Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-06-19:
I denne saken hadde Arbeiderpartiet sjansen til å riste av seg den klamme SV-handa som har fått legge seg over forsvarsbudsjettene denne perioden, og motbevise at de er blitt et haleheng til SV i forsvarspolitikken. Dessverre er det det motsatte som skjer. Arbeiderpartiet befester sin stilling som et haleheng til SV. NATO-motstandernes parti, med finansministeren i Regjeringen, er blitt førende når det gjelder bevilgningsnivå til det norske forsvaret. Det er ikke bare oppsiktsvekkende, men også alarmerende i en tid der det norske forsvaret står overfor sine mest krevende oppgaver i fredstid. Alle som kan regne, må se at ambisjoner og kroner overhodet ikke harmonerer i den nye langtidsplanen. Det må Arbeiderpartiet ta ansvaret for. Man bruker Forsvaret til å gi politiske konsesjoner til et sterkt svekket SV. Det er som å sette pyromanen til å gå brannvakt. Det er ikke mye å skryte av at Forsvaret skal komme i balanse en gang i fremtiden når hverdagen her og nå er at det må kuttes på alle bauger og kanter fordi Regjeringen har kuttet i Forsvaret både i 2007 og 2008. Vi er nå hjelpeløse vitner til et svarteperspill der de ulike forsvarsgrenene og FLO spilles ut mot hverandre. Avisoppslag den siste tiden kan bare tolkes på én måte: Frustrasjonen har passert bristepunktet. Det nytter ikke å løse Forsvarets økonomiske utfordringer på lang sikt, om organisasjonen ikke har penger til å utdanne soldater, ha Marinen på havet og flyene i lufta på kort sikt. Denne erkjennelsen ser ut til å mangle i forslagene fra Regjeringen. Høyre finner det urovekkende at virkelighetsoppfatningen om situasjonen i Forsvaret er så ulik mellom organisasjonen ute og forsvarssjefen på toppen. Hvem skal Stortinget da tro på? Hvor skal dette ende, når den åpenbare frustrasjonen befalstillitsvalgte gir til kjenne, møtes med lettvintheter fra forsvarsledelsens side? Selv for en utenforstående oppleves dette som svært provoserende, og jeg forstår inderlig godt at det koker blant befalet. Forsvaret har hatt ry på seg for å være en meget profesjonell organisasjon. Dette håper jeg skal være Forsvarets omdømme også i fremtiden, fordi det vil være helt avgjørende for om Forsvaret fortsatt skal evne å tiltrekke seg de beste til å utføre en av samfunnets aller viktigste oppgaver på vegne av fellesskapet - her hjemme og ute. Forsvarspolitikk må aldri bli symbolpolitikk. Ledelse er alltid viktig, men uten kvalitet og robusthet i de operative ledd har vi ikke noe velfungerende forsvar. Regjeringen har gjort det til et hovedpoeng at det norske forsvaret må tilpasses nordområdenes økende betydning nasjonalt og den internasjonale interesse som rike naturressurser i området stadig tiltrekker seg. Derfor er det heldigvis tverrpolitisk enighet om at Forsvaret skal innrettes mot å møte denne utfordringen. I lys av dette er det grunn til å sette et stort spørsmålstegn ved beslutningen om å nedlegge basen på Olavsvern. Basen fyller en svært viktig funksjon for både nasjonale og allierte skip som befinner seg i nordlige farvann. Det kostnadsbildet forsvarssjefen her har basert seg på, møtes med vantro. Regnestykkene er beheftet med grove feil, fordi viktige forutsetninger beviselig er feil. Når Regjeringen vil overføre Olavsverns funksjoner til Bergen, betyr det tapte seilingsdøgn på havet i nord, store bunkerskostnader tur/retur og et miljøregnskap som ikke tåler dagens lys. Dessuten: Allierte skip mister et viktig ankerfeste i nord, der Norge burde ha all mulig interesse av å legge til rette slik at allierte skip og norske skip skal kunne operere i nord, fra nord. Olavsvern er fullt ut operativ, og kan for beskjedne midler drives videre, ja ifølge dem som kjenner basen best, for om lag 15 mill. kr i året. Det er det motsatte av god nordområdepolitikk å legge ned Olavsvern når alle nå er enige om at aktiviteten i nord skal trappes opp, noe som understrekes av store investeringer i nye kystvaktfartøyer, fregatter og MTB-er. Høyre etterlyser logikken i forslaget om nedleggelse av Olavsvern. Harstad-området har tradisjon for å tiltrekke seg spesialstyrker fra våre allierte til avansert vintertrening. I dag utnyttes Åsegarden leir og Evenes flystasjon til dette formålet, og nesten 70 pst. av den allierte treningen foregår i Nordre Nordland/Troms. Her kan det trenes i alle tre elementer: sjø, luft og land. Tilrettelegging for trening i Norge er et viktig bidrag til alliansen. I dag ledes treningen fra Harstad, der de allierte setter opp sin ledelse. Da er det svært ulogisk at Regjeringen pålegger Forsvaret å plassere den norske ledelsen i Porsanger. Fra Høyres side mener vi det må være opp til Forsvaret selv å organisere seg slik at treningen kan gjennomføres på en effektiv og god måte.