Vidar Helgesen (Høyre), 2017-06-02:
Først må jeg si at jeg er glad for å høre at det kanskje er flere enn meg som lurte på hva dette med catskiing var, første gang de hørte ordet. Denne regjeringen er generelt opptatt av å styrke lokaldemokratiet og distriktenes muligheter for å skape arbeidsplasser og vekst. Det er bakgrunnen for at jeg har lagt frem et forslag som innebærer at kommuner kan få myndighet til å fastsette forskrift om en kommunal forsøksordning for catskiing. Vi har et langstrakt land. Det er svært store variasjoner i naturmangfold, areal, topografi, klima og antall innbyggere. I noen kommuner er det mye plass i fjellheimen, begrenset naturmangfold og relativt få brukere av naturen. Andre steder er det mer etablert og omfattende klassisk friluftsliv eller verdifullt eller truet naturmangfold, som f.eks. villrein som det må tas spesielt hensyn til. Noen kommuner har alpinanlegg der catskiing kan gi grunnlag for nye inntekter, andre har en betydelig reiselivsnæring som baserer sin virksomhet på den svært verdifulle uberørte naturen og ikke motorisert ferdsel. Muligheten til å oppleve naturområder uten støy er et viktig nasjonalt fellesgode. Det er av stor betydning at slike verdier ivaretas. Vi vet at catskiing kan ha ikke ubetydelige ulemper for reiseliv, friluftsliv, naturmangfold og reindrift, og at det kan bidra til økt risiko for skred, skader og ulykker. Det er liten erfaring med catskiing i andre land, det er usikkert hvilket omfang det vil bli, og dermed også hvordan de eventuelle negative effektene vil bli, dersom regelverket endres. Derfor er mitt utgangspunkt at åpning for catskiing bør være kunnskapsbasert og innenfor klare rammer. Dette er bakgrunnen for at jeg ikke foreslår noen varig generell endring av motorferdselloven, men i stedet en lovhjemmel som åpner for en forsøksordning begrenset til seks år og et representativt utvalg bestående av seks kommuner. Videre har regjeringen valgt å fremme det mest skånsomme av de alternativene som var på høring, altså at det bare kan etableres løyper for catskiing i tilknytning til eksisterende alpinanlegg. Ordningen skal evalueres etter fire år, og evalueringen skal ferdigstilles slik at en eventuell permanent lovendring kan tre i kraft før forsøksordningen utløper. Videre foreslår jeg kriterier for kommunale catskiing-løyper, slik at hensynet til bl.a. naturmangfold og friluftsliv blir ivaretatt. Transporten skal skje i fastsatte løyper, og de kan ikke legges i verneområder og nasjonale villreinområder eller kreve terrenginngrep. Løypene skal heller ikke være til vesentlig skade eller ulempe for reindriften. Kommunene må utrede virkningene for friluftsliv og naturmangfold og ta en rekke hensyn i arbeidet med løypene, særskilt til friluftsliv, men også til naturmangfold, bolig- og hytteområder, landskap, kulturminner og kulturmiljø. Sikkerheten både for dem som kjører, og for andre må også ivaretas. Dermed vil det langt ifra bli fritt frem for kommunene som får delta i forsøket. Gjennom de foreslåtte saksbehandlingsreglene sikrer vi også hensynet til kunnskap og informasjon om konsekvenser, samt lokal medvirkning. Samtidig har jeg i utformingen av forslaget lagt stor vekt på at prosessen kommunene må igjennom for å fastsette løyper, skal være enkel, og at det skal være klart og tydelig hvilke regler som gjelder. Departementet vil komme tilbake til ytterligere kriterier for utvelging av kommuner til forsøket i forbindelse med utlysning av forsøksordningen, og endringer i forskrift for bruk av motorkjøretøyer i utmark og på islagte vassdrag. Ved at vi i første omgang åpner opp for en svært begrenset forsøksordning for catskiing, som også har vilkår om ivaretaking av viktige samfunnshensyn, mener jeg vi har redusert risikoen for negative konsekvenser til et minimum. I stedet får vi et godt og nyttig kunnskapsgrunnlag som kan gi oss en pekepinn på om catskiing er noe å satse på varig – eller ikke.