigheter og de andre europeiske forbrukermyndighetene har sammenfallende synspunkter i denne saken. Jeg imøteser statsrådens innlegg med tanke på hvordan det offisielle Norge arbeider for å sikre våre rettigheter.