Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-12-02:
Heldigvis finnes det politiske spørsmål som det er enkelt å svare et ubetinget nei eller ja på. Spørsmålet om det bør være forbudt å tigge, er et slikt spørsmål. Det bør ikke være forbudt for rusmiddelmisbrukere og andre å be forbipasserende om småmynter. De fleste tiggerne i Oslo er rusmiddelavhengige, og mange venter på behandlingsplass. For de fleste vil alternativet til tigging være kriminalitet og prostitusjon for å finansiere rusmiddelmisbruk. Å bøtelegge tiggerne med hjemmel i løsgjengerlovens forbudsbestemmelse, slik vi har sett tilfeller av i Oslo, er lite hensiktsmessig. Bøtelegging vil kun bidra til å forverre en fra før vanskelig situasjon. Etter min vurdering bør dette være en svært nedprioritert oppgave for politiet. Løsgjengerloven forbyr i dag tigging. Loven er imidlertid under revisjon, og Regjeringen vil om kort tid sende forslag om oppheving av hele loven på høring. Jeg er ganske sikker på at dette arbeidet vil resultere i at man anbefaler forbudet mot tigging opphevet. En slik anbefaling vil få støtte fra Kristelig Folkeparti, og vi ber Justisdepartementet om å komme med saken til Stortinget så raskt som mulig. Dersom tiggingen framstår som truende eller aggressiv, vil den kunne rammes av straffeloven. Slik må det fortsatt være. Vi kan ikke akseptere noen form for atferd som vekker begrunnet frykt hos den som utsettes for tigging. Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV ber i innstillingen Regjeringen vurdere pliktig innmelding i Innsamlingskontrollen for organisasjoner som driver innsamling av en viss størrelse. Jeg må medgi at jeg finner det noe underlig at et slikt forslag framsettes og vedtas i tilknytning til behandlingen av et privat forslag som omhandler noe helt annet. Selv om forslaget, II, er relativt vagt i sin form, mener vi i Kristelig Folkeparti at det kunne vært fremmet i en annen sammenheng og sannsynligvis av en annen komite. Vi kommer derfor til å stemme imot dette forslaget. Når det gjelder forslagets substans, vil jeg imidlertid si at det er viktig å sikre tilliten til frivillig sektor. Ansvaret for at frivillig sektor har tillit, ligger utelukkende hos organisasjonene selv. Men fordi organisasjonene utfører mange viktige oppgaver både nasjonalt og internasjonalt, er det viktig å legge forholdene til rette for fortsatt giverglede og inntektsvekst for de frivillige organisasjonene. Tiltak som gir forbrukerne en større grad av sikkerhet for at innsamlede midler går til formålet, bør derfor vurderes. Forslaget om pliktig innmelding i Innsamlingskontrollen er interessant, men problematisk. Medlemskap i Innsamlingskontrollen koster penger. Man må derfor spørre seg om det er riktig å pålegge frivillige organisasjoner å bruke innsamlede midler på slikt medlemskap. Svaret er etter min mening ikke gitt. Hvert år arrangeres det en rekke innsamlinger til små, lokale og ideelle formål. Det kan bli vanskelig å trekke en grense i forhold til hvilke organisasjoner og typer innsamlinger en har plikt til å registrere i Innsamlingskontrollen. Jeg klarte heller ikke å trekke de helt klare grensene mellom hvem og hva, ut fra det som representanten Storberget sa. Det var de som var spesielle, som skulle utelukkes, og som var typiske for et eller annet – men hvem skal si hvilke formål det er? Jeg vil dessuten nevne at det heller ikke er lovhjemlet medlemskap for organisasjoner i en innsamlingskontroll i de øvrige nordiske land, så langt jeg kjenner til. Jeg håper at vi på et senere tidspunkt får anledning til å drøfte utfordringene som frivillig sektor står overfor, på en bredere og mer helhetlig måte enn det vi gjør i dag. Denne saken gir ikke grunnlag for en slik drøfting. Nå behandler vi spørsmålet om å oppheve forbudet mot tigging, og det stiller Kristelig Folkeparti seg positiv til.