Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg har en blogg på Internett. Det er blitt veldig moderne, og jeg har fått tips om å bruke slike kanaler. Det har jeg hatt mye glede av. Jeg har fått mange innspill fra mange av dem som har stemt på meg, og som ikke har stemt på meg. Jeg fant ut at den siste oppdateringen jeg hadde på bloggen min, var om morgenen den 22. juli. Da jeg skrev et innlegg og la det ut på Internett. Det handlet om gjeldskrisen i Europa. Det gjorde jeg før jeg reiste til Utøya. Jeg var på Utøya sammen med Gro og var langt unna gjerningsmannen. Dette har vært en veldig dramatisk sommer. Den har vært dramatisk for landet, for ungdommen og for de pårørende som har mistet sine aller kjæreste. Men den har også vært kombinert med en veldig alvorlig økonomisk situasjon. Jeg tror ikke det norske folk eller – hva skal jeg si – denne forsamlingen har tatt inn over seg hvor dramatisk det kan bli for landet hvis det virkelig går galt. Bare i denne uken har vi hatt nye eksempler på børser som har rast – i Norge, i Europa og i USA. At børser raser, er ikke noe dramatisk i seg selv. Jeg er iallfall ikke av dem som ligger urolig om natten av det. Men det har ofte det ved seg at hvis det raser systematisk over tid, varsler det noe som også vil påvirke vanlige arbeidsplasser når tiden kommer. Derfor skal vi ta det på alvor. Problemet er bare at denne krisen – så vidt jeg har forstått og fått forklart av de beste fagfolkene – er veldig annerledes enn den vi møtte i 2008/2009. Jeg vil bare slå fast én ting, og det er at vi er klare til å handle igjen. Arbeiderpartiet vil ta ansvar hvis problemene ute i Europa slår inn i norsk økonomi. Og det er enda viktigere enn noen gang, når vi kanskje har litt for liten kriseforståelse blant en del folk i Norge med tanke på hvor alvorlig situasjonen er, at vi har ansvarlige, moderate politikere som tør å si nei til noe for å si ja til noe annet, viser moderasjon og tar situasjonen på alvor. Jeg er veldig enig med representanten Flåtten som nettopp hadde ordet, i at én ting er å føre en ansvarlig økonomisk politikk. Det er jo krevende nok i seg selv i mange sammenhenger. Det er jo ikke noe rop og mas eller – hva skal vi si – mange lobbyister som kommer til Stortinget og holder flammende innlegg om hvorfor man må holde igjen på offentlige budsjetter. Det er jo stikk motsatt. Og når det gjelder skattekutt, går det nesten ikke en dag uten at jeg har en telefon, en e-post, en velger eller en organisasjon som vil ha lavere inntekter til fellesskapet. Det blir også framført av svært mange partier her i Stortinget, kombinert med velmenende forslag på utgiftssiden. Problemet er at det ikke går i hop. Det ville bli full lekk i begge ender hvis man skulle si ja til alt. Da klarer man ikke føre en økonomisk ansvarlig politikk. Men så er det likevel slik at selv om man gjør det, har man mange, mange milliarder kroner å bruke på det vi synes er det viktigste. Det er det denne debatten utover kvelden, resten av denne høsten og fram mot 2013 må handle om, etter min mening. Skal vi holde oss til handlingsregelen og ansvarlig bruk av oljepenger, eller skal vi ta sjansen på det noen antyder kan være mulig, med de dramatiske konsekvensene det kan ha? Jeg vet ikke. Det er som i gambling: Det er mulig å vinne, det er mulig å ta sjansen, og det er mulig å ta risiko, for da kan gevinsten bli veldig stor. Men det kan også gå fryktelig galt. Skal skattene kuttes med mange titalls milliarder, eller skal vi si at det velferdsnivået vi har i dag, også krever finansiering og forsvar av skattenivået? Det vil i hvert fall jeg. Og skal vi f.eks. føre en politikk som tar klimaproblemene på alvor, eller skal vi la det være og tro at menneskeskapt påvirkning ikke har noe å si for en del av de klimaproblemene vi står overfor? Stoltenberg-regjeringen har svart på disse utfordringene og stått opp for helhet og enkeltheter i seks år. Jeg merker meg igjen at det er litt surmuling – hvis det er parlamentarisk og lov å si her fra talerstolen – eller litt antydning til grining på nesa når vi som hver eneste dag blir målt på den politikken, helheten, ansvarligheten, pirker borti at det kanskje er på tide at vi ikke blir målt opp mot himmelriket, men mot et reelt alternativ. Da må bl.a. disse grunnleggende spørsmålene bli besvart. Jeg håper at denne debatten i kveld og utover høsten kan bidra til det. Jeg vil bare avslutningsvis si at jeg synes det er forstemmende, etter den sommeren vi har hatt og de problemene vi står overfor, at opposisjonen gjentatte ganger bruker LO-lederens antydninger om svakheter ved formuesskatten som den eneste saliggjørende replikken overfor landets statsminister. Det er ikke mye man er enige om når man må omfavne andre som står langt fra opposisjonen i et så viktig første replikkordskifte etter en dramatisk sommer.