Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-01-10:
Det er ingen tvil om at dette forslaget til grunnlovsendring tar sikte på å gjøre det lettere for den politiske eliten å få vårt land for fullt inn i Den europeiske union. Etter to nederlag og et langvarig og kompakt flertall i det norske folk griper en til forslag om å endre Grunnlovens spilleregler gjennom dette grunnlovsendringsforslaget. Hittil har vi i Norge i hovedsak vært enige om at det er en styrke for et land - for Norge - at spillereglene ikke endres underveis i debatten om en sak. Ved dette forslaget er den tradisjonen satt i spill. Hva er utviklingstrekkene ved dagens EU? Etter at flertallet i Frankrike og Nederland sa nei til EUs føderale grunnlov og avviste mer av EUs sentralstyrte politikk, måtte maktmenneskene i Brussel enda en gang gå noen strafferunder. Etter mange og lange møter kom Brussel fram med et forslag om å erstatte grunnloven med en reformtraktat. De fjernet noen symbolsaker fra grunnlovsteksten, som EU-statens flagg og hymne. Men flagg og hymne er fortsatt til stede på seremonier og toppmøter. De skiftet tittel på prosjektet uten å endre det politiske innholdet. De fleste påpeker at reformtraktaten er nesten 100 pst. lik den forkastede EU-grunnloven. Overstatligheten har EU tatt bit for bit siden Romatraktaten kom i 1957. Når den nye traktaten, eller grunnloven, er godkjent og trådt i kraft til neste år, er EU folkerettslig en juridisk person. Det betyr at EU kan gjøre avtaler med internasjonale organisasjoner som FN og WTO og tiltre internasjonale konvensjoner på samme måte som en nasjonalstat. Grunnloven § 93 bestemmer at Stortinget med 3/4 flertall kan overdra suverenitet på begrensede områder til internasjonale organisasjoner som Norge er medlem av. Forslaget til grunnlovsendring vil utvanne denne EU-paragrafen til 2/3, for å gjøre det lettere å få Norge med i EU. Det er ikke mulig å bortforklare hensikten. Her er det videre behov for noen oppklaringer. For det første: Hva ligger det i å «overdra suverenitet på begrensede områder»? Jeg vil hevde at vi gjennom EØS-avtalen har overdratt mer enn begrenset suverenitet til EU. Både i Stortinget, i fylkeskommunene og i kommunene har våre folkevalgte organer oppgitt mer enn begrenset suverenitet til EU og ikke minst kontrollorganet ESA, som blander seg opp i det meste av norsk politikk og dermed stortingsflertallets beslutninger. Soria Moria-erklæringa er ikke akkurat EUs drømmeprosjekt. Tall fra Kommunenes Sentralforbund viser at om lag 60 pst. av beslutningene som fattes av norske kommunestyrer, er berørt av EØS-avtalen. Omtrent 70 pst. av EU-direktivene som EØS-komiteen godkjenner, har betydning for den kommunale sektor. Regelverket i EØS-avtalen mellom EU og de tre EFTA-landene er nå på over 15 000 sider. Mye av dette er prokuratorspråk og dermed lite forståelig. Regelverket setter rammer på tjenestesektoren og berører nær sagt alle roller en kommune har. Vetorett eller forbehold til EUs vedtak er ikke virkelighet i vår husmannskontrakt med EU. All makt ligger ikke lenger i denne sal, men i Brussel, utenfor folkevalgt styring og kontroll. En full deltakelse i det føderale Europa vil frata oss enda mer suverenitet. Da nytter det ikke å endre 3/4 til 2/3. Nei, da må en endre Grunnlovens krav til begrenset suverenitet. EU i 2007 har utviklet seg til noe mye mer enn i 1994, for ikke å snakke om EEC i 1957. De som står bak forslaget til endring i Grunnloven, og de som støtter forslaget, må gå ut og se sine velgere i øynene og si klart fra at deres hensikt er å fjerne norsk suverenitet. Kanskje de samtidig kan gå inn for å fjerne den norske Grunnloven, som står i veien for EU-deltakelse og dermed den endelige seier for den globale markedsliberalismen. For et par år siden uttalte Høyres Julie Christiansen, som står bak forslaget, at hun ikke ville gå inn for norsk deltakelse i EU hvis EU utviklet seg til en statsdannelse. EU kaller den nye grunnlov for en traktat. Hva er en grunnlov, og hva er en traktat? En grunnlov er et juridisk dokument som regulerer forholdet mellom en stat og dens borgere. En traktat er et juridisk dokument som regulerer avtaler mellom stater. Det er snakk om to vidt forskjellige juridiske forhold. Ser Julie Christiansen utviklingstrekkene i EU, og har hun det samme negative standpunkt til EU som en føderal statsdannelse i dag? I så fall, hvorfor vil hun endre Grunnlovens bestemmelser for å gjøre det lettere å gå med i et prosjekt som hun ikke ønsker? EU blander sammen begrepene grunnlov og traktat på en uholdbar måte. Skal EU være en internasjonal organisasjon eller en føderal statsdannelse? Det kan ikke være begge deler. EU er ved et veiskille og må ta et klart valg. Dagens situasjon forvirrer de europeiske borgerne, men også den politiske elite i EU-statene. Det er kanskje hensikten, for å få folk til å tro at EU skal fortsette som en internasjonal organisasjon gjennom en traktat, mens realiteten er en statsdannelse etter modell av USA. La oss se virkeligheten i EU: ingen internasjonal organisasjon har egen valuta, eget parlament, egen president og er i ferd med å bygge opp en militærmakt - for å ta noen eksempler. Dette er vesentlige elementer i en stat. En del av denne strategien er å ta fra folk retten til en grunnlov eller traktat som er forståelig, som kan skape en bred og åpen debatt og til slutt ende opp med folkeavstemning i alle EU-statene. Med sine antidemokratiske holdninger er imperiebyggerne i EU overbevist om at bare den politiske eliten har evnen til å sette seg inn i sakene og ta de riktige avgjørelsene. Det er utfordringer som Christopher Lasch så utmerket beskriver i sin bok «Elitenes opprør og sviket mot demokratiet». Her hjemme har vi folk med de samme holdninger. Vi finner dem også bak forslaget til grunnlovsendring. Har forslagsstillerne noen klare meninger om hvor EU beveger seg i nærmeste framtid - en traktatfestet internasjonal organisasjon eller en grunnlovfestet føderal stat? Hvordan kan EU basere seg på en traktat som har bestemmelser som gjør en internasjonal organisasjon til en juridisk person og dermed en statsdannelse? Det er mange som ser at dette er et politisk narrespill mot folk i Europa og i Norge. Kan vi ikke være enige om at en eventuell ny folkeavstemning om vårt forhold til EU vil være om noe mer enn et medlemskap i en internasjonal organisasjon? Hva vi eventuelt skal ta standpunkt til på et seinere tidspunkt, er det ingen som kan si i klartekst i dag. Det nytter ikke å komme med ja eller nei til å være med i det gode selskap i Brussel. Først må den politiske tåka lette i Brussel, og EU må sjøl stå fram med sine framtidsplaner i klar og forståelig tekst. Med disse bemerkninger vil jeg anbefale at Stortingets representanter i denne omgang - og jeg vil understreke i denne omgang - stemmer ned forslaget til endringer i Grunnloven § 93.