trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-02-06:
Statsråden påpeker helt presist at det er i og nært rundt tettstedene at vi har de største utfordringene. Det som var mitt hovedpoeng, er at innenfor det nasjonale jordvernmålet må en få en mer aktiv diskusjon i de enkelte kommuner og bystyrer, for det er de som i praksis avgjør om det nasjonale jordvernmålet blir gjennomført sånn som lovverket er. Derfor må det fra regjeringas side være en oppfølging av den nasjonale jordvernstrategien med meldinger til kommuner og bystyrer, sånn at en her får en diskusjon omkring bruk av jord rundt hver eneste by og hvert eneste tettsted, at en etter plan- og bygningsloven kan bestemme at en regulerer arealene til jordbruk, sånn at jorden er opptatt – med tanke på andre formål. Beredskap er knyttet til størrelsen på arealene og fruktbarheten på arealene, og at arealene er i drift – man er inne på kvaliteten av det hele. Da er vi naturlig over på lønnsomhet. Man får ikke et sterkere jordvern uten at verdien av arealene blir høyere. Det betyr at de plantene som vokser på de arealene, må få en høyere verdi. Det er en verdi som blir fastlagt i jordbruksoppgjøret, ved at en fastsetter kornprisen. Kornprisen henger sammen med kraftfôrprisen, og det er kraftfôrprisen som definerer verdien av graset. Det er de faglige sammenhengene. Lav verdi på korn, prisnedskriving på korn til kraftfôr, gir lave verdier på graset. Dermed blir jorden utsatt for et veldig press, for den har ikke noen særlig verdi. Det fører også til at kvaliteten på arealene blir svakere, for det lønner seg ikke å være dyktig som gårdbruker. Da jeg tok ordet, var det fordi statsråden ikke ga svar på det som er regjeringas beskrivelse av samfunnsoppdraget. Regjeringa beskriver samfunnsoppdraget for norsk jordbruk slik at det blir gjennomført enten man importerer korn eller ikke importerer korn. Det er det som ved behandlingen av meldingen ikke fikk flertall her i salen, hvor Kristelig Folkeparti gikk sammen med de rød-grønne partiene og sa at man er nødt til å ta hensyn til importen av korn når man skal se på om samfunnsoppdraget er gjennomført eller ikke. Jeg gjentar spørsmålet: Vil statsråden følge opp den flertallsmerknaden som var i innstillingen til behandlingen av jordbruksmeldingen, som ble avgitt 6. april 2017, hvor det heter at en skal ta hensyn til importen av korn? Da vil sjølforsyningsgraden reduseres fra 50 pst. – som departementet ønsker å framstille det som – til det reelle, som er om lag 40 pst.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-02-06:
Sjølforsyningsgraden av mat kan bedres hvis vi spiser mer fisk og mindre kjøtt, spiser opp hele dyret – ikke, som nå, bare de beste delene – og spiser opp det vi har forsynt oss med på tallerkenen. Jeg vil understreke det. Men i tillegg må vi redusere importen av korn. Det er det som er jokeren. Statsråden vil ikke endre sin forståelse av samfunnsoppdraget, på tross av merknader som har flertall ved behandlingen. Det sier meg at det her er behov for vedtak i Stortinget, slik at det blir slått fast, for det er helt grunnleggende for hva vi vil med norsk jordbruk. Til slutt: Min stemmegivning når det gjelder tidligere jordbruksoppgjør, hang sammen med at regjeringa der hadde tatt en rekke forhold inn i det samme forslaget, så det var helt riktig å stemme mot regjeringas forslag. Samtidig vil jeg understreke: Kraftfôrprisen må opp, for den bestemmer verdien av graset. Vi får ikke verdi på graset uten en høyere kraftfôrpris. Det er en faglig-politisk sammenheng som står som en stolpe.
Steinar Ness (Senterpartiet), 2018-02-06:
Tilgang til mat er viktig for tryggleiken til folk og nasjonar. Vi kan gå inn i ei framtid der det å ta vare på matjorda og ha ein god matvareberedskap vil vere like viktig som militær beredskap. Høgre og Framstegspartiet har tungt for å ta dette inn over seg. Som medlem av utanriks- og forsvarskomiteen treffer eg mange, både tilsette i Forsvaret og forsvarsvener, som meiner at beredskapslagring av korn er viktig, men dei vert altså ikkje høyrde av Høgre og Framstegspartiet. Regjeringspartia byggjer mykje av sin argumentasjon på ein risiko- og sårbarheitsanalyse av norsk matvareforsyning som er laga av Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Dei går inn og analyserer ein del scenario, bl.a. svikt i elektronisk kommunikasjon, svikt i straumforsyning, dyre- og plantesjukdomar, atomhendingar, tilbodssvikt når det gjeld korn, og internasjonale militære konfliktar. Deira konklusjon byggjer på ein viktig føresetnad som eg skal sitere: «En viktig forutsetning her er at fungerende internasjonale handelssystemer gjør det mulig å importere mat.» Analysen byggjer altså på at uavhengig av kva som kan skje i ei usikker framtid, det vere seg svikt i grunnleggjande infrastruktur, klima- og miljøendringar eller atomulykker, så er det noko som ligg fast og stabilt. Produksjon av mat og det internasjonale handelssystemet går sin gang, trygt og føreseieleg, heilt uavhengig av andre hendingar som måtte oppstå. Spørsmålet er jo: Kan vi som sjølvstendig land byggje på ein slik føresetnad og gje denne analysen meining? Eg skulle gjerne utfordra både landbruksministeren og folk som steller med forsvar på om dei meiner og føler seg trygge på at denne analysen kan liggje til grunn for utforminga av norsk politikk på eit så viktig område. Så skriv DSB i sine vurderingar at «i et kort til mellomlangt perspektiv er det ingenting som tyder på at vi skal trenge å være bekymret for tilgangen på mat». Eg vil gjerne spørje statsråden, som er neste talar, om han kan fortelje kva ein legg i omgrepet «kort til mellomlang sikt». Orda i seg sjølve seier jo ikkje noko – snakkar vi om to, fem eller ti år? Avslutningsvis: Det er eit interessant trekk i vår samtid at Høgre og Framstegspartiet på viktige område som matvaretryggleik, beredskap og forsvar har teke på seg rolla som bremsekloss her i Stortinget, og det nye regjeringspartiet, Venstre, synest òg å ha funne seg vel til rette i denne rolla.
Steinar Ness (Senterpartiet), 2018-02-06:
Det har vore interessant å følgje denne debatten og mangelen på gode argument frå regjeringspartia. Særleg dei avsporingane som har vorte prøvde, viser at mange slit med å ha gode argument imot at vi skal ha beredskapslagring av korn. Eg skal nemne to tema: vatn og kanaliseringspolitikk. Tilgang til vatn og kampen om vassressursane har vore viktig i det internasjonale samfunnet gjennom lang, lang tid. Debatten vert heilt openbert viktigare i åra framover, og mange meiner at kampen om vassressursane vert viktigare enn kampen om olje. Men ein skal vere meir enn rimeleg pessimistisk for å meine at tilgang til vatn er den sentrale beredskapsutfordringa i Noreg, på både kort, mellomlang og lang sikt, for å bruke dei orda. Når det gjeld kanaliseringspolitikken, er jordas verdi i beredskapssamanheng knytt til at ho vert dyrka og halden i hevd, slik at ein kan dyrke mat på ho. Då må ein på det området fokusere på dei grasareala som går ut av produksjon. Jord som er attgrodd, har ikkje nokon stor verdi i beredskapssamanheng. Eg må igjen etterlyse svar frå regjeringspartia om det som er noko av grunnlaget for den usemja som er her. Eg siterte frå Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, DSB, i stad og skal gjenta det: «En viktig forutsetning her er at fungerende internasjonale handelssystemer gjør det mulig å importere mat.» Regjeringspartia byggjer heile sin argumentasjon på at uavhengig av kva som skjer – anten det gjeld elektrisitet, straum, atomulykker, krig eller internasjonale konfliktar – er matproduksjonen stabil og fast i alle land, tilgangen på mat er god, og handelssystema går som om det skulle vore fredstid og inga ulykke hadde skjedd. Føler regjeringspartia seg trygge på denne føresetnaden som grunnlag for dei standpunkta dei tek?
Geir Arild Espnes (Senterpartiet), 2018-02-06:
Senterpartiet er klar over at samfunnet må ha en god og robust infrastruktur, og at det heter at skal en få omelett, må en knuse noen egg. Men det smerter allikevel et hjerte som er opptatt av jordvern, å se hvordan områdene mellom Trondheim og Melhus i Trøndelag ser ut i disse dager, med utvidelsen av E6. Det er ikke fordi det forstyrrer utsikten for de kjørende, men fordi det ødelegger noe av den beste matjorda som finnes i søndre Trøndelag for generasjoner framover. Senterpartiet mener at det nå haster med å få gjennomført tiltakene som ligger i jordvernstrategien. Det haster fordi det foregår store strukturendringer i lokal og regional forvaltning for tiden, både med tvang og gjennom frivillighet. Da er det viktig å sende ut riktige signaler til de nye regionale og lokale forvaltningene. Derfor haster det også. Jeg hørte statsråden prøve å så tvil om Senterpartiets tillit til lokal forvaltning. Svaret er tvert imot. Forrige regjering, som er sterkt i slekt med den sittende, skapte gjennom store strukturendringer i forvaltningen stor usikkerhet. I slike tider med usikkerhet er klare signaler viktig, også fra denne salen. Det er derfor viktig å få full fart på arbeidet med jordvernstrategien. Som vi har hørt i dag, finnes det utallige argumenter både for Senterpartiets skjerpede forslag og for at regjeringen skal legge fram en oppdatert jordvernstrategi, enten i revidert eller i hvert fall senest i statsbudsjettet. Statsråden må skaffe seg tid til å få det gjort.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-02-06:
Det er i seg sjølv utruleg at nasjonalforsamlinga i det heile diskuterer, for eller imot, om vi skal sikra dei areala som i dag vert brukte til matproduksjon, og om vi skal ha eit beredskapslager av matkorn for eiga befolkning. Å hevda at vi ikkje treng beredskapslager for mat fordi vi ikkje har hatt bruk for det til no, er dessverre den same tonen som dagens regjering har i alt, også når det handlar om beredskap som politi, brannvesen og ambulanse. Beredskap kostar, men det vil kosta endå meir om vi ikkje er budd. Verda har dei siste åra sett nok av feilvurdering av beredskapsbehovet. Av historia vår har vi lært betydinga av å ha beredskapslager av matkorn. Noreg er eit land med stor risiko for knappheit i kornforsyninga. I perioden 1735 til 1788 leid Noreg under dansk handelsmonopol, vi fekk handelsblokaden frå 1807 til 1814, og seinare skulle matsituasjonen verta svært vanskeleg under den fyrste verdskrigen. I den politiske kampen etter den fyrste verdskrigen vart Statens kornforretning oppretta, med eit monopol på kornomsetjinga. Dette gjorde at vi stod betre rusta til den andre verdskrigen starta. Er det noko krig og kriser viser, er det at omstillingsevna i industrien er stor, mens matproduksjon er meir krevjande å erstatta. Det tek tid å auka matproduksjonen og laga lager att om krisa skulle oppstå. Vårt årlege behov for korn og kraftfôr er 2,5 millionar tonn korn, og om lag halvparten vert importert. Det er med og syner kva for dimensjonar vi pratar om. At landbruksministeren syner til at EØS-avtala og samarbeid med EU sikrar matberedskapen vår, er eit oppsiktsvekkjande standpunkt. At ein statsråd som har ansvaret for det departementet som skal sørgja for norsk matproduksjon og mat til folket, så lettvint berre syner til at det er andre land som skal sikra oss mat i krisetider, er oppsiktsvekkjande. Det er vår plikt som nasjonalforsamling å sikra beredskap av mat på lik line med at vi sikrar beredskapen for nasjonen og tryggleiken for innbyggjarane med tanke på angrep på landet og interessene våre. For Senterpartiet er det vesentleg å sørgja for at vi har ein matproduksjon over heile landet, og at vi som nasjon har ein beredskap og strategi for å sikra innbyggjarane våre mat om krisa skulle oppstå. Difor er det òg gledeleg at det no er eit fleirtal i denne salen for nettopp styrking av jordvernet, og at vi får opp att ei sak om etablering av nasjonale beredskapslager av korn i Noreg. Senterpartiet tykkjer forslaga som kjem frå Miljøpartiet Dei Grøne, er gode, men at dette er saker og standpunkt som må koma att når vi får saka att i neste omgang.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-02-06:
Det var mange ting som ble tatt opp i siste talers innlegg, som kanskje kunne krevd en full ny runde, for temaene krever inngående debatt om hvordan man ønsker å gå videre. Men det som diskuteres her i dag, handler om hvordan vi skal ta vare på noe som er av nasjonal betydning, nemlig matjorda. Framover kommer det til å være avgjørende at vi i fellesskap, i denne salen, i samarbeid med våre lokalt folkevalgte, uavhengig av parti, evner å se behovet for mat, både nå og i framtiden. I dag har man plan- og bygningsloven, som i utgangspunktet skal verne om jordressursene vi har i landet. Jeg tror det er helt nødvendig at man faktisk setter noen nasjonale retningslinjer og noen nasjonale mål for hvor mye man mener er akseptabelt at nedbygges. Da må man drøfte hvilke muligheter man har for å bygge opp areal til erstatning for det som går ut. Det skal bli en interessant debatt, når vi kommer inn i den – på bakgrunn av den høringen som regjeringen har nå, bl.a. om nydyrking av myr. Da kommer vi til å måtte foreta flere avveininger, bl.a. om det som gjelder klima, som representanten Kjenseth var inne på, om det som gjelder biologisk mangfold, og ikke minst om hvordan man skal sørge for at vi har tilstrekkelig areal til matproduksjon opp mot det som er FNs mål, nemlig at man skal produsere så mye mat til egen befolkning som overhodet mulig. Så til spørsmålet om Senterpartiet mener vi skal pålegge folk i kommunene – og kanskje også våre egne – å ta sterke hensyn til jordvern: Det er en debatt som kunne være interessant, for tillit er et stikkord her, og tillit er jo noe man opparbeider seg over tid. Jeg registrerer at det er enkelte kommuner som i forbindelse med kommunesammenslåingsprosessen – uavhengig av hvilket politisk flertall som er nå – har hatt det ekstremt travelt med å hurtigregulere områder hos seg lokalt, før man inngår i en ny storkommune. Det vil jeg advare mot og viser til at man har en plan- og bygningslov som nettopp skal ivareta slike forhold, og at det kan vente til de nye kommunene er klare. Avslutningsvis tenkte jeg å si noe til det at statsråden spurte om det var Stortingets mål som var det viktigste, eller om det var mest mulig reduksjon i nedbygging av areal. Til det er det å si at jeg tror ikke Stortinget blir veldig lei seg om man kommer under 4 000 dekar, for det er ikke sånn at 4 000 dekar er det nøyaktige lestmålet man har. Flertallet i denne salen ser nok gjerne at man kommer enda lavere.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
På vegne av stortingsrepresentantene Jorodd Asphjell, Torstein Tvedt Solberg, Nina Sandberg og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om å gjennomføre en ny levekårsundersøkelse for studenter og en kartlegging av studentenes læringsmiljø.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
For de foreldrene som sender barna sine til skolen, er det viktig at barna lærer, at de er trygge, at de trives på skolen. Da trenger vi mange nok gode lærere. Dessverre står vi overfor en lærermangel som kan bli alvorlig. Innføring av en lærernorm som i realiteten skjer mot regjeringas ønske, forsterker denne utfordringen. På denne regjeringas vakt har bruken av ukvalifiserte lærere i skolen økt og var i skoleåret 2016–2017 den høyeste på 15 år. Likevel ser ikke rekruttering av lærere eller det å få ned bruken av ukvalifiserte ut til å stå øverst på regjeringas dagsorden. Lærernormen, som ifølge Kristelig Folkeparti er det viktigste skolepolitiske vedtaket i dette årtusenet, er ikke nevnt i regjeringsplattformen. I plattformen er rekruttering av lærere omtalt én gang, og det mangler tiltak. Dette gir ikke inntrykk av at regjeringa har en plan for å løse utfordringene. Det blir, som andre har påpekt, sånn at regjeringa styrer med åpne øyne mot økt lærermangel. Arbeiderpartiet har i flere år foreslått flere lærere. Høyre og Fremskrittspartiet har strittet imot. Høyre har ikke foreslått midler til en eneste ny lærer i sine egne budsjettforslag, mens vi er tydelige på at det må ansettes flere lærere i skolen for å gjennomføre tidlig innsats, og for at hver enkelt elev blir sett. Vi har også foreslått flere tiltak for å rekruttere lærere og få studentene til å begynne i yrket, og vi vil ha et løft for ukvalifiserte. At bruken av ukvalifiserte i klasserommene øker år etter år, er det motsatte av at elevene møtes av en kvalifisert lærer. Mitt spørsmål er: Når vil statsministeren gjøre noe med det, og når kan foreldre og elever forvente at tallene snur?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
Høyres retorikk går på tomgang. Arbeiderpartiet er for å ha høye krav til lærernes kompetanse. Det var derfor den rød-grønne regjeringa innførte kompetansekrav for lærerne i første omgang. Vi er for å fjerne avskiltingen av lærere og vil heller bruke andre virkemidler for å ha fullt trøkk på kompetanseheving i skolen, altså å finne en bedre vei til målet, der lærerne blir vist tillit. Hvis vi skal ha kvalitet i klasserommet, må vi se på resultatene av politikken som føres. Etter fire og et halvt år med denne regjeringa er andelen ukvalifiserte skyhøy. Søkningen til lærerutdanningene har gått ned. Frafallet er altfor høyt – over 40 pst. på enkelte lærerutdanninger. Og altfor mange utdannede lærere begynner ikke i yrket. Så langt ser vi altså ikke resultater av denne politikken. Nå kommer en lærernorm. Vi kan da frykte at dersom regjeringa ikke innfører den skikkelig, og den ikke blir fullfinansiert, så kan den satsingen gå ut over andre tiltak i kommunene, f.eks. til skole, helse og eldre. Vil regjeringa sørge for å fullfinansiere lærernormen, slik at denne utfordringen ikke forsterkes og går ut over andre velferdsområder?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
«Kommunal- og moderniseringsdepartementet la før jul fram en oversikt over hvilke kommuner som ifølge departementet er mest effektive. Der sammenlignes ressursbruken mellom ulike kommuner. Oversikten gir et snevert bilde av kvalitet, særlig innen barnehage. Økt bemanning og høyt utdanningsnivå i barnehagen vil i denne målingen resultere i lavere effektivitet. Målinga ser ikke på trivsel, sykefravær eller barnas pedagogiske utbytte. Mener statsråden dette er en god måte å måle og styre skole og barnehage på?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg oppfatter at statsråden mener at også denne målingen er nyttig. I alle fall var statsråden svært fornøyd med den da han la den fram som kommunal- og moderniseringsminister før jul. Ingen er imot kunnskap. Utfordringen er hvordan man bruker tallene, og at det man politisk bestemmer at skal måles, også bidrar til hva som prioriteres i kommunene. I denne undersøkelsen står det svart på hvitt at økt bemanning i barnehagen vil i denne målingen resultere i lavere effektivitet. KS mente at dette gir et smalt bilde av barnehagen. Private Barnehagers Landsforbund kaller denne måten å måle på meningsløs og uansvarlig. Utdanningsforbundet sier at dette er oppskriften på barnehager som er dårlige for barna. Det er en dårlig måte å måle på, sånn at en dårlig barnehagekommune kan få et klapp på skuldra for å være effektiv. Jeg går ut fra at kunnskapsministeren og kommunal- og moderniseringsministeren snakker sammen. Vil den nye kunnskapsministeren ta initiativ overfor den nye kommunal- og moderniseringsministeren til å se på og helst endre denne typen målinger av skole og barnehage?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
Senter for økonomisk forskning har utarbeidet disse rapportene i flere år, som statsråden påpeker. Men han påpekte også at han selv har gjort endringer i hvordan tallene brukes, og reaksjonene har nok kommet fordi det å ha lav bemanning og lav utdanning i barnehagene ikke er effektivt – det er bare dårlig barnehagepolitikk. Når statsråden sier at han er opptatt av kvalitet i barnehagene, er nok voksne med riktig kompetanse den viktigste kvalitetsfaktoren i barnehagene, gjennom bemanningsnorm og pedagognorm. Arbeiderpartiet mener at regjeringas pedagognorm, der man skal øke andelen barnehagelærere i barnehagene fra rundt 40 pst. til 43 pst., ikke er en offensiv satsing. Det er for lite ambisiøst. Vi har satt av penger til at halvparten skal være barnehagelærere fra 2019. Likevel har Høyre sagt at det er et langsiktig mål å få 50 pst. barnehagelærere. Mange i sektoren lurer på hva dette betyr. Derfor vil jeg spørre statsråden om dette er et tomt løfte uten innhold, eller om statsråden kan tidfeste når regjeringa vil gå inn for 50 pst. barnehagelærere i barnehagen.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
På vegne av representantene Ingvild Kjerkol, Tore Hagebakken, Tellef Inge Mørland, Siv Henriette Jacobsen og meg selv vil jeg framsette et forslag om samboergaranti i eldreomsorgen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-02-07:
Eg vil på vegner av stortingsrepresentantane Ingvild Kjerkol, Olaug V. Bollestad, Nicholas Wilkinson og meg sjølv fremja eit forslag om å endra kravet i akuttmedisinforskrifta til bakvakt i legevakt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-02-07:
NRK fortalde i desember om den 71 år gamle kreftsjuke kvinna frå Brønnøysund som brukte 13 timar på å koma seg til og frå Helgelandssykehuset for ei behandling som tok 40 minutt, altså dobbelt så lang tid som reisa normalt tar. Årsaka var ikkje at ein hadde problem med anbodet, men at helseføretaket bevisst skulle spara pengar ved å plukka opp fleire pasientar på vegen. Regjeringa skal jo skapa pasientens helseteneste. Men pasientens helseteneste ser ut til å stoppa ved utgangsdøra til poliklinikken. Utanfor der er det penganes helseteneste som gjeld. Dette handlar altså ikkje berre om taxianbodet, og mitt spørsmål er: Vil statsministeren sørgja for å ta ansvar for helseføretaka sine og slutta å skulda nedover i systemet på eit pasientfiendtleg system som pulveriserer ansvaret?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-02-07:
«I regjeringserklæringa står det at regjeringa vil etablere fleire behandlingsplassar og betre ettervern for alkoholmisbrukarar. Men Borgestadklinikken, avdeling Bragernes, har nyleg tapt anbodet til Helse Sør-Øst om vidare drift av 25 behandlings- og avrusingsplassar for alkoholmisbrukarar. Vil statsråden bidra til at Borgestadklinikken Bragernes kan få forlengja sin avtale, utsetje avgjerda og avklare korleis vekst i behandling kan skje, slik at regjeringserklæringa blir følgd opp?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-02-07:
Medan den nye regjeringa sat på Jeløya og formulerte regjeringsplattforma si, der ein var tydeleg på at ein skulle auka talet på behandlingsplassar og få betre ettervern for alkoholmisbrukarar, skjer det motsette ute i tenestene. Eg synest at svaret frå statsråden er oppsiktsvekkjande – korleis ei kutting av total døgnbehandling ute i tenestene kan framstillast som det motsette. Og når ein snakkar om ideelle, er det utruleg å høyra at når ein taper anbod og må leggja ned ei heil avdeling, vert det framstilt som om regjeringa er opptatt av dei ideelle. Eg vil spørja på nytt. Eg tar på alvor det som står i regjeringsplattforma om ein auke i talet på behandlingsplassar og betre ettervern for alkoholmisbrukarar. Kvifor kan ein da tillata at avdelinga i Drammen vert lagd ned?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-02-07:
Dette er ei forvriding av fakta i saka. Fakta i saka er at Helse Sør-Aust har gitt ut eit anbod i ein konkurranse mellom ideelle, som vi òg støttar, men der premissen er at dei tar ned talet på døgnplassar frå 129 til 110. I tillegg har dei reservert dei behandlingsplassane til andre føremål enn alkoholavhengigheit, bl.a. til behandlingstilbodet for ROP-lidingar, altså dei som har både rus- og psykiatriske lidingar, og til lettare abstinensplagar – altså andre pasientgrupper enn alkoholavhengige. Difor kjem dette anbodet skeivt ut, trass i at det er ein ideell konkurranse. Det trur eg helseministeren veit, og det burde han ha vore ærleg på her i Stortinget. Så mitt spørsmål vert igjen: Når ein ser at tilbodet for dei alkoholavhengige vert svekt i dette tilbodet, kva vil statsråden gjera for å oppfylla si eiga regjeringsplattform?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
I regjeringsplattforma skriv Solberg-regjeringa om arbeidslivskriminalitet, og det er veldig bra. Men noko som dei ikkje skriv om med eit einaste ord, er sosial dumping. Det finst mange måtar å undergrava det seriøse arbeidslivet som ikkje er kriminelt, på. Her er to eksempel: Rett før jul møtte eg ein ung mann frå Rogaland. Han var innleigd industriarbeidar og fagorganisert. Då landsmøtet til fagorganisasjonen hans nærma seg, kvidde han seg veldig for å seia ifrå på jobben om at han skulle på dette landsmøtet. Han hadde kjent på at arbeidet hans som tillitsvald ikkje var spesielt populært. Men han sa ifrå, og han drog på landsmøtet. Då han kom heim igjen, var beskjeden klar: Me treng deg ikkje lenger. Dei leigde heller inn andre. Eit anna eksempel er òg frå Rogaland. To av dei store gartneria der har same eigar, og dei har brukt ei ordning som vert kalla for landbrukspraktikant. Då kan ein få praktikantar frå Aust-Europa til 70 pst. av løna til ein ufaglærd. Dei siste fire åra har desse to gartneria hatt 314 landbrukspraktikantar. Det er ikkje ulovleg, det er innanfor lova, men det er utanfor etikken. Det set press på løns- og arbeidsvilkår, det fortrengjer fast tilsette, det svekkjer det organiserte arbeidslivet, og det er oppskrifta på sosial dumping. Spørsmålet mitt er ganske enkelt: Kva har statsministeren tenkt å gjera for å motverka tilfelle av sosial dumping som er innanfor lova, men utanfor etikken?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
Statsministeren svarer greitt når det gjeld arbeidslivskriminalitet og a-krimsentera. Dei ønskjer jo òg Arbeiderpartiet å styrkja, både økonomisk og med fleire verkemiddel. Men poenget mitt er at politiet jo ikkje kan hjelpa han som mister jobben fordi han er fagorganisert, politiet kan jo ikkje stansa den gartnaren som hentar inn austeuropear etter austeuropear berre fordi det er enkelt og billig. Det er derimot ei politisk oppgåve å gjera noko med desse tinga. Me vil f.eks. ha ein slutt på at innleigde fortrengjer fast tilsette, me har fremja forslag om det. Me er opne for å leggja om landbrukspraktikantordninga slik at ho ikkje kan misbrukast, at ein kanskje heller skal ha ei lærlingordning, der ein følgjer opp tettare og sørgjer for meir læring. Fagforeiningane er førstelinjeforsvaret i kampen for eit seriøst arbeidsliv og mot sosial dumping, og då er spørsmålet mitt: Kva vil statsministeren gjera for å auka organisasjonsgraden?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2018-02-07:
Viss eg var interessert i kva organisasjonane sjølve vil gjera for å auka organisasjonsgraden, ville eg spurt dei. Eg er oppteken av kva statsministeren vil gjera for å få til dette. Svenssonstiftelsen har ganske nyleg gjort ei undersøking som viser at blant dei som ikkje er medlemer i ei fagforeining i dag, fryktar kvar tiande represaliar viss dei melder seg inn i ei fagforeining. Og blant dei unge er bekymringa endå større. Der er det 18 pst. som seier at dei er redde for negative konsekvensar på jobben, altså nesten kvar femte ungdom. Då er spørsmålet naturleg: Kva har regjeringa eigentleg tenkt å gjera for å sikra at retten til å vera organisert er reell for alle?
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Regjeringen prioriterer arbeidet mot arbeidslivskriminalitet høyt. Noe av dette er grov kriminalitet, noe av dette er måter å unngå dagens lovverk og regelverk på. Det er selvfølgelig også områder hvor regelverket kan brukes på en måte som er innenfor loven, og som er det vi vil kalle etisk ikke langvarig bærekraftig. Det betyr at vi alltid er nødt til dynamisk å se på om regelverket og lovverket er riktig, og derfor går vi alltid igjennom reglene, bl.a. går vi igjennom reglene for bemanningsbyråer og saker knyttet til det. Vi har bl.a. hatt saker knyttet til disse spørsmålene på høring og meldt at det kommer sak om dette tilbake til Stortinget. En av de store og viktige prioriteringene våre har vært å sørge for at vi kan følge med på den veldig organiserte kriminaliteten knyttet til det arbeidet som arbeidslivssentrene gjør nå. Derfor er det nå etablert syv samlokaliserte sentre. De viser resultater, de viser resultater på områder som gjør at aktører er ute av bildet – de er ikke lenger aktører i det norske arbeidsmarkedet. Men vi har også gjennom arbeidet de har gjort, sett på grenseområder som er vanskelige – ikke minst det som skjer når arbeidskraft kommer inn til Norge, mens arbeidskontraktene er inngått i utlandet og kontrollen og oppfølgingsarbeidet er der. Derfor tok vi et eget initiativ overfor EU om nettopp dette – når de nå ser på regelverket knyttet til arbeidslivskriminalitet og til arbeidsmarkedet – om at man må ha bedre og tettere samarbeid. Vi har inngått avtaler med myndigheter i andre land for å se til at regelverket følges opp, og vi har også sagt at vi gjerne går inn i et enda større partnerskap med basis i det vi har gjort når det gjelder arbeidslivskriminalitet i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
For det første er innslaget av arbeidsinnleie i Norge relativt lite. Det er mellom 1,5 og 2 pst. av det totale arbeidsmarkedet. Men vi ser at i enkelte områder utgjør det betydelig mer. Særlig bygg og anlegg i Oslo og Akershus er et område med høy grad av arbeidsinnleie. Og så har det vært sesonginnleie i landbruket i mange år – ja, det har egentlig vært slik siden 1980-tallet at mange har kommet hit for å jobbe sesongmessig i vårt landbruk. Vi er opptatt av at fagforeningene har gode arbeidsvilkår, og derfor opprettholder vi fortsatt et skattefradrag for kontingenten. Samtidig har jeg lyst til å understreke at det jo er forskjeller i arbeidsmarkedet. Det er en høy organiseringsgrad i offentlig sektor, en noe lavere i privat sektor, og det må også organisasjonene selv ta inn over seg – i hvilken grad klarer de å være attraktive for medlemmer til å være organisert?
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Retten til å være organisert er nedfelt i norske regler, men retten til ikke å være organisert er også nedfelt i organisasjonsfriheten, så det er et grunnleggende spørsmål. Så mener jeg at ikke minst fordi arbeidsgiverne selv sier at det er viktig med en høy organisasjonsgrad, er det jo de som må ta tak i det hvis det er medlemmer i deres organisasjoner – eller andre arbeidsgivere – som faktisk undergraver retten til å organisere seg. Vi vil fra regjeringens side stille opp for alles rett til å organisere seg, men det er fortsatt slik at det er fagforeningene selv som må være attraktive, som må ha et tilbud og vise sin berettigelse. Jeg mener også det er lurt at folk er fagorganiserte. Alle som kommer opp i en konflikt, vet at å ha en klubb, et fungerende system på jobben, sikrer dem i det arbeidslivet som er i dag, og at det er viktig. Egne tiltak, utover dem vi har i dag, mener regjeringen ikke er nødvendig, men arbeidsgiverne bør være klare og tydelige på retten til å organisere seg.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Representanten tar feil når han sier at regjeringen ikke har tiltak mot sosial dumping. Jeg har nettopp redegjort for flere av dem. Det er klart at i arbeidet mot arbeidslivskriminalitet er også arbeidet mot sosial dumping en viktig del. Hovedkilden til sosial dumping er innleie fra utlandet, og der har vi altså tatt et initiativ overfor EU-kommisjonen for å sette disse spørsmålene på dagsordenen og sikre at reglene faktisk blir håndhevet. Det er mulig at representanten har en annen definisjon av sosial dumping enn den som er vanlig, men de tiltakene vi har gjennomført, er nye, de er effektive, de bidrar til at vi avklarer det, og de er laget i samarbeid med LO og NHO – for vi har et trepartssamarbeid i kampen for å sikre anstendige arbeidsvilkår og i kampen mot arbeidslivskriminalitet. Så mener jeg at det er et viktig og grunnleggende prinsipp i Norge at alle skal ha rettigheter uansett om de velger å være organisert eller ikke organisert. Å gå i en retning hvor rettighetene bare er knyttet til at man er organisert, tror jeg vil bryte med det jeg mener er det grunnleggende prinsippet om universelle rettigheter i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Handling betyr ikke nødvendigvis det samme som å være for Arbeiderpartiets forslag, ei heller de forslagene som Arbeiderpartiet legger på bordet som allerede er igangsatt, som noen ganger synes unødvendige – noen av de forslagene som de har fremmet – fordi det er et arbeid som pågår og vi vil komme tilbake til saken. For eksempel har vi meldt en sak denne våren som dreier seg om reguleringene knyttet til innleie, til bemanningsbyråer og den typen spørsmål framover. Vi har altså levert aktivitet på mange av disse områdene, og det virker, for useriøse aktører er ute av arbeidsmarkedet. A-krimsentrene melder nå at det er mange store rettssaker som har pågått nettopp om utnytting av folk i arbeidslivet. Det betyr at de tiltakene vi har, fungerer og går videre, men vi ser hele tiden etter nye. Vi er åpne for gode forslag fra Arbeiderpartiet, men det er ikke alle forslagene fra Arbeiderpartiet som er gode.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Vi har vært tydelige på at man skal rettsforfølge, og vi har vært tydelige på at grov kriminalitet skal forfølges. Noen ganger blir arbeidslivskriminalitet ikke bare dømt som arbeidslivskriminalitet, det blir dømt som skatteunndragelse, det blir en sum av virkninger. Veldig ofte er denne kriminaliteten knyttet til flere enn bare ett forhold, og derfor ser vi at noen av dommene også dreier seg om menneskesmugling og utnytting av mennesker. Jeg er helt enig med representanten Lerbrekk i at dette er tyveri fra samfunnet. Grov arbeidslivskriminalitet er en unndragelse av skatter og avgifter som skulle ha gått til å bidra til velferdsytelser i vårt samfunn, men det er også et stort overgrep mot dem som utsettes direkte for det i arbeidslivet. Derfor tar vi det på alvor, derfor har vi en egen handlingsplan knyttet til det – den fornyer vi med nye tiltak – og derfor skal vi ha et toppmøte om arbeidslivskriminalitet senere denne måneden. For vi har ikke bare gjort dette som et engangsløp, vi har et dynamisk arbeid sammen med partene i arbeidslivet. Derfor ser vi også på hvordan vi kan sørge for at begrensninger på grunn av taushetsplikt kan løses på, slik at dette blir mer effektivt.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Vi vil evaluere arbeidslivskriminalitetssentrene etter hvert, men de må også få lov til å fungere, og vi må få se handling fra mange av de relativt nye. Noe av det aller viktigste vi nå ser, er at det kanskje ikke er nødvendig å utvide antallet arbeidslivskriminalitetssentre, det er faktisk aller viktigst å sørge for at man har godt nok med ressurser på de områdene hvor det er størst utfordringer i arbeidsmarkedet. Oslo og Akershus er blant de områdene hvor fagforeningene melder om størst utfordringer i arbeidsmarkedet, for her er f.eks. innleiegraden mye større enn den er i resten av landet. Jeg er enig i at taushetsplikt er en utfordring. Derfor har vi i det arbeidet som har vært gjort mellom etatene som en del av vår handlingsplan mot arbeidslivskriminalitet, gjort et arbeid med en veileder om hvordan man håndterer taushetsplikt. Vi jobber nå også med endringer i lovverk og forskrifter, slik at vi kan sikre noen områder som vi vet er berørt av dette, med større åpenhet mellom etatene i arbeidet.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Jeg synes det er spennende å se i historien hvordan energimarkedene har utviklet seg. Jeg anerkjenner Senterpartiets viktige rolle på mange områder her. Jeg synes bare at Senterpartiets parlamentariske leder underslo den viktige rollen de hadde den gangen vi meldte oss inn i et nordisk energimarked. Det var en borgerlig regjering med en Senterparti-statsråd som sørget for at vi deregulerte innenfor energisektoren, som bidro til at vi skapte et nordisk marked, som faktisk nå flere og flere land i randsonen, bl.a. de baltiske landene, blir mer og mer delaktige i på grunn av overføringskabler. Det betyr at i praktisk, fysisk forstand er det på det området, og på alle andre områder, EU-land vi forholder oss til. Senterpartiet burde anerkjenne den delen av den fremtidsrettede politikken for et godt fungerende energimarked som de var med på i en borgerlig regjering. Dermed er Norge og norsk energimarked og prissetting en del av det europeiske området. Når Europa deregulerer mer fremover for å få vekk flaskehalser, for å få ned CO2-utslipp, for å bidra til bedre fungerende energimarkeder, ser de etter den nordiske modellen med flyt i systemet og med større grad av utveksling. Det gjør også at det er viktig at man har et system og et marked som kan fungere innenfor Europa. Mange land i Europa har et innelåst energipotensial, ikke minst på fornybar energi, fordi man har enkeltland som har regulert så mye. Det har vi heldigvis ikke hatt i Norden, fordi vi har god utveksling. Vi mener altså at EUs tredje energimarkedspakke, som vi mener vi skal være en del av, bidrar til at vi både løser klimautfordringer og sørger for et bedre marked. Men den utviklingen – at vi er deler av det – er en viktig del også av det nordiske markedet, som vi altså under Senterpartiets ledelse meldte oss inn i i 1990.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
De norske interessene er at vi produserer nok energi, at vi fyller våre behov, at vi har en gradvis utvikling av utvekslingen til andre land, sånn som vi gjør nå. Men hvis vi skal nå de felles målene vi har for CO2-utslipp, trenger man mer grønn, stabil kraft i Europa. Derfor er det et viktig grep vi gjør med å bygge flere overføringskabler, som bidrar til at land som Storbritannia kan ta en stor del av sine CO2-kutt fordi de har stabil tilgang på kraft fra en regulerbar kraftform. Det samme gjelder for tyskerne, at de får flere biter knyttet til dette. Så overgir vi ikke styringen gjennom det som skjer. Vi har vært opptatt av at de konstitusjonelle forholdene skal ivaretas. ACER skal gi beskjed og kan regulere overfor myndighetene i Norge for å sørge for at markedet fungerer. Men i bunn og grunn er det sånn at dette er en retning som er positiv, som følger den trenden som Norge har vært opptatt av, og regjeringen konsulterte også i forrige periode Stortinget når det gjaldt ønsket om en utvikling hvor energimarkedene faktisk blir bedre fungerende i Europa av hensyn til klimautslippene.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Vi ivaretar norske interesser gjennom f.eks. å sikre at EU kan levere lavere CO 2 -utslipp. Vi er en del av utslippsregelverket for kvotepliktig sektor. Det betyr at jo mer EU kan levere når det gjelder reduksjon av CO 2 -utslipp i Europa, jo bedre rammebetingelser gir det for f.eks. norsk kraftkrevende industri, som har CO 2 -utslipp i sin vanlige prosess, og som er avhengig av at det ikke blir skjerpede krav i EU som gjør deres bedrifters konkurransefordeler mindre fremover. Noe som kanskje er en grunnleggende forskjell mellom Senterpartiet og deler av resten av det politiske Norge, er at vi forstår at når problemer og utfordringer er globale eller regionale, må vi også ha globale og regionale løsninger, og vi må delta i løsningene. Da er det ikke slik at det som er særlige nasjonale interesser på kort sikt, er nasjonale interesser på lang sikt. På kort sikt kan vi lukke oss inne. På lang sikt er f.eks. det at verden løser klimautfordringene, og at vi har fungerende energimarkeder, helt avgjørende fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Nei, tvert imot. Derfor er vi opptatt av at vi utvinner mer fornybar energi i Norge, og derfor er vi opptatt av at vi møter de målene vi har satt oss om en høyere fornybarandel, også utover vannkraften. Det har jeg opplevd at også har vært Stortingets målsetting, og da må vi sørge for at vi utveksler og selger til andre land for å bidra til det fremover. Når et selskap skal få tillatelse til å bygge en utenlandskabel, må man også vurdere hvordan situasjonen vil være for det innenlandske markedet, om det er nok kraft, om det vil ha prisvirkninger, og også om det betyr kapasitetsutfordringer. Det må være en del av prisforutsetningen for selskapene hvis de kommer. Samtidig mener jeg at hvis vi alltid skal tenke at det er det offentlige som gjør det, er faren faktisk at belastingen for forbrukerne blir større. Hvis Statnett skal bygge ut alt, er faren for at det de har av monopolsituasjon i Norge kan overføres med selve kabelen ut, større enn hvis det er det private, hvor man ser på grensegangen.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
I utgangspunktet i den proposisjonen som er levert til Stortinget, er Justis- og beredskapsdepartementets lovavdelings vurdering med i de områdene, og den sier veldig tydelig at vedtakene etter ACER-forordningen ikke vil få direkte internrettslig virkning i Norge, og at det dermed ikke foreligger myndighetsoverføring i Grunnlovens forstand. Det er omtalt i proposisjonen. I dag, i Europautvalget, har utenriksministeren redegjort for at det er sider ved dette som vi ser nærmere på, og vi kommer tilbake til Stortinget når vi har gjort det. For det er reist noen spørsmål som Justis- og beredskapsdepartementets lovavdeling ikke har vurdert i det arbeidet som er gjort, og dem vil vi gjerne få lov til å kvittere ut.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Statsministeren kommer ikke til å legge seg opp i saksbehandlingene i Stortinget, i tidsplaner for Stortingets komiteer eller i behandlingene. Det mener jeg at landets lovgivende forsamling er fullt i stand til og kapabel til å gjøre egne vedtak om, uten veiledning fra statsministeren i spørretimen. Men det vi har gjort, er å lytte til de innvendingene som har kommet etter at saken er overført. Lovavdelingen har gitt en vurdering av at det ikke var myndighetsoverføring. Det er reist noen spørsmål ved noen sider ved dette, og derfor har vi i dag informert Stortinget om at vi ønsker å ta en ekstra runde for å belyse dette aspektet mer utførlig. Så kommer vi tilbake til Stortinget med en ny omtale av det. Hvordan Stortinget da vil legge opp sin behandling av saken, får være Stortingets eget prerogativ.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
For det første vil vi, som også utenriksministeren har informert Europautvalget om i dag, komme tilbake til de spørsmålene som er reist i diskusjonen rundt kompetanse og kompetanseoverføring utover den vurderingen som lovavdelingen har gjort av selve ACER-etableringen. Når det gjelder spørsmålet om beslutningen blir norsk eller ikke: Ja, den blir norsk. Det er Norge som må behandle og spørre om vi skal bygge nye kabler. Det er en viktig del. Så mener jeg det er grunnlag for diskusjon om det er nødvendig at et statseid selskap som har en monopolsituasjon i Norge, med ansvar for utbyggingen, skal ta på seg risikoen og ansvaret for å bygge den typen kabler, om det faktisk innimellom kan bety at norske skattemyndigheter må ta belastningen hvis man tar feil i risikovurderingene knyttet til en slik kabel. Derfor mener jeg at det å sikre at private også deltar i dette, faktisk kan bidra til å begrense risikoen for at norske strømkunder må ta regningen for feil beslutninger.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Jeg er kjent med Arbeiderpartiets ønske om å eie alt, men det har noen konsekvenser innimellom, nemlig at risikoen ligger på det offentlige. Den risikovurderingen må man ta. Hvis det bygges kabler som viser seg ikke å være lønnsomme i fremtiden, og man ikke får trekke dem tilbake, vil et selskap som Statnett måtte avskrive det i form av at deler av et overskudd som skulle gått til barnehager eller lavere priser for norske forbrukere, brukes til å nedskrive det. Når vi ser på noen av investeringene andre statlige selskaper har gjort i energi i andre land, ser vi at risikoen kan undervurderes. Vi har avskrevet ganske betydelige midler ved satsing i utlandet på selskaper som har hatt eierskap i utlandet, men hatt en monopolforvaltningsrolle i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
La meg si det sånn: Jeg var enig i den første setningen i spørrerens innlegg, resten synes jeg var helt feil – så slipper jeg å ta opp alle premissene som var lagt inn i dette. Vi fører et internasjonalt lederskap i arbeidet mot plast i havet. Det vi har gjort både ved å øremerke penger til dette og ved internasjonalt å jobbe for å få plastopprensning, har selvfølgelig betydning for det som skjer i havet. Olje- og gassaktiviteten vi har, er grunnen til at Norge er det velferdssamfunnet det er i dag. Det kommer til å være olje- og gassaktivitet i årene fremover i Norge, det kommer til å være den største næringen vi har i form av verdiskaping i mange år fremover. Men vi bygger gradvis opp annet næringsliv i Norge for å få flere ben å stå på. Det ser vi også når vi ser at veksten øker; industriveksten fremover er på 4–5 pst. ifølge Norsk Industris barometer. Vi må ha enda mer av det. Reiselivsnæringen øker, oppdrettsnæringen øker og har en betydelig høyere lønnsomhet. Nå er det også utlyst mer kapasitet som gjør at ikke bare prisene, men også volumet på produksjonen kan øke. Det ser vi ved at mange fylker har veldig lav arbeidsledighet – også i områder langs kysten. Heldigvis har vi kommet over de store utfordringene vi hadde med lav oljepris. Derfor bidrar vi til å skape flere jobber gjennom den teknologisatsingen vi hadde. Vi leverte en industrimelding som dreier seg om landbasert industri, og som også har impulser til industrien andre steder. Det er denne uken opprettet katapultprosjekter som bidrar til at vi utprøver og tester nye metoder. De kan brukes både til havs og andre steder. Dette bidrar til å sikre flere arbeidsplasser, og jeg mener at summen at de nye tiltakene denne regjeringen gjør, har fornyet og betydelig forbedret tiltakene og ikke minst forskningsvirksomheten knyttet til å løfte frem nye typer arbeidsplasser. Når det gjelder fordeling generelt, er kanskje den aller viktigste fordelingen vi gjør, den voldsomme satsingen vi nå har på dem som har det absolutt vanskeligst i Norge, nemlig de som har rus- og avhengighetsproblemer. Vi har økt kapasiteten på behandlingen, og vi gjennomfører nå også en rusreform.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Vi forvalter våre fiskeriressurser bedre enn noen andre regioner i verden gjør. Vi forvalter verdens største og viktigste torskebestand på en måte som gjør at den er fornybar og kraftig. Det gjør vi fordi vi regulerer, fordi vi sørger for at det er profesjonelle fiskerier, fordi vi har kontrollsystemer, og fordi vi har landingssystemer. I det ligger det at det vil være begrensninger i fritt fiske. Det har det vært i veldig, veldig mange år. Når en gir den typen begrensning, er det naturlig at en får en form for prissetting av hva den begrensningen og rettigheten er. Det som representanten Fylkesnes nå ikke snakker om, er det faktum at fiskerinæringen er lønnsom. Den er altså uten subsidier i dag, mens den gangen det var fri tilgang til fiske, var det subsidiert, det var ikke lønnsomt, det var en dårlig lønnsomhetsutvikling for fiskerne, det gikk opp og ned. I dag er det en fremtidsnæring, for en kan levere lønninger og avkastning på et høyt nivå til dem som jobber der. Derfor blir det også en fremtidsnæring, for den rekrutterer folk.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Jeg ser mange utfordringer knyttet til reguleringen av fiskeri fremover. Jeg ser ikke minst utfordringer med å levere råvarer nok til landbasert industri slik at de kan bygge opp markeder ute for å være den stabile leverandøren som gjør at de faktisk får avkastning. Vi har mange områder vi gjerne skulle hatt bedre avkastning på. Jeg mener også at det er viktig at vi har fordelt godt eierskap. Men dette er en begrenset ressurs, så det må være en tilgangsregulering for å sørge for at det ikke blir overfiske. Det er altså det grunnleggende argumentet. Når man sier at det er begrensninger for hvem som kan få begynne å fiske, så er det det, for det er en begrenset ressurs. Man må faktisk ha kvoter og tilrettelegging for kvotesystemet. Så er spørsmålet hvilke fordelingsmekanismer man har i det kvotesystemet. Jeg mener det er bra at folk i fiskeriene er heltidsfiskere, at de har en god lønn, og at det er attraktivt for unge mennesker å levere fisk til næring i Norge – som gjør at vi får mer verdiskaping fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-07:
Regjeringen legger vekt på miljøfaglige råd. Det betyr ikke nødvendigvis at man ikke har utvinning i et område, men det betyr at man legger begrensninger i tiden for leting, i produksjonsmønstrene som kan være på området, for f.eks. å sikre at sjøfuglforekomster o.a. ikke på vitale tidspunkter blir berørt for sterkt. Derfor fører vi en aktiv politikk for både å kunne ha olje- og gassvirksomhet og for begrensninger knyttet til de sårbare områdene. Det er altså flere måter man kan forvalte naturressurser på i Norge enn ved bare å si nei.