Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-12:
Jeg var veldig glad for den inngangsvinkelen som finansministeren hadde til denne debatten. Det er et synspunkt som vi i SV deler, nemlig at vi må sørge for å dekke våre behov i dag på en slik måte at det ikke ødelegger mulighetene for generasjoner som kommer etter oss, til å dekke sine behov. Det er jo helt inn til kjernen av det som er den store hovedutfordringen vår framover. Da må vi ta vare på den viktigste ressursen vi har, nemlig folk, og foredle den slik at man opplever mindre sykdom og mer kompetanse og mestring, slik at man kan være med på å skape verdier. Den verdiskapingen vi skal holde på med framover, og klimapolitikken, må være to sider av samme sak. Det er helt nødvendig, for det går ikke an å fortsette å produsere på måter som ødelegger generasjonskontrakten og mulighetene for de generasjonene som kommer etter oss. Der er jeg også enig i det som min medrepresentant fra Kristelig Folkeparti sa, at de samfunn som ikke klarer denne grønne omstillingen, også vil tape konkurransemessig. Så her har vi en stor utfordring. Forbruk og klimapolitikk må også være to sider av samme sak. Derfor er det så viktig hvordan vi fordeler ressursene, slik at forbruket heller ikke går ut over de bærekraftbegrensningene som vi har. Når vi skal foredle den viktigste ressursen vi har, tenker jeg alltid på et gammelt kinesisk ordtak som jeg lærte en gang for mange år siden, og som sier at den som fyller hodet og ikke lommene, kan aldri bli ranet. Det tror jeg gjelder både for land og for samfunn, og det gjelder for enkeltmennesket. Hvis vi ikke blir så opptatt av å få puttet mest mulig penger ned i våre egne lommer her og nå, men bruker ressursene våre til å skolere oss, til å gi flest mulig kompetanse, er det det aller beste vi kan gjøre. Derfor er det viktig ikke å omtale utdanning som forbruk. Det er viktig ikke å omtale alle helsetjenester som reint forbruk. Det er faktisk å ta vare på den viktigste ressursen som arbeidsmarkedet har, nemlig folk. Det er viktig. Så er det et spørsmål: Skaper vi mer når forskjellene øker? Det er jo høyresidas mantra i politikken, at man skaper mer da. Det har ikke SV noen tro på. Tvert imot tror vi at vi blir bedre til å skape hvis vi deler bedre. Fordelingsutvalget, som Regjeringen satte ned, og som avgav sin innstilling i vår, viser jo at viktige investeringer, f.eks. i barnehage og skole, vil gjøre at flere lykkes i livet og mestrer det å stå i et krevende arbeidsliv. Generasjonskontrakten handler også om at vi må se over det spleiselaget vi har, nemlig at vi skal yte etter evne og få etter behov. Der er det store debatter med hensyn til hvordan vi skal se på det framover med tanke på de store utfordringene vi har både når det gjelder klima og fordeling. Vi må òg utvikle oss slik at vi står mye mindre på det klimaødeleggende olje- og gassbeinet – vi må skaffe oss mange grønne bein å stå på, bein som er bærekraftige med tanke på den generasjonskontrakten som vi har. Skal vi lykkes med dette og lykkes med å ha en god velferdsstat, må vi «lykkes med arbeidslinjen», som finansministeren sa. Ja, det er jeg helt enig i. Det er veldig mange sider ved det, som flere har vært inne på. Skolepolitikk er en del av det, og også Nav-reformen, selvfølgelig. Men IA-avtalen er kanskje det mest brennaktuelle nå, fordi vi ser at sykefraværet øker, og uføretrygding øker også. Da er jeg veldig enig med min medrepresentant Inga Marte Thorkildsen i at vi nå snart må begynne å se på hva som skaper utstøtinger og sykdom. I flere år har sykefraværet i enkelte bransjer økt sterkt, og mange av disse yrkene er kvinneyrker – det er i renholds-, hotell- og restaurantbransjen og i offentlig sektor. Damene blir syke. Hvorfor blir de det? Det er vi nødt til å sjekke. På hvilken måte blir de syke? Jo, det er snakk om muskel- og skjelettlidelser og lettere psykiske lidelser. Derfor utfordrer jeg finansministeren i jobben framover med en ny IA-avtale å fokusere på både disse sektorene og disse diagnosene, slik at vi kan gripe fatt i problemet der det oppstår, og ikke sette inn – slik jeg frykter det kan komme forslag om i debatten – tiltak mot dem som allerede har blitt syke. Da øker forskjellene, og det er SV uenig i.