Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-12-20:
Som saksordfører for Det kongelige hus og dermed også for Det kongelige hoff, post 50, er det naturlig for meg å gå rimelig grundig inn på det. Jeg vil først takke for svært grundige drøftinger – det er sjelden en sak er blitt drøftet fra så mange vinkler – og det viktigste, nemlig enstemmige konklusjoner angående forholdet mellom hoffet og kongefamiliens private eiendommer. Det er det som er tema i våre merknader. Denne saken har en forhistorie. Det var lenge et ønske om å skape mer oversiktlige pengestrømmer og klarere ansvarsforhold mellom staten og kongehuset. Derfor nedsatte regjeringa utvalget for statens kongelige eiendommer, Slottsutvalget, i 1998. Målet var å skape en mer ryddig og åpen forvaltning, og forslagene som utvalget leverte i 2001, innebar at overføring til Det kongelige hoff og de kongelige apanasjene skulle bevilges hver for seg. De kongelige skulle dekke drift av egne eiendommer over apanasjen. Fra 2002 til og med 2016 har det derfor stått i statsbudsjettene at apanasjen skulle dekke utgifter til drift og vedlikehold av private eiendommer. Lønnsutgifter for arbeid på de kongeliges private eiendommer er omfattet av begrepet «drift» i Slottsutvalgets arbeid. Apanasjer skal dermed også dekke lønnskostnader for arbeid. Kort oppsummert skal kongefamiliens apanasje dekke de private eiendommene, mens statens bevilgninger til Det kongelige hoff skal dekke statens eiendommer. Så opplever vi at det som ble framlagt fra statsråden i år under kap. 1 post 50 Det kongelige hoff, blir endret: Der heter det nå: «(…) dekning av lønnsmidler for alle ansatte ved Det kongelige hoff,» (…) – og her kommer poenget – «inkludert lønnsmidler til ansatte som utfører drift og mindre vedlikeholdsoppgaver på H.M. Kongen og H.M. Dronningens og H.K.H. Kronprinsen og H.K.H. Kronprinsessens private eiendommer.» Dette temaet har vært gjenstand for grundige drøftinger i komiteen. Det førte til at komiteen mener det er viktig å holde på dette skillet i formålet mellom bevilgninger til hoffet og bevilgninger til apanasje. Når de private kongelige eiendommene brukes til arrangement som er knyttet til de kongeliges offisielle oppgaver, er det utgifter som belastes Det kongelige hoff. Dette bør det rapporteres om i årsberetningen for Det kongelige hoff i etterkant. Komiteen ber også om at det i årsrapporten for Det kongelige hoff rapporteres mer utførlig om bruken av midler til vedlikehold over post 50. Komiteen mener at det så langt som mulig bør utvises åpenhet i tråd med offentlighetsloven om dette. Samtidig – og jeg vil understreke det – konstaterer vi at lovgiveren har tatt det standpunktet at offentlighetsloven ikke gjelder for Det kongelige hoff. Komiteen legger til grunn at dersom departementet – og det er vesentlig – vil at lønnsmidler for ansatte ved Det kongelige hoff skal kunne brukes til å utføre drift og mindre vedlikeholdsoppgaver på kongefamiliens private eiendommer, kan dette gjøres på to prinsipielt forskjellige måter. Den ene er at utgifter til forvaltning, drift inklusiv lønn, vedlikehold og eventuell utvikling av kongefamiliens private eiendommer rapporteres i årsberetningen for Det kongelige hoff, den andre at apanasjen økes, slik at kongefamilien kan betale for forvaltning, drift inklusiv lønn, vedlikehold og eventuell utvikling av private eiendommer til Det kongelige hoff. For egen regning vil jeg si at det andre alternativet, at apanasjen økes, er mest ryddig og mest i tråd med Slottsutvalgets arbeid. Jeg vil bare si til slutt at dette er grundig gjennomgått i komiteen. Jeg er svært glad for at det er en enstemmig innstilling. Uansett syn på Kongehuset har det samlet alle parter her, og det borger for at en står tryggere i diskusjonene framover. Jeg regner med at statsråden, hoffet og Kongen gjennomfører det som her står. Det andre punktet jeg vil bruke noe tid på, er det som flere har vært inne på, og som er svært viktig, nemlig ombyggingsarbeidet i Prinsens gate 26. Der var det merknader i fjor – korte merknader hvor det ble påpekt at det tilsynelatende har skjedd svikt ved planlegging og/eller gjennomføring. For min del sa jeg: «Dette medlem forutsetter at ansvaret for dette plasseres tydelig.» Det som har vist seg nå, er at det har vært en klar svikt, og den svikten har fortsatt. Jeg slutter meg helt til det som komitéleder og saksordfører Kolberg sa, at det har vært en bred, vanskelig og krevende sak for komiteen, og den er gjennomgått på en grundig måte, med det største ønske om å komme til bunns i saken, noe vi ikke på en fullgod måte har greid. Jeg vil si at det for meg er ganske uforståelig at Stortinget, ved presidentskapet, valgte seg sjøl som byggherre i stedet for å benytte Statsbygg – Statsbygg, som har en kompetanse langt utover det Stortinget noensinne vil kunne få. Derfor er det viktig at det temaet blir grundig gjennomgått når Riksrevisjonen nå skal se på hele saken. Ellers vil jeg bare gi noen korte kommentarer til saken. Det ble våren 2012 igangsatt et omfattende arbeid med en risikovurdering av hele Stortingets bygningsmasse. I januar 2013 ble det, før sikkerhetsgruppa hadde levert sin endelige rapport, vedtatt å inkludere et nytt post- og varemottak i prosjektet for rehabilitering av Prinsens gate 26. Det er spesielt at rapporten fra det som var en sikkerhetsgruppe, kom etter at det ble gjort vedtak om å inkludere hele, noe som var i sikkerhetsgruppas mandat. Ellers har flere vært inne på kostnadsrammene, som har utviklet seg fra vondt til verre hele veien. Det er vesentlig i forbindelse med det å få klarhet i i hvilken grad det er informert til Stortinget, og om budsjettfullmaktene er fyllestgjørende i forhold til det som kreves av andre departement og andre underliggende etater. Denne saken er meget alvorlig når en ser på kostnadsutviklingen og hva som har skjedd i prosjektet. Jeg vil også understreke det som saksordføreren sa, at det først og fremst er byggherren sjøl som har ansvaret. Jeg vil ta nøye fram det som sies i innstillinga, at de betydelige avvikene i byggeprosjektet Prinsens gate 26 skyldes alvorlige mangler i planleggingen og gjennomføringen av prosjektet. Presidentskapet og administrasjonen utgjør funksjonen som byggherre og er ansvarlig for å informere Stortinget og foreslå de årlige bevilgningene gjennom budsjettproposisjonene. Derfor er det helt naturlig for oss å lande på den konklusjonen at Riksrevisjonen foretar en gjennomgang av saken i sin fulle bredde, og derfor er det spesielt at vi gjør vedtak om det. Jeg slutter meg fullt og helt til det, og håper at det kan kaste et klart lys over hva som er ansvarsforhold, og hva som har skjedd i saken så langt.