trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-05-31:
Gudmund Restad sa i sitt hovedinnlegg, og gjentok det nå i siste replikkveksling, at Senterpartiet er et forsvarsvennlig parti. Jeg tror jeg må kunne konstatere at det er en ren påstand som ikke er sannsynliggjort gjennom det innlegget han har holdt i dag. Jeg må også få lov til å si at jeg synes at forsvarskomiteens leder er rimelig raus når han gir uforbeholden ros til Johan J. Jakobsen, som er en av dem som er medansvarlig for at vi i løpet av 1990-årene ligger 10 milliarder kr etter de rammene som Stortinget har vedtatt. Nå sier også Restad at dette ikke er lett for ham, og det er jo et forsonende trekk. Men det er jo ikke for at det skal være så lett her i livet, at vi sitter her, så jeg hadde satt mer pris på om Gudmund Restad hadde lagt til side den rollen han inntil nylig hadde, som finansminister – hvor jeg i og for seg kunne hatt full forståelse for at man er påholden med pengesekken – og hadde gått inn i sin nye rolle, for å ta vare på Forsvarets interesser. Når det gjelder spørsmålet om fregattene, hevder Restad nå med styrke at det er en utsettelse han snakker om, men hele argumentasjonen bærer jo preg av at han er sterkt kritisk til hele prosjektet. Det er en sammenhengende mistenkeliggjøring av mulighetene for rammer, av våpensystemene, av leverandøren og til og med overfor den spanske staten. Så det hadde vært nyttig om Restad ville utdypet om det virkelig er en utsettelse han snakker om, eller om det er en sterk motstand mot å inngå den kontrakten som den regjeringen han har vært medlem av, har fremforhandlet. Og helt til slutt: Han har tidligere vært opptatt av tidligere høyrepolitikere. I Høyre treffer vi våre standpunkter på grunnlag av dagens politikere, men det er kanskje slik at Senterpartiet har vært hos kårkallen i Trøndelag og fått råd om dette merkelige standpunktet.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-05-31:
Nå sa riktignok Johan J. Jakobsen at han ikke la fullt så meget vekt på det jeg sa, som på det forsvarskomiteens leder sa. Det synes jeg er en grei gradering i en forsvarsdebatt overfor lederen i forsvarskomiteen. Så det er greit nok. Men jeg må vel kunne trekke den slutning at siden jeg blir beæret med en visitt fra Stortingets talerstol, så legger han noe vekt på det allikevel. Og da må jeg få si ganske kort: Det er ikke jeg som har trukket Kåre Willoch inn i debatten, det er det med respekt å melde Gudmund Restad som har gjort, og som Johan J. Jakobsen nå har gjentatt. Det jeg sa, er at i Høyre er det dagens stortingsgruppe som tar standpunkter i vanskelige spørsmål. Det vil selvfølgelig ikke si det samme som at vi ikke lytter til dem vi måtte ha av rådgivere både her og der. Men som sagt, i Høyre er det dagens stortingsgruppe som har tatt standpunkt i denne saken.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-05-31:
Jeg registrerer det som Langeland sier om arbeidsplasser i heimfylket osv. Jeg vil bare understreke at de avtalene som er kommet i stand, er på bakgrunn av konsept som har vært vurdert, og det er flere konsepter som har vært levert, så dette er kommet på plass i en ryddig og ordentlig prosess. Så er det de kostnadene som representanten Langeland opererer med – 18 milliarder kr. Tidligere i dag har han operert med en fordobling av de tallene som står. Jeg kan ikke være enig i slike vurderinger. Vi må ha tillit til det som står. Det er jo uråd å forutsi hvorledes ting vil utvikle seg i framtida, men pr. i dag er det det beste grunnlaget vi har for å ta en beslutning. Langeland snakket om tre PC-er til hver elev osv. Det er klart at alt kan omgjøres til andre ting når vi skal bruke penger på noe, men vi må ikke, med de enorme havområder vi har, med den verdiskapingen som skjer utenfor vår kyst, og med de forventninger til verdiskaping som vi har i våre havområder, stille oss slik at vi ikke har en sikkerhet for at det her vil bli den verdiskapingen som vi alle forventer. Vi har – det er det flere som har vært inne på tidligere i dag – installasjoner i havet for milliarder og årlig utbygging for milliarder, så vi må se alt i relasjon her. Når det gjelder det som er gjentatt flere ganger, at her tar en en beslutning før en vet hva en vil med Forsvaret, behandles jo langtidsmeldinger med jevne mellomrom, det er nedsatt utvalg osv. Og vi stortingsrepresentanter er jo ikke innvalgt bare for å behandle meldinger og sette ned utvalg, av og til må vi også ta beslutninger. Denne saken er nå moden for å ta en beslutning, og det er den beslutningen som er riktig å ta i dag.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-05-31:
På dette tidspunktet kan en jo selvfølgelig diskutere både det ene og det andre, men det som er helt klart når det gjelder fregattsaken, er at den er så utredet både på faglig og politisk hold at beslutningsgrunnlaget er til stede. Og når spørsmålet da kommer om hvorfor en trenger absolutt fem fregatter, er det ut fra de faglige vurderingene og det som har ligget i føringer i langtidsmeldinger tidligere, at det er på det nivået en bør ha vårt forsvar i form av fregatter. Nå er det jo også slik at de fregattene vi har, er ca. 40 år gamle, og representanten Langeland må jo være enig i at 40 år gammelt materiell er det på tide å få skiftet ut i mer moderne utstyr. Og når det gjelder antallet fregatter: Om vi er usikre på om fem er det riktige tallet i dag, er vi ikke noe sikrere om et år om det er fem eller seks eller fire som er det rette tallet.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
For meg er dette en gledens dag – både fordi en slår fast at det finansielle grunnlaget for å bygge fregattene er på plass, og fordi bygging av disse fem fregattene til Forsvaret sikrer meget gode gjenkjøpsavtaler til norske industri- og teknologibedrifter. Det kan ikke herske tvil om at vi med våre enorme havområder må ha en tidsmessig fregattflåte, som er et meget viktig bidrag for å ivareta vårt lands interesser. Jeg er særlig glad for de meget gode resultater våre myndigheter i samarbeid med norske leverandører har fått til i gjenkjøpsforhandlingene med Bazán. Dette sikrer svære oppdrag for norsk industri både hva angår fregattene og også annen norsk virksomhet og industri. Det er også gledelig at kontraktene sikrer et meget langsiktig samarbeid, som gir våre bedrifter en unik mulighet både til å ekspandere i volum og til å utvikle høyteknologisk kompetanse av stor verdi for framtida. Jeg er ikke minst fornøyd med at flere av våre verft har sikret seg store og langsiktige oppdrag, som gir en utsatt virksomhet ny konkurransekraft. Jeg legger heller ikke skjul på at jeg er svært glad for de store oppdrag som med dette går til bl.a. Umoe Sterkoder i Kristiansund. Dette er selvsagt meget viktig for denne bedriften, og det er svært viktig at aktivitetene økes ved verftet i mange år framover. Dette verftet ligger i byen Kristiansund og i en region der vi dessverre ennå har altfor høy arbeidsledighet. Kontraktene til dette verftet gir også dette distriktet nye muligheter for arbeidsplasser og oppbygging av kompetanse, som er så nødvendig i denne landsdelen. Jeg er imponert over det arbeid som denne bedriften har lagt ned for å muliggjøre meget omfattende oppdrag for Bazán i Norge. Så vil jeg understreke følgende: De inngåtte avtaler om gjenkjøp må ligge fast. Det kan ikke aksepteres at Bazán prøver å tøye disse avtalene. Jeg er meget tilfreds med at komiteen på en krystallklar måte har slått fast at kontraktsinngåelsen bygger på den absolutte forutsetning at Bazán skal ha de nødvendige avtaler med norske aktører på plass før hovedkontrakten mellom Forsvaret og Bazán inngås. Selv om det jeg nå sier ikke er noe stort poeng i dag, så er jeg likevel forundret over at bl.a. Senterpartiet foreslår å utsette vedtak i fregattsaken. Det kunne, om det hadde fått flertall, noe det heldigvis ikke får, ha ført til uante konsekvenser for de norske bedriftene som nå har fått svære og interessante oppdrag.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg ville ha trodd at det på bakgrunn av de innlegg som bl.a. representanten Gudmund Restad har holdt her tidligere i dag, skulle være rimelig klart hva som var årsaken til og bakgrunnen for at Senterpartiet har tatt den vanskelige beslutning å snu i en sak som vi har brukt lang tid på å forberede og har stått bak i lang tid. Men jeg har ingenting imot å gjenta en del av disse argumentene, så får vi håpe at det blir hørt denne gangen. Dette prosjektet er det største prosjektet i Forsvarets historie. Det var anslått til å koste i alt rundt 15 milliarder kr. Mye tyder nå på at det blir minst 2 milliarder kr dyrere enn forutsett. Driftsutgiftene ble avklart på et relativt sent tidspunkt. De økte driftsutgiftene vil beløpe seg til ca. 460 mill. kr pr. år, og det er med respekt å melde uklart hvilke konsekvenser dette vil få for det øvrige forsvaret. Vi vet at det lå forslag om betydelige kutt på andre områder innenfor Sjøforsvaret for å dekke driften av fregattene. Det er også sånn at forsvarsministeren allerede har foreslått å utsette kjøp og kanskje revurdere anskaffelse av nye kampfly og MTB-er, investeringer som for kort tid tilbake var helt nødvendige for Forsvaret å få gjort, og som også Arbeiderpartiet i de debatter som de deltok i mens de satt i opposisjon, sa var helt nødvendige å få gjort. Nå ser man at det ikke er mulig å få til disse investeringene i løpet av den tidsperioden som man hadde tenkt seg og innenfor de rammer som finnes, og man har da valgt å utsette det. På samme måte som man også legger på is investeringer i nye transportfly og pansrede spesialkjøretøy. Det er altså ikke sånn at det bare er Senterpartiet som er kommet til den konklusjonen at vi bør vente og se. Jeg tror faktisk det kunne ha vært klokt om flere i denne salen hadde kunnet innse at det er ingen skam å snu når det vil være gode grunner til å snu, at det ikke er snakk om noe stort prestisjenederlag i forhold til spanske myndigheter å utsette denne kontrakten i et års tid dersom man etter en samlet vurdering finner at det likevel er klokt å gjøre investeringer i fem fregatter. Det ville kanskje også være klokt om man i denne salen hadde gitt seg nødvendig tid til å se de samlede forsvarsinvesteringer og drift i Forsvaret i sammenheng, og se på konsekvensene av denne investeringen i forhold til andre helt nødvendige investeringer og driftsoppgaver som jeg tror at vi om et års tid vil komme til å stride ganske sterkt med i denne salen for å finne plass for innenfor de rammer som Forsvaret har. Jeg ser for så vidt fram til den debatten med glede, for jeg tror vi alle har behov for å ta en grundig debatt om hva slags forsvar vi skal ha i framtiden. Det vi nå gjør i dag, er å legge på plass en viktig og stor brikke i det framtidige forsvarskonsept, som det vil være umulig å reversere dersom vi ser at den ikke passer inn i en framtidig forsvarsstruktur og heller ikke har det nødvendige rom innenfor det driftsnivå som vi finner plass for når langtidsmeldingen skal behandles.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-05-31:
Det representanten Grethe Fossli nå refererte, er helt riktig. Kostnadene var for ett år siden anslått til 300-400 mill. kr, og beskjeden fra Stortinget var: Gå tilbake til regjeringskvartalet og arbeid for å redusere disse kostnadene. Hva ser vi i dag? Kostnadene er nå stipulert til 460 mill. kr! De er ikke redusert, de har altså økt med anslagsvis 100-200 mill. kr. Jeg har registrert at Carl I. Hagen ser for seg muligheter til å bruke mer penger på absolutt alle områder. Jeg vil minne om at 1997 var det første året vi hadde avsetning til oljefondet, og at vi i 1998 hadde oljepriser på under 100 kr pr. fat, men at vi i år har oljepriser på 275 kr, og at vi for inneværende år har svimlende overskudd på statsbudsjettet. Men jeg har også registrert at Carl I. Hagen til stadighet gjør seg til talsmann for å fjerne inntekter, og på den andre siden ser han overhodet ikke noen begrensninger i forhold til økte utgifter på statsbudsjettet og investering i all verdens gode formål. Jeg ser representanten Carl I. Hagen rister på hodet, men i Fremskrittspartiets program går man inn for inntektsreduksjoner på opp mot 100 milliarder kr pr. år. Og dersom Carl I. Hagen skal få ture fram på den måten som han gjør, vil oljefondet være tømt i løpet av relativt kort tid.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-05-31:
Gudmund Restad har i sitt innlegg og i sine replikker gitt klart uttrykk for bakgrunnen for at Senterpartiet har inntatt det standpunktet vi faktisk har tatt. Det er derfor ikke nødvendig å gå nærmere inn på den argumentasjonen. Når jeg allikevel tar ordet, er det fordi det har vært brukt så sterke ord og kommet så sterke utfall bl.a. mot Senterpartiet, at det krever en kort kommentar. Nå er det jo slik at det ikke bare er Senterpartiet som har inntatt dette standpunktet; alle som er i denne salen, vet at det også er sterke fagmilitære grupperinger som mener nøyaktig det samme som Senterpartiet. Jeg har hørt og registrert at det har vært raljert over Senterpartiet i denne debatten. Det har vi faktisk en viss trening med, så det tar vi ikke tungt innover oss. Men jeg må si at jeg reagerer sterkt når forsvarskomiteens leder raljerer over de fagmilitære, slik han faktisk har gjort her i dag. Det er ganske oppsiktsvekkende, etter min oppfatning, at lederen for Stortingets forsvarskomite fra Stortingets talerstol nærmest degraderer offiserer i Sjøforsvaret til rene lobbyister. Jeg tror neppe det har skjedd tidligere, at lederen for denne fagkomiteen har opptrådt på en slik måte. Jeg legger ikke fullt så stor vekt på at Høyres Bjørn Hernæs også har «degradert» den tidligere lederen i Forsvarskommisjonen. Det var ingen tvil om at Bjørn Hernæs i sitt innlegg mente at Kåre Willochs oppfatning i denne saken skulle det overhodet ikke legges noen vekt på. Han nevnte også spørsmålet om hvorvidt Senterpartiet hadde vært innom kårkaller og søkt om råd. Jeg kan vel si at det sitter faktisk «kårkaller» fra Senterpartiet i Stortinget i dag som har vært med på beslutningsprosessen, men det er en annen sak. Det er sagt både fra Senterpartiets leder og parlamentariske leder Odd Roger Enoksen og fra representanten Gudmund Restad at dette har vært en vanskelig sak, en stor, betydningsfull og vanskelig sak. Men jeg må si at da jeg hørte den argumentasjonen som deler av flertallet har lagt seg på i dag, føler jeg at det i dag er mindre tvil, og det er lettere å leve med denne tvilen etter å ha hørt argumentasjonen på Stortingets talerstol fra deler av flertallet.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg skjønner at min bemerkning falt forsvarskomiteens leder litt tungt for brystet. Og han har all grunn til å føle det slik. Jeg registrerer at Røsjorde, lederen i komiteen, nå prøver å tone ned realiteten i det utfall han hadde mot offiserene i Forsvaret. Jeg må si at jeg er ganske overrasket over at en trenet parlamentariker og dreven politiker som Røsjorde ikke føler og skjønner at det å degradere sjøoffiserer til vanlige lobbyister og nærmest frakjenne disse offiserene den faglige kompetansen, går på disse offiserenes integritet løs. Han frakjenner jo disse offiserene enhver faglig begrunnelse for sine standpunkt. Det får så være, og jeg registrerer at representanten Røsjorde nå toner ned betydningen av de sterke ord han hadde i et tidligere replikkordskifte i dag. Når det så gjelder representanten Bjørn Hernæs, kan jeg bare si at slik jeg opplevde denne saken og denne disputten, er det helt riktig som Bjørn Hernæs sier, at det var Gudmund Restad som brakte Forsvarskommisjonens leder, Kåre Willoch, inn i debatten, men det var Bjørn Hernæs som feide ham utover sidelinjen.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-05-31:
Jeg skal ikke bruke til min fordel det faktum at jeg, i motsetning til Carl I. Hagen, har et ett-minutts innlegg igjen, men jeg synes godt vi kan avslutte denne runden med følgende: Jeg påstår igjen det jeg sa i mitt første innlegg, at forsvarskomiteens leder i sitt innlegg eller i et replikkordskifte formulerte seg slik at han etter min oppfatning «degraderte» disse offiserene fra å være offiserer til å bli vanlige lobbyister i Stortinget. Så sier Carl I. Hagen at dette er eventyrfortelling. Men kan vi ikke gjøre det på den meget enkle måte at vi kontrollerer dette mot referatet fra denne debatten? Jeg føler meg overbevist om at det er min utlegning av denne meningsutvekslingen som er den korrekte.
Tom Thoresen (Arbeiderpartiet), 2000-02-15:
Jeg foreslår Sigvald Oppebøen Hansen.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2000-02-15:
Jeg vil bare forholdsvis kort kommentere det som den andre delen av lovendringen dreier seg om, nemlig det som går på pådømmelse av enkeltsak istedenfor å samle opp straffbare forhold – det har jo nær tilknytning til saken vi hadde tidligere i dag i Stortinget. Det jeg er opptatt av, ut fra den tregheten som ofte finnes i systemet, er at når vi nå endrer lovens tekst til «kan forenes i én sak», må det i praksis bety at det vanlige nå skal være at sakene behandles enkeltvis, slik at det blir et klart signal, og at vi ikke fortsatt får den samme praksis som er i dag. For det er riktig som Ane Sofie Tømmerås sa, at dagens lovgivning kunne vært tilstrekkelig, men er det ikke. Så det komiteen og Arbeiderpartiet forventer, er at dagens praksis nå endres. Dette er nemlig et av de viktige tiltakene i den kjeden av tiltak som det er snakket om tidligere, for å få de såkalte gjengangerne ut av sirkulasjon. Jeg håper at dagens lovendring vil bli det første skritt i riktig retning i så henseende.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-02-15:
Kort etter nyttår fremmet departementet en liten proposisjon om to endringer i rettergangslovgivningen. På grunn av at den ene endringen bør foretas før den såkalte Baldersaken kommer opp for Stavanger byrett 1. mars 2000, vil jeg spesielt takke justiskomiteen for den hurtige behandlingen saken har fått. Begge forslagene i proposisjonen er av betydning for å sikre en raskere og mer effektiv saksbehandling i rettspleie. Forslaget om bruk av varadommere i særlig omfattende sivile saker vil forhindre at saker må starte på nytt på grunn av forfall hos dommeren. Risikoen for å måtte gjennomføre hele eller deler av en langvarig hovedforhandling på nytt skulle med dette langt på vei være eliminert. Bruk av varadommer vil gjøre at den samlede økonomiske kostnad for domstolen og partene blir langt mindre enn den ellers ville ha blitt dersom dommeren får forfall. Det andre forslaget, som gjelder endring av reglene om forening av straffesaker, vil ha betydning når det gjelder å korte ned på saksbehandlingstiden i slike saker. Jeg regner med at endringen kan gi økt effektivitet både i påtalemyndigheten og i domstolene. Målet er at en del straffesaker skal bli pådømt tidligere enn tilfellet er i dag. Det vil ha positiv effekt både allmenn- og individualpreventivt, og en bør se dette forslaget i sammenheng med alle de tiltakene som det nå arbeides med for å få effektivitet i straffesakskjeden.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-02-15:
Ved å innføre hjemmel for å ekspropriere til vindkraftformål i oreigningsloven av 1959 legger man lovverket til rette for utnytting av vindkraften, om lag slik som man før har lagt til rette for varmekraftverk og vannkraftverk. Det er naturlig å gi slik lovhjemmel når utnytting av vindkraft nå er blitt aktuelt. En slik lovendring er en del av arbeidet for å legge til rette for en mindre forurensende energiproduksjon. Selv om loven blir endret slik, vil det naturligste være at den som vil føre opp vindkraftverk, helst må sørge for å få inngått nødvendige avtaler med berørte grunneiere. Jeg er helt enig i de merknader som er understreket av flertallet i komiteen, at en skal legge nettopp frivillighet til grunn, slik at en kommer så langt som overhodet mulig, i minnelighet. Jeg har også merket meg og er innforstått med at oppgjøret kan skje på forskjellige måter, slik som bl.a. flertallet har lagt til grunn. En ekspropriasjonshjemmel kan være nødvendig dersom det ikke viser seg mulig å bli enig med grunneierne om kjøp av arealer eller om rett til å føre opp vindkraftanlegg. Når det eventuelt kommer opp spørsmål om å bruke denne hjemmelen, må forvaltningen selvfølgelig veie de ulike interessene mot hverandre. Ekspropriasjonen skal ikke skje uten at en må regne med at inngrepet tvilløst er mer til gagn enn til skade. Dette er de hovedsynspunkter som var lagt til grunn da saken ble fremmet, og som jeg konstaterer at flertallet har gitt tilslutning til.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2000-02-15:
Det heter jo at angrep er det beste forsvar, og det er sikkert også derfor representanten Nymo benytter sin militære kunnskap til å angripe Kristelig Folkeparti, når det vitterlig dreier seg om at Senterpartiet forlater vår felles regjerings forslag. Men jeg vil gjerne redegjøre for Kristelig Folkepartis begrunnelse. Det kan synes som forskjellsbehandling når grunneiere som har eiendommer det renner elv gjennom, får ekstrabetalt når dette vannet blir utnyttet til produksjon av elektrisk energi, mens den som har eiendom det ofte blåser vind over, ikke skal få ekstrabetalt når samfunnet vil sette opp vindmøller og utnytte vindkraften til elektrisk energi. Ja, kanskje er det også en forskjellsbehandling, ikke minst dersom rettighetene og erstatningene ved vannfall legges til grunn som mal. Men det er mange andre situasjoner hvor grunneiere må avgi eiendom til det offentliges behov, f.eks. til veier, flyplasser o.a. I den sammenheng brukes det ikke særregler, og vi i Kristelig Folkeparti mener det vil være uheldig om vi innfører en særregel for eiendom til vindkraftformål, ikke minst når representanten Nymo nå også beskriver aktuell eiendom som forblåste fjellknauser – at det skulle kvalifisere til ekstra godtgjøring, høres rart ut. Et tillegg til full erstatning ved ekspropriasjon vil bryte med grunnprinsippet i gjeldende rett om at erstatningen skal gi dekning for tap og ikke en andel i ekspropriantens mulige vinning eller risiko. I denne saken er det vel ikke så rart at Kristelig Folkeparti støtter Regjeringens forslag om at det gis hjemmel for ekspropriasjon etter ekspropriasjonserstatningsloven for å legge forholdene bedre til rette for en mer samfunnstjenlig utnytting av vindkraften. Men vi vil også understreke at det må være en regel at det først blir forhandlet om en frivillig overdragning av arealet til det aktuelle formålet. Vi vil også peke på at det kan avtales ulike former for oppgjør for arealet til grunneier. En naturlig mulighet vil være årlig leie med rett til justeringer. Slik vil grunneieren få en årlig inntekt for det arealet som går med til å få bygd opp et vindkraftverk, og etter mitt skjønn vil det være en rettferdig og god ordning.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2000-02-15:
Det ville være fjernt for meg, ikke minst med bakgrunn i representanten Nymos henvisning til min militære karriere i feltprestkorpset, å skulle kritisere standpunktet til Senterpartiet som noe – slik jeg oppfattet det – mindreverdig; langt ifra. Jeg bare konstaterer at Senterpartiet ikke følger Regjeringens forslag, og jeg begrunnet overfor representanten Nymo og overfor de representanter som på det tidspunkt var i denne sal, hvorfor Kristelig Folkeparti ikke fulgte Senterpartiet, men fulgte Regjeringen. Så vil jeg også, siden det hos representanten Nymo når det gjelder feltprestens funksjon, åpenbart må foreligge en misforståelse, gjerne understreke at i feltpresttjenesten handler det om likhet for alle, og ikke om noen prioritering ut fra om man eier noe eller ikke.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2000-02-15:
Grunnen til at jeg bad om ordet til en replikk var representanten Hernæs" utsagn om at Kristelig Folkeparti ikke hadde noen verdiforankring. Han henviste til at vi ikke går inn for full erstatning og heller ikke vil være med på å ha en ekstraerstatning til dem som eier gråstein, dermed er vi altså uten verdiforankring. Det er selvfølgelig noen som forankrer sitt liv i det de eier, og det er det. Trøste og bære den som våger å gå til angrep på det! Det blir som et angrep på selve sjela. For Kristelig Folkeparti ligger verdiforankring på et helt annet plan. I det hverdagslige, som vi her snakker om, følger vi et prinsipp om likhet, og om at den som skal få erstatning, skal få en erstatning etter verdi. Vanskeligere er det ikke.
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-02-15:
Representanten Nistad avsluttet med å uttrykke sitt partis solidaritet i forhold til viktige samfunnsoppgaver. Nå er det slik at de som har fulgt med i utviklingen i Arbeiderpartiet i de senere år, også har sett at en del av Arbeiderpartiets egne medlemmer har gitt uttrykk for at solidariteten i dag fremstår som et honnørord med liten realitet. Slik oppfatter jeg også representanten Nistad når hun nå avlegger Senterpartiet besøk fordi vi vitterlig går inn for et skikkelig oppgjør til dem som må avstå grunn til produksjon av energi – og ikke minst produksjon av ren energi. Og så presterer representanten Nistad å gi uttrykk for at Senterpartiet ikke har et ønske om å ivareta samfunnets interesser der, men at grunneierretten er viktigere. Det er med respekt å melde ikke korrekt. Vi ser ingen konflikt mellom det å gi grunneierne et skikkelig oppgjør, som vi vitterlig har gjort da vi eksproprierte vannkraft og gav grunneierne et påslag på 25 pst. for at de skulle få sin rettmessige del av den verdiskaping som den energiproduksjonen betyr, og det at man nå også i vindkraftsaken kan anvende det samme prinsipp. Jeg synes faktisk at Arbeiderpartiet og Nistad har et forklaringsproblem når hun ikke ser sammenhengen her.
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-02-15:
I sitt svar gav representanten Nistad uttrykk for et synspunkt som jeg tror det er verdt å merke seg, ikke minst for hennes politiske familie, idet hun sa at hun var i tvil om det var grunneieren som skulle ha erstatning; kanskje var det heller naboene. Det synes jeg var rimelig avslørende for det synet som representanten Nistad har. Hvis det er representativt også for resten av partiet, tror jeg det er mange som vil merke seg det. Hun gir uttrykk for at når man avstår grunn til vindkraft, vindmøller og produksjon av energi, som vi nå snakker om, blir disse enhetene plassert der det er slåttemark og beitemark, som hun sa. Jeg tror faktisk de fleste med rimelig god kunnskap om geografien i dette landet vet at disse vindmøllene vil bli plassert på forblåste berg og nuter langs kysten vår, der det faktisk ikke vokser verken gress eller trær. Så sånn sett, hvis man legger til grunn det som flertallet her nå går inn for, vil det i realiteten knapt nok gi grunneiere som bidrar til produksjon av energi, noen som helst erstatning. Det er dessverre kjensgjerningen når det gjelder det som flertallet går inn for her i dag.
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-02-15:
Representanten Marthinsen brukte mye av sin tid på å forsvare sitt partis standpunkt og å kritisere Senterpartiet for det standpunktet de har kommet til. Han refererte også til min bakgrunn i Forsvaret. Jeg vil gjerne replisere at den samme representanten Marthinsen også har bakgrunn fra Forsvaret, som feltprest til og med – hvis det er lov til å ta med det. Og jeg ville kanskje ha forventet at han ut fra det ståstedet hadde bidratt med sitt syn om nestekjærlighet og rettferdig behandling også når det gjaldt å sikre grunneierne deres rettmessige del av den verdiskapningen som skjer ved at de avgir grunn til et så viktig formål. Han gav uttrykk for at han ikke ønsket noen forskjellsbehandling i forhold til dem som må avgi grunn til veier osv. Der hadde faktisk Kristelig Folkeparti tidligere – det var muligens før Marthinsens tid på Stortinget – en mulighet for å inkludere dem som avgav grunn til det formålet, og gi dem også en rettferdig erstatning. Men den muligheten forskuslet Kristelig Folkeparti den gangen, de har gjort det ved flere anledninger, og jeg konstaterer at de gjør det her i dag.
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 2000-02-15:
Eg trur ikkje det er Arbeidarpartiet som har det største forklaringsproblemet når det gjeld denne forma for erstatning sett i forhold til det prinsippet som representanten Nymo no prøvde å trekke opp. Det er to forskjellige ressursar når det gjeld energi, og det prøvde eg å seie i innlegget mitt: Det er vatn, og det er vind. Og viss vi skulle sjå litt på erstatningskravet i samband med vindkraft, kan det hende at det ikkje er den som er grunneigar, som skulle få erstatning i forhold til dei ulempene som kjem, men kanskje naboane rundt, for ulempene her vil vere at vind som går i ei retning og møter ei vindmølle, vil få ei form for turbulens og kanskje få heilt andre retningar i forhold til at vinden ikkje vert møtt av ei vindmølle. Det andre er støy, som òg vil vere ei ulempe for naboane. Så viss vi skulle gå inn i eit erstatningsansvar og sjå på kven som skulle ha mest utbetalt sett i forhold til dette, måtte vi kanskje òg sjå på kva naboane får. Når det gjeld arealet der vindmøllene måtte stå, trur eg det fullt ut kan utnyttast meir eller mindre til det eg sa, både til slåttemark og beite. Difor er erstatningsgrunnlaget ikkje å samanlikne med utnytting av vatn, som ein tek ut av nedfallsfeltet og fallrettane, i forhold til den kraftproduksjonen som det representerer. At vi står solidarisk i forhold til at grunneigarane skal få utbetalt det som arealet er verdt, synest eg er heilt riktig, men at det skal vere ei erstatning utover det, finn eg ikkje rimeleg i denne saka.
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 2000-02-15:
Det siste var jo ei god forklaring på at ein må få erstatning for den verdien som arealet inneber i dag, og at det vert gjort i forhold til fleirtalet har eg ingen problem med. Men eg kunne ha lyst til å replisere at det største forklaringsproblemet vil kanskje Senterpartiet sjølv få i forhold til Regjeringa, for det er jo dei som bryt ut i forhold til det forslaget som ligg her, og dei vurderingane som har vore gjorde i forhold til å gje erstatning til grunneigar.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-15:
Senterpartiets beskrivelse av de sosialistiske partier i denne sak er meget slående. Jeg slutter meg til representanten Nymos utblåsing vedrørende disse partier. Ekspropriasjon er et svært alvorlig inngrep i den private eiendomsretten. Derfor vil Fremskrittspartiet i utgangspunktet være skeptisk til enhver utvidelse av adgangen til å beslaglegge privat eiendom. Vi mener det bør legges avgjørende vekt på at det allerede i dag er muligheter for ekspropriasjon etter plan- og bygningsloven § 35 nr. 1. Dette forutsetter en planprosess der kommunale arealer ses i sammenheng. Det noteres for vår del at flertallet faktisk anser dette som uhensiktsmessig. Vi kan ikke se at vindmøller i seg selv har en samfunnsmessig betydning som rettferdiggjør spesielt lempelige ekspropriasjonsregler. Med tanke på det visuelle representerer vindmøller også et betydelig miljøproblem. Jeg kan bl.a. henvise til Danmark. Jeg stiller meg undrende til at man vil vedta en ekspropriasjonsadgang uten at forslag til regler om en utvidet erstatning samtidig tas med. Dette vil kunne medføre at de som er raske til å bruke ekspropriasjon, vil stilles bedre enn de som forsøker å forhandle, fordi tidsfaktoren vil kunne medføre at de som forhandler, kan komme inn under de forhåpentligvis senere vedtatte erstatningsregler. Fremskrittspartiet mener at et viktig moment som taler imot denne forenklede ekspropriasjonsadgangen, er at den kraft som eventuelt vil bli produsert, verken i omfang eller pris vil påvirke kraftmarkedet i Norge. Prisen på kraften vil på ingen måte være konkurransedyktig uten en direkte subsidiering. Alternativet kan være en sterk økning av avgiftene på annen elektrisk kraft. Dette er forhåpentligvis ikke aktuelt. En forenklet adgang til ekspropriasjon som automatisk kvalifiserer til større subsidier, fremstår for oss som både underlig og unaturlig. Det er således skattebetalerne som må betale for en påtvunget drift av vindmøller som kanskje ikke er ønskelige ut fra lokale forhold og samfunnsinteresser for øvrig. Derfor vil Fremskrittspartiet ikke støtte det fremlagte forslag.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-02-15:
Jeg skal selvsagt ta til etterretning at jeg skal holde meg langt unna alle svevkurver. Men jeg må få lov til å si at mitt «angrep» – det var ordet representanten brukte – på Kristelig Folkepartis verdiforankring faktisk var en henvisning til representanten Nymos karakteristikk av Kristelig Folkeparti. Jeg skjønner at forholdene ikke er de beste mellom regjeringspartiene på dette området. Men det må da ikke bli slik at det er aldeles utidig å fortelle hva de sier seg imellom. Så til erstatningen. Det er jo utrolig generøst og utrolig velvillig sett fra grunneierhold at man skal gi full erstatning på grunnlag av noe som det ikke er noen verdireferanse til! En av de alvorligste sidene i denne saken er at det ikke finnes noen slik referanse. Da blir altså fastsettelsen vilkårlig og etter all sannsynlighet og all tidligere erfaring, ikke til grunneiers gunst. Like ille er det at det kan skape store forskjeller i behandlingen fra det ene – jeg har lyst til å si – ekspropriasjonsanslag til det annet. De som er raske og skynder seg ved første tanke om at noe kan utnyttes til det offentliges fordel, kan gå til ekspropriasjonssak og altså få yte en meget lav erstatning, mens andre som tenker seg litt mer om før de går til disse inngrepene i eiendomsretten, vil måtte betale en høyere erstatning. Det er galt uansett. Jeg vil bare si til slutt at når vi stemmer for Senterpartiets forslag, er det bare fordi vi er nødt til å være med på og forsøke å gjøre en elendig lov litt mindre dårlig. Det er rett og slett et forsøk på å reparere et gjerde som denne regjeringen, som Senterpartiet er medlem av, har revet ned for grunneierne.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-02-15:
President! Jeg stemte feil.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen og Aud Blattmann.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-10-25:
Jeg vil gjerne legge fram et forslag på vegne av representanten Hallgeir H. Langeland og meg selv om en målrettet og uavhengig undersøkelse av om gasskraftverk i Norge fører til redusert eller økt utslipp av CO2 i Europa.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-10-25:
Siden Jiménez-Beltrán, lederen for EUs miljøbyrå, var gjest på SVs konferanse og hans synspunkt på norske gasskraftverk kom fram i en debatt med meg, Siri Bjerke og ham selv, tror jeg kanskje at jeg kan klargjøre litt hva slags argumentasjon det er som nå slår beina under Regjeringens argumentasjon for gasskraftverk. Jiménez-Beltráns argumentasjon var som følger: Det er overproduksjon av kraft i EU-området og i Europa. Den kraften som er billigst, er den gamle, dårlige kullkraften. Det vil ikke kunne produseres gasskraft som på noe som helst vis prismessig kan konkurrere ut denne kraften. På ingen mulig måte kan man tenke seg at norske gasskraftverk kan erstatte de gamle kullkraftverkene. Det vil bare være tilbud som i tilfelle kommer i tillegg. Hva er det utenriksminister Jagland sitter inne med av dokumentasjon som kan tilbakevise dette resonnementet?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-10-25:
Jeg skal få lov å stille et spørsmål til næringsministeren. I gårsdagens og for så vidt også i dagens Aftenposten ser vi at IT Fornebu-satsingen omtales som buklanding. Nå blir det vel neppe så ille, men vi får nå se. Men mitt spørsmål til statsråden dreier seg om behovet for statlig kapital i dette. Det er slik at dette senteret, som skulle bli en europeisk spydspiss, skulle være på 600 dekar. Nå viser det seg at man får kun tak i ca. 300 dekar, fordi man ikke vant fram ved å benytte seg av statlige reguleringsplaner og nærmest ekspropriering fra Stortingets talerstol. Ifølge Eikeland i IT Fornebu sies det at investeringsviljen er fremdeles veldig stor hos aktørene. Mitt spørsmål til statsråd Knudsen er: Er hennes investeringslyst like stor, dvs. om det blir behov for de 165 mill. kr som er foreslått for i år?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-10-25:
Jeg opplever det svaret slik at Regjeringen fremdeles mener at det skal bevilges og sendes over en sjekk på 165 mill. kr til å utvide aksjekapitalen i første halvår neste år, som forutsatt da arealet var dobbelt så stort som det nå synes å bli. Det tar jeg til etterretning. Da denne saken var oppe den 7. mars i fjor vår, gjorde Stortinget et vedtak, nemlig at Regjeringen i forbindelse med budsjettproposisjonen, St.prp. nr. 1, skulle komme tilbake med en full redegjørelse av fremdriften i denne saken. Jeg har ikke greid å finne den redegjørelsen i budsjettproposisjonen. Mitt første spørsmål er: Står det omtalt, og eventuelt hvor? For det andre: Føler statsråden at det er mindre behov for dette, nå som Arbeiderpartiet selv sitter i regjeringskontorene og ikke sitter i opposisjon og formulerer romertallsvedtak og ber om informasjon. Hva er årsaken til denne eventuelt endrede holdningen?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Dette er en sak som Stortinget har gjort vedtak om, og jeg har ikke i min tid som næringsminister nå vært involvert i denne delen av saken. Man var vel vitende om, da man drøftet saken i Stortinget, at det var andre aktører som eide tomter, henholdsvis i Bærum og Oslo, og at det ville være helt naturlig at man i tilfelle man ønsket mer tomteland, måtte ta det opp med de aktørene som reelt sett eide tomtene.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Jeg oppfatter at Stortinget gjorde sine vedtak ut fra nettopp de forutsetningene at det var andre aktører som også eide tomteland, og at det måtte skje på den måten at man hadde en dialog. Vant man frem, så vant man frem, hvis ikke var man helt klar over at det kunne komme andre aktører inn. I så måte går jeg ut fra at Stortinget var på det rene med også den situasjonen da vedtakene ble gjort. Stortinget gjorde også et vedtak om at det ikke var Næringsdepartementet som skulle ha det primære ansvaret, men at det skulle ligge i Kommunal- og regionaldepartementet, og når det gjelder tomtene, iallfall det som angår staten, skulle det være et ansvar for Administrasjonsdepartementet.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Jeg forutsetter at da Stortinget gjorde sitt vedtak, var man vel vitende om at her var det tomter som faktisk var i andres eie, og som et stortingsflertall selvfølgelig ikke kunne overprøve, og heller ikke kan overprøve. Her har det vært flere aktører med, og det er tydelig at IT Fornebu ikke har nådd opp i anbudsrunden om å få tildeling av de nevnte tomter.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Jeg vil igjen gjenta at Stortinget ikke kan overprøve hvem eiendommer skal gå til når det er andre som er eiere. Man visste helt fra begynnelsen av at både Bærum kommune og Oslo kommune hadde interesser på dette området. Slik jeg nå oppfatter den industrielle utviklingen på området, har Telenor et stort engasjement i det området vi snakker om, og IT Fornebu arbeider også med å få flere industrielle interesser engasjert der. Etter det jeg har av informasjon – den kan selvfølgelig muligens være utilstrekkelig – er det et stort engasjement blant industrielle utviklere til å delta i IT Fornebu.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Jeg kan ikke svare noe annet enn at det er helt klart at man ikke kan overprøve hvem Oslo kommune, eventuelt andre kommuner, skal selge til, og at det også var forutsetningene da Stortinget diskuterte saken.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Til det er svaret ja. Det har Stortinget åpnet opp for, både justiskomiteen i vår og kirke-, utdannings- og forskningskomiteen i forbindelse med forskningsmeldingen som også er behandlet i Stortinget. Initiativet når det gjelder kompetansekortet som vi arbeider med, var en begynnelse til å få hele spesialistdelen på plass, som Stortinget altså gjennom sine to komitebehandlinger har åpnet for.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Det å innføre moms på de nye områdene når man ser at også de tradisjonelle industriene avtar, er en reform og et forslag som også ble bebudet fra den forrige regjeringen, og som vi bebudet ved tiltredelsen og gjentok i revidert nasjonalbudsjett. Det er helt klart at det vil ramme en rekke områder som tidligere ikke har hatt moms, men på andre områder vil vi komme helt på linje med våre naboland.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-25:
Regjeringen har lagt frem et generelt forslag når det gjelder moms, men har gjort unntak på noen få områder, deriblant reiselivet, og har da ut fra en total vurdering kommet til at vi også trenger inntekter for å sikre en del viktige velferdsoppgaver. Det må alle delta i, også den nye IT-bransjen.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Når det gjelder debatten om IT Fornebu, som vi har hatt flere av i Stortinget, ble det gjort til et stort poeng – for at visjonen for IT Fornebu skulle bli så god som mulig og dette skulle bli et tjenlig instrument for norsk IT-utvikling – at arealene bestod av ca. 600 mål. Den forrige regjeringen mente at ca. 300 mål var stort nok areal for å få et godt senter for IT Fornebu. Nå viser det seg at det likevel blir den størrelsen på arealet som den forrige regjeringen gikk inn for og mente var stort nok. Mener nå næringsministeren at arealet likevel vil være tilstrekkelig for å tilfredsstille den visjonen som Arbeiderpartiet, med tilslutning fra Fremskrittspartiet, hadde?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Etter at redningsskøyta «Haakon VII» nylig er tatt ut av tjeneste, står den værharde og sterkt trafikkerte kysten mellom Måløy og Kristiansund uten redningsskøyte. Møre og Romsdal, med 25 pst. av landets fiskere, har nå bare én gjenværende redningsskøyte. Redningsselskapet varsler også at ytterligere fem redningsskøyter tas ut av beredskap fra nyttår. Mener statsråden dette er en akseptabel situasjon ut fra hensyn til fiskernes liv og helse?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Jeg ønsker å takke fiskeriministeren for svaret. Da en ble gjort kjent med den uakseptable situasjonen slik den ble framstilt i spørsmålet mitt, uteble ikke reaksjonene. Fiskerlag, kommuner, enkeltpersoner og andre var redd for at situasjonen kunne få katastrofale følger. I 1999 reddet Redningsselskapet 166 personer på sjøen og berget 134 fartøy. Som vi alle vet, er havet en svært risikofylt arbeidsplass. Etter min mening har fiskere og andre sjøfarende krav på at samfunnet legger til rette for størst mulig trygghet. Akutte situasjoner har oppstått og vil oppstå. Kan fiskeriministeren tenke seg alternative ordninger, andre samarbeidsforhold når det gjelder Redningsselskapet, slik at redningstjenesten sikres langsiktighet og stabilitet? Fiskeriministeren var inne på at det var en samlet reduksjon på bare 3 pst., men hvis det er skåret helt ned til benet fra før, kan selv de 3 pst. få katastrofale følger.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Jeg er glad for at fiskeriministeren signaliserer at det kan være muligheter for tettere samarbeidsforhold og bedre koordinasjon når det gjelder forutsigbarhet og stabilitet for Redningsselskapet. Ellers er jeg enig med statsråden i at den frivillige innsatsen er en sunn og god tradisjon som er av stor betydning for driften av Redningsselskapet i kombinasjon med offentlige midler. Fiskerinæringen er en av de viktigste næringene vi har. Den er og vil bli en grunnpilar for framtidig vekst og verdiskaping. Med tanke på rekruttering til fiskerinæringen er det viktig at storsamfunnet kan vise til tilfredsstillende ordninger med hensyn til sikkerhet og beredskap. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på følgende: Kan statsråden vurdere å se på redningstjenesten mer samlet, så den blir best mulig, og se på redningshelikoptertjenesten, se om det kan finnes ordninger slik at det blir tatt et felles ansvar for at det blir en god, samordnet funksjon for begge tjenester?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Redningsberedskapen på kysten har blitt bygd ned den siste tida, og står i fare for å bli ytterligere svekket for neste år. Denne usikkerheten blir forsterket av de stadige utsettelsene av den varslede stortingsmeldingen om redningshelikoptertjenesten. Vil statsråden sørge for at den varslede stortingsmeldingen legges fram raskest mulig, og at nedbyggingen av redningsberedskapen langs kysten tas opp i sin fulle bredde?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Takk til justisministeren for svaret. Redningshelikopterutvalget utredet redningshelikoptertjenesten i 1996, deretter fulgte en NOU i 1997. I den forbindelse er en rekke forbedringer foreslått, og disse forbedringene og tjenesten generelt får Stortinget vitterlig ikke behandlet før stortingsmeldingen blir lagt fram. Det er bred bekymring for en forringet redningstjeneste, og Norge med sin lange kyst og store aktivitet langs kysten, der titusenvis av personer hver dag har sitt virke, fortjener en best mulig beredskap og redningstjeneste. I påvente av at meldingen blir lagt fram, ber jeg statsråden om å vurdere følgende strakstiltak: Kan statsråden foreta seg ting slik at reaksjonstiden på redningshelikoptre reduseres fra dagens 1 time til 15 minutter?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-10-25:
Ofte er det snakk om ressurser for å få forbedret ordninger. Ofte er det også snakk om organisering. Og en kan få inntrykk av at ansvaret for redningstjenesten i Norge, og på kysten spesielt, ikke klart er tillagt ett departement. Forsvaret har ikke redningstjeneste som sin hovedoppgave, heller ikke Justisdepartementet, slik jeg ser det. Jeg er glad for at statsråden nevner at det er viktig å se på en koordinert tjeneste, og på de ulike delene av redningstjenesten i sammenheng. Spørsmålet er da om man ikke må se samlet på hele den norske redningstjenesten, inklusiv redningsskøytene og redningshelikoptertjenesten og flere andre. Kan statsråden ta et initiativ til at Regjeringen ser samlet på redningstjenesten – jeg oppfattet det faktisk slik i svaret innledningsvis – og på en klar måte plasserer ansvaret til ett spesielt departement, som dermed har hovedansvaret for den totale redningstjenesten?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-10-25:
Spørsmålet om IT Fornebu er en veldig spesiell sak, fordi den er trumfet igjennom i Stortinget mot alle fagmiljøers anbefaling av to partier som også overprøvde den forrige regjeringens anbefaling. I så måte er saken uhyre spesiell. Det som nå har kommet fram, viser også at dette senteret ikke vil få det omfanget eller – la meg heller si – den tyngde som Investorforum hele tiden har sagt at dette skal ha. Staten er nå tungt inne i dette prosjektet, og faren for at dette blir en flopp, blir større og større. De statlige investeringene gir ikke uttelling, og nå sitter altså Investorforum med eierskapet og disposisjonsretten til den statlige eiendommen som ligger der, og som har vært karakterisert som en indrefilet i boligmarkedet. Mitt poeng er: Hvis det nå viser seg – som man hele tiden har fryktet – at dette ikke blir et stort IT-senter, men rett og slett en boligspekulasjon, vil Regjeringen da vurdere sitt engasjement på nytt, og vil Regjeringen vurdere alternativ bruk av Fornebu?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-10-25:
Det er oppsiktsvekkende svar næringsministeren nå gir på bakgrunn av at Arbeiderpartiet i vår nærmest var villig til å ta regjeringskrise på at det forslag til IT-senter som sentrumsregjeringen la fram, ikke var visjonært nok, eller «stort» nok. Det var først og fremst areal som den gang var tema, med Grete Knudsen som en av de toneangivende pådriverne i Arbeiderpartiet for å få til et størst mulig IT-senter. Derfor er mitt spørsmål kort og godt: Hva har Regjeringen tenkt å foreta seg for å få realisert det store IT-senteret som det var så maktpåliggende for Arbeiderpartiet å få til i vår at man var villig til å ta en regjeringskrise på at arealet skulle være 600 dekar og ikke 300, som sentrumsregjeringen hadde lagt til rette for?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-10-25:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren. I en kommentar til Dagbladet i går sier lederen for Det europeiske miljøbyrå – EUs svar på Statens forurensningstilsyn – følgende: «Jeg kan ikke se at det er mulig å hevde at norske gasskraftverk vil føre til lavere utslipp av klimagasser totalt i Europa.» Utenriksministeren er ikke akkurat kjent for å være noen stor kritiker av det som kommer av synspunkter fra EU, så jeg vil gjerne ha utenriksministerens kommentar til den påstanden.