Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2012-06-04:
Jeg slutter meg helt og fullt til de resonnementene som saksordføreren, representanten Foss, nå presenterte på vegne av flertallet, men bare med et lite tillegg, at Senterpartiet også tilhører dette flertallet. Det er jo slik at det er veldig mye godt innhold i de forslagene som er fremmet, og som på hver sin måte tar opp viktige menneskerettighetsspørsmål som det er helt nødvendig at Stortinget forholder seg til på en ryddig og ordentlig måte. Selvfølgelig er det slik at den ene metoden hadde vært at vi faktisk hadde hatt en realitetsbehandling av forslagene i dag. Det har vi i og for seg. Når jeg sier det på den måten, er det fordi at når Arbeiderpartiets stortingsgruppe har behandlet de syv forslagene som skal realitetsbehandles her i dag, er de behandlet med bakgrunn i den uttrykkelige forutsetningen at vi skal komme tilbake til realiteten i flere av disse forslagene gjennom oppfølgingen av Stortingets eget menneskerettighetsutvalg – slik som saksordfører Foss har sagt. Det er en veldig fornuftig måte å gjøre det på, vil jeg si, for det var jo Stortingets presidentskap og Stortinget som nedsatte Menneskerettighetsutvalget. De har gjort et veldig grundig og stort arbeid. Hvis det skal tas på alvor, er det veldig viktig at vi ser alle forslagene i sammenheng. Så det arbeidet som nå skal gjøres i kontroll- og konstitusjonskomiteen, da sammen med stortingsgruppene som er inne i denne perioden, må ha det formålet at det skal skapes et størst mulig flertall for realiteten i de forslagene som det skal være grunnlovsmessig flertall for i neste periode. Nå står selvfølgelig det neste storting helt fritt til å bestemme hva de selv vil, men allikevel vil dette være den beste måten å håndtere det på, ikke bare rent strukturelt, men også med tanke på at vi skal greie å få et grunnlovsmessig flertall bak viktige menneskerettigheter som vi eventuelt skal ta inn i Grunnloven i neste periode. Noen annen måte å håndtere Menneskerettighetsutvalget seriøst på er det vanskelig å tenke seg hvis Stortinget i dag skulle håndtert hvert enkelt av de forslagene som nå ligger til behandling, hver for seg. Det ville vanskeliggjort iallfall deler av den behandlingen. Vi i Arbeiderpartiets stortingsgruppe vil gå grundig inn i dette og ha vår diskusjon, i tråd med det som representanten Foss sa, nemlig at vi vil for vårt vedkommende i denne stortingsperioden ha en diskusjon om hvilke forslag vi mener at det er viktigst å gå inn i. Vi vil gå inn i dette og få det diskutert, slik at vi kan få deltatt i framleggelsen av forslagene innenfor den fristen som Grunnloven selv setter. Det er dette som er bakgrunnen for at jeg herfra vil anbefale Arbeiderpartiets stortingsgruppe ikke å bifalle de syv forslagene som kommer til behandling om ikke lenge. Det betyr ikke – jeg bare understreker det, jeg også, selv om det vel ligger helt implisitt i alt som nå er sagt – at vi avviser realiteter i noen av disse forslagene, men at vi skal komme tilbake til det i den sammenhengen som jeg nå har redegjort for. Jeg vil bare til slutt si én ting – som jeg tror er en erfaring som hele Stortinget deler med meg: Det er mange gode realiteter i mange forslag som fremmes i forbindelse med Grunnloven, men det blir ofte slik at ett og ett forslag blir behandlet for seg, og det fører til at det ofte ikke blir et nødvendig grunnlovsmessig flertall. Med den prosessen som vi nå har på dette viktige feltet – som altså knytter seg til menneskerettighetene og forholdet til Grunnloven – har vi muligheten til å kunne klare det på en riktig og bedre måte, hvis altså det neste storting slutter seg til dette.