Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2015-05-05:
I Troms idrettskrets legges det ned 866 årsverk i frivillig innsats, noe som har en verdi for idrettskretsen på over 410 mill. kr. Hvis man overfører dette på landsbasis, er det 27 600 frivillige årsverk, og det tilsvarer en verdi av det som jobbes ute i idretten, på over 13 mrd. kr. Likevel er frivilligheten og dugnadsånden i idretten inne i en negativ spiral. Det er vanskeligere nå enn det har vært før å få folk til å stille på dugnad, og det er en merkbar forskjell mellom dem som bor i byen, og dem som bor i distriktene, når det gjelder å få dette til. Det er mye lettere, sies det, å ha hjerte for idrettslaget for oss som bor i bygda. Det er lettere å distansere seg når man bor i byen. Dette er en trend som vi ser spesielt i byene og storbyene, og som også smitter over på viljen til å ta på seg verv, og ikke bare på dugnadsånden. Mange idrettskretser forteller at ved årsmøtetider får de en rekke telefoner fra forskjellige idrettslag som ikke finner noen ledere. De finner ikke noen som vil stille opp for idrettslaget. En annen trend er at mange betaler seg ut av dugnaden. Dette er synd, og det er ikke den utviklingen vi ønsker. Dette er jo et land som nettopp sier at dugnadsånden står høyt i kurs. Mye jobb for få! – det er ikke det slagordet vi ønsker. Vi ønsker en større dugnadsånd. Derfor er denne merverdikompensasjonsordningen for idrettsanlegg en ordning som har vist seg å være god og virke etter hensikten, så dette må vi jobbe videre med. Det er erfart at det er blitt enklere for målgruppen selv å ta ansvar for bygging av anlegg, noe vi ser av den voldsomme økningen i søknadsberettigede anlegg de siste årene. Det er en god ordning at brukerne selv tar ansvar for bygging og drift av anleggene. Det gir et samhold og et engasjement som også skaper noe utover idrettsaktiviteten. Erfaring viser at det i tillegg skapes godt samhold for å ta vare på anleggene. Det er god samfunnsøkonomi i at bygging i slik regi også utløser god dugnadsinnsats, og det er nettopp det vi ønsker. Det reduserer kostnadene og gir gunstigere regnestykker både for staten, kommunene og byggherrene, som er idrettslagene. Alternativet vil i mange tilfeller være at kommunene bygger anleggene uten samme mulighet til å redusere kostnadene, noe som vil utløse full kompensasjon for merverdiavgiften og dermed en økt kostnad for staten. Nå leser jeg i sakspapirene at Arbeiderpartiet er imot dette, imot intensjonen om å gjøre ordningen som ble innført i 2010, mest mulig forutsigbar for lag og foreninger. Men alle bør jo være interessert i at forutsigbarheten er stor i denne saken, så det er gledelig at samarbeidspartiene – Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre – fikk til en stor økning, til over 100 mill. kr, i budsjettet for 2015. Det er vanskelig å forutse behovet år for år, men det er viktig at man har en forutsigbarhet. En slik økning i rammen vil danne et godt grunnlag for kompensasjon i årene framover, vil jeg spå. Dette må vi få til, dette må vi stå sammen om. Forslagsstillerne vil også utvide ordningen til å gjelde vedlikehold av anlegg. Siden kompensasjonen for merverdiavgift til vedlikehold allerede er ivaretatt i andre ordninger, mener Fremskrittspartiet at det er viktig å beholde denne ordningen som den er, og til det formålet den er tenkt. Lokale idrettslag og dugnadsgjenger trenger en forutsigbarhet for refusjon av moms når de legger ned mye tid selv. Det er det minste vi kan gi.