Tor Nymo (Senterpartiet), 1999-05-04:
Jeg vil gjerne begynne med å gi uttrykk for at vi i Senterpartiet er minst like opptatt av sikkerheten til våre polititjenestemenn som forslagsstillerne og Fremskrittspartiet. Når dette Dokument nr. 8-forslaget fremmes nå, betrakter jeg det som et forsøk på å slå inn åpne dører. Forslagsstillerne er jo godt kjent med at dette er forslag som Justisdepartementet og Regjeringen har tatt tak i på en svært offensiv måte. Dette går klart fram i svarbrev fra Justisdepartementet datert 4. februar 1999, og ligger også inne i merknadene/konklusjonen fra flertallet i komiteen. Når det gjelder f.eks. forslag 1, viser alle medlemmene i komiteen, unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet og Høyre, til at Justisdepartementet allerede arbeider med forslag om å åpne for anonym vitneførsel i nærmere angitte tilfeller. Høyres begrunnelse for å støtte forslag 1 fra Fremskrittspartiet er altså «å få fortgang i departementets arbeid», som det står i merknaden. Jeg noterte meg at komitelederen nevnte en arbeidsdeling mellom storting og regjering, og jeg kunne faktisk tenke meg å spørre om Høyres representanter ikke ser det prinsipielt uheldige i et slikt forsøk på stortingsregjereri. Når det gjelder forslag 2 om fremskutt våpendepot, ønsker ikke flertallet å påtvinge landets politimestre fremskutt våpendepot der de selv ikke ønsker det eller finner det forsvarlig. Senterpartiet føler seg på trygg grunn når vi sammen med flertallet uttrykker tillit til at politimestrene som øverste ansvarlige, tar oppgaven med å sikre polititjenestemennenes trygghet alvorlig. Det kan jo være grunn til å spørre om forslagsstillerne fra Fremskrittspartiet mener de har bedre forutsetninger for å vurdere denne viktige problemstillingen enn landets politimestre. Når det gjelder forslag 3, som går på våpensituasjonen og opplæringen i politiet, har departementet opplyst at det er tilnærmet 100 pst. dekning ved at hver operativ tjenestemann har utlevert eget våpen, og at det er fordelt et tilfredsstillende antall tohandsvåpen, altså maskinpistoler, til alle politidistrikt. Departementet viser også til at det er en meget tilfredsstillende beredskap når det gjelder skarpskyttere, og at nivået for opplæringen er høyt. At forslagsstillerne og Fremskrittspartiet er uenige i denne konklusjonen, er ikke egnet til å forbause meg, men det kan jo være grunn til å spørre Fremskrittspartiets justispolitiske talsmenn hva som gjør dem spesielt skikket til å si at det f.eks. er behov for en oppjustering av samtlige maskinpistoler med lasersikte. Når det gjelder forslagene 5-7 om økte strafferammer for vold og trusler mot offentlige tjenestemenn og for å hindre politiets arbeid, har altså komiteflertallet vist til at Stortinget i forbindelse med behandlingen av St.prp. nr. 1 for 1998-99 bad Regjeringen om å vurdere å innføre høyere strafferammer, eventuelt også minstestraffer for å gi et bedre strafferettslig vern for den enkelte polititjenestemann. Flertallet sier at de ikke finner det riktig av Stortinget å fatte et nytt vedtak om disse forhold, eller ta stilling til realiteten i forslaget, så lenge departementet opplyser at forslag som gjelder strafferammen og minstestraffen, allerede er til behandling i Justisdepartementet. Dette arbeidet, som forslagsstillerne etterlyser, er altså i godt gjenge, og jeg har den tillit til departementet at arbeidet gjennomføres med det tempo og den kvalitet Stortinget forventer. Så får heller forslagsstillerne og Fremskrittspartiet finne seg i at deres forsøk på stortingsregjereri ikke får tilslutning i Stortinget.