Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-10:
La meg starte med å gi honnør til Trygve Slagsvold Vedum og andre som sto bak dette forslaget. Da Slagsvold Vedum hyllet det norske vannet, ble jeg tørst av å høre på. Jeg tror ikke det har vært gjort bedre siden Nordahl Grieg satt – jeg tror det var i Shanghai på 1930-tallet – og skrev det mest fantastiske diktet om norsk vann som noensinne er skrevet. Så Slagsvold Vedum får altså bruke sine lyriske evner i denne sammenheng. Men dette er en oppfølging av et forslag som ble behandlet i Stortinget i 2006 – kanskje det var i 2007. Det er en oppfølging av en norsk offentlig utredning, der man gikk inn for en lovfesting av det offentlige eierskapet. Regjeringen følger opp det som Stortinget tidligere har sagt fra om at vi skal gjøre. Det er riktig som det er sagt av flere – Helleland og andre – at dagens rettstilstand er at det aller meste drives i offentlig regi. Det er også riktig at det kommunale selvstyret er viktig. Men det er også viktig å sikre individets rettigheter, og i valget mellom å sikre hvert enkelt individ i Norge rettigheter til vann og andre hensyn må det veie tyngst. Det er en global trend på dette området, som også flere talere har vært inne på. Mens man på 1980- og 1990-tallet hadde en voldsom tro, ikke minst på høyresiden, på privatisering – også på privatisering av de tjenester i samfunnet som er naturlige monopoler – så er denne rabiate, ideologisk drevne privatiseringsbølgen på kraftig retur. I land etter land ser man at man klarer å skille mellom de områdene i samfunnet som egner seg for private løsninger – og de er mange – og de områdene i samfunnet, særlig der det er naturlige monopoler, som egner seg for offentlige løsninger, for å sikre at alle får gode løsninger. Det er denne blandingen av hva som naturlig er privat, og hva som naturlig er offentlig, som vi bør strebe etter. Dette er et område som naturlig er offentlig, fordi det er den grunnleggende infrastrukturen i et samfunn som alle mennesker er avhengig av, og det er vanskelig å tenke seg noe mer fundamentalt enn retten til vann. Dette leveres best og tryggest av det offentlige. Slagsvold Vedum skildrer situasjonen i Storbritannia. Jeg kan ta det søramerikanske landet Bolivia, hvor kampene rundt vann og privatisering av vann var det som brakte nåværende president Evo Morales til makten. Det er også en bred global bevegelse for – så å si – å rettighetsfeste retten til vann som en del av den globale dagsordenen. Folks rett til vann er jo minst like viktig som retten til mat, retten til bolig eller andre grunnleggende rettigheter. Forslaget kan ses som en føre-var-tilnærming, nemlig at vi sikrer disse rettighetene, selv om problemet ikke er akutt i dag. Men man vet aldri hva som kan komme, og jeg er glad for at Stortinget nå gir sin tilslutning til dette. Så finnes det et lite antall anlegg organisert som andelslag eid av abonnentene selv. Disse kan drive videre etter lovendringen. I forslaget er det lagt vekt på fleksibilitet og hensyn til lokal skjønnsutøvelse. La meg til slutt rekke ut en hånd til opposisjonen, for det er klart at det forslaget som fremmes om å se mye nøyere på kostnadene ved vannhåndteringen og om vi har et godt nok vannhåndteringssystem i Norge, har jeg stor sympati for. Jeg vil i forbindelse med klimameldingen legge fram et omfattende materiale om det. I desember hadde jeg møte med forsikringsbransjen, og deres hovedanliggende i det møtet, som dreide seg om klimaendringer, var et system for vannhåndtering. De sa at vel har de meget betydelige utgifter knyttet til ekstremvær – som flommene i Gudbrandsdalen eller Holtålen, for ikke å snakke om stormene på Vestlandet – men på årsbasis er en enda større utgiftskilde sannsynligvis for dem vår dårlige evne til å håndtere overflatevann. 2011 var det våteste året i Norge på veldig, veldig lenge – antakelig det våteste året som noensinne er målt – og vi hadde store mengder overflatevann. Det rant inn i folks kjellere, de fikk opp kloakk andre steder. Ingen døde av dette, men det er ubehaglig å få kloakken opp i kjelleren, og det er veldig, veldig dyrt å reparere de mange skadene som kommer med dette. Håndteringen av overflatevann i Norge vil bli et hovedtema i klimatilpasningsmeldingen, og vi vil da komme tilbake til de spørsmålene som ikke minst Bekkevold og andre her tok opp.