Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-03-14:
Den eneste korrekte beskrivelsen av Hviterussland er Europas eneste diktatur. Det er bred støtte i Stortinget både i praktisk politikk, i handlinger og gjerninger til regjeringens politikk, og det er all grunn til å rette honnør til den prisverdige innsatsen som representanten Høybråten har vist, spesielt gjennom sitt arbeid i Nordisk Råd, for å fremme demokratiets kår i Hviterussland. Lukasjenko har sittet med makten i 16 år. I de siste 16 årene har 10 millioner hviterussere blitt holdt nede i diktaturet. Det har vært en forvrengning og en stadig omskrivning av grunnloven, som har det for øye å holde Lukasjenko ved makten til evig tid. Tilbake til valget 19. desember 2010, samme kvelden som det var en massiv demonstrasjon i Minsk. 30 000 mennesker var samlet. De ble brutalt slått ned av en blanding av opprørspoliti og hviterussisk KGB. Det var 600 mennesker som ble arrestert bare den kvelden alene. Det var enda flere som ble brutalt slått, og syv av de ni motkandidatene til Lukasjenko endte opp i fengsel, og flere av dem stygt skadet. Deres støttespillere ble i dagene som fulgte, brutalt jaktet på av lokalt KGB. Vladimir Neklyayev, en forfatter og en av hovedmotstanderne til Lukasjenko, ble slått bevisstløs mens han forsøkte å ta seg til en demonstrasjon. Sikkerhetsapparatet fjernet ham senere fra sykehuset, og hans kone ble låst inne i et rom mens han ble hentet til fengsel. Det ligger nå ute en rapport fra Human Rights Watch fra februar i år som går kronologisk og systematisk gjennom hva som skjedde rett i etterkant av valget. Det er lesning som anbefales. Det er grunn til å si at det ville vært mer renhårig – om ikke annet – av Lukasjenko ikke å avholde valg overhodet. Det valget man så, var verken fritt eller rettferdig – eller i nærheten av det. Det var utelukkende et spill for galleriet, som også medførte en betydelig grad av vold. Da Lukasjenko ble utropt som vinner med nesten 80 pst. av stemmene og med 90 pst. valgdeltakelse, viser det iveren regimet har etter å legitimere seg selv. Det visste også opposisjonen i forkant. Opposisjonen var tydelig på at de stilte til valg ikke på grunn av det valget som var nå, men på grunn av valgene som eventuelt måtte komme i etterkant. Media hadde monopolisert støtten til Lukasjenko og ga bare for ordens skyld tidlig i stemmegivningen Lukasjenko et fabelaktig forsprang allerede der. Opposisjonen hadde bare muligheten til å stille valgobservatører ved ca. 1 pst. av valglokalene. OSSE sa at halvparten av opptellingen var enten «bad» eller «very bad». Tony Lloyd, som ledet OSSEs delegasjon til Hviterussland sa at valget «failed to give Belarus the new start it needed». Faktisk er det slik at dette valget ikke er i nærheten av hva en så rundt 2008. Jeg er helt enig med representanten Høybråten i at det var god grunn til å være positiv i etterkant av 2008. Det samme sa utenriksministeren. Tatt i betraktning de valgene som var i 2004 og 2006, var 2008 en oppmykning som var vel verd å følge opp fra det internasjonale samfunnets side. Nå hersker det ingen tvil: Dette valget har vist entydig at Lukasjenko er ingenting annet enn en brutal diktator. Vi må stille tydelige krav til regimet. Jeg og Høyre støtter de tingene Høybråten tar opp i interpellasjonen. Jeg synes det er synd at ikke Russland har vært tydeligere i etterkant av valget, på samme måten som de var i forkant av valget. Da kom det jo fra presidenten mfl. flere positive signaler om at de ønsket å følge opp mangelen på demokrati. Nå er det økonomisk press som vil virke. Og med støtte til opposisjonen og det sivile samfunn, kombinert med sanksjoner, tror jeg vi har en mye tydeligere, klarere og bedre politikk overfor Hviterussland.