trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-03-25:
Ordet «kongekrabbe» hadde vel ikke vært nevnt i denne salen før jeg nevnte det i 1998, så det er ikke noe nytt. Men det var ikke det jeg skulle stille spørsmål om til fiskeriministeren. Da spørsmålet ble stilt om hvorfor vi forvalter kongekrabben annerledes enn vi forvalter annen fisk i Barentshavet, var ikke fiskeriministeren til stede, det var en annen statsråd som svarte for ham. Men hvorfor forvalter vi kongekrabben på annen måte enn annen fisk, ved utkastpåbud av kongekrabben som det ikke er kvote på, mens vi har ilandføringspåbud av annen fisk, altså det motsatte av hva man har i EU? I EU har man utsettingspåbud. Vi har altså utkastpåbud av kongekrabbe som vi ikke har kvote på, og vi har ilandføringsforbud. Hvis garnene hadde vært fulle av kongekrabber, og man ikke visste sine arme råd med hvordan man skulle få dem ut av garnene og så tok dem opp på kaia, kunne man altså bli anmeldt til lensmannen og få bot for at garnene var fulle av kongekrabbe! Det stilte jeg spørsmål om i denne sal, og fikk rede på at sånn skulle det være. Mitt spørsmål til fiskeriministeren blir: Hvorfor forvalter vi kongekrabben annerledes enn vi forvalter annen fisk, når han beviselig har stått her på talerstolen og sagt at vi skal forvalte den som en ressurs? Spørsmålet er videre: Hvorfor skal det være sånn at vi har utkastpåbud når det gjelder kongekrabbe, mens vi har ilandføringspåbud når det gjelder fisk?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-03-25:
Jeg fikk ikke svar på spørsmålet – det er vi jo vel vant med i denne salen. Hvorfor skal vi forvalte kongekrabben på annen måte enn annen fisk, var spørsmålet jeg ikke fikk noe svar på. Statsråden sier at vi har en vestlig grense for utbredelse av kongekrabbe. Den skal vi visstnok sette nå med det første. Hva med en nordlig grense? Hva med en nordvestlig grense? Vi har i dag fabrikktrålere som får kongekrabbe i trålen, men de vet ikke sin arme råd med hvor de skal gjøre av den, for hvis det kommer en inspektør om bord, får de bot, fordi de har tatt vare på krabben. Nei, de må få den på havet i full fart. Som jeg sa i stad: Hvorfor skal det være slik at man kan få bot, og at man bryter loven ved å ta garnene fulle av krabber til kaia? Lensmannen, som skulle ha gitt en bot, må bryte norsk lov – som er vedtatt i odelsting og lagting – ved ikke å gi de fiskerne bot. Hvorfor har Fiskeridepartementet sagt at det skal være slik? Statsråden sier at det er forskere som har forsket på kongekrabben. Det er direkte feil å si i denne salen at det er forskere, for det er én forsker som har forsket på kongekrabben. Det er én eneste forsker som har vært i Varanger, og Varangerfjorden er ødelagt som garnfjord på grunn av kongekrabbe. Jeg har selv vært i Varangerfjorden på garnfiske, så jeg vet hva det innebærer. De kan ikke sette garnene i Varangerfjorden på grunn av kongekrabben. Når det tas ut 800 000 stykker i år, tar vi 200 000 i Norge. Hva er det som er galt i den norske og den russiske forvaltningen – når de tar ut 600 000 og vi tar ut 200 000? Det er noe som må være stein hakkende galt. Vi tar ut 800 000 til sammen, men 600 000 i Russland og 200 000 i Norge. Og hva er den nordlige grensen? Kan vi forhindre at kongekrabben brer seg til Svalbard, til Bjørnøya og Jan Mayen? Nei, det kan vi ikke. Det er for sent. Vi er i seneste laget, og man må ha fritt fiske ved de ytterste grensene for at vi skal kunne begrense veksten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
På vegne av stortingsrepresentantene Hallgeir H. Langeland, May Hansen, Sigbjørn Molvik og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om å gi fosterforeldre rett til omsorgspenger ved sykdom.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
SV er glad for at det blir en løsning på denne saken. Vi har arbeidet for det. Og hvis ingen har skjønt det før, tror jeg alle som har hørt denne debatten og sett hva som har foregått, forstår at her har vi prøvd. Vi har strukket oss langt, og vi har fått til en løsning. Det er leit at det ikke har skjedd før, og at man må holde på sånn i siste minutt for å få noe til. SV har respekt for at andre har et annet grunnleggende syn enn oss. Men da må også andre ha respekt for at SV har sitt syn. Og ut fra den sammensetning som Stortinget har, må man bare finne seg i at SV er i vippeposisjon i svært mange saker, og at vi faktisk også er i stand til å inngå kompromisser og få til resultater. Denne saken og debatten har vært preget av mange absolutte krav fra mange, og da ser vi at man ikke finner noen løsning. Regjeringen har tydeligvis et stort problem. Det er at den er i mindretall og har inngått en avtale med Fremskrittspartiet. Det skjønner SV er veldig ureint farvann. Men det er jo litt underlig da at de ikke har funnet en løsning på dette innenfor det samarbeidet som de sjøl har inngått, og der de tydeligvis i prinsippet forsøker å si at de er enige. Vi er glad for at det nå blir en løsning på denne saken. Vi ser at det har vært nødvendig med en los for i det hele tatt å komme i havn. Vi har vært det nå, og vi er også forberedt på å være det i andre saker som er av stor betydning.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Bare en kort bemerkning til slutt. Jeg ser at det er mange som ønsker farskap til dette forslaget som har brakt oss til enighet, og fortolkningen av det. Jeg vil bare gjøre oppmerksom på at SV har fremmet dette forslaget. Vi har litt ulik innfallsvinkel til det, men vår hensikt med forslaget har sjølsagt sin rot i våre merknader i innstillingen, og Regjeringen må finne løsningen på det spørsmålet etter det oppdraget de får når dette forslaget blir vedtatt her i dag. Jeg har bare lyst til å understreke det, slik at det ikke leses som om kun Fremskrittspartiets og Arbeiderpartiets premisser skal legges til grunn, men også SVs.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-27:
Dette er en ganske liten, men viktig sak. Men komiteen er enstemmig, så jeg skal prøve å gjøre dette kort slik at vi kanskje kommer oss gjennom sakene i formiddagsmøtet. Det som kanskje er det viktigste som vi har oppnådd i saken, er at hele komiteen slutter seg til at man må legge prinsippet om universell utforming til grunn når man skal se på hvordan man skal utvikle og bygge samfunnet videre. Det er viktig, for det tar utgangspunkt i at alle skal få like muligheter til å delta. Det er viktig å ha full tilgjengelighet både inne og ute. Stortinget er jo et hus der en også har visse problemer i forhold til tilgjengelighet for funksjonshemmede, så her har vi en jobb å gjøre. Det skal legges fram en stortingsmelding som tar opp den samlede politikken for funksjonshemmende våren 2003. Vi ser fram imot den og håper at den kommer, for det er svært viktig å få dette på plass. Her har vi ikke så mye å skryte av som vi burde hatt. Det er langt igjen til at funksjonshemmede kan ferdes og bruke sine muligheter slik som andre og få sine rettigheter. Så til den konkrete saken. Det er slik at når man graver i en veg eller på en plass eller foran et hus, så har man plikt på seg til å sette stedet i stand igjen slik det var, og hvis det da var tilgjengelig for funksjonshemmede, er det jo greit, men hvis det ikke var det, vil man fortsette å ha det like ille. Det er den biten av det komiteen nå har tatt fatt i, med god hjelp fra Regjeringen, som har gitt veiledning til hvordan dette kan gjennomføres. Komiteen har enstemmig sluttet seg til at Regjeringen utvider forskriftene både til plan- og bygningsloven og til vegloven, slik at det nå også blir pålagt at områder som man har gravd i, settes i stand slik at tilgjengeligheten for funksjonshemmede blir ivaretatt sjøl om det ikke var slik i utgangspunktet. Jeg tilrår innstillingen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Jeg har stor respekt for det engasjement som alle utviser i disse spørsmålene, også det engasjement som representanten Akselsen utviser. Jeg minner på nytt om at det i dag ikke ligger inne i budsjettet tilstrekkelige beløp for å makte å oppfylle de ambisjonene som vi sannsynligvis alle har, men vi snakker dog om et historisk høyt nivå. Jeg tror at representanten Akselsen og hans parti ville gjort situasjonen enklere for oss, mye enklere for regjeringspartiene, hvis ikke dette hadde vært ukas meny. I forrige uke var det bostøtte med henvisning til finansiering over revidert nasjonalbudsjett; 300 mill. kr skulle finansieres inn. I neste uke står det på menyen et forslag som skal gi 250 mill. kr i garantier til norsk fiskeindustri. Tidligere har det vært prioritering av barnehagesektoren, og det kommer en ny situasjon hvor opposisjonen, også med henvisning til revidert nasjonalbudsjett, skal skape et system med skattefritak for arbeidsgivers finansiering av barnehageplass for ansatte. Det blir helt umulig å håndtere denne saken når man ukentlig har forslag av denne typen, med det til felles at man henviser til revidert nasjonalbudsjett. Hadde man villet prioritere dette fra Arbeiderpartiets side mer enn regjeringspartiene, skulle man selvfølgelig gjort dette i budsjettet. Begrepet «løftebrudd» forstår jeg også henvisningen til. Jeg er ikke så sikker på at vi der stiller foran i køen, sammenliknet med det partiet som Akselsen representerer. Men jeg er ikke sikker på at det har så veldig stor interesse for galleriet her og nå.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Dette er sikkert en god anledning til omkamp, men jeg er ikke sikker på om det er omkamp som skal bringe denne saken videre fremover. Representanten Solholm har rett i mye av det han tar opp her i dag. Vi har aldri lagt skjul på at det var i forbindelse med avtalen med Fremskrittspartiet at beløpet på 550 mill. kr kom på plass for finansiering av nettolønn og refusjonsordning. Det tror jeg vi alle er glad for. Men det som vi ikke er glad for, er den serien med forslag som lanseres og som det ikke henvises til dekning for. Man er nødt til å ha en øvre ramme på de budsjetter som staten skal følge og leve etter. Det skulle være unødvendig å repetere for representanten Solholm hva slags situasjon landet er kommet i – med de truslene internasjonalt som vi har rundt oss, den brutale økning i ledighet og den brutale økning i antall arbeidsplasser rundt omkring, ikke minst i Solholms eget fylke, som hver dag blir truet av nedlegging på grunn av den vanskelige økonomiske situasjonen vi har brakt landet inn i gjennom en serie år hvor vi har navigert helt annerledes enn verden for øvrig. Jeg tror også at Solholm, hvis han tenker seg om, vil være enig i at det å drive ned historiens største reduksjon i skatter og avgifter, også for landets maritime sektor, har vært et vesentlig bidrag, kanskje også et nødvendig bidrag, for å komme fremtiden bedre i møte enn hva som ville ha vært alternativet. Representanten Solholm må alltid ta i betraktning hva som ville ha vært alternativet til den økonomiske politikken som føres i dag.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Jeg registrerer stor oppmerksomhet rundt begrepet «bartendere» i denne debatten. Det jeg hadde trodd, var at denne debatten skulle få en større fokusering rundt situasjonen for offshoreflåten, og jeg har sagt tidligere i mitt hovedinnlegg at hvis det er mulig, er vi mer enn villig til å diskutere innretningen når det gjelder de bevilgede 550 mill. kr. Men jeg tror at vi sannsynligvis lever i en annen verden enn den Senterpartiet, iallfall budsjettmessig, opererer i, for Senterpartiet er det eneste partiet som opererer her uten noen form for økonomisk ramme – de har aldri hatt det i budsjettsammenheng. De kaster seg på ethvert tilleggsforslag, går inn for økt bruk av oljeinntekter og faser inn den ene nye milliarden etter den andre etter hvert som debattene løper rundt. Jeg ser at man galant nå også hopper på forslag om innføring av 20 pst. refusjonsordning og innfasing av full nettolønnsordning. Det finnes ikke seriøse partier her i denne salen som så galant driver og dribler med milliardbeløp uten et komma som anviser inndekning. Det burde Enoksen, som har sittet i regjeringskvartalet tidligere og vært avhengig av å følge vedtatte budsjett, ha lært seg hvis han hadde hatt utbytte av å være der over tid. Men det har ingen hensikt å diskutere disse forholdene så lenge man opererer fullstendig uten en økonomisk limit. Representanten Enoksen burde være klar over at vi har et historisk høyt beløp bevilget på dette området i dag, langt høyere enn da Enoksen selv satt i regjeringsposisjon og hadde et visst ansvar for å prioritere denne sektoren. Men jeg ser det er så mye enklere å spille Monopol når man er kommet i den situasjon som Enoksen selv har satt seg i, også i denne debatten.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Representanten Akselsen har gått svært høyt på banen i denne saken, og her blir det tatt relativt kraftig skyts i bruk. Men jeg er ikke så sikker på om dette er et spørsmål om arbeidsro. Det handler like mye om vilje til prioritering – kanskje enda mer om vilje til prioritering enn arbeidsro. Jeg minner igjen representanten Akselsen om at vi i år har et historisk høyt beløp, besluttet innfaset i årets statsbudsjett, til nettolønn og refusjon, takket være budsjettavtalen med Fremskrittspartiet. Da holder det ikke, etter min oppfatning, bare å prate pent om næringen, og prate pent om hvilken betydning denne næringen har for Distrikts-Norge, men det handler også om vilje til prioritering. Når Akselsen går så høyt på banen og bruker ord som troverdighet og løftebrudd, blir spørsmålet: Hvorfor valgte ikke Arbeiderpartiet, da de hadde sjansen i forbindelse med budsjettet for 2003, å prioritere denne næringen mer enn det regjeringspartiene gjorde? Representanten Akselsen satt som statsråd i den forrige regjering, og hvis begreper som troverdighet og prioritering skal ha noen tilbakevirkende kraft og betydning, hvorfor var det siste den regjeringen foreslo, å fase ut refusjonsordningen til nettopp offshoreflåten? Jeg tror at når vi bruker debattid rundt begrepet troverdighet, er det noen som har et visst behov for å gå litt lavere ut på banen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Jeg har tidligere i debatten gitt honnør til representanten Hedstrøm og Fremskrittspartiet for at vi i årets budsjett har fått på plass et historisk høyt beløp til nettolønn og refusjonsordning. Det er jeg glad for. Offshoreflåten har fått betydelig oppmerksomhet i forløpet av denne saken. Det er kanskje ikke så rart, i og med at det er den flåten som for øyeblikket synes å være den som er mest truet av utflagging, med de konsekvenser det vil få, både for selskapene som sådanne og for de lokalsamfunn disse representerer. Representanten Akselsen avsluttet et replikksvar med å si at de på mange måter var villig til å se på og vurdere innretningen av de beløp som er bevilget totalt sett til nettolønn og refusjonsordning. Når regjeringspartiene ikke har tatt initiativ til dette, er det fordi vi er bundet av en budsjettavtale med Fremskrittspartiet. Mitt spørsmål til representanten Hedstrøm er: Ut fra den situasjonen som offshoreflåten er i i dag, er Fremskrittspartiet frem mot revidert nasjonalbudsjett villig til å ta en runde og drøfte fordelingen og innretningen av de bevilgede beløp til nettolønn og refusjonsordning?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Representanten Elvik avsluttet med det som egentlig skulle være mitt hovedspørsmål her, at forslag nr. 5 i innstillingen blir erstattet med det fremlagte benkeforslaget. Men så litt til SVs argumentasjon i denne saken. Jeg føler at SV inntil i dag har hatt en klar profil og ridd denne profilen veldig høyt – man har vært mot nettolønnsordning. Representanten Elvik har i dag også meget urettferdig sagt at regjeringspartienes næringspolitikk er mest profilert på skatte- og avgiftslettelser. Man har ridd profilen veldig høyt – mot nettolønn. Og man har argumentert ut fra at dette forhold har vært under vignetten «skattelette til de rikeste av de rike», som man også har profilert veldig høyt. Når man så ser at SV i dag legger frem et forslag som faktisk slår de bevilgningene som ligger i det historisk høye beløp til refusjon og nettolønn, er mitt spørsmål: Er ikke dette et nytt, om ikke et godt, eksempel på at SV prøver å ri to hester også i denne saken?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Med henvisning til representanten Gaundals innlegg her om piller er ikke dette initiativet fra representanten Rudihagens side til å bli deprimert over, snarere tvert imot. Interpellanten fortjener honnør for å ha tatt et initiativ på et område hvor jeg tror Norge har et svært stor potensial. La meg også gi uttrykk for at jeg er fornøyd med det svaret statsråden gav. Han henviste til at vi nå får nye arenaer, nye møteplasser, hvor bl.a. design vil bli satt mer i høysetet enn det som har vært tilfellet tidligere, og at man derigjennom også får en arena hvor man kan fokusere på kultur som en eksportvare som kan videreutvikles. På felt som hittil ikke har vært i fokus i tilstrekkelig grad, eksempelvis musikk, som er et nytt felt for eksport og verdiskaping, har vi allerede i dag eksportartikler, selskaper og aktører som gjør det svært godt internasjonalt. Jeg tror det er viktig at vi alle tar det innover oss og sørger for, både lokalt og sentralt, at disse aktørene får spillerom – bokstavelig talt – til å være med på verdiskaping og videreutvikling. Det gjelder ikke minst norske filmaktører, som gjør det svært bra – det er høstet mange anerkjennende priser i løpet av de siste år. Men jeg tror det er viktig å understreke at man ikke må søke hen mot at dette skal bli en offentlig oppgave. Hvis man ikke ser på det potensialet som ligger der for økt verdiskaping innen dette nye området, vil man ikke kunne være i stand til å ta ut det potensialet som ligger i eksport og økt verdiskaping på dette området. Jeg tror, som statsråden var inne på, at med de muligheter for fristilling og færre politiske bindinger som gjennomgangen av virkemiddelapparatet gir, vil det bare derigjennom bli lagt et godt grunnlag for å være med og videreutvikle kulturbegrepet som et begrep som skal gå hånd i hånd med begrepet verdiskaping, til vekst og utvikling for alle parter.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-02-27:
Jeg anbefaler regjeringspartiene å stemme for mindretallsforslag nr. 1 og for III i komiteens tilråding. For ordens skyld ber jeg også regjeringspartiene om å stemme mot forslag nr. 6, fra Sosialistisk Venstreparti, med den begrunnelse som ble gitt under debatten av Høyres parlamentariske leder, Oddvard Nilsen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Dette var eit svært interessant innlegg, for plutseleg har argumentasjonen nok ein gong skifta. No er det av omsyn til budsjettet ein ikkje kan innføra desse ordningane. Sist me diskuterte dette var det ideologi, nemleg næringsnøytralitet og det å favorisera ei næring framfor ei anna næring, som var hovudargumentet. Eg er likevel heilt einig med talaren i at ei av våre viktigaste oppgåver i denne salen er å sørgja for at renta og kronekursen kjem ned, og at det er viktig å ha eit stramt budsjett. Eg kan ikkje hugsa at det har vore spesielt avgjerande før for Høgre når me har diskutert dette spørsmålet. Eg vil likevel ta tak i ei anna side ved denne saka, fordi etter mitt syn er det få område der lovnadene har vore klarare enn på dette. Ikkje minst var det slik at regje-ringspartiet Høgre sende eit brev til sjømannsorganisasjonane i juni, i forkant av valet, og lovde at ein skulle innføra liknande ordningar som dei ein hadde i våre naboland dersom ein kom inn i regjeringskontora. No veit me at det er det motsette ein har gjort. Mitt spørsmål blir veldig enkelt: Trur ein at den typen løftebrot er med på å bidra til å auka tilliten til politikarane, eller trur ein det motsette? Så ser eg at panikken har teke Høgre-representantane når dei i media skal forsvara sitt standpunkt. I mangel av betre argument mistenkjeleggjer ein altså andre representantar sitt engasjement i denne saka, og bl.a. sa Ivar Kristiansen i går i Haugesunds Avis at me i Arbeidarpartiet feller krokodilletårer når me seier at me vil gjera noko med denne saka, fordi me ikkje har dekning. Men det er altså slik at Regjeringa sjølv har fremma saker denne våren som har gjeve utgifter på 200 mill. kr – 300 mill. kr, utan å visa dekning. Så må ein kunna spørja tilbake: Er det krokodilletårer når Regjeringa fremmar forslag om å betra Aetats situasjon?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Me kan godt ta ein diskusjon om historia. Og som eg sa i mitt hovudinnlegg: Eg innrømmer gjerne at Arbeidarpartiet har vore med på å bidra til å skapa den uvissa og den ustabiliteten som har vore. Det viktigaste for oss no er å vera med og bidra til det motsette. Men så er det slik at ein kan faktisk ikkje måla dei ulike partia på same måten, for det er parti som har hatt ein heilt annan og mykje høgare profil, og som har kome med mykje klarare lovnader. Me må nesten forlanga at dei partia som lovar mest, også er dei som jobbar mest med å setja desse lovnadene ut i praksis. Eg har vore med i fleire valkampar og blitt skjelt ut, ikkje minst frå representantar frå Høgre, men òg frå Kristeleg Folkeparti, fordi me i Arbeidarpartiet har gjort altfor lite i denne saka. Eg er òg sikker på at me har tapt mange stemmer i samband med valet fordi me ikkje har greidd å få til meir enn det me gjorde. Men me gjekk altså ikkje ut i valkampen og lovde gull og grøne skogar for denne næringa. Det var det heilt andre som gjorde. Derfor vil eg faktisk påstå at når me snakkar om lovnadsbrot i denne samanheng, er det dei som har lovd, som no må bli målte, ikkje dei som ikkje lovde noko. Når det gjeld truverde, er det altså truverdet til dei partia der partileiaren skriv brev og lovar ting til dei grupperingane som blir mest ramma av desse vilkåra, som ein faktisk må stilla spørsmål ved. Så blir det hevda at det er eit historisk høgt beløp. Det er rett. Det er det ikkje regjeringspartia som har æra for. Det er òg hevda et ein ønskte å disponera desse pengane på ein annan måte. Det er greitt nok, men ein har aldri kome til Stortinget med forslag om det. Hadde ein ønskt å setja seg ned og diskutera om me brukar pengane på dette området på best mogleg måte, kunne me i Arbeidarpartiet vore med og teke den diskusjonen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Eg kan vera einig i at Framstegspartiet i denne saka kan slå seg meir på brystet enn alle andre, men det kan faktisk Framstegspartiet gjera i alle saker. Problemet for oss andre som driv med politikk er at me skal summera opp alle lovnadene, og så skal me prøva å omsetja dei til verkelegheit. Eg er i alle fall glad for at Framstegspartiet sin politikk til no ikkje er blitt omsett til verkelegheit. Då trur eg det hadde blitt vanskeleg både for sjøfolk og andre. Så er eg òg einig i at det hadde vore mykje meir offensivt dersom alle parti her no sa: Jo, me innfører dei beste ordningane for alle næringar med ein gong. Det som har vore vårt mål, er, som eg har gjenteke fleire gonger, å få til eit breitt forlik. Me har ikkje nokon låste modellar. Det som har vore avgjerande for oss, er at dette forliket må vera breitt, og då må regjeringspartia vera med på det, elles får ein ikkje den stabiliteten som ein treng på dette området. Når Regjeringa no har sagt at ho skal koma med ei melding, rett nok altfor seint, meiner me at den meldinga må gje det grunnlaget som Stortinget treng for å samanlikna dei ulike delar av denne næringa i Noreg med dei rammevilkåra som me har i våre naboland osv. Så er det rett at me no har trekt ut ein liten del av reiarlaga for å gje dei betre rammevilkår. Det var for så vidt det same me gjorde i samband med Stoltenberg-regjeringa sitt budsjett i 2001. Me prøvde å ta den delen av næringa som me syntest det hasta mest med. Då var det altså innført klart konkurransevridande reglar på danske og svenske ferjer, og me såg at skulle me matcha det, skulle me stoppa dei heilt klare signala om utflytting, så var det ferjereiarlaga som måtte få dei ordningane. Me opplever det slik i dag at det er andre reiarlag det no hastar for, nemleg dei som er tilknytte offshoreflåten, det er der faren for utflytting er størst. Men eg er heilt einig i at det som bør vera målet på sikt, er at alle innan reiarlagsnæringa skal ha dei same vilkåra som i våre naboland.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Det var kanskje ikkje noko konkret spørsmål her. Men eg vil først seia at det er heilt rett at SV har vore konsekvent i denne saka, dei har aldri lovt noko meir enn det dei har halde – dei har heller ikkje lovt noko. Det var vel ein tidlegare statsminister som sa at det einaste han lova, var å ikkje lova noko, og det skulle han halda. Og slik sett har SV rett. Men denne næringa bed vel ikkje først og fremst om å få støtteordningar frå staten. Det som er situasjonen, er dessverre at våre naboland har innført ordningar som gjer at våre eigne reiarlag indirekte taper i konkurransen. Og det Arbeidarpartiet og SV er heilt einige om, er at me internasjonalt må jobba for å kjempa mot den typen skattedumping. Derfor er eg glad for at ein samrøystes komite faktisk sluttar opp om det kravet. Regjeringa må òg prøva å gjera det. Det er slik at i forkant av Stoltenberg-regjeringas forslag om å gje nettolønnsordning for ferjereiarlaga, var faktisk finansministeren i kontakt med finansministrane både i Sverige og i Danmark i håp om å få dei til å droppa desse ordningane. Hadde ingen andre land hatt desse ordningane, hadde ikkje me i Noreg trunge å ha dei heller. Så synest eg faktisk at i den prosessen som har vore i forkant av dette, skal SV ha ros. Dei har faktisk prøvd å medverka konstruktivt for å få til eit opplegg, og i motsetnad til regjeringspartia, som har klare lovnader, og som ikkje har medverka, har altså SV, som ikkje har lovt nokon ting, ønskt å få til ei løysing. Etter å ha lese gjennom det reviderte forslaget som no er lagt ut på plassane, vil eg iallfall anbefala Arbeidarpartiet å stemma for det. Det har sjølvsagt heile tida vore ein føresetnad at når reiarlaga får betre ordningar enn andre delar av næringslivet, skal dei sjølve vera med og bidra slik at det kjem tilbake igjen til det norske samfunnet.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-27:
Først trur eg eg må be representanten Røbekk Nørve studera tidlegare budsjett litt nøyare enn ho har gjort. Dersom ho ikkje har funne denne typen støtteordningar der, må det vera fordi ho har hoppa over dei sidene der dette har vore omtala. Etter å ha høyrt på statsråden har eg funne ut at han må ha ein snever omgangskrets, for han gjev inntrykk av at alt er fryd og gaman i norsk næringsliv, og at det er stor oppslutning om Regjeringa sin næringspolitikk. Sidan nyttår har eg besøkt ca. 25 bedrifter over heile landet i ulike næringar. Eg må berre innrømma at eg enno har til gode å høyra positive ord om den næringspolitikken som i dag blir ført i kongeriket. I motsetning til ministeren har eg faktisk høyrt sterke ønske om å skifta denne ut med ein meir aktiv næringspolitikk. Når næringsministeren ikkje har høyrt desse signala, tek eg det som eit teikn på at han tydelegvis har møtt ein gjeng med veldig høflege folk når han har hatt kontakt med dei ulike bransjane i Noreg. Eg har sagt at me i Arbeidarpartiet har eitt mål, og det er at me i fellesskap skal koma fram til eit nasjonalt kompromiss. Trass i ei mengd skuffelsar så langt i perioden står dette håpet framleis ved lag. Eg håpar at me helst før, men i verste fall i samband med, Regjeringa si skipsfartsmelding skal greia å betra forholda og ikkje minst greia å skapa stabile forhold. Då er det viktig at det i den prosessen som no skal starta, ikkje blir skapt ny usikkerheit. Dei ulike signala som kjem her mot dei ordningane som me i dag har for ferjereiarlaga, er etter mitt syn eigna til å skapa slik usikkerheit. Eg synest det er viktig å presisera at sjølv om me i Arbeidarpartiet ikkje var ein del av det forliket som var i fjor haust, har me teke det for gjeve at dei rammevilkåra som no er gjevne til den delen av skipsfartsbransjen vår, skal stå fast. Me må hugsa at på bakgrunn av det kompromisset i fjor haust er det no blitt investert mellom 2 milliardar og 3 milliardar kr i dei ulike ferjereiarlaga. Dersom dei no skal bli utsette for ei ny endring av desse rammevilkåra, er det eit nytt eksempel på at ein bidreg til å auka politikarforakta, så eg håper iallfall ikkje det blir sluttresultatet av denne prosessen. Så høyrer eg no at Framstegspartiet ønskjer tertiært å stemma for forslaget frå SV. Det er me sjølvsagt svært glade for. Det betyr at det i dag vil bli eit positivt vedtak som vil kunne vera med på å sikra arbeidsplassane langs kysten vår. Blir det resultatet, vil eg seia at då er vårt Dokument nr. 8-forslag krona med hell.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Eg stiller meg spørsmålet: Kva har skjedd med Høgre? Alle kjenner jo litt til Jan Petersens brev. Ein del av oss – lokalt – kjenner til representanten Elisabeth Røbekk Nørves lovnader i haust, i Sunnmørsposten, då ho med store bokstavar lovde at sjøfolka skulle få sine rettmessige krav innfridde. Så står representanten Kristiansen her og seier at det ligg så mykje pengar i dette. Ja, vi veit jo det. Men kanskje var det fornuftig av representanten Kristiansen å fortelje finansministeren det, for han går jo rundt og seier no at han er imot ei nettolønsordning, fordi han ikkje vil gi nettolønsordning til bartenderane på ferjene. Men dei har det jo allereie, dei! Så det som ville vere rett, var at representanten Kristiansen fortalde si eiga regjering om kva som ligg inne i denne ordninga. Så snakka Ivar Kristiansen om at denne næringa var «nasjonens stolthet». Ja, ho er det. Men kvar blir det av ho? Så skryter Kristiansen av at ein no har fått til det høgste beløpet som har vore inne i denne ordninga. Men saka er jo at desse pengane ville representanten Kristiansen – iallfall hans regjering – ta bort. I samband med framlegginga av budsjettet var jo alle desse pengane borte. Så var det eit parti som fekk dei inn igjen. Eg treng vel ikkje nemne namn, for ein skulle tru at dei fleste veit om det. Representanten Kristiansen seier at ein skal halde løfter, og at Høgre ikkje vil bryte budsjettavtalen. Kvifor braut dei då budsjettavtalen om revidert i fjor? Då hadde Framstegspartiet og Regjeringa ein skriftleg avtale om at dette skulle på plass i budsjettet – og så tek dei det bort! Det er jo det som er sanninga. Då må eg stille spørsmålet: Kan vi stole på dei når dei no går ut med nye lovnader? Eg trur iallfall ikkje at «nasjonens stolthet» kan stole på Høgre og regjeringspartia i denne saka – dessverre.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Åsa Elvik starta innlegget sitt med nesten å skulde Framstegspartiet for ikkje å ha vore på banen før for eventuelt å kunne få til eit forlik. Eg vil seie at det er litt merkeleg. Framstegspartiet har jo alltid vore det partiet som har stått sterkast på for at vi skal ha ei nettolønsordning. SV har hatt den stikk motsette haldninga. Så begynte det å slå sprekkar i SV. Det er litt storforlangande når ein liksom krev at Framstegspartiet heile tida skal ha oversikt over kva som skjer internt i SV. Det eg har opplevd gjennom ein del år på Stortinget, er jo nettopp at Øystein Djupedal gong på gong har stått på denne talarstolen og sagt: Reiarar har nok og kan ikkje få meir! Derfor har han gått imot nettoskattelønsordninga, refusjonsordninga, skatt på tonnasje osv. Det er jo SV som har endra synspunkt. Dersom SV vil noko med dette, må det vere SV sitt ansvar å kome til oss andre som heile tida har gått inn for dette, og be om forhandlingar og ikkje plutseleg siste natta før debatten kome med eit forslag som ein trur ein skal få fleirtal for. Det merkelege er at SV ikkje har skjønt at det spelar «keine Rolle» for reiarane om dei har reiarlaga sine i Noreg eller i utlandet. Dei tener like godt. Sannsynlegvis vil dei tene meir om dei flaggar ut «anyway». Men det SV si haldning alltid har vore, er jo nettopp å sparke alle norske sjøfolk på land og øydeleggje næringsgrunnlaget for norsk maritim næring, innanfor skipsverft, skipsutstyr og skipsdesign. Når norske reiarlag flyttar ut, er det kanskje uinteressant å bruke norsk kompetanse i Noreg på desse områda. Så no er det SV som har ansvaret for å få til det kompromisset. Dei kan ikkje leggje skulda på andre, når vi har fått dette servert ved frukostbordet i dag tidleg.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Eg trur vi skal vere klar over at nettolønsordninga for reiarlaga ikkje berre er ei sak som gjeld den norske sjømannen, og han åleine. Dette handlar om heile den maritime sektoren i Noreg. Det handlar om skipsverfta, det handlar om design, det handlar om utstyrsprodusentar. I det heile er det kanskje snakk om 70 000-80 000 arbeidsplassar, ikkje berre dei 20 000 norske sjøfolka, som vel er innafor det totale talet. Dette er arbeidsplassar som vi no kanskje klarer å redde nokre av, i og med at vi kom fram til eit kompromiss. Når ferjereiarlaga no seier at det forslaget som ligg føre, ikkje inneber ei svekking av budsjettavtalen som Framstegspartiet hadde med Regjeringa, kanskje snarare tvert om, fordi dette er pengar som blir pløgde tilbake – det er heller ikkje store pengesummar det er snakk om for desse reiarlaga, kanskje 15–16 mill. kr eller noko slikt – er det mogleg at vi kanskje kan klare å gå eit steg i riktig retning. Men det dreier seg likevel om 70 000-80 000 arbeidsplassar. Det er litt merkeleg når Regjeringa plutseleg i ein fase no foreslår å gi verftsstøtte nettopp til ei næring som ønskjer å få like rammevilkår som Europa. Partiet Høgre har slåst og stått på barrikadane med brev frå formannen – eg hugsar Elisabeth Røbekk Nørve i september. Ho nemner no i innlegget sitt at det siste året, i 2002, har det skjedd noko radikalt. Men i september stod ho på torget i Ålesund og vifta med brevet frå Jan Petersen opp i ansiktet på sjøfolka og sa: Det er klart vi i Høgre skal slåst for dette. Det er klart vi i Høgre skal stå ved sida av Framstegspartiet og slåst for at sjøfolka skal få nettolønsordning. Det var det stortingsrepresentant Elisabeth Røbekk Nørve stod og fortalde den norske sjømannen i Ålesunds gater i september 2002. No plutseleg er det med nebb og klør at ein skal jobbe for at dette ikkje skal skje. Så står også representanten Eide frå Kristeleg Folkeparti og snakkar om distriktsarbeidsplassar. Men er ikkje dette distriktsarbeidsplassar? Det er nettopp det dette er. Og ein er villig til å la 70 000-80 000 arbeidsplassar berre segle sin eigen sjø, for å bruke eit maritimt uttrykk. Kvar er truverdet til Høgre då? Denne saka, saman med laksefjordsaka, som vi behandla i denne salen tidlegare i denne veka, er den største skuffelsen Høgre har gitt meg på mange, mange år.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-02-27:
Jeg har litt problemer med å forstå Høyres argumentasjoner. For det første gikk Høyre fra sine løfter om bedre rammebetingelser til skipsfartsnæringen lenge før denne serien med enkeltforslag som Ivar Kristiansen nå bruker som begrunnelse, kom i Stortinget. Dernest vil Høyres politikk nå bidra til at vi får enda flere arbeidsledige når også andelen norske sjøfolk kommer til å gå ned som en konsekvens av at vi ikke har de samme rammebetingelsene som de land vi konkurrerer med. Men det jeg gjerne ville ha svar på fra Ivar Kristiansen, er hva som er Høyres egentlige begrunnelse for å gå imot. Per-Kristian Foss har, som representanten Solholm helt riktig sa, argumentert med at han ikke ønsker å subsidiere bartendere på ferger. Han har også sagt at man ønsker å legge til rette for generelle rammebetingelser, og man ønsker ikke å forfordele enkeltnæringer. Derimot ønsker man å ha næringsnøytrale ordninger som skal behandle alle næringer likt. Det er begrunnelsen vi har hørt fra finansministeren, og som vi har hørt fra flere Høyre-representanter i ulike sammenhenger. Ivar Kristiansen argumenterer ensidig i dag med hensyn til renta. Det betyr i så fall at Ivar Kristiansen ikke har de samme prinsipielle innvendinger mot denne type ordninger som de finansministeren iallfall gir uttrykk for. Så mitt spørsmål er kort og godt: Hva er Høyres egentlige begrunnelse for å gå imot forslagene i dag, og gå imot å forbedre rammevilkårene til sjøfolk?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-02-27:
Jeg registrerer at Høyre argumenterer med behovet for en stram finanspolitikk. Jeg registrerer også at Høyre argumenterer med at det vil komme en skipsfartsmelding – en melding! – i 2004, en melding som vil beskrive en del tiltak, men som ikke vil komme til å føre til iverksetting av tiltak. Jeg registrerer også at Høyre argumenterer med at man ikke vil særbehandle enkeltnæringer, at man ikke vil subsidiere bartendere på fergen over til Danmark, som finansministeren har uttrykt det. Derfor er jeg litt i tvil om hva Høyre egentlig mener. Er det av rent budsjettmessige hensyn at man ikke vil innføre nettolønnsordninger for de gruppene som det nå er framlagt forslag om, kan det for så vidt forsvares, for det kunne bety at Høyre kunne komme tilbake til dette allerede til høsten. Men når Høyre for det første foreslo null i budsjettet for inneværende år, og dernest argumenterer på den måten som finansministeren gjør, tror jeg ærlig talt ikke at Høyre har tenkt å stå ved sine gamle løfter om at man skal gi støtte til denne næringen. Tvert imot, Høyre har endret politikk. Nå er det næringsnøytralitet og generelle skattelettelser som gjelder. Derfor vil Senterpartiet, når vi legger fram vårt budsjettforslag, komme tilbake til hvordan vi har tenkt å finansiere dette. Men jeg kan allerede gi representanten Momyr et tips: Vi har ikke tenkt å innføre ytterligere 10–15 milliarder kr i generelle skattelettelser, som i hovedsak skal gå til de 10 pst. – hvis Regjeringen følger Skauge-utvalget – som tjener mest. Vi har tenkt å bruke de midlene målrettet og ikke gjennomføre det som regjeringspartiene har gått inn for i Sem-erklæringen, nemlig å gi noen og tretti milliarder kr i skattelettelser.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-02-27:
Et par henvisninger til det statsråden sa i sitt innlegg. I motsetning til tidligere, er nå rammebetingelsene avtalefestet, det er riktig, men heller ikke det kan vel Høyre tillate seg å ta æren for. Statsråden og undertegnede satt i lag i næringskomiteen i Bondevik I-regjeringens tid, og jeg kan ikke huske at Høyre heller den gang gjorde seg til noen spesiell pådriver for å få avtalefestet ordninger ut perioden. Statsråden antydet at det var enkelte i salen som nærmest var online med rederiene mens debatten pågår. Jeg vet ikke hvem statsråden siktet til, men det ville kanskje ha vært en fordel i den situasjonen store deler av norsk næringsliv er i for tiden, om også statsråden fra tid til annen hadde vært mer online enn det vi kan få inntrykk av at han er, når han til stadighet gjentar sitt mantra om at det er ingen grunn til å gripe inn på noe som helst område. Det er en politikk som ikke kommer til å føre fram over tid. Jeg vil gjerne gjenta mitt spørsmål, selv om jeg i svaret til forrige replikant kunne få et inntrykk av hva Regjeringen nå har til hensikt å gjøre. Nå argumenterer statsråden med behovet for et stramt budsjett som begrunnelse for ikke å ha foreslått bevilgning til refusjonsordningen på inneværende års budsjett. Det respekterer jeg, for det er faktisk et argument som Regjeringen er nødt til å ta hensyn til. Men det har vært brukt vekslende argumenter, bl.a. fra finansministeren, som overhodet ikke er begeistret for denne type ordning, og som også gir uttrykk for det i klartekst i alle de debatter han deltar i. Derfor kunne det kanskje være greit å få næringsministeren til å si noen ord om hva slags ordning næringsministeren og Regjeringen ønsker at denne næringen skal ha for framtiden, hvis vi ser bort fra årets stramme statsbudsjett.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Komiteens leder var i sitt hovedinnlegg inne på at vi skulle jobbe for stabile rammevilkår. Vi ser forhistorien til denne saken. Siden 1996 er rammevilkårene endret minst 24 ganger for våre sjøfolk og for skipsfarten vår – 24 ganger! Så jeg er veldig glad for at komiteens leder understreker betydningen av stabile rammevilkår. Jeg vil også gi litt honnør til Fremskrittspartiet, som jeg er en del av, som har vært stabile i denne saken hele tiden og vært den spydspissen som den norske sjømann og rederinæringen trenger. Vi var veldig glade da Arbeiderpartiet fremmet forslag om nettolønnsordninger for offshorerederiene, selv om det er så altfor lite. Hvorfor er ikke bøyelasterne med? Hvorfor er ikke andre kategorier med? Vi er jo også litt i stuss når man ønsker å utsette til vi får denne meldingen som er varslet fra Regjeringen, å vurdere vilkårene for andre kategorier. Vi synes det hadde vært mye mer offensivt av Arbeiderpartiet å legge brystkassen til nå og si at nå skal vi harmonisere med resten av Europa, vi vil ha en skipsfart i framtiden, nå skal ikke rederne og de ansatte i rederiene lenger være i tvil. Så mitt spørsmål til komiteens leder blir: Hva er begrunnelsen for at man har skilt ut denne kategorien og vil vente med å videreføre den usikkerheten som lenge har vært til stede for all øvrig skipsfart i Norge?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Jeg skal starte med budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, som vi så som en bunnplanke. Som et 14 pst.-parti i denne sal klarte vi ikke å få regjeringspartiene med lenger enn det vi gjorde. I utgangspunktet løftet de ut alle ordninger for sjøfolkene og skipsfarten, altså nettolønnsordningen for ferjerederier og de andre refusjonsordningene. Dette fikk vi løftet på plass igjen. I tillegg fikk vi redusert tonnasjeavgiftene, alle satser, med ca. 30 pst. Jeg tror knapt noe annet parti kunne ha bidratt til en bedre løsning i Stortinget i den parlamentariske situasjonen vi befinner oss i. Når det gjelder en omfordeling mellom forskjellige fartøykategorier, kan vi selvfølgelig være med på å diskutere det. Men vi har et moralsk ansvar, for ferjerederiene har basert seg på nettolønnsordningen som en langsiktig rammebetingelse ut stortingsperioden. Vi vet at Color Line alt har gått til bestilling av en jumboferje, der Norge vil bli ledende. Dette blir den mest moderne og største ferjen i verden, med masse ringvirkninger – turisme og annen virksomhet. Den koster i bestilling 2,2 milliarder kr ved Kvaerner Masa Yard i Finland, med i hvert fall 10 pst. i ringvirkninger – 220 mill. kr til verft, leverandørindustri, forsyningstjeneste osv. i Norge. Dette har de gjort i trygg forvissning om at de rammebetingelsene Fremskrittspartiet har vært med på, skal være stabile. Vi kan selvfølgelig gå inn og diskutere ting. Men jeg føler at vi har et moralsk ansvar overfor dem som, fordi de har fått nettolønnsordning, har gått til gigantinvesteringer som har betydelige ringvirkninger i Norge og skaper arbeidsplasser. Vi har et ansvar for det.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Vi har fått dette benkeforslaget fra SV på bordet nå i dag. Denne saken har vært under behandling lenge. Både Arbeiderpartiets syn og Fremskrittspartiets syn har vært viden kjent, så hvis SV hadde hatt noe realistisk forhold til de standpunktene som har vært kjent lenge, ville de gått inn i forhandlinger med oss på et mye tidligere tidspunkt. Når jeg leser dette forslaget fra SV, ser jeg at det er en del positivt i det. Det vil – det må jeg understreke – ikke kunne løse skipsfartens problemer. Det omfatter kun en liten nisje av norsk skipsfart. Og vi vet at det vil bidra til å skape nok en særordning innenfor skipsfarten. Vi har tre fra før, så vidt jeg vet. Det blir den fjerde spesialordningen, og så skal vi kanskje komme tilbake og få enda flere. Jeg føler at dette forslaget mangler de overordnede grepene. Men vi skal studere det nøye, for selv om mange av de elementene som er i dette forslaget, bare er et bitte lite skritt i riktig retning, ønsker vi å bidra. Når det gjelder det andre avsnittet, tolker jeg det i utgangspunktet som et brudd på den budsjettavtalen vi har med regjeringspartiene, i og med at det skal veltes nye utgifter over på ferjerederiene. I forhold til den avtalen kan jeg i hvert fall foreløpig tolke det som et brudd, men vi får komme tilbake til det i løpet av debatten når parlamentarisk leder og andre har vært inne og vurdert dette, og så får vi se hva den endelige konklusjonen blir. Mitt hovedsvar er at hvis SV virkelig hadde ønsket å gjøre noe for norsk skipsfart, hadde de stått på tidligere og kommet med gode forslag på et langt tidligere tidspunkt, for dette er bare et bitte lite bidrag, som knapt vil ha noen større betydning for norsk skipsfart.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Jeg tenkte jeg skulle følge opp i forlengelsen av replikken til Grethe Fossli, for jeg føler at vi ikke fikk svaret helt tydelig frem. I innstillingen står det helt klart at regjeringspartiene Høyre og Kristelig Folkeparti vil se skipsfartspolitikken i en helhetlig sammenheng, miljø, sikkerhet, rammebetingelser m.m. Man skal vente med tiltak til den meldingen kommer, men samtidig vil man åpne for å ta «aktive grep». Men vi har en situasjon i Norge i dag med 100 000 ledige. En del sjøfolk vil høyst sannsynlig etter hvert gå ut i arbeidsledighet, og ringvirkningene vil være negative med hensyn til ny virksomhet i Norge. Vi vet at EU nå suger til seg kompetansen fra norske rederier som flytter ut. Dette er en alvorlig situasjon. Vi har faktisk en situasjon i dag som krever «aktive grep». Så mitt spørsmål til representanten Gjedrem er: Hva mener Regjeringen skal til for at det i det hele tatt skal være fornuftig og nødvendig å ta «aktive grep», slik som det står nedfelt i innstillingen?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-27:
Nærings- og handelsministeren har i flere sammenhenger tatt til orde for at man skal harmonisere rammebetingelsene for norsk næringsliv i forhold til det som man har i EU. Dette følges også opp på flere områder fra Regjeringens side. Næringskomiteen har nylig fått St. prp. nr. 47 for 2002 – 2003, Om støtte til skipsbyggingsindustrien. Jeg skal sitere noen linjer fra den: «For å sikre likeartede konkurransevilkår mellom skipsbyggingsindustrien i Norge og skipsbyggingsindustrien i konkurrentlandene i EU, foreslår Regjeringen at det innføres en begrenset verftsstøtteordning» osv. På dette området ønsker man altså å harmonisere. Jeg forstår ikke helt dette. Hva er den prinsipielle forskjellen? Når det gjelder sjøfolkene, ønsker man ikke å harmonisere regelverket med regelverket vårt til sjøfartsnasjoner i EU, men når det gjelder skipsbygging, ønsker man å gjøre dette. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hva er den prinsipielle forskjellen? Når Regjeringen går inn for det ene, hvorfor kan man da ikke ha den samme begrunnelsen for å gå inn for det andre?