André Oktay Dahl (Høyre), 2003-05-26:
Jeg vil benytte anledningen til først å takke saksordføreren for den jobben han har gjort. Det har ikke vært noen lett oppgave når alle har hatt ulike agendaer og har sittet med hver sin lommekalkulator på hvert sitt kontor, men han har i hvert fall gjort en seriøs, skikkelig jobb, selv om vi er uenig i en del standpunkter her. To spørsmål har stått sentralt i komiteens behandling av valgsystemet. Det ene behandler vi formelt her i dag, og det dreier seg i bunn og grunn om hvorvidt vi fortsatt skal akseptere at velgere i fylker hvor det bor mange mennesker, skal telle mindre enn velgere som bor i områder hvor det er opptil flere dusin steinkast bort til naboen. Det andre spørsmålet behandles først senere, men det har vært en viktig del av en mulig forhandlingspakke når det gjelder å respektere at velgerne kan ha andre og sannsynligvis også ofte mer representative formeninger om kandidater enn partienes nominasjonskomiteer har. For Høyre er de prinsipielle standpunktene til begge disse spørsmålene klare. For det første ser vi det som helt naturlig at man tar inn over seg at verden har forandret seg, og at utviklingen i forhold til både telefon, Internett, opptil flere flyavganger daglig og tross alt bedre veier de siste tiårene gjør at det ikke nødvendigvis er veldig vanskelig for de delene av landet som ikke ligger og snuser på Sinsenkrysset, å gjøre seg gjeldende. Når det gjelder den geografiske fordelingen blant stortingsrepresentantene, er vi av den klare oppfatning at det må være antallet velgere i et fylke som avgjør antallet representanter dette fylket skal ha, og ikke antallet kvadratkilometer med – med respekt å melde – busker, kratt og vilt. Jeg tror folk flest har store problemer med å forstå at antall kilometer i lengde med ur og antall kilometer i bredde med fjell skal gis demokratiske rettigheter. Når dette senere etter all sannsynlighet kombineres med at et flertall heller ikke tør å gi velgerne mulighet til å påvirke personsammensettingen i Stortinget, slik det gjøres ved alle andre valg, avtegner det seg et dårlig bilde. Jeg skal ikke nå spekulere i motivene for hvorfor Arbeiderpartiet, SV og folkeavstemmingenes store forkjemper, Fremskrittspartiet, gjør nettopp dette, da vi formelt sett behandler saken om personvalg senere, men det må være lov å stille spørsmålet og undres på hvorfor Fremskrittspartiet synes det er viktigere å hindre personvalg enn å sikre at hver enkelt velger måles uten bruk av tommestokk. Denne kombinasjonen av udemokrati gjør at det hadde vært fristende å stemme mot hele valgloven når den kommer senere, men det vil vi antakeligvis ikke gjøre. Jeg skal heller ikke foregripe behandlingen av Riksrevisjonens nye undersøkelse om inntektssystemet for kommunene, men jeg er redd for at vedtakelsen av en arealfaktor nærmest er en garanti for at de negative funnene i denne undersøkelsen ikke blir avhjulpet. Under merkelappen regionalpolitiske hensyn, som jo er viktig, har ikke inntektsforskjellene mellom kommunene blitt mindre, inntektsutjevningen ivaretar ikke større kommuners behov, og tildelingen av skjønnstilskuddene synes å følge prinsippet om at den som har fra før, skal få enda mer. Det er et perspektiv å ta med når man skal vurdere om man skal stemme for eller imot. Det var nevnt av representanten Kolberg her at man har tradisjonelle konfliktlinjer som er i ferd med å bli svakere, men jeg tror denne arealfaktoren er med på å skjerpe disse tidligere og tradisjonelle konfliktlinjer, fordi folk som bor i tettbebygde strøk og fylker, rett og slett ikke vil akseptere at Stortinget vedtar dette. Saksordføreren var inne på at demokratiet har minst en todelt kjerne. Med respekt for at flertallet har et annet syn i denne saken, består denne kjernen for det første i at flertallet kan vedta nesten alt det vil, og mindretallet må respektere det. Det andre består i at flertallet må ta tilbørlig hensyn til mindretallet og ikke overkjøre det. Fremskrittspartiet skriver i sine særmerknader at en arealfaktor kombinert med jevnlig revisjon av befolkningstallene er et skritt i riktig retning. Jeg skal innrømme at også Høyre har tenkt i de baner og var villig til å komme med visse innrømmelser hvis vi fikk på plass et personvalgsystem. Men det har blitt stadig mer klart for oss at denne arealfaktoren har en mengde mulige negative drawback som stiller store krav til dem som eventuelt prøver å utlede en arealfaktor av dette demokratiprinsippet og kjernen i dette. Utgangspunktet, hensynet til mindretallet, blir nærmest snudd på hodet og blir i bokstavelig forstand det motsatte av millimeterrettferdighet i den vanlige forståelsen av begrepet. Dagbladet hadde egentlig et ganske bra poeng på lederplass i går da avisen spurte om «reformen egentlig bringer demokratiet videre» og gav et ganske dekkende svar, nemlig at man frykter «at reformen tildekker mer enn den opplyser skjevhetene» i demokratiet. Når Dagbladet også skriver at reformen først og fremst angår den politiske eliten, er det rene ord for pengene og gir et dekkende uttrykk for hva noen og hver kan føle om den småskalareformen som flertallet legger opp til her i dag, og når vi senere skal behandle spørsmålet om å gi folk i det minste et minimum av reell anledning til å påvirke hvem de skal sende inn i denne salen ved å innføre personvalg. Det mest artige for fremtiden blir bokstavelig talt å svare på spørsmålet: Hvor langt var du fra å komme inn på Stortinget, da? Da må man være ærlig og svare at man var et par-tre kilometer i lengde fra og et par-tre kilometer i bredde fra. Men luften er fortsatt for alle. Vi beregner ikke volum – ennå! Til representanten Kolberg: Jeg skjønner at det har vært interessant å sitte i Valglovutvalget. Det er vel noen andre i denne sal som også har vært medlem av Valglovutvalget. Det har kanskje medført noe ulik pressedekning. Men resultatet viser først og fremst at denne reformen er skapt av og for valgforskere og andre mer eller mindre spesielt interesserte, ikke nødvendigvis velgere. Ellers var det interessant å høre representanten Enoksen her i sted. Jeg visste at Senterpartiet var et grunnlovskonservativt parti, men jeg synes påpekingen av at vi ikke bare skal representere og velge på vegne av folk, men også på vegne av deres livsgrunnlag og eiendomsrett var ganske interessant. Det er en ganske artig link til de valgbarhetsreglene vi hadde før 1814, hvor inntekt, formue og eiendomsrett var blant de bestanddelene man la vekt på.