Trine Skei Grande (Venstre), 2004-06-10:
Det er en statsleder som er blitt tillagt følgende utsagn: Om mine ideer er uforenlige med virkeligheten, får det bli verst for virkeligheten. Denne loven som vi nå endrer i forhold til minoritetsspråklige elever, er først og fremst laget i en tid da det var to eller tre stykker som lett kunne flyttes inn på et lite, ekstra grupperom, og da man lett kunne finne en morsmålslærer som kunne ha undervisningen for å spe ekstra på inntekten. Det som nå skjer med lovendringen, er ikke en nedgradering - nei, det er faktisk en oppgradering og en forsterkning av det som disse elevene trenger, og det er en oppgradering i forhold til virkeligheten. Systemet ble laget da disse elevene var få, da disse var unntakene. Det er faktisk slik at de elevene vi her snakker om, alltids kommer til å møte hverdagen med bare norsk undervisning en eller annen gang i livet. Noen møter den utfordringen på videregående, noen møter den på høyskolen, og noen møter den senere en eller annen gang. Jeg tror det er best at man møter den utfordringen når man har et godt, forsterket system rundt seg, så tidlig som mulig i alder. Ja, det finnes lite forskning på dette. Det er en del svenske forskere som faktisk beviser hvordan unger kan leve med mange språk og beherske det meget godt. Jeg kan komme med eksempler på det. Men jeg ser at det er lite kunnskap om dette, og det er en ganske stor forakt mot alle de lærerne som jobber med denne problematikken til daglig. Man kan gå rundt på osloskole etter osloskole der lærere har bygd opp metoder å jobbe etter - de har kunnskap om hvordan de skal jobbe, og masse erfaring med hvordan de skal gi disse ungene en best mulig base. Det finnes mye kunnskap om dette ute i samfunnet. Lærerne ser denne virkeligheten. Denne virkeligheten betyr at Gamlebyen skole, som jeg hører til, har rundt 80 språk presentert på sin skole. Da syns du du ser den rektoren som skal gå ut og finne morsmålslærere i 80 språk - på én skole! Da syns du du ser de lærerne som skal finne ut hvorvidt den pakistanske eleven snakker urdu, eller om det faktisk er punjabi vedkommende elev skal ha undervisning i. Dette er store språk, med store variasjoner, og ofte finner du en morsmålslærer som har en helt annen vinkling på sitt språk enn hva foreldrene har. Arabisk i Marokko og i Egypt er ganske forskjellig. Denne kvaliteten er det umulig å sikre ungene i virkelighetens skolehverdag. Men vi her på Stortinget klamrer oss gjerne til et vakkert lovvedtak og noen vakre svingninger om hvordan dette skal være, sjøl om vi vet at dette er uforenlig med virkeligheten. Hvis du går inn i en skoleklasse på Tøyen som har integrert morsmålsundervisningen for å gjøre det slik at ungene fort skal klare å følge med på den vanlige undervisningen, vil du oppleve at det på mandag kanskje er sju lærere inne i klasserommet, som representerer de ulike morsmålene til de elvene som har hatt kort erfaring med å være i norsk skole. Men på fredag finner du bare den norske læreren der, for da har de organisert dette slik at det er så integrert at ungene har begrepsinnlæringer på mandag, og så jobber man med det temaet man har valgt for den uka. Men hvis du går bort til lille Lise med langt lys hår på første rad, vil også hun kunne lese urdu, fordi dette er en så stor integrert del av undervisningen at også hun har plukket opp det, slik som skolen er organisert. I framtida vil vi antakeligvis ha en skole der alle barn kommer til å forholde seg til ulike språk. De kommer til å ha en mormor som er fra Pakistan, eller besteforeldre som er fra et annet land, eller kanskje mamma og pappa har studert i Nederland og ungene har gått på skole der. Dette kommer til å være normalen. Og dess mer kunstig vi gjør det, dess større bjørnetjeneste gjør vi disse ungene. Så egentlig er denne loven en praktisk tilnærming til virkeligheten. Det er ikke noen stor endring for de elevene det angår. I Oslo har det vært bred enighet om dette. Her har seks partier sittet og forvaltet byrådsmakt der dette egentlig har vært praktiseringen av lovverket. Det er bare ett parti i bystyret som alltid har vært imot det, og det er RV. Og når jeg da sier at sitatet "om mine ideer er uforenlig med virkeligheten, får det bli verst for virkeligheten", kommer fra Stalin, skjønner vi kanskje den linken.