Thor Lillehovde (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Jeg skal i dette innlegget berøre flertallets syn i de sakene som er til behandling. Innledningsvis vil jeg si meg enig med forslagsstillerne i at det gjennom flere år har vært store utfordringer knyttet til kapasitet, pasientflyt og informasjonsflyt i sjukehusene i Oslo-regionen. En så storstilt omorganisering som den vi ser her, har vært krevende og har medført store utfordringer. Den har berørt og engasjert helsepersonell og ikke minst lokalbefolkninga. Dette var heller ikke uventet da vi her sto overfor en omstilling i landets største landbaserte virksomhet målt i antall personer. Forslagsstillerne foreslår en overslagsbevilgning for å utnytte ledig kapasitet i private sjukehus. Dette støttes ikke av flertallet, da vi mener at man gjennom dette forslaget vil legge til rette for en forskjellsbehandling av private og offentlige sjukehus i favør av de private, fordi de private kommersielle sjukehusene dermed kan velge hvilke pasienter de er villig til å utrede og behandle, mens de offentlige sjukehusene vil sitte igjen med de omfattende og kompliserte operasjonene. Mens de offentlige sjukehusene hver dag må prioritere hardt innenfor fastsatte budsjettrammer, vil kommersielle aktører kunne velge pasienter uten prioritering av hvem som trenger hjelp først. Flertallspartiene ønsker ikke et slikt system. Forslagsstillerne prater om effektiv ressursutnyttelse og utbygging av tilstrekkelig kapasitet. Jeg kan forsikre om at regjeringspartiene er minst like opptatt av ressurs- og kapasitetsutnyttelse. Mens forslagsstillerne vil at det daglige ansvaret for dette skal ligge i Stortinget, mener flertallet at Stortinget skal trekke opp politikken og tydeliggjøre rammene, og at driftsansvaret skal ligge i helseforetakene. Det er de som er de nærmest til å vurdere hvordan man innenfor gitte rammer kan styre sjukehusene både når det gjelder drift og utbygging. Dette fører meg inn på behandlinga av Dokument 8:54 S, som omhandler bedre helsebygg. Gode og tidsriktige helsebygg er noe vi alle ønsker oss, og som en samstemt komité mener er en forutsetning for å kunne tilby de beste helsetjenester. Dagens regjering har gjennom de siste årene beredt grunnen ved at det nå er orden i sjukehusenes økonomi. Etter store økonomiske underskudd som vi arvet etter forrige regjering, står sjukehusene nå sterkere enn noen gang. De leverer gode resultater, behandler flere mennesker og flere sykdommer. I tillegg kan de nå også investere i framtida. Å bringe sjukehusøkonomien i balanse har vært en tung, men nødvendig prosess. Dette har også skapt mye turbulens ute i helseregionene. Alt har ikke stått stille mens dette arbeidet har pågått. Nei, tvert imot – moderniseringsarbeidet og nybygging har pågått parallelt. Fram til i dag har dette arbeidet vært utført i offentlig regi – selvfølgelig ved at byggeprosjektene er lagt ut på anbud etter internasjonalt regelverk, slik at det har vært konkurranse i det private markedet om alle disse oppdragene. Jeg registrerer at forslagsstillerne, ikke uventet, med begeistring peker på Sverige, Danmark og Storbritannia hvor OPS fram til nå har vært regnet som den gode og framtidsrettede modell ved utbygging av både samferdsel og annen offentlig infrastruktur. Når regjeringspartiene i denne saken trekker fram sjukehusbygging ved sjukehuset Nya Karolinska Solna som eksempel på hvor lite egnet OPS er innenfor denne sektoren, er det fordi forslagsstillernes virkelighetsbeskrivelse står i grell kontrast til beskrivelsen i svenske medier og blant svensk helsepersonell. Disse omtaler OPS-prosjektet som en skandale, noe som understøttes gjennom en rapport utarbeidet av den svenske konservative tankesmien, Timbro. I denne rapporten konkluderes det med at Nya Karolinska har endt opp med en langt høyere kostnad enn alternativene. I England erkjennes det nå av både finansminister og framtredende økonomer at OPS har vært ødeleggende for det offentlige helsevesen. Dyre OPS-kontrakter har påført sjukehusene så stor gjeld at det nå må kuttes i helsetilbudet for å innfri forpliktelsene overfor de private investorene. I England har de 20 års erfaring med denne type kontrakter og ser nå den fulle og hele konsekvens av forsøket. Fra regjeringspartiene vil vi advare mot OPS-kontrakter i offentlige utbyggingsprosjekter med den enkle begrunnelsen: Det blir for dyrt for samfunnet, for pasientene og for dem som kommer etter oss.