Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Tusen takk for spørsmålet. Det er veldig bra at jeg får spørsmålet her, for da får jeg en anledning til å fortelle litt bredere om hva vi faktisk mener når vi har kommentert det ute i media. Jeg er ikke tilhenger av offentlig ydmykelse og en generell varsling til alle arbeidsgivere, uansett hva slags straffbare forhold man blir tatt for. Hovedprinsippet når det gjelder varsling og muligheter for varsling, er vel egentlig nedfelt i politiets taushetsplikt. Det er en plikt som i utgangspunktet hindrer at opplysninger fra straffesaker gjøres kjent for privatpersoner, uansett hvem de er, herunder arbeidsgivere til personer under etterforskning. I visse tilfeller er politiet likevel pålagt å vurdere om man skal gi melding om visse forhold. Blir en offentlig tjenestemann siktet for en straffbar handling av en slik art at den antas å kunne få konsekvenser for hans eller hennes stilling som tjenestemann, skal politiet underrette vedkommendes nærmeste foresatte – tilsvarende dersom en person som driver virksomhet med offentlig tillatelse, siktes for en handling som kan få betydning for tillatelsen. Det kan jo f.eks. være tilfellet ved en del av de problemene vi har sett i taxibransjen. Her må vedkommende offentlige myndighet i mange tilfeller underrettes. Politiet er dessuten pålagt å vurdere om opplysninger skal gjøres kjent for andre enn offentlige organer når det er nødvendig for å forebygge lovovertredelser. Det kreves en nøye og konkret vurdering før slike opplysninger gis. Jeg ser for tida ikke behov for å regulere dette området nærmere ved nye retningslinjer, og som skulle åpne for en slik varsling generelt, enten det gjelder sexkjøpskunder eller andre, som man kan få inntrykk av har vært tilfellet, når man leser avisene. Det er etter dette på det rene at politiet ikke rutinemessig kan varsle arbeidsgivere om ansatte som bøtlegges for kjøp av seksuelle tjenester. Det vil bare være i mer spesielle tilfeller dette vil være korrekt. Det nye forbudet mot kjøp av seksuelle tjenester utfordrer politiet på mange måter. Blant utfordringene er nettopp å vurdere i hvilke tilfeller melding kan og bør gis når personer i ulike yrker siktes for overtredelse av forbudet. Forbudet ble innført bl.a. som et tiltak for å bekjempe menneskehandel i Norge. Sør-Trøndelag politidistrikt har ved en rekke anledninger vist at de i tett samarbeid med statsadvokatembetet har evnet å gripe tak i denne komplekse sakstypen. De har gjort en svært god jobb – og det er helt tilbake til den forrige regjeringas tid. Det er veldig bra. Det har vært, jeg holdt på å si, piloten, primus motor. Det er gjennomført grundige etterforskninger med gode resultater. Distriktet har opparbeidet god forståelse og kompetanse på prostitusjonsmarkedene innen distriktet. Det er derfor ikke forbausende at nettopp dette politidistriktet nå interesserer seg for kundegruppen innen prostitusjon, og utreder hvorvidt meldinger til arbeidsgiver i visse tilfeller er nødvendig. Jeg har fått opplyst at Sør-Trøndelag politidistrikt hittil ikke har sendt melding til noen arbeidsgiver om at ansatte er tatt for kjøp av seksuelle tjenester, men føler meg trygg på at den dagen man eventuelt gjør det, vil beslutningen være i samsvar med gjeldende regelverk på området.