Bent Høie (Høyre), 2007-02-01:
Jeg har ikke lyst til å bruke denne debatten til å svare på det foregående innlegg i sin helhet, men det er en del ting som jeg er nødt til å kommentere, for det første påstanden om at Fremskrittspartiets innvandringspolitikk ville hatt betydning på dette området. Ja, det ville hatt det på ett område: Det ville vært færre muslimske homofile i Norge hvis Fremskrittspartiets politikk hadde blitt gjennomført, men jeg tror neppe de hadde hatt det bedre der de hadde blitt. Det andre er spørsmålet om Fremskrittspartiets integreringspolitikk ville gjort det bedre for muslimske homofile i Norge. Det er det veldig vanskelig å svare på, for det er fryktelig vanskelig å finne ut hva som er Fremskrittspartiets integreringspolitikk, fordi Fremskrittspartiet alltid snakker om innvandringspolitikk og ikke om integreringspolitikk. Når en begynner å diskutere integreringspolitikk, er det bare snakk om å stille krav – det er det ganske bred politisk enighet om. Men det som kanskje ikke representanten fra Fremskrittspartiet har fått med seg, er at det er en vesensforskjell på det å stille krav, men samtidig respektere at folk er forskjellige og har ulik bakgrunn, f.eks. ulik religiøs tro, og at Norge allerede er et samfunn som består av mennesker med ulik bakgrunn, og på det å ha en respekt i møte med det på den ene siden og på den andre siden å tro at det å stille krav vil innebære at bare alle som kommer til Norge, er som oss, vil det gå veldig bra. For å si det sånn: Når en diskuterer dette, håper jeg virkelig ikke at det muslimske Norge tilpasser seg Fremskrittspartiets verdier på dette området. I så fall vil vi ikke ha kommet særlig mye lenger enn der vi er nå. Når en snakker om de overgrep som skjer mot homofile muslimer i Norge, er jeg veldig redd for at vi altfor lett lander ned på å bruke islam som forklaringsfaktor. Jeg tror at det er veldig mange andre forklaringsfaktorer som sannsynligvis er mer framtredende. For å si det slik: Jeg tror at veldig mange av dem som utøver vold mot unge homofile, og dem som diskriminerer unge homofile muslimer i Norge, kanskje ikke nødvendigvis er de som er flittigst til å gå på fredagsbønnen i moskeen. Jeg tror også at vi i den politiske diskusjonen altfor ofte har en tendens til å vektlegge imamenes rolle i mye større grad enn muslimene selv faktisk vektlegger det – det har vi også spørreundersøkelser som forteller oss – og at vi i det politiske miljø ved hele veien å peke på imamene som dem som vi skal ha kontakt med, kanskje gir dem en større rolle enn de fortjener. Dermed tror jeg at noe av nøkkelen her ligger i at en ser dette som en integrert del av integreringsarbeidet og den jobben som f.eks. Inkluderings- og mangfoldsdirektoratet skal gjøre. Jeg vet at interpellanten i utgangspunktet hadde stilt denne interpellasjonen til statsråd Bjarne Håkon Hanssen. På mange måter er det litt synd at ikke Bjarne Håkon Hanssen er her i dag og deltar i denne debatten. For det er helt avgjørende at de to statsrådene jobber sammen for å finne løsninger på dette området. Det som en da ser, er at det vil være helt nødvendig å reise denne diskusjonen i de ulike gruppene selv, og dermed bruke denne saken også i IMDis arbeid. Ikke minst vil det være helt nødvendig å få unge homofile muslimer til å stå fram, til å være forbilder, til å være en del av de prosjektene som nå er satt i gang i inkluderingssammenheng, for å ha forbilder blant innvandrerne. De har fokusert veldig på dem som tar utdannelse, dem som gjør karriere, dem som har fremtredende posisjoner i samfunnet, og latt dem være forbilder. Men jeg tror også det vil være nødvendig å ha en bevisst politikk på å få fram unge homofile som forbilder i innvandringsmiljøer og la dem være en del av de gruppene forbilder som reiser rundt, og som har utdannelse og arbeid.