Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2015-10-05:
Vi konservative kan fra tid til annen bli konfrontert med at vi ønsker oss tilbake til gamle dager. Det er nok sjelden korrekt, men noen få ganger kan det ha noe for seg. Jeg skal by på en slik gang nå, for jeg savner noe: Jeg savner det gode, gamle Arbeiderpartiet – det partiet som var opptatt av å bygge landet, som tok ansvar, som var med på store reformer, som ikke kynisk spilte to roller, og hvor retorikken ikke seiret over politikken hver eneste gang. Siden representanten Gahr Støre tok over roret hos vår ærede konkurrent, har han vært utsatt for kritikk for at han kan ha uklar eller tåkete tale. Det er jeg uenig i. Budskapet er ofte ganske klart det. Men «klart» og «konsistent» er to forskjellige ting. Og konsistente kan vi ikke beskylde Arbeiderpartiet for å være, riktignok med to unntak som jeg skal komme tilbake til litt senere. La oss begynne med det som er aller viktigst nå, og som Høyre gikk til valg på i 2013, den nødvendige omstillingen for å løse de viktige oppgavene i dag og ruste Norge for fremtiden: For ett år siden da statsbudsjettet ble lagt frem, var representanten Gahr Støre og flere andre av hans medrepresentanter raskt på pletten og uttalte at dette er for mye, og dette brukes feil. Et halvt år senere var det rettet til: Dette er for lite, og dette er for sent. I og for seg klart og tydelig, men veldig forvirrende. Fra oktober til mai er altså retorikken snudd på hodet. Det kan jo virke som at det er rundt juletider det nye Arbeiderpartiet bør lyttes til. Høyre tar dette på alvor. Vi har helt fra vi var i opposisjon pekt på de utfordringene som Norge står overfor. Vi gikk til valg med nye ideer og bedre løsninger for å ruste Norge for fremtiden. I stedet for retorikk og populisme viser vi nå dette med handling og nødvendige tiltak. Norges utfordringer står i kø, men vi skal løse dem. Fremtidens arbeids- og næringsliv skal være grønt, og det skal være smart og nyskapende. Tåkete eller uklare er vi altså enige om at Arbeiderpartiet ikke er – uttalelsene deres er klare som en høyblå høstdag. Men det de unnlater å si, er kanskje derimot noe mer problematisk. La oss ta et eksempel: Ta kommunereformen. Hva mener Arbeiderpartiet egentlig om Norges kanskje viktigste reform på lang tid, som virkelig kan ruste oss til å møte utfordringer fremover og samtidig gi gode tjenester til alle? Vel, stort sett er det stille fra Arbeiderpartiet, selv om jeg mistenker at de egentlig er for en kommunereform. Men det var dette valget som skulle vinnes da. Retorikk og kortsiktig gevinst går altså foran landets beste, og jeg savner det gamle Arbeiderpartiet som hadde landets beste øverst på agendaen. Skattereformen er et annet eksempel – også her stille. I den nødvendige omstillingen vi skal gjennom for å legge til rette for arbeid, aktivitet og nyskaping, hvor vi skal ruste Norge for fremtiden, vil skattereformen være en viktig del. Men heller ikke her vet vi hva Arbeiderpartiet vil, bortsett fra det vi har hørt en rekke ganger, senest i dag, at de vil stemme for de forslagene de synes er gode. Da spør jeg: Når skal Arbeiderpartiet bestemme seg for hvilke forslag de synes er gode? Jeg tror det gamle Arbeiderpartiet hadde sagt fra om det i god tid. Nå tys det – og dette er et av de to stedene hvor Arbeiderpartiet faktisk er konsistente – i stedet til den billige og etter hvert hule retorikken om å ta fra dem som har lite, og gi til dem som har mest fra før. Det var ikke, det er ikke og det blir ikke mer riktig av at det gjentas til det kjedsommelige. Skattereformen vil komme både deg og meg til gode, samtidig som det kommer nødvendige endringer for næringsliv i motbakke. Det andre området der vi kan snakke om konsistens, er innenfor alle tingene som representanten Gahr Støre og Arbeiderpartiet ønsker å reversere, og som vi også har hørt i debatten her i dag: fritt behandlingsvalg, arbeidsmiljølov, friskolelov, endringer i fordeling av foreldrepermisjonen, opprydding i spillpolitikk og reversering av de totale skatte- og avgiftslettelsene, for å nevne noe. Den politiske reisen til Arbeiderpartiet virker som å være fra revolusjon til reversering. Skulle representanten Gahr Støre komme i posisjon, er det ikke behov for en moderniseringsminister lenger, da vil det i stedet være behov for en reverseringsminister – en reverseringsminister som resirkulerer gårsdagens løsninger som svar på morgendagens utfordringer. Det er ikke det Norge trenger. Vi gjennomfører viktige reformer fordi Norge er forandret, ikke for å forandre Norge. Det er ikke fordi de rød-grønne brukte for lite penger at vi er der vi er i dag, det var fordi de brukte dem feil. Jeg savner det gamle Arbeiderpartiet, som tar ansvar, som er med på å bygge landet. Vi skal løse viktige oppgaver i dag. Vi skal ruste Norge for fremtiden, og vi inviterer Arbeiderpartiet til å legge bort retorikken og bli med.