Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
I saksordførerens fravær får jeg på sparket opptre som en slags saksordfører her. Dokument 8-forslaget vi har til debatt her i dag, handler om at det skal settes en maksgrense for hvor stor andel av bistandsorganisasjonenes budsjett som kan finansieres av staten, og at det skal utføres flere uavhengige studier av konsekvensene av den norske modellen for finansiering. Begge forslagene er foreslått vedlagt protokollen. Jeg har tenkt å begrunne litt hvorfor Arbeiderpartiet ikke vil gå inn for disse forslagene, til tross for at jeg nå opererer som en slags saksordfører. Den ene forslaget fra representantene fra Fremskrittspartiet går ut på at de mener at en for stor offentlig andel av finanseringen til bistandsorganisasjonene fører til at de blir mer passive, at de vil legge virksomheten sin tett opp mot regjeringens politikk, og at de ikke tør å være et korrektiv til regjeringen. Først: Det har aldri vært noen grense for hvor stor andel av organisasjonenes budsjetter som kan finansieres av statlige midler. Det har derimot vært en grense på hvor mye av organisasjonenes enkelte bistandsaktiviteter som staten kan finansiere. Den har variert siden den ble innført i 1962 på 50 pst., og er i dag på 90 pst. Grunnen til at man hadde et krav, er at det er viktig at organisasjonene demonstrerer engasjement og folkelig forankring gjennom å nedlegge egeninnsats, som utviklingsministeren skriver i brev til komiteen. Det er jeg enig i. Men det som blir foreslått av representantene, er at man skal ha en maksgrense på 50 pst. andel av organisasjonenes budsjett som kan finansieres av staten. Det er noe helt annet. Det begrunnes bl.a. med at økt konkurranse mellom bistandsorganisasjonene for å trekke til seg prosjektfinansiering fører til bedre og mer effektiv bistand. Jeg tror ikke det er det som er det avgjørende for om bistanden blir mer effektiv. Jeg tror tvert imot at et større jag etter å skaffe eksterne sponsorer kan gjøre dem mindre effektive i det de faktisk skal drive med. Jeg tror det som er viktig for bistandsorganisasjonene, er at de er sikret tilstrekkelig støtte, slik at de kan drive aktivitet og prosjekter av høy kvalitet. Erfaringer viser at de faktisk er veldig gode på det. De som mottar støtte, gjør en enormt viktig jobb mange steder verden over, og det skal de ha ros for. Jeg er enig med forslagsstillerne i at det er viktig at organisasjonene er selvstendige. Det er viktig at de har en tydelig stemme i utviklingsdebatten, uavhengig av hva enhver sittende regjering måtte mene. Mitt inntrykk og min erfaring er jo nettopp at det er slik, at organisasjonene mener akkurat hva de vil og er et korrektiv til regjeringens politikk. Det er ikke alltid like morsomt. Jeg har i løpet av de årene jeg har vært i utenriks- og forsvarskomiteen, vært på flere høringer, bl.a. om budsjett. Det er ikke slik at det alltid er stormende jubel over de forslagene regjeringen har, eller de prioriteringene flertallet gjør. Vi har blitt kritisert for å satse for lite på utdanning, for lite på barn, for lite på helse, for å nevne noe. Jeg er uenig i den kritikken, men det er greit. Det er bra at organisasjonene har sterke meninger, men da blir det feil å gi inntrykk av at de legger seg opp mot regjeringens politikk. Min erfaring er det stikk motsatte. Min erfaring er at de gjør selvstendige prioriteringer og er uavhengige. Jeg mener at forutsetningen for at organisasjonene skal kunne ha en sterk stemme og være et korrektiv, er nettopp at de har økonomiske rammer til å kunne gjøre den jobben de skal. Derfor ønsker ikke jeg at det settes den typen krav som forslagsstillerne vil ha. Når det gjelder forslaget om å ha flere uavhengige studier for finansiering av bistand, ber regjeringspartiene i merknadene om at regjeringen skal vurdere en studie av finansieringen av norsk bistand til sivilt samfunn, og at en slik studie bør ha et internasjonalt perspektiv. Det mener vi fordi det er en stor variasjon mellom finansieringsmodeller internasjonalt, og det er det viktig å ta med i betraktningene. Kort oppsummert: Fra Arbeiderpartiets side er vi uenige i kravet om 50 pst., og vi ønsker at det skal vurderes en studie med et internasjonalt perspektiv. Derfor foreslår vi at Dokument 8-forslaget vedlegges protokollen.