Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-05-23:
Jeg vil aller først gi honnør til interpellanten fra Senterpartiet for å ha reist en veldig viktig debatt. Jeg vil si jeg er glad for at posisjonen, altså regjeringspartiene, nå tar initiativ til debatt om de viktige spørsmålene i stortingssalen og ikke bare i de lukkede rom. Familiemønsteret er i utvikling, har lenge vært i utvikling og vil fortsatt være i utvikling. Desto viktigere er det at vi debatterer familiepolitikken i tråd med den nye utviklingen, at vi lærer oss å leve med det mangfoldet som utvikler seg, enten man er lærer, barnehagepersonale eller på andre måter har behov for å nyorientere seg i denne sammenhengen, og at vi diskuterer hvordan vi tar vare på hverandre i det nye mønsteret, hvordan vi tar vare på fellesskapene i samfunnet og ikke bare legger til rette for en ensidig individualisme. Vi har lover og ordninger på en masse områder i en velferdsstat som etter hvert har utviklet virkemidler for det aller meste. Helsestasjonene passer på at du ser og at du beveger deg naturlig allerede fra ung alder. Samfunnet, kommunen, passer på at du får gulrot når du kommer på skolen, at du får leksehjelp når du er ferdig på skolen, passer på at du får råd om hva slags utdanning du skal velge, passer på at du får råd om hva slags prevensjonsmiddel du skal velge når du beveger deg ut på nye eventyr i ungdomstiden eller voksen alder, og når du bygger annekset til stuen din, får du beskjed om hvordan du skal gjøre det så du ikke får innsyn fra naboen. Hvor mye ressurser bruker vi som samfunn på å støtte opp om menneskene der det betyr aller mest, på hvordan vi har det med dem vi lever sammen med? Hvorfor bruker vi så lite på det som betyr aller mest for folk, nemlig hvordan vi har det med dem som står oss aller nærmest? Alle de andre temaene og ordningene vi har, er jo viktige, men uten at samlivet, familielivet, fungerer, opplever mange at mye av det andre faktisk blir meningsløst. Interpellanten peker på at «vår tid også er preget av ensomhet, oppløste samliv og brutte relasjoner», for å sitere fra interpellasjonsteksten. Ordene «preget av» er ganske sterke ord. Men vi merker jo alle det, vi som i hvert fall lever i et nærmiljø med unger, hvordan hverdagen i lokalsamfunnene er preget av de brutte relasjonene og samliv som sliter og brytes opp, og hvordan vi alle sammen må forholde oss til det i nabolag, i idrettslag, i skole og storfamilie. Samlivsbrudd er vanskelig fordi det berører det mest personlige og verdifulle i livene våre. Det kan skje alle. For den enkelte kan det være et riktig valg. Samtidig ser vi at summen av det kan være et samfunnsproblem. Hvordan kan vi som medmennesker, men ikke minst hvordan kan vi som samfunn støtte bedre opp om å forebygge at samlivsbrudd faktisk skjer? Det blir det store spørsmålet når vi ser de store konsekvensene det har i enkeltmenneskers liv, og vi ser de store konsekvensene det kan ha i en familie, for unger, i storfamilien og, igjen, i lokalsamfunnet og for storsamfunnet. I den senere tid har vi sett at nå brukes de nye familiemønstrene og samlivsbrudd som et argument i debatten om arbeidsmiljøloven – om hvordan den må tilpasses denne utviklingen. Jeg er veldig glad for at vi i denne debatten ser at flere rød-grønne nå løfter opp familievernet, og det til og med uten at Kristelig Folkeparti har stilt spørsmål om det først. Hvor mye lidelse kunne vi faktisk ha forebygd hvis vi klarte å redusere antallet samlivsbrudd med f.eks. 30 pst. gjennom en satsing på samlivskurs, samlivstiltak og familievern? Hvorfor satser vi så lite på det som betyr aller mest i livet vårt? Familievernet har enorme utfordringer og altfor få ressurser til å være ute på arbeidsplassene, ute blant folk og drive forebyggende virksomhet. Senest har vi sett hvordan samlivskursene har blitt behandlet av regjeringen: kuttet, kuttet og kuttet igjen. Jeg synes det er interessant det interpellanten sier, at familien må anerkjennes for å være viktig i seg selv og ikke bare for å nå andre mål. Jeg ser og merker av svarene både fra statsråden og de andre representantene at Senterpartiet her har mer til felles i sentrum enn med de rød-grønne partiene. Men det er reist en viktig debatt, og den debatten bør heller ikke stoppe med denne interpellasjonen.