Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 1999-01-19:
Det moderne kunnskapssamfunn stiller nye krav til vår evne til å tilegne oss kunnskap og ferdigheter. Mestring av arbeidsliv og samfunnsliv forutsetter en kontinuerlig oppdatering. Begrepet livslang læring blir stadig mer sentralt i utformingen av utdanningspolitikken. I et slikt perspektiv blir tilrettelegging for kompetanseheving av voksne en viktig oppgave, og Stortinget behandler i dag en reform som vil gjøre det lettere for voksne å oppdatere og formalisere sin kunnskap. Det er bred enighet om behovet for en kompetansereform. Vi vet at kunnskap og mestring av arbeidsoppgaver øker livskvaliteten. Muligheten for faglig oppdatering og fornyelse gjør oss mer kompetente i det moderne arbeidsliv. Samtidig vil norsk næringslivs viktigste konkurransefortrinn være høy kompetanse i arbeidsstokken og god kvalitet på arbeidets gjennomføring. Økt kompetanse øker forståelsen for nye tekniske og organisatoriske løsninger i arbeidslivet. Næringslivets konkurranseevne er en viktig forutsetning for finansiering av vårt velferdssamfunn. Kristelig Folkeparti mener Stortinget legger til rette for en god kompetansereform for voksne gjennom dagens vedtak. I media ser vi at partene i arbeidslivet mener en slik kompetansereform er viktig for å få til et moderat lønnsoppgjør. Det gjenstår å se om alle partene mener dette i praksis, men Kristelig Folkeparti mener et moderat lønnsoppgjør er viktig for utviklingen i norsk økonomi og mulighetene for å beholde et kostnadsnivå på linje med våre viktigste konkurransepartnere. Det offentlige gir nå et viktig bidrag gjennom å legge til rette det offentlige utdanningssystem for etter- og videreutdanning, sikre muligheter til permisjon, gi dem med mangelfull utdannelse en ny sjanse og legge til rette for finansiering av livsopphold gjennom Statens lånekasse for utdanning. Det gjenstår fortsatt konkretiseringer, men jeg kan forsikre at Kristelig Folkeparti vil bidra til et høyt tempo i det videre arbeid med reformen. Nå er det opp til partene i arbeidslivet å vise at kompetanseheving også er et prioritert mål for dem. De konkrete tiltakene er viktige. Voksne som av ulike grunner ikke har fått fullført sin grunnskoleutdanning, skal få en individuell rett til slik utdanning. Det må også gjelde voksne som har vært igjennom grunnskolen, men som har særlige grunner til å etterspørre slik opplæring, f.eks. voksne med store lese- og skrivevansker eller voksne innvandrere som trenger grunnskoleopplæring. Det vil ikke være de store gruppene som har slike behov, men for dem det gjelder, er det viktig å ha et grunnlag for å kunne ta videregående opplæring. Kristelig Folkeparti mener vi trenger å lovfeste den individuelle retten for voksne til grunnskoleopplæring, og forutsette at staten dekker kommunenes ekstrautgifter ved realisering av denne retten. I debatten har flere framholdt hvor viktig det er å lovfeste retten til utdanningspermisjon. Kristelig Folkeparti er enig i dette, men vil komme tilbake til den konkrete utforming av permisjonsordningen i lovarbeidet. Samtidig vet vi at mer av opplæringen vil skje på arbeidsplassen og i kombinasjon av arbeid og utdanning. Fagopplæringen vil skje i en kombinasjon av teori og praksis, og dagens tilrettelegging gjennom den såkalte § 20-ordningen er viktig for å øke fagopplæringen i arbeidslivet. Men også i høyere utdanning vil kombinasjonen arbeid og utdanning bli stadig viktigere. Å tilrettelegge for deltidsstudier og kombinasjonsløsninger gjennom f.eks. modulbaserte studier vil være vel så viktig som å lovfeste utdanningspermisjonen. Samtidig vil det være enkelte grupper som vil kunne starte kompetanseheving ved å bruke permisjonsordningene, jeg vil tro lærergruppene kan være eksempler på slike grupper. Utdanningspermisjon er også viktig for dem som av ulike grunner kommer til at de har et omskoleringsbehov eller ønsker et lengre avbrekk for å få ny kunnskap og inspirasjon til videre innsats i arbeidslivet. Innstillingen viser også den som leser den, at det er bred enighet om å etablere et dokumentasjonssystem for realkompetanse. Det er viktig at dette systemet har legitimitet både i arbeidslivet og i utdanningssystemet. Utviklingen av et slikt system må skje i et nært samarbeid med arbeidslivet. Kristelig Folkeparti mener dagens ordninger ikke er tilstrekkelige, og det må utvikles nye dokumentasjonsordninger som prinsipielt verdsetter realkompetanse som likeverdig grunnlag for opptak og innpassing i utdanningssystemet. De som ønsker å få prøvd sin realkompetanse, skal heller ikke behøve å gå veien om de vanlige prøveordningene som er etablert for dem som har valgt den ordinære veien til formell kompetanse. Vurderingen av realkompetansen i forhold til godkjente læreplaner bør skje ved en godkjent utdanningsinstitusjon, men da på bakgrunn av veiledende retningslinjer fra departementet. Slike retningslinjer skal sikre mest mulig likebehandling mellom institusjonene. Vi tror en slik desentralisert modell vil gi de minst byråkratiske ordninger, samtidig som det legger ansvaret for den faglige vurdering lokalt. Spesielt i videregående skole kan det være behov for å dyktiggjøre den enkelte skole til å foreta slike vurderinger, og jeg regner med departementet vil følge opp dette. En sentral del av denne reformen er knyttet til mulighetene for voksne til å ta videregående opplæring. I dag har fylkeskommunene ansvaret for dette tilbudet. Ved gjennomføringen av Reform 94 ble fylkeskommunene tilført tilstrekkelige midler i rammeoverføringene til å finansiere videregående opplæring både for ungdommer som omfattes av retten til videregående opplæring, og for voksne. Overføringen var beregnet til å gi rom for minimum 375 pst. av et gjennomsnittlig årskull 19-20-åringer. På tross av dette har vi sett en nedgang i omfanget fra 377 pst. i 1994 til i underkant av 350 pst. i 1998, og denne utviklingen ser ut til å fortsette. Å sikre ressurser til videregående opplæring for voksne har vært et viktig anliggende for Kristelig Folkeparti i dette arbeidet. Derfor ønsker vi – i likhet med Buer-utvalget – en lovfestet plikt for fylkeskommunene til å tilby tilrettelagt videregående opplæring for alle voksne som ikke har slik opplæring fra før, og at denne forsterkede plikten finansieres innenfor de økonomiske rammer som er lagt inn i rammeoverføringen til videregående opplæring, dvs. 375 pst. Gjennom å henvise til den overføring som ble lagt inn i forbindelse med Reform 94, ønsker vi å beholde ressursene i fylkeskommunen til skolesektoren. Dette er en forsterket plikt for fylkeskommunene til å bruke pengene til videregående opplæring. Etter vår vurdering vil dette ressursomfanget være tilstrekkelig til å gi videregående opplæring til voksne som ønsker det. En lovfestet rett for voksne, slik Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti foreslår, anviser ikke hvordan disse partiene vil finansiere denne reformen. En rettighetsfesting vil øke usikkerheten ved de økonomiske konsekvensene av reformen, og Kristelig Folkeparti er ikke rede til å si «koste hva det koste vil». Desto mer skuffende er det at det i dag ikke ser ut til å være mulig å få flertall for å sikre ressursene til videregående opplæring, heller ikke gjennom subsidiær stemmegivning. Dersom dette blir utfallet, står imidlertid Regjeringen fritt til å fremme de forslag som er nødvendige for å realisere en videregående opplæring for voksne. Kompetansereformen er ikke ferdig med dagens vedtak i Stortinget. Vi trenger å fokusere på dem som står utenfor arbeidslivet, slik at disse også får anledning til å kvalifisere seg for et aktivt yrkesliv. De enkelte skoler, høyskoler og universitet står framfor et viktig arbeid med å lage opplæringstilbud det er behov for. Det er også rom for frivillige og private tilbydere som private høyskoler og skoler, folkehøgskoler og studieforbundene. Vi har behov for opplæringstilbud som gir kompetansebegrepet bredde og et innhold med fokus på personlig utvikling, så vel som faglig fordypning. Jeg er sikker på at det fremdeles må gjøres mange vanskelige valg, og vi trenger flere erfaringer. Spesielt i høyere utdanning vil det også kunne oppstå gråsoner i tilbudet til og behandlingen av studenter under førstegangsutdanning og studenter i en videreutdanningssituasjon. Jeg frykter at slik gråsoneproblematikk på et senere tidspunkt kan øke presset for å innføre studieavgifter på alle studier og ramme studenter i grunnutdanning. Dette er en problemstilling vi i Kristelig Folkeparti vil følge med spesiell oppmerksomhet i tida framover. Til slutt vil jeg peke på at dagens vedtak bare er første skritt i realiseringen av en viktig reform. Slik er det riktig å si at reformen også blir til mens vi går. Det krever også evne til fleksibilitet og nye grep i tida framover. Departementet vil ha hovedansvaret for gjennomføringen av reformen, og jeg er glad for at ansvaret er lagt der og ikke utenfor i et eget sekretariat. Det blir derfor viktig at departementet og Regjeringen er i dialog med brukergruppene. Dette vil være nødvendig for å fremme livslang læring. Jeg vil så ta opp det forslaget Kristelig Folkeparti er medforslagsstiller til.