trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2014-12-11:
Jeg er veldig usikker på om jeg hørte riktig. Det hørtes nesten ut som om representanten Christensen hadde dokumentasjon på at forskjellene hadde økt med den blå-blå regjeringen. I så fall besitter representanten forskningsmateriale som vi andre ikke har tilgang på. Men jeg forteller veldig gjerne hva som er regjeringens politikk for å viske ut forskjellene, for å gi alle de samme sjanser i livet: Det er skolepolitikken. Skole- og utdanningspolitikken er det viktigste verktøyet vi som politikere har for å sørge for at alle barn får de samme muligheter, at alle barn, uavhengig av foreldrenes lommebok og foreldrenes utdannelsesnivå, kan ta en utdannelse, kan realisere seg selv. Derfor gjøres det en historisk satsing på grunnskole, på videre- og etterutdanning, på forskning og på næringsrettet innovasjon. Aldri før har pengebruken utgjort en høyere andel av BNP. Det er bra for framtidens generasjoner, og det er bra for å viske ut forskjeller. Så hører jeg mye om næringsnøytralitet. Da skylder jeg å gjøre oppmerksom på at den største potten på næringsdepartementets budsjett heter nettolønn. Den er på 1,8 mrd. kr. Det er ikke næringsnøytralt. Næringsnøytralitet virker å være et begrep opposisjonen er veldig opptatt av. Regjeringspartiene er det ikke. Og i den grad Lundteigen er bekymret for at de beste ideene, de sterkeste prosjektene, som kommer fra de sterkeste næringene, ikke når fram, er det feil. Det trenger ikke vi som politikere å fortelle dem som tar beslutningene. De sterkeste miljøene er nettopp innenfor olje og gass, marine og maritime næringer, og det er de som bruker den største andelen av næringsrettet forskningspott. Helt til slutt om formuesskatten. Jeg hører at veldig mange er opptatt av å lytte til ulike professorer i økonomi. Enda flere henviser til OECD. Jeg skulle ønske også opposisjonen snakket med næringslivet selv. De lever i virkeligheten, de henter ut penger fra bedriften sin, de betaler skatten. De betaler en skatt som kunne vært brukt til å styrke bedriften, men i stedet er altså opposisjonen mer opptatt av å hente pengene ut av bedriften, slik at man kan sitte her og fordele verdiene. Det er det motsatte av slik vi tenker. Vi tenker at disse pengene kan være igjen i bedriftene, de kan styrke bedriftene, og disse pengene kan forvaltes til beste for fellesskapet i form av økt verdiskaping.
Monica Mæland (Høyre), 2014-12-11:
La meg først få takke saksordføreren og komiteen for rask behandling. Det er viktig for Statkraft å få en rask avklaring av den finansielle situasjonen, slik at de kan arbeide videre med å gjennomføre sin strategi og sin investeringsplan. Jeg er også veldig glad for at det er bred politisk enighet om regjeringens forslag. Det viser at det er bred politisk vilje til å støtte en fortsatt videreutvikling av Statkraft innenfor fornybar energi. Regjeringens forslag innebærer at det nå skytes inn 5 mrd. kr i ny egenkapital i Statkraft, og vi varsler at selskapets egenkapital vil styrkes med ytterligere 5 mrd. kr ved redusert utbytte i årene 2016 til 2018. Dette gjør at Statkraft får mulighet til å kunne gjennomføre investeringer innenfor fornybar energi på ca. 60 mrd. kr fram til og med 2018. Det vil være investeringer både i Norge og i utlandet. Statkraft har også ved flere tidligere anledninger blitt tilført kapital fra staten, både i 2003 og i 2010. Dette har altså blitt gjort etter forslag fra regjeringer av ulik politisk farge, og det gjenspeiler den brede politiske enigheten om at Statkraft er et viktig selskap, som staten som eier ønsker å videreutvikle. Statkraft har en unik posisjon, med betydelig erfaring og kompetanse innenfor miljøvennlig kraftproduksjon. Selskapet er Europas største produsent av fornybar energi og utvikler også en portefølje utenfor Europa, primært innen vannkraft. Verden trenger vesentlig mer energi fremover, og den trenger mer ren energi, og ved å satse videre på Statkraft bidrar vi til nettopp dette. Statkraft ble etablert som selskap i 1992 gjennom utskilling av betydelige norske vannkraftressurser fra staten. Til tross for omfattende investeringer internasjonalt de siste årene vil det fortsatt være slik at mesteparten av inntjeningen til Statkraft de nærmeste årene vil komme fra norsk vannkraft. Det er et viktig hensyn at avkastningen fra disse ressursene tilfaller fellesskapet, og derfor er regjeringen opptatt av at de investeringene Statkraft gjør utenom norsk vannkraft, ikke binder opp hele kontantstrømmen fra de norske vannkraftressursene. Derfor er vi også opptatt av at kontantstrømmen fra den norske vannkraftvirksomheten synliggjøres på en god måte. Det er på denne bakgrunn departementet vil starte en dialog med Statkraft om hvordan en økt synliggjøring av kontantstrømmen fra de norske vannkraftressursene kan innrettes innenfor rammene av dagens Statkraft. Jeg mener regjeringen med sitt forslag har funnet en god balanse mellom de hensyn som er knyttet til statens eierskap i Statkraft. Det er også en glede å se at en samlet komité er enig i dette. Det er viktig for forutsigbarheten for Statkraft videre, og det sier også noe om et samlet stortings vilje til å legge til rette for at selskapet, som har sin kjernekompetanse innenfor fornybar energi, får mulighet til å utvikle seg videre.
Monica Mæland (Høyre), 2014-12-11:
Penger er en knapp ressurs, og da er det slik at vi må se på den søknaden vi får inn og gjennomgå den nøye. Det har vi gjort. Vi har brukt både interne krefter og eksterne rådgivere for å gå igjennom investeringene til Statkraft og planene de har, og vår vurdering er altså at 10 mrd. kr er et godt bidrag for å få gjennomført de planene selskapet har de neste årene.
Monica Mæland (Høyre), 2014-12-11:
Dette er en fornuftig modell med henblikk på at staten jo har en utbyttepolitikk i Statkraft. Vi mener altså det er feil på den ene siden å putte inn 10 mrd. kr og på den andre siden hente ut utbytte de neste årene, når det jo skal gjøres investeringer de neste årene. Da er det riktig å gjøre et kontantinnskudd nå basert på de planene de har. Men videre reduserer vi altså vårt eget handlingsrom, slik at vi benytter det totale handlingsrommet til å gi Statkraft anledning til å gjøre investeringer videre. Det er en fornuftig økonomisk politikk.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Jeg kan konstatere at regjeringen har forlatt den aktive næringspolitikken, for det har jo stortingsflertallet gjennom en felles merknad slått fast. Regjeringen har de seneste to årene kuttet ca. 40 pst. i regionale utviklingsmidler, som er det viktigste næringsrettede virkemiddelet som fylkeskommunen har. Ser ikke statsråden at kutt i de regionale utviklingsmidlene vil ramme regional og lokal verdiskaping og arbeidsplasser rundt om i landet? Og er statsråden bevisst på at dette, sammen med kutt og forslag om ny eierstruktur i Innovasjon Norge, vil redusere og være ødeleggende for fylkeskommunen som regional næringsaktør?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Ved gjennomføringen av årets jordbruksoppgjør framkom det at regjeringen gjennom både tilbud og forhandlinger var i utakt med stortingsflertallet. I en av årets komitémerknader framkom det at framtidige jordbruksoppgjør skal være i tråd med føringer som ligger til grunn i innstillingen til dette jordbruksoppgjøret. Det har også vært nokså tydelig at statsråden ved flere anledninger ikke har vært helt i takt med stortingsflertallet. Mitt spørsmål er da: Vil statsråden ved gjennomføring av neste jordbruksoppgjør legge stortingsflertallets syn til grunn i forhandlingene?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
I 2011 nedsatte regjeringen Stoltenberg Sørlandsutvalget, som leverte sin innstilling i 2013. Hovedprioriteringen i dette utvalgets innstilling var etablering av Mechatronic Innovation Lab, et senter for utvikling, testing, prioritering og markedsføring av innovative teknologiske løsninger, som er en mangelvare her i landet. Det var derfor skuffende at regjeringen heller ikke gjennom budsjettforliket fant å innpasse en oppstartsbevilgning. Selv om flertallet ikke i dag støtter vårt forslag om en oppstartsbevilgning på 5 mill. kr, og at en skal komme tilbake til saken i revidert, gir det likevel håp om at dette lar seg gjøre, ut ifra de klare merknadene fra en samlet komité, som i sin innstilling understreker viktigheten av å få på plass laben. Etter å ha hørt innlegget fra representanten Ingunn Foss fra Høyre i dag, regner jeg faktisk med at regjeringen løser dette i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, sånn som vi foreslår. Jeg var i mitt innlegg inne på at Arbeiderpartiet er opptatt av industriens vilkår. Et tiltak som jeg ikke rakk å komme inn på, er vårt forslag om 5 mill. kr til det som er kalt Prosess 21. Det er et innspill fra norsk industri til utarbeidelse av en strategi for prosessindustrien på vei mot lavutslippssamfunnet. Prosessindustrien er en viktig brikke i norsk landbasert industri og er verdensledende i dag. Skal vi fortsette med dette, er det viktig at vi støtter opp om en slik strategi. Mineralnæringen er en viktig næring med stort potensial for videreutvikling. Regjeringen Stoltenberg la i 2010 fram ny minerallov som erstattet fem andre lover. Denne loven var et viktig skritt for å forenkle regelverket på mineralfeltet og for å skape oversiktlige og forutsigbare rammevilkår for mineralnæringen. Loven ble fulgt opp med en mineralstrategi i 2013 som et godt grunnlag for felles arbeid videre. Arbeiderpartiet er opptatt av at den nye regjeringen følger opp strategien, og er tilfreds med at utenriksministeren i spørretimen den 19. november understreket følgende: «De fleste beskrivelsene og tiltakene i strategi for mineralnæringen – som tidligere statsråd Giske fremmet – er det bred politisk enighet om.» Arbeiderpartiet forutsetter at regjeringen med dette viser handlekraft og følger opp denne mineralstrategien.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det var representanten Ingunn Foss som fikk meg til å ta ordet. Hun ga uttrykk for at hun var skuffet over at Trond Giske ikke kom med midler til Sørlandslaben. Da er det bare å minne om at utvalget gjorde sin innstilling i august–september 2013, og vi følger nå opp ved første anledning. Det er ikke noe som regjeringen gjør. Jeg må si at jeg husker veldig godt at de borgerlige under valgkampen sa at det skulle bli et taktskifte for næringspolitikken på Sørlandet. Det ble hevede grenser for netthandel, store kutt i regionale utviklingsmidler, mindre enn Arbeiderpartiet til miljøteknologiordningen, ikke støtte til Sørlandslaben, til akseleratorprogrammet, til Prosess 21 eller til å opprettholde innkjøpskonsortium, mindre bevilgninger til landbruket og ikke reversering av permitteringsreglene. Jeg spør: Er det dette som er taktskiftet for næringsutvikling på Sørlandet?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Denne regjeringen har et godt samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, og jeg synes vi kom fram til veldig gode løsninger i den jordbruksavtalen som ble vedtatt i år. Vi fikk på plass mange endringer som er helt nødvendig for jordbruket framover. Det er selvfølgelig naturlig for meg, når jeg etter hvert skal i gang med neste års jordbruksoppgjør, å følge opp de merknadene som står i det oppgjøret, og også selvfølgelig ha samtaler og kontakt med de av samarbeidspartnerne våre som det er naturlig å ha det med. Jeg er opptatt av at vi skal få til en politikk for landbruket som gir utvikling, og jeg er også glad for at pilene nå begynner å peke rett vei. Landbruket fikk i år et etterlengtet godt år når det gjelder været. Det hadde de virkelig behov for, for 2013 var veldig vanskelig. Jeg håper at også det skal bidra til den optimismen i næringen som vi virkelig trenger framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Det er jo sånn at en statsråd skal følge opp det som er flertallets merknader i Stortinget, og det vil selvfølgelig vi også gjøre. Nå er det mye spennende som skjer i skogsektoren framover. Blant annet vil SKOG22 levere sin rapport i januar, og jeg håper at det også der kommer mange spennende forslag til hvordan vi kan utnytte ressursen skog framover. Det er også en viktig del av det som blir en bioøkonomistrategi. Dette er et arbeid som jeg selvfølgelig er opptatt av at vi skal gjøre på en god måte. Jeg mener at vi har store muligheter i Norge. Vi har mange flinke bedrifter – Borregaard blir ofte trukket fram som en av dem. Så her skal vi jobbe med å få på plass en god strategi som vi kan bruke for framtiden.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Jeg er fremdeles optimistisk, fordi vi nå har fått halvert det antallet rein som er for mye. Så skal vi ned enda en del titusen fram mot 1. april neste år. Det som er tilbakemeldingen, er at det nå slaktes veldig mye, så hvis dette fortsetter inn i det nye året, vil det ligge an til ny rekord. Så mener jeg at det er viktig å si at veldig mange deler av næringen har gjort en kjempegod jobb. To tredjedeler har fulgt opp de kravene som er satt, og fått ned reintallet på det nivået det skal. Det er den siste tredjedelen som nå gjenstår, som er lokalisert i Vest-Finnmark. Vi jobber nå veldig aktivt med dette. Reindriftsstyret er på ballen, de jobber veldig aktivt for å få til en videre reduksjon, som er helt nødvendig framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Når det gjelder jordbruksoppgjøret til neste år, har vi ikke kommet så langt i prosessen, selvfølgelig, at vi har begynt å planlegge det i detalj. Men det vil være helt på sin plass og naturlig at jeg som statsråd ser hen til det som skjedde i fjor, og følger opp de flertallsmerknadene som der er, med våre samarbeidspartnere. Når det er sagt, er det viktig for meg å videreføre arbeidet med forenkling. Det er noe som er helt nødvendig. Vi har en veldig komplisert jordbruksavtale som det er grunnlag for å gjøre mer endringer i. Så det arbeidet vil fortsette. For øvrig vil jeg si at jeg er veldig fornøyd med det resultatet som vi fikk i jordbruksavtalen for i år. Det har gitt bøndene mulighet til å satse mer. For eksempel er nå alle melkekvoter revet bort etter at vi hadde auksjonsrunden i høst, som de bl.a. ikke ble i 2013. Så det virker å være optimisme i næringen, og det er jeg veldig glad for.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Ja, jeg kan forsikre om at vi ønsker å ha et desentralisert forskningsmiljø. Men grunnen til at vi vil slå sammen de tre forskningsinstitusjonene som vi har i landbruket, er at jeg vil tro at vi dermed kan samle kreftene og få et mer robust forskningsmiljø, som kan gjøre seg gjeldende i enda sterkere grad enn det det gjør i dag. Men jeg ser helt klart behov for at vi må ha en desentralisert struktur, at vi må beholde fagmiljøet, som har ekspertise innenfor enkelte områder. Det er noe vi selvfølgelig vil ta med oss i det videre arbeidet. Jeg har full tillit til at Einar Steensnæs, som nå leder denne sammenslåingsprosessen med de tre instituttene, vil gjøre en god jobb fram mot sommeren, når dette skal på plass.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Først til kylling og svin. Alternativet til å importere kraftfôr vil være å importere ferdigprodusert kylling og svin fra andre land. Det vi vet, er at vi har en fantastisk god situasjon i Norge hvis vi sammenligner oss med andre land. Det henger bl.a. sammen med at vi bruker lite antibiotika sammenlignet med de fleste andre land, og det er en situasjon som vi må ta vare på og fortsette å ha. Når det gjelder tidsfrist for antibiotika, mener jeg at det ikke er forsvarlig å gjøre det nå. Vi har for lite kunnskap. Det er også tilbakemeldingen som jeg får fra våre underliggende fagorgan. Både Folkehelseinstituttet, Mattilsynet og Veterinærinstituttet er klar på at vi trenger mer forskning og kunnskap. Så synes jeg det er viktig å si at jeg ser at de fleste leger som har uttalt seg i denne saken, sier at de selv spiser kylling, og at det ikke er farlig å spise kylling, men det er viktig å tilberede godt, ha god hygiene og følge de råd som gjelder når en skal tilberede mat.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-12-11:
Jeg hører ordlyden i pressemeldingen fra SalMar. Det er for så vidt riktig at selskapet peker på at de kommunene hvor de har lokaliteter, der de har tenkt å etablere sin nye virksomhet, faktisk er de kommunene som kommer til å få dette vederlaget som skal tilfalle. Jeg er veldig glad for å kunne si at de incentiver som ligger i at regjeringen er så tydelig på at kommuner som legger til rette for denne næringen, også skal få noe tilbake i form av at en god del av det vederlaget skal gå til disse kommunene, er en politikk som ser ut til å virke.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-12-11:
Når man fordeler vederlag og når det tildeles nye konsesjoner, er ordningen slik nå at da går vederlaget til den kommunen som har de nye konsesjonene. Så har regjeringen signalisert at vi ser for oss at den fremtidige veksten skal skje som en kombinasjon av nye konsesjoner og vekst på eksisterende konsesjoner. Da vil jo kommuner som har eksisterende konsesjoner som får vekst, og som det skal betales for, også komme i posisjon til å kunne motta vederlag.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-12-11:
Hvis man leser regjeringserklæringen, vil man se at denne regjeringen ønsker å satse på mange næringer. Samtidig har jeg lyst til å si at regjeringen også er veldig opptatt av at når vi skal ta beslutninger i sånne saker, skal vi ta beslutningene på et kunnskapsmessig godt oppdatert grunnlag. Om den saken som det nå vises til, er det å si at dette er en sak som er børssensitiv. Regjeringen jobber nå med det kunnskapsgrunnlaget vi har, for å kunne ta en beslutning når den tid kommer. Men jeg er opptatt av at vi skal se at vi har mange næringer som har stort potensial, og at vi må finne gode avveininger her.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-12-11:
Et budsjettarbeid består av mange vanskelige avveininger når det gjelder hva som er det absolutt viktigste å bruke ressursene på fremover. Når det gjelder selfangstnæringen, har den over lang tid vært avhengig av offentlige overføringer. Og i fjor er, ifølge Fiskeridirektoratet, tilskuddets andel av næringens totale inntekter nå oppe i 70–80 pst. – 70–80 pst. er statsstøtteandelen av inntektene i næringen. Når vi i tillegg får opplysninger fra havforskerne våre om at fangsten de senere årene er så beskjeden at den neppe kan sies å være bestandsregulerende, har vi kommet til den konklusjonen at det ikke er riktig å bruke disse midlene på denne næringen. Men jeg minner om at hvalfangstnæringen i dag går uten subsidier. Jeg håper inderlig at markedene ute og næringen skal kunne jobbe med dette videre, og at det fortsatt er aktører som ønsker drive i denne næringen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-12-11:
Svaret på det er at vi må fortsette å intensivere det forskningsmessige samarbeidet som er rundt disse avtalene, og at vi kan enes om et sonetilhørighetsgrunnlag som vi fra norsk side mener er rettferdig. Det er ingen tvil om at det har vært kontakt mellom EU og Island – ikke i år, men i fjor – som gjorde at Island la krav på bordet som vi fra norsk side mente var helt uakseptable. Derfor fikk vi ikke Island med i fjor, og vi fikk dem heller ikke med i år. Men jeg er glad for å kunne si at jeg tror vi nærmer oss det punktet hvor vi har et bedre vitenskapelig grunnlag å gå løs på, med tanke på neste års forhandlinger.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Jeg skal la være å si at jeg ikke skal forlenge debatten, for det gjør jeg jo i og med at jeg har bedt om ordet til et 3 minutters innlegg. Jeg vil allikevel kommentere noen av de innspillene som har kommet, bl.a. fra representanten Gundersen, som sier at i stedet for å ha en målrettet næringspolitikk skal vi la dem vinne, de som vinner – altså støtte vinnerne. Ja, det er det vi mener vi gjør når vi satser på en veldig sterk marin sektor i Norge. Da bidrar det offentlige til å styrke gode, resultatorienterte, suksessfulle bedrifter i Norge. Det er det staten skal være – en støttespiller. Den skal være det på det maritime området, den skal være det på skogområdet, og nå trenger vi altså spesielle ting knyttet til leverandørindustrien, som er inne i en lavkonjunkturfase. Det er sånn vi tenker næringspolitikk. Nei, vi får beskjed om at vi skal løfte blikket. Produktivitet er viktig. Ja, det er det ingen uenighet om. Det er feil at produktiviteten i Norge har gått ned. Det har vært produktivitetsvekst i Norge hele tida, men vi er for alle tiltak som kan styrke produktivitetsveksten. Jeg vil anbefale representanten Gundersen å sette seg inn i rapporten fra Holden III-utvalget, som viser det faktum at i utviklinga av verdiskapinga i Norge har forholdet mellom andelen av verdiskapinga som går til lønn, og den som går til avkastning på kapital, vært ganske stabil over veldig mange år. Det mener vi er sunt for det norske samfunnet. Noe annet som er stor politikk, er samferdsel. Når vi ikke har diskutert det, er det fordi det i all hovedsak er enighet om samferdselsbudsjettet. Det er faktisk omtrent den Nasjonal transportplan som vi la fram, som nå blir gjennomført. Det er ikke noen uenighet om at transport er viktig. Det er derfor vi satser ekstra på det innenfor skog f.eks. Det er heller ingen uenighet om at forskning, særlig næringsrettet forskning, og utdanning er viktig. Det er enighet om det. Men det det er uenighet om, er noe av den konkrete næringspolitikken. Det eneste som har blitt framholdt her fra dem som tenker stort –altså de som er imot konkrete tiltak i næringspolitikken og bare på overordnede ting – og som skiller regjeringa fra opposisjonen, er formuesskatten. Men når det gjelder formuesskatten, er det dokumentert fra økonom etter økonom at den har ingen dynamisk effekt på utviklinga av næringslivet. Det er da heller ingen næringsskatt – det er en personskatt, og kuttet kommer noen få rike til gode. Hvis det ikke holder at vi sier det, og at norske økonomer sier det, så kanskje regjeringspartiene i hvert fall kunne tro på OECD, som ikke akkurat er sosialismens høyborg i Europa, som nå peker på nettopp det faktum at små forskjeller i samfunnet er med på å bidra til verdiskaping. Det er den norske modellen. Nå er det også dokumentert fra utlandet at det er en realitet at små forskjeller gir god produktivitetsutvikling. Det denne regjeringa gjør gjennom statsbudsjettet, er å øke forskjellene. Derfor er det ikke unaturlig at det er en viss uenighet om næringspolitikken.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-11:
I nord gikk SV til valg på å si ja til Nord-Norge. Vi vil at framtiden skal formes av folk i landsdelen, med utgangspunkt i de aller viktigste fortrinnene vi har, nemlig fornybare naturressurser. Det er det som legger grunnlaget for matproduksjonen i fiskeri og landbruk, for turisme og reiseliv og for industri knyttet til fornybar energi. Ingen har bedre forutsetninger for grønn omstilling enn vi har i Norge, med vår industrihistorie og vår brede industrielle kompetanse. Regjeringen går i helt motsatt retning av den vi i SV vil gå i, ved å si nei til Nord-Norge, med en politikk som snevrer inn næringssatsing og muligheter, ved å kutte i støtten til landbruket og viktige fiskeripolitiske tiltak og ved å kutte i midler til reiseliv og i regionale utviklingsmidler, for heller å satse ensidig på olje og gass – to ikke-fornybare solnedgangsnæringer med helt åpenbare miljømessige slagsider, og som mange steder står i direkte konflikt med eksisterende arbeidsplasser. Det gjør oss også sårbare. Nå er det vel bare å starte med fiske igjen, sa en av de ansatte i Aibel i Hammerfest, etter å ha fått beskjed om at 20 ansatte skulle miste jobben. Det er ikke tilfeldig at det er fiske man går tilbake til og ser håpet i. Det er den næringen som man alltid har blitt båret av i nord. Tørrfisk var vår aller første valuta. SV vil at framtidens viktigste ressurs, nemlig ungdommen, skal se de mulighetene som ligger i våre fornybare næringer, og at vi som samfunn skal evne å prioritere de kloke hodene, de kompetente hendene og den store kapitalen i bærekraftig og fornybar retning. Derfor vil SV ha et nordnorsk investeringsfond, fordi vår landsdel er rik på ressurser, men ikke nødvendigvis på kapital. I regjering førte vi en aktiv næringspolitikk som vi nå ser erstattes med næringsnøytralitet. Jeg frykter at vi vil se store behov for å ta grep, men uten at noen ting skjer eller gjøres, og at vi vil se et næringsliv som står og rister og rister på verktøykassen uten at det høres en eneste lyd, fordi den verktøykassen de rister på, er tom for innhold. Og når man hører debatten her, skulle man tro at det var Høyres politikk som førte til sysselsetting og næring, men hvorfor var det da sånn at veksten i sysselsettingen var mye høyere da de rød-grønne styrte, selv om det var finanskrise, enn da Høyre styrte i perioden før?
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Etter at Erna Solberg tok over som statsminister, har investeringene i høyere utdanning og forskning fått et kraftig løft. Aldri tidligere har offentlige bevilgninger til forskning utgjort en høyere andel av BNP. Andelen av BNP er anslått til 0,93 pst., høyere enn noen gang på 2000-tallet. Det er ikke noe poeng i seg selv å øke offentlige utgifter, men det er et viktig poeng å investere i kunnskap for å styrke norsk næringslivs konkurransekraft og for å løse store samfunnsutfordringer. I Norge nyter vi godt av høye lønninger og av en godt utbygget velferdsstat, og begge deler koster penger. De høye lønningene gjør at vi ikke kan konkurrere på pris, vi må jobbe smartere eller konkurrere på kvalitet. Velferdsordningene gjør oss avhengige av høy verdiskaping for at de skal være bærekraftige. Vi får en økende andel eldre som trenger mer pleie, samtidig som vi ikke får en tilsvarende økning i arbeidsstokken. Det er lett å slå om seg med begreper om at Norge skal bli et av verdens mest innovative land, hvor det skal være attraktivt å etablere seg. Det er noe annet å få det til i praksis. Mens andre land i løpet av de siste årene har styrket sin satsing på utdanning og forskning, har Norge sakket akterut. Jo, det har vært en økning i investeringene i FoU også de siste årene, men ikke sammenlignet med mange av våre konkurrentland. En rekke land investerer mer enn dobbelt så mye i forskning som Norge som andel av BNP, og de har utdanningsinstitusjoner i verdensklasse som årlig utdanner et overskudd av høyt utdannet relevant arbeidskraft for å sikre sin egen fremtidige konkurransekraft. Derfor er det bra at vi nå ser et taktskifte i forskningspolitikken. Veksten i de offentlige investeringene i forskning og utvikling er i statsbudsjettet for 2014 og 2015 høyere enn gjennomsnittene for de forrige åtte årene. Forliket i Stortinget innebærer en samlet bevilgning til forskning og utvikling på over 30 mrd. kr. Det er vel 2,1 mrd. kr mer enn i 2014, noe som tilsvarer en realvekst på 4,2 pst – og det er blitt høyere med forliket. Noe av det som prioriteres, er satsing på utvikling av verdensledende fagmiljøer, flere rekrutteringsstillinger og penger til utstyr og nye universitetsbygg. Budsjettforliket innebærer også en kraftig satsing på nytt næringsliv, ny teknologi og innovasjon. To nye såkornfond skal etableres, der staten støtter private investorer for å utvikle nye bedrifter som i mange tilfeller har sitt utspring i universitets- og forskningsmiljøene. I tillegg satses det målrettet på virkemidler som vi vet stimulerer næringslivet til å investere mer i egen forskning, samtidig som finansieringen av virkemidler som bidrar til kommersialisering av gode ideer, som FORNY og den landsdekkende etablerertilskuddsordningen i Innovasjon Norge, styrkes. Alt dette betyr at vi vil stå sterkere rustet for å møte fremtiden. Det betyr at vi kan få økt fremvekst av nytt og kunnskapsbasert næringsliv og flere gode gründere, og det er det vi trenger for å sikre vår velferd i fremtiden.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Da regjeringen tiltrådte i 2013, startet vi et yrkesfagløft. Det hadde ikke vært gjort på mange år med rød-grønn regjering. Vi økte lærlingtilskuddet to ganger på to år. Sist gang lærlingtilskuddet ble økt, var i 2009. Og med en økning i årets budsjett på 4 000 kr per kontrakt har vi økt lærlingtilskuddet med 7 500 kr siden vi tok over etter de rød-grønne. I tilleggsproposisjonen for 2014 bevilget vi 114 mill. kr ekstra til fag- og yrkesopplæringen, og det ble lagt vekt på tiltak som bedrer vilkårene for bedrifter, og styrker kvaliteten på opplæringen. Regjeringen har også store planer fremover. Vi skal gjøre en gjennomgang av tilbudsstrukturen i videregående opplæring, vi skal finne ut hvordan praksisbrev skal kunne tilbys i alle fylker og vi skal jobbe med en strategi som skal øke antallet lærlinger i staten. Regjeringen har startet et yrkesfagløft, og det var – med respekt å melde – ikke mye satsing på yrkesfag under den rød-grønne regjeringen den siste tiden.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Det første jeg vil si til det spørsmålet, er at jeg er veldig fornøyd med at regjeringen tør og klarer å prioritere og satse for å stimulere flere elitemiljøer i Norge. Det trenger vi. De siste årene har vi hatt mange gode virkemidler som har bidratt til dette, som SFF-ordningen i Forskningsrådet og SFI, som konsentrerer seg om henholdsvis forskning og innovasjon i eminente miljøer. Men vi må erkjenne at for å kunne henge med i den internasjonale konkurransen og for å kunne tiltrekke oss kompetent arbeidskraft, er det utrolig viktig at vi også spisser oss og er ledende internasjonalt. Det tror jeg vi ser et eksempel på gjennom årets nobelpris i medisin. Men vi har også en gjennomgang av høyskoler og universiteter, hvor vi skal se på nettopp hvordan vi kan styrke alle universitetene og alle høyskolene i Norge. Vi ønsker å legge til rette for å styrke alle høyskolene og alle universitetene, slik at de skal få en hensiktsmessig fordeling av oppgaver.(Presidenten klubber.) Så har vi også styrket høyskolene i …(presidenten klubber igjen) (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Vi vet ikke mye om fremtiden, men vi vet at vi kommer til å trenge mange fagarbeidere, og det er representanten Tingelstad Wøien og jeg helt enige om. Jeg er kjent med at de fire partiene som nå samarbeider i Stortinget, jobbet veldig intenst med å styrke tiltak for yrkesfagene da de var i opposisjon, og nå har vi begynt den opptrappingen som vi mener er nødvendig for å styrke yrkesfagene. Som jeg har sagt: Vi startet et yrkesfagløft med 114 mill. kr ekstra i 2014. Vi har økt ytterligere i budsjettet for 2015, og vi har planer for å styrke dette ytterligere. Derfor ser jeg frem til at vi sammen kan identifisere hva det er behov for. Jeg har f.eks. sagt at vi skal gå gjennom tilbudsstrukturen i videregående opplæring. Vi har sendt på høring en ny forskrift til faget Prosjekt for fordypning, hvor målet er at alle elevene skal tilbringe mer tid i bedrift. Vi har styrket tilskudd til bedrifter, og vi har økt lærlingtilskuddet, så vi er i gang.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Høyres hovedprioritet når det gjelder skolen, er å få enda bedre lærere. Vi har satset hardt og målrettet på å styrke lærernes kompetanse. Vi skal også lage en ny lærerutdanning, nettopp for å skape lærere som i fremtiden har større faglig dybde, og som dermed vil kunne gi elevene enda bedre undervisning. Det er mulig at representanten Knag Fylkesnes har funnet en forskningsrapport som sier at «size matters», men når en går gjennom alle de faktorene som påvirker elevenes læring, er ikke klassestørrelsen det viktigste. Det aller, aller viktigste er en god lærer. Det er selvfølgelig fint at vi skal styrke oppmerksomheten rundt de yngre elevene – det skal vi gjøre – men når det gjelder spørsmålet om en generell norm på klassestørrelsen, har ikke jeg noen kjennskap til at vi har snudd.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Jeg hørte representanten Giske omtale Venstres påvirkning på budsjettet med at det ble trukket veldig til venstre. Jeg har også hørt en rekke arbeiderpartipolitikere harselere med Venstre ved å si at de på tre timer kunne blitt enig med seg selv om det vi til sammen brukte noen uker på å bli enige om. Kunne representanten utdype litt hva hun synes om en slik karakteristikk?
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Under den rød-grønne regjeringen opplevde vi tidenes vekst i statsbudsjettene, men vi så ikke at regjeringen løftet høyere utdanning og forskning i en tid hvor det var rom for å gjøre reelle prioriteringer. Det gjelder også studiestøtten. Etter at valget var tapt i 2013, la regjeringen frem et avskjedsbudsjett hvor det ble foreslått elleve måneders studiestøtte med budsjettvirkning fra 2015, og dette forslaget ville hatt en budsjetteffekt i 2015 på 586 mill. kr. Nå behandler vi budsjettet for 2015, og jeg kan ikke se at SV har lagt inn en tilsvarende økning som det SV i regjering foreslo i 2014-budsjettet, i dette budsjettet som vi behandler nå. Hvordan kan studentene ha tillit til at SV mener det de sier, når de ikke bruker de pengene til studiestøtte som de sa de skulle gjøre, da de hadde tapt valget i 2013?
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Noe av det som prioriteres i budsjettet, er satsingen på utviklingen av verdensledende fagmiljøer, og i budsjettforslaget er dette som sagt fulgt opp med 100 mill. kr knyttet til rekruttering av toppforskere. Til de 70 mill. kr som brukes til de fem gamle universitetene: Når Arbeiderpartiet er kritisk til at disse institusjonene får disse midlene, har jeg lyst til å bemerke at de mener at dette bryter med prinsippene om belønning av kvalitet gjennom åpen konkurranse, og så mener de at dette i praksis finansieres gjennom kutt i bevilgningene til høyskolene og de nye universitetene. Ingen av disse påstandene medfører riktighet. Det er ingen av institusjonene som er håndplukket til denne satsingen på rekruttering av toppforskere for å utvikle verdensledende miljøer – de 70 mill. kr er fordelt etter spisse kvalitetskriterier. Vi snakker her om hvilke miljøer som har gjort det bra når det gjelder tildeling av sentre for fremragende forskning, sentre for fremragende innovasjon og forskningssentre for miljøvennlig energi. Det er også lagt vekt på Forskningsrådets fremste konkurransearena som favner alle fagområder, FRIPRO, der vitenskapelig kvalitet er et avgjørende kriterium for bevilgning. I tillegg har den internasjonale dimensjonen vært viktig ved at departementet har sett på norske institusjoners evne til å vinne fram i kampen om de mest høythengende forskningsmidlene i Europa. Her har det blitt lagt vekt på å identifisere dem som har blitt tildelt koordinatorroller i prosjekter innenfor EUs 7. rammeprogram, og dem som har nådd opp i konkurransen om forskningsmidler gjennom Det europeiske forskningsrådet, ERC. Skal man utvikle verdensledende miljøer, må man satse på dem som allerede har vist at de ligger langt fremme på nasjonale og internasjonale konkurransearenaer, og de kriteriene som er brukt, gjenspeiler nettopp dette. Det er ingen holdepunkter for at verken budsjettforslaget fra regjeringen eller forliket med Venstre og Kristelig Folkeparti innebærer noen vridning fra høyskoler og nye universiteter til de gamle. Snarere representerer budsjettet for 2015 en solid styrking av universiteter og høyskoler generelt, med en vekst på 2,6 pst. sammenlignet med 2014. Og det kan være grunn til å minne om at denne realveksten også kom oppå et svært godt universitets- og høyskolebudsjett for 2014, altså etter regjeringsskiftet. Budsjettet for 2015 inneholder også tiltak som treffer både bredden og spissene i universitets- og høyskolesektoren. Det satses bl.a. på verdensledende miljøer, utstyr til viktig profesjonsutdanninger, rekrutteringsstillinger, styrking av EU-incentivet, grunnfinansiering av private høyskoler, strukturtiltak og oppgradering av nye universitetsbygg.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-12-11:
Da får jeg bruke det lille minuttet mitt til å si at «i Bakvendtland, der kan alt gå an», for maken til vriding og vending på hvordan Høyre og Fremskrittspartiet snakker om regjeringens budsjett, har jeg aldri hørt. Hvis ikke arbeiderpartirepresentantene har hørt at vi har snakket pent om regjeringens budsjett for skole når det gjelder Lærerløftet, for høyere utdanning når det gjelder styrking av studentenes kår og høyskolesektoren, og for forskning når det gjelder en formidabel satsing både på fremragende miljøer og på mange gode styrkinger av næringsrettet forskning – som BIA, som SkatteFUNN, som satsing på å muliggjøre teknologiene osv. – skjønner ikke jeg noe. Til Knag Fylkesnes har jeg lyst til å si: Dette budsjettet handler om fremtiden – det handler om å ruste seg for en fremtid, det handler om å investere i forskning, det handler om å investere i infrastruktur, og det handler om å redusere skattene, slik at vi kan beholde arbeidsplasser i fremtiden, for det er faktisk det vi lever av.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-11:
Neste veke legg pelsdyrutvalet fram sin rapport. Venstre er glad for at ein del av budsjettforliket mellom Høgre, Framstegspartiet, Kristeleg Folkeparti og oss er ei einigheit om at regjeringa skal vurdere avvikling av pelsdyrnæringa i forbindelse med oppfølginga av det utvalet. Det er, så vidt eg veit, første gong Stortinget har bedt ei regjering om å vurdere det. Dessutan er det – så vidt eg kan lese og telje meg fram til – allereie 72 representantar i denne salen som er klare til å gå inn for ei styrt avvikling av næringa. Det er det gode grunnar for. Tysdag denne veka viste NRK ein dokumentar om pelsdyrnæringa, der det vart avdekt både uakseptabelt dyrehald og haldningar til dyrehald som er fullstendig uakseptable. Det er likevel ikkje den enkelte bonden som er problemet. Eg veit at mange pelsdyrbønder er glade i dyra sine og ønskjer at dyrevelferda skal vere best mogleg. Problemet er at kommersiell pelsdyrproduksjon og god dyrevelferd rett og slett ikkje ser ut til å la seg kombinere. Dette har både Veterinærinstituttet og Den norske veterinærforening lenge fortalt oss. Dyrehald er sjølvsagt krevjande, uansett kva føremålet måtte vere, men det er likevel noko grunnleggjande som skil pelsdyroppdrett frå anna dyrehald, for det første at matproduksjon er heilt nødvendig – i motsetning til produksjon av dyre moteprodukt – og for det andre at tradisjonelle husdyr stort sett er flokkdyr, planteetarar og genetisk tilpassa eit liv med menneske over tusenvis av år. Pelsdyr, derimot, er ville dyr. Sjølv etter knapt 90 år med avlsarbeid stryk det store fleirtalet av rev og mink på testane om dei er tamme eller ikkje, til Universitet for miljø- og biovitskap. Dette er rovdyr som har behov for å jakte og streife og generelt er tilpassa eit heilt anna liv enn det eit knøttlite bur kan tilby. Argumentet for å fortsetje med pelsdyroppdrett synest hovudsakleg å vere at dette er ei såkalla viktig distriktsnæring. Det er ikkje tilfellet. Totalt er det 273 pelsdyrbønder i heile Noreg. Dei står ikkje på eigne bein, men blir understøtta med i snitt 150 000 skattekroner i subsidiar. Over halvparten av produksjonen føregår i våre mest sentrale strøk. Nokon bruker i denne salen å åtvare mot det såkalla industrilandbruket. Det har vi generelt ganske lite av i Noreg, men eg kan knapt tenkje meg noko meir industrielt enn norsk pelsdyroppdrett: Tusenvis av dyr på garden, som blir gassa og flådd på samleband – utan noka som helst betydning for verken kulturlandskap, biologisk mangfald eller sjølvforsyning. 98 pst. av produksjonen går uforedla til eksport, hovudsakleg til nyrike kinesarar og russarar utan – etter mitt syn – tilstrekkeleg bevisstheit rundt dyreetikk. Måtte 2015 bli året der denne salen omsider seier at nok er nok!
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Regjeringen kutter også neste år tildelingen til fylkeskommunenes arbeid med regional utvikling. Vi husker alle godt hva som skjedde i årets budsjett, med kuttene i regionale utviklingsmidler på hele 430 mill. kr. For mitt hjemfylke utgjorde dette 66 mill. kr mindre. Vi – alle, håper jeg – husker også veldig godt kommunebudsjettet som ble vedtatt på tirsdag her i salen, og hva slags profil det har. Vi ser faktisk en tendens, som jeg håper ikke er riktig, til en negativ distriktsprofil fra dagens regjering. Forslaget for neste år til omorganisering av Innovasjon Norge vil ramme distriktene. Innovasjon Norge skal jo ikke bare dele ut kapital, de er en viktig medspiller for det lokale næringslivet, og ikke minst er de en viktig medspiller som gjør at man skal ha kort vei til førstelinjetjenestene i kommunene. Jeg har selv sittet som ordfører, og det er utrolig viktig å ha den linken nært og lokalt. Det man i det minste kunne ha forventet, var at man i hvert fall avventet til Stortinget hadde fått seg forelagt en helhetlig plan for Innovasjon Norge. Det har Arbeiderpartiet foreslått, men det vil man ikke bruke tid på. Arbeiderpartiet vil også i framtida ha et landbruk over hele landet. Jeg er ikke like trygg på at dagens regjering ønsker dette. Med landbruksoppgjøret friskt i minne gjør det meg bekymret når jeg ser neste års budsjett. Det er korrekt at det kom i havn, og at det ble et bedre oppgjør etter forliket med dagens samarbeidspartnere, Venstre og Kristelig Folkeparti, men Arbeiderpartiet er veldig klar på at vi mener man ikke gikk langt nok for å styrke matproduksjonen over hele landet. Derfor vil Arbeiderpartiet på nytt øke bevilgningene for å styrke lønnsomheten i landbruket i hele landet. Jeg merker meg at regjeringen har iverksatt en privatiseringsprosess i Statskog. Dette er meget alvorlig og et meget uheldig tidspunkt. På Helgeland er Statskog en stor grunneier, og nå gjennomfører man en storstilt utredning av utsalg av skog og grunn, samtidig som man er midt i en prosess der man ser på forvaltning av utmarka. Dette virker forhastet og som en overkjøring av lokale myndigheter. I dag er det ikke lik forvaltning av utmarka vår. Vi har fjelloven sør om Nordland, og vi har Finnmarksloven nord om Sør-Troms. I min region, Nordland, og i Sør-Troms er det Statskog som er forvalter. Det var i gang en prosess, Samerettsutvalget II, for å se på dette. Det ligger i en skuff, og jeg lurer på når det vil bli tatt fram så man får en lik praksis i hele landet. Jeg anbefaler til slutt Stortinget å støtte Arbeiderpartiets forslag om å stanse: «den varslede privatiseringsprosessen av Statskog, herunder arbeidet som pågår i Statskog med å utrede privatisering av skogvirksomheten.»
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2014-12-11:
Jeg har hørt i debatten i dag at det nå er synliggjort et skille mellom rød-grønn og blå-blå næringspolitikk, eller aktiv og passiv politikk, som det også har blitt kalt. Men alle land har jo en eller annen form for aktiv næringspolitikk, enten gjennom statlig styring og inngripen, alt fra lover og reguleringer til bygging av infrastruktur, organisering av offentlige tjenester, hvordan skatte- og avgiftspolitikken er utformet, hvordan staten bruker sin innkjøpsmakt, eller om det finnes særordninger for særinteresser på ett eller flere områder. Som regel har staten – og bør ha – strategiske interesser der statlige virksomheter og virkemidler spiller en særlig rolle, f.eks. som eier eller regulator. Men det misforholdet som legges i retorikken fra denne salen om hvor inngripende, aktiv og deltakende den norske staten faktisk er, er mest egnet til å devaluere politikeres troverdighet i næringspolitikken. Den rød-grønne regjeringen hadde antageligvis det største økonomiske handlingsrommet Norge noensinne har hatt og vil ha. Dette hadde sammenheng med at etterspørselen i petroleumsnæringen holdt seg på et høyt nivå, også under finanskrisen. I denne unike posisjonen for omstilling fra en oljebasert økonomi til å skape bærekraftige, balanserte og skapende velferdssamfunn, klarte den rød-grønne regjeringen det kunststykket å gjøre Norge mer oljeavhengig. Samtidig har vi aldri tidligere hatt en så sterk forverring av konkurranseevnen. Var det et resultat av aktiv næringspolitikk? I det siste regjeringsåret til de rød-grønne ble det investert for 200 mrd. kr i oljesektoren, mens det ble investert for rundt 20 mrd. kr i Fastlands-Norge. Var det et resultat av en aktiv næringspolitikk? Er det aktiv næringspolitikk å svekke markedet for risikokapital gjennom å tappe investorer, bedriftseiere og gründere med formuesskatt? Da kan jo politikere bruke dette på nye akseleratorprogrammer og tilleggsbevilgninger for selv å framstå som handlekraftige. Men det mener jeg er en ganske arrogant form for aktiv næringspolitikk. Det næringssosialister glemmer, er at når man tapper folk som allerede har vist at de har både kompetanse, teft og engasjement til å skape arbeidsplasser, så taper vi også kompetansen de bruker når de investerer. Den kompetansen kunne ha hjulpet flere bedrifter gjennom det som kalles dødens dal. I stedet viser SSBs statistikk at etter åtte år med aktiv rød-grønn næringspolitikk, er det kun tre av ti selskaper som overlever de første fem driftsårene i Norge. Det Norge trenger, er mindre såkalt aktiv næringspolitikk, men næringspolitikk – mer fokus på forutsetninger for å drive næring, som historiske samferdselsinvesteringer, en vekstfremmende skatte- og avgiftspolitikk, skole og utdanning som setter kunnskap først, mer satsing på forskning og utvikling, men kanskje viktigst av alt politikere som ikke tror at det er i denne sal framtidens arbeidsplasser skapes, men legger til rette for de kloke hodene, de brennende hjerter og de skapende hender, som faktisk gjør det.
Helge Orten (Høyre), 2014-12-11:
Jeg kommer fra et fylke der den maritime og marine industrien står sterkt, og der vi etter hvert også har bygd opp en stor petroleumsbasert aktivitet med to ilandføringsanlegg og en omfattende leverandørindustri. Det som er interessant å se, er hvordan disse næringene vokser, utvikler seg og skaper sterke næringsklynger – næringsklynger som i stor grad er bygd på lokal kompetanse og kapital. Det er ikke slik at disse klyngene kan vokse fram hvor som helst. Den maritime og marine industrien på Nord-Vestlandet er et resultat av lange sjøfarts- og fiskeritradisjoner som er unike for vårt område. Det er lokale gründere og bedrifter som evner å omstille seg og tilpasse seg endrede omgivelser, og som har lagt stein på stein i familieselskaper og bygd opp lønnsomme og solide arbeidsplasser. Det er altså kombinasjonen av lokale eiere, kompetanse, dyktige medarbeidere og stor evne til omstilling og innovasjon som har gjort at disse klyngene har fått vokse akkurat i vårt område. Når jeg reiser rundt og besøker disse bedriftene, er det flere ting de peker på som er viktig for regionen og for bedriften for at de fortsatt skal beholde sin posisjon og utvikle seg videre. Det første som blir nevnt, er samferdsel, deretter enda litt mer samferdsel, og så nevner de formuesskatten. Det er derfor en grunn til at regjeringen prioriterer disse områdene høyt i sitt budsjett. Så registrerer jeg at Storberget i replikkordvekslingen tidligere i dag ikke var fornøyd med regjeringas satsing på infrastruktur. Dette er en merkelig konklusjon all den tid det er et historisk høyt samferdselsbudsjett. Der vedlikeholdsetterslepet økte for hvert år under rød-grønt flertallsstyre, vil vi i 2015 snu denne trenden og for første gang på flere tiår redusere forfallet både på riksvei og på jernbane. I tillegg øker vi investeringstakten og gjennomfører store reformer på samferdselsområdet, som vil bety redusert planleggingstid og mer effektiv utbygging. Dette er reformer som burde vært gjennomført for lenge siden, men som de rød-grønne valgte å la ligge i skuffen. Nå blir det gjort. I Herøy kommune har de begynt å bruke et nytt begrep: «patriotkapital». Det er kapital skapt i bedrifter med lokal kompetanse og lokale eiere som forstår at en del av den inntjeningen de skaper lokalt, også bør tilfalle lokalsamfunnet. Det er bra for bedriften, og det er bra for lokalsamfunnet. I den rød-grønne verden er det helt greit at mange av de lokaleeide bedriftene faktisk må tappe egenkapitalen for å betale den særnorske formuesskatten, mens nabobedriften, som er utenlandsk eid, slipper. Hvor er logikken? Hvorfor ønsker Arbeiderpartiet og representanten Botten å diskriminere norske lokaleide bedrifter? Jeg har ennå til gode å få tilbakemeldinger fra bedriftene om at de ønsker økte regionale utviklingsmidler styrt av fylkeskommunen. De bedriftene jeg har besøkt, ber oss fjerne den diskriminerende formuesskatten og satse mer på infrastruktur, og det er akkurat det vi er godt i gang med.