Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-09-22:
Sett med norske øyne er spørsmålet om eierskap og kontroll med landets betydelige vannkraftressurser av svært stor samfunnsinteresse, siden nærmere 99 pst. av all produksjon av elektrisk energi i Norge kommer fra våre mange vannkraftverk. Det norske samfunn er av disse grunner i helt avgjørende grad avhengig av å utnytte landets vannkraftssystem som energikilde, og rundt halvparten av landets totale energiforbruk dekkes av nettopp vår vannkraft. Vannkraftens store betydning for utviklingen av det norske samfunn understrekes også av at Norge fortsatt er verdens sjette største produsent av vannkraft, selv om det har vært bygd ut svært lite i Norge de siste 10-15 årene. Det naturgitte naturressursgrunnlaget som vannkraften i Norge utgjør, er vi selvsagt alle pålagt å forvalte til det beste for hele det norske folk, både nå og videre inn i framtiden. Men den saken vi behandler i Stortinget her i dag, er egentlig ingen god sak. Det må faktisk være litt vondt og vanskelig for både Regjeringen og saksordføreren å hanskes med denne saken, slik de har håndtert den. Jeg må si at jeg føler litt medlidenhet med saksordfører Tore Nordtun fra Arbeiderpartiet som må stå til rette for de rød-grønnes innstilling i hjemfallssaken for framtiden. Slik hjemfallsordningen nå endres, representerer det en skikkelig nesestyver for regjeringspartiene, Regjeringen og industrien. Vi husker jo alle så altfor godt at regjeringspartiene for bare ca. tre år siden lovet med handa på hjertet at norsk kraftkrevende industri skulle få billig strøm gjennom et nytt og eget industrikraftregime. Men dette industrikraftregimet som de rød-grønne lovet så høylytt, viste seg jo bare å være en gedigen bløff som det aldri ble noe av. Løftet om billig strøm til de mange norske industrisamfunn ute i Distrikts-Norge endte opp med å bli en ren eventyrfortelling i velkjent Soria Moria-stil. Nå vil Regjeringen og regjeringspartiene av alle ting gjøre vondt verre for norske industribedrifter. I tillegg til ikke å ha fått levert det lenge lovede industrikraftregimet vil man på toppen av det hele frata viktige norske industribedrifter deres egne vannkraftverk. Slå den! For den rød-grønne regjeringen går nå til det dramatiske og gammeldagse skritt å ville nasjonalisere den siste lille rest av privat vannkraftverksvirksomhet i Norge. Og husk at det private innslaget i norsk vannkraftproduksjon i dag bare utgjør 10-12 pst. av den totale vannkraftproduksjonen i Norge. Men Regjeringen tar altså nå allikevel et radikalt grep og vil øke det offentlige eierskapet fra 88 til 100 pst. på sikt. Denne omfattende nasjonaliseringen av de fåtallige privateide vannkraftverkene, som i hovedsak er eid av Norsk Hydro, vil med stor sannsynlighet slå svært dramatisk ut for viktige deler av norsk kraftkrevende industri, som vi vet er lokalisert som hjørnesteinsbedrifter ute i Distrikts-Norge. At regjeringspartiet SV alltid har mislikt industriarbeidsplasser i Norge, er vel kjent og ingen stor overraskelse i denne saken, men at det såkalt distriktsvennlige Senterpartiet kan være med på å slå beina under tradisjonell norsk kraftkrevende industri på denne ubetenksomme måten, er for meg nesten komplett uforståelig. Men nå vil sikkert alle de rød-grønne partiene - og det har de for så vidt gjort hittil i dag - bortforklare sine avgjørelser i hjemfallssaken med at det er viktig å unngå utenlandske oppkjøp og privatisering av norske energiverk og opprettholde det nasjonale og offentlige eierskapet til arvesølvet vårt inn i evigheten. Videre vil de rød-grønne hevde - som de har gjort i dag - at EØS avtalens rettslige forpliktelser og EFTA-dommen gjorde de grepene som nå blir foretatt i industrikonsesjonsloven og vassdragsreguleringsloven, tvingende nødvendig. Men dette er med respekt å melde en sannhet med mange modifikasjoner, for de rød-grønne har ikke engang vært villige til å drøfte alternative modeller for hjemfall som ville vært langt bedre for norsk industri. Man har verken villet vurdere en såkalt justert konsolideringsmodell eller en betinget modell for hjemfall, som begge trolig ville vært langt bedre løsninger for norsk industri enn de endringer som Regjeringen nå går inn for. Det er etter mitt syn derfor ikke mindre enn henimot tragisk at Arbeiderpartiet er så uvillig til å utnytte det politiske handlingsrommet som Norge etter alle solemerker har i henhold til EØS-avtalen, for å komme fram til en bedre omstillingsmodell for norsk industri enn det Regjeringen faktisk har foreslått, og som blir vedtatt her i dag. Så la meg spørre: Hva er det som har gått galt i det gamle industriarbeiderpartiet Arbeiderpartiet i dette spørsmålet? Jeg håper jeg får et svar på det. De endringer som blir vedtatt i Stortinget i dag, bør etter mitt syn bli endret hurtigst mulig etter neste stortingsvalg dersom de rød-grønne taper valget da. Vi kan ikke akseptere at en 100 år gammel politisk ideologi om offentlig og nasjonalt eierskap i vannkraftsektoren skal få så ødeleggende konsekvenser for viktige deler av norsk industri som de endringene som er foreslått nå, kan medføre. Det som nå blir vedtatt av lovendringer i hjemfallsordningen, mot Fremskrittspartiets og de borgerlige partienes stemmer, stort sett, er på sikt en meget dårlig løsning for både norsk industri og den videre utviklingen og utbyggingen av norsk vannkraftproduksjon. Regjeringen og de rød-grønne partiene har lite å være stolt av i håndteringen av denne saken, og det vil framtiden ganske sikkert tydelig vise oss. Fremskrittspartiet vil på sin side ha mest mulig likebehandling av offentlige og private vannkraftverk, og da mener vi at veien å gå ikke er å forby privat eierskap til norske vannkraftverk over 4 000 naturhestekrefter, slik den sosialistiske regjeringen nå vil. Vi i Fremskrittspartiet mener fortsatt at deler av vannkraftproduksjonen må kunne utbygges og være i privat eie i Norge, også i framtiden. Det er faktisk svært lite sannsynlig at vi, dersom vi ikke foretok de lovendringene som Regjeringen nå foreslår, ville få et storstilt utenlandsk eller privat oppkjøp av norske vannkraftverk. Bare et lite tankekors vedrørende frykten for privatisering og utenlandsk eierskap i vannkraftsektoren: Om man teoretisk fjernet hele den hundre år gamle hjemfallsordningen i sin helhet, hadde det ikke nødvendigvis betydd noen verdens ting for eierskapet i norsk vannkraftsektor. I dag utgjør det offentlige eierskapet nesten 90 pst. Både kommuner, fylker og staten kunne enkelt nok bare latt være å selge så mye som en eneste kraftaksje til private eller utlendinger. Ingen ville kunne tvinge dagens offentlige eiere til å selge arvesølvet selv om hjemfallsordningen ble fjernet. Det er altså i så måte ikke noe altoverskyggende problem at norske kommuner ville selge sine vannkraftverk om hjemfallsordningen ble avviklet i fremtiden. LVK har klart og tydelig uttalt: Vi selger ikke! Verken staten eller kommuner eller for den saks skyld fylker selger frivillig en pengemaskin som vannkraftverkene i dagens energibilde er, uansett pristilbud fra eksterne aktører, for alle forventer selvsagt at vannkraften vil bli et stadig mer verdifullt energisystem framover. Regjeringens forslag i denne saken er etter mitt syn lite gjennomtenkt. Det er en lite tidsrelatert løsning. Jeg tror derfor, med respekt å melde, at siste ord i denne saken ikke er sagt.