Helene Falch Fladmark (Venstre), 2000-02-17:
Mange vil være enig i at vi står foran et tidsskille når det gjelder norsk forskningsinnsats. Det har vært skrevet og sagt godord om forskning før, men forskningsmiljøene bør være beroliget denne gangen. I dag går et bredt flertall i Stortinget sammen om å gi forpliktende løfter om å øke forskningsinnsatsen betraktelig. Vi løfter sågar listen enda høyere enn den allerede ambisiøse målsettingen fra Regjeringen. Dette forplikter. Men jeg er viss på at den tiden er over da forskningsbudsjettene fikk lide for andre prioriteringer i sektoren. Venstre gikk inn i Regjeringen med løfte om å styrke forskningen, så på mitt partis vegne kan jeg love at vi i hvert fall fortsatt vil prioritere forskning. Når vi i dag har en slags debatt om hvem som var først og hvem som vil gi mest, tror jeg at dette skal gå bra. For Venstre er det også viktig at Stortinget slutter seg til Regjeringens strategi for forskningspolitikken, nemlig at kvalitet skal vektlegges. Vi skal konsentrere forskningsmidlene til de gode forskningsmiljøene. Dette er i tråd med den politikken vi vedtok på vårt landsmøte i fjor. Jeg er også glad for at Stortinget ikke falt for fristelsen til å utvide antall prioriterte områder. Det er nå enighet om at når Norge og norsk næringsliv skal hevde seg i internasjonal økonomi, må det skje en betydelig langsiktig satsing på forskning innenfor områder der Norge allerede har fortrinn og kan hevde seg internasjonalt. Det at Forskningsrådet nå vil sette i gang forskning for å finne løsninger som kan omdanne naturgass til fiskefôr, er et strålende eksempel på dette. Dersom det lykkes forskerne å omdanne naturgass til bioproteiner, kan dette legge grunnlag for en verdiskaping opp mot 150 milliarder kr i marin sektor. I disse gasskrafttider er dette et interessant perspektiv. Dette er også et eksempel som belyser at det er langsiktig grunnforskning som skal legge grunnen til den nyskapingen vi må ha, for å ha noe å leve av i fremtiden. Det bør ikke være en motsetning mellom akademi og næringsliv. Til nå har det vært en slags kulturell avgrunn mellom disse verdenene. Venstre ønsker på ingen måte at de to verdener skal bli én. Næringslivets skal tjene penger, universiteter og høyskoler har en helt annen rolle. Men det behøver ikke ligge en motsetning i økt akademisk frihet og mer næringsliv ut av det akademiske. Utfordringene er å etablere et tettere samarbeid mellom næringsliv og forsknings- og utdanningsinstitusjonene og en gjensidig forståelse for hverandres roller og verdier. Det er selvfølgelig bra at forskningen kan være til direkte nytte for næringsliv eller offentlig forvaltning, men det er like nødvendig at forskere får mulighet til å drive grunnforskning innenfor områder som ikke umiddelbart passer inn i en nytte-kostanalyse. Den kritiske offentligheten er avhengig av at forskere deltar med sin kunnskap om samfunnsforhold, kulturelle forhold og kunnskap om den teknologiske utviklingen. Spesielt er det viktig at forskerne beholder sin rolle som demokratisk motmakt til myndigheter og næringsliv. Dette betinger at en stor andel av ressursene som går til forskning, må være fri – i form av økte grunnbevilgninger. Jeg er derfor glad for at flertallet i komiteen legger vekt på dette i innstillingen, og at vi understreker institusjonenes rolle som hovedansvarlige for grunnforskningen. Det samme flertallet legger opp til et noe høyere ambisjonsnivå for nye rekrutteringsstillinger. Men samtidig erkjenner vi at det ikke bare er å øke antall stillinger – mennesker skal fylle plassene. Spesielt innenfor noen fagområder har det vist seg svært vanskelig å få unge mennesker til å velge en forskerkarriere. Det er derfor viktig at myndighetene sammen med institusjonene gjennomfører nødvendige stimuleringstiltak for å øke rekrutteringen. I den sammenheng er jeg svært tilfreds med at det nå er et flertall som ønsker en liberalisering av reglene for arbeids- og oppholdstillatelse for utenlandske forskere. Dette er helt i tråd med den politikken Venstre ønsker. Forhåpentligvis vil dette føre til at noen utenlandske forskere som har deltatt i norsk forskerutdannelse, velger å fortsette sin innsats i Norge i stedet for å dra til USA eller andre vestlige land, for konkurransen om de gode hodene blir nemlig hardere i tiden fremover, både nasjonalt og internasjonalt. Det er denne kampen Stortinget og Regjeringen nå ruster Forsknings-Norge for. Vi skal kort sagt investere i mennesket, slik overskriften på Venstres utdanningspolitiske program lyder.