Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Et av de mest brukte ordene i denne salen er tillit. Jeg har tillit til deg, president, og jeg har tillit til statsråden. Jeg håper det er en felles tillit mellom oss. Man bruker tillit i beskrivelser av hvordan kommunene skal bruke sine penger. Når man gir økte, såkalt frie midler over rammen, sier man at man har tillit til at kommunene vil bruke dem på f.eks. rusbehandling og psykiatri. Tillit er et av de mest brukte ordene fra valgkampen og til nå, brukt om alle reformer. Tillit er litt diffust, men jeg sliter likevel, selv om det er diffust, med å få det til å henge sammen med detaljstyring. Skulle det bli mindre, eller skulle det bli mer? For meg er det detaljstyring når man skal nekte kommunene å ta opp lån, som har vært vurdert av fagøkonomer i kommunene, som har vært gjennom en fagkomité og til slutt innom kommunestyret eller bystyret. Det høres ikke ut som mindre statlig detaljstyring for meg. Det høres ikke ut som tillit til kommunene. Det oser ikke av tillit mellom kommune og stat, og det gir oss ikke en grunnleggende tro på at denne reformen viser tillit til at kommunepolitikerne vet hva som er til det beste for deres innbyggere. La meg ta et eksempel: Fra 2015 til 2017 skal Trondheim kommune investere for 3 mrd. kr – nærmere bestemt 3,12 mrd. kr. Tidligere ordførerkandidat for Høyre i Trondheim sitter også her i salen og uttrykker sterkt behov for tillit til lokaldemokratiet. Han var også ivrig etter å bruke pengene på den måten han og hans gruppe mente pengene burde brukes klokest. At Høyre ønsker å sette Kommune-Norge på ROBEK-lista, selv om en har god styring, fører til at en i Trondheim kan få utsatt byggingen av skolebygg for 3 000 skoleelever. Det fører til at 13 barnehager, over 1 000 barnehageplasser, kan bli utsatt bygd i Trondheim. Vi vet at når det gjelder vanlige kommunale garantisaker, bruker fylkesmennene fra to til tre måneder på å godkjenne en kommunal garanti for en fotballbane. Jeg diskuterte dette med Fremskrittspartiet i valgkampen, og jeg var helt enig med dem om at vi trengte en avbyråkratisering, at vi trengte å gi mer makt til kommunene, og at vi trengte å se på hva Fylkesmannens oppgaver er. Ikke ante jeg at han skulle få mer makt over min hjemkommune, over sørtrøndere, at han skulle ta makten vekk fra lokalt folkevalgte, som ønsker å prioritere skole, barnehage og eldre. Og når vi er inne på eldre: 250 sårt tiltrengte sykehjemsplasser for demente, for mennesker med rusproblemer, for mennesker med psykiske lidelser, for mennesker som er så svake at de sliter med å ta vare på seg selv, vil denne regjeringen sette på vent. Hvorfor det? Jo, fordi man har mistillit til kommunene. Det må være mistillit til Trude Drevland i Bergen, mistillit til byrådet i Bergen, som nå har blitt et mindretallsbyråd. Byrådet i Bergen sier selv at de mener regjeringens framlegg om at alle låneopptak i kommunene skal godkjennes av Fylkesmannen, strider mot prinsippet om lokalt selvstyre. Og det er ikke første gang denne regjeringen møter motstand fra sine egne. Dette er en reform som oser av mistillit til kommunene, som oser av mistillit mellom kommune og stat. Det er ikke en reform som legger til rette for skole, barnehage, eldre, dem vi er til for, dem vi hver eneste dag skal stå på denne talerstolen eller sitte i denne salen og gjøre vårt beste for å hjelpe.