Abid Raja (Venstre), 2011-12-05:
Jeg tar ordet i denne saken med to formål. For det første ønsker jeg at Stortinget skal vedta den bestemmelsen Venstre har lagt fram. For det andre ønsker jeg at Stortinget skal stemme ned forslagene i innstillingen om utvidet adgang til fengsling hva gjelder å endre terminologien «skjellig grunn til å mistenke» til «konkrete holdepunkter for å anta». Resten av forslagene er greie, men jeg mener at terminologien og graden av sannsynliggjøring ikke behøver å endres. Først til hvorfor jeg ønsker at Stortinget skal vedta forslaget fra Venstre. I dag skal man ved pågripelse etter straffeprosessloven framstille den pågrepne for retten snarest mulig, og senest innen tre dager. I utlendingsloven er dette annerledes. Her skal den pågrepne framstilles senest innen dagen etter. Dette er veldig uheldig, og jeg ser ingen grunn til at prosessreglene i utlendingsloven skal skille seg fra straffeprosessloven på dette området. Å skulle framstille den pågrepne for retten dagen etter fører til merarbeid for domstolene og politiet. Noen ganger skal utlendingen etter å ha blitt pågrepet, ut av landet innen tre dager. Likevel må det i dag fengsling til. Domstolskontroll er nødvendig, men det er ikke nødvendig når vedkommende skal ut av landet innen tre dager, og vilkårene er oppfylt. Venstre mener det er fornuftig å innføre en tredagersregel, både for å unngå åpenbart unødvendige fengslingsmøter og fordi vi mener det bør være samme regler i utlendingsloven og straffeprosessloven på dette punktet. Straffeprosessloven gir anledning til å holde folk fengslet i inntil tre dager, mens ulovlige utlendinger som ikke har overholdt utreisefristen, må fengsles dagen etter. Venstres forslag til lovendring vil bidra til at politiet og domstolene kan effektiviseres noe. Jeg kan ikke se at denne endringen vil gå ut over rettssikkerheten, fordi lengre pågripelser vil måtte kontrolleres av domstolene allikevel. Selv om vi gir politiet mulighet og romslighet til å holde på den pågrepne i tre dager, er det jo åpenbart at denne adgangen ikke trenger å benyttes. Så til hvorfor jeg mener vi skal stemme imot forslaget i innstillingen om å endre terminologien «skjellig grunn til å mistenke» til «konkrete holdepunkter for å anta». I straffeprosessloven er terminologien «skjellig grunn til å mistenke» svært godt innarbeidet. Uttrykket er faktisk også brukt i dagens utlendingslov. Jeg vil påstå at i de sakene hvor politiet ber om fengsling etter utlendingsloven, er vilkårene som regel alltid oppfylt. Det er i alle fall min erfaring, både i min nåværende jobb som politiadvokat i Politiets utlendingsenhet og som tidligere forsvarer. Jeg er sikker på at politiet ikke vil begynne å pågripe og fengsle mer selv om vi nå senker kravene for fengsling, for det er ikke der problemet ligger. Problemet ligger mest i at det ikke er fengselsplasser. Jeg mener politiet har de hjemler som trengs for å fengsle, og vi bør etterstrebe likhet i loven. Det er ikke grunn til at det skal mindre sannsynlighet til for å fengsle en utlending enn fengsling etter straffeprosessloven. Som sagt: Det er sett fra politiståsted ikke nødvendig at en senker terskelen for fengsling. Jeg er faktisk virkelig usikker på om flertallet på Stortinget virkelig ønsker å senke terskelen før en kan begynne å pågripe utlendinger. Jeg håper nasjonalforsamlingen kan stå for visse minimumsprinsipper og gjøre oss til talsmenn for likhet for loven. Jeg har fortsatt tro på at en debatt i denne salen med gode argumenter skal kunne endre representanters standpunkter. Men jeg har erfart at debatter i salen noen ganger blir holdt for debattens skyld – representantene stemmer slik de på forhånd har bestemt seg. Men jeg håper, i dag i alle fall, at med bakgrunn i de begrunnelsene jeg har kommet med for Venstres forslag, at Stortinget allikevel kan vedta dette forslaget. Jeg håper representantene også kan revurdere hva de tidligere hadde tenkt å stemme, slik at vi ikke endrer terminologien i utlendingsloven. Spør du forsvarsadvokater i dag, vil de fortelle at det er jo så å si ingen som slipper fengsling når politiet ber om det etter utlendingsloven, og det er faktisk ikke så langt unna sannheten. Det skyldes at det ikke er vanskelig å bevise skjellig grunn til mistanke. Det foreligger alltid om de alternative vilkårene er oppfylt. Om vi vedtar denne loven, er det bare for å vise at vi gjør noe tøft overfor utlendinger. Reelt sett vil Venstres forslag være mer effektivt. Vi bør bidra til å opprettholde lik ordlyd i lovene under Justisdepartementet og i de saker fengslinger skal gå. Vi bør kreve en viss grad, et minimum, av sannsynliggjøring før fengsling skal kunne ilegges. Stortinget må være tydelig på at det skal noe mer til før vi anvender maktmidler – selv om det er overfor utlendinger. Jeg tar med dette opp Venstres forslag. Det gjelder utlendingsloven § 106 annet ledd, der nytt tredje punktum skal lyde: «Vil politiet beholde den pågrepne, må vedkommende snarest mulig og senest tre dager etter pågripelsen, fremstilles for tingretten med begjæring om fengsling.» Jeg appellerer til de øvrige partiers representanters fornuft og evne til å endre standpunkt og med det stemme ned innstillingen på de punkter hvor man ønsker å endre termen «skjellig grunn til mistanke» til «konkrete holdepunkter for å anta» og stemme for Venstres forslag.