trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Jeg er enig med representanten Kleppa i at forutsigbarhet er svært viktig når det gjelder krisesentrene. Jeg merker meg også av representantens første innlegg at hun mener det har tatt for lang tid å behandle en endring i finansieringsordningen. Rapporten om både krisesentrene og incestsentrene er faktisk nettopp ferdig, og vi har ennå ikke hatt mulighet til å behandle den politisk. Det er en omfattende rapport som tar for seg både organisering og økonomi. Jeg skal påse at dette arbeidet går så raskt som mulig, for det er et viktig arbeid. En finansieringsordning som kan sikre et tilgjengelig og godt tilbud om krisetiltak til dem som har behov for det, er en klar målsetting. Det er også riktig at i St.prp. nr. 1 for 2000-2001 foreslo den daværende regjeringen at tilskuddsordningen ble videreført med tanke på en oppheving av øremerkingen fra 2004. Men jeg merker meg at representanten Kleppa advarer sterkt mot dette, og skal ta det med meg i det videre arbeidet når vi nå går inn på dette viktige området. Så til Forbrukerrådet, det var også et spørsmål knyttet til det. Det som er viktig for meg i denne sammenhengen, er at forbrukerne har et sted å henvende seg, og at de sikres et godt servicetilbud. Service står i høysetet. Men det som er utvilsomt, er at henvendelsene har forandret form. Det er faktisk slik i dag at 98 pst. av henvendelsene til kontorene skjer via brev, telefon eller på andre måter via fjernkommunikasjon. Så det har endret seg ganske dramatisk. Jeg må også nevne at økonomien i Forbrukerrådet de siste årene har vært veldig stram, noe som kanskje tilsier både en faglig og organisatorisk nytenking. Og jeg har ikke gitt uttrykk for at jeg pr. dags dato nødvendigvis ønsker å legge ned eller slå sammen forbrukerkontorene. Det som omtales i budsjettet, og som allerede lå i forslaget fra den forrige regjeringen, er at rådet gjennom opprettelsen av et eget styre og ved nye vedtekter skal få litt større fullmakter til selv å ta stilling til hvordan organisasjonen bør utvikles. Men viktige organisatoriske endringer vil likevel, slik jeg ser det, måtte undergis politisk behandling. Utover våren kommer vi til å intensivere arbeidet med organisasjonsstrukturen for forbrukerområdet. Det er mulig det ikke er et godt nok svar for representanten Kleppa, i og med at jeg ikke står her og sier: Ja, alt skal opprettholdes. Men i tråd med den utviklingen vi har hatt, mener jeg det må være riktig å se både på organisasjonsstruktur og måter å jobbe på.
Afshan Rafiq (Høyre), 2001-12-14:
Kunst og kultur har en egenverdi og er av avgjørende betydning for utviklingen av den enkeltes identitet, livskvalitet og engasjement. Det norske kulturlandskapet kjennetegnes av godt utviklede kulturinstitusjoner og et profesjonelt kunstliv, med høyt kvalifiserte, skapende og utøvende kunstnere. Samtidig har Norge et bredt og verdifullt folkelig engasjement i frivillige kulturaktiviteter. Det er derfor nødvendig å gi både den profesjonelle og den amatørbaserte kulturen bedre rammevilkår som gir stimulans til landets kunstnere, uavhengig av om de er frie og selvstendige eller aktive innenfor kulturinstitusjonene. Det er også viktig å utvikle kulturpolitikken på en måte som stimulerer interessen for kulturfeltet også blant Norges befolkning som har sine røtter i andre land og kulturer. Gjennom å fremme møteplasser for kunstnerisk utvikling og kulturell utveksling kan det skapes tilhørighet, kommunikasjon og gjensidig forståelse på tvers av kulturelle forskjeller. I et stadig åpnere internasjonalt samfunn er det også viktig at kultursektoren utnytter de mulighetene og griper de utfordringene dette representerer. Samspill over landegrenser og samarbeid mellom kulturinstitusjonene i ulike land blir derfor stadig viktigere. Kulturell medvirkning er en avgjørende del av den identitetsbyggende prosessen for likestilling og integrering. Jeg er derfor veldig glad for den budsjettavtalen vi nå har fått til med Arbeiderpartiet, som bl.a. gir kulturer fra andre verdensdeler et lite, men viktig løft. Mela 2002, som er en norsk-pakistansk kulturmønstring som vil synliggjøre og øke kunnskap om kunst og kultur fra den regionen i Sørøst-Asia hvor den største andel minoriteter bosatt i Norge kommer fra, har fått 400 000 kr. I tillegg har vi gitt 400 000 kr til Agenda X, som er et enestående skribentopplæringstiltak som har gitt mange minoritetsungdommer som ønsker å utvikle seg som skribenter, en reell mulighet til det. Disse unge skribentene skaper et nytt og spennende krysningspunkt i litteraturen, som etter hvert vil bli en viktig brikke i norsk forfatterlandskap. For å få til et mangfoldig tilbud også innenfor litteraturen, som er en unik kulturformidler, er det viktig å fange opp nye tanker og uttrykk. Gi anerkjennelse til de nye stemmene og få dem fram i lyset! Dette er for øvrig også i tråd med det som står i Sem-erklæringen om at Samarbeidsregjeringen vil føre en kulturpolitikk som gir nye impulser og stimulerer til kreativitet og nyskaping i kulturlivet. Ellers er vi meget fornøyd med at kulturbudsjettet for neste år er en styrkelse for museene, jazz, dans og operaformidling. Vi synes det er viktig at omdisponeringene innenfor kulturbudsjettet bl.a. går til å øke bevilgningene til lokale og regionale kulturbygg og festivalstøtte, noe som representerer en kultur som det er verdt å ta vare på.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Til det siste fra representanten Thommessen kan jeg bare bekrefte at fra Kristelig Folkepartis side står vi bak dette som nå ble sagt. Jeg har fått to angrep, må jeg vel nesten si, fra vår tidligere regjeringskamerat, Senterpartiet, det siste fra representanten Meltveit Kleppa, og dernest fra representanten Åslaug Haga. Det første spørsmålet tror jeg jeg vil utfordre barne- og familieministeren til å svare på, så har vi en slags arbeidsfordeling, så kan jeg si litt om det som har med kultur og kulturbygg å gjøre. Jeg synes jo, jeg skal være ærlig og si det, at representanten Haga brukte ganske sterke uttrykk – radbrekking og uthuling av et viktig kapittel. Regionale og lokale kulturbygg har vært et viktig satsingskapittel for oss sammen gjennom mange år. Det er fortsatt det. Det står i programmet også til Kristelig Folkeparti, og vi kommer til å kjempe for at det skal ha et høyt nivå, for det er et veldig stort etterslep, og det blir brukt og kommer til nytte. Så er det det at vi har en del forhandlinger av og til som gjør at vi også må være villige til å gi på områder hvor det kan smerte litt. Det tror jeg også Senterpartiet og representanten Haga har vært med på. Jeg må bare si at alternativet kunne selvfølgelig ha vært at vi hadde måttet kutte på pressestøtten. Ville representanten Haga synes det var noe hyggelig? Vi kunne ha kuttet på frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner. Ville representanten Haga synes det var noe hyggelig? Vi kunne ha kuttet på museer, arkiv og bibliotek. Ville representanten Haga synes det var hyggelig? Selv raljerte hun nærmest over et forslag om å gjenopprette en post til støtte for mobile bibliotektjenester, at posten var altfor liten. Hadde vi ikke vært villige til å være med og kutte og få til en avtale, hadde vi ikke hatt noen ting. Det hadde vel heller ikke vært så veldig hyggelig. Til slutt har jeg bare lyst til å si at i dette kulturbudsjettet, lagt fram av Arbeiderpartiet og videreført av Samarbeidsregjeringen, er det lagt inn mer til kultur enn i noen av de foregående budsjettene mens Senterpartiet og Kristelig Folkeparti satt sammen i regjering, selv om vi var veldig godt fornøyd med de budsjettene og skrøt av dem også. Så jeg synes dette er blitt veldig bra. Når det gjelder det som går på uthuling, skjønner jeg faktisk det. Det vil jeg skrive på kontoen tekniske problemer. Det er noe som vi meget lett kan rette på ved å ta ut de postene som er lagt inn til bl.a. Europas Bluessenter på Notodden, Hedmark Teater og Hamsun-senteret, og flytte det over på en annen post hvor det hører hjemme. Saken var at disse tingene ble plusset på, slik at det er ikke tatt av bevilgningen. Den ble redusert med 5,4 mill. kr. Det er riktig, og det meste går til en flerbrukshall, og det skal det gjøre. Men jeg regner med at statsråden vil ta dette som en oppfordring og endre på dette, slik at det blir plassert på poster hvor det naturlig hører hjemme, og at man kommer tilbake med det i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Jeg tar ordet for å gå videre i forhold til denne lille diskusjonen jeg hadde med representanten Åslaug Haga om plasseringene på kapittel 320 post 60 i kulturbudsjettet. Slik jeg leser dette forslaget som representanten Haga har lagt fram, handler det om en ren teknisk plassering på post og kapittel i budsjettet. Det mener jeg vi må kunne gjøre noe med. Jeg anmoder representanten Haga om å gjøre dette forslaget om til et oversendelsesforslag til Regjeringen, så regner jeg med at dette ordner seg.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
I noen år har effektivisering og modernisering vært på dagsordenen i denne sal, med NOU 2000:19. Den har nå også kommet på dagsordenen i Kommune-Norge – dette for å rette opp kommuneøkonomien i en del kommuner. I mange sammenhenger kan det være meget nyttig å vurdere effektivitet, modernisering, rasjonalisering og mange andre tiltak som ville gjøre offentlig sektor mer kostnadseffektiv og bedre kvaliteten på tjenester, ved at man også stiller krav til kvalitet. Det hjelper lite å produsere noe til lave kostnader dersom kvaliteten blir redusert. For å bruke et praktisk eksempel, den hurtigtogmodernisering Enebakk kommune skal sette i gang: Når kommunen skal dekke inn et underskudd på 10–12 mill. kr, fremmer representanten for Senterpartiet i formannskapet i Enebakk et forslag som innebærer oppsigelse av sju–åtte ansatte, over bordet. Dette fikk flertall, men dette er ikke en modell Fremskrittspartiet mener er den beste løsning for modernisering og effektivisering. Et annet eksempel: Barnehagetilbudet i den kommunen jeg kommer fra, hadde vært meget dårlig, hadde man ikke inngått et samarbeid med de private barnehager. Men her hadde det også vært viktig å få til at pengene følger brukeren, som innebærer et fritt brukervalg der brukeren selv kan velge hvem som skal levere tjenesten, og en mer rettferdig fordeling av barnehagemidlene. Det er heller ikke en god prosess for effektivisering og modernisering som Nittedal kommune har valgt: et så stramt budsjett at det ligger an til en gedigen sprekk – nesten før budsjettet ble vedtatt i formannskapet og blekket ble tørt – og uten å gå inn i et arbeid der man ser på muligheten for effektivisering og modernisering. Fremskrittspartiet mener også at det å tillate flere aktører på Jernbaneverkets banenett er en effektivisering som vil komme kundene og brukerne til gode, med et bedre tilbud, bedre priser og bedre service. Flere aktører i media, i TV og radio – altså ikke bare NRK-monopolet – gjør tilbudet til befolkningen noe bedre, noe jeg mener det har blitt. En endring i media har ført til et langt større tilbud. Det kan vi vel være enige i alle sammen, selv om vi kan diskutere noe når det gjelder kvaliteten. Avslutningsvis: Konkurranseeksponering, anbudskonkurranse og offentlig–privat samarbeid er begrep som ofte brukes om hverandre. Offentlig virksomhet bør vurdere dette for å nå frem til resultater i en moderniseringsprosess. Det Fremskrittspartiet mener er konkurranseeksponering, kan benyttes for å fremme effektivitet uten at det går på bekostning av viktige styringshensyn. Ønsket om å bedre kvaliteten på tjenestene kan også være en god årsak til en konkurranseeksponering.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Stortinget er i dag beæret med besøk av bergmenn, eller rettere sagt bergkvinner. De kommer ikke med knyttede never. De kommer med smil om munnen i trygg forvissning om at de får de pengene de trenger til å få gruvetoget sitt på beina igjen. Det var stor uro i lokalsamfunnet og i hele Buskerud i fjor, da undersøkelser viste at risikoen i gruvene var så stor at det krevde voldsomme utbedringer til en prislapp på 18 mill. kr – langt fra noen selvfølge å få til kulturformål i disse tider. Det er derfor veldig hyggelig, og det har vært en fin opplevelse, å være saksordfører for en sak der det har vært enighet fra A til Å mellom alle partier, inkludert Fremskrittspartiet, som jeg ikke ser på som noen selvfølgelig partner i slike saker. Vi får håpe at det ikke bare gjelder Kongsberg, men at man vil ta vare på denne type kulturminner uansett. Det har vært en del uro – statsråden nevnte også det – rundt etableringen av Norsk Artistforbund. SV er med i en flertallsuttalelse i denne saken. På bakgrunn av de kunnskapene vi har fått også etter avlevering av protokollen, føles den uttalelsen for vår del kanskje noe stram. Den er litt for absolutt og litt for detaljert. Det betyr ikke at vi ikke står på det som har vært hovedsynspunktet her, nemlig at de som har dannet Norsk Artistforbund, har gjort det ut fra at de ikke føler seg ivaretatt av de andre organisasjonene som representerte dem tidligere. Det må vi ta på alvor, og det vil jeg ta på alvor. Det er høringer på gang, og vi har også sagt at vi ønsker å komme gjennom med de høringene. Så vi bare flagger at vi har et mer nyansert syn på den saken enn det som kanskje står her, men vi skal følge saken videre. Når det gjelder det siste som Olemic Thommessen hadde oppe, det med momsproblematikken og orkestrene, er jeg enig med Thommessen. Det er et rent arbeidsuhell fra komiteen. Vi har vært obs på disse sakene i alle sammenhenger, og det er våre merknader som har fått tilslutning. Vår merknad står her, og det er nok et arbeidsuhell at de andre ikke har sluttet seg til den.
Olemic Thommessen (Høyre), 2001-12-14:
Jeg tar gjerne overraskelser av denne karakter. Når jeg har bedt om ordet to ganger, er det fordi jeg føler behov for å si noe om momsreformen og de utgiftene som har kommet på når det gjelder KLP. Komiteen har vært opptatt av at mange av de institusjonene som ligger under våre kapitler, har blitt rammet av disse reformene på en veldig ubehagelig måte. Under kapitlene Teater- og operaformål og Museums- og andre kulturvernformål er dette spesifikt nevnt. Der ber komiteens flertall, som består av alle utenom Fremskrittspartiet, om at departementet skal kartlegge de negative virkningene og komme tilbake i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett med forslag til kompensasjoner eller iallfall vurdere slike. Da er det dessverre skjedd at dette ikke er nevnt under musikkapitlet. Det betyr at orkesterne våre dermed ikke er omfattet av denne merknaden. Jeg er helt overbevist om at det samme flertallet som er representert i de to merknadene som jeg har nevnt, også vil stå bak at denne vurderingen også må kunne gjøres for orkesterne våre. De ligger i det samme landskapet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
På spørsmålet om Kristeleg Folkeparti framleis står bak denne merknaden som representanten las, kan eg svara eit klart ja. Når det gjeld omorganisering i NRK, har både kringkastingssjefen og programdirektøren sagt at det er noko som NRK har sett i gang uavhengig, faktisk, av debatten om kor store rammer NRK skal ha. Eg har òg lese brev der det frå NRK si side blir skrive at ein av grunnane til at dei gjer dette, er ynsket om at distriktsprogramma skal bli betre. Difor meiner eg det må liggja som eit krav til NRK når dei omorganiserer arbeidet sitt, at dei har fullmakt til å gjera det. Men om det går veldig sterkt ut over programtilbodet i distrikta, vil både generalforsamlinga og Stortinget reagera på det. Det trur eg òg NRK er klar over. Vi må gi styret i NRK og kringkastingssjefen stor fridom ut frå at NRK er blitt eit aksjeselskap; dei har fått fridom gjennom denne omorganiseringa til å innretta økonomien på ein slik måte at lyttarane og sjåarane får det best moglege resultatet ut av dei ressursane som NRK har. – Så eg kan seia ja til at vi står bak ei slik formulering den dag i dag.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Svaret på spørsmålet blir sjølvsagt ja. Eg må halda meg til fleirtalsinnstillinga til komiteen, men om ein spør meg om eg likar det, så er svaret nei!
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Eg har gått inn for at Ragnar Andersen skal få eit statsstipend i tre år. Eg skal ikkje no gå i detaljar i forhold til grunngjevinga for det, men det eg kan gjera greie for, er at eg er veldig trygg på det faglege grunnlaget for å gi det stipendet. Eg er klar over at det har vekt stor merksemd. Eg har både svart på det i media og gått inn i debatt om det. Eg skal ikkje gå inn i ein debatt om semje eller usemje her, men det det ikkje er tvil om, er at den faglege grunngjevinga er sterk for at vedkommande skal få det statsstipendet. Eg har valt å gi statsstipendet for tre år for at han skal bli ferdig med ei doktoravhandling på eit felt der det pågår veldig lite arbeid – og dei teologiske miljøa har faktisk ynskt meir arbeid på dette feltet. Eg kan òg nemna at det står sterke krefter bak søknaden, òg av fagleg karakter. For å trekkja inn bispekollegiet her, er søknaden støtta av både biskop Bondevik og biskop Steinholt. Dermed vil vel òg kanskje den teologiske breidda i støtta vera tilfredsstillande, til og med for SV.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Eg skal ikkje ta på meg å rekna ut verken kilometer eller andre ting, men eg må seia meg einig i representanten Hagas undring over dei 1,5 mill. kr som kom inn igjen, i og med at parti som «pusher» på for å få dette inn på statsbudsjettet, før har gått inn for å leggja det inn i rammene. Det er ikkje like lett å fortelja kva dei 1,5 mill. kr skal gå til. Vi må gå i ein dialog med dei som driv bokbussane, for å få eit svar på det. Eg skal ikkje gi eit klart svar på kva anbefalinga frå departementet vil bli, men ein tanke kan jo vera at ein kan støtta den. Fleire av desse bussane er gamle, og ein treng nye bussar i enkelte område – ein tanke kan kanskje vera at ein kan satsa på å bytta ut ein av dei gamle bussane med ein ny. Eg må ta dette til etterretning, og eg er heilt sikker på at desse pengane skal bli til glede for bokbussane og for brukarane. Vi får heller koma tilbake til korleis vi på best mogleg måte skal gjera det, slik at vi kan bruka pengane til nytte for saka.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Det var eit leiande spørsmål eg fekk frå representanten Giske. Men det er jo ei kjensgjerning – det har vi høyrt av innlegg frå Framstegspartiet i salen her i dag – at Framstegspartiet har ein annan kulturpolitikk enn dei andre partia. Dermed vil det vera lettare for regjeringspartia, trur eg, å bli einige om prioriteringane med Arbeidarpartiet, eller med SV, enn med Framstegspartiet. Når det gjeld kulturpolitikken, ligg vi kvarandre nærare enn Framstegspartiet. Så har eg svart på det. Når det gjeld Kulturrådet, har for så vidt komiteen løyst dette. Men eg må nok ærleg innrømma at eg sjølvsagt hadde føretrekt den løysinga som Regjeringa foreslo i tilleggsproposisjonen. Det må vera ein samanheng mellom dei ansvarsområda som Stortinget og Regjeringa gir Kulturrådet, og då må vi ha tillit til at Kulturrådet faktisk forvaltar det ansvaret dei får. Den same tilliten må vi ha til at NRK-styret forvaltar det ansvaret dei får frå storting og regjering. Vi kan gjerne koma med signal – og det gjorde vi òg frå Regjeringa si side når det galdt tildeling av ulike ting – og eg trur at Kulturrådet ville ha lytta til dei signala som kom. Det hadde kanskje vore betre enn å prøva å dirigera Kulturrådet når det gjeld kva dei skal gjera. Korfor i all verda skal vi ha eit Kulturråd, dersom Regjeringa skal dirigera kven dei skal gje pengar til? Då kan vi gjera jobben sjølve, og då treng vi ikkje ha eit kulturråd. Eg skal gi signala frå representanten Giske – det kan eg godt gjera. Elles trur eg faktisk dei har oppfatta det. Eg er altså ikkje einig med Giske i det han seier, fordi det må vera ein samanheng i forhold til kva vi gir av tillit til dei råda vi oppnemner på vegner av storting eller regjering.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Representanten Giske var i sitt siste innlegg opptatt av at statsråden hadde vore negativ til ein del av det som innstillinga inneheld. Då vil eg minna representanten om at eg både begynte og slutta innlegget mitt med å seia at eg var godt fornøgd, men eg peikte på nokre av dei endringane som komiteen har gjort i det budsjettet som vi la fram. Det aller meste står fast, og det er eg glad for. Men samtidig vil det vera galt av meg å ikkje peika på dei områda der det har skjedd endringar. Eg er likevel trass i det veldig glad for den fleirtalsinnstillinga som ligg på bordet i dag, og eg vil få god moglegheit til å utvikla vidare ein god kulturpolitikk ut frå det grunnlaget som Stortinget vil gi oss. Så var det representanten frå SV som var forundra over at eg tar så lett på signala som kjem frå NRK og det som styret har vedtatt. Ein kan diskutera kva det vil seia å ta lett på, men ein kan òg diskutera kva ein statsråd kan gjera i forhold til dei rettane vi har gitt NRK sitt styre og kringkastingssjefen. Eg tar på ingen måte lett på den situasjonen som NRK er oppe i – eg har til og med bedt om å få koma til Stortinget med ei utgreiing, der vi kan ha ein gjennomgang av det. Eg vil òg minna om at budsjettet for NRK som ligg til vedtak i dag, er ein kopi av det budsjettet Arbeidarpartiet la fram. Vi har ikkje gjort nokre endringar i Arbeidarpartiet sine forslag. Eg vil tru at Arbeidarpartiet hadde langt meir tid til å gå gjennom NRK sin økonomiske situasjon før dei la fram budsjettet enn det eg har hatt på dei tre vekene eg fekk før vi la fram vårt budsjett. Men debatten får vi ta på nyåret når eg kjem med ei utgreiing. Når det gjeld dette med den distriktspolitiske profilen og vesentlege endringar, har vi sagt at dersom det skjer vesentlege endringar, må vi koma tilbake til Stortinget, men vi har førebels ikkje sett vesentlege endringar på den distriktspolitiske profilen. Programtilbodet som skal gå ut i distriktssendingane, har ikkje vi merka noka vesentleg endring i. At ein må kutta på tilsette òg ved distriktskontora, slik som ein må i NRK på Marienlyst, er ein del av styret sitt ansvar utifrå dei økonomiske rammene dei har fått. Det er eit ansvar som eg faktisk vil gi styret. Dersom det skjer vesentlege endringar i det tilbodet som lyttarane og sjåarane får, så vil vi måtta koma tilbake med det anten til generalforsamlinga eller til Stortinget, slik vi òg veit skal skje. Så tilbake til representanten Giske i forhold til Kulturrådet. Eg trur at den store forskjellen går mellom det å «instruera» og det å gi signal. Eg har òg gitt signal til Kulturrådet, og òg innstillinga gir signal, men det er forskjell på å gi signal og den instruksjonen som Ellen Horn la inn i det budsjettet som vart lagt fram av Stoltenberg-regjeringa. Eg ynskjer ikkje å instruera, men å gi signal har både Stortinget og Regjeringa rett og plikt til å gjera.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-12-14:
Senterpartiet var uenig med stortingsflertallet som innlemmet det øremerkede tilskuddet til bokbussene i inntektssystemet i budsjettet for 2000. Bevilgningen var da på vel 19 mill. kr. Med en bevilgning i den størrelsesorden har bokbussene kunnet gi et viktig tilbud til folk som ellers ikke har enkel tilgang til bibliotektjenester. I år gjeninnfører stortingsflertallet – gledelig nok – det øremerkede tilskuddet til bokbusser, men med puslete 1,5 mill. kr! Mitt spørsmål til statsråden blir da: Hvor mange bokbusser får tilskudd, og hvor stort blir tilskuddet til den enkelte bokbuss i 2002? Jeg motstår da fristelsen til å spørre hvor mange kilometer statsråden tror bokbussene vil kunne kjøre med de rammene som er foreslått! Mange kan det umulig bli, men det greier jeg å regne ut selv!
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-12-14:
Folk i en rekke kommuner kan glede seg over at de har fått nye kulturbygg i nærmiljøet. Kulturbyggene bidrar til å styrke kulturlivet i det enkelte lokalsamfunn. Kor, korps og teater får mulighet til å opptre i lokaler som tilfredsstiller dagens krav, og lokalmiljøene får anledning til å ta imot besøk av forestillinger som ellers ville vært forbeholdt folk i et fåtall byer i landet. Men det er fortsatt svært mange lokalsamfunn som står i kø for å få midler til kulturbygg. Etterslepet er stort, og midler fra staten, sjøl om de er begrenset, vil i mange tilfeller være det som vipper, som gjør om kommunene greier å finansiere et nytt bygg. Det er særdeles skuffende at et flertall i Stortinget går inn for å radbrekke posten til kulturbygg. Ikke bare reduserer flertallet bevilgningen til lokale og regionale kulturbygg med 5,4 mill. kr fra 2001 til 2002, men de uthuler samtidig ordningen ved å innlemme tiltak som ikke defineres som lokalt eller regionalt kulturbygg. Av en eller annen besynderlig grunn er denne posten brukt til en oppsamlingspost av for øvrig utmerkede tiltak, men som ikke har noe med kulturbygg å gjøre. På posten for lokale og regionale kulturhus legges det inn penger til det som i hovedsak er idrettshaller – som har en egen bevilgning over idrettsmidlene på over 350 mill. kr, her tar man inn prosjekteringsmidler til Europas Bluessenter på Notodden – som under ingen omstendighet vil bli et kulturhus, man tar inn oppstartingsbevilgning for Hamsun-senteret i Nordland – som opplagt er et nasjonalt kulturbygg, og som det finnes egen post for, her tar man inn prosjekteringsmidler til Hedmark Teater – som heller ikke har noe på denne posten å gjøre. Som sagt, Senterpartiet støtter alle disse tiltakene, men måten komiteen har finansiert tiltakene på, radbrekker støtten til lokale og regionale kulturbygg. I fjorårets budsjettinnstilling mente Høyre og Kristelig Folkeparti følgende, sammen med SV og Senterpartiet: Partiene «vil understreke den viktige betydningen lokale og regionale kulturhus har for kulturlivet i det enkelte lokalsamfunn. Disse medlemmer viser til at presset på tilskuddsordningen er stort og at mange søknader gjentas over flere år uten å nå opp.» Dette mente man i fjor. I år mener man tydeligvis helt andre ting. Jeg kan bare konstatere og beklage dette. Men det gir utvilsomt et inntrykk av manglende sammenheng i disse partienes kulturpolitikk, og at prioriteringene fra år til år er svært tilfeldige. Til slutt tar jeg opp vårt forslag nr. 35.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-12-14:
Få samfunnsområder er plaget av så stor avstand mellom politiske festtaler og reell politisk vilje til oppfølging som frivillig sektor. Dette er trist fordi svært små midler kan bidra til å få utrettet store oppgaver. Det er mye av stortingsflertallets lønnsomhetstenkning Senterpartiet ikke følger, men på frivillighetsområdet vil det virkelig være grunn for Stortinget til å se på avkastning i forhold til investering. Det pussige er at det ønsker man ikke. Man holder festtaler og unngår å bevilge penger. Barne- og familiedepartementets budsjett er intet unntak. I festtaler mener de fleste politikere at frivillige organisasjoner har egenskaper som velferdsstaten og næringslivet mangler, og som er viktige for samfunnssolidariteten. Men så var det praksis: Både regjeringen Stoltenbergs og Samarbeidsregjeringas forslag til budsjett innebærer en reduksjon i tilskuddet til frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner. Dette vises særlig i kap. 857 post 72 Styrking av oppvekstmiljøet, som skal være et tilskudd til kommunenes satsing på barn og unges deltakelse og levekår, og post 75 om ungdomssatsing i distriktene. Disse postene blir slått sammen, og det er foreslått bevilget 5,86 mill. kr, og da er ikke posten engang prisjustert. Dessuten er bevilgningen til FRIFOND, som går til frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner, på samme nivå som for 2001. Denne bevilgningen er ikke prisjustert til tross for at flertallet ikke mangler godord om FRIFOND i sine generelle merknader. Jeg må få spørre: Ingen kan da mene at det er utviklingstendenser i samfunnet som forsvarer at de frivillige organisasjonene for barn og ungdom skal få trangere vilkår? Komiteen uttrykker snarere en voldsom bekymring for utviklingen hos denne gruppa knyttet til vold, trusler, mobbing og overgrep. Det må være lov å spørre om hvor sammenhengene er! Mange frivillige organisasjoner opplever stor slitasje. De strir med å skaffe tilstrekkelige midler til drift og i økende grad med å finne tillitsvalgte som har tid og mulighet til å ta på seg lederverv i organisasjonene. Mange ildsjeler gjør fortsatt en enorm innsats år ut og år inn. Med bedre grunnfinansiering ville arbeidet bli lettere, og ikke minst kunne de som ønsker å drive med frivillig barne- og ungdomsarbeid, bruke tida til barn og unge, ikke til kakebasarer, loppemarkeder og krevende papirarbeid for å skrape sammen penger. Det frivillige arbeidet er sjølsagt like viktig i byene som på bygda. Derfor ønsker Senterpartiet også å styrke posten for ungdomstiltak i større bysamfunn, i tillegg til postene for FRIFOND, styrking av oppvekstmiljøet og ungdomssatsing i distriktene. Vi foreslo en økning på til sammen 33 mill. kr i vårt budsjettopplegg. Dersom flertallet hadde blitt med på dette, ville Stortinget vært med på å skape bedre samsvar mellom ord og handling i forhold til frivilligheten. Det hadde Frivillighets-Norge fortjent.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-12-14:
Det er kun til henstillingen fra Lånke: Jeg aksepterer ikke at mitt forslag, nr. 35, kun handler om teknikk. Men i lys av den uttrykte vilje her i salen til å rydde opp i den uryddige behandlinga som har blitt lokale- og regionale kulturbygg til del, aksepterer vi oversendelse. Da får vi i alle fall synliggjort flertallets manglende vilje til å prioritere lokale og regionale kulturbygg.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Politikk er i bunnen et spørsmål om kampen for å leve. Kulturen er måten vi vil leve på. Dette er et utgangspunkt for å kunne forstå hvorfor det er viktig å satse på kultur og forstå kulturbegrepet som noe annet enn spørsmål om å bevilge penger. Å satse på kultur er en strategi for det livet vi ønsker å leve i dag, og likeledes for det livet vi ønsker våre barn skal få i framtiden. Det er en myte at kunstnere må være fattige for å bli gode. Gjerrighet i en kultursatsing er bare et uttrykk for åndsfattigdom i landet. Mitt ønske er at kultur- og kunstmiljøene i dette landet blir i stand til å se at vi som opererer på den politiske arenaen, faktisk vil noe med kulturlivet. Jeg vil at de menneskene – og også andre – kan oppleve at politikere møter kulturlivet med heftighet og begeistring. I den sammenheng kunne jeg – siden andre har gjort det i tidligere debatter – sende et julekort til Fremskrittspartiet, og sagt at mitt håp var at også de ville oppfatte det. Jeg er glad for at det i flertallsinnstillingen satses bredt, for det er ikke bare det tradisjonelle kulturlivet vi snakker om, men det er også det mer eksperimentelle. Jeg setter pris på at det til Oslo Danseensemble foreslås bevilget 1 mill. kr. Likeledes er det et viktig signal at det til Agenda X foreslås en bevilgning på 400 000 kr, fordi det gir rom for ungdom med minoritetsbakgrunn for å satse på litteratur som har en forankring i den kulturen de er en del av. Så til en annen sak. Det er tradisjon for at Stortinget følger den innstilling Regjeringen har kommet med når det gjelder statsstipender. Jeg skal derfor ikke gjøre noe annet enn å komme med en anmodning til statsråden om å vurdere én spesiell forfatter ved neste tildelingsrunde. Denne forfatteren mener jeg fortjener å bli statsstipendiat, både som person og som forfatter, men, viktigst kanskje, som et symbol for en hel generasjon. For noen år siden ble det her i Stortinget lest opp en erklæring med en beklagelse overfor NS-barna i Norge. Det var en viktig hendelse i arbeidet med å legge 2. verdenskrig bak oss. Og den som på mange måter har stått i front og satt ord på NS-barnas skjebne og behandlingen av dem, er forfatteren Eystein Eggen. Gjennom boken «Gutten fra Gimle» fikk han fortalt sin historie. Jeg vil derfor be statsråden om nøye å vurdere forfatteren Eystein Eggen neste gang det legges fram forslag om tildeling av statsstipender.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Nå skulle jeg egentlig holde et innlegg for statsråd Victor Norman, men siden han ikke er her, må jeg be om at dette innlegget sendes til ham i posten, slik at han i hvert fall får referat fra debatten. Jeg har jo prøvd å riste litegrann i Erna Solberg og Victor Norman fordi jeg ikke synes de har noen god boligpolitikk. Men jeg vet ikke om ristingen har virket på noen som helst måte. Jeg har likevel kanskje klart å skremme noen lite grann. For jeg ser at regjeringspartiene i komiteen nå har vært med på å sikre flertall for forslaget om at staten skal kunne selge ut sine eiendommer billigere, som jo ble foreslått fjernet av den nye regjeringen. Det er bra. Og det er en veldig god begynnelse. For selger man tomter billigere enn markedspris, kan man få ut billigere boliger i den andre enden. Men vi som tilhører dette flertallet i Stortinget, har et problem. For selv om Stortinget aldri så mye gir Regjeringen fullmakt til å selge tomter billig, slik at vi kan få billige boliger, hjelper det jo ingenting hvis Regjeringen sier, slik Victor Norman sa fra talerstolen her i stad, at den ikke har tenkt å gjøre det. Vi registrerer at Stortinget har lyst til å gi Regjeringen en fullmakt til å gjøre dette – men vi har ikke bedt om denne fullmakten, sa Norman i stad. I løpet av den siste uken har jeg hørt både statsråd Norman og statsråd Solberg si at de ikke har noe lyst til å selge tomter til under markedspris. Da skjønner jeg at jobben jeg har for meg, ligger i å overbevise statsrådene om at dette er lurt, og det har jeg tenkt å gjøre. Hovedinnvendingen fra Norman er at det er vanskelig å sikre at subsidiene som ligger i det å selge tomter billig, ikke havner i lommene til en utbygger istedenfor å bli i prosjektet. Derfor er han heller for å bruke tilskudd. Erna Solberg synes det er urettferdig med subsidierte tomter, fordi pengene i hovedsak vil gå til Oslo. Til Norman: Jeg er helt enig med Norman i at staten ikke bare kan selge billige tomter til hvem som helst. Men det som går an, er å sikre at pengene blir i prosjektet. Dette gjøres allerede i Bergen, i den såkalte Bergensmodellen, der billige utleieboliger bygges med tilskudd fra staten, og der kommunen sørger for billige tomter. Boligbyggelaget forplikter seg til billige boliger med evigvarende disposisjonsrett for kommunen til en viss del av leilighetene. Dette er en bra løsning, for da sikrer man at pengene blir i prosjektet. Til Erna Solberg: Problemet er størst i Oslo, og derfor er det helt naturlig og logisk at hvis vi skal subsidiere, gjør vi det hovedsakelig på de tomtene som staten har her i Oslo. Her er staten en stor tomteeier. Om vi velger å gi pengene i form av tilskudd, slik at man kan kjøpe tomter, eller gi det i form av tomter, er det slik at det er lurere å gi tomter, for da vet vi nøyaktig at disse tomtene vil gå til akkurat det formålet. Da bedrer vi boligbyggingen.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Debattene i disse sakene har vi jo hatt, så for Arbeiderpartiets del vil jeg nå bare oppta våre forslag og de forslagene der vi står sammen med andre – så det er herved gjort.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
Framstegspartiet er oppteke av effektivisering, forenkling og avbyråkratisering. Derfor har vi i vårt primære budsjettforslag gått inn for ein rammesum for ramme 22 som er 199 mill. kr lågare enn den vedtatte rammesummen. Vi trur nemleg at det er behov og moglegheit for å setje i verk effektiviseringstiltak innanfor finansadministrasjonen. Toll- og avgiftsetaten og skatteetaten har dei siste fire åra fått auka sine netto driftsutgifter med ca. 28 pst. Vi har derfor gjort eit beskjedent kutt på ca. 5 pst. på driftsutgiftene på desse nemnde etatane. Sidan vårt primære forslag heller ikkje denne gongen har fått fleirtal, vil vi likevel innanfor den vedtatte ramma slutte oss til regjeringspartia sitt forslag. Framstegspartiet har heile tida vore imot det nasjonale registeret for fritids- og småbåtar. Vi meiner at dette er eit unødvendig register som med fordel kan avviklast, noko vi også legg fram forslag om. Når det gjeld provenyet som blei frigjort ved at Oslo Børs blei omdanna til aksjeselskap og seld, synest vi det er positivt at ein del av dette provenyet blir brukt til å opprette eit finansmarknadsfond. Vi meiner likevel at ikkje berre 90 mill. kr, men heile provenyet bør bli sett av til eit slikt fond. Dette bør skje seinast ved revidert nasjonalbudsjett. Grunngivinga for dette er todelt. Vi trur nemleg at fondet må opp på ein slik storleik for å kunne oppfylle sitt formål på ein tilfredsstillande måte. Vi synest også det er urimeleg at staten direkte skal profittere på salet av Oslo Børs. Vi er derfor av den klare oppfatning at heile provenyet frå salet av Oslo Børs bør gå uavkorta inn i eit finansmarknadsfond. På bakgrunn av denne gjennomgangen vil Framstegspartiet gjenta forslaga i innstillinga frå finanskomiteen.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
Ja.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-14:
Eg skal berre få lov å ta opp forslaga frå SV i innstillinga.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-12-14:
Jeg vil ta opp de forslag Senterpartiet har, alene eller sammen med andre, i innstillingen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-12-14:
Jeg vil tillate meg å gjøre det samme. På vegne av samarbeidspartiene tar jeg opp våre forslag, og anbefaler den delen av innstillingen som vi står bak.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
I årene som kommer, vil det bli en betydelig økning i kvotene for innførsel av alkohol og tobakk mellom EU-landene, og mange land praktiserer allerede i dag fri innførsel. Dette vil føre til et stadig økende press for å harmonisere nivået på alkohol- og tobakksavgiftene. Den nye danske regjeringen har allerede varslet at den vil foreta betydelige avgiftsreduksjoner over en treårsperiode, med start i 2003. Svenskene er også godt i gang. Dette vil etter hvert skape et sammenfallende avgiftsnivå innen hele EU-området, tilpasset landene med det laveste avgiftsnivået. Fremskrittspartiet mener at det verken er ønskelig eller mulig å opprettholde et system hvor prisforskjellene mellom naboland med en lang og vanskelig kontrollerbar felles grense er så store. En betydelig avgiftsreduksjon vil derfor også måtte komme i Norge, ikke minst for å sette en stopper for den betydelige ulovlige omsetningen vi har, som gir kriminelle enorme fortjenester. Eksempelvis var det fram til november i år beslaglagt 226 000 liter sprit, som er ny rekord med god margin, og som tyder på at dette er en virksomhet i vekst. Jeg ser ingen grunn til at norske borgere ikke skal kunne ha den samme rett til privat innførsel av alkohol- og tobakksvarer som EU-borgere har. Det er viktig å presisere at forslaget gjelder en harmonisering med EUs regelverk. Det vil si at nye grenser for innførsel skal gjelde mellom Norge og EU-land på samme måte som de gjelder EU-landene imellom, og at det ikke dreier seg om de såkalte taxfree-kvotene. Dette dreier seg om varer som det er betalt avgift for, i et EU-land. Med ett unntak er alle våre naboland medlemmer av EU, og Norge blir liggende som en øy med sære og spesielle regler i forhold til våre naboer. Det er for meg et paradoks at mens innbyggerne i andre europeiske land drikker alkoholvarer av kjent opprinnelse og av en viss kvalitet, består nesten halvparten av brennevinet som konsumeres i Norge, av dårlig hjemmebrent, destillert vindusspylervæske, rødsprit og smuglersprit av ukjent opprinnelse. Dette annerledeslandet er jeg ikke tilhenger av. Jeg vil med dette ta opp mindretallsforslaget i innstillingen.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-14:
Våre naboland Danmark, Finland og Sverige gjennomfører omfattende omlegninger i avgiftspolitikken, spesielt på alkoholområdet. Innen 2004 vil de tre landene ha etablert tollfrie innførselskvoter på bl.a. 10 liter brennevin, 20 liter sterkvin og 90 liter vin. Opptrappingen til EUs regler startet i fjor, og kvotene økes inntil klimaks nås i 2004. Etter forhandlinger med EU-kommisjonen har den svenske regjeringen godtatt en gradvis opptrapping av tollkvotene for alkohol. Dette er en nødvendighet, mener flertallet av svenske politikere, fordi man i avgifter har ligget høyest av medlemslandene, med økt trafikk til Danmark som resultat, fordi man her har de laveste avgifter i Norden. Som en følge av opptrappingen av EUs tollfrie turistkvoter har regjeringene i Sverige, Danmark og Finland blitt satt under sterkt press for å senke sine alkoholavgifter. Her hjemme skjer det nær sagt ingenting. Både i statsbudsjettet for 2000, i revidert budsjett for samme år og i statsbudsjettet for 2001 lovet man fra arbeiderpartihold å sette ned avgiften på brennevin, men resultatene uteble. Samarbeidsregjeringen gir oss avgiftsreduksjoner på et nivå som har liten eller ingen praktisk betydning. Og resultatene ser vi. Stadig flere nordmenn lokkes til svenske systembutikker for å handle. Fremskrittspartiet registrerer at det dessverre har vært umulig å få det politiske flertallet i Norge med på å følge utviklingen i Europa. Vi har som et resultat av dette det høyeste avgiftsnivået på alkohol i verden, og vi har en tilsvarende verdensrekord for smugling, hjemmebrenning og grensehandel. Det virker som at det kun er en eksplosiv utvikling av grensehandelslekkasjen til Sverige og Danmark som kan få Stortingets flertall inn på nye tanker. Vi tror at juledimensjoner på grensehandelen hele året må til for å få til en endring. Med halvtomme matvarebutikker og folketomme vinmonopol langs grensen vil muligheten åpne seg for endringer. Gjennom først å innføre tollfrie importkvoter av betydelig omfang vil det i neste omgang være mulig å få til helt nødvendige avgiftsreduksjoner på lokkevarer også her hjemme. Da oppnår vi én ting i tillegg: En vanlig reisende vil sjelden kunne pågripes for smugling. Det betyr at tollvesenet og politiet gis anledning til å bruke mer tid til å konsentrere seg om bekjempelse av internasjonale smuglerbander og øvrig kriminalitet ved landegrensene. Fremskrittspartiets forslag blir stemt ned her i dag. Vi hadde håpet at det ved inngangen til et nytt millennium ville være et flertall i denne sal som ville stille seg bak forslaget om en harmonisering av innførselskvoter av reiseproviant til de regler som skal gjelde i hele EU-området. Men vi tok feil. Fortsatt ønsker et flertall å melde Norge ut av Norden og Europa på dette området. Det betyr at Kari og Ola Nordmann i sterkere grad vil protestere mot norsk avgiftspolitikk gjennom å valfarte til Sverige i den søte juletid. Det skjer nok ikke bare for å tøye husholdningsbudsjettene, men for å markere at lovgivningen står fjernt fra mange konsumenters rettsoppfatning.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-10-25:
Jeg vet ikke om representanten Storberget, som i denne perioden er ny i salen, har hatt anledning til å kikke i de politiske dokumenter som vi har fremkommet med i dette storting. Det kan han umulig ha gjort hvis han vil stemple oss som ikke å være for en forebyggende helsetjeneste på alle felter. Vi er faktisk det. Det er vi alle i dette huset. Men det som har vært problemet, og som nærmest har forhindret den innsatsen vi alle ønsker på det forebyggende helsearbeidet, har vært at køen på utsiden av behandlingssykehusene våre har vært så stor og sterk at man har måttet prioritere dem som faktisk var syke, og det har gått ut over det forebyggende helsearbeidet. Det er stor diskusjon om hvorvidt alkoholmisbruk har noen relevans til tilgjengelighet på alkohol. Får man ikke tilgang på vanlig måte i vanlige utsalg, restauranter og pol, så vet vi alle som sitter her, at det er rike muligheter for å få tilgang til alkohol på det svarte markedet. Så jeg har ikke tro på at restriktive holdninger i forhold til omsetning av alkohol vil være med på å forbedre situasjonen når det gjelder misbruk av alkohol. Alkohol er en lovlig vare, og det må vi bare akseptere. Jeg kan ikke tro at det er noen her som vil nedlegge forbud mot alkoholsalg eller -servering. Forebygge ved å redusere narkotikatilgjengelighet – ja, du verden, jeg går gjerne sammen med Storberget og hvem som helst i denne salen for å redusere tilgjengeligheten på narkotika. Men jeg er slett ikke sikker på at det er en riktig politikk at de stakkars narkomane, heroinmisbrukerne, fortsatt skal stemples som kriminelle. Det tror jeg er en dårlig vei å gå.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-10-25:
Først dette med økende egenandeler, som representanten Ballo viste til at en har fått i primærhelsetjenesten. Ja, og det er takket være fastlegeordningen, som også representanten Ballo lovpriste og vel lovpriser fremdeles. Nå må man altså betale 70 kr for å få utlevert sin egen journal fra den legen man har flyttet fra, til den legen man har flyttet til. Det er jo en helt unødvendig utgift som er påført pasientene. Og slik er det blitt: egenandeler for resepter, konsultasjoner over telefon, osv. Så det er ikke blitt noen lukrativ ordning for pasientene sett ut fra et økonomisk ståsted. Så var det forholdet mellom liv og lære. Vi har i de siste budsjettene i den forrige perioden primært gått imot enhver økning av egenandelene. Så viser jeg til samarbeidet med Bondevik-regjeringen de to årene den satt, hvor vi inngikk et budsjettforlik. Nå vet ikke jeg om Olav Gunnar Ballo og Sosialistisk Venstreparti noen gang kommer i den situasjon at de må inngå forlik med andre partier for å løse situasjonen rundt et statsbudsjett, men det vi fikk til med Bondevik-regjeringen den gang, var at vi fikk beholde taket på de egenandelene som var foreslått økt, men vi måtte akseptere den generelle økningen av de øvrige egenandelene. Og det var en økning som var formidabel. Det var den største økningen av egenandelene som jeg noen gang har sett i dette hus, med Bondevik-regjeringen den gang. Men det er det man må betale for å gå inn og kompromisse. Jeg tror alle og enhver skjønner at det ikke var med lett hjerte vi gjorde det, men vi måtte altså prioritere det ene mot det andre, og så ble det slik.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-10-25:
Det er problemer for pasientene vi skaper hvis vi i dette landet ikke skal engasjere oss i denne forskningen innen gen- og bioteknologi og utforske og nyte godt av de resultater som der fremkommer. Det er pasientenes interesser vi ivaretar. Når det gjelder terapeutisk kloning, er det et faktum at man dyrker stamceller for å behandle mennesker med alvorlige, dødelige sykdommer. Jeg trodde vi var innstilt på å gjøre det i Velferds-Norge. Jeg har full respekt for dem som ut fra et etisk ståsted ikke kan gå så langt, men vi er i stand til å gå så langt i positiv retning, slik at vi kan nyttiggjøre oss denne teknologien som man kan nyttiggjøre seg utenfor landets grenser. Vi må ikke komme i den situasjon at vi får en akterutseilt fagekspertise på dette området fordi vi ikke får lov å forske på teknikken.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
Etter nå å ha hørt representanten Alvheim forklare igjen sitt ideologiske ståsted og for så vidt behovet for enkeltmennesket for frihet og fravær av fellesskapsløsninger, blir jeg slått av den enorme oppmerksomhet representanten Alvheim skaper i helse- og sosialpolitikken, ikke minst verbalt, og som oftest bare i den ene enden av tiltakskjeden. Det hjelper svært lite bare å sette inn tiltak når mennesket er blitt pasient, eller f.eks. på kriminalpolitikkens område når ungdommen har begått en kriminell handling. Den mest effektive helsepolitikk er å forebygge sjukdom, skape færre pasienter. Den mest effektive kriminalpolitikk, og den mest behagelige, er å forebygge kriminalitet. Her er ikke Fremskrittspartiet kjent for å gå foran. Vi hørte få toner om dette fra sosialkomiteens leder. Fremskrittspartiets politikk har vært det motsatte av forebygging, bl.a. en politikk for økt tilgjengelighet på rusmidler og lokal nedbygging av fritidstilbud for barn og ungdom. Av den grunn får jeg lyst til å utfordre representanten Alvheim og spørre om han er enig i at en slik fokusering på forebygging nå er nødvendig for bl.a. å effektivisere norsk helsevesen og redusere norsk kriminalitet. Jeg vil også spørre han: Vil Fremskrittspartiet bidra til å forebygge ved bl.a. å redusere alkohol- og narkotikatilgjengeligheten og dermed totalforbruket av rusmiddel, og eksempelvis øke tilskuddet til nødvendig satsing på barne- og ungdomsaktivitet?