trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Eg meiner at det skjer veldig mykje innovasjon i ideell sektor, difor òg spørsmålet. Men eg har eit anna spørsmål som går på IKT. I 2015 lovde regjeringa at det skulle verta slutt på gigantiske IT-prosjekt. No planlegg Direktoratet for e-helse eitt av dei største IT-prosjekta i noregshistoria, og fleire aktørar i Helse-Noreg reagerer på det. I tillegg vert Direktoratet for e-helse kritisert, ikkje for å driva med regulering, men for å utvikla tenester sjølv og dermed hindra innovasjon og hindra norsk næringsliv i å delta. Er det slik at statsråden er nøgd med både størrelsen på prosjektet og korleis Direktoratet for e-helse agerer? Skjer det på ein måte han som næringsminister kan vera nøgd med?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Regjeringspartia skriv i innstillinga at KRY AS vil prøva ut ei digital legevakt som eit pilotprosjekt, og antydar at dei må få støtte til dette. Både statsråden og regjeringspartia skriv at dei «er opptatt av innovasjon og nytenkning». Eg meiner at det er veldig problematisk dersom ein skal leggja opp til å auka dei heilprivate allmennlegetenestene i ei tid der fastlegeordninga er i ei krise. Så eg vil gjerne spørja helseministeren om han meiner at tilbod som digital legevakt i regi av KRY er ein del av den innovasjonen og nytenkinga som vert omtalt i denne meldinga.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Eg er faktisk fornøgd med svaret. Eg opplevde at helseministeren ikkje meinte at dei heilprivate skulle få eit pilotprosjekt – det måtte vera forankra i dei offentlege prosjekta. Det er eg fornøgd med. Eg har eit spørsmål til, som eigentleg går på det som eg spurde næringsministeren om, når det gjeld e-helsedirektoratet. Det er kjent at dei vert kritiserte fordi det vert altfor store prosjekt, og prosjekt som til dels har fått sterk kritikk i Danmark, som det felles kommunale journalsystemet, pluss at dei vert kritiserte for sjølve å gjera for mykje og ikkje berre regulera, sånn at det hindrar innovasjon ute i næringslivet. Eg forstår at helseministeren er ansvarleg for e-helsedirektoratet. Kva meiner statsråden om denne kritikken mot e-helsedirektoratet, og kva vil han gjera med det?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
I 2010 fekk vi kvalitetskrav til fødselsomsorga. Eg går ut frå at dei kvalitetskrava studerte og pugga helseministeren då han vart helseminister, for det er dei han skal styra helsetenesta ut frå. Det som er mi bekymring, er noko ein har visst lenge, når ein ser seg om: at desse kvalitetskrava vert brotne kvar einaste dag, bl.a. kravet om at bemanninga ved kvinneklinikkane «må være tilstrekkelig for å ivareta forsvarlig overvåking og behandling samt etterkomme den faglige anbefalingen om tilstedeværende jordmor i aktiv fase av fødselen». Korleis kan det ha seg at det har gått heilt frå 2013 og til no før helseministeren har kome på at ein må sjå på korleis – og om – desse kvalitetskrava vert varetekne ute i tenesta?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Eg har tatt opp dette med kartlegging og å finna ut av om fødeavdelingane faktisk følgjer opp dette kvalitetskravet og ein-til-ein-omsorg. Til slutt gjekk statsråden med på å kartleggja dette. Men det er ingen vits i berre ei kartlegging, poenget er at statsråden må vita om ein-til-ein-omsorg faktisk vert etterkomen ute i tenestene. Det er ei stund sidan ein bad om ei kartlegging, og no må ein vita om dette kvalitetskravet vert følgt opp. Eller er det sånn at ein framleis ikkje veit om ein får ein-til-ein-omsorg på dei store fødeklinikkane? Det er ei avsporing å begynna å snakka om dei små fødeklinikkane, for der får ein jo ein-til-ein-omsorg. No er faktisk eg og Senterpartiet bekymra for dei store fødeklinikkane og kvaliteten som der vert gitt til dei fødande kvinnene.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Helseminister Høie kritiserer meg for stråmannsargumentasjon – at eg kritiserer noko som ikkje finst. Bunadsgeriljaen har no rundt 90 000–100 000 medlemer. Dei kjempar imot nedlegging av fødeavdelinga i Kristiansund, Sandnessjøen osv. Det gjer dei ikkje utan grunn. Jordmødrene står fram i media, har gjort det lenge og fortel om høgt arbeidspress, låg grunnbemanning og at det berre er flaks at det har gått bra. I Bergen har det vore fleire tilsyn på kvinneklinikken av same årsak. Driv jordmødrene òg med stråmannsbygging? Er det å byggja stråmann når barnelegar og helsesøstrer står i Stortinget og fortel oss på høyring at dei fryktar at kortare liggjetid fører til reinnleggingar og komplikasjonar? Driv Verdas helseorganisasjon òg med stråmannsargumentasjon når dei anbefaler at barselkvinner bør vera på eit sjukehus minimum 24 timar, også etter ein ukomplisert fødsel? Er det stråmannsbygging når Nasjonal kompetanseteneste for amming er bekymra for at kortare liggjetid gjer at ammedelen er lågare? Når Ammehjelpen, den frivillige organisasjonen, fortel at barselkvinner ringer til dei frå barselavdelinga og spør om råd til amming, viser det at vi faktisk har ein ganske spesiell situasjon. Bemanninga er for låg på dei store fødeklinikkane. Eg kunne ønskt at det var eg som tok feil. Eg kunne ønskt at eg hadde ingenting å kritisera. Ingenting hadde gledd meg meir, men dette opptar meg verkeleg. Det vi høyrer her i dag, er igjen ei bagatellisering av det som opposisjonen år på år har prøvd å ta opp, og først no, det siste halvåret, har det skjedd noko. Det er sett ned ei gruppe som skal sjå på finansiering, men ho skal, etter det eg har stilt spørsmål om, ikkje sjå på innsatsstyrt finansiering – men kanskje eg har misforstått. Det er sett i gang ei kartlegging av følgjetenestene. Sjølv om Stortinget har vedtatt dette frå før, har ingenting skjedd. Eg støttar alle nye tiltak som kjem, men eg synest det er svært beklageleg at det har gått så mange år med denne regjeringa utan at dei har tatt situasjonen på alvor. Når helseminister Høie i sitt innlegg fortel at jordmødrene har fått, og jordmødrene har vorte høyrde, er mitt poeng at det er ein helseminister si oppgåve å sørgja for at vi har ei god utvikling. Vi har hatt kvalitetskrav for fødetilbodet sidan 2010. Vi har visst nok om det, og vi kunne ha gripe inn tidlegare. Det er det som gjer at vi har vore nøydde til å fremja forslag på forslag i denne saka.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
For å dra denne debatten tilbake til det han handlar om, forslaget vårt om å få ein NOU om norsk svangerskapsomsorg, fødselsomsorg og barselomsorg i ein heilskap: Forslaget vart fremja den 14. mai i vår. Etter den tid har eg sagt herfrå at ja, så har regjeringa kome med fleire tiltak, bl.a. ved å seia at dei skal kartleggja denne følgjetenesta som ikkje er, ein skal setja ned ei gruppe for å sjå på finansiering, organisering og bemanning. Dette viser jo at vårt forslag faktisk var heilt nødvendig. Det er det eg på ein måte trøystar meg med no. Ja, eg fremjar mange forslag, men dei er veldig nødvendige. Og det at det har skjedd så mange endringar etter at vi fremja vårt forslag om dette i mai, viser at min «stråmannsargumentasjon» var veldig på sin plass, og den har faktisk ført til noko ute i helsetenesta sjølv om ein vert nedstemt i dag.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Det er sant som det er sagt, at to fullverdige lokalsjukehus, med den definisjonen vi har sett, burde ha vore med som ein del av mandatet heilt frå starten av. Det er det som er den store feilen i denne saka. Senterpartiet nasjonalt har ikkje konkludert med dette forslaget. Dei som har stått på talarstolen her og sagt det, bør lesa saka, dei bør lesa forslaget vårt. Vi ber om at dette vert greidd ut som ein del av mandatet. Dette vil ikkje føra til ei stor utsetjing, for det er no slik at administrerande direktør har kome med ei anbefaling om to sjukehus. Justeringa går på innhaldet i dei, og det er ikkje noko som krev ei veldig stor utsetjing. Det som er poenget, er at det er ein mistillit på Helgelandskysten til ein slik modell, dei har ikkje noka tru på at eit lokalsjukehus utan akuttkirurgi vil vera berekraftig over tid. Dei har jo erfaringar med Mosjøen. I Nasjonal helse- og sjukehusplan for 2015–2019 står det at det var fire sjukehus i Noreg utan akuttkirurgi som var akuttsjukehus, altså det ein planlegg no. Det var på Nordfjordeid, det var i Lærdal, det var i Mosjøen, og det var Lovisenberg Diakonale Sykehus her i Oslo. Eg kan forstå at når ein får velja mellom dette og eitt sjukehus, vel ein eitt sjukehus, for ein har inga tru på det, ein har sett kva som har skjedd i Mosjøen. Og så er det dette ein skal føreslå på nytt. Eg er heilt trygg på at det viktigaste hadde vore å få inn i mandatet at det var ein ordentleg tosjukehusmodell som var eit alternativ. Det er pluss og minus med ein tosjukehusmodell, og det er òg pluss og minus med ein eittsjukehusmodell, men det som no ligg i mandatet, og som vert føreslått, med eit akuttsjukehus utan kirurgar i vakt, er ingen berekraftig modell. Det var vel ein grunn til at Stortinget da vi behandla Nasjonal helse- og sjukehusplan i 2015, gjekk vekk frå denne modellen. Ingen sjukehus fekk endringar trass i at regjeringa prøvde å få dette til elles i landet. Ingen sjukehus mista akuttkirurgiske funksjonar, ikkje i Flekkefjord, ikkje i Odda eingong, ikkje på Stord, ikkje i Narvik. Men på Helgeland skal dei altså få oppleva dette, for da gjeld ikkje det som vi var einige om i 2015. Jordmorforbundet går for ein tosjukehusmodell. Legeforeningen har sagt noko anna, men det som Legeforeningen òg har sagt, er at dei ikkje støttar ein modell der ein har eit akuttsjukehus utan akuttkirurgi, fordi det handlar om at ein må ha breiddekompetanse på eit sjukehus viss ein skal behandla pasientar forsvarleg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-11-26:
Det er få eller ingen i denne debatten som har tatt opp det som er sjølve argumentet i forslaget vårt, nemleg at det er og kan vera to fullverdige akuttsjukehus på Helgelandskysten, at den befolkningsgrensa som vert lagt til grunn, ikkje gjeld andre plassar i landet. Eg har ikkje høyrt nokon som argumenterer mot det faglege. Det er andre ting, som at det er ei utsetjing osv., men det faglege i forslaget vårt står seg. Det er pussig at Stortinget, som kjempa for akuttkirurgien i Odda og Flekkefjord, skal synast det er heilt greitt at Sandnessjøen mister akuttkirurgien. Så merkar eg meg at statsråden seier at det i forslaget frå administrerande direktør er akuttkirurgi i Sandnessjøen, men eg har lese innstillinga, og sånn som eg oppfattar det, står det akuttkirurgi, som betyr elektiv kirurgi, og akuttberedskap, som igjen betyr anestesilegar på vakt, ikkje kirurgar.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-26:
Det vil han.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2019-11-26:
Det pågår i dag et internasjonalt kappløp når det gjelder tilgang til og anvendelse av helsedata i forskning, innsiktsanalyser, kunstig intelligens og maskinlæring, noe som har stor betydning for utvikling av bedre helsetjenester og næringsutvikling. Norge har omfattende og verdifulle helsedata som er bygd opp over lang tid, og helsedata er et stadig viktigere verktøy i legemiddelutviklingen og på helse- og velferdsteknologifeltet. Det er derfor viktig at Norge er en attraktiv samarbeidspartner, og at norske helsedata også i framtiden er relevante, valide og av god kvalitet. En må ikke undervurdere viktigheten av bilateralt og internasjonalt samarbeid om forskning og innovasjon på helsenæringsfeltet. Meldingen vi nå debatterer, skisserer godt hvordan offentlige helsedata er viktige for utvikling av helsenæringen. Kristelig Folkeparti er derfor tilfreds med at regjeringen har igangsatt arbeidet med utviklingen av helseanalyseplattformen. Den skal gi bedre, raskere, rimeligere og sikrere tilgang til helsedata på tvers av helseregistre og andre relevante datakilder. Helseanalyseplattformen skal også gjøre det enklere å legge til rette for avanserte analyser på tvers av ulike datakilder. Det er bra, men det er i denne sammenhengen viktig for oss i Kristelig Folkeparti å understreke behovet for et sterkt personvern ved utvikling av denne plattformen. Det er nødvendig med bedre innsynstjenester, bedre muligheter til å gi og trekke samtykke og bedre sporing av bruken av opplysninger. Høringen i saken viste at det er svært stor interesse for tilgang til norske helsedata, både fra nasjonale og fra internasjonale aktører. Derfor er spørsmålet om tilstrekkelig ivaretakelse av personvern helt sentralt ved lanseringen av helseanalyseplattformen. For Kristelig Folkeparti er det viktig at dette blir gjort riktig. Det vil være avgjørende for bruken av helsedata, slik at vi får den fulle effekten av det potensielt viktige verktøyet som ligger i dette omfattende og sterkt etterspurte datamaterialet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
Det er helt vanlig i en stortingsmelding at man samler de forskjellige trådene, også i prosesser som ikke er helt ferdige og skal fortsette. Ta kapitaltilgangsutvalget, som er mitt ansvar som næringsminister – i hvert fall delvis – å følge opp: Vi har ikke satt alt på pause frem til helsenæringsmeldingen er behandlet i Stortinget. Her er en rekke ting som følges opp, og jeg nevnte noe av det. Representanten nevnte det faktisk selv i sitt spørsmål: En sentral anbefaling i kapitaltilgangsutvalget er et nytt mandat for Investinor. Så er det et praktisk spørsmål hvorvidt man skal kombinere det med det gamle mandatet, men kapitaltilgangsutvalgets helt sentrale anbefaling er at Investinor skal få et nytt, fleksibelt mandat som i større grad legger opp til såkalt fond-i-fond-finansiering og andre typer investeringer sammen med private. Det er konkret oppfølging. Å samle såkornordningene og presåkornordningene i Investinor i Trondheim, vekk fra Innovasjon Norge, er tilsvarende oppfølging. Å gjøre noe på formuesskatten og tilgangen til privat kapital er tilsvarende oppfølging.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
Det viktigste overordnede tiltaket i meldingen er at helsenæringen må få tilgang til samarbeid og adgang til å utvikle, sammen med det offentlige helsevesenet i Norge. At vi har et offentlig finansiert helsevesen, kan i denne sammenhengen være en styrke for oss. Men på mitt område, og som i og for seg berører også f.eks. Kunnskapsdepartementets områder, kan vi gjøre viktige ting. Hvis jeg ikke husker feil, har f.eks. denne regjeringen kraftig styrket forny-programmene, som går til TTO-ene, altså kommersialiseringsdelen av universiteter og høyskoler. Nå skal vi se om det fungerer godt nok. Veldig mange av ideene som skal bli til bedrift – med de lange utviklingsløpene som helsenæringsvirksomheter ofte har – har utspring i universiteter, høyskoler og forskningsmiljøer. Å klare også der å få tilgang til kapital i tidlig fase, ikke bare fra staten, er, ved siden av det, en viktig prioritet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
Det er to helt forskjellige spørsmål. Innovative offentlige anskaffelser var behørig omtalt i stortingsmeldingen om anskaffelser, som vi leverte til Stortinget i inneværende år. Helt konkret betyr det at i stedet for å bestille en blyant bestiller man noe man kan skrive med, for å ta et litt banalt eksempel. Vi har også laget et eget verktøy som gjør at man sammen med tilbyder av varen eller tjenesten, kan utvikle det, og på den måten gå litt utenfor de vanlige anbudsreglene. Det er helt avgjørende for å klare å få til innovasjon. Regjeringen har i Granavolden-erklæringen også klare formuleringer om å styrke ideell sektor. Vi ønsker at ideell sektors andel skal økes. Det er også helt riktig at det er en prosess med ESA, hvor vi skal finne ut hvor stort dette berømmelige handlingsrommet i EØS-avtalen er. Men vårt mål er, fra regjeringens side, både å ha innovative offentlige anskaffelser og å sikre de ideelle gode vekstvilkår.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
De konkrete spørsmålene om hvordan Direktoratet for e-helse opererer, må selvfølgelig helseministeren svare på. Vi har den fordelen at helseministeren også er her. Jeg kan si noe overordnet og generelt. Selvfølgelig er det sånn at noen ganger må staten også ta store utviklingsprosjekter, f.eks. for å lage en felles infrastruktur som private tilbydere så kan komme inn i. Et generelt poeng, som også er gjentatt i denne meldingen, og som har vært et viktig poeng for denne regjeringen – ikke nødvendigvis for alle partier i opposisjonen – er at som en hovedregel skal ikke staten i egen regi produsere det som kan være produsert ute i det åpne markedet. Der kan det være grenseoppdraginger, men det betyr ikke at det i alle sammenhenger alltid vil være riktig for staten å dele opp alle prosjekter. For eksempel kan det å lage en felles digital infrastruktur – igjen snakker jeg generelt – være fornuftig og også gi bedre tilgang for mindre, private aktører inn i markedet senere.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
Jeg har merket meg at en samlet næringskomité tilråder at Stortinget vedtar forslagene til endringer i aksjelovgivningen. Det er bra. Forslagene gjennomfører deler av et endringsdirektiv til aksjonærrettighetsdirektivet. Direktivets overordnede mål er å øke aksjeeiernes langsiktige engasjement i børsnoterte selskaper. Institusjonelle investorer og kapitalforvaltere er sentrale aksjeeiere i børsnoterte selskaper. Direktivet pålegger disse åpenhet om eierskap og investeringer. Regjeringen foreslår at aktørene skal utarbeide og offentliggjøre retningslinjer for aktivt aksjeeierskap eller offentliggjøre en forklaring på hvorfor de ikke har utformet retningslinjer. Endringene skal gi aksjeeierne økt innflytelse over selskapenes lønnspolitikk. Åpenhet om lederlønnspolitikken står sentralt for å gi aksjeeiere reell innflytelse. Åpenhet kan bidra til at lederlønninger settes til et nivå som fremmer selskapenes langsiktige interesser og bidrar til bærekraftig verdiskaping. Dagens krav til retningslinjer for lederlønn i børsnoterte selskaper utvides. Det skal dessuten utarbeides en årlig lønnsrapport. Regjeringen foreslår regler som gjennomfører direktivkravene om transaksjoner med nærstående parter. Økt åpenhet kan forhindre misbruk av selskapets midler, og endringene omfatter bl.a. at børsnoterte selskaper skal offentliggjøre meldinger om slike avtaler. For aksjeselskaper og unoterte allmennaksjeselskaper innebærer endringsforslagene mindre saksbehandling og reduserte kostnader. Blant annet foreslås minsteterskelen økt til 100 000 kr og at godkjenningskompetansen flyttes til styret. Samtidig foreslår regjeringen å tydeliggjøre styrets ansvar. Regjeringen foreslår endringer i aksjelovene om bruk av selskapets egne midler som en del av finansieringen ved kjøp av aksjene i selskapet. Endringene skjerper styrets ansvar for å ivareta selskapets interesser, men gir samtidig større fleksibilitet. Blant annet foreslås et konsernunntak i aksjeloven når kjøperen inngår i konsern med selskapet, eller når kjøpet danner et konsern. Adgangen til å gi finansiell bistand til ansattes aksjeerverv endres ikke. Regjeringen tar sikte på å legge frem forslag for å gjennomføre resterende deler av direktivet våren 2020.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
Det trekker vel litt begge veier, for som jeg sa i mitt innlegg, er det også slik at for aksjeselskaper og unoterte allmennaksjeselskaper innebærer endringsforslagene mindre saksbehandling og reduserte kostnader. Blant annet foreslås minsteterskelen økt til 100 000 kr og at godkjenningskompetansen flyttes til styret. Det trekker i retning av mindre byråkrati. Men når det kommer direktiver, er vi alltid opptatt av at vi skal gjøre de administrative byrdene så enkle å forholde seg til som mulig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-11-26:
Som jeg sa i det forrige svaret mitt, er det ting i dette forslaget som trekker i begge retninger. Når det gjelder forenkling, er det en metode – jeg må innrømme at jeg ikke kan redegjøre for den i detalj – for å beregne hva som er samfunnsmessige besparelser og besparelser for næringslivet i forenklinger. Regjeringen har i Granavolden-erklæringen – fordi vi hele tiden er opptatt av å forbedre oss og bli enda flinkere til å forenkle for næringslivet – også sagt at vi skal se på nettoforenklingene. Det kan med andre ord også komme ting som gjør at det blir noe økte kostnader for næringslivet. Målet vårt er ikke bare at forenklingsregnskapet skal se bra ut på den ene siden, men at det alt i alt – netto – skal være forenklinger.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Nei, dessverre er det slik at både Norden og Europa taper den internasjonale kampen om kliniske studier, og det slår dessverre også ut i Norge, selv om vi har satt i gang en rekke tiltak for å forsøke å snu denne utviklingen både i Norge og i en del av de andre nordiske og europeiske landene. Det er også en av årsakene til at vi sier at vi kommer til å gjøre mer for å få flere kliniske studier til Norge, utover de øremerkede midlene som vi har gjennom både Forskningsrådet og helseregionene. Vi kommer ikke minst til å bidra til at det blir lettere for næringen å legge kliniske studier til Norge ved å lage én vei inn, én dør inn, til den offentlige norske helsetjenesten, som jeg tror er et veldig viktig virkemiddel på dette området. Vi er også nødt til å få til bedre løsninger for kliniske studier på tvers av de nordiske landene, fordi noe av utfordringen vi har, hver for oss, er at vi har en for liten pasientpopulasjon for en del av de nye kliniske studiene.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Alt arbeid i helsedatutvalget jobbes det med i Helse- og omsorgsdepartementet. Det viktigste har vært å prioritere det som er det store økonomiske løftet, nemlig å få på plass helseanalyseplattformen, men også de andre spørsmålene knyttet til behovet for lovendringer og felles godkjenningsordninger. Alt det arbeidet foregår parallelt og vil også bli fulgt opp, slik at vi sikrer oss lettere og mer effektiv tilgang til helsedataene, men selvfølgelig innenfor etiske rammer, som ikke minst ivaretar individets rettigheter.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Regjeringen har igangsatt piloter på nye måter å løse legevaktutfordringer på, også med bruk av digitale virkemidler. De er allerede iverksatt. Jeg tror ikke KRY er med i noen av de prosjektene. Legevakten er en kommunal ordning. Det betyr at de pilotene som skal være på legevaktordningen, vil måtte ha forankring i de kommunene som har ansvaret for legevaktordningen. Og så er det opp til kommunene i de ulike pilotene om de vil samarbeide med private aktører når det gjelder de digitale verktøyene som de eventuelt ønsker å ta i bruk i en sånn løsning. I Norge har vi fastlegeordningen. Den har regjeringen store planer om å ta vare på videre. Det er det som også skal være hovedsvaret for innbyggerne, og da er jeg veldig opptatt av at fastlegeordningen blir mer digital, sånn at man får en digital fastlegeordning og ikke digitale engangsleger i det norske samfunn.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
En av de tingene vi gjør, er å rendyrke direktoratets myndighetsrolle, som også er omtalt i statsbudsjettet for 2020. Vi skiller ut deler av e-helsedirektoratet, overfører det til Norsk Helsenett og får et tydeligere skille mellom myndighetsrollen og bestillerrollen. Jeg oppfatter at noe av kritikken har vært uro i næringen ved at e-helsedirektoratet har hatt disse to rollene i samme organisasjon. Det var fornuftig da vi etablerte det. Nå er det fornuftig å dele det opp. Jeg er ikke enig i beskrivelsen av prosjektene som gigantprosjekter – tvert imot. Målsettingen og visjonen om «én innbygger – én journal» har regjeringen nettopp delt opp i håndterbare hovedprosjekter, som igjen kan deles opp i mindre prosjekter. Det første er det som nå foregår på den nasjonale utprøvingsarenaen, som er Helse Midt-Norge, med helseplattformen for Midt-Norge, som ikke er drevet fram av Direktoratet for e-helse, men av Helse Midt-Norge og Trondheim kommune i førersetet. Så er det prosjektet kommunal journal for resten av kommunene og samhandlingsløsningen og prosjektene internt i de tre andre helseregionene. Så dette er håndterbare størrelser.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Mitt svar er at jeg tok deres bekymring på alvor i sommer da de kom med bekymringen. Det er også årsaken til at jeg har invitert jordmødrene med i den arbeidsgruppen som Helsedirektoratet har nedsatt, og som skal jobbe med konkrete forslag for å forbedre dette, med frist 1. mars neste år. Hvis man ser på tallene, kunne man tro at alt var i orden – antall årsverk i sykehusene per 10 000 fødsler har økt de siste årene, antall skader går ned, de fødende er blitt mer fornøyd. Men jordmødrene varsler om noe som jeg mener det absolutt er grunn til å ta på største alvor. Det handler om at siden en større andel av de fødende er eldre, stadig flere av de fødende har tilleggskomplikasjoner, er det all grunn til å tro at arbeidsmengden per fødsel har økt. Så selv om jordmordekningen har blitt bedre og antallet fødsler har gått ned, er det all grunn til å tro på det som jordmødrene beskriver om arbeidspresset. Det tar vi på det største alvor, og derfor har vi fulgt det opp.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Ja, og derfor har vi lagt opp til vekst i sykehusenes økonomi også i 2020. Men som representanten vet, er det sånn at verken Stortinget eller regjeringen detaljstyrer hvor pengene til sykehusene skal gå. Det gjør man ved det enkelte sykehus, det gjør man i den enkelte helseregion. Men som jeg har sagt: Vi har igangsatt dette arbeidet, vi gir et oppdrag for 2020 når det gjelder følgetjenesten, og det må ses i sammenheng med det oppdraget som er gitt til Helsedirektoratet. Det er også en klar beskjed til lederne i helseforetakene og sykehusene våre om at de må ta denne situasjonen på alvor når de utformer sine budsjetter for 2020, basert på det statsbudsjettet som Stortinget vedtar.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Nå er det heldigvis ikke riktig, det representanten sier. Det er lenge siden jeg ga helseforetakene beskjed om at de skulle følge disse kravene, også når det gjelder bemanning. Det var bl.a. noe av bakgrunnen for kravene om å planlegge bemanningen i løpet av sommeren bedre. Det var noe av bakgrunnen for at jeg ba sykehusene rapportere på tilstedeværelse under fødsel, som er en sentral del av dette arbeidet. Derfor er ikke det riktig. Det som jo er en utfordring, som vi er nødt til å diskutere, og som er en del av arbeidsgruppens mandat, er om det er noen av disse kvalitetskravene som bør justeres som følge av endring i fødselspopulasjon. Vi ser at disse kravene i dag vil utfordre noen av de små fødetilbudene våre – f.eks. er det flere av de fødende som på grunn av økt overvekt får beskjed om at de må føde ved større fødeavdelinger. Det er ikke sikkert at de kravene som ble utformet den gangen, passer med dagens situasjon, og det er en av grunnene til at også dette er en del av mandatet.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Jeg er bekymret for både de store og de små. Det er derfor begge er en del av dette oppdraget. Jeg er helt enig i at det er grunn til en egen bekymring for de store fødeavdelingene. Jeg tror det er de som kanskje merker arbeidsbelastningen mest med tanke på at det er flere eldre som føder, det er flere med komplikasjoner, og det er flere gravide som har sidesykdommer. Det gjør at de får et større arbeidspress: Flere av de fødende føder ved de større enhetene, fordi de ikke har lov til å føde ved de mindre. Men det gjør også at jeg er bekymret for de mindre. Jeg er bekymret for en del av de mindre fødeavdelingene og fødestuene våre rett og slett fordi hvis denne utviklingen fortsetter, vil antall fødsler der gå kraftig ned. Og da må vi gjøre en avveining: Er noen av de kvalitetskravene riktige med tanke på dagens situasjon? Jeg vet også at noen av de mindre enhetene i dag ser litt gjennom fingrene med seleksjonskriteriene, nettopp fordi de fødende selv veldig sterkt ønsker å føde ved det lokale fødetilbudet. Da mener jeg det er bedre at vi har en åpen diskusjon om kriteriene direkte, for vi må ikke ha en utvikling der en ser gjennom fingrene med kravene, da må vi heller se på om vi skal justere kravene.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Når det gjelder det å ha landsomfattende tilsyn, er det Helsetilsynet som har en selvstendig rolle i å vurdere det. Jeg har ikke et ønske om å bryte med det viktige prinsippet at vi politisk ikke styrer tilsynsorganene, for da kan vi bruke tilsynsorganene politisk og ta vekk deres helt selvstendige rolle i å prioritere de områdene der de f.eks. mener det er høyest risiko. Så mener jeg at det er feil ut fra det å si at vi dermed ikke vet hvordan det står til med tilbudet eller hvordan kvaliteten på det norske fødetilbudet er. Det er få andre tilbud i helsetjenesten som vi har så mye kvalitetsdata på, som akkurat fødselstilbudet. De kvalitetsdataene som vi har gjennom Medisinsk fødselsregister, forteller oss heldigvis at det blir tryggere og tryggere å føde i Norge – færre og færre blir skadet, færre og færre dør. Det er bra. Så må vi ta på alvor de advarslene som kommer fra dem som jobber der, om hvordan situasjonen er nå, for denne utviklingen ønsker vi ikke skal stoppe opp, vi ønsker at den skal fortsette. Dermed må vi også lytte til dem som jobber i tjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Nei, ingen av dem som representanten viser til, driver med stråmannsargumentasjon. Det er det kun Kjersti Toppe som driver på med, og hun klarer heller ikke å stoppe, for hun avslutter med akkurat det samme. For representanten Toppe vet utmerket godt hva stråmannsargumentasjon er: Det er når en ikke får den fienden en ønsker seg. Da lager man en av strå. Det har Kjersti Toppe gjort i denne saken, ikke bare i denne debatten, men i alle de årene hun refererer til. For Kjersti Toppe er avhengig av å danne et bilde av at verken jeg eller regjeringen tar situasjonen i norsk fødselsomsorg på alvor, for å ha noe å argumentere for. Det er fordi det er den eneste måten hun kan forsvare at hun fremmer en haug med representantforslag som alle sammen tar opp forslag som regjeringen allerede er i gang med å jobbe med, eller som allerede er løst. Det vil jo vise for alle i verden at dette er en meningsløs aktivitet hvis en ikke klarer å danne et stråmannsbilde av en motstander som ikke bryr seg om denne saken. Jeg var nå gjennom, år for år, alle de tiltakene som er igangsatt. Regjeringen må ha en imponerende effektivitet hvis vi f.eks. skulle ha klart å doble antall jordmødre i kommunene i løpet av et halvt år. Det faller på sin egen urimelighet. Representanten har stilt spørsmål om dette temaet gang på gang og fått gode svar. Åpenbart leser hun ikke svaret, åpenbart hører hun ikke etter når andre snakker, åpenbart leser hun ikke de dokumentene som leveres til Stortinget. Da har hun bare én grunn til det: Hun er helt avhengig av å leve av stråmannsargumentasjonen sin. Hvis hun hadde satt seg inn i saken, hadde stråmannen falt fra hverandre, og hun hadde ikke hatt noen argumenter.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Representanten Lundteigen og representanten Toppe har åpenbart gått på det samme kurset og driver med akkurat den samme formen for argumentasjon. Det registrerer jeg, og det er rett og slett et bevis på at man har mangel på argumenter i denne saken. Det er helt klart at hvis en går gjennom og ser på hva som er gjort på dette området, er bekymringene fulgt opp. Vi har igangsatt tiltak. Representanten Toppe er avhengig av å prøve å skape et annet bilde. Representanten Lundteigen er avhengig av å prøve å skape et bilde av at jeg er en presset statsråd, og at det er derfor jeg gir beskjed. Nei, jeg er ikke presset på dette området. Det er jammen på tide at noen gir beskjed når en opplever det som skjer gang på gang fra Senterpartiet, ikke bare i denne saken, men også i mange andre saker. Man tegner seg et fiendebilde, som en argumenterer mot. Det ser en også i diskusjonen rundt sykehusstruktur. Vi skal snart inn i en debatt der Senterpartiet her i Stortinget har fremmet et representantforslag stikk i strid med det Senterpartiet selv på Helgeland mener. Når jeg møter Senterpartiets ordførere på Helgeland, ber de oss legge ned tre sykehus og etablere et stort sykehus. Men Senterpartiet skaper et inntrykk nasjonalt av at dette er regjeringens politikk, og at det er regjeringens initiativ. Nei, det er Senterpartiet på Helgeland som går i bresjen for at en skal legge ned sykehusene i Sandessjøen, i Mosjøen og i Mo i Rana og etablere et stort akuttsykehus. Jeg har pålagt Helgelandssykehuset og Helse Nord å utrede fortsatt to sykehus.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Nei, jeg kan berolige representantene Toppe og Lundteigen med at jeg på ingen som helst måte er presset. Men jeg synes det er en interessant diskusjon, for det en ser, er at Senterpartiet ikke klarer å rive seg løs fra det virkelighetsbildet som de prøver å konstruere. Det er ikke sånn at vi har vært gjennom en sentralisering av sykehustilbudet i Norge – tvert imot. Mye av sentraliseringen som foregikk da fylkeskommunene drev sykehusene, er stoppet opp. Den sentraliseringen som ble videreført av den regjeringen som Senterpartiet var en del av, er stoppet opp. Vår regjering har lagt fram en nasjonal helse- og sykehusplan som nettopp understreker betydningen av de mindre sykehusene, at de kommer til å få mer å gjøre, og at de er en del av løsningen framover. Men den sannheten passer ikke inn i Senterpartiets bilde, så derfor fortsetter Lundteigen med det som Toppe også har holdt på med i hele dag, og for så vidt de siste årene: en stråmannsargumentasjon mot en politikk som de selv konstruerer som motstanderen sin. Det handler ikke om å være presset som statsråd; det er bare et bevis på at en bruker akkurat den samme argumentasjonsteknikken i møte med det som faktisk er virkeligheten, nemlig at denne regjeringen nettopp har vektlagt betydningen av å bygge en sterk, desentralisert fødselsomsorg, ikke minst i kommunene, for det er der mye av tryggheten skapes. Det er derfor vi har fått til en nær dobling av antallet jordmorårsverk i kommunene i de siste seks årene. Det er også derfor vi er så tydelige på at vi skal beholde de mindre sykehusene og videreutvikle dem. Jeg håper at ordførerne fra Senterpartiet på Helgeland hørte det Lundteigen sa: at de argumenterer for en løsning som de egentlig ikke er for. Vel, jeg har møtt disse Senterparti-ordførerne på Helgeland, både dem som var valgt i forrige periode, og dem som er gjenvalgt og nyvalgt i denne perioden, og det var ikke mitt inntrykk. Mitt inntrykk var at disse Senterparti-ordførerne genuint mente det de sa, og jobbet for det. Det har jeg full respekt for, men jeg opplever som sagt her i denne salen, og det er alvorlig, at de ikke opplever den samme respekten fra sitt eget parti.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Representanten Toppes argumentasjon for en NOU eller for å gjøre fødselsomsorgen bedre har ingenting med stråmannsargumentasjon å gjøre. Det oppfatter jeg som et ekte engasjement. Det som er stråmannsargumentasjonen, er når en prøver å beskrive at jeg og regjeringen og regjeringspartiene ikke ønsker det samme, at vi ikke lytter, at vi ikke bryr oss, og at det er Kjersti Toppes engasjement som her fører til endringer, og at vi andre ikke får dette med oss. Det er stråmannsargumentasjon. Men at representantens forslag og engasjement er virkelige, det tror jeg på. Representanten Lundteigen er ekspert på å skrive historieforfalskning. Hans beskrivelse av Nasjonal helse- og sykehusplan og arbeidet med den har ingen rot i virkeligheten. Tvert imot er det sånn at noe av det som kom fram gjennom arbeidet og de omfattende høringsrundene som vi hadde om Nasjonal helse- og sykehusplan før den ble lagt fram for Stortinget, viste nettopp det jeg sa i mitt innlegg. Ikke minst utviklingen når det gjelder antall eldre i de områdene der de små sykehusene ligger, viste for oss med klar tydelighet at de små sykehusene er en del av løsningen framover og ikke et problem, slik det har blitt framstilt av mange av mine forgjengere. Så er en inne på definisjonen av hva som er et stort akuttsykehus. Et stort akuttsykehus må ha et befolkningsgrunnlag på rundt 70 000 mennesker. Men i Norge har vi heldigvis mulighet til å ha akuttsykehus som er mindre enn det, og det er helt nødvendig, ikke minst i Kirkenes og Hammerfest. Ved mange av de sykehusene som i årevis har vært nedleggingstruet, der folk med jevne mellomrom har måttet ta fram faklene, er det nå helt ro: Narvik sykehus: Det er kontinuerlig diskusjon om det skal være sykehus i Narvik. Nå planlegger vi å bygge et nytt sykehus i Narvik. Kirkenes: Det har vært uro over lang tid. Vi har nettopp åpnet et nytt sykehus. Hammerfest: Vi bygger et nytt sykehus. Sykehus i Lofoten og Vesterålen: Det er ingen tvil om at en skal ha sykehus der videre. Sykehus i Flekkefjord: Det er ingen tvil om at en skal ha sykehus der videre. Sånn kunne jeg fortsatt rundt hele kysten på område etter område. Det var ikke minst da Senterpartiet satt i regjering, at folk med jevne mellomrom måtte tenne faklene. Men nå kan de heldigvis beholde faklene i skapet.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Ja, jeg forstår at folk er bekymret for det, og jeg ser at det er en vesentlig del av debatten. Uavhengig av hvilken modell en til slutt lander på, mener jeg dette vil være en beslutning som tas av meg i et foretaksmøte. Det betyr at når en i foretaksmøtet f.eks. bestemmer at et sykehus skal være et akuttsykehus, vil en ikke kunne gjøre noe annet enn å ha det som et akuttsykehus uten at det eventuelt tas opp på nytt av den som til enhver er helseminister. Det betyr at det ikke vil være mulig for et helseforetak å – som det beskrives – utarme tilbud, skape et DMS og legge ned tilbud på egen hånd. Det ville måtte tas en politisk beslutning hvis en skulle sagt at et akuttsykehus ikke lenger skulle være et akuttsykehus. Jeg forstår bekymringen, men når vi tar en beslutning, mener jeg den skal gjelde. Det(presidenten klubber) må eventuelt være en politisk beslutning å endre den. (presidenten klubber)
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Jeg tror jeg må be om forståelse for at jeg ikke kan svare for hva som er gjort ved Nord universitet og på dette området som jeg ikke har ansvar for. Det er heldigvis sånn at sykehus styres annerledes enn universitets- og høyskolesektoren. Når det gjelder sykehusene, er det ikke snakk om noe annet enn at denne typen spørsmål avgjøres politisk av helseministeren, for dette handler om forhold som er så avgjørende for utviklingen i lokalsamfunn og i helsetjenesten. Når det gjelder hvilken status sykehus skal ha, og strukturen på sykehus, er det noe som til slutt ender på mitt bord.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Jo, derfor ligger det jo klare føringer, bl.a. i den nasjonale helse- og sykehusplanen som ble lagt fram på fredag, om at vi nettopp skal sørge for at det er tilstrekkelig kompetanse ved sykehusene våre framover. Derfor har regjeringen i statsbudsjettet for 2020 ikke minst satset på å styrke sykepleierutdanningen. Derfor har jeg sammen med ministeren for høyere utdanning og forskning lagt til en opptrapping som nettopp fører til flere spesialsykepleiere. Når det gjelder de ulike universitetene og høyskolenes valg av struktur på utdanningen, vet representanten like godt som meg at universitets- og høyskolesektoren har en mer selvstendig rolle i den typen spørsmål enn det f.eks. sykehusene har. Det er også veldig viktig at de samarbeider godt lokalt. Men jeg forstår at representanten spør om dette og ikke om det forslaget Arbeiderpartiet vil stemme for i dag, som nettopp vil innebære en utsettelse av hele denne beslutningen, noe jeg tror(presidenten klubber) kan bli veldig dårlig mottatt. (presidenten klubber)
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Jeg håper virkelig at befolkningen på hele Helgeland merker seg Senterpartiets forslag, og ikke minst at Arbeiderpartiet støtter det i dag. Jeg tror at det er noe som – hvis det hadde fått flertall – virkelig ville ha blitt dårlig mottatt på hele Helgeland: at Stortinget nå hadde intervenert i denne beslutningsprosessen og sagt at en skulle stoppe opp og starte med utredninger på ny, og at en ikke endelig skulle ha fått avklaringer. Representanten var selv på talerstolen og snakket om at ordførerne fra Senterpartiet var blitt utmattet av dette, og Senterpartiets svar på det er å gjøre dem enda mer utmattet ved å forlenge denne prosessen. Nei, likeverdige sykehus er en svært upresis definisjon som det vil være helt umulig å forholde seg til, fordi en kan være likeverdig helt ned til et minimum av tilbud, og da er det egentlig balansen mellom de to sykehusene som blir det vesentlige, ikke innholdet i sykehusene. For pasientene er det innholdet som er det vesentlige, og Helgeland vil heldigvis måtte ha det samme tilbudet som resten av befolkningen(presidenten klubber) og forholde seg til Nasjonal helse- og sykehusplan. (presidenten klubber)
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
For det første vil jeg si at jeg er veldig enig i SVs argumentasjon for ikke å stemme for Senterpartiet og Arbeiderpartiets forslag. Når det gjelder SVs forslag i dag, mener jeg at innholdet i det er fornuftig, men det er også godt ivaretatt gjennom måten jeg ser at utredningsarbeidet både har foregått på og ikke minst skal foregå på videre i Helgelandssykehuset. Jeg oppfatter at det er en premiss for alle alternativer at en også er nødt til å klargjøre tydeligere hvordan de prehospitale tjenestene skal være, som følge av den strukturen en ender på. Helt uavhengig av hvilket av disse alternativene som blir konklusjonen til slutt, er jeg enig med SV i at det vil ha konsekvenser for de prehospitale tjenestene. Det må ivaretas, og jeg vil selvfølgelig sørge for det i det videre arbeidet. Så SVs forslag er godt, og derfor er det ikke nødvendig å stemme for det i Stortinget i dag – det kommer jeg til å sørge for videre uansett.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-26:
Det er lov å prøve seg, men jeg kommer selvfølgelig ikke til å si noe om hva som nå er min vurdering av hva som bør være strukturen på Helgelandssykehuset – jeg har ikke trukket konklusjonen. Det vil jeg først gjøre etter at Helgelandssykehusets styre og Helse Nords styre har behandlet saken. Deres beslutninger vil være en del av mitt beslutningsgrunnlag. Men det er sagt en del ting som jeg er nødt til å presisere. For det første sier representanten Mossleth at ingen har foreslått en modell med ett stort akuttsykehus sør for Korgfjellet. Det er feil. Det er jo en del av det som er utredet, og ikke minst er det det veldig mange av Mossleths egne ordførere har tatt til orde for. Det er også feil at ingen ønsker den modellen som direktøren nå har foreslått. Det er jo den modellen som flere av kommunene nord for Helgeland har ønsket seg, og som direktøren har foreslått. Representanten Mossleth sa også at hun ikke ville utsette, men hun ville utrede. Vel, det er ikke mulig ikke å gjøre de to tingene samtidig. Senterpartiet og Arbeiderpartiets forslag i dag ville bety en utsettelse av denne beslutningen. Det ville bare vært én mulighet for meg hvis Stortinget hadde vedtatt dette, og det var å ha foretaksmøte i Helse Nord og be dem om å stoppe prosessen og begynne å utrede dette alternativet. Og det hadde vært helt unødvendig, for jeg mener at i det utredningsarbeidet som er foretatt, er det et beslutningsgrunnlag også for å vurdere ulike andre kombinasjoner enn de kombinasjonene som er beskrevet, rett og slett fordi alle disse ulike alternativene nå er beskrevet. Det er også en del beskrivelser av administrasjonen i Helgelandssykehusets forslag som ikke er riktige. Et akuttsykehus i Sandnessjøen beskrives som et sykehus uten akuttkirurgi og fødetilbud, men det er ikke det som er foreslått fra administrasjonen i Helgelandssykehuset. Det er et akuttsykehus med akuttkirurgi og fødetilbud. Det er også viktig å presisere. Jeg oppfatter at når Stortinget i sin votering forhåpentligvis ikke stemmer for Senterpartiet og Arbeiderpartiets forslag, betyr ikke det at Stortinget har sagt nei til en tosykehusmodell. Stortinget har sagt nei til å stoppe prosessen og begynne utredningen på ny, men en tosykehusmodell er fortsatt på bordet som en del av løsningen, som kan vurderes både av styret i Helgelandssykehuset, av styret i Helse Nord og selvfølgelig av meg til slutt.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
Vi ønsker en helsetjeneste som spiller på lag med en innovativ leverandørindustri, og helsenæringsmeldingen er svaret på det, avsluttet statsråden sitt innlegg med. Men ambisjonen om å få opp antall kliniske studier, som er et veldig konkret eksempel på hvordan dette samarbeidet foregår, er ikke ny. Den har vært løftet år for år, og det uttrykte ønsket om å få opp antall kliniske studier har samtidig beveget seg lenger og lenger bort fra virkeligheten. Det vi ser, er at antall kliniske studier går ned i norske sykehus. Arbeiderpartiet har foreslått et nasjonalt program for kliniske studier. Det får ikke flertall i dag. Og helseministeren snakket om en handlingsplan neste år. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan ser han på utviklingen av kliniske studier i norske sykehus? Det går ikke i den retningen noen av oss ønsker.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
Én vei inn, svarer helseministeren, og når det gjelder å få tilgang til de dataene industrien trenger, er svaret helseanalyseplattformen. Jeg er nok enig i at det er et viktig arbeid, men vi har også hatt prosesser som har sett nærmere på et mer nasjonalt forankret industrisamarbeid, som også løser noen av de andre utfordringene knyttet til å gi industrien tilgang til norske helsedata, også til det materialet som finnes i norske biobanker. Helsedatautvalget, som statsråden satte ned, leverte sin anbefaling i juni 2017. Der var noen anbefalinger, gitt av Biobank Norge, design på hvordan den type industrisamarbeid kan skje i en nasjonal modell. Hvorfor har ikke helsenæringsmeldingen tatt noen av disse anbefalingene videre og avklart regjeringens standpunkt til dem?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
«Hvis at æ får velge land, så veit æ det bli Helgeland», det er en strofe i en sang – fra en trønder. Jeg har ikke tenkt å gjøre Helgeland til Trøndelag, men det er verdt å reflektere over hvor på kartet Helgeland ligger. Nærmeste universitetssykehus er St. Olavs hospital, men de tilhører et regionalt helseforetak, som er Helse Nord, og deres universitetssykehus er universitetssykehuset i Tromsø. Nærmeste store akuttsykehus ligger i Bodø. Så helgelendingene er vant til å reise ut av regionen for å få spesialisert behandling når de trenger det. Og det er hele utgangspunktet for den prosessen som nå foregår. Prosessen med ny sykehusstruktur på Helgeland må først og fremst sikre en framtidsrettet spesialisthelsetjeneste for befolkningen på Helgeland. Med relativt kort avstand til Helse Midt-Norge er dette åpenbart et dilemma for helseministeren – som eier foretakene – og for oppgaven som ligger til foretaket i å utrede framtidens struktur. Det vi i Arbeiderpartiet er helt overbevist om, er at spesialisthelsetjenesten på Helgeland må sys med skreddersøm og klokskap. Geografi og værforhold krever f.eks. at de prehospitale tjenestene, som ambulansebåt og -bil, må ha tilstrekkelig kapasitet for at befolkningen skal føle seg trygg uansett hvor på Helgeland man bor. Det må være tilgang på kompetent og spesialisert helsepersonell, også utenfor de store akuttsykehusene. Innbyggertallet på Helgeland er som det er. Dette er forutsetningene man må ivareta i det videre arbeidet. Akuttfunksjoner på sykehus forutsetter døgnkontinuerlig beredskap innen flere spesialiteter, og det må være en del av tilbudet ved alle sykehus som er planlagt å skulle behandle akuttpasienter. Prosessen ved Helgelandssykehuset har kommet et godt stykke videre under komiteens behandling av dette representantforslaget. Fra Arbeiderpartiets side velger vi likevel å opprettholde våre forslag og registrerer også at statsråden i ett av sine innlegg i den forrige saken understreket behovet for å utrede flere enn ett akuttsykehus. Helgelandssykehusets ledelse har anbefalt en løsning med ett stort og ett mindre akuttsykehus. Selv om vi gjør unna voteringen her i dag, kommer prosessen til å fortsette, og vi i Arbeiderpartiet kommer til å følge nøye med på den. Jeg tror ikke helgelendingene har lyst til å bli trøndere, men det er Stortingets fordømte plikt å sørge for et likeverdig tilbud til alle innbyggerne, og i noen grenseområder mellom de regionale helseforetakene, som har sørge-for-ansvaret, er det mer krevende enn i andre. Helgeland er et sånt eksempel. Derfor er det veldig viktig for oss å si at vi mener det må være spesialisthelsetjeneste til stede på de lokalitetene som Helgelandssykehuset har i dag, samtidig som man har behov for å investere og samle spesialisttjenesten som må være i og rundt det å ta imot akuttpasienter.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-11-26:
Ja, jeg tar opp forslaget.