Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-05:
Havets ressurser er en viktig del av bidraget til å gi folk mat i framtida og kan bli en vesentlig større del. Det er vel også derfor to av FNs nye bærekraftsmål, som Norge har forpliktet seg til, går ut på å bevare havets ressurser og å gjenoppbygge skadede økosystemer. Norge har selvfølgelig et særlig ansvar i den sammenhengen fordi vi forvalter usedvanlig store og rike havområder. For Norge har som alle vet, fisk vært viktig i mer enn tusen år.. Havbruk er i tillegg blitt en stor næring. Og i en framtid hvor norsk verdiproduksjon og arbeidsplasser må skapes andre steder enn i oljesektoren, er det ingen tvil om at havets levende ressurser igjen vil være en av våre aller mest verdifulle muligheter. Potensialet er enormt for produkter og næringsutvikling basert på store, artsrike marine økosystemer som Norge forvalter, hvis vi forvalter dem riktig. I dag forvalter Norge de fleste av våre marine ressurser godt, men slik har det ikke alltid vært. Det som har utgjort forskjellen, har vært solid, uavhengig fagkunnskap og politisk vilje til å basere forvaltningen på denne kunnskapen. Men samtidig ser vi, parallelt med dette, oppdrettsindustrien som et grelt eksempel på det motsatte – Stortinget legger mindre vekt på forskningsresultater, og man har en statsråd som gir uttrykk for at han ikke skjønner forutsetningene for forskning. Oppdrettsindustrien tillates i Norge i 2016 utrolig nok å ikke ha kontroll verken på sin egen parasitt- og sykdomssituasjon eller sine skadevirkninger på kystmiljø og laksefisk. Da regjeringen la fram en melding til Stortinget om en konkurransekraftig sjømatindustri, ventet vi i Miljøpartiet De Grønne at faglige og ressursmessige forutsetninger var tillagt stor vekt. Det ventet vi særlig når vi vet at klimaendringene nå setter hele det marine ressurssystemet under et veldig stort og veldig uoversiktlig endringspress. Men stortingsmeldingen innfrir dessverre ikke denne forventningen, og jeg er blant dem som er forundret over hvor lite meldingen inneholder av konkrete tiltak i andre deler av sjømatindustrien enn akkurat fartøysektoren. En konkurransekraftig norsk sjømatindustri, og ikke minst en sjømatindustri som skal utvikle og gi grunnlag for ny næringsvirksomhet, fortjener etter Miljøpartiet De Grønnes begreper en atskillig mer omfattende vurdering av organisering og virkemidler enn det vi har fått i denne meldingen. Det er i dag et betydelig gap mellom de usedvanlig verdifulle ressursene som vi er i stand til å ta opp fra våre havområder, og den bearbeidingsgraden og verdiskapingen som vi får ut av det. Dette er en utfordring som jeg tror vi må opprettholde overfor oss selv, også etter at denne meldingen er kommet, fordi det er mer å hente, og vi trenger å ta denne utfordringen mer alvorlig enn meldingen gjør. Uansett slår De Grønne fast at vi vil se aktivitetsplikten styrket, ikke avviklet. Der industritrålere ikke oppfyller de forpliktelsene de har inngått, bør kvotene omfordeles, for det er helt avgjørende at samfunnskontrakten rundt fellesskapets fiskeriressurser skal oppfylles. Samtidig bør rekrutteringen av unge fiskere styrkes, og det bør etableres rekrutteringskvoter. Her er flåten under 11 meter viktig fordi man kan komme inn der uten å kjøpe kvoter. De små båtene bør man vurdere å gi mer muligheter til fiske hele året. Dessuten understreker jeg at De Grønne er uenig i regjeringens forslag om rasjonalisering av leveringsplikten og fjerning av bearbeidingsplikten. Norge har en økosystembasert forvaltning som mål. Det betyr at miljø- og økosystemhensyn skal være overordnet i forvaltningen. Det handler altså ikke om å balansere interesser i dette tilfellet, men det handler om at miljøfaglige vurderinger må være premisser. Det er dette som er den absolutte forutsetningen for en langsiktig, bærekraftig og dermed konkurransekraftig sjømatnæring. Derfor mener Miljøpartiet De Grønne at økosystem-perspektivet og klima- og miljøeffektivitet bør inkluderes i mandatet til den kommisjonen som komiteen foreslår – et forslag vi for øvrig støtter. Siste del av forslaget vi fremmer her, lyder som følger: «Kommisjonen skal komme med konkrete anbefalinger som ivaretar intensjonen om en klimaresilient, klima- og miljøeffektiv, økosystembasert og samfunnsøkonomisk god løsning som bidrar til lønnsomhet i både flåten og industrien, samtidig som den bidrar til bosetting og sysselsetting i kystdistriktene.» Jeg tar med dette opp forslaget.