Turid Kristensen (Høyre), 2018-01-31:
Jeg har lengre erfaring fra politisk arbeid i en kommunestyresal enn jeg har i denne salen. I lokalpolitikken hendte det av og til at noen gikk på talerstolen og var litt omtrentlige i sin omgang med fakta og politisk historie. Det er likevel ingenting mot det jeg mener at jeg opplever i denne salen. Mest oppsiktsvekkende i dagens debatt synes jeg kanskje innlegget til representanten Jonas Gahr Støre, leder av Arbeiderpartiet og partiets statsministerkandidat ved valget, var. Det var et innlegg med ganske oppsiktsvekkende uttalelser. Her er bare et par eksempler: Representanten Gahr Støre påpekte at det viktigste framover er å få flere i jobb, som en kritikk av manglende fokus på jobbskaping. Da lurer jeg på om representanten i det hele tatt har lest dokumentet, for omtrent hele erklæringen handler jo om nettopp det, og det er faktisk skapt 50 000 nye jobber det siste året. Representanten Gahr Støre snakket igjen om økende forskjeller, forskjeller som har vært svakt økende over mange år, hovedsakelig på grunn av økt innvandring. Og dette tas altså opp selv om forskjellene gikk ned det siste året, og vi kan være glade for at vi fremdeles bor i et av landene med minst forskjeller. Det ble også fremmet kritikk fordi regjeringsplattformen inneholder en setning om at regjeringen anerkjenner arbeidstakeres rett til å velge å være organisert eller ikke. Det som ikke samtidig ble nevnt, var at det i innledningen til dette kapitlet framgår at regjeringen har stor tro på og støtter trepartssamarbeidet. Det er ganske historieløst av Arbeiderpartiet å skyte på Høyre for å ta til orde for at det skal være organisasjonsfrihet i dette landet. Representanten Margret Hagerup ga en god beskrivelse av dette i sitt innlegg for kort tid siden, så jeg skal ikke gjenta det her. Regjeringsplattformen har av flere representanter fra Arbeiderpartiet blitt betegnet som uklar og lite konkret, og det påstås at det har gått inflasjon i alt som kan styrkes, sikres, økes og utredes. En rask opptelling av bruken av tilsvarende ord i Arbeiderpartiets eget program viser at de samme ordene er brukt i like stor grad der. Det burde derfor ikke overraske Arbeiderpartiet at også en regjering utgått fra tre partier faktisk ønsker å utrede og vurdere innretningene nøye, når de selv ikke engang klarer å være tydeligere i sitt eget program. Jeg forstår at det fremdeles må være tungt for noen representanter at det ikke ble et regjeringsskifte etter valget – det er jeg glad for – men fremdeles trøster man seg med at regjeringen skal være svekket eller svak. Hovedregelen i nyere norsk politisk historie er faktisk mindretallsregjeringer, og jeg antar at de samme representantene ikke vil påstå at f.eks. regjeringene som ble ledet av Bratteli, Nordli eller Brundtland, var svake. Partiene har ulike løsninger på en rekke utfordringer i samfunnet vårt, noe som vi godt kan diskutere. Men det burde ikke være nødvendig å være så omtrentlig i omgangen med fakta og den politiske historien, heller ikke å mistro politikere fra andre partier og påstå at de har en skjult agenda og ikke mener det de sier. Det tror jeg vil styrke debatten og tiltroen til politikere generelt.