Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-03-29:
Ibsens figur Knappestøperen har alltid fascinert meg, og denne fremtoningen får stadig nye sider. Han kan sågar være aktuell også i denne debatten, for er det ikke nettopp støping av nye knapper utdanning dreier seg om? Skulle mot formodning ikke alle bli like akseptable, kan de jo bare støpes om i samme form. Det er formen vi skal snakke om i dag, nemlig lærerutdanningen. Andy Hargraves skrev i sin bok «Lærerarbeid og skolekultur» at dagens lærere underviser morgendagens samfunnsborgere med gårsdagens metoder, og det er en tankevekker. Dette foregår faktisk over hele verden, så Norge er ikke noe fenomen i så måte. Spørsmålet blir da om vi skal fortsette med det. Vi behandler nå en sak om styrt valg av engelsk i fjerde året i allmennlærerutdanningen. Språk og språkforståelse er viktig i et globalisert samfunn under stadig utvikling. Mesteparten av den IKT-orienterte næringen, og dermed også opplæringen, foregår på engelsk. Det samme er tilfellet med flere andre høyteknologiske utdanninger og ordninger. Alle baserer seg på det engelske språk. Rett og slett fordi de er utviklet i engelsktalende land. Videre vet vi at det spesielt er mangel på realister i det norske samfunnet, og da må vi være oppmerksomme på hvor avhengige vi som et lite land er av utenlandsk utvikling. Dette gjør språkopplæringen for barna våre til et høyt prioritert område. Et bundet valg er ikke noe valg, stiller ikke mennesker på prøve og gjør dem heller ikke ansvarlige i forhold til de valg som må tas en eller annen gang. Bundet valg vil også snevre inn høyskolenes totale fagmiljø. Dette vil på sikt gjøre lærerutdanningen sårbar og mye smalere. Ordningen med bundet valg er ny, og vi ser allerede nå at styrt valg ikke medfører at flere studenter velger engelsk i det fjerde året, slik intensjonen var. Det er videre viktig å merke seg at Statistisk sentralbyrå har forespurt lærere om hvordan de vurderer sin egen faglige kompetanse i de fagene de underviser i. Lærere som underviser i engelsk, har i større grad enn andre vurdert sin egen faglige innsikt til å være over middels – hva nå det måtte komme av. Det er også interessant å merke seg at mer enn 90 pst. av lærerne som underviser i engelsk, gjerne vil fortsette å undervise i nettopp engelsk. Denne observasjonen er ganske interessant, men jeg skal ikke trekke den lenger. Frihet til å velge kombinert med ansvar og konsekvenser for egne valg er et sunt prinsipp. Harry Emerson Fosdick sier – oversatt – noe sånt som at frihet alltid er farlig, men at det er det tryggeste vi har. Og det er riktig. Det vil fort vise seg om den enkelte student ved lærerutdanningen er ansvarlig og bevisst på de konsekvenser av egne valg som fremtidens arbeidsplass virkelig trenger. Frihet blir i denne sammenhengen brukt for å ansvarliggjøre og fremelske de nødvendige endringene som denne utdanningen må ha ganske så snart. Det er derfor med stor spenning vi venter på meldingen om lærerutdanningen som er varslet i 2002. I tillegg er det flere områder som peker seg sterkt ut når det gjelder innholdet og behovet for endringer i lærerutdanningen, områder hvor det etter Fremskrittspartiets syn er behov for både grunnleggende kompetanse og fordypning. Realfag har jeg nevnt tidligere. Vi må videre være åpne for behovet for spesialisering blant lærerne på tidligere tidspunkt enn før, og dette vil berøre allmennlærerne. Det er videre et meget stort behov for forebygging og håndtering av mobbing og vold i skolen. Dette fenomenet som vi liksom ikke aksepterer, er faktisk verre enn munn- og klovsyke. Nå må vi begynne å ta dette på alvor og sørge for at det blir vektlagt i utdanningen. De fleste lærere i dag vil møte disse utfordringene umiddelbart etter endt utdanning. Vi må også ivareta hensynet til at et stort antall barn ikke behersker lese- og skrivekunsten når de forlater grunnskolen. Dette problemet synes å toppe seg, spesielt for barn med utenlandsk bakgrunn. Dette vil hindre barna i utviklingen. Det er viktig at disse forholdene blir ivaretatt gjennom en lærerutdanning som er god nok, og ikke bare gjennom prosjektarbeid, slik tilfellet er bl.a. i Oslo i dag. Flertallet, som består av Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet, vil dermed tilrå innstillingen.