trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-15:
Når vi etter gjennomgangen i fagkomiteene ser hvor mange anmodningsvedtak som ikke er fulgt opp, må jeg si at det – i hvert fall for noen komiteers del – er oppsiktsvekkende høye tall. Eksempelet som kontrollkomiteen har pekt på med utdanningskomiteen, som rapporterer at regjeringen i 2020–2021-sesjonen kun fulgte opp 19 av 69 anmodninger, illustrerer det godt. Det går kanskje an å gruppere disse forglemmelsene – eller hva vi skal kalle dem – inn i to. Det ene er at det ser ut til å være en god del anmodningsvedtak som man kan si koker bort i kålen, og som av ulike grunner aldri blir fulgt opp. Så er det jo også noen hvor handlingsmåten, i hvert fall, minner om politisk obstruksjon. Jeg tenker at den manglende gjennomføringen av Stortingets klare vedtak når det gjelder tidlig ultralyd og NIPT, er eksempler på det. Vi ser også eksempler på at der det egentlig ikke er rom for å misforstå Stortingets intensjon, anses et anmodningsvedtak fra departementets side likevel som utkvittert ved hjelp av noe som er kvalitativt annerledes enn det Stortinget har bedt om. Et eksempel på det er Stortingets vedtak om produksjonskapasitet for kritisk medisinsk utstyr, der regjeringens svar var å peke på lagerkapasitet, som jo åpenbart er noe annet. Jeg sier dette fordi jeg tenker at vi nå er i en situasjon med en ny regjering, med nye muligheter til å ta Stortingets anmodningsvedtak mer på alvor og følge dem opp på en grundigere måte enn det jeg synes vi nå har fått dokumentert har vært standarden de siste årene. Den oppfordringen håper jeg regjeringen tar.
Sandra Bruflot (Høyre), 2022-02-15:
Det kan ikke være sånn at dersom man brekker et bein, får man hjelp med én gang, men hvis dagene fylles av mørke og vonde tanker, eller man blir avhengig av rus, får man ikke den hjelpen man trenger. Pasienter skal ha det samme gode tilbudet uansett hvor man bor i landet, og når Riksrevisjonen peker på at det ikke er sånn, er det alvorlig. Det er satt i gang flere ting for at også kommunene skal kunne ta sin del av ansvaret for at vi har gode helsetjenester i hele landet. Kommuneøkonomien er styrket, det er brukt øremerkede tilskudd, lov- og regelverk er tydeliggjort, og det kommer en ny veileder. Fra 2016 til 2020 er det nesten 2 600 nye årsverk i kommunalt psykisk helse- og rusarbeid. Alle kommuner skal ha sin egen psykolog, og innen utgangen av 2019 hadde 94 pst. av kommunene dette. Det er bra, men vi må holde trykket oppe for å sikre at alle får de helsetjenestene de skal ha, uavhengig av hvor de bor i landet, og også når det er psykiske lidelser de trenger hjelp med. Når tre av fire helseforetak ikke møter ventetidskravet for barn og unge og to av dem ikke innfrir kravet for voksne, er ikke det bra nok. Når én av ti kommuner ikke tilbyr noen behandling for barn og unge med psykiske plager utover den behandlingen fastlegene kan gi, er ikke det bra nok. Halvparten av kommunene har ikke oppsøkende tjenester til barn og unge med psykiske lidelser. Nesten 30 pst. av kommunene har ikke oppsøkende tjenester til voksne. Det viser oss at både storting, regjering, helseforetak og kommuner har en jobb å gjøre. Når vi står i helsekø, har vi livene våre på vent, vi fungerer ikke sånn som vi pleier. Det er ikke sånn at det endrer seg dersom det er psykiske lidelser eller rus vi sliter med. Kanskje er det desto vanskeligere – fordi det ikke synes. Vi har ikke krykker som gjør at man ser hvorfor vi ikke kan følge ungene på fotballtrening eller ikke er på jobb. Derfor var kortere helsekøer noe av det viktigste for Høyre da vi gikk inn i regjeringskontorene i 2013, og ventetidene har gått ned. Fra 2013 til 2020 har ventetidene innen psykisk helsevern gått ned med ni dager for barn og unge, ti dager for voksne. Men vi er selvfølgelig ikke fornøyde, og tallene som kommer fram, er ikke gode. Målet må uansett være at ventetidene går enda lenger ned. Den gylne regel, at veksten i psykisk helse og rus skulle være større enn i somatikk, skulle bidra til nettopp det. Vi har ikke nådd målene for psykisk helse, men vi nådde dem for rus. Nå er den gylne regel helt fjernet som mål, og jeg spør meg selv om hvordan stoda hadde vært uten den målsettingen, uten den forventningen, og hva det vil gjøre med prioriteringene i helseforetakene framover.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2022-02-15:
Det er en grunn til at vi står her år etter år, med skiftende røde og blå regjeringer – og uansett hvor gode og sterke intensjoner vi har, klarer vi ikke å nå målene for psykisk helse. Det er en grunn til at psykisk helse og kroniske lidelser blir systematisk underprioritert i helsevesenet vårt. Det er ikke et spørsmål om intensjoner. Jeg har full tiltro til at både sittende helseminister og tidligere helseministre virkelig har hatt denne problemstillingen øverst på blokka i alle de årene man har slitt med å komme i mål med den gylne regel. Jeg mener at hovedårsaken her er strukturell, systematisk og ikke minst ideologisk. Den viktigste skillelinjen i norsk helsepolitikk går i dag ikke mellom rødt og blått. Vi kan skru opp og ned privatiseringen så mye vi vil – det er ikke det som kommer til å løse utfordringene med psykisk helse. Den viktigste skillelinjen i norsk helsepolitikk i dag går mellom grønt og grått, og vi er dessverre blitt sittende med en grå ideologisk forankring av helsepolitikken vår i dag. Det er et system hvor helsevesenet prioriterer ting som kan måltallsfestes og styres etter mekanistiske, bedriftsøkonomiske effektiviseringsprinsipper som ikke fungerer i praksis, i et system som faktisk baserer seg på at mennesker med fagkunnskap skal hjelpe mennesker med behov. Når man lytter til innleggene til flere av talerne på talerstolen i dag, forstår man at de dypest sett skjønner denne problemstillingen. Flere av innleggene i dag kunne blitt tolket som støttetaler til en grønn helsepolitikk, og regjeringsplattformen har også mange gode, lovende formuleringer. Men spørsmålet er: Hva vil vi se i praksis av tiltak fra regjeringen? For det å gå over fra den modellen vi har i dag – med foretakstankegang, med bedriftsbudsjettankegang, med kostnadsoptimalisering og effektivisering – til et system som baserer seg på å la fagfolkene få tiden og tilliten tilbake, og at vi gir de løsningene rom til å finne plass som vi vet trengs, krever utrolig mye målrettet handling over tid og en endring av tankegangen og ideologien til hele helsevesenet vårt. Det er utfordringene som dagens regjering og helseministeren sitter med, og jeg ønsker dem all lykke til med å ta de utfordringene på alvor.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2022-02-15:
Folk betaler nå høye strømregninger for å dekke grunnleggende behov som lys, varme og matlaging. Det var få som forutså at vi skulle havne i en slik situasjon bare for noen måneder siden, men det vi nå vet, er at vi kan få høye strømregninger i lang tid framover. Derfor ønsker mange å sette i gang tiltak i boligen sin for å redusere forbruket og produsere sin egen strøm. Det er veldig bra og en viktig del av løsningen, men da må støtteordningene bli både flere og mer tilgjengelige enn de er i dag. Slik ordningene er i dag, må man være både bemidlet og energisparingsentusiast for å benytte seg av tilbudet. Den viktigste kilowattimen er den vi ikke bruker. Energisparing gir lavere strømregning samtidig som det sparer naturen for unødvendig kraftutbygging. Effektiv bruk av energi vil i tillegg frigi store mengder strøm til andre behov i samfunnet, med andre ord et slags kinderegg om vi gjør det riktig. Opprinnelig skulle Enova sørge for at energisparing ble attraktivt for både næringslivet og husholdningene. Men over flere år har Enovas mandat beveget seg mer mot tiltak for å kutte utslipp i industrien heller enn å støtte kjente og populære sparetiltak i husholdningene. Klimatiltak og omstilling i næringslivet er viktige oppgaver som Enova skal fortsette å ha, og Miljøpartiet De Grønne vil styrke Enova på dette feltet. Men det kan ikke gå på bekostning av den helt nødvendige jobben med energisparing i husholdningene. Når kun et fåtall i befolkningen kjenner ordningene og tilskuddene ikke blir brukt, er det noe som ikke fungerer. Det burde være en selvfølge at alle midlene som husholdningene betaler inn til energifondet, faktisk betales ut igjen som støtte til energisparing. Når ikke Enova gjør dette, må noen andre gjøre det. Miljøpartiet De Grønne vil at Husbanken skal ha hovedansvaret for å behandle søknader om støtte til energisparetiltak i husholdninger. Derfor kommer vi ikke til å stemme for et forslag om å reforhandle avtalen med Enova, selv om vi er helt enig i intensjonen bak forslaget, og takker for at de fremmer forslaget og løfter debatten. Vi mener at ordningene må få en mer sosial profil, og at de må utvides kraftig. Husbanken har lang erfaring med å nå ut til brede lag av befolkningen, og særlig familier med lav inntekt. Derfor er jeg glad for at regjeringen har sagt de vil vurdere å flytte ansvaret til Husbanken, men jeg forventer også at regjeringen stiller opp med konkrete støtteordninger for at de med dårligst råd skal få mulighet til å redusere strømforbruket sitt, de også.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2022-02-15:
På hvilket annet område ville vi akseptert at regjeringen forsøker å løse en konflikt om bruken av et område ved systematisk å forfølge og slakte ned våre medskapninger? I løpet av helgen har en betydelig del av den norske ulvebestanden blitt felt inne i ulvesonen, og nå står flere ulver mot svenskegrensen med ryggen mot veggen og venter på tur. Alle de fire store rovdyrene er enten kritisk truet eller sterkt truet av utryddelse fra norsk natur. Når det gjelder ulv, er det snakk om rundt 100 individer med helt eller delvis tilhold i Norge. Dette er en ekstrem situasjon for en art. Ulven hører naturlig hjemme i norsk natur uansett hvilket land enkeltindivider har sitt genetiske opphav fra. Jeg har selv en tippoldefar fra Finland og håper at regjeringen ikke ønsker å deportere meg om jeg skulle bli brysom. Dagens rovviltpolitikk betyr at bestanden holdes på et absolutt minimum. Det er så få dyr at det fører til omfattende innavl. Norge tar nesten null ansvar for bestanden vi deler med Sverige. Jeg tror det er bred forståelse i det norske folk for at vi er nødt til å anerkjenne, ta vare på og finne gode løsninger for bønder som opplever rovdyrtap. Det gjør vondt og har konsekvenser å oppleve at husdyr og hunder mister livet i møte med rovdyr. Vi vil ha en rovdyrpolitikk som også tar hensyn til beitenæringen og hindrer unødvendige dødsfall og konflikter. Men jeg tror det er langt mindre forståelse i det norske folk for at det i dag ikke finnes et eneste sted der ulven får være i fred. Ulvesonen utgjør bare 5 pst. av Norges areal. Det var jo her ulven skulle være beskyttet. I lys av dette er jakten som pågår nå, rett og slett grotesk. Det er heller ikke gitt at jakten som pågår nå, vil gi mindre skade på beitedyr innover på Østlandet. I ulvesonen lever ulven i stor grad i faste revirer, som gir relativt lite skade på beitedyr. Revirene fungerer også som en buffer mot streifdyr fra den svenske delen av bestanden, og som vi vet, er det streifdyrene, som beveger seg over lange avstander, som gjør størst skade på husdyr. Sammen med SV fremmer Miljøpartiet De Grønne i dag forslag om å stanse den pågående ulvejakten inne i ulvesonen. Vi setter stor pris på støtten fra Rødt og Venstre, men skulle helst hatt støtte fra samtlige av de andre partiene i den saken. Vi fremmer også, til dels sammen med andre partier, flere andre forslag om en bedre rovviltpolitikk, bl.a. om å øke bestandsmålene, avvikle rovviltnemndene, og vi vil ta vare på bøndene og øke støtten til tiltak som forebygger rovdyrtap. Jeg vil takke NOAH, WWF og Foreningen Våre Rovdyr, som har gjort en viktig jobb denne høsten og vinteren ved å ta regjeringens planer om en storstilt ulvejakt inne i ulvesonen til retten, og de mange frivillige som nå gjør det de kan for å redde livet til ulvene som er truet. At vi ikke har vunnet fram så langt, betyr at vi trenger en ny rovdyrpolitikk i Norge. Med det tar jeg opp de forslagene som De Grønne står bak.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2022-02-15:
Vi er i full gang med elektrifiseringen av samfunnet. Det er en forutsetning for å nå klimamålene våre, og det betyr igjen at vi trenger både energisparing, smartere energibruk, mer miljøvennlig produksjon av strøm og ikke minst nett for å frakte strømmen. Statnett har de siste tiårene investert over 50 mrd. kr i en styrking av nettet for å gjøre det bedre i stand til å håndtere det grønne skiftet. Jobben er ikke gjort ennå, og det er viktig at Statnett og lokale nettselskaper fortsetter arbeidet med styrking av nettet. Samtidig vil enhver nettutbygging medføre naturinngrep, og det koster penger. Vi må derfor invitere – alt vi kan – til økt lokal produksjon og konsum av energi. Vi må få en mer offensiv satsing på solenergi. Selv om vi vinterstid har færre soltimer enn mange andre land, er Norge, med sitt kjøligere klima, faktisk oppsiktsvekkende godt egnet til solenergiproduksjon. Vi må også redusere energibehovet der vi kan, og effektivisere energibruken i bygninger. Det har vært reist kritikk mot den nye nettleiemodellen for at den ikke stimulerer til dette. Miljøpartiet De Grønne fremmet derfor i desember i fjor et forslag om å utsette forskriften om effektbaserte tariffer, og at regjeringen skulle komme tilbake med et nytt forslag til nettleiemodell. Forslaget ble ikke vedtatt. Vi i Miljøpartiet De Grønne tror altså ikke vi er i mål i Norge med å finne den beste modellen for nettleie – en modell som klarer å både sikre et sterkere nett og stimulere til energieffektivisering samtidig som den er en enkel nok modell som det faktisk går an å forstå, noe som selvfølgelig er demokratisk viktig i seg selv, gitt hvor viktig strøm er for vår hverdag, slik vi også hører av debatten i dag. Miljøpartiet De Grønne fremmer derfor i dag igjen forslag om å utrede nye modeller som kan svare bedre på utfordringene, i stedet for bare å reversere dagens nye ordning. Vi foreslår også, sammen med flere andre partier, å utrede konsekvensene av å legge de økte kostnadene knyttet til nettap, oppgradering og vedlikehold av strømnettet til staten i stedet for til forbrukerne. Og vi foreslår å kreve at nettselskapene umiddelbart tilbakebetaler den gjelden de har til kundene sine, gjennom redusert nettleie i 2022. Med det tar jeg opp forslaget til Miljøpartiet De Grønne.
Svein Harberg (Høyre), 2022-02-15:
Jeg må ta ordet bare så det ikke skal henge igjen en misforståelse som jeg tror helt utilsiktet kunne oppstå etter Hagens innlegg, der han refererte til en merknad der det står at komiteens flertall, «alle unntatt medlemmene fra Høyre», kritiserte at det ikke var satt inn ytterligere virkemidler når det gjelder styringen av den gylne regel. Det er riktig, og det er fordi Høyre har en egen merknad på siden før, på side 13, der vi for det første minner om at regjeringen Solberg gjeninnførte den gylne regel i 2014, og at det var utfordrende fordi det var slik at noen helseforetak oppnådde riktig resultat det ene året, men ikke nødvendigvis det neste året, så det var ingen stabilitet i det. Det gikk altså litt fram og tilbake mellom helseforetakene hvem som oppnådde resultatet og ikke, og det er litt krevende, for da er det ikke så ensartet hvordan en skal sette inn støtet for å få det til å virke. Jeg er glad for at komiteen samlet har stor oppmerksomhet rundt dette, og vil bare avslutte med å peke på at alle, altså en enstemmig komité, slutter seg til Riksrevisjonens funn og kritikk, og det samme med Riksrevisjonens anbefalinger.
Marianne Sivertsen Næss (Arbeiderpartiet), 2022-02-15:
Jeg vil takke komiteen for samarbeidet i behandlingen av representantforslaget om å reforhandle styringsavtalen mellom staten og Enova. Jeg vil også takke for alle høringsinnspill. Felles for dem er budskapet om at det haster med å få på plass en helhetlig politikk og sterkere virkemidler for å hente ut potensialet for energisparing i bygg. Energieffektivisering har vært på agendaen gjentatte ganger i denne salen. Målet om 10 TWh energisparing ble først introdusert ved behandlingen av energimeldingen i juni 2016. Nærmere fem år er gått uten at det har blitt fulgt opp, verken i form av en handlingsplan for energieffektivisering eller gjennom forslag til konkrete virkemidler for å nå målet om 10 TWh energisparing i bygg. Enova og Klima- og energifondet er et viktig verktøy for å nå Norges klimaforpliktelser og skal medvirke til omstillingen til lavutslippssamfunnet. Innen 2030 skal 55 pst. av de norske klimagassutslippene kuttes målt mot 1990-nivået. For å klare dette må Norge produsere mer kraft og bygge bedre overføringsnett som en forutsetning for å skape nye grønne næringer og å elektrifisere samfunnet. Dette skal skje samtidig som vi står i en strømpriskrise. Enova må derfor utvikles og forsterkes. Jeg vil sitere bl.a. Huseierne, i brev til klima- og miljøministeren: «Støtte til introduksjon av ny teknologi er viktig, men ikke alene nok til at vi når våre mål for klimakutt og energisparing.» Jeg er svært glad for at regjeringen nå skal gå i gang med å følge opp Stortingets vedtak ved å utarbeide en plan med et sett med tiltak som skal redusere energibruken i bygg med minst 10 TWh i 2030 og øke strømproduksjonen i bygg, og at ansvaret med enøktiltak med kjent og velprøvd teknologi og egen strømproduksjon i husholdningene skal vurderes overført til Husbanken innen revidert statsbudsjett for 2022. Nå er det også viktig at Enova benytter rammen på 300 mill. kr til husholdningene som følge av Enova-avtalen, i tillegg til de 100 mill. kr som kom som en enighet mellom regjeringspartiene og Sosialistisk Venstreparti, og ikke minst at det redegjøres for arbeidet med enøktiltak i husholdningene i statsbudsjettet for 2023. Da vil jeg på vegne av komiteen fremme komiteens tilrådning, fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Kristelig Folkeparti, Venstre og Miljøpartiet De Grønne, og anbefale at representantforslaget fra stortingsrepresentanten Sofie Marhaug, om å reforhandle styringsavtalen med Enova, ikke vedtas.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2022-02-15:
I løpet av knappe åtte år skal vi kutte enorme mengder CO 2 -utslipp. Det vil kreve tøffe prioriteringer. Enova er et viktig verktøy om vi skal være i stand til å nå disse målene. Det har vært helt avgjørende at Solberg-regjeringen har styrket Enova så betydelig som vi har gjort de siste årene, og Høyre mener det er viktig at Enova spisses inn som et klimaverktøy framover. Enova har gjort det mulig med verdens reneste aluminiumsverk på Karmøy, Nord-Europas største biogassanlegg på Skogn, verdens største flytende havvindpark og utslippsfrie løsninger i ferge- og tungtransporten. Nylig ble det bevilget over 1 mrd. kr til hydrogenprosjekter – en viktig energibærer som kan bidra til å kutte utslipp der det i dag ikke finnes andre kommersielt tilgjengelige løsninger. Enova bidrar med andre ord med nødvendig risikoavlastning som på sikt kan føre til lavere kostnader og store framskritt innen teknologi, og det kommer også husholdninger og folk til gode. Samtidig er det ingen tvil om at det er en tett kobling mellom det å kutte CO 2 -utslipp og det å ha et effektivt energisystem, og vi har høye ambisjoner for energieffektivisering i eksisterende og nye bygg. Den billigste strømmen er den folk ikke trenger å bruke. Høyre er også krystallklare på at Enova-påslaget på nettariffen skal komme folk og husholdninger til gode. Det er en av grunnene til at Solberg-regjeringen i den nye styringsavtalen økte potten hos Enova som skal gå til tiltak for husholdninger og forbrukere, til minimum 300 mill. kr. Når Enova i fjor ikke evnet å utbetale hele det beløpet, betyr det to ting: Det ene er at Enova må få på plass nye, gode program rettet mot husholdninger og forbrukere, og det andre er at regjeringen må følge opp neste år for å sikre at dette oppfylles som et krav i styringsavtalen. Jeg tror uansett det er viktig at vi politikere er litt tilbakeholdne med å detaljstyre hvilke enøktiltak Enova skal bevilge penger til. Dersom Enova f.eks. blir nødt til å støtte det som er lønnsomme energitiltak i et marked som fungerer, kan det også føre til at leverandørene av disse tiltakene setter en kunstig høy pris. Da blir det dyrere for alle, og kanskje særlig for de forbrukerne som ikke får støtte fra Enova. Så tror også Høyre det i årene framover kan være behov for nye støtteordninger med mer sosial profil og innretning. For oss er det viktig at slike eventuelle støtteordninger utløser energieffektiviseringstiltak som ellers ikke ville oppstått i markedet. Skal vi sikre rimelig strøm for folk i årene framover, er det viktigste at vi bygger ut mer fornybar kraft. Men vi må også lykkes med energieffektivisering, og da særlig i bygg, og da må vi ha gode ordninger for det.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2022-02-15:
Høyre er opptatt av at Enova bruker den fulle potten de har, til å lage noen nye programmer rettet mot husholdninger og forbrukere. Og nylig, som statsråden var inne på, kunne regjeringspartiene fortelle at 100 mill. kr – altså en fjerdedel av potten – skal brukes til å oppgradere kommunale boliger. Jeg må si at jeg har stor sympati for den støtten. Det er ingen tvil om at mange kommunale boliger er dårlig oppgradert, og at mange har slitt med høye strømregninger. Det er også derfor vi har økt bostøtten. Men det er jo en type fallitterklæring at det nå er staten som må ta regningen for at kommuner, og særlig de store kommunene, over tid har latt kommunale boliger forfalle. Det er egentlig de kommunene som skal ta ansvar for at det er tilfredsstillende energinivå i disse boligene. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Når man nå skal lage støtteordninger, mener statsråden at man skal bruke mer penger på å kompensere byer som Oslo, som i år har fått rekordutbytte fra Hafslund, eller skal man bruke de pengene på en annen måte?
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2022-02-15:
Jeg har som sagt sympati for at man brukte 100 mill. kr på dette nå, og jeg tror også at det er helt avgjørende for mange i kommunale boliger at de etter hvert kan få ned strømregningene. Jeg utfordrer allikevel på det, nettopp fordi byer som Bergen og Oslo har et stort vedlikeholdsetterslep, og Oslo har fått et ekstraordinært utbytte på grunn av høye strømregninger uten at man selv har prioritert de tiltakene. Så det er en avveining her hva staten skal kompensere for, og den avveiningen dukker opp i flere debatter. Det ene her var: Hva er det man skal støtte av energitiltak som kan være lønnsomme i markedet, eller som uansett ville oppstått i markedet? Og så den andre problemstillingen: Hvordan sikrer man en sosial profil? Da vil jeg stille statsråden spørsmål om Husbanken og den ordningen man vurderer der, hvordan man eventuelt vil innrette den hvis man skal klare å nå ut til dem som trenger det mest.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2022-02-15:
For oss som har vokst opp 1980- og 1990-tallet, var enøk et hedersord, og vinterens høye strømpriser har heldigvis skapt et nytt fokus på enøk, eller energiøkonomisering. Det er ingen tvil om at Norge har sovet lenge i timen, og vi har sløst med strømmen – det må vi ha lov å si i etterpåklokskapens lys. Vi skal ikke så langt over svenskegrensen før vi ser at det er en helt annen holdning til hvordan vi bruker strøm. God tilgang til ren og billig kraft er ingen unnskyldning for å sløse med strøm. Enova er et redskap blant flere for å redusere sløsingen med strøm og for å stimulere til strømeffektive tiltak både i husholdninger og i næringsliv. Men Enova har også noen andre formål. Det skal også være et viktig klima- og næringspolitisk virkemiddel og bidra til at Norge reduserer klimagassutslippene – og det er ingen motsetning mellom disse formålene. For inneværende år styrket regjeringspartiene og SV støtten til Enova betydelig, nettopp for å styrke statens rolle i omstillingen til et mer klimavennlig samfunn. Enova er statens redskap for å bidra til risikoavlastning og stimulere til teknologiutvikling gjennom å gi støtte til en rekke ulike tiltak – tiltak som spenner fra å styrke infrastrukturen for nullutslippskjøretøy til satsing på hydrogen, grønn skipsfart og utfasing av gass og olje som energikilde i industrien, som vi har mange eksempler på. Det siste er ofte forbundet med stor risiko for næringslivet da initialkostnadene ofte er store og usikre. Enova kan som partner bidra til å få gjennomført prosjekter som ellers ikke ville blitt gjennomført, og sørge for at ny teknologi innføres og synliggjøres. De som nå forsøker å framstille det som at Enova ikke lenger bidrar til energieffektivisering i husholdningene, tar feil. Hele 400 mill. kr ble satt av til det formålet. Til sammen 750 mill. kr er en del av den pakken som regjeringspartiene og SV har i budsjettet. De midlene vil bli brukt til utslippskutt, teknologiutvikling og omstilling i næringslivet og satsing på hurtigladeinfrastruktur for elbil. I tillegg er det sånn at Enova i første kvartal nå lanserer støtte til nye tiltak for husholdningene og forbrukerne. Teknologiutvikling og tidlig markedsintroduksjon er førende for tiltakene som vil favne bredere enn bare energieffektivisering. Stortinget har slått fast at energibruken i bygg skal reduseres med 10 TWh innen 2030, og da trengs det kraftige virkemidler. Regjeringen kommer til å sørge for at Enova er en del av det virkemiddelapparatet også i framtiden.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2022-02-15:
Begge sakene vi nå behandler, omhandler nettleie. Det er naturlig i en tid med høye strømpriser at folk også reagerer på høy nettleie. Vi vet at det er stor forskjell på nettleien rundt om i landet, og jeg er glad for at regjeringen i Hurdalsplattformen har klare ambisjoner når det gjelder dette. Her slås det fast at man vil innføre en utjamningsordning som bidrar til jamnere nettleie i hele landet. Samtidig skal det utformes kraftfulle tiltak for å redusere høye strømkostnader som inkluderer lavere avgift på elektrisk kraft, økt bostøtte, styrkede forbrukerrettigheter og økt produksjon av kraft. Flere av disse punktene har regjeringen allerede innfridd eller varslet at de vil innfri. Blant annet har de redusert elavgiften med 2,9 mrd. kr, de har lagt fram en effektiv strømstøtteordning som følge av de ekstreme prisene i vinter, og det har kommet støtteordninger for kultur, idrett, landbruk, vekstnæring og studenter samt økning i bostøtten. I den ekstraordinære situasjonen tror jeg ikke folk tenker på de ulike bestanddelene i strømregningen, men heller på totalen. Uten regjeringens tiltak hadde denne totalen vært betydelig høyere enn det folk allerede opplever i dag. Det er ingen tvil om at det er gode intensjoner i forslagene, men de framstår, skal vi si, kontraproduktive, all den tid det faktisk er nettselskapene selv som fastsetter nettleien for sine kunder innenfor en inntektsramme fastsatt av Reguleringsmyndigheten for energi i tråd med de kravene til tariffering som følger av energiloven med forskrifter. Sånn har det vært de siste 30 årene, og inntektene fra nettleien skal altså ikke være høyere enn det nettselskapene har lov til å ta seg betalt fra kundene. Før jul ble regjeringspartiene og SV enige om at kravet om effektbaserte tariffer i distribusjonsnettet ikke skal tre i kraft fra 1. januar, men fra i sommer. Den utsettelsen kom av to grunner. Kundene hadde ikke god nok kjennskap til ordningen og var dermed heller ikke forberedt på en måte som muliggjorde smart strømstyring. Med en utsettelse har strømselskapene nå en bedre mulighet til å informere kundene om hvordan man kan legge til rette for å redusere regningen og styre strømforbruket sitt, og jeg forventer at energiselskapene gjør dette. Samtidig kan vi ikke underslå at ordningen også har et godt formål, nemlig å gi insentiver til å jamne ut strømforbruket slik at kapasiteten i strømnettet utnyttes bedre, noe som er til det beste både for alle oss forbrukere og for industrien, og på den måten holde investeringene i nettet nede og ikke større enn nødvendig. Nettselskapenes inntekt vil ikke bli endret av en innføring av slike tariffer.
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-02-15:
Denne vinteren har strømprisene vært skyhøye, og ifølge Norges vassdrags- og energidirektorat, NVE, må vi belage oss på fortsatt høye strømregninger. Et verktøy for både å redusere regninger og spare klima og natur for sløsing med strøm er energieffektivisering, og det er all grunn til å tro at folk ønsker å spare på strømmen. Ofte koster det å etterisolere, oppgradere eller installere f.eks. varmepumper eller solcellepaneler på taket. Da er Enova fortsatt lite til hjelp, for der gjelder den motsatte logikken av den vi finner i Lukas-evangeliet: Det er lettere for en kamel å gå gjennom et nåløye enn for en fattig å komme inn i Enovas rike! Det er veldokumentert at Enova ikke har tilbakebetalt påslag i nettleien som skal gå til husholdningene. Det er alvorlig fordi det svekker tilliten til statens eget redskap for energieffektivisering. Støtteordningene for solenergi krever som regel en egenkapital på flere hundre tusen kroner, selv med regjeringens forsterkning – eller som et av komitemedlemmene, Mani Hussaini, sa i et intervju om sine egne sjanser: «Det er veldig dyrt! Prisen kom på 240 000 for å sette 36 paneler på taket. Det er penger jeg ikke har.» I budsjettforliket med SV har det blitt enighet om å bruke Husbanken i stedet for Enova for å nå ut til vanlige husholdninger. Det er interessant, men en sånn omlegging tar tid. Vi i Rødt synes det er merkelig at Enova skal få fortsette som før, etter de samme prinsippene som før. Rødt hadde håpet at en ny regjering ville bety en ny politikk. Jeg vil minne Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV om at de senest våren 2021 fremmet forslag og merknader om å endre styringsavtalen med Enova og understreket at energieffektivisering skulle være en sentral del av mandatet. Som den samme representanten Hussaini understreket i det allerede refererte intervjuet: «Den forrige regjering var opptatt av at Enova kun skulle satse på helt ny teknologi. Der er vi uenige. Alle strømkunder betaler en avgift til Enova, da mener vi at det må komme husholdningene til gode. Jeg skulle ønske at folk enten fikk støtte eller rimelige lån til å etterisolere gamle hus og bytte vinduer, det er egentlig det som virkelig monner og sparer energi.» Jeg er helt enig med representanten Hussaini i denne beskrivelsen. I dag har Hussaini og andre rød-grønne representanter mulighet til å støtte Rødts forslag om å reforhandle styringsavtalen med Enova, slik de foreslo senest våren 2021, sånn at det blir en institusjon for å gjenreise energieffektivisering for folk med vanlig og dårlig råd. Med dette er Rødts forslag fremmet.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-15:
Energieffektivisering er noe av det viktigste vi kan gjøre for å spare natur for unødvendige inngrep og klimaet for store utslipp som fører til klimakrise. I tillegg vil det gi forbrukerne et varig vern mot høye strømpriser. De siste årene har folk gitt langt mer i støtte til Enova enn Enova har gitt tilbake til forbrukerne. Det er vi nødt til å endre på. Derfor fikk SV gjennomslag i budsjettforhandlingene for å øke den støtten som husholdningene får fra Enova det kommende året. Vi må også, som enigheten med regjeringspartiene viser, se på hvordan vi organiserer dette arbeidet best framover. Vi tror at det å gi ansvaret for energieffektivisering i husholdningene til Husbanken er en mye bedre løsning, hvor man vil ha mulighet for å skreddersy støtten inn mot dem som trenger det mest, på en bedre måte. Det er et faktum at undersøkelser viser at det ofte er de av oss med god råd som har mulighet til å gjennomføre energieffektiviseringstiltak, for selv med Enova-støtten er investeringskostnadene til tider ganske høye. En viktig ting som vi fikk gjennomslag for i budsjettavtalen, og som er et målrettet tiltak, som ble presentert for noen uker siden, var å gi 100 mill. kr til kommunene for oppgradering av kommunale leiligheter. Dette er et veldig treffsikkert tiltak som sikrer at de med dårligst råd og som leier en leilighet, og som ikke høster gevinsten av selv å investere i enøktiltak, faktisk får en støtte til det. Ingen av forslagene som er fremmet og som vi ikke står bak i dag, ville ha gitt en slik støtte. Man ber generelt om at Enova skal bli bedre, men det er ikke noe i dette som ville ha sikret dem med dårlig råd en bedre enøkstøtte. Det gjør de 100 mill. kr til enøktiltak i kommunale leiligheter, og det er noe vi er nødt til å gjøre mer av framover.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-15:
I motsetning til foregående replikant har jeg ikke bare sympati med de 100 mill. kr som skal gå til oppgradering av kommunale leiligheter – jeg synes rett og slett det er en strålende og aldeles glimrende idé, fordi det hjelper noen av dem som sliter aller mest. Så min utfordring til statsråden er: Vil vi kunne få til mer av denne typen tiltak? Jeg vil tro at 100 mill. kr dessverre ikke er nok for å dekke det behovet som er i kommunale leiligheter. Og vil statsråden og regjeringen være med på å se på en enøksatsing også utover den satsingen mot kommunale leiligheter som retter seg inn mot familier med dårlig råd, slik at vi kan hjelpe enda flere med de skyhøye strømregningene?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-15:
Før jul fikk SV gjennomslag for at de endringene som var foreslått i nettariffene, ikke skulle innføres fra 1. januar 2022. Det er noe de aller fleste nettselskapene, ut fra tilgjengelige opplysninger, har rettet seg etter. Vi har nå også bedt regjeringen komme med forslag til endringer i disse nettariffene som gjør at det ikke blir mindre lønnsomt å satse på energieffektivisering eller egenproduksjon av strøm. Samtidig er det behov for å jevne ut toppene i forbruket i nettet der det er mulig. Det vil spare samfunnet for unødvendige kostnader knyttet til utbyggingen av nett, og det vil ikke minst spare naturen for unødvendige inngrep. Forslaget som regjeringen i fjor vår vedtok å innføre, har flere fagmiljøer og interesseorganisasjoner gått imot, og i realiteten har heller ikke den endringen vært på en bred høring. Derfor håper vi at regjeringen nå bruker våren til å utarbeide et nytt forslag til nettariffmodell, som tar høyde for at det skal være lett å forstå, mulig å tilpasse og ikke skal svekke insentivene til energieffektivisering. Derfor fremmer vi dette forslaget i dag: «Stortinget ber regjeringen utarbeide og fremme et forslag til modell for nettleie som er mulig for en forbruker å tilpasse seg, ikke svekker insentivet til energieffektivisering og sikrer minst mulig utbygging av nett.» De skyhøye strømprisene vi nå sliter med, skyldes at vi har overlatt en kritisk infrastruktur som strøm og prisdannelse på strøm til markedet, og etter hvert også til EU. På kort sikt må disse prisene gjøre at vi kompenserer husholdningene direkte, sånn som det er gjort i vinter, men på lengre sikt må vi få endringer i energiloven som sikrer en mer folkevalgt kontroll over strømmarkedet, og varige løsninger som hindrer de svingningene vi har sett. Et område som er under sterk regulering, er nettselskapenes investeringer og drift. Det er avgjørende for å klare å utvikle nok ny grønn industri til å sikre arbeidsplasser og få ned klimagassutslippene, at det bygges tilstrekkelig med nett og tilkobling, men vi trenger heller ikke å bygge ut mer enn det som er nødvendig. Vi er heller ikke imot utredninger av endringer av hvordan kostnadene for nettet dekkes, og en strømkrise, sånn som vi har sett den, belaster både husholdninger og næringsliv med urimelige strømpriser, men også med nettleie. Jeg tar med det opp det forslaget som SV står bak.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-15:
Mitt spørsmål til statsråden er om regjeringen, nå som vi fikk utsatt innføringen av de nye nettariffene, vil bruke den muligheten som nå har oppstått, til å se på endringer av den forskriften som var foreslått av den forrige regjeringen.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-02-15:
Det tolker jeg positivt. Jeg tolker det som at regjeringen vil se på mulige endringer, og det er naturlig at man har kontakt med nettselskapene. Da vil jeg spørre om regjeringen også har kontakt med forbrukerorganisasjonene og med miljøorganisasjonene, for å få innspill til hvordan dette best kan gjøres, sånn at nye nettariffer ikke gjør det mindre lønnsomt å satse på energieffektivisering og egenproduksjon av strøm, noe den forrige regjeringens forslag ville ha gjort.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-02-15:
Venstre kommer ikke til å støtte forslaget om å reforhandle styringsavtalen med Enova. Den er et godt grunnlag for arbeidet som skal gjøres nå fram mot 2025 og også fram mot 2030. Grunnlaget for det er at det nå målrettes mer mot utslippskutt. Vi skal altså kutte våre utslipp, ifølge det vi har meldt inn til FN, med 50–55 pst. innen 2030. Det er ikke et mål; det er en forpliktelse. Vi skal nå det samme innenfor klimaavtalen vi har med EU. I tillegg har både regjeringen og Venstre lagt til grunn i sine programmer at vi skal kutte våre utslipp med 55 pst. innen 2030. Vi må kutte mye i ikke-kvotepliktig sektor. Sånn avtalen med EU er nå, er det 40 pst. Det vil bli forsterket til 50 pst., og det er klart at Enova kommer til å bli en veldig viktig del av hvordan vi skal nå de målene. Det er tidligere her blitt vist til tidligere tiltak Enova har satt i gang, enten det er aluminiumsverket på Karmøy, biogass på Skogn eller Hywind Tampen. I løpet av året har vi vel 70 ferger som er utslippsfrie, og vi har støtteordning for varebiler og tungtransport. Dette må videreutvikles. Problemet med å si at man ønsker å reforhandle og styrke det med enøktiltak – det er veldig bra med enøktiltak – er at da må man også si hva man ønsker å prioritere ned. Vi skal huske på at enøktiltakene i Enova også kommer ut fra et politisk initiativ. Venstre var initiativtaker til støtten på nettavgiften som går til Enova, og til å få på plass enøktilskuddet til private husholdninger fra 2015 og framover. Det vokste fram til 2018, og så er det blitt litt mindre de to siste årene. Det har ligget på 250 mill. kr i året. I den nye styringsavtalen ligger det på 300 mill. kr i året. Jeg vil si at dersom man ønsker å styrke det, er det riktig å gjøre det som er gjort i budsjettforhandlingene, nemlig å målrette 100 mill. kr ekstra på akkurat den delen. Det kan man gjøre også med den styringsavtalen Enova har. Det er sånn man bør gå inn hvis det er endringer man ønsker å få til. Enova fungerer veldig bra. De gjør jobben sin, med senfaseteknologiutvikling, tidlig markedsintroduksjon og for å få varige markedsendringer. Den oppgaven bør de fortsatt ha – og målrette. Dersom man fra politisk hold ønsker andre prioriteringer, er måten å gjøre det på, det vi gjorde da vi satte i gang satsing på utslippsfrie varebiler og tungtransport, nemlig med en tilleggsavtale med Enova. Det er fullt mulig å lage målrettede tilleggsavtaler med Enova, også med økt støtte. Skal vi nå målene om utslippskutt, er det klart at Enova-støtten og også støtten til Enova må økes i årene framover.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-02-15:
Nå fikk jeg vel svar her tidligere, at Enova-støtten til enøktiltak kommer i tillegg til eventuelle endringer og via Husbanken, som er mer sosialt målrettet. Men jeg kan stille et annet spørsmål. De viktigste enøktiltakene vi kan ha, er de som er økonomisk lønnsomme, og det handler om hele systemet vi har omkring enøk. Da er det noe med det samarbeidet i Europa hvor vi henger etter. Når det gjelder energiøkonomiseringsdirektivet, har vi ikke vedtatt den siste delen, og det er klart at i Klar for 55 vil også energiøkonomiseringsdirektivet bli skjerpet ytterligere. Mitt spørsmål blir da: Er statsråden innstilt på at vi nå fører et arbeid opp mot EU sånn at vi kan innføre disse direktivene omtrent samtidig med EU, så vi ikke blir hengende etter i årene framover?
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-02-15:
Denne debatten om rovdyrforvaltning er også litt forunderlig, som disse debattene pleier å være i Stortinget. Fra Venstres side er det ingen grunn til å stramme inn eller gjøre rovviltforvaltningen mer restriktiv i Norge i dag. Ser vi på resultatene de siste ti årene, er tap av beitedyr til rovvilt halvert. Vi har kanskje den mest profesjonelle rovviltforvaltningen i noe land. Vi har god kunnskap om det rovviltet vi har, og den todelte målsettingen fungerer. Samtidig har vi et rovviltforlik som ved sine bestandsmål gjør at ulv er kritisk truet, og at bjørn, gaupe og jerv er sterkt truet. Normalt, i en situasjon hvor vi har nådd målene gjennom at antall beitedyr tapt til rovvilt har gått så mye ned som det har gjort de siste ti årene – det er halvert, selv om det er like mye beitedyr ute i dag som det var for ti år siden – burde den egentlige diskusjonen være om det er rom for at vi kan ha bestandsmål som gjør at noen av disse artene kan bli mindre truet enn de er i dag. Skal vi gå inn i rovviltforliket, burde vi nå egentlig se på om vi kan øke bestandsmålene. For jerv er det ingen tvil om at antall ynglinger som nå ligger til grunn, 39, som gjør at vi må drive med uetiske hiuttak for å klare å holde bestanden nede, kan være høyere uten at det vil føre til noe mer tap av beitedyr til jerv av den grunn. Det er akkurat det samme med diskusjonen nå om ulv: De ulveflokkene vi har, de som er i ulvesonen, er vel etablert i stabile revir. Det er nesten ikke problemer med dem. Det er i hvert fall ikke fare for tap av beitedyr til disse flokkene. Problemet er at vi har et bestandsmål som er så lavt at det er vanskelig å komme ned på bestanden uten å bryte Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven. Venstre har sammen med flere partier i denne saken foreslått å øke bestandsmålet, og det er ikke mye: Åtte–tolv ynglinger er omtrent der vi har ligget de siste årene. Det vil gjøre forvaltningen mye enklere og mye mindre konfliktfylt enn det den er i dag. Venstre vil også stemme for forslaget om å stoppe den jakten som nå er, så lenge vi ikke har klarhet for at jakttiden stopper 15. februar, som er i dag.
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-02-15:
Jeg har egentlig et veldig enkelt spørsmål. I år er det vel 50 år siden Miljøverndepartementet ble opprettet. Her har vi altså fire arter. Den ene er kritisk truet, og de tre andre er sterkt truet. Mener klima- og miljøministeren at det ville være bra om arter som er kritisk truet eller sterkt truet, kunne bli mindre truet, dersom det ikke gir en negativ effekt, f.eks. på antall beitedyr som vil bli tatt?
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-02-15:
Jeg merker jo av svaret at det ikke var noe ønske om at de skal være mindre kritisk truet i årene framover enn det de er i dag. Hvis vi ser på ulv: Den eneste grunnen til at det uttaket av fire flokker nå ikke anses å være en trussel mot bestanden, er politikken som føres i Sverige. Sverige har en helt annen rovviltpolitikk og må som medlem av EU følge habitatdirektivet. Ettersom jeg har forstått, er statsråden også enig i at Norge burde være medlem av EU. Mener statsråden også at vi burde ta inn habitatdirektivet i norsk lovgivning – noe som ville gitt et helt annet grunnlag for rovviltforvaltningen i Norge, uten at det hadde vært større negative virkninger?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-02-15:
Vinterens høye strømpriser har naturlig nok skapt dyp bekymring i samfunnet, og situasjonen har vært særlig krevende for husstander med lave inntekter. Nettopp derfor har regjeringen og Stortinget vært opptatt av å stille opp for dem som blir rammet, med strakstiltak, som den nå godt kjente støtteordningen for strøm. På lengre sikt er det, som har vært nevnt av flere, grunnleggende sett to svar på dette. Det er å produsere mer kraft, og det er å bli mye flinkere til å bruke kraften smart, altså bedre energieffektivisering. Og det er ingen tvil om at det er et betydelig etterslep i forhold til den lenge uttalte, men ikke gjennomførte målsettingen om en innsparing på 10 TWh, og den ønsker denne regjeringen å bidra til. Gjennom budsjettforliket med SV har regjeringen økt midlene som er satt av til klima- og energitiltak hos husholdninger og forbrukere gjennom Enova, til 400 mill. kr årlig, i tillegg til en rekke øvrige økninger av Enova. Det er i seg selv en økning på 100 mill. kr fra forrige regjering. Den 2. februar i år lanserte Enova en lang rekke nye tiltak rettet mot husholdninger og forbrukere, bl.a. økt støtte til solcellepanel, støtte til smart strømstyring, støtte til smarte varmtvannsberedere og kartleggingsstøtte til borettslag og boligsameier. I slutten av januar, som representanten Haltbrekken minnet om, lanserte regjeringen også en ordning på 100 mill. kr gjennom Enova rettet mot energitiltak i kommunale boliger. Dette er altså en særlig effektiv og målrettet ordning for å treffe noen av dem som har aller minst, og som – igjen, som Haltbrekken sa – er betydelig mer presis enn de forslagene som ligger på bordet her i dag, når det gjelder å treffe dem som sitter nederst ved bordet. Klimapolitikken og energipolitikken henger uløselig sammen, og vi skal gjennom en svært omfattende omstilling av både samfunn og næringsliv. Da er det svært viktig at vi bruker alle verktøyene i verktøykassa, og at vi vet hvordan vi bruker dem best mulig i. Enovas mandat er – med rette – spisset som et klimavirkemiddel. Dette er altså et spesialverktøy regjeringen vil bruke for å få fart på den teknologiutviklingen Norge så sårt trenger. Enova skal jobbe målrettet med å bidra til å modne teknologier, slik at de blir billigere og i neste omgang kan tas i bruk uten støtte. Det er svært viktig å skjønne at dette gjør at man av og til må gå inn i noen nye områder og avslutte andre. Varmepumper, f.eks., var umoden teknologi og er nå relativt vanlig, og det installeres 100 000 av disse per år i Norge. Så har jeg lyst til å kommentere dem som tar opp at Enova-pengene ikke blir brukt. Dette er en fireårig ordning, og sist Enova hadde en fireårig ordning, ble alt brukt opp. De brukte faktisk litt mer. Det første året var det litt under-utbetaling, men alle de pengene er fortsatt tilgjengelig, så alle som vil søke nå, har altså enda mer midler tilgjengelig for de tiltakene de nå vil gjennomføre.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-02-15:
Jeg ønsker definitivt ikke at kommunene skal frasi seg sitt ansvar, og at dette nye tiltaket skal bli en sovepute, for det er helt riktig at dette er et ansvar som kommunene har når det er kommunale boliger. Men her lette vi altså etter et tiltak som i størst mulig grad kunne være målrettet i form av raske og gjennomførbare tiltak overfor folk som i veldig liten grad vil gjøre dette selv, bl.a. fordi de leier en kommunal bolig og har svært lite insentiv eller kapasitet til selv å gjennomføre den oppgraderingen. Dette må komme på toppen av det kommunene gjør, og det er vi naturligvis også i dialog med kommunene om, at dette på ingen måte er at vi overtar det ansvaret fra kommunene. Det var – og jeg mener det var klokt – et ønske om å prøve å være mest mulig målrettet i å treffe noen som neppe hadde gjort det selv. Så minner jeg om – og det var flere inne på i innleggene sine – at det er gunstig både for den enkelte og for samfunnet at man sparer strøm hjemme. Det er gunstig for den som gjør det, fordi regningen går ned og forutsigbarheten går opp, og det er gunstig for samfunnet, for man frigjør kraft til annen bruk.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2022-02-15:
Jeg har lyst til både å takke for spørsmålet og uttrykke glede over at det fortsatt finnes representanter som mener at staten ikke skal betale for absolutt alt, for det har etter hvert blitt en vane å mene at det ikke er grenser for hva staten skal bruke penger på. Men når det gjelder eventuell kritikk mot store eller små kommuner, føler jeg at de må rettes mot riktig adressat, og akkurat nå er ikke det den herværende statsråd, men det er viktig at kommunene har et ansvar for dette selv. Så arbeides det nå ganske systematisk med dette med Husbanken. Jeg tror – og jeg forstår at representanten Tybring-Gjedde er enig i det – at Enova som sådant har et særlig viktig ansvar for å utvikle ny teknologi og få den inn og derved få ned prisene slik at den etter hvert blir tilgjengelig for alle. Så har man andre typer problemer som også må løses, men det må ikke nødvendigvis løses med Enova, for Enova er et spesialverktøy, og vi bør skaffe flere verktøy i den verktøykassa. En utvidelse av Husbankens mandat kan være en av løsningene på det som går mer i den enden som har å gjøre med å gjennomføre kjent teknologi, som enkel oppgradering til Glava og nye vinduer.