trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-11-12:
Takk for svaret. I stortingsdebatten den 17. juni uttalte helseministeren: «Jeg håper også at denne beslutningen blir starten på et fornyet og forsterket samarbeid mellom Sykehuset Telemark og Tinn kommune(…) (…) No viser erfaringa at så ikkje har skjedd. Tinn kommune har lese i avisene at Sykehuset Telemark la ut sjukehusareal til leige. Dei måtte etter det eg har funne ut, lesa i avisene at sjukehuset kunne risikera å verta lagt ned før jul. Ei nedlegging som er framskunda, handlar ikkje berre om dei tilsette, men om at folket har eit vedtak som dei kan retta seg etter, om at akuttberedskapen skal vera der til juni. Er helseministeren einig i at dette er ein svært uheldig prosess?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-11-12:
Takk for svaret. For 14 dagar sidan tok eg opp dette med at Tinn kommune måtte lesa i avisene eller på Doffin at sjukehusarealet var leigt ut. Då sa iallfall statsråd Anundsen seg lei for det som hadde skjedd – at det var ein glipp, og det skulle ikkje skje. Det synest eg var bra. Eg hadde forventa litt meir audmjukskap òg frå helseministeren, for viss ein snakkar litt med folk – òg med dei i kommunen – seier dei at det som har skjedd her, ikkje er bra. Viss det er opplyst om at kommunen i god tid var informert om at sjukehuset skulle verta lagt ned før jul, kvifor går då rådmannen ut i avisene og kallar det for løftebrot? Så eg vil igjen spørja helseministeren: Kan Tinn kommune frå no av forventa at resten av det som står i utviklingsplanen, bl.a. om desentraliserte tenester, vil verta følgd opp?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-12:
Svaret på Bård Vegar Solhjells spørsmål er altså at statsministeren ikke kan nevne et eneste naturverntiltak av betydning som hennes regjering har gjennomført. Det er interessant, men jeg vil gi henne en mulighet til å rette opp inntrykket. For naturens mangfold finnes også i norske fjorder, og Miljødirektoratet la nylig fram en vurdering som viser at miljøfaglige hensyn tilsier et nei til gruvedeponi i Førdefjorden. Miljøekspertene viser at et gruvedeponi kan ha vesentlig negativ effekt på truede arter og hele økosystemet i fjorden. Dette er en sak som kommer på regjeringens bord. Det er stor lokal motstand. Jeg var tidligere i år i Vevring og møtte fiskeoppdrettere, lokalbefolkning og miljøeksperter som er imot gruvedeponi. Jeg lurer på om statsministeren kan love at også hun vil dra til Sunnfjord og møte lokalbefolkningens egne eksperter, oppdretterne, de som lever av fjorden, før regjeringen fatter sin beslutning.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Det er relativt oppsiktsvekkende at statsministeren ikke klarer å komme på en eneste sak hvor regjeringen har tatt initiativ på naturvernsiden. Jeg skal innrømme at jeg ikke hadde de store forventningene til hva regjeringen skulle gjøre på naturvern, men ett område det var forventninger til, var skogvern. Statsministeren og hele Høyres gruppe sa for ett år siden at det den rød-grønne regjeringen gjorde, var for lite, og at man ønsket å satse mer. Miljøpolitisk talsperson i Høyre har jo innrømmet at de virkelig har møtt seg selv i døren når de nå har gått for kutt på to tredjedeler, kontra hva den rød-grønne regjeringen bevilget i fjor. Problemet med statsministerens argumentasjon er at hun ikke finner noen som er enig med seg, så mitt spørsmål er: Mener statsministeren at miljøorganisasjonene tar feil, at skogorganisasjonene tar feil, at industrien tar feil, når de sier at det er et stort behov for fortsatt økte midler til skogvern i Norge?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Nå hørte vi akkurat statsministeren redegjøre for at regjeringen har foretatt sine prioriteringer i statsbudsjettet. Når en leser det foreslåtte statsbudsjettet, tror jeg det er få utenfor regjeringskontorene – om noen – som har klart å finne klimaprofilen i det. Jeg er heller ikke alene når jeg skimter en endring i klimanegativ retning. Faktisk er det slik at man i regjeringens forslag til avgifter i transportsektoren stimulerer til mer bruk av fossil energi. Dette skjer i en tid hvor nettopp erfaringene fra omlegging av bilavgiftene tilsier en motsatt handling. Avgiftsstimulering av mer klimavennlige biler, som skjedde de siste årene før regjeringsskiftet, har jo vært en suksess. Gjennomsnittlige utslipp fra nye biler har gått betydelig ned. Vi er mange som er forundret over regjeringens prioriteringer, hva de har valgt, og over at de allerede for ett år siden avlyste det grønne skiftet i transportsektoren, en sektor hvor klimapolitikken utvilsomt må styrkes. I forslaget til statsbudsjett for 2015 har regjeringen forsterket sin vegring mot å bruke avgifter i et grønt skifte ved å sette ned avgiftene på bensin og diesel, samtidig som en unnlater å styrke vridningen av avgiftene i retning av en mer klimavennlig bilpark. Dersom regjeringen mener et snev av alvor med å ville redusere klimagassutslipp, hvorfor unnlater regjeringen å bruke virkemidler som fungerer? Og hvorfor vil ikke regjeringen fortsette en politisk linje hvor avgiftene vris i en mer klimavennlig retning?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Vi er godt kjent med regjeringens skryteliste, men vi er også godt kjent med at de tiltakene som foreslås i statsbudsjettet, mest sannsynlig ikke vil redusere klimagassutslippene i Norge. Jeg skal bare ta et eksempel til. Når statsministeren nå nevner Klimateknologifondet, ville det egentlig vært interessant å spørre om på hvilken måte en nå styrker handlingsrommet til Enova inn mot klimainnsatsen ut fra det som er forelagt. Men jeg skal la være å spørre om det og holde meg til sporet om transportsektoren, for en kan være uenig om mye i klimadebatten, men alle er enige om at forbruk av bensin og diesel i transport er lite klimavennlig. Derfor er det vanskelig for meg å forstå at regjeringen reelt sett foreslår å redusere avgiften nettopp på bensin og diesel. Ser statsministeren, selv om dette er et enkelttiltak, at dette er et forslag med dårlig klimaprofil? Hvorfor har regjeringen valgt å se bort fra klimapolitikken på transportsektoren?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Klima- og miljøminister Tine Sundtoft har i et svarbrev til Stortinget om budsjettet slått fast at for regjeringen er de viktigste virkemidlene i klimapolitikken «ikke bevilgninger, men sektorovergripende virkemidler, som prising av klimagassutslipp gjennom avgifter eller kvoteplikt». Og videre: «Det er ikke mulig å gi anslag for hvor store utslippsreduksjoner disse virkemidlene gir i hvert enkelt år, men over tid gir prising av utslipp betydelig omstilling i retning av lavere utslipp.» Hvilke sektorovergripende virkemidler – gjennom avgifter – har regjeringen innført eller forsterket til nå?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
«Regjeringen har nylig sendt på høring forslag om å fjerne fylkeskommunene som deleiere av Innovasjon Norge, og fjerne bestemmelsen om at selskapet skal ha regionale styrer. Hva er begrunnelsen for at regjeringen har det så travelt med å redusere fylkeskommunens innflytelse over den regionale utviklingen, samtidig som Stortinget er forespeilet at man våren 2015 skal ta stilling til oppgavefordelingen mellom stat, kommune og det regionale folkevalgte nivå?»
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg takker for svaret. Jeg regner med at det er tverrpolitisk enighet om at Innovasjon Norge er et svært viktig verktøy i den aktive næringspolitikken. Fra Arbeiderpartiets side skal vi gjerne være med på å ta grep som gjør Innovasjon Norge til et enda bedre verktøy, inkludert forenklinger. Tilbake til hovedspørsmålet. Både Høyre og Fremskrittspartiet gikk til valg på å fjerne fylkeskommunen. Det er det ikke flertall for på Stortinget. Det har også regjeringen erkjent. Men etter Høyres kommunalpolitiske konferanse tidligere i høst var budskapet derfra at Høyre nå ville beholde fylkeskommunen, men tømme den for oppgaver. Når regjeringen nå åpner for å fjerne fylkeskommunen som eier av Innovasjon Norge og å ta bort de regionale styrene, og dessuten har kuttet kraftig i de regionale utviklingsmidlene til fylkeskommunen, kan vi konstatere at tømmingen har begynt. Men spørsmålet, særlig knyttet til Innovasjon Norge, er om regjeringen har noen faglig begrunnelse for å gjøre dette, utover ideologisk motstand mot at vi skal ha et regionalt folkevalgt nivå?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg synes faktisk ikke at jeg fikk svar på det som var spørsmålet mitt. Næringsministeren sier at det er viktig med forankringen mellom Innovasjon Norge og fylkeskommunene, men man fjerner vitterlig den hvis man både skal fjerne fylkeskommunene som eiere og i tillegg ta bort de regionale styrene. Det har også vært skapt usikkerhet om lokalkontorenes framtid. En veldig viktig del av vår aktive næringspolitikk og Innovasjon Norges suksess er nettopp at man har lokalkunnskap, nærhet til bedriftene, og at Innovasjon Norges virkemidler kan kombineres med de virkemidlene private banker og offentlige aktører rundt om i landet besitter, ikke minst de virkemidlene som fylkeskommunene i hvert fall til nå har sittet på. Regjeringen vil også tone ned de distriktsrettede virkemidlene, som er evaluert og har vist seg å ha god effekt. Da vil jeg gjenta spørsmålet: Har regjeringen en kunnskapsbasert tilnærming til de forslagene den nå har fremmet, eller bunner dette kun i en ideologisk motstand mot det regionale folkevalgte nivået og tro på næringsnøytralitet?
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-12:
I år feirer Innovasjon Norge tiårsjubileum. Mange erfaringer er gjort på disse årene og veldig mye fungerer bra, men det er på tide å gjøre en grundig og helhetlig gjennomgang av både organisasjonen og de virkemidlene Innovasjon Norge disponerer. Det er viktig for å styrke norsk innovasjon og konkurransekraften i næringslivet. Høringen om endringer i lov om Innovasjon Norge er en del av det arbeidet. Innovasjon Norge har i dag ett hovedstyre, 15 regionale styrer, 20 eiere og 42 oppdragsgivere og til sammen 130 styremedlemmer som er med på å sette premissene for virksomheten. Dette må kunne organiseres på en enklere måte. I tillegg er det føringer i loven og gjennom oppdragsbrevene som på ulike måter påvirker selskapets handlingsrom. Innovasjon Norges hovedstyre bør få muligheten til i større grad å tilpasse virksomheten til behovene i næringslivet, selskapets mål og bevilgningene. Det tilsier en fjerning av bestemmelsen om regionale styrer fra loven. Vi vurderer også hvordan vi kan forenkle oppdragene til Innovasjon Norge. Andre områder som vi med fordel kan vurdere å endre på, er når det gjelder eierskapsmodellen. Den er ressurskrevende både for eierne og for selskapet. Eierstrukturen betinger i ytterste konsekvens at saker må forankres og behandles i 20 politiske organer. Det gir utfordringer i den operative eierforvaltningen. Derfor har jeg bedt om høringsinstansenes vurdering av tre alternative eierstrukturer: For det første dagens eierstruktur, for det andre staten som eier alene, og for det tredje delt eierskap mellom staten og to fylkeskommuner. Jeg må understreke at regjeringen ikke foreslår å endre Innovasjon Norges formål. Selskapet skal fortsatt være statens og fylkeskommunenes virkemiddel for å realisere verdiskapende næringsutvikling i hele landet. Bestemmelsene om deltakelse i de regionale partnerskapene og regional tilstedeværelse beholdes også som i dag. Dette vil man altså få god anledning til å drøfte når vi fremmer en lovproposisjon med forslag til endringer våren 2015. Vi ser altså på virksomheten og på en mest mulig effektiv virkemiddelaktør, og da er det logisk med to løp, slik vi gjør med Innovasjon Norge, og slik kommunal- og moderniseringsministeren gjør med oppgavefordelingen. Den gjennomgangen vi nå gjør, legger et godt grunnlag for også å diskutere oppgavefordeling når vi kommer til den debatten.
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-12:
Som jeg sier, så skal Innovasjon Norge være statens og fylkeskommunenes virkemiddel. Formålet med Innovasjon Norge er ikke endret, og den regionale forankringen er ikke endret. Vi er veldig avhengig av at Innovasjon Norge fungerer som vår viktigste virkemiddelaktør ute i hele landet. La det ikke være noen tvil om det. Dagens struktur er krevende for lokalkontorene. De bruker mye ressurser på dem. Jeg tenker at de ressursene bedre kan brukes på kundene. Og på mange måter inviterer dagens struktur til at Oslo-kontoret blir spesialistene, mens de regionale kontorene mer blir filialene fordi vi har detaljert bestemt hvordan strukturen skal være. Jeg har tillit til at styret og administrasjonen i Innovasjon Norge kan innrette organisasjonen slik at den blir en mest mulig effektiv virkemiddelaktør. Det er vi veldig avhengig av hvis vi skal styrke innovasjon og konkurransekraft i hele landet.
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-12:
Dette handler altså om å gjøre den organisasjonen som er vår viktigste aktør ute i hele landet, mer effektiv. Med 130 styremedlemmer – 15 styrer pluss ett – er det lett å tenke seg at det kan være grunnlag for en gjennomgang. Det er basisen for den gjennomgangen vi nå gjør. Så er formålet det samme, viktigheten av samarbeid med fylkeskommunene er den samme, men vi er altså ikke avhengig av 15 regionale styrer som vi får tilbakemelding om at ikke har beslutningsmyndighet. Jeg tenker at det er andre måter å gjøre dette mer effektivt på, og det er bakgrunnen for gjennomgangen. Vi gjør også en gjennomgang av virkemidlene, for da vi kom i regjeringskontorene, spurte vi om hvilken effekt virkemidlene har. Det er det vanskelig å svare på. Vi gjennomfører nå et grundig forskningsprosjekt for å finne innovasjonseffekten i virkemidlene, nettopp for å kunne styrke dem som fungerer, og endre dem som ikke gjør det.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I et område sør i Oslo ved Gjersrud-Stensrud, Bjørndal, Sofiemyr og Tårnåsen planlegges det opp mot 20 000 boliger. Dette er det største boligpotensialet i Oslo. Men prosjektet står i stampe fordi løsninger for kollektivtrafikk mangler. Under byggingen av Follobanen, som passerer dette området, skal det sprenges ut en stor fjellhall på Åsland. Vil statsråden utrede om denne fjellhallen kan bygges ut til en Åsland stasjon hvor tog som skal ta opp passasjerer, bruker et sidespor, mens de andre kan kjøre rett igjennom uten tap av tid?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Takk for svaret. Jeg vil gjerne si at jeg ble litt skuffet over tilnærmingen, for statssekretær Hoksrud i Samferdselsdepartementet sa til Aftenposten i sommer, da han ble spurt om det samme – nemlig om Åsland stasjon og det å vurdere muligheten for å innrede det til en stasjon, i tillegg til at man sprenger ut en fjellhall der – at dette høres helt riktig og kjempespennende ut. Han sa videre at skal man få plass til alle som ønsker å bosette seg i Oslo-området, må stadig flere bo lenger fra byen. «Kilometerne kan vi ikke gjøre noe med, men reisetiden kan vi redusere med kollektivløsninger,» sa Hoksrud. Han sa også: «Jeg ser at det er utfordringer her, men hvis det viser seg at dette er en så god idé som det umiddelbart høres ut til, så kan vi ikke la det stoppe oss i å se nærmere på dette.» En ting som Fremskrittspartiet ofte har sagt, er at man vil la fornuften gå foran hensyn til byråkrati og forskjellige føringer som er lagt. Det har jeg hatt respekt for tidligere, og derfor er jeg skuffet over at man ikke er villig til å se nærmere på hvordan prosjektet med å bruke denne fjellhallen kan brukes videre.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg vil konsentrere meg om saken nå i stedet for å diskutere fortiden, siden jeg bare har ett minutt. T-baneutbygging blir mye dyrere og mye tregere – anslagsvis 50 minutter i reisetid derfra og inn til Oslo, mens toget kan ta 7, 8 eller 9 minutter. Og T-baneutbygging vil ligge mye lenger fram i tid. Det skal uansett innredes en fjellhall med redningsveier og plattformer for redningsveier, med muligheter for å komme seg ut ved Åsland hvis det skulle skje ulykker eller oppstå branner i tunnelen, man har sjansen til å lage en baneløsning inn til Oslo for tre ganger så mange som det bor i Ski – som er den stasjonen man skal reise ut til, altså 20 000 boliger og 60 000 mennesker – og man har sjansen til å lage innfartsparkering for flere tusen biler som i dag står stille i kø inn mot Oslo fra omtrent det området. Da synes jeg at det er rart – hvis man skal følge opp Stortingets krav om at all vekst i persontransporten inn mot storbyene skal tas kollektivt – at man ikke kan være mer åpen for å gå inn for en sånn løsning, i stedet for bare å komme med anslag om mange år osv.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-12:
Jeg takker for spørsmålet. Ideen som ble tatt opp fra Bøhler, er besnærende, men den er langt fra ny. Den ble faktisk vurdert under den forrige regjeringen, av daværende samferdselsminister Magnhild Meltveit Kleppa. Den forrige regjeringen mente at dette ikke var en god løsning, alt tatt i betraktning, for det er et prosjekt som i så fall ville forsinket hele Follobaneprosjektet med mange år og fordyret det med mange milliarder kroner. For meg er det viktig at vi får ferdigstilt Follobaneprosjektet og brukt pengene effektivt, sånn at vi når et langt større publikum i Akershus og Østfold og binder dem tettere til Oslo. Vi må også se på de mulighetene som ligger i å bygge ut større boareal rundt Oslo, men i kommunedelplanen ser vi at dette området er tenkt koblet opp med T-bane. Det finnes også bussmuligheter, og da må man også se på de løsningene man jobber med lokalt og ikke bare se for seg at man skal knytte enda flere ting til Follobanen – til de enorme prisene og forsinkelsene det vil medføre. Den forrige regjeringen vurderte dette likedan, og det er interessant når representanten Bøhler i nok en sak begynner å ta omkamp på de vedtakene som hans eget parti fattet mens de satt og styrte landet. Follobanen er det største jernbaneprosjektet i Norge i nyere tid. Det vil bli bygd en 22 km lang tunnel, som dimensjoneres for hastigheter opp mot 250 km/t. Det å legge til et stopp inni en hall er enklere sagt enn gjort, for området er ikke regulert for jernbanestasjon i dag. Det betyr at vi måtte ha startet de prosessene om igjen. Man vil ikke bare kunne sette en perrong der og la alt annet forbli likt. Man måtte bygd 5–6 km lenger tunnel for å gi rom for at man også skulle kunne stoppe tog der. Det sier seg selv at når farten på togene i utgangspunktet skal være 250 km/t, taper man mye tid på å bremse ned, starte opp og ved at tog blir stående der. Derfor må man heller sørge for at lokalområdene rundt Oslo blir betjent med det som er lokalkollektivtrafikken der, og det er en blanding av buss, trikk og T-bane. Og så skal man sørge for at det som er litt mer fjerntliggende, og som er intercitysatsingens poeng, kommer raskere til Oslo, og at man dermed knytter sammen boregionene og arbeidsregionene på en bedre måte. Jeg opplever at man i Oslo kommune ser potensialet for å bygge ut flere områder, og at det er et godt samarbeid med Akershus, men at man også velger de løsningene som er best ut fra lokale tilsnitt, i stedet for å ødelegge Follobaneprosjektet. Kostnadsrammene for dette har blitt lagt. Stortinget har allerede vedtatt denne løsningen, som også ble framlagt av den forrige regjeringen. Jeg har ikke til hensikt å begynne en omkamp om dette, men jeg er helt enig i det som er hensikten med spørsmålet: Når man bygger ut nye boarealer i og rundt Oslo, må man sørge for at kollektivtrafikken også er på plass, slik at folk lettere kan reise til og fra og ikke blir avhengige av bil.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-12:
Bård Hoksrud hadde helt rett i at dette er et spennende opplegg som vi må se nærmere på – derfor har vi gjort det. Vi ønsker å bygge ut bedre kollektivløsninger, og derfor har denne regjeringen gjort det som den forrige regjeringen ikke gjorde: Vi har sagt at staten skal bidra med 50 pst. på de store kollektivinfrastrukturløftene i de fire største byene. Det var noe som den forrige regjeringen og de forrige regjeringspartiene harselerte litt med i Nasjonal transportplan, men som denne regjeringen nå holder på å gjennomføre. Derfor var vi inne på planlegningssiden på Fornebubanen, og derfor er vi med og jobber aktivt med buss, vei, bybane og liknende i de andre byene. Og vi synes det er spennende å kikke på Ahus-banen når man også fra Oslo nevner den som en av de potensielle. Men jeg registrerer at vi nå blir utfordret av dem som sa nei til disse prosjektene da de selv styrte, og som plutselig blir skuffet over at deres nei blir stående i akkurat denne saken. Det er jo fordi at når vi ser på kostnadene og forsinkelsene det ville bety for intercityprosjektet, mener vi det er mer fornuftig at man ser videre på T-baneløsninger enn å ødelegge Follobaneprosjektet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-12:
Dette er fakta som var kjente under den forrige regjeringen. Jan Bøhler satt som en del av den forrige regjeringens grunnlag. De vedtakene som ble gjort av Stortinget, har lagt til grunn at man ikke skulle ha et stopp der – rett og slett fordi det ville fordyre og forverre Follobaneprosjektet. Det er mulig – og det kommer til å skje – at man bygger ut andre kollektivtilbud, nettopp for å dekke dette området. Det er summen av dette, hvordan man tilbyr et best mulig kollektivtilbud til Oslos, Akershus' og hele Østlandets innbyggere i forhold til Stor-Oslo-regionen, som er det viktige. Jeg synes dette er litt rart: Når man har planlagt Follobanen, og vi arver mange års planlegging, betyr det å gjøre omkamp på dette at man forsinker hele framdriften. Da er det ikke urimelig å peke på at når Arbeiderpartiet har vært med å legge forutsetningene for dette prosjektet, kan man ikke bare si at man skal la være å se på historien – om noe Arbeiderpartiet faktisk har lagt grunnlaget for. Vi skal på en best mulig måte gjennomføre en intercitysatsing som alle partiene er for, , og så skal vi i tillegg stimulere til kollektivutbygging lokalt, gjennom bymiljøavtalene.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-11-12:
Denne saken handler om to forhold. Det ene er hva slags politikk vi ønsker å føre på GMO-feltet. Det andre er av mer teknisk art og dreier seg om hvordan genteknologilovens bestemmelser etter en juridisk fortolkning er å forstå. Vi har i dag en streng lov som skal sikre at bruk av genmodifiserte organismer skjer på en etisk og samfunnsmessig forsvarlig måte, i samsvar med prinsippet om bærekraftig utvikling og uten helse- og miljømessige skadevirkninger. Jeg oppfatter at representanten Solhjell og jeg er enige om at dette er en god og viktig lov, som fortsatt skal ligge til grunn for vår politikk. Det jeg har gjort, er å redegjøre for hvordan vi etter vår beste juridiske fortolkning mener genteknologiloven må forstås. Det følger av genteknologiloven at det ikke kreves godkjenning i Norge på omsetning av GMO som er godkjent i en annen EØS-stat etter det såkalte utsettingsdirektivet. Norske myndigheter kan likevel forby eller begrense omsetning hvis de mener den utgjør en fare for helse eller miljø, eller for øvrig er i strid med lovens formål. Det er Klima- og miljødepartementets beste vurdering at dersom Norge ikke vedtar forbud mot omsetning av en GMO etter at produktet er godkjent i EU etter utsettingsdirektivet, blir Norge bundet av EUs vedtak. Jeg kan også i denne forbindelse opplyse om at denne forståelsen ikke er fullstendig ny. Det framgår også langt på vei av kgl. res. av 14. desember 2012, som ble fremmet av daværende miljøvernminister Solhjell. Her heter det: «Det kreves ikke godkjenning i Norge for utsetting av GMO som er godkjent i en annen EØS-stat etter direktiv 2001/18/EF. Norske myndigheter kan likevel forby eller begrense omsetning hvis de mener den utgjør en fare for helse eller miljø, eller for øvrig er i strid med lovens formål.» Det er i dag 11 GMO-er som er godkjent etter dette direktivet. Disse framkommer av EU-kommisjonens GMO-register. Av disse er det fattet vedtak om norsk forbud for én GMO, nemlig rapslinjen GT73. Forbudet framkommer av forskrift om forbud mot genmodifiserte produkter. Departementet arbeider med en nærmere klargjøring av rettstilstanden for de øvrige GMO-er som er godkjent i EU. Vi vil bl.a. se nærmere på GMO-er som har vært godkjent i EU etter ulikt regelverk. For noen GMO-er er det fattet nye godkjenningsvedtak etter et annet regelverk, samtidig som opprinnelige godkjenningsvedtak etter utsettingsdirektivet er opphevet. Rettsstatus for hver enkelt GMO må derfor vurderes nøye. Dette gjelder f.eks. maislinje T25, som nå er fornyet godkjent i EU etter et annet regelverk som ikke er innlemmet i EØS-avtalen, og som derfor foreløpig ikke har direkte virkning i Norge. Det er derfor viktig å bringe klarhet i den faktiske rettslige situasjonen.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-11-12:
Det skapes et inntrykk av at vi aktivt har godkjent GMO-er. Det er feil, vi har ikke godkjent noen GMO-er. Da er vi kanskje enige om det, og vi har et felles ansvar for å bringe klarhet i det. Så er det også: Hvor lenge er «rimelig tid»? Dersom en tar i betraktning EØS-avtalens tilpasningstekst og formålet med overprøvingskompetansen i genteknologiloven, kan det anføres at Norge må kunne påberope seg en viss saksbehandlingstid før EU-vedtaket er juridisk bindende i Norge. Men så lenge sakene er til vurdering, kan det derfor argumenteres med at GMO-er ikke er tillatt å omsette. Men hvor lang tid skal det være til vurdering? De sakene vi her også snakker om, er godkjent i 1998 og 2001, og jeg lurer litt på hvorfor forrige regjering ikke fattet et slikt forbud innen «rimelig tid». Vi mener at så lenge det da ikke er gjort, så er det å anse som godkjent.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-11-12:
Det håper jeg vi kan bli enige om, at vi nå må rydde opp i dette, og at vi får en klarhet i det. Vi arbeider nå med å få en oversikt så raskt som mulig. Jeg har et godt håp om at det ikke drøyer for lenge før dette er på plass, og da skal vi også videreformidle den oversikten til Mattilsynet og andre etater, i samsvar med loven, så snart den er klar. Og jeg håper vi nå får ryddet opp i dette som for mange er blitt en ganske uoversiktlig debatt de siste ukene, i tråd med hva som er «rimelig tid», og hva vi har tolket regelverket etter. Men jeg mener oppriktig at vi har et felles ansvar for å rydde opp i dette, og det skal jeg skal ta min del av ansvaret for.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-11-12:
Som det framgikk av mitt svar til representanten Solhjell, kreves det etter genteknologiloven ikke godkjenning i Norge for omsetning av GMO som er godkjent i en annen EØS-stat etter det såkalte utsettingsdirektivet. Norske myndigheter kan likevel forby eller begrense omsetning hvis de mener den utgjør en fare for helse eller miljø eller for øvrig er i strid med lovens formål. I denne vurderingen er etikk, samfunnsnytte og bærekraftig utvikling forhold som skal vektlegges i tillegg til helse- og miljøhensyn. Etter mitt syn kan imidlertid ikke loven forstås slik at den inneholder et krav om at EU-godkjente GMO-er har positiv samfunnsnytte og bidrar til bærekraftig utvikling, for at de skal kunne omsettes i Norge. Daværende Direktoratet for naturforvaltning, nå Miljødirektoratet, ga departementet sine sluttvurderinger for maislinjene T25 og NK603 i 2008. Etter en samlet vurdering, som bygget på uttalelser fra flere instanser, mente direktoratet at det ikke var spesiell helse- eller miljørisiko ved å ta maislinjene i bruk i Norge. Direktoratet anbefalte at de skulle være tillatt i Norge. Samtidig vurderte direktoratet det slik at det ikke var opplysninger om samfunnsnytte, etikk eller produktenes bidrag til en bærekraftig utvikling som burde tillegges avgjørende vekt ved en endelig norsk beslutning. Daværende Miljøverndepartementet anså imidlertid at søkerne ikke hadde bidratt med tilstrekkelige opplysninger til at kriteriene bærekraft, samfunnsnytte og etikk ble godt nok belyst. Departementet ba derfor produsentene Monsanto og Bayer CropScience om tilleggsinformasjon i 2009, men har så langt ikke mottatt relevante opplysninger. Det har nå gått 13 og 16 år siden maissortene ble godkjent i EU, uten at det har vært nedlagt forbud etter genteknologiloven. Det er da departementets beste vurdering at genteknologiloven er slik å forstå at GMO-ene må anses tillatt i Norge. Miljødirektoratet og Mattilsynet har kommet til at det er lav eller ingen forhøyet helse- og miljørisiko ved produktene, og de er heller ikke etterspurt på markedet. Jeg kan derfor ikke se at det nå er noe umiddelbart behov for å overprøve tilrådingen fra Miljødirektoratet. Jeg viser også til mitt forrige svar, der jeg opplyste om at maislinje T25 ikke lenger er godkjent etter EUs utsettingsdirektiv. Vi vil imidlertid følge opp saken med en ny vurdering fra departementets side, der bl.a. kriteriene etikk, samfunnsnytte og bærekraftig utvikling vil inngå. Dersom departementet kommer til at produktene er problematiske ut fra genteknologiloven, må et forbud vurderes.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-11-12:
De siste ukers debatt har vært av mer juridisk enn politisk karakter, om vi trenger GMO-er eller ikke. Det har også vært skapt et inntrykk av at vi har godkjent GMO-er. Det har vi ikke. Vi har ikke godkjent noen, vi har kun fortalt hvordan vi har tolket genteknologiloven og EØS-avtalen. Nå tenker jeg det viktigste er å skape klarhet i det som har vært en falsk trygghet i altfor mange år. Jeg skjønner også at mange er forvirret av det som har vært, og derfor arbeider vi nå med å få gode oversikter på plass. Vi har ikke tatt stilling til politikken i det som nå er spurt om her, men vi er i gang med å se på sakene og vurderer også rettsstatus for hver enkelt sak.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-11-12:
Jeg skjønner godt at det har vært mye forvirring om denne saken de siste ukene. Det jeg mente å si, var hvordan vi hadde tolket genteknologiloven, og hvordan EØS-avtalen er å forstå. Jeg henviste også til hva Miljødirektoratet ga som anbefaling til den forrige regjeringen, uten at den forrige regjeringen gjorde noe med saken. Vi er nå opptatt av å få oversikt så raskt som mulig, av å få ryddet opp i dette, og også av å formidle den oversikten til Mattilsynet og andre, i samsvar med loven. Vi er godt i gang med å se på disse sakene. Så her tror jeg, som jeg også sa til representanten Solhjell, at vi nå har et ansvar for å rydde opp i hva som er det juridiske i dette, og hva som er politikken. Denne regjeringen har ikke tatt noen aktiv stilling til bruk av GMO. Nå rydder vi opp i dette, også på grunn av den debatten som har vært, hvor representanter for den forrige regjeringen ikke akkurat har bidratt til å rydde opp i fakta rundt dette – så noe felles ansvar har vi videre i saken.
Bent Høie (Høyre), 2014-11-12:
Sykehuset Telemark holder på å omstille driften på Rjukan. De opplyser at det kan oppstå utfordringer fram mot avvikling av indremedisinsk akuttfunksjon og sengepost 20. juni 2015, etter hvert som noen ansatte nå søker nye jobber. Det er positivt dersom ansatte får nye jobber i sitt nærmiljø. Det samme gjelder omlegging som sikrer ny poliklinisk aktivitet og dagaktivitet ved Rjukan sykehus. Det at kompetanse forsvinner fra sykehuset, gjør at det kan bli nødvendig gradvis å benytte Notodden sykehus i større grad fram mot juni 2015. Jeg har imidlertid merket meg at ordføreren i Tinn har sagt at de ikke ønsker å tappe sykehuset for ressurser før oppgaver skal flyttes fra sykehuset, og vil ta hensyn til dette i sine ansettelsesprosesser. Det er bra, og jeg legger til grunn at Sykehuset Telemark og Tinn kommune får til et samarbeid her som sikrer en hensiktsmessig overføring av kompetansen. Jeg har fått opplyst at fra 1. oktober er Notodden sykehus rustet opp med akuttberedskap og senger for å kunne avhjelpe Rjukan sykehus ved driftsutfordringer, og ambulanseberedskapen i Tinn kommune er styrket. Jeg er orientert om at Sykehuset Telemark har oppdatert plan for akuttberedskap og prehospitale tjenester. Styret godkjente denne 29. oktober, men ba samtidig om at planen ble oppdatert og fornyet ved behov. Sykehuset Telemark vil fortsatt ha et spesialisthelsetjenestetilbud på Rjukan. Jeg mener imidlertid at det er positivt dersom ansatte får andre jobber, særlig hvis dette er i kommunehelsetjenesten i Tinn og omliggende kommuner. Jeg vil understreke at Sykehuset Telemark har ansvar for å sørge for at tjenestetilbudet i Rjukan sykehus til enhver tid er trygt og forsvarlig, og at sykehuset ivaretar å prioritere oppgaver som er avtalt med kommunen, fram til kommunen kan overta. Sykehuset Telemark opplyser at klinikkledelsen i samarbeid med sin faglig ansvarlige overlege ved Rjukan sykehus evaluerer situasjonen daglig og før hver helg, dvs. ser om nødvendig kompetanse er tilgjengelig på Rjukan sånn at pasientene kan tas imot den dagen – eller ikke, sånn at pasientene eventuelt må sendes til Notodden. Dersom situasjonen når det gjelder leger og sykepleiere, ikke tilfredsstiller de minimumskravene som Sykehuset Telemark har vedtatt, vil pasientene bli omdirigert til Notodden sykehus. Sykehuset i Notodden har fra 1. oktober i år rigget til for å motta pasienter fra Tinn kommune og nabokommunene Vinje og Tokke. Fra samme dato er også ambulanseberedskapen økt i henhold til utviklingsplanen. Samtidig forutsetter jeg at Sykehuset Telemark gjør det som er mulig for å opprettholde tilbudet fram til 20. juni 2015, sånn at omleggingen skjer i tråd med tidsplaner som er lagt til grunn i utviklingsplanen.
Bent Høie (Høyre), 2014-11-12:
Jeg tror det er helt åpenbart at en kommune som samarbeider med et sykehus, ikke skal ha behov for å lese avisen for å følge med på hva som skjer. Men jeg tror også at stortingsrepresentanter som engasjerer seg i denne saken, kanskje bør basere informasjonen på et bredere grunnlag enn på enkelte representanter eller på det som står i avisene. Det er jevnlig møter med kommunen og Sykehuset Telemark, der en bidrar til å holde kommunen oppdatert på endringer. Det er avtalt nytt møte med Tinn kommune og Sykehuset Telemark 27. november 2014, og det er også gode møter der med kommunalsjef og klinikksjef. Sykehuset Telemark informerer både fastleger og kommunelegen om endringer som har betydning for pasientlogistikk og pasienttilbud, og Helse Sør-Øst har også tatt et ansvar for å bidra inn i den dialogen som er mellom kommunen og Sykehuset Telemark.
Bent Høie (Høyre), 2014-11-12:
Hvis det var episoden knyttet til utstyr og lokalene – som representanten har tatt opp i et tidligere spørsmål – som var bakgrunnen for det forrige spørsmålet, har jo representanten fått svar på det tidligere. Det er helt klart at den måten det ble håndtert på, ikke var akseptabelt. Det svarte også justisministeren – på vegne av meg – i Stortinget. Jeg oppfatter det slik at dette er det blitt ryddet opp i, at en nå har en god dialog, at det skal være et nytt møte den 27. november, at også ledelsen i Helse Sør-Øst er med på å bidra til at dialogen mellom Sykehuset Telemark og Tinn kommune er god, og at en også utforsker mulighetene for å ha aktiviteter i de lokalene i Rjukan sykehus som blir ledige – enten det er utvidede kommunale aktiviteter, eller det f.eks. er private aktører som kommer inn der med aktiviteter. Dette er vi positive til, og det bidrar også Helse Sør-Øst til.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-11-12:
Jeg vil vise til at det etter budsjettinnstillingen som representanten refererer fra, er vedtatt en ny lov om dyrevelferd. I Ot.prp. nr. 15 for 2008–2009, Om lov om dyrevelferd, ble problemstillingen rundt kastrering av gris drøftet. Departementet anførte i proposisjonen at det var en målsetting å komme bort fra rutinemessig kirurgisk kastrering av smågris. Likevel ble kastrering ansett som nødvendig inntil det forelå tilfredsstillende alternativer for å begrense rånelukt og -smak. Næringskomiteen hadde ikke merknader til de vurderingene som var gjort av departementet ved behandlingen av denne proposisjonen. Jeg er ikke kjent med at noe land har innført forbud mot kirurgisk kastrering av gris. Jeg vil i den forbindelse også vise til at Norge, antakelig som det eneste landet i verden, har et krav om bruk av både nødvendig smertelindring og bedøving ved kastrering samt et krav om at inngrepet skal utføres av veterinær. Disse kravene stilles for at dyrevelferden skal ivaretas. Statens legemiddelverk godkjente i august 2009 legemiddelet Improvac. Dette middelet fører til at den naturlige produksjonen av kjønnshormoner, og dermed også utviklingen av rånelukt, blir hemmet. At legemiddelet er godkjent, betyr at det oppfyller krav til sikkerhet og kvalitet. I mange land, deriblant Norge, kastreres i dag de aller fleste hanngriser kirurgisk for å unngå rånelukt av kjøttet. I noen land er kastrering av gris mindre vanlig, enten fordi grisene slaktes før de blir kjønnsmodne, eller fordi forbrukerne har større aksept for kjønnslukten. Legemiddelet Improvac blir foreløpig brukt i svært begrenset omfang, både i Norge og i andre europeiske land. Utprøving av legemiddelet mot rånelukt her i landet har vist at det fortsatt er utfordringer knyttet til rutinemessig bruk. For å sikre god effekt forutsettes det gode rutiner, godt samarbeid med veterinær og god oversikt over dyr og puljer. Det finnes i dag ikke gode nok kontrollmetoder for å identifisere dyr som ikke er behandlet etter anbefalingene. Kjøttbransjen har derfor fortsatt en utfordring med å sikre at kjøtt med rånelukt ikke kommer ut på markedet. Ifølge kjøttbransjen brukes legemiddelet Improvac til kastrering av bare ca. 0,65 pst. av slaktegrisene i Norge. Jeg har i møte med kjøttbransjen 10. november utfordret bransjen til å prøve ut dette legemiddelet i større omfang for å få bredere kunnskap om fordeler og ulemper ved denne formen for kastrering. I møtet med kjøttbransjen ble vi også enige om å sette ned en arbeidsgruppe med deltakere fra departementet og næringen for å utarbeide en plan for å redusere omfanget av kirurgisk kastrering. Gruppen skal levere sine forslag innen 1. februar 2015. Jeg vil også styrke forskningsinnsatsen, både knyttet til bruk av legemiddelet Improvac og for å se om andre tiltak, eksempelvis avlsarbeid, kan bidra til at det ikke lenger blir behov for kirurgisk kastrering. Målet må, som det står i proposisjonen om dyrevelferdsloven, være at vi kan fase ut rutinemessig kirurgisk kastrering.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-11-12:
Jeg er opptatt av å innfase dette på en forsvarlig måte og vite at vi da får de beste resultatene. I denne saken er det flere motiver. En har for det første et legemiddelfirma som heter Orion Pharma, som vil tjene ganske mye penger på at en forbyr kirurgisk kastrering. En har også produsenter som er avhengige av markedet, som er avhengige av at det kjøttet som selges ut, er av god kvalitet, slik at vi forbrukere fortsetter å spise det. Vi har forbrukerne, som er avhengige av å få gode varer, og vi har kravet til dyrevelferd, der vi allerede i dag har de strengeste reglene når det gjelder kirurgisk kastrering av smågris. Som jeg sa i mitt innlegg, er jeg opptatt av at vi skal komme dit at vi skal få slutt på kirurgisk kastrering av smågris, men vi må ta dette skrittvis og være sikre på at det vi gjør, er til det beste for alle parter som har interesse i saken.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-11-12:
Jeg har det samme målet som representanten Rasmus Hansson, men jeg mener at vi er nødt til å gjøre dette på en ansvarlig måte. Alt vi gjør, skal bygge på at vi skal gjøre det på en ansvarlig måte, og her mener jeg at det trengs mer forskning, det trengs større grad av utprøving. Når vi bare har prøvd dette på 0,65 pst. av grisene, er det et ganske lite antall. Derfor har jeg tatt initiativ til å få opp antallet og utføre forskningsarbeid og jobbe for å komme dit som vi er enige om at vi skal, nemlig at vi kan fase ut kirurgisk kastrering av gris.
Gunn Elin Flakne (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
«Regjeringen foreslår å kutte 22,7 mill. kroner i bevilgningene til folkehøgskolene for 2015, som de sier skal tas fra kortkursvirksomheten. Forrige uke hevdet kunnskapsministeren, i Romerikes Blad, at dette er et kutt i «støtten til kortkursene for de rike». Kan statsråden utdype hva han mener med dette, og mener han virkelig at det er de rike som benytter seg av folkehøgskolenes tilbud?»
Gunn Elin Flakne (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg takker kunnskapsministeren for svaret. Hvis kuttet som regjeringen foreslår, blir iverksatt på den måten, rammer det ikke bare de mest kjøpesterke gruppene i samfunnet; nei, kuttet rammer alle kortkurselevene like mye. La meg forklare med noen eksempler. Tilskuddet til sommerkurs for psykisk utviklingshemmede på Hurdal Verk halveres. Andre kortkurs som rammes, er cøliakikurs for ungdommer og deres familier, kurs om forebygging av seksuelle overgrep, kurs om spiseforstyrrelser, skrivekurs og mange, mange flere kurs – ja opptil flere hundre. Jeg opplevde ikke at statsråden ga meg noe svar på det forrige spørsmålet, så da stiller jeg dette spørsmålet på nytt: Er det disse gruppene statsråden mener er de rike?
Gunn Elin Flakne (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg takker på nytt for svaret. Det å fjerne kortkursene kom veldig overraskende på oss alle, spesielt fordi det ikke har vært noen utredninger av dette. Det har heller ikke vært ute på høring. Vi vet ikke hvor mange elever dette kommer til å ramme. Vi vet heller ikke hva slags grunnlag forslaget er tuftet på. Det er et flatt kutt, pengene tas fra alle. Det betyr at folkehøyskoler som ikke har kortkurs, også blir rammet. Ser kunnskapsministeren at kuttet også vil ramme folkehøyskoler som ikke har kortkurs, eller er dette nytt for statsråden?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-12:
Regjeringen har stor respekt for det arbeidet som gjøres ved landets folkehøyskoler. Det er et skoleslag som har en 150 år lang tradisjon i Norge, og som utgjør et viktig supplement til det ordinære utdanningssystemet. Folkehøyskolene har bl.a. – ja, ikke akkurat levert en kone til meg, men i hvert fall bidratt til å gjøre min kone til den hun er. Det var et fint bidrag også privat. Folkehøyskolene er ubundet av pensum, og de er eksamensfrie. På langkursene, som er kjernen i folkehøyskolenes virksomhet, bor elevene på internat. Det er ofte elevenes første år utenfor barndomshjemmet og blir for mange et modningsår. Det er langkursene som er folkehøyskolenes hovedvirksomhet, og i budsjettforslaget foreslår vi å videreføre bevilgningen til det formålet gjennom totalt å bevilge rundt 750 mill. kr til folkehøyskolene. Kortkurs er noe annet, og regjeringen foreslår å redusere bevilgningen til denne kurstypen. Dette forslaget er faglig begrunnet. Jeg viser i denne sammenheng til at kortkursene ikke er noen del av folkehøyskolenes historiske oppdrag. Kortkurs er også en liten del av den samlede aktiviteten til folkehøyskolene – i 2013 utgjorde elever på kortkurs 7,4 pst. av årselevene. En rekke av kortkursene har fritidspregede temaer, og hovedtyngden av de som deltar på kortkurs, ligger innenfor aldersgruppen 40–70 år. Dette er en gjennomgående ressurssterk gruppe, som bør ha mulighet til å betale en noe høyere egenandel enn i dag. Representanten Flakne viser til min kommentar om at regjeringen foreslår å kutte bevilgningen til «kortkursene for de rike». Jeg har også sett at noen folkehøyskoler mener at regjeringens foreslåtte reduksjon vil føre til at folkehøyskolene blir «bare for de rike». Det er vel tilsvarende upresis språkbruk. Det at vi bruker 750 mill. kr på folkehøyskolene, samt gir støtte til oppholdet der for elevene, skal sikre nettopp at folkehøyskolene er en mulighet for de mange, ikke bare for de få. Min uttalelse rettet seg nettopp mot det forhold at hovedtyngden av de som berøres av kuttforslaget, er godt voksne mennesker som bør kunne betale noe mer for å delta på kortkurs. Jeg understreker igjen at regjeringen vil sikre et bredt folkehøyskoletilbud, og at det ikke foreslås noen reduksjon i bevilgningen til det som er skoleslagets kjerneoppgave, nemlig langkursene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-12:
Jeg svarte på representantens spørsmål ved å vise til at kortkursene i hovedsak har brukere på mellom 40 og 70 år. I et land som Norge, hvor folk flest har relativt god råd – og de fleste av de som har relativt god råd, er nettopp i denne gruppen – mener jeg at det er forsvarlig. Hvis man ser i budsjetteksten, presiserer regjeringen at den ønsker å skjerme en del av tilbudene til f.eks. psykisk utviklingshemmede, slik at de skal være ivaretatt. Men det er ikke slik at man må slutte med kortkurs selv om den statlige støtten til dem reduseres. Det betyr bare at egenandelen blir litt høyere. Dette er primært en inntektskilde for folkehøyskolene – den skal de få fortsette å ha – men vår oppgave når vi prioriterer, må være å støtte kjernen av folkehøyskolenes virksomhet, og det er langkursene. Det er det folkehøyskolene er kjent for og kommer til å fortsette å være kjent for de neste 150 årene også.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-12:
For det første er det sånn at når man legger frem et budsjett, så legger man frem beløpene, og så sender man ut saker på høring på vanlig måte etterpå. For det andre er det ikke sånn at vi foreslår å fjerne kortkursene. Det er folkehøyskolene som bestemmer om de skal ha kortkurs eller ikke. Det vi foreslår, er å redusere støtten til kortkurs, og da reduserer vi støtten til folkehøyskolene tilsvarende, men kjernen i folkehøyskolenes virksomhet, altså langkursene, vil ikke bli rammet. Vi bruker som sagt 750 mill. kr på folkehøyskolene, og det er da ikke inkludert støtten man får for å gå der. Dessuten får man også tilleggspoeng for folkehøyskolen – man får faktisk like mange tilleggspoeng for å gå på folkehøyskole som man får for å ta førstegangstjeneste. Så at folkehøyskolene på noen måte skal være nedprioritert i det norske samfunnet etter dette budsjettforslaget, klarer jeg ikke å se.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-04-24:
På vegner av stortingsrepresentantane Lise Christoffersen, Kjell-Idar Juvik, Ingvild Kjerkol, Sverre Myrli og meg sjølv har eg gleda av å overrekkja eit representantforslag om at bompengar også kan nyttast til nødvendige, eksterne beredskapstiltak, og det er ei endring av veglova § 27.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-04-24:
For eitt år sidan i går stod eg der oppe som saksordførar for eit lovvedtak om å innføra obligatorisk bompengebrikke for tunge køyretøy, noko eit samrøystes storting støtta. Dette er enno ikkje innført, og så vidt eg veit, er heller ikkje forskrifta sendt på høyring. I rapporten frå kabotasjearbeidsgruppa som vart lagt fram i slutten av mars, er alle partar einige om å innføra krav om obligatorisk bompengebrikke for tunge køyretøy så snart som mogleg. Grunngjevinga deira er m.a. å sikra like konkurransevilkår mellom utanlandske og norske transportørar. Kva framdrift ser statsråden for seg når det gjeld effektuering av det eitt år og éin dag gamle stortingsvedtaket om innføring av obligatorisk bompengebrikke på tunge køyretøy?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-04-24:
Arbeidarpartiet er berre litt utolmodig. Forslaget me sjølve har føreslått, og som vart vedteke for eitt år og éin dag sidan, vil me etterspørja fram til det er effektuert. Under arbeidet med dette forslaget som me handsamar i dag, har det kome tydeleg fram frå mange partar eit sterkt behov for handheving og ikkje minst betre samordning frå ulike myndigheiter for å koma sosial dumping og transportkriminalitet til livs. Statsråden har nemnt nokre viktige tiltak, men innanfor enkelte sektorar. Korleis vil statsråden sørgja for at ein forsterka koordinert innsats mellom vegmyndigheiter, politi, påtalemyndigheit og Arbeidstilsynet vert gjennomført?