Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
Jeg vil gi statsråden rett i at jeg heier på dyktige lokalpolitikere. Det gjør jeg når jeg reiser rundt i landet. Jeg vil også gi alle de andre talerne rett som sier at dette er et spørsmål som folk tar på det største alvor. Dette er ikke en debatt i og for seg om kommunereformen, men la meg bare gjenta, siden vi er på et ganske viktig kalenderpunkt i denne reformen: Arbeiderpartiet er for kommunereform. Vi er for å løse oppgaver godt for innbyggerne, og vi er for prosesser som kan føre til at vi kan løse oppgaver bedre. Men jeg vil understreke det som også våre talspersoner har sagt i dag, at når premisset er frivillighet, av mange grunner i nasjonen Norge, tror jeg det er veldig viktig for dette husets troverdighet og politikkens troverdighet at det er konsekvens i den linjen. Der ute blant alle dem vi heier på, er det en oppfatning av at det er uklarhet rundt det, at spillereglene endres underveis, og det er uklarhet om hvordan embetsmennene, fylkesmennene, nå bl.a. skal tolke resultater. Jeg tror vi står oss på å være tro mot det som var utgangspunktet for denne prosessen, og at vi er det hele veien inn. Og så tror jeg at vi i mange år framover fortsatt kommer til å være for en reform for å kunne løse oppgaver bedre for folk. For en som ikke har politikk som hovedinteresse, kan begrepet «kommuneøkonomi» virke ganske fjernt. Det erfarer jeg når jeg er ute i debatter. Og i mine samtaler med folk landet rundt bruker jeg andre ord, først og fremst «barnehage», «skole», «eldreomsorg» og «nærmiljø». Hva slags tilbud ønsker vi? Hvem tar ansvaret for hva? Og hva overlater vi til hver enkelt? Hvordan sikrer vi at alle får gode tilbud, nok kapasitet og god kvalitet? I fortellingen om Norge er sterke fellesskapsløsninger en rød tråd. Vi får til mer sammen enn hver for oss på veldig viktige områder. Vi ser fra mange undersøkelser at engasjementet og handlingsrommet til politikere i kommuner og fylker spiller en avgjørende rolle for de tjenestene vi alle har nytte av og glede av. Hver eneste dag går tusenvis av ansatte over hele landet på jobb for å gi ungene våre en trygg oppvekst og de eldste en verdig alderdom. De lokale folkevalgte har hovedansvaret, og på den måten sikrer vi at tilbudet tilpasses de lokale forholdene. Oppgaver bør utføres og beslutninger fattes nærmest mulig dem det gjelder. Da løses oppgavene på best mulig måte – i små kommuner, i mellomstore kommuner og i store kommuner. Det bringer oss til kommuneøkonomien: Hva vi velger å sette av for å løse disse viktige oppgavene, hvilke ambisjoner vi setter oss for at folk skal få dekket sine behov, slik at de igjen kan bidra til samfunnet gjennom arbeid, deltagelse og sosialt engasjement. Og her ser vi skillene i politikken i dag. Regjeringen har siden den overtok prioritert å bruke det økonomiske handlingsrommet i hovedsak på skattekutt. Lederen i KS bekreftet i komitéhøringen i Stortinget at regjeringens opplegg ikke vil gi rom for å styrke kvaliteten innenfor skole og eldreomsorg. Det er en dårlig investering i framtiden. Vi trenger tvert imot mer ressurser til en kraftfull tidlig innsats i skolen, til å ruste eldreomsorgen, til å ta imot et økende antall eldre og pleietrengende om få år. Og det er jo summen av dette som også gjør bedriftene våre produktive. Folk kan gå på jobb, og de kan skape arbeid og verdier. Arbeiderpartiet vil øke kommunesektorens inntekter med 3 mrd. kr for neste år. Vi gjør det for at kommunene skal kunne styrke kvaliteten i barnehagene, i skolen og i eldreomsorgen. Det handler selvfølgelig også om kampen mot ledighet, slik vi så det under finanskrisen, der kommunene ble satt i stand til å svare med gryteklare prosjekter som ga effekt. Dersom Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett for 2016 hadde fått flertall i Stortinget, ville kommunenes inntekter i år vært 3 mrd. kr høyere. I tillegg ville kommunene hatt mer penger til tiltak for integrering og bosetting. De to siste årene har det vært rekordlav sysselsettingsvekst i kommunesektoren, samtidig som satsingsområdene innenfor offentlig velferd skal løses nettopp der. Det er feil prioritering og mangelfull satsing. Befolkningsvekst, byer som vokser, flere eldre, lokalsamfunn som trenger nye arbeidsplasser, bosetting av flyktninger og klimaendringer er noen av de utfordringene samfunnet vårt må møte. Det må møtes med kommunereform, men felles for alle disse oppgavene er også at det er satt av penger til det i spleiselaget. Da trenger vi en regjering og et stortingsflertall som vil spille på lag med lokalsamfunnene, som vil sette kommunene i stand til å løse de store oppgavene, og som vil vise vilje til å prioritere de viktigste oppgavene først. Det tror jeg også at flertallet av folket kommer til å se når de forhåpentligvis skifter flertallet i denne salen om ett år. Arbeiderpartiet vil bidra til det gjennom å prioritere et økonomisk opplegg for kommunene som faktisk svarer på de oppgavene som skal løses.