Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-10-06:
Representanten Meltveit Kleppa og Senterpartiet kan stå som eksempel på det jeg har tenkt å starte med, nemlig at dagens debatt har vist at en av hovedutfordringene nå er viljen til å tenke nytt. Og her er det store forskjeller i det politiske landskapet. Senterpartiet er én ting, men dessverre har Arbeiderpartiet vanskelig for å se at samfunnet endrer seg. Partiet synes å tviholde på gårsdagens løsninger. Nye og fremtidsrettede løsninger glimrer med sitt fravær. Dette fikk Oddvard Nilsen fram i sin replikk til Jens Stoltenberg med et personlig eksempel på valgfrihet i omsorgen for sin mor. Jeg kommer til å fokusere på et annet felt: arbeidsplasser. Her har Arbeiderpartiet i lang tid vært krasse i sin kritikk av Regjeringen, men selv holder partiet på gamle løsninger. Arbeiderpartiet må slutte å sause sammen arbeidsmarkedstiltak og det å bevare og skape nye arbeidsplasser. Vi står overfor to helt atskilte utfordringer. Tiltak settes inn overfor arbeidsledige, men for å skaffe nye og varige arbeidsplasser må helt andre virkemidler tas i bruk. Da er det snakk om rammebetingelser, og her er det viktig å ha to tanker i hodet samtidig. Jeg registrerer med beklagelse at heller ikke i dagens debatt har Jens Stoltenberg vektlagt viktigheten av å skape arbeidsplasser. Jeg synes det er mer enn påfallende at han i sitt innlegg og sine svarreplikker konsekvent unnlot å nevne næringslivets behov for stabile rammebetingelser og nødvendigheten av en forutsigbar skatte- og avgiftspolitikk. I stedet snakket han kun om tiltak for dem som alt er ledige. Arbeidsledigheten er svært bekymringsfull, for den handler om enkeltmennesker. Men nettopp derfor er det en hovedmålsetting for Regjeringen å få flere hender i arbeid. Å skape og bevare arbeidsplasser er, som statsråd Victor Norman sa, jobb nr. 1. Så mange som 150 000 personer vil ha vært innom et tiltak i løpet av året, fordi Regjeringen satser på effektive, jobbrettede tiltak. Regjeringen satser på jobbsøking og egenaktivitet istedenfor passive ordninger. Dersom vi skulle ha brukt Arbeiderpartiets medisin, med enda sterkere økning i tiltaksinnsatsen, ville flere av dem som nå kommer relativt raskt over i ny jobb, i stedet blitt gående på tiltak. Det er verdt å merke seg at mer enn 40 pst. av de ledige har vært uten arbeid i mindre enn åtte uker. Kun om lag 12 pst. har vært ledige i mer enn ett år. Regjeringens politikk virker, for Regjeringen har gjort det viktigste for å bekjempe ledigheten: lagt til rette for nedgang i rentenivået og lavere kronekurs og gjennomført historisk store skatte- og avgiftslettelser for norske bedrifter. Det virker. Vi har fått igjennom et budsjett som allerede har bidratt til syv rentenedsettelser på til sammen 4,5 prosentpoeng. Selv om utfordringene fortsatt er store, er det nå økt optimisme i næringslivet, og gladmeldinger kommer. I min hjemregion, Grenland, står prosessindustrien sterkt. Det er derfor gledelig at direktør Svein Thompson i Prosessindustriens Landsforening i august uttalte at den voldsomme nedgangen i sysselsettingen i prosessindustriens bedrifter har stoppet opp. En annen gladmelding fra Grenland: Det franskeide selskapet Eramet varslet 12. september at de satser videre på de to smelteverkene i Porsgrunn og Sauda. Og det er verdt å merke seg direktør Dolmens utsagn om viktigheten av å gi den konkurranseutsatte industrien forutsigbare og langsiktige rammevilkår. Aetat ser lys i tunnelen og tror vi kan vente bedre tider på arbeidsmarkedet. Svekket kronekurs, lav rente og et økende privat konsum kan være grunnlag for et positivt omslag neste år, sier analysedirektør i Aetat, Stein Langeland. Regjeringens politikk virker i kampen mot arbeidsledigheten. Tiden er så visst ikke inne til å føre Fremskrittspartiets eksperimentelle politikk. Ei heller nytter det å skru klokken tilbake, slik Arbeiderpartiet har en tendens til å gjøre. Og SV vil være en katastrofe for næringslivet. Med sine skatteskjerpelser vil SVs forslag rasere verdiskapingsevnen og arbeidsplassene. Alternativene er dårlige, og Regjeringen må derfor fortsette å føre en politikk som virker, og som er til det beste for landet vårt.