Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Jeg vil ta utgangspunkt i et hverdagseksempel. Jeg er glad for at komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Fremskrittspartiet, er opptatt av at det etableres gode tilbud også for fysisk aktivitet innenfor rusomsorgen. I 2006 ble fotballaget FC Hveita United, et lavterskeltilbud i regi av Frelsesarmeens rusomsorg, startet. Formålet var å aktivisere rusmiddelavhengige som ikke har noe fritidstilbud. Her kan rusmiddelavhengige møtes to ganger i uken til trening og fysisk aktivitet på en sosial og rusfri arena. Fotballaget spiller i dag i bedriftsserien, og tilbudet fører til stor motivasjon for å ruse seg mindre og ikke minst for å prestere bedre. Tilbudet gis i dag gjennom et samarbeid mellom Frelsesarmeen, Trondheim kommune og Rosenborg Ballklubb. Hveita United-spillere er ikke som andre fotballspillere. De sliter med en rusavhengighet, og i den anledning møter de mange utfordringer i hverdagen som er mer eller mindre vanskelig håndterbare. Noen av spillerne har vært rusfrie i en periode og jobber med å komme seg ut av et rusmiljø, mens andre er i aktiv rus og strever med andre problemer som bopel og andre dag til dag-utfordringer. I en hverdag der det ikke alltid føles som om hjelpeapparatet er der for å hjelpe, har spillerne søkt til trenere og frivillige i Hveita United for råd og hjelp. Hveita United har fra starten hatt en 20 pst. stilling, dekt av Frelsesarmeen. Resten av tiden har vært dekt av frivillig innsats. Bjørn Hansen, tidligere landslagstrener, trener av Rosenborg osv., er sammen med flere deres trener. Bjørn Hansen fikk på lørdag hedersprisen under Trøndersk Idrettsgalla bl.a. for sitt sosiale arbeid og engasjement. Å komme i et miljø hvor man er likeverdig, er nytt for mange. Her møter spillerne likeverdige som forstår hva de går igjennom hvis de har en dårlig dag. Her er de alltid velkommen – uansett. I Hveita står ingen alene. Mange av spillerne har aldri opplevd å være en del av et lag. De har ikke opplevd å ha mange venner utenfor rusen. I Hveita møter de folk som ikke dømmer dem for hva de har gjort. Her kan man være seg selv, og man lærer de prosesser en gruppetilhørighet medfører. Det er alltid kjente ansikter som er glad for å se en, og for å ha en å dele opplevelser og inntrykk med. Samtidig representerer Hveita noe en alltid kan se fram til. Mange av spillerne har mye tid; det er i realiteten det eneste de har for mye av. De ønsker å fylle fritiden med noe positivt og noe meningsfylt, slik alle andre mennesker også ønsker å gjøre. De aller fleste spillerne har slitt med rusavhengighet siden ung alder. Det har gått hardt ut over fysikken til mange. Kroppen er sliten av all rusingen, og i tillegg har fysisk trening vært på det absolutte minimum i mange, mange år. Hveita United har snudd dette. Nå opplever mange at de får brukt kroppen sin til noe positivt. Som en av spillerne uttrykte det: «Jeg opplever nå at pumpa banker som en gal fordi jeg har sprunget etter den ballen i en time. Jeg er sliten fordi jeg trener! Ikke for alt annet jævelskap. Og jeg som aldri har trenet en dag i mitt liv.» De opplever å bli i bedre form, noe som er med på å gi en bedre selvfølelse. Flere opplever at de har misbrukt kroppen så mye at det er utrolig godt å kjenne at man bruker den til noe positivt. Hveita er også med på å stimulere til psykisk utvikling. Som sagt ble mange involvert i rusmiljøet fra de var unge. De har ramlet utenfor skole og andre samfunnsinstitusjoner. I disse miljøene har fokuseringen vært på dop. På Hveita prater de med andre mennesker om alt annet enn rus. Gjennom ulike dugnadsjobber, turer, arrangementer o.l. er laget ofte i en sosial kontekst. Dette er verdifulle erfaringer for personer som jobber med å bli integrert i samfunnet på nytt. Gjennom et liv som rusmiddelmisbruker har de fleste utviklet et mer eller mindre dårlig selvbilde. De opplever at samfunnet på mange måter ser på dem som annenrangs mennesker og en samfunnsmessig byrde. De må hele tiden be om hjelp til bosituasjon og dagligliv, og de har opplevd å kjempe mot det hjelpeapparatet som i utgangspunktet er der for å hjelpe dem. Gjennom Hveita United opplever mange for første gang å bli tatt på alvor og bli verdsatt for den man er. Her møter man folk som er glad for å se en, og har man vært borte fra trening en stund på grunn av rus osv., er folk glad for å se at en er tilbake, og ikke skuffet for den tiden en har vært borte. Til og med hjelpeapparatet blir regnet som en del av laget. Under drakta er alle like. Nå snakkes det om også å starte et jentelag for rusmiddelmisbrukere. Jeg er glad for at flertallet i komiteen ser verdien i dette tilbudet, og at en vil be Helsedirektoratet prioritere søknad om støtte til lavterskeltilbudet FC Hveita United spesielt.