Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-10-03:
Å innta talerstolen etter Hareide føles om kanskje ikke som å hoppe etter Wirkola litt som å komme på scenen etter Elvis Presley. Jeg skal komme tilbake til Elvis Presley i innlegget mitt, det lover jeg. Regjeringens overordnede mål er å skape et bærekraftig velferdssamfunn, leste kongen for oss i går. Det krever modige politikere – modigere enn dem vi har i regjeringen i dag. Men heldigvis finnes det politikk for bærekraft, og den fungerer. Her i hovedstaden, hvor Miljøpartiet De Grønne er med på å styre, er Oslo-lufta renere enn på ti år. På ett år, fra 2015 til 2016, gikk klimagassutslippene i Oslo ned med 8 pst. Det skyldes i hovedsak at biltrafikken går ned, at stadig flere går, sykler og reiser kollektivt, og en rekordvekst i bruk av elbil. Byrådet, med De Grønne, har sørget for 4 000 nye avganger med kollektivtransport i uka, til glede for store og små, fattige og rike. Vi har gjort veiene tryggere for barna og syklistene, og vi har gjort Marka og Oslofjorden renere og mer tilgjengelig. Det er ikke rart at De Grønnes politikk har bred støtte i Oslos befolkning. Sju av ti i Oslo mener arbeidet med å nå klimamålene vil gjøre byen bedre å bo i. Oslo-folk som flertallet ellers i befolkningen ønsker selv å kunne være med på å bekjempe klimaendringene og forurenset byluft. De vil at barna skal kunne leke ute, også om vinteren, fordi luften er ren nok. Flertallet ønsker færre biler i sentrum, fordi det gir plass til gående og syklende, til lekeplasser, benker og kultur. Grønn politikk fungerer, så når finansministeren varsler at kamp mot byrådet i hovedstaden blir en viktig sak for henne og Fremskrittspartiet det kommende året, er min beskjed: Den kampen tar vi, og vi tar den på vegne av både mennesker og miljø, for en by som er bra for barn, er bra for alle – også for miljøet. Et samfunn som sliter på miljøet, er også slitsomt for mange. Helt konkret er det slik at barn og unge som bor på steder med høy luftforurensning, har større risiko for å få søvnproblemer eller en psykiatrisk diagnose. Det viser svensk forskning. Og helsen til barn og unge i Norge gir grunn til bekymring. Denne høsten kom to rapporter som bekrefter dette, hør bare her: I Ungdata-undersøkelsen av 250 000 barn kommer det fram at depresjons- og angstsymptomer er de vanligste plagene blant ungdom, og at de er økende. I SHoT-analysen, som spør over 50 000 studenter, svarer én av fem at de har skadet seg selv med vilje. 2 000 av de spurte har forsøkt å ta sitt eget liv. VG skriver denne uken også om at barnepsykiatere nå slår alarm om at barn helt nede i førskolealder blir syke av stress og skolepress. Vi folkevalgte er nødt til å spørre oss selv om vi har fått et samfunn som gjør mange barn og unge vondt. De står i en skuddsalve av krysspress – skolepress, kroppspress, forventningspress, kjøpepress – og de skal alltid kunne mer, fortere og bedre. I tillegg har mengden med glansbilder de siste årene blitt stor, og det er dem de skal sammenligne seg med. I forrige uke besøkte jeg fire ulike ungdomsorganisasjoner for å spørre om hvorfor stadig flere unge har psykiske vansker, og hva vi kan gjøre med det. Alle mener at vi politikere kan gjøre mye, også om ikke alt står i vår makt. For det første må vi gjøre skolen til en arena som fremmer helse, sier de – med mindre karakterpress, bedre skolehelsetjeneste og en seksualundervisning som faktisk tar opp og svarer på de spørsmålene ungdommen lurer på. For det andre må vi innskjerpe markedsføringslovens beskyttelse av barn. Her i Oslo har byrådet valgt å gjøre alle områdene rundt skolene i byen reklamefrie, og det er noe De Grønne vil jobbe for over hele landet. Det siste er å sikre et reelt psykisk helsetilbud for unge. Mange unge får ikke hjelpen de trenger, i dag. Det gjelder også voldsutsatte barn og unge. Denne høsten vil Stortinget behandle et forslag fra Miljøpartiet De Grønne og Arbeiderpartiet om å tydeliggjøre og lovfeste kommunenes plikt til å gi slike utsatte barn nødvendig psykisk helsehjelp samt øke støtten til mulige tilbud og tiltak i kommunene. Jeg håper på bred politisk støtte for det her i Stortinget. I tillegg er det store forventninger til opptrappingsplanen for psykisk helse. For mange fortsetter det høye presset i voksen alder, særlig på dem av oss som har en jobb som er fysisk tung, eller hvor en egentlig alltid kommer til kort. Denne høsten vil jeg prøve å samle stortingsflertallet om en ny arbeidstidsreform i samarbeid med partene i arbeidslivet, der vi gradvis over 10–20 år reduserer arbeidstiden i Norge. Slik kan vi inkludere flere i arbeidslivet. Da vil færre være avhengig av sosiale ytelser, som de egentlig ikke ønsker. I en tid da automatisering gjør at mange nordmenn er bekymret for å miste jobben, bør vi også utrede om kortere arbeidstid kan bety at flere kan dele på jobbene. Vi mener en slik reform også må inkludere å utvide den lovfestede retten til deltid og styrke retten til fast ansettelse, også for ansatte i vikarbyrå. Jeg har merket meg at Høyre tror vi i De Grønne vil tilbake til 1980-tallet. Og da vil kanskje noen få kaffen i vrangstrupen nå, for forskning viser at vi hadde nådd nivået der høyere lønn ga oss mer livskvalitet, allerede på 1960-tallet, da Elvis Presley, Sinatra og Beatles var på radioen – og ikke minst Wenche Myhre med hiten «La meg være ung». I dag sier 44 pst. av Norges befolkning at de ønsker seg kortere arbeidstid i stedet for høyere lønn. De vil ikke tilbake i tid, de vil ha mer tid – mer tid til det som er viktig i livet. Også LO sier nå samlet at det er behov for arbeidstidsforkortelser framover. At Arbeiderpartiet nylig foreslo en ekstra ferieuke for barnefamilier, åpner debatten om kortere arbeidstid igjen. Dette er også en sak som jeg tror verdipartiet og vippepartiet Kristelig Folkeparti kan støtte, det handler om livskvalitet foran materielle verdier. Som kongen var innom i trontalen, er det mange nordmenn som nå også er bekymret over klimaendringene. I april sa én av tre nordmenn at klima var en av de tre utfordringene de er mest bekymret for – det var før tørkesommeren. Folk har sett skogbranner og avlinger som har sviktet. Bønder over hele landet har måttet slakte ned dyr fordi regjeringen var for dårlig forberedt på ekstremværet som klimaendringene fører til. Bonden og lokalpolitikeren Henning Bergersen i Hallingdal klarte akkurat å redde sine dyr gjennom innsamlingsaksjonen på Facebook Det er ikke grenser for kreativitet man skal forvente fra bøndene om dagen. Enn så lenge er vi heldige og kan importere korn og mat når avlingene våre svikter. Men klimaendringene gjør matproduksjonen over hele verden mer sårbar, samtidig som verdens befolkning vokser. I år med alvorlige matkriser er ikke Norge det eneste landet som vil importere korn. Dette er også Forsvarets forskningsinstitutt enig i og har påpekt. Klimaendringene betyr en mer sulten verden, en verden med flere flyktninger og flere konflikter. Også her hjemme vil dårlig miljøpolitikk gå ut over det helt nære for familier og barn på sikt – både mattilgang og grunnleggende infrastruktur. Derfor trenger vi å erstatte dagens regjering med tidenes grønneste regjering. I dag tillater regjeringen at det giftige stoffet hydrogenperoksid dumpes i havet og i fjorder, den andre delen av matfatet vårt i tillegg til jorda. Regjeringen bør ikke bare fronte bærekraftig bruk av havet internasjonalt, men også her hjemme. De Grønne har derfor i dag lagt fram et forslag om å forby uregulert dumping av lusemidler, kjemikalier og legemidler fra oppdrettsanlegg i hav og fjorder. Politikk fungerer, og denne regjeringens politikk styrer mot matmangel, dette til tross for at de hevder at både nye og grønne arbeidsplasser og å oppfylle Norges klimaforpliktelser er blant hovedprioriteringene. Klimakutt kan ikke oppnås ved å putte palmeolje på tanken, som er hovedårsaken til at klimagassutslippene har gått noe ned det siste året. Norge er i dag en eksportør av klimagasser – vi er en forurensingsprofitør. Vi tjener penger på å styre verden mot en farligere og mer urettferdig framtid på grunn av oljeeksporten vår, og den gjør oss sårbar. En ny internasjonal rapport om verdensøkonomien sett i lys av klimaendringene viser at utviklingen til fornybar energi går mye fortere enn selv verdens fremste analytikere har ventet. Mellom 2009 og 2017 falt prisen på solkraft med 86 pst. Tidligere sjeføkonom i Verdensbanken og styreleder i New Climate Economy, Nicholas Stern, sier til NRK at tunge investeringer i olje for Norges del ikke lenger gir noen mening. Men har vi først en oljenæring, skal den også bidra til utslippskutt, og det er bra med utviklingen innen havvind. Så De Grønne og SV har i dag fremmet et forslag om å opprette et CO 2 -fond for oljenæringen for å fremme miljøvennlig teknologi. Det å gjøre det beste for miljøet er å gjøre det beste også for menneskene. Det gjelder både i det store og i det små, for et samfunn som er bra for barn, er også et samfunn som er bra for miljøet.