Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Næringskomiteen har nettopp kommet hjem fra komitéreise i Brasil. Vi avsluttet turen med to dager som gjester hos Denofa, som baserer sine produkter på non-GMO – basert på soyabønner som ikke er genmodifisert. Vi opplevde enestående fokus og omfattende kontroll i alle ledd, fra soyabønnene ble høstet i Brasil, og fram til ferdig melprodukt i Norge. På denne måten kan forbrukerne være trygge på at produktet er trygt. Ingen genmodifiserte organismer er foreløpig godkjent til mat i Norge. De multinasjonale selskapene Monsanto og Bayer CropScience har søkt om å få selge to typer genmodifisert mais og en type raps. Disse er forskjellige fra vanlig mais og raps ved at de tåler sprøytemidler. Bayer CropScience står bak en genmodifisert maissort som tåler et sprøytemiddel som er så helseskadelig at det er forbudt i Norge. Årsaken er at dette sprøytemiddelet kan gi akutte og kroniske skadevirkninger på hjerne, på forplantningsevne og på foster i pattedyr, inkludert menneske. Den andre maisen og rapsen, fra Monsanto, er genmodifisert, så de tåler selskapets mestselgende sprøytemiddel. Norge har en restriktiv politikk på GMO-området. Å godkjenne GMO-mais og GMO-raps til mat og fôr vil derfor være noe helt nytt i Norge, og det vil bryte en viktig barriere som sikrer norske forbrukere GMO-fri mat. Jeg vil anta at utenriksministeren og jeg ikke har særlig lik garderobe, men det er i hvert fall én ting vi har til felles: Våre garderobeskap inneholder begge en T-skjorte med påskriften «Jeg elsker genteknologiloven», gitt av Nettverk for GMO-fri mat og fôr til politikere med et klart mål om å avverge at Norge for første gang vil importere genmodifisert mat. Det er god grunn til at vi begge elsker genteknologiloven. Det er nemlig den som forplikter oss til å legge vesentlig vekt på også andre kriterier enn helse og miljø, nemlig etikk, bærekraft og samfunnsnytte, i vurderingen av om GMO-er skal bli godkjent i Norge. Miljøvernministeren har på skriftlig spørsmål fra representanten Laila Dåvøy og en rekke andre representanter svart at «de aktuelle søknadene inneholder i liten grad informasjon som belyser våre», dvs. Miljødepartementets, «omfattende vurderingskriterier» på disse områdene. Miljøvernministeren viser videre til at Miljøverndepartementet har etterspurt ytterligere informasjon fra søkerne om etiske forhold og produktenes bidrag til bærekraftig utvikling og samfunnsnytte. Søkerne har ikke bidratt med informasjon som belyser saken. Jeg tar meg derfor den frihet å benytte den øredøvende stillheten til å belyse disse vurderingskriteriene. Samfunnsnytten av den genmodifiserte maisen er lik null. Den endrede egenskapen hos den genmodifiserte maisen har ingen anvendelse her hos oss, da sprøytemiddelet er forbudt. Økt bruk av skadelige sprøytemidler er ikke et bidrag til bærekraftig utvikling. Det er heller ikke etisk uproblematisk å tillate import av produkt som er så skadelige å produsere at vi ikke tillater produksjon i Norge. Bioteknologinemnda er tilnærmet enstemmig – 15 stemmer mot 1 – med hensyn til at de tre søknadene ikke oppfyller genteknologilovens krav. Videre er det bred motstand mot GMO i Norge. Rundt 30 organisasjoner, inkludert alle bondeorganisasjonene, en rekke miljø- og solidaritetsorganisasjoner samt Forbrukerrådet, Nei til EU og Coop Norge Handel har gått imot godkjenning av disse GMO-ene. Den brede motstanden står i kontrast til stillheten på den andre siden. Ingen aktører har sagt offentlig at de vil ha disse GMO-ene. Regjeringen har fått gode innspill fra vurderingskriteriene fra andre instanser og burde ha tilstrekkelig med kunnskap til å avvise de aktuelle GMO-ene. Jeg er glad for at regjeringen i Soria Moria II-erklæringen skrev at regjeringen vil «stå fast på det unntaket som vi fikk i EØS-avtalen om at det er norske myndigheter som avgjør hvilke genmodifiserte produkter som kan utsettes, markedsføres og selges i Norge. Vi skal videreføre en restriktiv holdning.» Dette ble også fulgt opp i landbruksmeldingen, der det står: Regjeringen vil «fokusere på produksjonsmetoder som anses som trygge og vise aktsomhet når ny teknologi tas i bruk, herunder videreføre en restriktiv GMO-politikk.» Den slår også fast følgende: «Utsettingsdirektivet, som omhandler regelverk for utsetting av levende GMO, er innlemmet i EØS-avtalen med tilpasninger som gjør at Norge kan ta hensyn til bærekraft, etikk og samfunnsnytte ved eventuell nasjonal godkjenning av GMO.» Følger regjeringen opp sin egen politiske plattform om den blir den første regjeringen som godkjenner genmodifisert mat? Det er spørsmålet. Genmodifiserte organismer er omstridt over hele verden, og en rekke land har vedtatt midlertidig eller permanent forbud mot bestemte genmodifiserte produkt. I Ungarn f.eks. har landets nye grunnlov innført en egen bestemmelse om at alle har rett til sunn mat som er fri for GMO. Moratoriet mot genmodifiserte planter og dyr i Sveits fra 2005 ble i 2010 forlenget i ytterligere tre år. Tyskland og Frankrike har forbudt dyrking av GMO. India innførte moratoriet mot genmodifiserte auberginer i 2010. Et nei vil derfor følgelig ikke gjøre Norge til et annerledesland, men snarere være i tråd med hva mange andre myndigheter beslutter. Spørsmålet blir da hvilket handlingsrom vi har, hvilket handlingsrom vi ønsker oss, og hvordan vi akter å bruke det. I WTO-sammenhengen reguleres handlingsrommet i all hovedsak av Generalavtalen for toll og handel, GATT, og bestemmelsen i artikkel XI:1 om forbud mot å etablere importbegrensninger. Da bestemmelsene ikke gjelder landbruks- og fiskeriprodukter, vil ikke en norsk importbegrensning av GMO-raps og GMO-mais stride mot WTO-avtalen. Det er imidlertid et vilkår at importlandenes produksjon av den varen det etableres importbegrensninger for – i dette tilfellet GMO-mais og GMO-raps – er relativt ubetydelig. I og med at Norge verken produserer GMO-mais eller GMO-raps, skal ikke dette by på noe problem. Det er ikke et generelt forbud mot GMO Norge vil innføre, kun mot tre sorter GMO. Vil utenriksministeren si seg enig i at WTO-avtalen i dette tilfellet gir Norge full frihet til å følge godkjenningskriterier i genteknologiloven? Å godkjenne GMO-mais til mat og fôr vil være noe helt nytt i Norge, og det vil bryte en viktig barriere og gjøre det vanskelig for landbruket å forbli GMO-fritt, slik ønsket er fra en samlet næring og fra forbrukerne. Jeg vil derfor avslutte med å gjenta spørsmålet i interpellasjonsteksten: Hvilke tiltak vil utenriksministeren iverksette for å opprettholde Norges restriktive GMO-politikk i det internasjonale handelsregimet? Jeg ser fram til utenriksministerens svar.