Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-10-20:
Jeg vil i likhet med flere andre få lov til å gratulere den nye regjeringa med tiltredelsen og statsrådene med ansvarsfulle oppgaver. Fra Høyres side kommer vi til å være en konstruktiv opposisjon. Vi kommer til å arbeide sammen med regjeringa der det er grunnlag for det, og der vi skal finne gode løsninger for å ivareta norske interesser. Men vi kommer også til å utfordre regjeringa der det er nødvendig. Etter å ha lest gjennom Hurdalsplattformen er det liten tvil om at mange av analysene som ligger til grunn, er riktige og deles av flere partier i denne sal, f.eks. at verden preges av mer uro og uforutsigbarhet – det er et tema vi har diskutert i Stortinget de siste åtte årene – og at norsk utenrikspolitikk skal ivareta norske interesser, norsk sikkerhet og norske verdier i en verden preget nettopp av mer uro og uforutsigbarhet. På flere områder i erklæringen er det derfor ganske overraskende at det er relativt lite sammenheng mellom analysen og konklusjonen eller politikken som presenteres. Det er akkurat nå en fersk forsvarsminister på vei til forsvarsministermøtet i NATO. Det er alltid en ilddåp fordi det møtet naturlig alltid ligger kun få dager etter et regjeringsskifte. Men med seg i bagasjen har den ferske forsvarsministeren fått et punkt i Hurdalsplattformen som handler om at Norge skal delta som observatør på statspartskonferansene for forbudstraktaten. Det er for meg et nokså uforståelig punkt all den tid både Stortinget og Arbeiderpartiet klart har avvist både å signere og å ratifisere traktaten. Det er for meg uforståelig fordi det nødvendigvis må skape reaksjoner blant nære allierte at Norge deltar som observatør, øyensynlig uten noe annet mål enn å gjøre nettopp det, for det er, som flere fra regjeringa har sagt, ikke noe mål verken å signere eller å ratifisere. Det er en traktat som Stortinget har drøftet grundig, og de to store svakhetene ved traktaten, i tillegg til at den er i strid med våre NATO-forpliktelser, er at den ikke har sterke verifikasjonsmekanismer – den har tvert imot svake verifikasjonsmekanismer – og det er ingen kjernevåpenstater som er med i traktaten. Det vil altså si at det ikke er mulig å bli kvitt et eneste atomstridshode, uten at kjernevåpenmaktene er med. Derfor er jo det arbeidet den forrige regjeringa har lagt ned mye tid og ressurser i, nemlig arbeidet med verifikasjon og ledelse av to ekspertgrupper på området, et arbeid som går framover, og som bør prioriteres også av den sittende regjeringa. Jeg er også overrasket over et annet punkt i regjeringserklæringen. Jeg er glad for at regjeringa slår fast at EØS-avtalen ligger til grunn. Jeg mener også at det skulle bare mangle. Dette er Norges viktigste internasjonale avtale. Det er en avtale som sikrer norske arbeidsplasser, som sikrer bosetting i distriktene, og som er utrolig viktig for verdiskaping og velferd i Norge. Men da er det desto mer merkelig at regjeringa ønsker å bidra til potensielt å undergrave EØS-avtalen gjennom punktet i erklæringen som sier at man «så raskt som mulig» skal ta kontakt med EU for å sikre Norge unntak fra deler av EUs fjerde jernbanepakke. Det står ingenting om hvilke deler av jernbanepakka det dreier seg om. Det står heller ingenting om hva man må påregne er konsekvensene av dette, og jeg forventer at Stortinget oppdateres og orienteres raskt dersom regjeringa går til EU med et forslag om å gjøre nettopp dette. Det er jo heller ikke rett fram prosedyremessig. Alle EØS-landene – det er da alle EU-landene pluss Norge, Island og Liechtenstein – må være enig i en sånn eventuell endring dersom det skal bli aktuelt. Så er det mange ting i plattformen som er gjenkjennelige, og jeg vil særlig trekke fram som positivt at regjeringa legger mye vekt på samarbeidet med nære europeiske allierte og med nordiske land. Dette er noe vi fra den forrige regjeringas side også prioriterte. Vi begynte i 2014 et arbeid med å styrke samarbeidet med bl.a. Tyskland, Storbritannia, Nederland og Frankrike samt de nordiske landene om både utenriks-, forsvars- og sikkerhetspolitikken. Men jeg syns det er noe underlig at regjeringa ikke har valgt å framheve i erklæringen USA som vår viktigste allierte og som vår sikkerhetsgarantist i NATO. Det tror jeg regjeringserklæringen hadde stått seg godt på, spesielt når man sender forsvarsministeren til Brussel med en bagasje full av ting som kan skape problemer opp mot våre nære allierte.