trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Hvis regjeringen og statsråden er redd for utstøting av eldre arbeidstakere som staten ikke lenger har behov for sjøl, hadde jeg forventet at staten hadde hatt en seniorpolitikk som kunne ha anvist hvordan disse eldre arbeidstakerne faktisk skal kunne komme tilbake til arbeidslivet, og at staten hadde tatt et større ansvar for det. Dessverre er det slik at mange av de omstillingsprosessene som staten sjøl setter i gang, har som direkte målsetting å bytte ut eldre arbeidstakere som ikke har oppdatert kompetanse, med yngre arbeidstakere som har det. Det betyr at man har en veldig sterk utstøtingsmekanisme i de omstillingsprosessene som pågår. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at staten, når man nå fjerner denne ordningen, kan bidra, som arbeidsgiver, til faktisk å gi sysselsetting til eldre arbeidstakere, og også oppdatering av kunnskap, slik at man ikke blir utstøtt i slike prosesser?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Det å lære seg norsk og bli integrert fra dag én er uhyre viktig. Vi mener også at det er viktig at de som har bodd i Norge lenge, har lyst til å bli norske statsborgere. Jeg er i hvert fall glad for at statsråden mener at seremonien skal være frivillig, for vi har litt større tro på folk enn det både regjeringen og flertallet her tydeligvis har: En rask start på integreringen er mye viktigere enn en slik test i den andre enden. Spørsmålet til regjeringen må bli om man ser det som en fordel at det er flere eller færre av dem som bor i Norge, som er norske statsborgere. Hvis regjeringen mener at det er viktig at flere av dem som skal bo i Norge permanent, blir norske statsborgere, er dette da det viktigste tiltaket man har, eller ser man at det er mye viktigere å starte med språkopplæring mye tidligere, og også(presidenten avbryter) at man får mulighet til å arbeide tidligere enn i dag? (presidenten avbryter)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Det er vel ikke slik at folk blir tryggere i sitt hjemland om de blir utryggere i Norge. Jeg synes dette innlegget – som dreier seg om en helt annen debatt som vi ikke skal ta nå – viser at den avtalen som Arbeiderpartiet også har vært med på, gjør at mange flere skal ha et midlertidig opphold som kan vare veldig lenge. Da skjønner jeg jo at regjeringen synes det er helt greit at folk sitter på mottak og stirrer i veggen og verken lærer seg norsk eller får mulighet til å jobbe, for de skal jo ut igjen. Vår tilnærming er at vi må avklare dem som har krav på beskyttelse. De må bosettes raskt, komme i gang med språkopplæring og gjerne i arbeid så fort som mulig. De må bidra til samfunnet og klare seg sjøl i størst mulig grad. Det mener vi er den beste strategien og også den billigste for Norge. Den metoden som representanten Keshvari nå skisserte, er forferdelig dyr. Da skal vi altså betale for at folk skal sitte passive på mottak i årevis – fordi det kanskje blir fred en gang. Det får vi alle håpe at det blir. Jeg har såpass tro på at mange velger å reise hjem fordi de ønsker det, mens andre, som vi snakker om nå i dag, har blitt norske. Jeg ønsker at de som bor i Norge, skal bli norske. Jeg har større tro på folk enn det tydeligvis mange andre har. Jeg tror at hvis vi gir det signalet tydelig med en gang, at ok, nå er du her, nå må du snu hodet ditt og lære norsk, begynne å jobbe, delta og bidra i samfunnet fra dag én, så kommer vi som samfunn og som enkeltindivider mye bedre ut av dette. Nå er ikke jeg så sikker på at en statsborgertest i enden er så viktig – kanskje ikke så fryktelig farlig heller – men jeg tror ikke den er så viktig. Da er det vi gjør i starten, mye viktigere, at vi viser at vi faktisk stoler på folk, og at vi er i stand til å gi trygghet til folk som er forfulgt, når de fyller kravene til å få beskyttelse.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Hvis man er opptatt av god integrering, må man også sørge for at de som har krav på beskyttelse, får behandlet asylsøknaden sin raskt og ikke at det skal ta over et år før man kommer til intervju, som man legger opp til i dag. Etterpå skal man sitte på mottak og bli liksom-integrert. Vi er nødt til å tenke nytt og få på plass en ordning der de som får opphold i Norge, får lov til å bosette seg i en kommune og komme i gang med sine plikter og rettigheter. Det skaper best integrering. Det gjør at folk kan sette beina under seg og ta ansvar for seg sjøl. Det tjener samfunnet mest på. Det koster dessverre mye mer penger med den metoden som Keshvari var oppe og skisserte, og den virker ikke best for integrering. Jeg håper at flertallet etter hvert i den ekstraordinære situasjonen som vi er i, er i stand til å tenke nytt og se hva som best tjener både samfunnet og den enkelte som får beskyttelse.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Jeg vil støtte begrunnelsen til representanten Skjelstad fra Venstre. SV deler de synspunktene som Venstre har på saken. Det er veldig bra at ny straffelov nå er gjennomført, og det er behov for å gjøre justeringer i annet lovverk. Vi er uenig i at man ikke gjør dette på en systematisk måte, men gjør forskjell på bestemmelsene der strafferammene er justert opp eller ned i straffeloven. Jeg kunne ha forstått det hvis det hadde vært grunn til å anta at det for en del av dem som i proposisjonen omtales som «omreisende kriminelle» uten lovlig opphold, ikke er hjemmel for å utvise eller bortvise dem med dagens bestemmelser. Advokatforeningen mener veldig sterkt at det er det, og at det må forutsettes at hvis man kaller noen for kriminell, må de være domfelt, og at hvis det er situasjonen og utlendingen har lovlig opphold, er det utvisning og ikke bortvisning som det er aktuelt å vurdere. Vi mener at de endringene som gjøres i utlendingsloven, ikke er begrunnet godt nok der strafferammene i straffeloven har blitt redusert, og at det ikke følges opp i denne loven. Derfor kommer vi også til å stemme imot de to punktene som representanten fra Venstre redegjorde for.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Jeg vil også gi ros til forslagsstillerne og til Stortinget, som har sett at dette var en sentralisering som ikke burde gått under den politiske radaren i departementet eller i regjeringen, men som gjorde det – eller kanskje man bevisst ønsket at det skulle være sånn. Men Stortinget har tatt tak i dette, ryddet opp og sørget for at man kan få utvikle kompetansen og fagmiljøene der de har sitt grunnlag. Regjeringen snakker veldig mye om at enheter skal være robuste, men en del av robusthet er jo at man er etablert og grunnfestet i de miljøene og samfunnene hvor man skal gjøre de viktige oppgavene. Det er denne saken et veldig godt eksempel på. Dette er, som flere representanter har vært her oppe og påpekt, egentlig regjeringens ansvar. Regjeringen har ikke håndtert saken slik som flertallet i Stortinget ønsker at den skal håndteres, nemlig at man ikke skal sentralisere, men at man skal bevare disse kunnskaps- og kompetansemiljøene og serviceinstitusjonene der de er i dag. Det er heller ikke det eneste eksemplet på sentraliseringsforslag fra regjeringen. Representanten Martin Henriksen var nettopp her oppe og listet opp en hel rekke av de forslagene som har kommet, så jeg tror nok at dette har vært noe som regjeringen i utgangspunktet har ønsket. Derfor er jeg veldig glad for at regjeringspartiene i dag har sikret at det er et enstemmig storting som sier at denne sentraliseringen ikke skal gjennomføres, og at man skal styrke fagmiljøene og kompetansen der de i dag ligger. Dette må være et eksempel til etterfølgelse i mange andre saker, for det er veldig mange fagmiljøer rundt omkring i landet som trenger å styrkes, ikke å sentraliseres, og de kan også bygges opp. Det er til fordel for hele landet og samfunnet at vi ikke gjør oss fattigere i distriktene, og at vi ikke øker pressproblemer og fyrer opp under en sentralisering som har veldig sterke drivkrefter i seg sjøl. Da går vi glipp av veldig mye, og man skal ikke så veldig langt utenfor de sentrale områdene for å merke disse effektene. Når det skjer i Nord-Norge, har de en herlig evne til å stå sammen og slåss for det de ønsker seg. Det er en holdning som jeg ønsker skal fungere bedre i flere deler av landet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Jeg vil først følge opp det spørsmålet som representanten Storberget stilte, for statsråden svarte ikke på det. Når en ser at det er både et politisk og et sosialt dilemma og et kjempesprik mellom regjeringens holdninger til det å være så fattig at man må tigge etter mat, og det at noen har så mye at de kaster mat, og at man mener at enkeltpersoner som er fattige, må reguleres med forbud, men de som har så mye at de kaster mat – i store mengder, som vi begge sier er et stort problem – dem er man ikke villig til å bruke reguleringer eller noen typer forbud eller virkemidler for: Ser ikke statsråden at det er et stort sprik i holdningene overfor dem som har mye, og dem som har lite?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Jeg registrerer at statsråden ikke vil svare på den forbudslinja man har overfor fattigdom. Men det er bare å ta til etterretning at man ikke vil det. Det andre spørsmålet handler om det som representanten Bastholm var inne på, nemlig at det også er en stor miljø- og klimapolitisk side av å produsere mat, og selvfølgelig da også av å kaste mat. Da er mitt spørsmål til mat- og landbruksministeren om hun har oversikt over hvor stort klimautslipp som knytter seg til kasting av mat, og om hun har en målsetting for hvordan dette utslippet skal reduseres, for dette er utslipp fra en ikke-kvotepliktig sektor som må reguleres på andre måter enn gjennom kvoteordningen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Det er veldig mye hvis og om og men i statsrådens innlegg og svar. Spørsmålet er om statsråden er kjent med og erkjenner det faglige synspunktet fra både Veterinærinstituttet og andre faginstanser om at dette dyreholdet ikke er etisk forsvarlig, og at det ikke er mulig å forsvare det fordi det er umulig å domestisere ville rovdyr på den måten man holder dyr i bur på i dag. De kan på ingen måte sies å få leve ut sine helt naturlige levemønstre. Er statsråden kjent med det og erkjenner hun det, og i så fall vil hun ta konsekvensene av det og støtte en avvikling av pelsdyrhold?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Nå har et samlet storting, ser det ut til, satt opp et annet mål for jordvern enn det regjeringen har hatt. Statsråden sier nå i svaret at målet ikke kan være så mange innsigelser som mulig. Nei, det er jo ikke noe mål å ha så mange innsigelser som mulig. Men når målet er at man skal bygge ned mindre matjord, og at nedbyggingen av matjorda skal stanses, så må man foreta seg et eller annet for å få det til, for det kommer ikke til å gå av seg selv. Det er jo sånn at matjord bygges ned bit for bit, slik som representanten fra Miljøpartiet De Grønne helt riktig sa, og at hver sak for seg kan være grei nok eller liten nok, men det er summen som blir gal. Da er spørsmålet: Er statsråden enig i at målsettingen om å bygge ned mindre matjord er viktigere enn målsettingen om at det skal være færrest mulig innsigelser?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Det blir nok mer krevende hvis matjorda er bygd ned og forsvinner, enn det blir å stanse nedbyggingen. Det er jo det som blir en kjempekrevende situasjon for Norge, hvis vi bygger ned for mye av matjorda, særlig av den høyproduktive jorda. Jeg hører på statsråden at hun ikke er spesielt glad for dette, og når hun også sammenligner målsettingene om å ivareta en knapp nasjonal ressurs som nesten ikke er mulig å erstatte, med antall innsigelser, så blir jeg enda mer bekymret – at dette liksom skal være sammenlignbare størrelser. Det er en realitet at mange av de målsettingene som regjeringen har satt på dette området, nemlig å overlate mer og mer av dette til det enkelte kommunestyre, vil gjøre at man ikke når disse målsettingene. Ser statsråden at når et enstemmig storting nå fastsetter disse målene, må man også justere strategien sin og tiltakene på flere andre områder som berører og regulerer dette feltet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-08:
Skal vi nå slike ambisiøse mål, må også Stortinget og regjeringen ta ansvar for det. Å legge det som forutsetning for den politikken, det underliggende lov- og regelverk som gjelder, og å legge en nasjonal strategisk målsetting til grunn krever jo at de strategiske målene også blir ivaretatt i det handlingsrommet som er lokalt. Jeg blir beskyldt for å ose av mistillit til lokalpolitikerne. Nei, på ingen som helst måte; jeg bare registrerer hva lokalpolitikerne har svart. Bondebladet hadde en undersøkelse rett før fylkestingsvalget nå som viser at det er lokalpolitikere særlig fra Fremskrittspartiet, men også fra Høyre, som har et ganske avslappet forhold til jordvern. Det er klart at hvis man svarer at de aller fleste andre hensyn er viktigere enn jordvern, så vil jo det ligge til grunn når man har muligheter til å ta de beslutningene lokalt, slik man har i dag. Jeg sa i mitt innlegg at jeg skjønner dem også godt, for mange av dem er utsatt for et ganske stort press i mange av disse sakene. Og det er jo ikke slik at det ikke går veier på kryss og tvers i alle fylker, også i mitt eget hjemfylke – det gjør det. Spørsmålet er om vi skal la denne type utbygging ta mer av matjorda vår i framtida. Og hvis man gjør det, så må man altså erstatte det arealet som går tapt, med tilsvarende areal, slik som det er foreslått fra Miljøpartiet De Grønne, et forslag som SV vil støtte. Så er jernbanen spesiell, fordi jernbane må i langt større grad enn vei og annen transport – uansett hvor man nå legger boliger og industriområder – i stor grad gå rett fram. Den har mye mindre mulighet til å justere seg ut fra slike behov. Jeg er veldig stolt over at jeg er med i et parti som var en del av den regjeringen som la fram markaloven, naturmangfoldloven og mye av det lovverket som i dag ivaretar viktige nasjonale verdier. På samme måte trenger vi å ivareta den store nasjonale verdien som matjorda er, og det er vanskelig og komplisert. Det krever at man gjør vanskelige avveininger, men det krever også at man er seg bevisst at hvis man ikke stopper nedbyggingen av en knapp nasjonal ressurs som man ikke kan erstatte, går det gærent. Det er derfor vi ønsker et sterkere nasjonalt vern av matjorda og mener at det er nødvendig – ikke fordi lokalpolitikerne ikke er gode og innsiktsfulle, men rett og slett fordi de står i dilemmaer som er vanskelige, og fordi den bit-for-bit-strategien som vi ender opp med, ikke fører oss til målet.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Jeg er glad for at statsråden signaliserer at den nye prøven vil være på plass før endringene trer i kraft. Det er veldig bra. Så er vi i Arbeiderpartiet enige om at man skal stille krav, vi skal ta folk på alvor og ha høye forventninger til dem som kommer hit. Vi er villig til å investere i de menneskene som kommer, investere i opplæring, investere i integrering, for målet må jo være at disse menneskene ikke bare lærer norsk og har grunnleggende kunnskaper i samfunnskunnskap, men at de deltar i arbeidslivet, og at de deltar i samfunnet. Men regjeringen har foreslått både kutt i norskopplæring, som de får flertall for, og kutt i utdanning til enslige asylbarn, som de heldigvis ikke får flertall for. Det er vanskelig for oss å forstå det – all den tid vi skal stille krav, er det krevende for oss å forstå hvorfor man kutter i opplæring og utdanning. Men i finansdebatten sa Tybring-Gjedde at det ikke var noe poeng, fordi alle disse skulle hjem. Er det en oppfatning som statsråden deler med sin partifelle?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Det er riktig at vi har en krevende situasjon, men regjeringen svarer jo med å stramme inn på integreringspolitikken. Det er feil medisin. Statsråden sier at vi skal fokusere på dem som skal bli. Ja, de aller fleste skal jo bli. UDI anslår at opp mot 80 pst. av dem som sitter på mottakene nå, skal bli, så det å kutte i opplæringen til dem er en ekstremt dårlig investering. Men over til et annet spørsmål: Som jeg sa i stad, har vi et mål om at man skal lære norsk og få grunnleggende kunnskaper i samfunnskunnskap – dette for at man skal kunne bli en deltaker i samfunnet, få seg en jobb, få inntekt og betale skatt. Så ser vi i nyhetene i dag at innvandrerkvinner er overrepresentert når det gjelder mottakelse av kontantstøtte. Så har regjeringen foreslått at vi skal innføre et botidskrav for kontantstøtte. Men ser ikke statsråden at det er et litt underlig signal å sende til dem som kommer til landet vårt, at bare du blir her noen år, skal vi betale deg for ikke å være en del av arbeidslivet?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Jeg skal ikke forlenge debatten unødvendig i en sak hvor vi er enige med regjeringen. Men i en debatt som handler om en samfunnskunnskapstest, følte jeg at det var på sin plass å kommentere representanten Keshvaris innlegg, for han sa at de har hevet botidskravet. Det er ikke gjort noe vedtak i Stortinget om det. All den tid vi snakker om samfunnskunnskap, synes jeg det er klokt å referere riktig. Det er ikke vedtatt i denne salen. Vi diskuterer det gjerne, men det er ikke vedtatt. Så tenker jeg at det er lov å håpe på fred i Syria. Det tror jeg vi alle ønsker. Men det er veldig uklokt å basere integreringspolitikken på at de syrerne som sitter på mottak nå, skal hjem. Vi vet ikke om det blir fred i Syria, og for de fleste av oss er nok ikke håpet stort om at det skjer med det første. Da tror jeg det er klokere å investere i disse menneskene, lære dem norsk og om samfunnet vårt, og at de får delta i samfunnet vårt, for jeg tror nok at mange av dem kommer til å bli her, uavhengig av hva representanter fra Fremskrittspartiet måtte mene og tro.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Representanten fra SVs delvise harselering med vedtaket vi skal gjøre her i dag, viser hvorfor man ikke har kommet lenger enn man har i Norge når det kommer til integrering. Ja, det er riktig at mennesker som er født i Norge, ikke har tatt denne testen, men bare er født her, slik representanten Andersen har sagt det. Da har de også fått med seg en del sosialisering, da har de forhåpentligvis i det minste gått på grunnskole og fått med seg en del ting den veien, som mennesker som har kommet til Norge, ikke har klart å få med seg. Angående om disse spørsmålene er fullgode eller ikke: Vi har gjentatt gang på gang at de spørsmålene som har vært hittil, ikke er hugget i stein for vår del. Jeg er glad for at statsråden understreket at disse skal revideres. Det viktigste for oss i Fremskrittspartiet er at disse spørsmålene er bygget på en faglig måte. Det er fagpersoner som skal ta stilling til hva slags spørsmål det skal være, og det skal gjenspeile den opplæringen og det kunnskapsnivået mennesker som skal ta denne testen, har. Det er ikke et politisk ansvar å definere hva slags spørsmål man har i en test, verken i skoleverket eller til dette formålet. Det er ganske enkle tester. Jeg har også tatt disse testene, og jeg fikk alle sammen rett. Selv om man ikke får full pott, kan man fortsatt få norsk statsborgerskap. Så når representanten Andersen sier at hun har tatt flere av disse og ikke klart å bestå dem, er ikke det helt bra. Til representanten fra Arbeiderpartiet: Replikkordskiftet viste med tydelighet at man ikke har fått med seg hva innstrammingen går ut på. Representanten gjentok flere ganger at 80 pst. av dem som er på mottak, skal bli i Norge. Nei, det er ikke gitt. Vi har hevet botiden fra tre til fem år før man blir vurdert til å få permanent opphold eller ikke. Før den femårsperioden har gått ut, skal man vurdere på nytt om beskyttelsesgrunnlaget fortsatt er der eller ikke. Alle disse innstrammingene må ses under ett. Realiteten er at svært mange av menneskene som kommer til Norge og hevder at de er forfulgt, reiser tilbake til hjemlandet før sakene deres er behandlet. Noen drar rett etter at saken er behandlet, og noen drar så fort de har fått lovlig opphold i Norge, til tross for at de ikke har adgang og rettigheter til det. Også det har vi gjort noe med. Det er synd at Arbeiderpartiet i komiteen ikke har fått med seg de bitene av innstrammingene, men det er faktisk en del av samarbeidsavtalen: å kunne returnere de som drar på reiser til hjemlandet sitt, økt botid i Norge, vurdering av beskyttelsesgrunnlaget før permanent opphold gis osv. Det gjør at det ikke er sikkert at det er 80 pst. av dem som er på mottakene, som skal bli her fast og permanent. Jeg mener det er en god ting, som vi alle sammen bør håpe på, at mennesker som er på flukt, kommer til å få det tryggere og bedre i sine hjemland i framtiden. Det er ikke en dårlig ting å håpe på.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Jeg kan ikke la påstanden stå uimotsagt om at vi har en regjering som ønsker at folk skal sitte på mottak og se i veggen. La meg minne om at det var denne regjeringen, sammen med dens samarbeidspartier, som innførte differensiert mottakssystem som en grunnleggende tanke om at mennesker som har fått opphold i Norge, skal bosettes på integreringsmottak, der integreringen starter fra dag én, der man gir mennesker en mulighet til å bli en del av det norske samfunnet så tidlig som overhodet mulig. Så har man returmottak for de menneskene som ikke skal være her, og som skal ut av landet. Ved å få til det skillet lar vi være å bruke ressursene jevnt fordelt på alle – også dem som skal ut – og vi kan konsentrere oss om de menneskene som skal bli i Norge, og gi dem en best mulig start. Dernest er det slik som alle har sagt, at det er en ekstraordinær situasjon. Mennesker er på flukt og trenger beskyttelse, og da kan det ikke komme som en overraskelse at hvis behovet for beskyttelse bortfaller, så skal de heller ikke være her lenger.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Som representanten er kjent med, står vi i en krevende situasjon, med et stort antall asylsøkere som kommer til Norge. Noen får opphold, noen får midlertidig opphold, og noen skal returneres. Derfor er det viktig med de forslagene som går på innstramming, som et flertall i Stortinget vedtar. Å stille krav er god integrering, og jeg er veldig glad for at representanten understreker det. Det er viktig at alle partiene er klar over at det er noe som er viktig for å bli godt integrert. Det å lære seg språk og kunne norsk er også nøkkelen til god integrering. Det er ikke noen som mister retten til norskopplæring, men med det store antallet som kommer nå, har det vært viktig å fokusere på dem som skal bli, og som har fått opphold. Det også å få på plass nok lærere til den gruppen er altså noe regjeringen har prioritert når det gjelder norskopplæring.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
La meg begynne med en av de første kommentarene fra representanten, og det er at regjeringen kutter i integreringsarbeidet. Det vil jeg på det sterkeste tilbakevise. Vi har økt integreringstilskuddet, vi har økt språkopplæringstilskuddet, og vi har også intensivert det arbeidet som går for å bosette dem som har fått lovlig opphold. Så er det slik at alle de som er i mottakene i dag, får norskopplæring, og de som skal bli her, får retten til 600 timer norskopplæring, som de da kan starte med. Det er et viktig tiltak for at de som skal bosettes ute i en kommune, skal kunne norsk såpass godt at de kan fungere ute i samfunnet, få seg en utdanning og få seg arbeid. Så er det viktig når det gjelder de tiltakene som nå er trådt i kraft, og som er på trappene, å se på de ytelsene som vi gir. Det gjelder kontantytelser, det gjelder botidskravet, og det er jeg veldig glad for at regjeringen har fått full støtte for her i Stortinget.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Jeg mener det er viktig at den som får norsk statsborgerskap – som regel har en da bodd her i syv år og har hatt god anledning til å kunne tilegne seg både gode norskkunnskaper og god samfunnskunnskap – skal gjennomføre denne testen på norsk. Så har vi åpnet for at det må kunne være andre muligheter for å ta denne testen, fordi noen kan ha et bedre ordforråd og kan forklare seg bedre muntlig enn skriftlig. Derfor åpnes det også opp for at en skal kunne avlegge denne testen muntlig.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Jeg synes forslaget fra Kristelig Folkeparti er et spennende forslag. Jeg vil nok framheve at statsborgerskapsseremonien fremdeles skal være frivillig, men at vi kan jobbe for at den kan bli løftet opp gjennom bruk av positive incentiver, slik at flere kan delta. Jeg er veldig glad for at fylkesmennene, som har ansvar for statsborgerskapsseremonien, nå melder om at det er et økt antall personer som søker om norsk statsborgerskap, som velger å delta i denne seremonien. Jeg har selv vært så heldig å få delta i fem slike seremonier. Det er en staselig seremoni, og det er flott å se de norske statsborgerne aktivt ta del i seremonien, og at de har valgt å bli norske statsborgere.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Det viktigste integreringstiltaket vi kan gjøre for de personene som har fått opphold og skal bo her, er å få dem bosatt ute i en kommune, lære dem norsk og få dem raskt ut i utdanning og arbeid. Jeg er veldig glad for at Stortinget i forrige uke vedtok endringer i introduksjonsordningen. Det skal være lettere å få permisjon fra ordningen hvis en kommer seg ut i arbeid. Så her har vi og SV en felles intensjon, at det er viktig å få dem raskt inn i norskopplæringen. Så mener jeg også at de som har valgt å bli norske statsborgere – det er jo frivillig – fremdeles kan ha fått opphold i landet, men ikke være norske statsborgere. Men tar en det skritt å bli norsk statsborger, mener jeg at en skal kunne tilegne seg en god del kunnskap om det norske samfunnet, som en har valgt å bli en del av. Det innebærer en del rettigheter å bli norsk statsborger. Da må det også kunne settes krav til dem som velger dette. Derfor er det viktig med både norskopplæring og, ikke minst, samfunnskunnskap for å bli norsk statsborger.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Eg kjem ikkje til å bruka 30 minutt på å snakka om denne saka. Det saka handlar om, er at ny straffelov heldigvis har teke til å gjelda takka vera at me har ei handlekraftig regjering som har forsert denne prosessen, og det har gjeve grunnlag for at loven som heiter «Lov om utlendingers adgang til riket og deres opphold her», meir kjend som utlendingsloven, òg treng ei rekkje endringar for å tilpassa seg ny straffelov. Difor har regjeringa fremja ein proposisjon for Stortinget som tek opp i seg ein del av dei paragrafane – ei lang rekkje som eg ikkje har tenkt å lesa opp – som det er behov for å gjera justeringar i. Komiteen har behandla dette, og det utkrystalliserer seg eit stort fleirtal, beståande av Arbeidarpartiet, Høgre, Framstegspartiet, Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet, som er einig med regjeringa i alt, og som sluttar seg til alle paragrafendringar. Og så har me eit mindretal, som består av Venstre og Sosialistisk Venstreparti, som sikkert sjølve vil gjera greie for kvifor dei ikkje er med på alt. Dei er i hovudsak med på endringane, men har nokre atterhald på eit par paragrafar, som dei sikkert vil gjera greie for sjølve.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Ja, hvis jeg kom i skade for å forveksle Kristelig Folkeparti med SV i denne saken, så beklager jeg det. Det var overhodet ikke meningen. Jeg er veldig glad for at Kristelig Folkeparti støtter regjeringen i denne saken.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2015-12-08:
Jeg har lyst til å takke for en god og interessant debatt, og ikke minst få lov til å takke for alle godordene som jeg som saksordfører har fått, både fra dem som har deltatt i debatten, og spesielt fra mine gode kollegaer på Troms-benken. Det at en sak vekker politisk engasjement, tror jeg vi skal være veldig glade for uansett hvilket parti vi tilhører. Jeg skal ikke holde et innlegg nå om sentraliseringsdebatten, jeg har bare lyst til å kommentere noen få punkter. Geir Pollestad var inne på at dette var en distriktspolitisk seier. For meg er dette en seier for dyrehelse, for folkehelse, dyrevelferd og matproduksjon. Det har vært det viktigste for meg, og det har også vært det viktigste for komiteen. Man forholder seg til et system og en organisering man kjenner, og det er det komiteen har landet på i denne saken. Så må jeg bare dele Frank Bakke-Jensens betraktninger om den kritikken som har framkommet, at denne saken faktisk blir avgjort i denne sal. Jeg har fire år mer enn Frank Bakke-Jensen med en rød-grønn regjering, åtte år, og det var vel nesten ikke en eneste sak som ble avgjort i denne salen. De ble avgjort på SMK. Det at man får en debatt i denne salen, og at Stortinget er med og utformer politikk, synes jeg er en styrke for det norske demokratiet – all makt i denne salen er det viktigste for meg.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Det er all grunn til å være svært begeistret over at en samlet komité – og alle partier, for jeg tror vi får støtte også av dem som ikke er representert i komiteen – støtter det dokumentforslaget som komiteen har hatt oppe til behandling. I så måte er det all grunn til for det første å gi honnør til forslagsstillerne, men jeg vil også tillate meg å gi honnør til saksordføreren – av mange grunner. Jeg kan skrive under på så å si hvert eneste ord i hans innlegg når det gjelder det materielle innholdet i forslaget og hva dette har som konsekvens. Det som er aller viktigst for oss i Arbeiderpartiet, og jeg formoder at det også gjelder de øvrige partier, er at det ikke er noen grunn til å slakke på verken kravene til innsats eller den operative evnen som vi ser hos de myndighetene som skal håndtere bl.a. dyrevelferd – og i siste rekke også matsikkerheten – og at den produksjonen som skjer rundt omkring i landet, enten den er knyttet til blå næring eller grønn næring, skjer forsvarlig, og at vi er operative over hele fjøla, for å si det litt folkelig. Det føler jeg ligger veldig sterkt under. Det som jo er spesielt i denne saken, er at dette gjør en samlet komité og et samlet storting – til tross for at den statsråden som har ansvaret for saken, altså landbruksministeren, fraråder oss å gjøre det. Så dette er i så måte en politisk sak som har en alvorlig undertone, i den forstand at man oppfatter alvoret i de grep man gjør i forvaltningen, annerledes her i huset enn det man faktisk gjør i regjeringen. Jeg viser til brevet fra statsråden hvor vi blir frarådet å gjøre dette. – Nå ser jeg at klokka ikke går, og det kan jo innby til en lang betraktning, men jeg skal prøve å være så kort som mulig. Det er i hvert fall slik at det tilligger i stor grad regjeringens prerogativ å organisere statens forvaltning. Så Stortinget er i utgangspunktet veldig varsom med å gå inn i denne typen vedtak – og bør også være det. Men i så måte er det et alvorlig signal – et varsku, etter min mening – ikke bare når det gjelder de viktige prinsippene vi står overfor i spørsmålet om dyrevelferd og matsikkerhet, men i høyeste grad når det gjelder den overordnede debatten vi har i dette landet om hvor aktive og hvor ivrige vi skal være i å sentralisere nærmest enhver offentlig virksomhet. Jeg mener veldig sterkt at det ligger under også i denne saken, at man ikke bestandig syns det er riktig at vi skal sentralisere alt for enhver pris, og at enhver forvaltningsutøvelse nærmest skal gå over en videokonferanse. Jeg mener også at det er et varsku til regjeringen når det gjelder spørsmålet om hva som reelt sett er forenkling, og at man fort kommer over i den situasjonen at det som framstilles som å gjøre forvaltning og regelverk enklere, faktisk blir en forverring. I så måte er jeg glad for at et så bredt flertall – altså enstemmig – har valgt å slutte seg til dette, først og fremst for å sikre at vi ivaretar dyrevelferd, men også matsikkerhet og hensyn som kommer alle borgere i dette landet til gode.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Jeg må si jeg lyttet spent til innlegget til statsråden. Jeg satt og leste hennes svarbrev fra 15. oktober samtidig som hun holdt innlegget, og iakttok at det var veldig mye av den samme teksten som ble lest opp. Det vil jo være nærliggende ved en slik runde å spørre statsråden om man har en viss selvransakelse når det gjelder den frarådingen som kom til Stortinget for så kort tid siden som i oktober, da man ble frarådet å gjøre det man nå gjør, og om man i innlegget kunne redegjøre for noen betraktninger rundt det som Stortinget faktisk gjør, og som er stikk i strid med hva man sjøl mente for to måneders tid siden. Jeg gir statsråden en sjanse nå. Gjør statsråden seg noen betraktninger rundt dette knyttet til sin egen stillingtaken, og er det ikke på tide å korrigere kursen når det gjelder spørsmålet både om sentralisering og det å kunne opprettholde landbruk i hele landet?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Den andre delen av dette vedtaket gjelder, som statsråden var inne på, spørsmålet om obduksjoner og særlig egenandelssituasjonen, som i veldig stor grad handler om hvorvidt man klarer å få til den undersøkelseskapasiteten som man faktisk ønsker seg, dvs. at alle aktører bidrar. Stortinget har en klar forventning om at med dette vedtaket, hvis det blir fattet i dag – noe det mot all formodning blir – går man inn og ser på de egenandelene som er gjeldende. Noen av obduksjonene er kostnadsfrie, har jeg skjønt. Hva vil statsråden foreta seg for å gjøre egendelsnivået mer riktig enn det det er i dag, for å sikre seg at vi får den undersøkelseskapasiteten som vi ønsker oss?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Jeg mener det skal godt gjøres i denne debatten å ikke se på det vedtaket som gjøres senere i dag, som å snu sentralisering. Det Frank Bakke-Jensen og flere har vært inne på, at dette ikke dreier seg om sentralisering, har jeg problemer med å se. Det kan godt være at i noen tilfeller er det slik at sentralisering kan gi mer effekt og være en bedre løsning for samfunnet – ja, det kan det, men ikke bestandig. Vi står overfor en sånn sak nå, som etter mitt skjønn er klassisk i en sentraliseringsdebatt – å trekke ressurser ut av distriktene og samle dem på et sentralt sted – så det har jeg problemer med å se. Så det er all grunn til, når vi ikke ser den effekten vi ønsker av sentralisering, å nettopp trampe med både en og to føtter. Det andre, som vel var foranledningen til replikkordskiftet mellom statsråden og representanten Pollestad, får meg til å undres noe. Jeg er også opptatt av, og syns det er bra, at vi har debatt i denne sal. I noen tilfeller må man også tåle at vedtak blir snudd på. Men det er også sånn, som representanten Pollestad var inne på, at dette på mange måter er mer enn en debatt. Her er det altså sånn at Stortingets flertall på et veldig viktig beredskapsområde snur tvert om og har en helt annen oppfatning. Det er klart at det for mange av oss vil reise noen tanker rundt spørsmålet om gjennomføringskraft om det er sånn på et så viktig felt at stortingsflertallet – alle, ikke bare noen, ikke bare et flertall, men også regjeringspartiene i Stortinget – velger å desavuere statsråden. Det er klart at man må ha lov til å sette spørsmålstegn ved om det er slik at man da får den ønskede gjennomføringskraften på et så viktig felt. Jeg kan være enig med statsråden i at vi øker produksjonen av lammekjøtt og hva det måtte være, men det er jo slik at vi ønsker oss en landbrukspolitikk og en beredskapspolitikk på dette feltet som er foroverlent, og som har gjennomføringskraft. Når det da er slik at vi samme dag som vi behandler dette, også skal behandle det som flere av oss oppfatter som kanskje noe av det aller viktigste med landbruksproduksjon, nemlig at vi har nok jord å dyrke på, står overfor den samme situasjonen – der et enstemmig storting ser ut til å slutte seg til både en strategi og en målsetting som egentlig er diametralt motsatt av det statsråden ønsker seg. Ved en sånn anledning syns jeg det må være lov til å spørre: Er det slik at dette gir best mulig gjennomføringskraft? Noen av oss mener at det å organisere staten gjør egentlig regjeringen best, det gir best gjennomføringskraft. Vi må gripe inn i noen tilfeller, og dette er et godt eksempel.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Statsråden har den taktikken at når vi påpeker manglende gjennomføringskraft, trekker hun fram de sakene hvor vi er uenige. Men det er mange saker hvor vi nettopp står samlet, og ønsker en mer ambisiøs politikk. Dyrehelsen er et av de saksområdene. Jeg tror rett og slett det er sånn at når vi må dra statsråden med oss på vedtak her i Stortinget, får vi ikke den gjennomføringskraften vi kunne ønsket oss om vi hadde hatt statsråden med oss fra noen måneder tilbake. Det samme gjelder jordvern. De fleste i Stortinget her – alle da, tydeligvis – er for at vi skal ha en mer ambisiøs jordvernpolitikk. Jeg er overbevist om at vi hadde hatt en langt sterkere gjennomføringskraft om vi hadde hatt statsråden med oss fra første stund på det feltet. Det er det det handler om, og det er det jeg synes, med respekt å melde, at statsråden er for lite lydhør til. Hun må innta en god dose ydmykhet for å kunne imøtekomme de ønsker som et samlet storting faktisk har knyttet til viktige spørsmål for landbruket.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Jeg må også takke forslagsstillerne. Det er et usedvanlig viktig saksområde, og jeg deler veldig mye av de betraktningene saksordføreren gjør seg. Det er egentlig uhyrlig hvor mye mat vi kaster. Jeg tror vi i løpet av dagen i dag i Norge skal kaste 30 000 brød. Det er uhyrlig i et klimaperspektiv, det er uhyrlig i et fordelingsperspektiv, og det er uhyrlig sett opp mot en del etiske standarder de fleste av oss ville identifisere seg med. Det er også spesielt at i en tid da vi klager over at maten er for dyr, kaster husholdningene nærmere 25 pst. av maten de kjøper inn. I en tid da vi bruker ned mot 10–11 pst. av lønningene våre på mat, er det altså sånn at man kaster 25 pst. av det man kjøper. Det er umiddelbart 25 pst. rabatt som statsråden kan ta med seg i debatter når folk ber om billigere mat. Man kan få 25 pst. rabatt ved å slutte å kaste. Jeg mener at mange tiltak regjeringen peker på, er veldig bra. Det er veldig viktig at man får med seg bransjen, veldig viktig at man har bransjeavtaler, og at man får forståelse for det ute i opinionen, selvfølgelig. Det er viktig at vi alle går i oss sjøl i våre egne familier og lærer både å lukte, se og smake, og lærer forskjeller på datomerking. Men jeg tror vi er kommet i en situasjon hvor det også må vurderes sterkere tiltak på dette feltet. Det er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet er en av forslagsstillerne bak de forslagene som ligger i saken – først og fremst at vi skal ha et ambisiøst mål, men også at vi bør lage en tiltaksplan. En av grunnene til at Arbeiderpartiet ønsker at en tiltaksplan skal komme til behandling, er at en del av grepene vi har sett internasjonalt, syns vi man bør se på i Norge, bl.a. knyttet til det man gjør i Frankrike. For meg er det et paradoks at man fra regjeringens, og særlig Fremskrittspartiets, side argumenterer med at man ikke vil ha flere påbud og forbud, mens man samtidig står i en situasjon hvor man overfor dem som tigger etter mat, ønsker forbud og påbud. Men overfor de store, kommersielle aktørene som oftest kvitter seg med store mengder mat, skal man ikke bruke det. Jeg syns det er urettferdig, jeg syns det er inkonsekvent. Man burde nå vurdere å bruke sterkere lut overfor grossister og andre, restauranter, dagligvarebutikker og hva det måtte være, som kaster store mengder mat. Derfor ber vi om at regjeringen kommer med en tiltaksplan. Jeg syns at man selv om man så langt har vært avvisende, bør vurdere det og bl.a. se på hva som skjer i Frankrike. Det er også et paradoks at man i argumentasjonen rundt dagligvarebutikkene kan overlevere maten man har tenkt å kaste, til f.eks. veldedige formål, blir møtt med at man ikke har kapasitet til det i Norge. Vi har ikke kapasitet til å kvitte oss med overflødig mat – så rike er vi blitt. Derfor mener jeg og Arbeiderpartiet at vi må ha noe sterkere lut mot dette for nettopp å få reist den folkelige opinionen vi må ha, knyttet til et så viktig felt som dette faktisk er. Det er bakgrunnen for at vi mener at en tiltaksplan nå bør lages. Med dette tar jeg opp de forslagene som Arbeiderpartiet er medforslagsstiller til.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Det er flere som tar til orde for at det bør komme sterkere lut, kraftigere lut. Jeg forstår statsråden dit hen – det skal hun ha – at man vil avvente. Det kan komme, slik jeg leser og hører statsråden, og det er bra. Når det gjelder bruk av lovmessige virkemidler, enten det er påbud, forbud eller straffesanksjonerte hjemler, er det altså sånn – som jeg sa i mitt hovedinnlegg – at man fra Fremskrittspartiets side har ivret for å bruke det strengeste lovmessige virkemiddelet overfor dem som tigger etter mat, men viker helt tilbake overfor kommersielle, store, sterke aktører med hensyn til å kunne bruke noen lovmessige grep à la Frankrike for å kunne ta noen skritt forover. Er det et dilemma for statsråden? Det andre jeg har lyst å spørre om, er: Vil det være aktuelt å vurdere den franske løsningen på et framtidig tidspunkt?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Jeg er enig i det første utsagnet i representanten Gundersens innlegg, hvor han ga uttrykk for stor forvirring – og det må han være. Hans avslutning, hvor han krever opprydning, kan man være enig i, men det ble ikke særlig ryddigere etter å ha hørt Gunnar Gundersen. Jeg føler behov for å presisere at når noen representanter i denne sal faktisk har gitt uttrykk for at vi syns det er litt rart, underlig, at man viker helt tilbake for å bruke lovmessige virkemidler særlig inn mot store aktører i dagligvarebransjen, så snakker vi ikke da om – slik representanten Gunnar Gundersen etter mitt skjønn roter det til – å lovregulere enkeltpersoners valg. Det er jo nettopp det vi ikke gjør. Vi ønsker å se på den franske modellen, hvor man har tatt grep som etter mitt skjønn har gitt gode resultater, endog ikke nødvendigvis straffesanksjonerte lovregler heller, men hvor man bruker loven som et virkemiddel for å få store aktører til å finne andre kanaler for det overskuddet av mat som man sitter med. Så når Arbeiderpartiet ønsker at vi skal vedta en tiltaksplan her i Stortinget med et element av den type lovgivning, så er ikke det for å lovregulere enkeltpersoner, slik Gundersen i sin forvirring kom til å gi uttrykk for. Det er vel enkelt å si at billig juleribbe, eller surkål til 1 kr per pakke, skyldes at vi lager f.eks. altfor mye surkål i Norge, at det er så stor produksjon av det. Det er også et ganske forvirret utgangspunkt. Enhver av oss som har drevet litt med næringspolitikk, skjønner jo at mange av disse mekanismene ikke handler om overproduksjon av surkål, men at det handler om å ha noen lokkevarer for å få folk inn i butikken. Det kan man like eller ei, men at det er et uttrykk for en usunn overproduksjon, det har jeg problemer med. Så om man her fra denne talerstol roper om opprydding, fordi det er en forvirret debatt, så ble jeg ikke særlig imponert over representanten Gunnar Gundersens innlegg.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Arbeiderpartiet ønsker en styrt avvikling av norsk pelsdyrnæring. Det har vi gitt uttrykk for i flere debatter. Vi mener den skal være styrt, og at man må diskutere grundig igjennom hva slags type avvikling man skal ha, særlig når det gjelder tid, og ikke minst når det gjelder kompensasjon overfor næringa. Basert på forrige debatt syns jeg nok at situasjonen i den næringa vi nå diskuterer, er et veldig godt eksempel på at ganske mange års innsats – politisk debatt, utsagn, frivillige tiltak, bransjemessig inngripen – har vist at det også her er behov for å ta noen grep. Sjøl om man skal være varsom med å trekke fram enkelte episoder og situasjoner når det er snakk om en hel næring, må jeg si at situasjonen, slik den har framstått fra pelsdyrnæringa i løpet av det siste året, ikke har vært heldig og ikke akkurat har styrket oppfatninga av at vi er kommet så langt som vi skulle ønske oss med frivillige tiltak og bransjemessig involvering, som en god del av partiene har stor tro på. Det som Arbeiderpartiet er opptatt av nå, når det kommer til denne næringa og dyrevelferden, er at tida går. Vi fikk Pelsdyrutvalgets innstilling i desember i fjor, så vidt jeg erindrer, så det er ett år siden dette kom. Så både med henblikk på næringas ve og vel og forutsigbarhet og ikke minst med henblikk på dyrevelferd mener jeg at regjeringa her burde ha levert tiltak tidligere. Det er bakgrunnen for at vi mener at regjeringa så raskt som mulig, senest i løpet av våren 2016, må komme til Stortinget med den saken som er varslet, slik at Stortinget får tatt stilling til dette komplekset, først og fremst fordi den usikkerheten som nå er i bransjen, ikke er heldig for noen, at man bør få avsluttet dette en gang for alle – etter min mening – og at man også får skapt forutsigbarhet rundt eventuelle kompensasjonsordninger og avviklingstiltak som Arbeiderpartiet ønsker seg. Det er på denne bakgrunnen vi har fremmet forslag om at regjeringa må komme tilbake til Stortinget i løpet av våren 2016. Jeg tar derfor opp Arbeiderpartiets forslag.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-12-08:
Statsråden var i avslutninga av innlegget sitt inne på behovet for en grundig utredning og at det også var skapt usikkerhet i næringa, som var en del av svaret på det jeg egentlig hadde tenkt å spørre om. Det er slik at for næringa, men også for dem av oss som er opptatt av at dyrevelferden ikke blir tilstrekkelig ivaretatt med det systemet vi i dag har, og med de tillatelsene som faktisk gis, vil det være nærliggende å tenke seg at man nå så raskt som mulig kom til Stortinget – og jeg gir statsråden en mulighet til kanskje å kunne imøtekomme én av replikkene i dag: Vil det ikke være mulig for regjeringa å avklare dette spørsmålet og komme til Stortinget i løpet av vårsesjonen, slik at vi får den forutsigbarheten som næringa trenger, men også andre hensyn tilsier i saka?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2015-12-08:
Jeg er glad for at vi gjennom det forslaget vi i dag har til behandling, ivaretar både kompetanse og god dyrevelferd – spesielt i Tromsø og Harstad, men også i hele Nord-Norge. Jeg vil også takke saksordføreren for det arbeidet han har gjort for å få denne saken gjennom på en slik god måte. For Kristelig Folkeparti er det viktig å ha et landbruk i hele landet, og da er veterinærkompetanse viktig. Det er viktig for dyrevelferden vår, og det er viktig for matsikkerheten vår. Derfor er det, slik også foregående taler, representanten Storberget, var inne på, et tydelig signal fra denne sal at Stortinget i dag gjør noe som statsråden i utgangspunktet ikke anbefaler oss, men som komiteen mener er viktig for å ha et landbruk i hele landet og slik øke matproduksjonen. Da trenger vi nettopp den kompetansen som Veterinærinstituttet har og skal bedrive lokalt der landbruket drives.