trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Statlege tilsyn har ei viktig rolle som korrektiv og kvalitetsgarantist. Det er viktig i eit samfunn som vert meir mangfaldig og i stor grad basert på marknaden og desentraliserte styringsmodellar. Difor er det viktig at den politiske moglegheita til å gripa inn ikkje vert svekt. Sjølv om det skal vera eit klårt skilje mellom det som går på fagleg vurdering og moglegheit til å gripa inn i siste instans, må dette vera ei moglegheit. Det er eg glad for at det også vert vidare. Så er det viktig at desse tilsyna ikkje vert privatiserte, men at dei held fram med å vera statlege tilsyn. Eg kjem frå Hordaland og Bergensregionen, og det er klart at det å flytta Konkurransetilsynet til Bergen vert veldig viktig for det miljøet som er i Bergen. Eg forstår veldig godt det kjenslefylte engasjementet til dei som er tilsette i tilsyna i dag, og mange kan nok ikkje flytta med. Men det er veldig viktig for dei ulike regionane at kompetanse kan byggjast opp i heile Noreg, og det er den utflyttinga som i dag skjer, med på å gjera. Eg trur ikkje vi skal vera redde for ikkje å få fagfolk, men ein må ikkje sitja igjen med eit inntrykk av at dei fagfolka som har vore i tilsyna, ikkje har gjort ein god jobb. Dei kan brukast i mange andre jobbar i Oslo, eller dei kan få flytta ut. Vi kjenner til at veldig mange av våre ungdomar har flytta til Oslo, frivillig, fordi dei har lyst på interessante jobbar. Det er ikkje det at nokon har vorte tvinga til å flytta til Oslo, men interessante jobbar er veldig viktig for mange ungdomar, og det er viktig for regionane å ha den kompetansen som desse ungdomane har. Difor må vi gjera det slik at det innanfor det offentlege, som dette er, er gode jobbar med høgt kvalifiserte folk. Og då er det viktig at òg regionane får kompetanse. For Bergen vil Konkurransetilsynet bety – med det miljøet som finst både på universitetet, på Handelshøgskulen og på høgskulane i området – at ungdomar som kjem til Bergen for å søkja utdaning, framleis kan bli i regionen i desse nye stillingane. Det er utruleg viktig at tilsynsordninga står i fokus og ikkje berre utflyttinga. Sjølv om det er dette som har fått merksemd i media i desse rundane, er tilsynsfunksjonane det viktige. Eg trur det er viktig at tilsyn er plasserte i ulike delar i landet. Det kan vera ein styrke for dei som arbeider i tilsyna, og for dei som driv tilsyna, i forhold til departement og veldig mange fagmiljø som allereie er i Oslo. Totalt sett trur eg at dette er ei god sak, og eg er glad for at Arbeidarpartiet har vore med på, og gjort det mogleg, å få flytta desse tilsyna.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-06-06:
Dette er en stor dag for mange regioner rundt om i Norge. Regjeringen, ved statsråd Norman, har gjort det som mange statsråder før ham har snakket om, nemlig å desentralisere statlige arbeidsplasser. I denne saken gjelder det flytting av åtte statlige tilsyn. Regjeringen har som en viktig målsetting å bygge opp vekstkraftige regioner. Dette vil medføre at vi kan utvikle sammenhengende arbeids-, bo- og serviceområder. De tilsyn som her er nevnt utflyttet, krever alle tilgang på høyt kompetansenivå hos de ansatte, nærhet til relevante fagmiljøer og et arbeidsmarked av en viss størrelse. Men bare det i seg selv er ikke nok, de må alle være konkurransedyktige. Vi vet av erfaring at mange av tilsynene som i dag er lokalisert i Oslo, har problemer med å få tak i gode fagfolk og ikke minst med å beholde dem. De som nå flytter ut, vil kunne få bedre tilgang på kvalifiserte personer, samtidig som det vil bli lettere for resten av sentralforvaltningen, næringslivet og organisasjonene å få tak i dyktige folk i Oslo. Det er også viktig at staten trekker veksler på fag- og kompetansemiljøene over hele landet. Jeg er glad for at det ble en helhet i lokaliseringen, slik at ikke fokuseringen hele tiden skulle være på det enkelte tilsyn og den enkelte lokalisering. Jeg forstår godt at det har vært litt debatt rundt dette, spesielt fra de ansattes side. De har sin faste arbeidsplass her i Oslo, og nå vil deres arbeidssituasjon bli endret. Som sørlending er jeg glad for at Post- og teletilsynet skal etableres i Lillesand, og med den etablering vil tilsynet bli en del av hele regionen. Ser vi på den kompetansen som finnes i og rundt Lillesand, er det mye her som er viktig for Post- og teletilsynets videre utviking. Jeg vil bare kort nevne noe: Høyskolen i Agder – et stort juridisk miljø og et IKT-miljø. Her er det arbeidskraft og kraftfulle kompetansemiljøer som vil komme tilsynet til gode. Samtidig vet vi at den kompetanse Post- og teletilsynet innehar, vil bidra til å stimulere og høyne kompetansemiljøet på Sørlandet. Jeg vil til slutt ønske tilsynet lykke til med flytteprosessen og sitt virke i Lillesand og på Sørlandet.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Det er åpenbart de store tanker som ligger bak forslaget om å flytte tilsynene fra hovedstaden til andre steder rundt i landet. Jeg forstår jo at folk fra ulike regioner er fornøyd med det, særlig de som får tilsyn til sin region. Og det er helt åpenbart riktig å fordele de statlige virksomheter og de statlige arbeidsplasser utover landet, der hvor det er hensiktsmessig og fornuftig. Spørsmålet er om vi har tilnærmet oss dette på en tilstrekkelig grunnleggende og langsiktig måte. Antakelig er det ikke blitt gjort. Det kan se ut som det dukker opp en tanke, og at man gjennomfører den relativt raskt og uten særlige utredninger og avansert tilnærming. Og det er ikke et godt håndverk når 900 av våre ansatte må flytte. Man kan ikke her sammenligne med bedrifter som sliter osv. og derfor flytter eller sier opp folk, dette er våre egne ansatte. Dette er samfunnets ansatte, som altså har satt seg inn i disse stillingene, vært villig til å skaffe seg spisskompetanse på områder som samfunnet trenger – og så kommer en slik sak som dette, som ikke er så langsiktig og så gjennomtenkt, etter mitt beste skjønn, som den antakelig burde være. Og de ansatte må betale prisen for en slik utflytting. Det er naturligvis slik at samtlige av Stortingets representanter sier at de har stor forståelse for de ansattes situasjon. Og det er klart at man har det, men like fullt er man i denne situasjonen. Så sier man at de ansattes rettigheter skal ivaretas, og det skulle da også bare mangle! Men noe av problemet er at mange av disse menneskene har en helt særegen kompetanse. De vil få andre stillinger, men de får ikke brukt den kompetansen de har, fordi oppgavene er flyttet. Så sa statsråd Norman i sitt innlegg, og også senere i replikkordskiftet, noe som forbauset meg. Det var at det ikke var helt klart at flytteplikten ville gi seg utslag generelt, men at flytteplikten fra tid til annen kunne komme til anvendelse. Jeg har forestilt meg at de som har inngått i dette flertallet som nå bestemmer seg for å flytte ut tilsynene, har vært helt overbevist om at de som ikke ønsker å flytte med, slipper det, og at de får tilbud om andre stillinger i staten.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Saken vi diskuterer har mange elementer og engasjerer mennesker ulikt ut fra de ulike ståsteder de har i forhold til problemet. Men det mest originale bidraget til saken stod statsråd Norman for selv da han i et møte med ansatte i Sjøfartsdirektoratet med stor tydelighet kunne fortelle at han var villig til å vedde 5 kr på at han fikk det som han ville. Det er det flertallet i Stortinget nå skal bekrefte, at statsråd Norman ikke skal få lov til å tape 5 kr! 900 ansatte skal nå bære byrdene av ulike motiver for å skape arbeidsplasser andre steder. Sakens ordfører uttalte i media etter at komiteen hadde avklart hvordan komiteen så på saken, og gjentok det her i Stortinget i dag, at dette er en stor dag for Norge. Det er toppen av arroganse! Det er 900 mennesker, det er 900 familier som følger denne debatten i dag, som hører at det at de ikke lenger har arbeid, er en stor dag for Norge. Jeg liker ikke at man behandler mennesker på den måten. Jeg synes det er ufint at man behandler mennesker på den måten. Jeg syns man skal ha en respekt for det disse menneskene står for, i arbeidslivet, hva de har gjort for samfunnet, og ikke avvise dem som brikker og snakke som om de per se er en arbeidsplass, og at en arbeidsplass ikke har følelser. Dette er mennesker med følelser, og det er dem vi teller. Fra Oslo kjemper vi ikke nå en kamp mot distriktene, men vi kjemper for en rett til at også Oslo skal være et verdig sted å bo, at Oslo skal være et verdig sted å jobbe. Det er også grunn til å lytte til Oslo, som det er grunn til å lytte til andre distrikter i landet. Vi har en historie, og vi er stolte av den historien. Vi tør å stå fram og fortelle om den historien. Men det virker som om Oslo skal stå for en permanent lekkasje av f.eks. arbeidsplasser. Det er galt at en arbeidsplass finnes i Oslo. Hvor går da grensen? Det vet jeg ikke, men har man fortsatt en grenseløs idé om at Oslo skal tømmes, blir det ikke lenger «By og land, hand i hand». Da blir det by og land, mann mot mann. Det synes jeg ikke vi skal medvirke til. Kostnadene har vært diskutert i denne prosessen. Norman minimaliserer kostnadene. Det har han et taktisk behov for. Når andre forsøker å sette andre tall for det, så sier han at de har et taktisk behov for å sette tallet høyest mulig. Men hvis det er sant at det koster mellom 1,5 milliarder kr og 2 milliarder kr i en tid med over 104 000 arbeidsløse, ville det ikke vært fornuftig å bruke de pengene på en annen måte enn å flytte 900 mennesker?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
La meg med en gang si at jeg er helt enig med statsråd Norman i at Oslo er to ting på samme tid – et lokalsamfunn og en hovedstad. Men da er det en del av denne debatten at Oslo nå reiser seg og sier fra at det skal ikke bli brukt mot oss. Men historien om arbeidsplasser og institusjoner i Oslo er at det blir brukt mot Oslo. Og respekten for at Oslo har en rolle som hovedstad, som i så liten grad blir ivaretatt, gjør at Oslo nå stiller opp og sier fra at dette kan ikke fortsette. Fra 1975 til 1995 forsvant 40 000 industriarbeidsplasser i Oslo. Det er dramatisk. Så vil noen si: Ja, men dere har fått noen nye arbeidsplasser. Det er helt riktig det – Oslo har mer og mer blitt en administrasjonsby, men vi har ikke bedt om det. Vi vil gjerne ha den spredningen av arbeidsplasser som Oslo i sin tid hadde, men som altså ble borte. Og det lå politikk bak. Nå anklager jeg ikke den ene eller den andre regjering, jeg bare anklager det fenomen at det er lett å banke på Oslo hvis man ikke står opp og løser problemer på det stedet man befinner seg. 90 pst. av de ansatte i tilsynene sier at de vil slutte. Tom trussel? Vi vet naturligvis veldig lite om det, for det kan man ikke få svar på før den dagen er kommet da tilsynene flytter. Men hvis det er sant, så er det dramatisk. Det er ikke slik at vi sier at kompetanse ikke finnes ute i distriktene. Men jeg tror vi er veldig tydelige på – og jeg har oppfattet at til og med departementet er tydelig på – at det finnes en særskilt kompetanse i tilsynene som ikke kommer av seg selv, men som utvikles innenfor tilsynet, og hvis den særskilte kompetansen blir borte, betyr det noe for tilsynets evne til å være tilsyn. Det er også blitt sagt at det er en risiko for at man får tilsyn som ikke vil være oppe og stå i en periode over flere år. Men det er den ene siden av dramaet. Vi har en økende arbeidsløshet. De som jobber i tilsynene i dag, skjønner at de står overfor en mulighet for at denne arbeidsløsheten ikke vil være løst i løpet av den nærmeste tiden. Hva er så det første de gjør nå? – Og nå snakker jeg på vegne av flere jeg har snakket med, til og med venner. Det første de gjør nå, er å søke seg til andre arbeidsplasser. De har ikke tid til å vente på datoen for flytting. De må søke i arbeidsmarkedet nå. Hvem er de første som søker seg ut av tilsynene? – De beste, den viktigste kompetansen. Vi kan risikere at vi får tilsyn som forsvinner ut av kartet som effektive tilsyn før dagen for flytting er kommet.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Dette er ein gledens dag, og det er ein historisk dag. Eg er overtydd om at vi fleire gonger i framtida vil høyra utsegner som: Etter utflyttinga av statlege tilsyn, osv. I og med at dei respektive tilsyna flytter til byar med gode kompetansemiljø, vil dette leggja grunnlaget for revitalisering av tilsyna og auka kompetanse. Tilsyna har krevjande oppgåver, og dugleiken som dei ulike tilsyna har på mange område, har blitt utdjupa i dei mange rapportane og skriva vi stortingspolitikarar har fått. Ein sideeffekt av behandlinga av denne saka er at vertsbyane for tilsyna har hatt gjennomgang av kva tilbod kommunane har når det gjeld bustad, lokale for tilsyna, utdanningstilbod, nødvendig infrastruktur og andre tilbod. Eg er imponert over førebuingsarbeidet som vertskommunane har gjort, og det er viktig at dei tilsette i tilsyna intensiverer kontakten med vertskommunane. Meldinga dokumenterer også at det finst mykje kunnskap og kompetanse rundt om i landet. For Bergen, som eg kjenner godt, er det verdfullt å få understreka det breie kompetansemiljøet og spisskompetansen som finst, m.a. innafor økonomi og jus, både når det gjeld utdanning og arbeidsplassar. Bergensregionen har elles eit breitt spekter av tilbod innan arbeid, skule, utdanning og fritid. Det skulle såleis liggja vel til rette for at familiane trygt kan flytta med, sjølv om byen også har mange utfordringar. Eg forstår godt at mange tilsette som er vel etablerte i Oslo-området, opplever situasjonen som vanskeleg. Eg er difor svært glad for at interessene til dei tilsette er gjorde så godt synlege og er så godt varetekne i det vedtaket som vi skal gjera. Flyttinga og oppbygginga av nye kontor vil sjølvsagt kosta, men driftskostnadene for tilsyna treng ikkje å bli høgare for dei kvalitetstenestene som skal leverast. Gjennom oppbygging av tilsyna på nye plassar kan det bli revitalisering, ytterlegare kompetanseoppbygging, bruk av stendig betre teknologi og nye strukturar som gjer at tilsyna kan levera endå meir innafor budsjettrammene enn det som er tilfellet i dag. Flyttinga av tilsyna er i seg sjølv god regional- og distriktspolitikk, med flyttemønster rett veg. I tillegg vil det føra til gjensidig positiv oppbygging av kompetanse i dei aktuelle byområda og i regionane. Det må også understrekast at dei tilsette vil bli godt mottekne der dei kjem. Eg reknar med at det historiske vedtaket i dag legg grunnlaget for konstruktivt samarbeid, til beste både for arbeidet i tilsyna og for dei regionane og kommunane som tilsyna flytter til.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Ved en inkurie er SV med på en komitemerknad. Det gjelder pkt. 2.8 i innstillingen som heter «Andre forhold på tilsynsområdet», som spesielt går på Taubanetilsynet. Etter avtalen sier flertallet at det legger til grunn at «nye områder som er aktuelle for akkreditering og sertifisering, blir konsekvensutredet på forhånd for å hindre at det skjer en svekkelse av den offentlige tilsyns- og forvaltningsfunksjonen Denne flertallsmerknaden står under pkt. 2.6 «Konkurranseutsetting og privatisering».». Denne merknaden ønsker vi ikke å være med på. Nå skal Taubanetilsynet flytte. Vi mener at dette bør gjelde for Taubanetilsynet. Vi ønsker at når det gjelder endringer av oppgaver til dette tilsynet, bør disse utredes i henhold til merknaden.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2003-06-06:
900 mennesker skal nå få valget mellom å flytte et annet sted eller finne seg noe annet å gjøre. Det dreier seg om 900 mennesker som også har familie, og direkte bører dette ca. 3 000 mennesker. Forslaget om å flytte statsinstitusjoner fra Oslo er ikke nytt i Norge. Det har kommet fra regjeringer med ulike farger, i trygg forvissning om at et bredt flertall på Stortinget, på tvers av partier, mener at det å flytte noe ut fra Oslo er bra, fordi det er en flytting fra Oslo. Hvorfor er det egentlig slik? I hvilke andre land er det en dyd å ramme hovedstadens innbyggere? Skal ikke Norge ha en aktiv distriktspolitikk, vil sikkert mange spørre. Skal man ikke ta landets ressurser og kompetanse i bruk? Norge har og skal ha en aktiv distriktspolitikk, bl.a. fordi folk flest skal slippe å flytte, slippe å rives opp med rota. Vi ønsker ingen tvangsflytting av mennesker hit. Så hvorfor skal dette hensynet ikke gjelde for folk som jobber i Oslo? Det er ikke politikernes jobb å plage folk, men innimellom lurer jeg på om det faktisk er det. Ofte skaper vi et bedre samfunn hvis politikerne finner på litt mindre, lar ting være som de er, og lar folk være i fred. Men hvis det først skal fattes vedtak som skaper problemer for enkeltmennesker, skal det veldig tungtveiende grunner til for å gjøre det, og bevisbyrden må ene og alene ligge på dem som kommer med slike forslag, og som ønsker å gjennomføre dem. Det er Stortinget som må godtgjøre at tunge, samfunnsmessige hensyn tilsier at 900 arbeidstakere skal få beskjed om å flytte eller forsvinne. Jeg har ikke sett noen slike bevis i behandlinga av forslaget om å nedlegge 900 arbeidsplasser i Oslo for deretter å opprette dem et annet sted. Jeg er sjøl Høyre-politiker, og det er god høyrepolitikk å erkjenne at vi ikke reparerer et hus som er i orden. Skal det repareres, er det enklest å gjøre det der det allerede er. Heller ikke Distrikts-Norge tjener på symbolpolitikk. Distrikts-Norge er tjent med effektive og uavhengige tilsyn med høyest mulig kompetanse. Jeg ønsker en hovedstad som er god å bo i, og som også betjener og er til nytte for hele landet. Men jeg reagerer når det harseleres med at Oslo bare skal miste 900 arbeidsplasser siden det bor så mange her fra før, eller at de som ikke ønsker å flytte, fremmer det ønsket fordi vi er preget av livet i et overflodssamfunn eller er bedagelig anlagt! De samme som harselerer, står på barrikadene for sine egne lokalsamfunn, for å redde arbeidsplasser hos seg sjøl. Forstår de ikke at også Oslo er et lokalsamfunn, at også Oslo er et hjemsted, at også i Oslo har folk familie, venner, skole og nettverk? Det er like vanskelig å bryte opp fra Oslo som fra et hvilket som helst annet samfunn. 900 mennesker med familier og venner i Oslo er like mange som et annet sted. Det dreier seg ikke om prosenter av et innbyggertall. Det dreier seg om enkeltindivider.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-06:
Det er for tida langt mellom dei gongene Senterpartiet deler ut godord til Regjeringa. Vi er djupt ueinige i den ansvarsfråskrivinga Regjeringa syner når det gjeld viktige fellesskapsoppgåver i samfunnet vårt, og vi er djupt frustrerte over passiviteten til Regjeringa i næringspolitikken. Men i denne saka gir Senterpartiet Regjeringa si fulle støtte. Her er det teke kloke og modige avgjerder. Vi trur at dette både vil medføra meir effektiv bruk av offentlege ressursar og ikkje minst gi verdifull stimulans til dei regionane som får tilført tilsynsoppgåver. Senterpartiet er i denne saka, som i andre saker, eit parti som er einig med seg sjølv. Vi er ikkje nøgde med den mangelfulle dialogen som har vore med dei tilsette. Det er nødvendig med inkluderande prosessar i høve til dei tilsette i saker som dette. Eg vil retta merksemda mot den delen som gjeld oppgåvene til Oljedirektoratet. Eg vil minna om at Stortinget i fjor bad om ei eiga melding om helse, miljø og tryggleik på sokkelen. Meldinga vart behandla i fjor vår, og vi har bedt om ei ny om tre år. Det er eit sterkt behov for å styrkja arbeidet for eit trygt arbeidsmiljø på sokkelen. Senterpartiet kjenner ei uro i høve til den delinga som no er skissert, med utskiljing av eit eige petroleumstilsyn. Alle andre tilsyn som vi behandlar i denne meldinga, skal flyttast, ikkje splittast. Eg ber statsråden kommentera merknaden frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet, på side 30 i innstillinga, som omhandlar dette. Vi synest dette forslaget er dårleg utgreidd. Det synest for oss heilt klart at den som skal gjera ressursforvaltningsmessige oppgåver, og den som skal føreta tilsyn med petroleumssektoren, faktisk må ha god kompetanse på begge desse områda. I dag jobbar Oljedirektoratet integrert med tryggleiksoppgåver og forvaltning av petroleumsressursane. Dei rapporterer til to departement. Eg håpar at statsråden tek seg denne merknaden ad notam, sørgjer for nødvendig tid og nødvendige planleggingsressursar, og at òg ressurssituasjonen blir slik at både forvaltninga av dei store petroleumsressursane og tilsynet med helse-, miljø- og tryggleiksarbeidet på sokkelen blir styrkt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-06-06:
Senterpartiet vil ikkje bagatellisera dei utfordringane som no ligg i å følgja opp dei vedtaka som blir gjorde i dag. Vi vil òg sjølvsagt streka under at det er lettare å etablera nye arbeidsplassar utanfor hovudstaden, enn det er å flytta etablerte miljø. Vi føreset at Regjeringa i sitt vidare arbeid prøver seg sjølve når nye arbeidsplassar og nye oppgåver skal setjast i verk, og vi føreset òg at prosessane i forhold til dei tilsette vert meir inkluderande. Vi har for vår del sagt at vi synest ikkje dei har vore gode nok i denne svære saka. Det er likevel langt frå det og til dei ord og uttrykk som her er brukte i forhold til dei 900 familiane som dette gjeld. Vi ønskjer òg at enkeltmenneske vert varetekne i våre vurderingar og i det arbeidet som no skal gjerast av Regjeringa. Eg oppfatta representantane frå Oslo Arbeidarparti og deira innlegg her i dag som ei ny forståing av det som skjer i mange distriktskommunar mange gonger i året når det gjeld endring av moglegheitene til arbeid. Så eg ser fram til vidare debattar i forhold til akkurat det. Så er det her sådd mykje tvil om fagkompetansen i ulike delar av landet. Det vart det òg då f.eks. Norsk Polarinstitutt vart etablert. Ingen er vel i tvil om at det instituttet har fått ei både tydelegare og meir synleg rolle etter at dei flytta til Tromsø. For meg synest det aller mest merkeleg det som er sådd av tvil i forhold til sjøfart og Haugesund. For slik Haugesund ligg geografisk, med Kystverket, med dei erfaringane, dei tradisjonane og den kompetansen som er i Haugesund, kven skulle vera betre til å vareta eit nytt tilsyn enn akkurat dei?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-06:
Vi behandler i dag flyttingen av statlige tilsyn ut av Oslo. Jeg vil gi honnør til Regjeringen for at de har tatt en modig beslutning. Jeg vil også gi honnør til komiteen som har behandlet denne saken, og gitt sin tilslutning til Regjeringens forslag. Jeg synes det er bak mål å si at når enkelte tilsyn blir flyttet, skulle de bli dårligere tilsyn av den grunn. Det er vel det samme som å si at menneskene som skal bekle vervene, det være seg i Haugesund eller Bodø, er dårligere mennesker enn de som er i Oslo. Er det noen i denne sal som tror at menneskene som bor i Bodø, er dårligere enn de som bor i Oslo? Jeg tror i hvert fall ikke det. Jeg synes ærlig talt at komiteen er modig som har gitt sin tilslutning til at tilsynene blir flyttet. Det er godt gjort. Vi trenger arbeidsplasser i distriktene. Vi trenger ikke overføringer av penger. Det har vi fått nok av. Vi trenger arbeidsplasser, og hva er det som tilsier at arbeidsplassene absolutt skal ligge i Oslo? Jeg må henvise til IT Fornebu. Hva ble det ut av den saken? Når vi endelig skriver fasit, ble det et pengesluk av dimensjoner fordi vi skulle skape arbeidsplasser her i distriktet. Det Regjeringen har foreslått, er bra. Jeg vil gi min tilslutning til komiteinnstillingen som foreligger.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-06:
Jeg forlenger i grunnen debatten litt, men jeg synes det er riktig å si etter å ha sittet og hørt på debatten, at det er ingen som har ønsket dem som er ansatt i tilsynene, velkommen. Ingen har gjort det. Jeg vil fra denne talerstol, som jeg er blitt anbefalt av min rådgiver, Inger Stolt-Nielsen fra Haugesund, som satt i forrige periode, og som var den første som tok dette opp, ønske alle sammen velkommen ut i distriktene. De er da ikke nødt til å bo i Oslo! De er hjertelig velkomne alle stedene tilsynene måtte bli lokalisert til. De er akkurat like gode folk i Haugesund eller i Bodø som de er det i Oslo. Så de er hjertelig velkomne. Og her tror jeg at jeg har alle med meg. Det er bare at man har glemt å si det.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-06:
Jeg får altså bare tre minutter, men det får greie seg. Til Kystvakten. Vi sitter i denne sal og har et bilde av Kystvakten som er litt overdrevent. Vi tror at Kystvakten kan utrette mer enn den faktisk kan. For å si det på den måten, så er det vi som har bestemt at Forsvarsdepartementet gjennom forsvarsbudsjettet skal ilegge Kystvakten 24 pst. moms! Det er vi som har bestemt det i forbindelse med budsjettet! Det betyr jo at båtene må ligge ved kai, at de ikke kan seile, fordi det er blitt 24 pst. dyrere å drive. Og for Kystvakten spesielt vil det bety at de må leie inn fartøyer. – Det har vi bestemt! Radaren – for å si noen få ord om den. Jeg er vel en av de få i denne salen som har sett og gått etter en radar, som har brukt en radar. Ikke for å forkleine noen, men det er ikke slik at det blir bare et lite bilde på en radar man skal gå etter. Det går ikke an å bruke en radar som er beregnet på fartøy og på saktegående vesener, til en luftgående radar. Det går ikke an! Slik må det bli når vi i Stortinget har bestemt at så og så mye penger skal det brukes til en radar i Kystvakten. Eksperter i Kystvakten sier at det er ikke brukbart, men byråkratene i statsrådens departement sier at det er de pengene vi har til rådighet, det er den radaren dere får! Da kan ikke statsråden stå her og si at vi får helikoptrene på plass uten en fullgod radar! Og det er vi som har bestemt det – her i dette Stortinget. Det går ikke an! Når ekspertene på radaren blir satt til side, og det blir overlatt til byråkrater, må det bli galt – det må bli steingalt! Så har Forsvarsdepartementet omgjort begrepet om suverenitetshevdelse til det å vise flagget. Ja, det er evnen til å vise flagget det er omdefinert til, ikke at en skal vise flagget mer. For å vise flagget må en være til stede, en må være der. Det har med overvåking å gjøre. Men det er omdefinert til å omfatte at evnen til å vise flagget skal være sidestilt med det å vise flagget. Det kan ikke henge på greip! Det har med overvåking å gjøre, og det har med suverenitetshevdelse å gjøre. Vi kan ikke se bort fra det at vi er en stormakt: Vi har et havområde som er sju ganger større enn vårt landområde, og der må vi være til stede og vise flagget. Vi kan ikke evne å vise flagget, men det er ikke Sjøforsvaret som har bestemt at det skal være slik.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
La meg først få slutte meg til innlegget til min komitekollega Kjell Engebretsen fra Arbeiderpartiet og Akershus, hvor han snakket om å ta hensyn til mennesker av kjøtt og blod som bor i Oslo, noe mange andre også har gjort. Jeg synes det er forstemmende at særlig Arbeiderpartiet og sist Sosialistisk Venstreparti her helt har forlatt hensynet til dem som jobber. Da er det i hvert fall tilfredsstillende at Landsorganisasjonen fortsatt ivaretar sine medlemmers interesser, selv om Arbeiderpartiet og SV ikke gjør det. Her er det Fremskrittspartiet og Fremskrittspartiets stortingsgruppe som gjør det. Det som kanskje opprører meg mest, er å få demonstrert hvor mange populister som sitter i det norske storting, som utelukkende snakker for sine egne interesser og lar alt som heter saklighet, gå på båten. Grunnlaget for en lokaliseringsdebatt burde være: Hva er organisasjonens formål? Hva er det den organisasjonen eller det tilsynet skal gjøre? Vil en lokalisering her eller der bety noe for funksjonene? Her må det være en stor forskjell mellom nye organisasjoner og tilsyn og de som allerede eksisterer. Hvis det er slik at man vurderer å flytte en eksisterende organisasjon eller et eksisterende tilsyn, må det i hvert fall være for at funksjonen til det tilsynet da kan utføres bedre et annet lokaliseringssted. Hensikten er jo at virksomhetens formål skal gjennomføres på best mulig måte i henhold til det som er oppdraget. Vi kan også akseptere flytting av eksisterende organisasjoner, inkludert tilsyn, av hensyn til jobben, hvis man kan dokumentere at jobben vil kunne utføres bedre et annet sted. Vi kan også akseptere det hvis man kan demonstrere at virksomheten kan utøves et annet sted for en langt billigere penge, altså at man har betydelige kostnadsbesparelser. Ingenting av dette gjelder ved flyttingen av de fleste av disse tilsynene. Tvert om, det koster penger, sannsynligvis – basert på tidligere erfaringer – et sted mellom 1 og 2 milliarder kr. Det er altså en netto utgift i milliardklassen på et tidspunkt da Regjeringen sier at de har dårlig med penger, og at det må strammes til. Så skal man bruke penger helt unødig på å flytte organisasjoner og skape dramatiske, vanskelige situasjoner for 900 mennesker med spesialkompetanse og deres familier, for å oppnå at enkelte stortingsrepresentanter i hjemfylket kan styrke sine sjanser til gjenvalg, at enkelte stortingsrepresentanter kan skryte av at man greide å flytte en arbeidsplass fra Oslo og til sitt distrikt. Jeg tror ikke at man bør være så tilfreds og glad for den type velgere som man da får. Beklager, president, jeg fikk ikke snakket ferdig, så jeg tegner meg herved en gang til.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Statsråd Norman kom med en utfordring til Oslo-representantene og Oslo om at man måtte anlegge et helhetsperspektiv i lokaliseringsspørsmål. Det er bare det at dette ikke er et lokaliseringsspørsmål. Et lokaliseringsspørsmål har vi når en nyetablert virksomhet skal lokaliseres et sted. Da kan man diskutere, og da har vi sagt at da skal man basere seg på saklige hensyn i forhold til hvor virksomheten best kan gjennomføre sitt formål, gjøre sin jobb på en mest mulig rimelig måte. Da har vi et lokaliseringsspørsmål. Jeg hørte Victor D. Norman i Polyteknisk Forening om disse spørsmålene og tilsynsmeldingen for en stund siden. Han sa at når han skulle være snill og sikre arbeidsplasser for noen andre steder enn Oslo, ville han selv ha foretrukket at han hadde noen nye tilsyn, istedenfor å måtte ta noen opp med roten. Jeg er glad for at vi da har etterkommet hans bønn om nye tilsyn i vårt forslag nr. 4, hvor vi sier at vi vil ha utredet opprettelse av et barnevernstilsyn, som det er behov for, et polititilsyn, som det helt åpenbart er behov for, et tilsyn for kommunale tjenester, som vi alle vet det er behov for, og et skoletilsyn. Da kunne man diskutere hvor det var mest fornuftig å etablere dem. Men i dag gjelder det altså flytting av noe bestående. Jeg vil gjerne også overfor flertallet i denne salen helt klart si fra om at dersom det blir noen svekkelse av luftsikkerheten eller sikkerheten i flytrafikken som følge av at man flytter Luftfartstilsynet og kanskje ikke får med det fagpersonellet til Bodø som man hadde regnet med, dersom det betyr mindre sikkerhet og en eller annen ulykke, da har man et stort ansvar i denne sal. Dette er det sagt fra om fra en del i Luftfartstilsynet. Jeg kan nevne tilsynet med Telenor og NetCom, som kjemper for monopol. Dersom hindret konkurranse i IKT-næringen blir resultatet av at man flytter Post- og teletilsynet, ligger ansvaret hos Regjeringen og flertallet i Stortinget. Jeg synes egentlig det er litt merkverdig å lytte til denne debatten, som har en anti-oslosk holdning. Man glemmer også helt menneskene. Vi må ha en legitim interesse i at når vi har fått og tatt en jobb, må vi alle leve med den usikkerheten det er om det av økonomiske årsaker eller ut fra saklige hensyn skjer noe med bedriften. Men fordi man på politisk hold ønsker å etablere arbeidsplasser, tenker man bare på dem som får dem, og ikke på dem som mister dem, som blir tatt opp med roten, som trodde staten var en trygg arbeidsgiver. Jeg synes dette er en meget, meget trist dag, og ikke som saksordføreren sier, en historisk dag til glede for hele landet, som om akkurat flyttingen av dette skulle løse problemene i hele Norge.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Ut fra kompetansemessige hensyn mener Regjeringen at en lokalisering av Sjøfartsdirektoratet til det sterkt tekniske maritime miljøet i Haugesund vil være hensiktsmessig. Det slutter jeg meg helt og fullt ut til. Jeg gjør det ikke av populistiske hensyn, men fordi en virksomhet da skal forankres i et av de sterkeste tekniske og maritime, skipsfartsfaglige miljøene som vi har her i landet. En lokalisering i Haugesund vil også innebære at Sjøfartsdirektoratet blir lokalisert nær det nye petroleumstilsynet og offshoremiljøet i Stavanger. Jeg vil understreke at jeg gjør det ikke ut fra populistiske hensyn. Men jeg synes det er naturlig at dette direktoratet blir plassert i de områdene hvor den største virksomheten innenfor det feltet som dette direktoratet skal ivareta, foregår. Det oppfatter også befolkningen i disse landsdelene og de som er innenfor disse yrkene, som naturlig. Jeg vil si til forrige taler her oppe, som sa at vi flytter ut noen arbeidsplasser fordi det er populistisk, at jeg selvfølgelig ser de smertene som er der. Men jeg må minne om at hvis vi skal regne på den måten, er det mange lokalsamfunn som er nesten ribbet for arbeidsplasser, og det er ikke så mange som stiller spørsmål om hva de skal kompenseres med. Vel, det er en vurdering hva en gjør totalt sett, og det er vanskelig. Til slutt i dette treminuttersinnlegget vil jeg bare ta for meg et annet område, som jeg synes er uhyre dårlig begrunnet og framlagt i denne meldingen, og det gjelder splittelsen av Oljedirektoratet. En skal nå dele det i to, og etter min vurdering og det som er kommet fra fagmiljøene, er det ikke gjort en skikkelig vurdering av betydningen og konsekvensene av en slik oppsplitting. Oljedirektoratet vil bli ribbet for faglig miljø både på den ene siden og på den andre siden, altså sikkerhetssiden og ressursforvaltningssiden. Her må jeg innstendig be om at statsråden må komme med en sterkere sak i statsbudsjettet til høsten og si hvordan han har tenkt å styrke disse fagmiljøene, og ikke bare splitte dem opp, hvis man er så opptatt av at det skal være et totalt skille mellom tilsynsmyndighetene og forvaltningssiden i Oljedirektoratet. Det er helt påkrevd. Jeg ser fram til at det vil bli en større oppgradering og klarlegging av det til høsten. Helt til slutt vil jeg også spørre statsråden om han nå klart vil gi beskjed om hva han har tenkt å komme med til høsten i høstens statsbudsjett når det gjelder den videre oppfølging av de vedtakene vi gjør i dag. Jeg tenker da på å stille til disposisjon de nødvendige ressursene innenfor arbeidsmiljø og den utflyttingsprosessen som skal skje.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
St.meld. nr. 17, Om statlige tilsyn, legger til grunn viktige prinsipper for utlokalisering av statlige tilsyn fra Oslo-området til distriktene. Stortingets behandling av meldingen er viktig, fordi den vil vise Stortingets reelle vilje til å ta hele landet i bruk også ved å flytte statlige arbeidsplasser fra det sentrale østlandsområdet. Stortingsmeldingen bygger på viktige prinsipper som at statlige tilsynsfunksjoner kan etableres og drives på en effektiv og kostnadsmessig lønnsom måte også i andre deler av landet. Det har jo også vært en del synlige bevis på at statlige arbeidsplasser kan gå bra når de blir lagt ut til distriktene, og sånn tror jeg fortsatt det er. Sentrale prinsipper i meldingen handler om å utnytte kompetansen også utenfor de sentrale delene av landet og få til et bedre samspill mellom regionale kompetansemiljøer og å styrke de regionale sentraene i den framtidige regionale utviklingen i hele landet. Stortingsmeldingen er viktig både i relasjon til vedtaket om utlokalisering av åtte tilsyn nå og i forhold til framtidig lokalisering av både statlige tilsyn og andre statlige arbeidsplasser ut til distriktene. Samtidig forstår vi som er distriktsrepresentanter, at det er frustrasjon både på Akershus-benken og på Oslo-benken, og ikke minst hos de ansatte og deres familier. Men sånn vil det alltid være. Det skjer også mange ganger at bedrifter går tapt i distriktene, som representanten Kjell Engebretsen var inne på her i sted, men han mente at det ikke var sammenlignbart. Nei, det er mulig, det. Men det er i hvert fall én ting som er sammenlignbar, og det er at de ansatte må ut og finne seg ny jobb. Enten må de flytte internt i fylket, hvis det fins jobb, eller så må de reise ut og kanskje reise til Oslo-området for å få seg jobb. Det som er problemet, og det man mange ganger sliter med ute i distriktene – og det viser statistikkene – er fraflytting. Vi håper dette skal være et supplement til å opprettholde i hvert fall en del av bosettingen, og at man får til gode ordninger, for fraflyttingsproblematikken ligger der. Jeg synes det er gjort en god jobb i forhold til de ansattes rettigheter. Det er ikke sånn når man mister jobben i en privat virksomhet, at man får slike rettigheter som det ser ut til at de ansatte får her i dag. Og det skal man ha. Så jeg synes det er gjort en god jobb for å få til gode løsninger på det området. Jeg håper at by og land fortsatt kan gå hand i hand. Og så håper jeg at man kan diskutere på lik linje med det man har gjort i dag, selv om man har forskjellig syn på ting, når man skal arbeide videre med forskjellige saker.
Silja Ekeland Bjørkly (Høyre), 2003-06-06:
Selv om jeg i likhet med svært mange andre som har tatt ordet i denne saken, selvfølgelig har forståelse for situasjonen for de ansatte i de ulike tilsynene, synes jeg at det vedtaket vi skal gjøre i dag, er svært gledelig. Med vedtaket beviser vi at vi som sentrale politikere har tro på at det finnes gode og kompetente fagmiljøer andre steder i landet enn i sentrale strøk i Oslo og Akershus. Det er et viktig poeng at vi fortsatt skal ha tilsyn, og at de skal være statlige. Men det er også viktig at vi får et fysisk skille mellom tilsynsrollen og andre roller. Britt Hildeng sa i sitt første innlegg at hun som Oslo-representant føler seg «latterliggjort» og «tråkket på». Ja, hva skal jeg si til det? Bergen har med Norges Handelshøyskole den beste kompetansen på økonomi i hele landet, faktisk et av de beste miljøene i hele Europa, og jeg vil vel ikke si at vårt juridiske fakultet ikke kan måle seg med det juridiske i Oslo. Likevel har ikke politikerne tidligere funnet Bergen god nok til å konkurrere med Oslo når det gjelder større tilsyn. Derfor synes jeg, etter at Oslo i årevis har – for å bruke representanten Hildengs ord – tråkket på Bergen og andre byer med gode fagmiljøer, at det er gledelig at disse byene og regionene i dag gis mulighet til å vise hva de er gode for. Jeg er stolt over å få være med på et vedtak som gir anerkjennelse til fagmiljøer over hele landet, et vedtak som kan gi oss vitalisering av tilsynene, og som kan gi mange, mange positive ringvirkninger for de regionene som nå får et nytt tilsyn. Helt til slutt vil jeg takke statsråd Norman for et veldig godt stykke arbeid og ønske ham lykke til videre i prosessen.
Michael Momyr (Høyre), 2003-06-06:
I dag fastslår vi et viktig prinsipp – prinsippet om at vi får økt faglig dyktighet i tilsynene ved å gjøre dem mer uavhengige. Det styrker tilsynenes legitimitet og autoritet. Vi fastslår samtidig at tilsynene med fordel kan lokaliseres i geografisk avstand fra departementene. Vi har i dag også fastslått at vi har sterke og gode fagmiljø over hele landet. På den bakgrunn har dette utviklet seg til en debatt om lokalisering. Jeg synes det til dels har vært brukt sterke adjektiv i dag – kanskje noe i sterkeste laget. I mitt virke og i politiske diskusjoner har jeg lært at det ofte bør være slik at den som er størst, skal være mest raus. Den egenskapen har jeg ikke sett hos mine kolleger fra hovedstaden i dag. Jeg har lyst til å fastslå at dette først og fremst er en debatt om å styrke tilsynene. Noen har til og med fra talerstolen her i dag hevdet hårdnakket at det er populisme, og at mange er her for å sende hilsen hjem. Jeg tror neppe at innlegget mitt i dag vil få noen særlig oppmerksomhet i Adresseavisen på pinseaften.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
For Fremskrittspartiet er det av den største betydning at det norske forsvar er i stand til å operere effektivt sammen med allierte styrker både hjemme og ute, for dermed å kunne bidra aktivt til å løse hele spekteret av NATOs oppgaver. Vi er av den oppfatning at TDL-16 vil kunne være et effektivt bidrag til å sikre norske bakke-, sjø- og luftstyrker en komplett kapasitet, nettopp til å samarbeide med de øvrige NATO-land. Dette er det flertall for. Det Fremskrittspartiet er skeptisk til, er om mulig kjøp av tilleggsutstyr vil gå ut over den vedtatte kostnadsramme, fordi det er knyttet betydelig usikkerhet til kostnadene ved anskaffelse av luftvernmissiler. Fremskrittspartiet mener at Regjeringen snarest må avklare om slike missiler skal anskaffes til en betydelig høyere pris enn opprinnelig, eller om man skal kjøpe færre for å holde seg innenfor kostnadsrammen. Fremskrittspartiet har merket seg at Regjeringen varsler flere tilleggsprosjekter som man ikke vet om blir materialisert. Fremskrittspartiet finner det svært lite tilfredsstillende at Stortinget på en slik måte orienteres om mulige nye prosjekter. Regjeringen bør derfor snarest gi Stortinget en samlet oversikt over omfang og kostnader for de tilleggsprosjekter som faktisk planlegges gjennomført.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Statsråden har for så vidt vært innom det litt, men jeg tar det som en replikk likevel. Fremskrittspartiet har vært svært bekymret over flysikkerheten under ekstreme værforhold langs vår kystlinje – over lang tid har vi faktisk vært det – noe det kan virke som om Regjeringen ikke er på samme måte, at den er tilfreds med en løsning som ikke fullt ut tilfredsstiller de krav vi bør kunne stille. Kan statsråden bekrefte at det ikke er noen grunn til bekymring eller på annen måte er noen svakheter ved den nye radaren til våre kystvaktfartøyer, men at de tilfredsstiller de krav vi bør kunne stille?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Man er tydeligvis noe usikker på hva disse fregattene skal brukes til, og dermed også innholdet i dem, og prisen. Plattformen er aldri ferdig, sier statsråden. Det kan hun ha rett i. Men jeg må, i motsetning til statsråden, tenke på totalkostnadene. Jeg vil bare spørre statsråden: Er det ingen grenser for hvor mye dette skal koste før plattformen er klar til bruk?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Det finnes altså ingen sluttsum for fregattprosjektet før plattformen er operativ. Det var statsrådens svar på mitt spørsmål. Fastholder statsråden virkelig dette? Og kunne statsråden tenkt seg at andre oppgaver i det offentlige samfunnet ble utført etter de samme prinsipper?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Det er en enstemmig komite som står bak denne innstillingen, og jeg vil kun berøre et par små momenter i denne saken. I forbindelse med omstilling av Forsvarets logistikkorganisasjon legges det nå klare føringer fra komiteen om at framtidig tilknytningsform skal avklares i forbindelse med neste langtidsplan. Dette burde ha skjedd tidligere, slik komiteen har pekt på. Det foreligger heller ikke konkrete mål for totale reduksjoner i driftsutgifter, konkrete krav til gevinstrealisering og klare prioriteringer, men dette vil Stortinget nå ha seg forelagt. Det må snart være slutt på at det settes i gang store omstillingsprosjekter uten at vi vet om omstilling rent faktisk gir oss og samfunnet en nettogevinst. Koste hva det koste vil er selvsagt et kjekt begrep, men det bør ikke være et motto for Forsvaret.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Det er viktig at presisjonsnivået på svaret er godt på dette spørsmålet. Jeg vil prøve en annen måte: Kan statsråden bekrefte at de kompenserende tiltak som nå gjøres på kystvaktfartøyene på grunn av det mislykkede radarinnkjøpet, vil kunne gi en fullgod funksjonalitet i forhold til behovene, eller er dette et eksperiment som allikevel vil ende med at vi må kjøpe nye radarer?
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Kristelig Folkeparti er opptatt av at det norske forsvaret må tilpasse seg de nye utfordringene gjennom omlegging og nødvendig effektivisering. Det var på NATOs møte i Praha i fjor det ble fattet vedtak om nye og bedre militære kapasiteter. Det innebærer en styrking av den militære evne til forsvar mot kjemiske, biologiske, radiologiske og kjernefysiske våpen. Det betyr også en forbedring innen kommando, kommunikasjon, informasjon og operativt samarbeid. Norge forpliktet seg til å gjøre sine styrker mer fleksible, flyttbare og utholdende og å øke evnen til samarbeid, slik at det blir lettere å operere sammen med allierte styrker og i internasjonale operasjoner. Derfor må norske forsvarsplaner være samordnet med planer hos nære allierte, og det er i et slikt perspektiv vi må se anskaffelsen Taktisk Data Link-16. Forsvaret går i retning av et nettverksbasert forsvar, og til det trengs et felles system som kan overføre data mellom Forsvarets ulike våpengrener og enheter. Taktisk Data Link-16 er et viktig bidrag i så måte. Siden prosjektet for TDL-16 innebærer at systemet skal integreres på en rekke forskjellige våpenplattformer på tvers av forsvarsgrenene, er det anbefalt at anskaffelsene gjøres i et totalprogram. Innen dette totalprogrammet er det to delprosjekter. Kristelig Folkeparti mener det er en riktig beslutning å forsere anskaffelsen av TDL-16 for fregattene av FN-klasse og for F-16-kampflyene, som skal gjennomgå en planmessig oppgradering av flyenes programvare, dette fordi kostnadene da vil bli redusert. Så snart totalprogrammet er ferdig utviklet og kvalitetssikret, vil Regjeringen legge dette fram for Stortinget. Stortinget skal informeres om det oppstår usikkerhet knyttet til kostnader, framdrift og ytelser for anskaffelsen av fregattene. I proposisjonen varsles det om mulige tilleggsprosjekter, og det gis en kort beskrivelse av kapasiteter og merbehov. Vi trenger bl.a. satellittkommunikasjon, vi må kanskje revurdere innkjøpsplanene for missiler, og det vurderes å gi Fridtjof Nansen-klassefregattene etterretningskapasitet. Dette er viktige saker, som nå utredes. Kristelig Folkeparti er innforstått med at kapasiteter som kan møte nye krav til militær evne, er i ulike stadier av utredning, og at det derfor er knyttet usikkerhet til disse.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-06-06:
Jeg tenkte at statsråden kanskje ville ordlegge seg slik at hun unngikk replikker, men tvert imot er det en del av hennes uttalelser som øker behovet. Statsråden sier at det er et klart skille mellom flertallet og mindretallet, og sier at mindretallet er statisk. Jeg er enig i at det er et klart skille mellom flertallet og mindretallet, men det kan også gå på nøkternhet i forhold til å la pengene få lov til å gå, og det kan gå på at en har ulike utstyrs- og investeringsprioriteringer. Betyr det statsråden sier her i dag at Stortinget ikke på noe tidspunkt vil bli fullt ut informert om de totale kostnadene ved fregattprosjektet? Betyr det at det som ble sagt under behandlingen av det prosjektet, bare var en midlertidig angivelse av kostnadene? Betyr det også at vi ikke på noe tidspunkt, utenom de årlige budsjetter, kommer til å bli stilt overfor en nøyaktig – ikke omtrentlig – gjennomgang av alle kostnadene ved dette prosjektet, i en tid da Forsvaret for øvrig er i en situasjon med en smertefull omstilling og nedbemanning?