Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-12-20:
I budsjettrammen som kontroll- og konstitusjonskomiteen har et ansvar for, ligger Stortingets eksterne organer i tillegg til Det kongelige hus og Stortinget. Stortingets organer er av stor betydning for vårt demokratiske system. Ombudsmannen for Forsvaret fører tilsyn med alt personell i Forsvaret, herunder vernepliktige, befal og sivilt ansatte, og foretar jevnlige befaringer av militære installasjoner. Stortinget får her en årlig rapport gjennom Dokument 5. Dette er en viktig rapportering til Stortinget, som også i år har vært gjenstand for oppmerksomhet. I situasjoner der Forsvaret er under omstilling – og det har Forsvaret vært i lang tid – og når det gjennomføres mange store omstillingsprosesser samtidig, er Ombudsmannsnemndas rolle særlig viktig. Ombudsmannen rapporterer om viktige forhold som er sentralt for Stortingets kunnskap, og sett i lys av den til tider noe negative oppmerksomheten som kan bli deler av Forsvaret til del, er det ekstra viktig å ha med seg ombudsmannens rapportering, som gir et utfyllende og nyanserende bilde. For det er grunn til å gi ros til alle som bidrar til å skape en god arbeidsplass, for både militært og sivilt personell på alle nivå i det norske forsvaret. Ombudsmannsnemnda bidrar til å synliggjøre dette, samtidig som ombudet arbeider med og peker på kritikkverdige forhold. Det er viktig for Stortinget å ha med seg dette. I budsjettet ligger også bevilgningene til Stortingets ombudsmann for forvaltningen, Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste, Nasjonal institusjon for menneskerettigheter og Riksrevisjonen – alle helt sentrale og viktige institusjoner av stor betydning for Stortingets arbeid og vesentlige for å opprettholde gode, demokratiske prosesser i vårt samfunn. Så er det altså sånn at i denne budsjettbehandlingen er det særlig to forhold som er viet ekstra oppmerksomhet. Det gjelder kostnadene knyttet til oppussing og rehabilitering av Stortingets bygg, og det gjelder forhold rundt budsjettering av poster til Det kongelige hoff. Jeg er glad for at komiteen har samlet seg om et felles syn i begge disse to sakene, og jeg vil også benytte anledningen til å gi honnør til saksordførerne for disse to områdene. Det er alvorlig, det vi ser nå når det gjelder kostnadene for byggearbeidene på Stortinget. Jeg vil ikke et sekund betvile at det var og er behov for oppussing, rehabilitering og utbygging, og det er flere grunner til at det var helt påkrevd å ta noen viktige grep. Blant annet avdekket 22. juli-terroren behov for en ny gjennomgang av sikkerhetsbehovet også på Stortinget. Jeg betviler heller ikke behovet for et nytt post- og varemottak. Problemet her synes imidlertid å være manglende styring og kontroll med prosjektet og en kostnadsspiral som har løpt løpsk. Budsjettoverskridelsene er svært beklagelige, og det er først og fremst byggherren selv som har ansvaret. De betydelige avvikene i byggeprosjektet Prinsens gate 26 skyldes alvorlige mangler i planleggingen og gjennomføringen av prosjektet. Byggherre er presidentskapet og administrasjonen. Det er disse som er ansvarlige for å informere Stortinget, og det er disse som er ansvarlige også for å foreslå de årlige bevilgningene. Under fjorårets budsjettbehandling reiste komiteen kritikk mot den økte kostnadsrammen, som da ble estimert til 1,45 mrd. kr, og nå øker altså kostnadene ytterligere. Jeg står fullt og helt bak det som hele komiteen uttrykker, nemlig at det er kritikkverdig at komiteen, som ansvarlig budsjettkomité, ikke har blitt tilstrekkelig orientert, slik det var forutsatt fra komiteens side i fjor. Som det framgår av innstillingen, er vi kjent med at Riksrevisjonen skal ta en gjennomgang av saken. Det er bra, men det som det refereres til der, gjelder de regnskapsmessige sidene ved saken. Derfor fremmer komiteen – og Kristelig Folkeparti støtter dette – et forslag om at Riksrevisjonen skal gjennomgå hele byggeprosjektet. Det er dessverre helt nødvendig å få gjort denne gjennomgangen, og det er viktig at det er nettopp Riksrevisjonen som foretar denne gjennomgangen. Når det gjelder Det kongelige hoff, mener Kristelig Folkeparti, i likhet med resten av komiteen, at det er behov for å se nærmere på premissene for bruk av penger over kap. 1 post 50. I innstillingen framgår det nærmere hvordan komiteen ser for seg at dette eventuelt kan gjøres, og jeg viser i så måte til det som står der. Vi har tillit til at hoffet forvalter midlene etter de forutsetninger som har vært omforent siden endringene etter Slottsutvalget. Imidlertid er det et selvstendig poeng at man i så stor grad som mulig søker å utvise en åpenhet i tråd med de prinsippene som følger av offentlighetsloven. Nå er ikke Det kongelige hoff underlagt offentlighetsloven, det er ikke det som er saken her, jeg vil kun peke på det en samlet komité uttrykker, nemlig at offentlighetsloven gir noen gode retningslinjer som er verdt å ta med seg. Selv om vi ikke har funnet å støtte statsrådens forslag til justeringer av budsjetteksten, er det etter vår mening ikke grunnlag for å hevde at Kongen urettmessig har brukt penger på seg selv, slik vi registrerer at enkelte medier framstiller budsjettinnstillingen. Vi har stor respekt for den innsatsen Kongen og hans familie yter for nasjonens interesser. En kongegjerning er en livsgjerning som ikke kan sammenlignes med en vanlig arbeidssituasjon. I den sammenhengen er det også klart at hoffet er Kongens organisasjon, og at denne organisasjonen står til tjeneste for kongen, uavhengig av om han er på offisielle eller private eiendommer. Disse særegne forholdene gjør det imidlertid nødvendig at det praktiseres et klart skille når det gjelder midler til verdiøkende vedlikehold og utvikling av kongefamiliens private eiendommer. Det er viktig å sikre at slike kostnader dekkes av apanasjen. Vi tror det er behov for å sikre en bedre rapportering på dette området. For øvrig slutter Kristelig Folkeparti seg til forslaget om bevilgning for rammeområde 14 og viser ellers til saksordførerens framstilling og innstillingen.