Trine Skei Grande (Venstre), 2002-04-18:
Denne saken dreier seg om kriminelle handlinger og forebygging av kriminelle handlinger. Dette arbeidet har Venstre tatt høyst alvorlig, det samme gjør Regjeringa, og vi er godt i gang med arbeidet. Det er jo ikke bare Fremskrittspartiet som er og har vært opptatt av å bekjempe kriminalitet, ei heller det som kan ha tilknytning til spesielle grupper og kulturelle tradisjoner. Det spesielle med Fremskrittspartiet er at de opererer i en generell atmosfære av mistenksomhet og motvilje mot folk fra andre land, og at presisjonsnivået i debatten ikke alltid er like stort. Når Fremskrittspartiet f.eks. så sterkt omfavner de kontroversielle og svært upresise uttalelser fra politisjefer, går jeg ut fra at det er fordi disse politisk kan tas til inntekt for partiet, ikke fordi de mener at embetsmenn generelt bør blande seg i debatten på en måte som ikke er faglig, men i høyeste grad er politisk. Mangel på presisjonsnivå, f.eks. ved ikke å skille klart mellom asyl- og flyktningpolitikk, integreringspolitikk, innvandringspolitikk, kriminalitet og kulturforskjeller osv., er svært uheldig og skaper en stor saus av meninger, holdninger og påstander. Vi får ofte et klima av mistenksomhet, intoleranse og generalisering, som Fremskrittspartiet dessverre har bidratt solid til. Dersom dette har ført til at Fremskrittspartiet ikke føler at deres forslag er tatt imot med tilstrekkelig alvor, er det i stor grad partiets egen skyld. I stor grad kan det også ha skygge av den større enigheten om flere ting enn man tilsynelatende skulle tro. Det er mange år siden Venstre var naiv i sånne spørsmål – om vi noen gang har vært det. Odd Einar Dørum er justisminister, og det var han også i Sentrumsregjeringa. Framfor noen har han gått foran og tatt tak i mange av de sakene som berøres av dagens forslag. Det har han gjort på den plattformen som Venstre bygger på – enkeltmenneskets frihet og ønske om velferd, et tolerant, romslig og flerkulturelt samfunn bygd på liberale verdier, antirasisme, antidiskriminering og antigeneralisering, en hard kamp mot dem som krenker andres frihet og deres velferd gjennom overgrep og andre kriminelle handlinger. Jeg rekner med at statsråd Solberg vil gjøre nærmere rede for de tiltak Regjeringa arbeider med på området. Venstre deltar aktivt i utformingen av denne politikken, og jeg vil påstå at disse sakene tas mer alvorlig enn noensinne. Enkelthendelser kan føre til engasjement og at samfunnsproblem tas på alvor. Men det kan også føre til en slags moralsk panikk, der raske ryggmargsreflekser overtar for en mer veloverveid reaksjon og veloverveide forslag. I Stortinget må presisjonsnivået i argumentasjon og forslag være høyere enn det er i den generelle mediedebatten. Derfor er det positivt at en del av forslagene som er framsatt i media, ikke opprettholdes her i salen. Jeg viser bl.a. til Arbeiderpartiets utspill om forbud mot ekteskap mellom søskenbarn og om obligatorisk helsekontroll. Her i Stortinget stilles det større krav til presisjonsnivået når det gjelder både hva man skal snakke om, og hva man skal gjøre. Derfor er det positivt at Fremskrittspartiets mange forslag faller. Mange av dem er velmente, men i sum bringer de en holdning som ikke fremmer integrering og antidiskriminering. Venstre kan slutte seg til alle flertallsmerknadene i denne innstillingen og til det meste som er sagt i debatten av både våre regjeringskolleger og representanter fra SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Etter vårt syn har Regjeringa en balansert og god politikk på dette feltet. Vi vil derfor ikke stemme for noen av de fremsatte mindretallsforslagene, men slutter oss til komiteens innstilling.