Vetle Wang Soleim (Høyre), 2019-11-27:
Vi vedtar i dag et budsjett som er bra for landet. Gjennom alle de budsjettene dette flertallet har levert, har vi gjort det bedre å være næringsdrivende i dette landet, og vi har gjort det bedre å være en helt vanlig familie. Det har vi bl.a. gjort gjennom å kutte skattene med 25 mrd. kr siden 2013. Sammenlagt siden Solberg-regjeringen tiltrådte, har en gjennomsnittsfamilie fått beholde 48 000 kr mer enn de hadde da Arbeiderpartiet styrte landet. Det betyr noen for vanlige folk der ute. Det viktigste vi gjør som politikere, er å sørge for at det skapes arbeidsplasser i dette landet. Hovedgrepet for å bekjempe ulikhet i samfunnet er ikke å skatte næringsdrivende i hjel. Det er å sørge for at de får beholde mer av sine egne penger, slik at flere arbeidsplasser kan skapes. Når venstresiden foreslår å øke skatter og avgifter med alt fra 3 mrd. til 40 mrd. kr, er det et uttrykk for at de ikke har forstått at det koster penger å investere i det grønne skiftet, i nye arbeidsplasser og i omstilling. Jeg vil mye heller at det skal sitte bedriftseiere langs det ganske land med muligheten til å snu seg etter nye markeder, omstille seg i en digital tid, og ikke minst ansette flere i jobb, enn at vi skal bruke dem her fra Stortinget. Å kreve inn skatter på det nivået venstresiden legger opp til, er etter min mening en av de største sentraliseringene. Distriktet lever ikke av offentlige arbeidsplasser. Distriktet lever av private arbeidsplasser, som bidrar til lokalmiljøet, skaper verdier og investerer. Når man da tar fra disse bedriftene og eierne pengene deres og flytter dem hit, til sentrum av Oslo – det er da vi snakker om sentralisering. Det å ha større tro på at et kontor her i Oslo skal gjøre en bedre jobb enn lokale bedriftseiere med å bestemme hvor pengene helst skal brukes, er ikke mulig for meg å skjønne. Vi som politikere skal sørge for at næringslivets krefter slipper til, vi skal regulere når vi må, og vi skal slippe til de gode innovative kreftene så mye vi kan. Jeg skulle gjerne sett at vi hadde hatt rom til å kutte skattene mer i neste års budsjett. Når det ikke ble rom for det i dette budsjettet, er det nettopp fordi Forsvarets langtidsplan nå endelig er fullfinansiert, fordi samferdselsbudsjettet er økt med 80 pst., og fordi vi setter av store summer til klimatiltak. Vi må holde tilbake på pengebruken i gode tider, og det må vi klare uten å lesse byrden over på bedrifter og vanlige folk. Det er ikke til å komme unna at Senterpartiet vil trekke Norge ut av en avtale som ikke bare tar hele landet i bruk, men som hele landet har tatt i bruk. Vi er en eksportrettet nasjon. Vi har et eksportrettet næringsliv. Det er ikke EØS-avtalen som sådan jeg forsvarer, men jeg forsvarer næringslivets uhindrede tilgang til kundene som de lever av. Det er det vi skal leve av. Vi må altså ha flere jobber som bidrar inn til velferdsstaten, og kutte i byråkratiet så mye vi kan. Det er bare sånn vi kan bevare bærekraften for årene som kommer. Jeg gir min fulle støtte til Arbeiderpartiets Svein Roald Hansen, som tidligere i dag etterlyste svar på hvordan resten av Stortinget skal tolke Senterpartiets kutt i EØS-midlene, penger vi gjennom internasjonale avtaler er forpliktet til å betale. Skal vi bryte en avtale vi har inngått? Eller skal vi med et pennestrøk trekke Norge ut av EØS-avtalen? Selv ikke partiets leder hadde noe svar. Jeg skjønner at dette er vanskelig for Senterpartiet. Jeg skjønner at det er vanskelig når det er flertall blant deres egne velgere for fortsatt å være med i EØS. Jeg skjønner at det er vanskelig å gå ut til næringslivet i distriktet og si at man vil bryte den avtalen som gir tilgang til kundene. Og jeg skjønner i hvert fall at det blir vanskelig når man på toppen, målrettet og systematisk, øker skattene til norskeide bedrifter i Norge. Senterpartiet, som ellers er så redd for utlandet og i retorikk vil sette Norge først, ser ikke ut til å bry seg så hardt om å sette norske bedriftseiere sist. For å toppe det hele er det heller ikke stor interesse for å gjøre papirmølla for næringslivet mindre når bevilgningene til dem som jobber med digitalisering i staten, skal kuttes med 1,7 mrd. kr. Digitale løsninger har vel heller aldri vært Senterpartiets varemerke. Det går godt i norsk økonomi. Regjeringen Solberg, med sine fire partier, styrer landet med en stødig hånd. Dette er ikke tiden i en ellers usikker verden til å teste ut hva et rød-grønt sprikende regjeringsprosjekt vil føre til for norske arbeidsplasser og folks lommebøker.