Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-28:
La meg med henvisning til statsrådens innledning bare fastslå at dagens vedtak er nok større for Trondheim enn prinsessebryllupet, selv om det var en hyggelig begivenhet som det var flott å være til stede på, selv for en republikaner. Dette er en stor dag for Trondheim, det er en stor dag for Midt-Norge, og det er en stor dag for Sør-Trøndelag, men ikke minst er det en stor og viktig beslutning man skal ta for pasienter, for ansatte og for helsepolitikken i de tre midtnorske fylkene. Det har vært en lang og kronglete vei fram til dette vedtaket. På mange måter er det nesten litt paradoksalt når man tenker på de høye bølgene som til tider har vært, at det nå er en samstemt komite som legger fram sin innstilling, og at dagens debatt på mange måter er uten nerve, og det er en stor styrke for en så viktig sak som dette. Det viser at de lange og kronglete prosessene tross alt har vært viktige, og det viser også at den siste utsettelsen som kom rett før sommeren i fjor, var nødvendig, rett og slett fordi prosessen med alternativ utredning av Dragvoll har feid all tvil til side om at Øya er det beste stedsvalget. Hvis man ikke hadde gjort denne ekstra runden, ville nok mange hatt en nagende tvil om at det kanskje likevel hadde vært bedre på Dragvoll. Denne utredningen slår jo ikke entydig fast at Dragvoll hadde vært et dårligere valg, men høringsrunden og prosessen rundt dette har vist at Øya har så mange åpenbare fordeler at komiteen enstemmig har sluttet opp om dette. Det er en beslutning jeg hilser velkommen. Det som også har vært klart i lang tid, er at dagens sykehus har vært svært uegnet til moderne pasientbehandling, at det har vært modent for renovasjon, og at bygningsmassen til dels er meget nedslitt. Dagens vedtak betyr at vi vil kunne klare å realisere et moderne sykehus i Midt-Norge, som befolkningen der sårt trenger. Usikkerheten i denne kronglete prosessen har til dels vært knyttet til mange forskjellige forhold. Den har vært knyttet til hvilken modell man skulle velge, til det som heter sentermodellen, til stedsvalget, som jeg har vært inne på, og den har også gått på kostnader knyttet til dette prosjektet. Jeg føler meg ganske trygg på, selv om kostnader selvfølgelig bestandig vil være usikre, at man nå har fått et så godt grep på dette at de tall som legges frem for Stortinget, i stor grad er det som vil bli realiteten. Dette prosjektet er jo med all respekt utredet oppad og nedad. Man har også en meget kompetent stab i Trondheim, som har gjort det den kan for å få fram de rette tallene. Det som er viktig med så store utbyggingsprosjekter som vi her står foran, er at vi ikke opplever det samme som vi har opplevd når det gjelder andre store utbyggingsprosjekt, nemlig at man stadig vekk får nye overskridelser som stiller hele prosjektet i miskreditt. Da er det mer ryddig og mer redelig at alle tall – om de er aldri så store – kommer på bordet i forkant, slik at både besluttende myndigheter og ikke minst alle andre vet hva man har å forholde seg til. Mitt sterke ønske og håp er at vi i denne prosessen har fått dette til, og at de tall som i dag forelegges Stortinget, er de tall – også justert for kronekurs framover – som er riktige. Øya framstår i denne prosessen som det naturlige stedsvalg ut fra mange ulike begrunnelser, selv om også Øya har åpenbare ulemper. Jeg regner jo med at statsråden i den videre prosess sammen med Helse Midt-Norge vil sørge for at de ulemper som åpenbart vil være til stede, både for ansatte og pasienter, når man bygger en ny universitetsklinikk samtidig som man skal drive et sykehus, gjøres minst mulig. Jeg er oppmerksom på at dette har vært et viktig tema også under prosjekteringen av sykehuset. Jeg regner med at man fokuserer sterkt på dette også i framtiden, slik at man sørger for at ulempene minimaliseres, og at man på den måten sørger for at sykehuset kan drives normalt og uten store ulemper også for pasientene som måtte være der. Jeg vil også gi ros til saksordføreren og til sosialkomiteen for en meget ryddig behandling. Jeg vil kanskje ikke bruke ordet oppsiktsvekkende, men det er svært gledelig at man etter en så lang og kronglete prosess som dette har vært, samles enstemmig om et så viktig vedtak. Det er også svært gledelig at man her har slått fast at det er sentermodellen som skal legges til grunn. Det er gledelig at man i fase 1 har fått inkludert både pasienthotell og teknisk forsyningssenter. Det er også svært gledelig at man løfter fram psykiatrien i fase 2 og ber statsråden – om ikke direkte, så i hvert fall indirekte – om at psykiatrien inkluderes i fase 2. På den måten unngår man den stemoderlige behandlingen som ofte blir psykiatrien til del. Den utredningen man ber om i III-forslaget, har allerede gjennom denne debatten i realiteten fått sin konklusjon. Sosialkomiteen mener at dette skal inkluderes i fase 2. Det er jeg svært tilfreds med. La meg også få lov til å si at jeg synes det er positivt at komiteen har tatt høyde for at man har bruk for et større areal ved Høgskolen i Sør-Trøndelag hvis den samlokaliseres på Øya. Denne høgskolen har også bruk for nye lokaler. Det har vært en sak som Stortinget ved ulike anledninger har hatt til behandling. Når nå dette kan samlokaliseres på Øya, og man i tillegg kan gi dem mulighet til større areal, vil det være til stort gagn for pasienter i Midt-Norge og for helseutdanningen i Midt-Norge. Dette er altså en stor dag for Midt-Norge. Det vedtaket vi gjør i dag, vil legge grunnlaget for en lang og omstendelig prosess. Jeg tar vel ikke mye feil om jeg sier at også denne saken vil komme tilbake til Stortinget i ulike fasetter gjennom mange år. Men det viktigste vedtaket gjøres i dag. Nå legges grunnlaget for at man skal få en ny, moderne universitetsklinikk i Trondheim og Midt-Norge. Det vil være til stort gagn for innbyggerne i denne regionen.