trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Takk for svaret. Avtalen mellom NSB og departementet skal eg ikkje blande meg så mykje borti. NSB opplyser at det var ein føresetnad då dei sa dei kunne vidareføre nattogtilbodet ut dette året, at dei fekk 6 pst. meirverdiavgift, i tillegg til at elavgifta skulle takast bort – og det skulle gjelde ut året. Når elavgifta igjen blir innført, eventuelt frå 1. juli, medfører det ein ekstrakostnad for NSB Persontrafikk på 35 mill. kr, ifølgje dei sjølve. I tillegg har ein godstransporten. CargoNet påstår at dei vil få ein ekstra kostnad på 12 mill. kr. Dei er i konkurranse med lastebilane – til dei grader! Og dersom det er eit ønske om å få mest mogleg godstrafikk over frå veg til bane, er dette veldig bekymringsfullt i forhold til den konkurransesituasjonen som godstransporten på jernbanen vil kome i. Statsråden refererte til Regjeringas satsing på jernbane, bl.a. kjøp av jernbanetenester for 1,4 milliardar kr. Det eg bed om, er at statsråden gir ein slags garanti for at Regjeringa vil foreslå å oppretthalde nattoga framover.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Det gjeld eigentleg prioritering og satsing på jernbane i tida framover. Når det blir brukt 1,4 milliardar kr til kjøp av jernbanetransport frå staten si side, er det klart høgare enn det har vore før, men det er ein veldig liten auke i forhold til det som var for berre fire–fem år sidan. Kjøp av jernbanetransport går stort sett til sentrale område for å løyse dei bynære trafikkoppgåvene. Men ute i distrikta derimot, der det gjeld nattog og ekspresstog over lange strekningar, brukar ikkje staten nokon ting på å halde oppe dei rutene ved kjøp av tenester. Spørsmålet er om vi i det heile kan tenkje slik i tida framover at dette skal drivast reint kommersielt. Etter mitt syn blir det brukt altfor lite pengar på jernbane. Ein kan gjerne slå i bordet med at det blir brukt 1,4 milliardar kr til kjøp av jernbanetenester, men samfunnsøkonomisk er det eigentleg altfor lite i forhold til kostnadene med all den transporten som går på veg.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
«E6 gjennom Norge har én ferjeforbindelse, og den går mellom Bognes og Skarberget i Nordland fylke. Ferjekaia på Bognes er 15 meter, mens kravet er 21 meter. Ved lavvann må det bygges opp under busser med treklosser for å få dem på land pga. knekken mellom kaia og ferja. Den korte kaia har ved flere anledninger ført til at busser har skadet understellet, satt seg fast ved ilandkjøring ved lavvann, eller at ferja har måttet vente på høyvann. Vil statsråden ta initiativ til at det monteres en kai på 21 meter?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Nå er det mulig at de målene jeg har fått oppgitt fra ferjeselskapet, er feil. Likevel er det slik at på E6, som er hovedferdselsåren gjennom dette landet, må man bruke trelemmer for å få bussene på land. Og så vil man da ikke prioritere denne forbindelsen, som er den viktigste forbindelsen gjennom dette langstrakte landet. Det betyr at i et moderne samfunn som vi har, må ferja vente på at det skal bli flo, for å få bussene på land, kanskje med trailere og personbiler bak som ikke kommer forbi. Jeg synes det er en lite ekspansiv holdning statsråden har, når hun aksepterer at det er slik. Etter det jeg har forstått, er det en kostnadsramme på 2–5 mill. kr for å bygge ut den eksisterende kaien for å få ferja på plass. Vil ikke statsråden ta initiativ til å løse dette helt åpenbare problemet?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Disse lemmene må man altså bruke én til to ganger i uken. Det er ca. seks timer mellom fjære og flo. Det har vært slik at busser har måttet stå og vente på at det skulle bli flo, for å kunne kjøre i land, og turistbusser har skadet understellet sitt. Det er tydelig at statsråden heller aksepterer at busser og næringsliv skal bære kostnaden med en feilslått samferdselspolitikk på dette området, enn at man tar tak i problemene selv. Jeg synes det er forunderlig at statsråden aksepterer at man skal ha det slik at dette skjer én til to ganger i uken, eller altså 50–100 ganger i året, og det på hovedferdselsåren gjennom dette landet. Jeg må si at jeg er mildt sagt forundret over den holdningen statsråden her viser.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
«Ifølge oppslag i mediene, senest i VG den 27. april, er det vanskelig å få kvalifiserte søkere til stillinger i Luftfartstilsynet. Det er også en stor andel arbeidstakere som slutter i tilsynet. VG skriver at tilsynet ikke fungerer optimalt, og går på sakte fart, dette begrunnes med vedtaket om flytting av Luftfartstilsynet til Bodø. Deler statsråden denne virkelighetsbeskrivelse, og i så fall, hva vil statsråden gjøre for å bedre situasjonen?»
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Problemet kunne neppe komme som en overraskelse på statsråden, jf. de debattene som var. Jeg går ut fra at statsråden ikke anså det for å være en ren krisemaksimering. Når det sies at kompensasjonsmidlene snart er brukt opp, og det fortsatt er ganske lenge igjen til 1. januar 2007, kan statsråden garantere at vi får ikke bare et tilfredsstillende, men et godt fungerende luftfartstilsyn, som også opprettholder Norges anseelse i forhold til sikkerhet for lufthavner og luftfartøy?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Jeg forstår statsråden slik at når hun nå setter sikkerheten og troverdigheten så høyt – som jeg er glad for at hun gjør – er bekymringen fra direktør Skogstad om at kompensasjonsmidlene snart renner ut, ikke det store problemet, all den tid hun ikke vil la det stå på økonomi når det gjelder spørsmålet om å opprettholde og kanskje også videreutvikle Luftfartstilsynets anseelse og troverdighet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Avisa Nationen skriver 26. april 2004 at Forsvarsbygg, i samarbeid med Norsk institutt for vannforskning, har avdekket omfattende forurensning av tungmetaller fra Forsvarets skytefelt. Vil statsråden ta initiativ til å iverksette tiltak for å redusere miljøproblemene som Forsvarets aktiviteter skaper i nærmiljøet til skytebaner og øvingsfelt?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er rimelig godt fornøyd med det. Jeg opplever at statsråden tar dette problemet på alvor, for det er bekymringsfullt det som har kommet fram i denne rapporten. Det er helt klart at en del av vårt biologiske mangfold står i fare ved en del av våre skyte- og øvingsfelt. Derfor er det viktig, som statsråden sier, at det blir vurdert å sette i gang tiltak. Jeg ville kanskje gått ett skritt lenger og sagt at det bør iverksettes tiltak. Jeg har et konkret oppfølgingsspørsmål, og det er: Kan det f.eks. bli aktuelt å iverksette avrenningskrav for eksisterende skytefelt også? Og vil statsråden påse at Forsvaret nå følger opp dette slik at nødvendige tiltak blir iverksatt, slik at vi redder det biologiske mangfoldet, rett og slett?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-05:
Jeg vil bare si til statsråden at jeg føler at hun tar dette på alvor, som sagt, og vil følge det opp. Jeg føler meg trygg på det. Da er spørreren tilfreds med svaret.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-05:
Det korte svaret er ja. Forsvaret har helt siden 1991, i 13 år, systematisk overvåket skyte- og øvingsfeltene for metallforurensning. Hensikten har nettopp vært fortløpende å kunne iverksette tiltak for å begrense eventuelle miljøpåvirkninger. Årets rapport, som er den 13. i serien av overvåkningsrapporter, viser at Forsvaret tar denne type miljøarbeid på alvor. For å sikre en faglig og uavhengig vurdering er utarbeidelsen av disse årlige statusrapportene gjort av Norsk institutt for vannforskning, NIVA. Fleksible og hensiktsmessige skyte- og øvingsfelt er nødvendig for å kunne drive effektiv utdanning og trening, og er dermed en nødvendighet for vår forsvarsevne. Men det er for meg veldig viktig at Forsvaret på en god måte klarer å balansere den miljøbelastningen skyte- og øvingsfelt representerer, opp mot behovet for samøvde og samtrente avdelinger. Derfor har Forsvaret i lang tid overvåket og iverksatt tiltak for nettopp å begrense miljøpåvirkninger i skyte- og øvingsfelt. Så langt er 25 skyte- og øvingsfelt overvåket. Prioriteringen er basert på erfaring for hvor det kan være forurensning. Det vurderes konkrete tiltak på åtte av i alt 25 felt, herunder bl.a. installasjon av filteranlegg som binder løste metaller, revegetering for å redusere erosjonsfaren og tilpasning av måleområder for å unngå fragmentering av prosjektiler. Fokus har vært på feltene med indikasjon på forhøyede avrenninger, nettopp med basis i rapportene. For skytebaner spesielt er det i Forsvarsdepartementets miljøhandlingsplan satt en målsetting om å avrenningssikre 50 pst. av disse innen utgangen av 2006. Et av tiltakene er miljøsanering, som går ut på å fjerne eksisterende skytevoller med sand og prosjektiler og erstatte disse med avrenningssikre voller. Samtidig vil bruken av blyholdig håndvåpenammunisjon bli redusert. Eksisterende skyte- og øvingsfelt er etablert over en lang periode og før forurensningsloven trådte i kraft. De nye feltene derimot, herunder det nyetablerte Regionfelt Østlandet, er underlagt konsesjon med krav om utslippsbegrensende tiltak til luft, vann og grunn. Statens forurensningstilsyn gav i sin utslippstillatelse av 18. mars 2004 for RØ adgang til utslipp av begrensede mengder tungmetaller til vann og grunn innenfor feltets yttergrenser. Ved RØ har Forsvaret etablert et betydelig program for kontinuerlig å kunne overvåke miljøet. Feltet er etablert med tanke på å forebygge utslipp, ved at skytevollene er konstruert slik at tungmetaller fanges opp før de kommer ut i naturen. Vi øker også bruken av simulatortrening for å spare utendørsmiljøet så mye som mulig, selv om det aldri kan erstatte skytetrening. Totalt sett føler jeg derfor at vi har imøtekommet det som er spørrerens intensjon.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-05:
Ja, jeg kan bekrefte at vi ikke bare vurderer å iverksette tiltak; vi iverksetter tiltak. Som eksempel på det kan jeg igjen trekke fram det nye Regionfelt Østlandet, som blir tilnærmet blyfritt, fordi Forsvaret selv har ønsket at blyholdig håndvåpenammunisjon ikke skal benyttes. Dette, sammen med at årlig forbruk av hvitt fosfor er redusert med nær 50 pst. i forhold til det som var planlagt i 1999, gjør at forurensningsbelastningen i RØ blir mindre enn antatt ved tidspunktet for vedtaket om etablering av RØ. Dette er ett eksempel. Vi setter også i gang andre tiltak ved andre felt. Det er heldigvis en lang liste med gode eksempler. Vi har også opprettet Forsvarsdepartementets miljøvernpris, som vi deler ut til dem som har gjort seg fortjent til den. Her vil jeg trekke fram Halkkavarre skytefelt, som fikk miljøvernprisen i fjor. Litt enkelt sagt kan man si at miljøtilstanden der på mange måter faktisk er bedre enn utenfor skytefeltet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-05-05:
Jeg sier takk til spørreren. Jeg setter pris på spørsmålet. Jeg vil også benytte anledningen til å gi honnør til Forsvaret, som virkelig har følt entusiasme ved å gripe fatt i miljøproblematikken. Det går nå litt sport i å konkurrere om å få årets miljøvernpris. Det har gjort at vi har snudd noe som muligens kunne vært sett på som et problem, til å bli en positiv utfordring. Så vi imøteser den interessen som både spørreren og andre utsetter oss for.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-05:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren: «Kobber er en miljøgift miljømyndighetene har prioritert blant kjemikalier som skal reduseres vesentlig, senest innen 2010. Utslipp av kobber til vann øker i Norge, og det er også forventet ytterligere økning. Hva har myndighetene tenkt å gjøre for å nå målsettingen, og vil statsråden vurdere å forby bruk av kobber der fullverdige alternativer eksisterer?»
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-05:
Jeg takker for svaret. Jeg tror miljøvernministeren skjønner hvilket bruksområde jeg først og fremst har siktet til med dette spørsmålet, nemlig det som går på trevirke. Ellers må jeg si at jeg deler statsrådens vurdering at vi har fått bort de verste kjemikaliene, som TBT, krom og arsen. Der er vi helt på linje. Men fordi det har skjedd en rivende utvikling, faktisk også i norsk regi, når det gjelder alternativer til bruk av kobber i trevirke, ønsker vi at statsråden er noe mer offensiv i forhold til å si at når vi har gode alternativer, trenger vi ikke å bruke denne miljøgiften i den sammenhengen. At det også i tillegg vil bli til fordel for norske bedrifter som sitter på verdenspatentene på noen av disse teknologiene, bør i så måte ikke være en ulempe for statsråden.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-05:
Det er riktig som statsråden sier, at utslippene er redusert fra 1995. Problemet er at utslippene de to siste årene har hatt en motsatt kurve av det man har hatt før, men man kan selvfølgelig velge det utgangstallet man vil. Det skyldes selvfølgelig bl.a. at vi har fått vekk de verste, men da må vi på en måte ikke la det nest beste bli det bestes fiende, når vi har teknologiske muligheter tilgjengelig. Jeg registrerte at en av ministerens kollegaer under valgkampen var meget opptatt av denne saken og besøkte bedriften Kebony, som har alternativ teknologi for trevirkeimpregnering. Han understreket at dette selskapet har en teknologi som gjør at vi kan forbedre kvaliteten på norsk tømmer, slik at det kan bli en god erstatning for det tropiske trevirket som dessverre fremdeles befinner seg i det norske markedet. Det er ingen tvil om at de bedriftene som sitter på disse teknologiene, ønsker en strengere holdning fra norske miljømyndigheter, slik at de kan bidra til å skape miljøvennlige arbeidsplasser både i Norge og kanskje også i andre land i framtiden.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Jeg ønsker å stille miljøvernministeren følgende spørsmål: «Mjøsas hvite svane, «Skibladner», står i fare for å få seilingsforbud pga. at det ikke gis dispensasjon i forbindelse med kloakkproblematikken. Kan statsråden hjelpe denne gamle, ærverdige båten, slik at den fortsatt kan seile til stor glede for alle de passasjerer som den har, og vil kunne frakte i framtiden?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Jeg takker statsråden for et positivt svar og en positiv avgjørelse, og jeg vil også gratulere med den avgjørelsen. Det som vel er å merke seg, er at dette ikke er noe nytt problem. 1. november 2000 stilte jeg det samme spørsmål til daværende miljøvernminister Siri Bjerke, og fikk nesten det samme svaret. Men nå har man fått en litt lengre utsettelse, og vi håper alle sammen at vi skal komme i mål på dette. Målet ligger der, men veien fram dit kan være litt kronglete. Det handler kanskje om økonomi. Jeg husker at i 2000 ville ombyggingen ha kostet ca. 1 mill. kr – jeg understreker at det er cirkatall – hvis det var mulig. Det kostet ca. 100 000 kr i drift, og man lette etter praktiske muligheter for å skape en god behandling av utslippene. Men vi får håpe at vi i fellesskap kan bidra til at «Skibladner» fortsatt kan seile, òg i seilingssesongen 2009 og videre. Dette er en båt som, hvis jeg husker riktig, er 148 år, så det er en del praktiske problemer som kanskje kan dukke opp.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-05:
Jeg takker nok en gang for svaret. Jeg tror også, og håper, at vi skal komme i mål. Men det er gitt en del tidsfrister her, og tidsfrister er bra, synes jeg. Det er sagt 1. april 2006, og det er sagt innen 1. april 2008. Men vi får håpe, som sagt, at vi i fellesskap skal klare å løse disse praktiske problemene, og at økonomien nå ligger på plass. Ettersom jeg skjønner, sier nå statsråden at det kan være muligheter for å søke økonomisk støtte også.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Vi har en lang og god tradisjon i Norge for et sterkt offentlig eierskap til vannkraftressursene. Det har sikret et sterkt nasjonalt eierskap, og det har sikret fellesskapet inntekter fra disse evigvarende naturressursene som vi har i Norge. Nå er det fare for at det nasjonale eierskapet svekkes, dels fordi Statkraft er blitt pålagt å selge seg ned, og dels fordi en lang rekke fylkeskommuner og kommuner vurderer å selge ut sine eierandeler. For å sikre fortsatt nasjonalt eierskap til vannkraftressursene har et flertall her på Stortinget gått inn for at staten skal få økt adgang til å investere i kraftforsyningen i Norge. Vi kan tenke oss ulike modeller for det – et fond, et investeringsselskap – men hovedpoenget er at det skal komme et virkemiddel i tillegg til Statkraft som kan bidra til å sikre nasjonalt eierskap til vannkraftressursene. Jeg ser at Høyres talsmann Jan Tore Sanner sier at dette «er helt unødvendig, og fullstendig meningsløst». Mitt spørsmål er om statsministeren er enig med sin regjeringspartner i at det «er helt unødvendig, og fullstendig meningsløst» å gi staten økt adgang til å sikre nasjonalt eierskap til vannkraftressursene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Jeg kan ikke se at statsministeren var i nærheten av å svare på mitt spørsmål, nemlig om han var enig med Høyre, som sier at det er fullstendig meningsløst og helt unødvendig å gi staten økt adgang. Han redegjorde for helt åpenbare selvfølgeligheter, men svarte ikke på spørsmålet. Utgangspunktet er jo at det er riktig at det offentlige har et sterkt eierskap til vannkraftressursene i dag. Men det offentlige eierskapet trues, dels ved at Statkraft er pålagt å selge seg ned i mange regionale selskaper, store norske kraftselskaper, og dels ved at kommuner og fylkeskommuner ønsker å fortsette å selge seg ned. Nå kan ikke lenger Statkraft kjøpe, for de har nådd grensen i det norske markedet. Da trenger vi et nytt virkemiddel. Vi er åpne for at det kan være ulike måter å organisere det på, men vi trenger et nytt offentlig virkemiddel for å sikre det nasjonale eierskapet. Det er det Høyre sier er meningsløst og helt unødvendig. Mitt spørsmål er om statsministeren er enig i at det stortingsflertallet driver med, er helt meningløst og helt unødvendig.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Det er mange grunner til fattigdom, men den viktigste enkeltgrunnen er at folk ikke har jobb og ikke kan leve av egen inntekt. I den perioden Bondevik har vært statsminister, har arbeidsledigheten økt fra om lag 60 000 til nær 100 000 – og Regjeringen sier den er fornøyd med den økonomiske utviklingen. I tillegg til at antall arbeidsledige har økt, har ytelsene til de ledige blitt redusert. Man har kuttet på en lang rekke områder – i dagpengene, i arbeidsledighetstrygden til de arbeidsledige. Det er et bidrag til mer fattigdom, økte ulikheter og større forskjeller. Man har også kuttet i andre viktige sosiale ytelser, og det har man begrunnet med at man ikke har penger nok i felleskassen til å finansiere disse ordningene. Da er det faktisk et poeng at denne regjeringen ikke har penger til å videreføre en god arbeidsledighetstrygd, men har mange milliarder til å gi skattelettelser til de aller rikeste. Det er nettopp det som er poenget, at Regjeringen har mange milliarder til de rikeste menneskene i Norge, men så har de lite, ja faktisk så lite at de kutter en del ytelser, til dem som har det vanskeligst, nemlig de arbeidsledige.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Selvfølgelig skal man normalt følge reglene om å gi det til høyeste bud. Men her var altså budet 2,5 mill. kr lavere enn det høyeste, og for 2,5 mill. kr kunne samfunnet sikret seg full adgang for allmennheten til Østre Bolærne. Det sa staten nei til, fordi man bare var opptatt av inntekter og ikke av å ta hensyn til allmennheten eller kulturminnevernet. Det var full anledning til å gjøre det – det ble ikke gjort, og det er veldig synd. Det er ikke riktig at ikke allmennhetens interesser blir lidende av det salget som nå skjer. For det første er tallbruken litt spesiell. På Østre Bolærne er det 60 pst. som er friluftsområde. Resten blir privat disponert. For det andre vet vi at også de 60 pst. får redusert verdi for friluftsinteressene, fordi adgangen reelt blir redusert når det er andre som er eiere og tar i bruk bygningene. Det er også alle naturvernorganisasjonenes og Bellonas vurdering, og mitt spørsmål er: Tar naturvernorganisasjonene og Bellona fullstendig feil når de mener at viktige friluftsinteresser blir svekket ved salget av Bolærne?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Som kjent er staten en svært stor eier i norsk næringsliv. Anslag fra Finansnæringens Hovedorganisasjon antyder at det offentlige eier opptil 40 pst. av norsk næringsliv, og det samme gjelder på Oslo Børs. Det er vel knapt noe land i verden som har et så vidt høyt offentlig eierskap som Norge. Det samme gjelder vannkraftressursene, som er veldig viktige for norsk verdiskaping, og som har gitt grunnlag for utvikling av flere store næringer i Norge. Til sammen er kraftsektoren og den kraftkrevende industrien viktige for norsk sysselsetting. Når det gjelder den offentlige kontroll og regulering av kraftsektoren i Norge, er denne svært omfattende. Det gjelder både ved utbygging og utvikling av vannkraftanlegg, det gjelder omsetning av elektrisk kraft, og det gjelder ikke minst distribusjonsnettet. Konkurransemyndighetene gjør en viktig jobb for å sikre konkurranse i kraftmarkedet for å få prisene lengst mulig ned, og vi har hjemfallsinstituttet, som nå utredes av et offentlig utvalg. Stortinget har som kjent også fått seg forelagt en stortingsmelding om forsyningssikkerheten. Det offentlige er altså en dominerende eier i norsk næringsliv generelt og i kraftsektoren spesielt. Spørsmålet er da: Er nye, store statlige fond nødvendige og tjenlige? Dette er under offentlig kontroll, og det er opp til offentlige myndigheter om en fortsatt vil ha et slikt eierskap i kraftsektoren. Selv mener jeg at det er fornuftig at dette avgjøres av statlige, kommunale og fylkeskommunale organ. Jeg har vanskelig for å se at en trenger nye fond for å sikre det. Det er et spørsmål om politisk vilje til å sikre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Hvorvidt jeg var i nærheten av å svare, får andre bedømme. Jeg svarte at jeg ikke synes at et slikt fond er nødvendig, så det var ikke langt fra et svar på spørsmålet. Det var et svar på spørsmålet – hvis Stoltenberg hadde hørt godt etter og vært litt mer i det velvillige hjørnet enn han åpenbart er i dag. Jeg mener at det offentlige har virkemidler til å sikre seg fortsatt sterk styring over kraftsektoren. Når Statkraft er pålagt å selge seg ned, vet Stoltenberg at det er av hensyn til konkurransen, og det vil jeg anta at Arbeiderpartiet er enig i. Arbeiderpartiet selv har faktisk vært inne på tanken om å trekke inn andre partnere i Statkraft, de såkalte strategiske allianser, som i tilfelle ville innebære at staten ikke lenger er heleier av Statkraft. Det har Olav Akselsen bekreftet, at det i Stoltenbergs regjeringstid var kontakter mot Fortum i Finland. Det er nødvendig med sterke norske, nasjonale enheter, men et fond har jeg vanskelig for å tro egentlig løser det spørsmålet Stoltenberg og vi andre er opptatt av.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Det er ikke riktig selv om Akselsen fortsetter med en fortegnet framstilling. For det første har Akselsen selv vært åpen for at Statkraft kan inngå strategiske allianser. Det har han offentlig bekreftet, at det i hans tid som statsråd ble ført slike samtaler med et finsk selskap. Det regner jeg med at Akselsen vedstår seg. For det andre er Statkraft av konkurransemyndighetene pålagt å selge seg ned noen steder når de kjøper seg opp andre steder, for at vi skal ha en reell konkurranse i kraftmarkedet i Norge av hensyn til forbrukerne. En privatisering har ikke Regjeringen lagt opp til. Vi har i eierskapsmeldingen – i tråd med det Akselsen selv var åpen for – åpnet for strategiske allianser, men ingen privatisering og børsnotering. En såkalt privatisering, som Akselsen sier at Kristelig Folkeparti nå går inn for, er altså ikke tilfellet. Stortinget har tilført Statkraft mer kapital, og vi mener Statkraft nå har de musklene de trenger.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Jeg er enig med representanten Ryan i at det er viktig at det offentlige har en dominerende stilling når det gjelder vannkraftressursene i Norge. Dette er et felleseie, det er et arvesølv, og det skal vi ha offentlig styring over. Som jeg redegjorde for i mitt første svar til representanten Stoltenberg, har vi ulike virkemidler for det. Det er klart at skulle vi se en tiltakende tendens til stadig mindre offentlig eierskap til og styring over vannkraftressursene, er det grunn til å rope et varsku og søke virkemidler for å stoppe det. For øyeblikket ser jeg ikke det. Jeg er også enig med representanten Ryan i at Statkraft skal spille en nøkkelrolle i utøvelsen av offentlig eierskap til kraftressursene. Men en skal, av hensyn til forbrukerne, ikke la Statkraft få en så dominerende stilling at prisene blir unødig høye. Derfor er de underlagt konkurransemyndighetene. Det vi har lagt opp til i forslaget for Stortinget, er en åpning for strategiske allianser, som også arbeiderpartiregjeringen var inne på.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Hvis en skal begynne å endre retningslinjene for forvaltningen av Petroleumsfondet, er det en svær debatt. Det har vært bred enighet i Stortinget om at det skal forvaltes til beste for våre etterkommere, altså med størst mulig avkastning. Det ligger til grunn for forvaltningsretningslinjene for Petroleumsfondet. Dette er et spørsmål om generasjonssolidaritet, og jeg ser ikke noen grunn til at en skal endre retningslinjene for Petroleumsfondet. Når Hedstrøm nevner slike selskap som han gjorde, kan det virke noe eksotisk, men dette er et faktisk spørsmål om å gi den norske stat størst mulige inntekter fra Petroleumsfondet, også for våre etterkommere. Det er derfor ikke et spørsmål om et passivt eierskap, men om å få størst mulig avkastning. Jeg er enig i at det offentlige skal ha kontroll over kraftsektoren. Det mener jeg en har andre virkemidler for enn å begynne å endre retningslinjene for Petroleumsfondet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Kristelig Folkeparti har ikke slått inn på noen ny linje. Vi ønsker å beholde et sterkt Statkraft. Vi har foreslått en modell for Stortinget som ivaretar det, hvis eneste endring er at den åpner for strategiske allianser, som for øvrig var klarlagt allerede i eierskapsmeldingen, som vi fremmet for – jeg tror – et par år tilbake, og som det også da var flertall for. Dette vil sikre et sterkt Statkraft, men selskapet vil ikke få en så dominerende stilling at det svekker konkurransen, som i tilfelle vil være til ugunst for forbrukerne i Norge. Vi har ingen snever konkurransemessig tilnærming til dette spørsmålet. Tvert imot: Vi har en tilnærming som skal sikre det offentlige kontroll over og stor grad av eierskap til våre vannkraftressurser. Det mener vi Regjeringen har lagt opp til. Det kommer vi også til å gjøre i framtiden, og jeg kan ikke se noe ved det forslaget vi har lagt fram for Stortinget, som avviker fra den retningslinjen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Da må en i tilfelle begynne å regulere bensinavgiften, og det er vel det Hagen legger opp til. Jeg vil ikke her og nå varsle noen endring av den. Den svinger med oljepris og andre forhold. En kan godt synes at bensinprisen til tider er noe høy, men sett i forhold til folks inntekt er faktisk bensinprisen i dag lavere enn den var noen år tilbake. Vi bruker mindre av vårt husholdningsbudsjett på bensin i dag enn det vi gjorde for noen år siden. Nå blander nok også Hagen litt sammen størrelsen av selve Petroleumsfondet og statsbudsjettet. Som kjent er det bred enighet – muligens bortsett fra Fremskrittspartiet – om at det vi tar inn i budsjettet, er avkastningen av Petroleumsfondet. Vi angriper ikke selve formuen, fordi den skal være for kommende generasjoner, og det kan også komme tider hvor oljeprisen synker og blir ekstremt lav. Det å begynne å ta ut av fondet etter oljeprisens svingninger vil være en svært uforutsigbar politikk. Det er avkastningen vi tar inn i budsjettet, altså 4 pst. Av hensyn til konjunktursituasjonen tar vi for tiden ut noe mer enn det. Men Regjeringen har laget et opplegg, og fått flertall i Stortinget for det, slik vi skal tilbake til et leie hvor vi tar ut realavkastningen på 4 pst. i 2009. Det å begynne å ta ut noe mer fra oljefondet på grunn av en svingning i olje- og bensinpris ville etter mitt skjønn være i strid med disse retningslinjene. Da må det i tilfelle kompenseres på annen måte. Hvis Fremskrittspartiet ønsker å senke bensinavgiften, antar jeg at de vil komme opp med inndekningsforslag, slik at vi kan holde oss innenfor den samme ansvarlige budsjettramme.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
For det første er Hagen veldig eksklusiv i hvilke prisspørsmål han er opptatt av. Prisstigningen i Norge er som kjent i dag svært lav, for ikke å si rekordlav. Dette nyter forbrukerne godt av. En kan godt si at den lave prisstigningen er lavere enn forventet. Jeg har aldri hørt Hagen si at fordi det nå er blitt lavere prisstigning enn forventet, får vi prøve å få skrudd den opp! På den måten kan vi ikke drive politikk, bortsett fra at virkningen av Fremskrittspartiets politikk sannsynligvis hadde vært en høyere prisstigning. Det har Regjeringen greid å forhindre ved å føre en ansvarlig budsjettpolitikk. Vi tar faktisk i dag ut mer enn realavkastningen av Petroleumsfondet – betydelig mer fordi vi har hatt en lavkonjunktursituasjon. Jeg vil fastholde at jeg ikke vil anbefale å ta ut enda mer av Petroleumsfondet. Det er ikke slik at folk bare får ulemper av en høy oljepris. Tvert imot, ved at oljefondet stiger, kan vi ta ut mer på grunn av at avkastningen øker. Det kommer offentlige budsjetter og det norske folk til gode på flere områder.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Jeg kommer ikke til å sette antall ører eller kroner på det. Vi har sett at bensinprisene har svingt før. Jeg skjønner at Fremskrittspartiet mener at den skal være fast. Da antar jeg at Fremskrittspartiet i tider hvor bensinprisen går ned, vil fremme forslag om å øke bensinavgiften for å få bensinprisen opp, slik at den blir som forventet. Den politikken driver vi ikke, verken når det gjelder bensin eller når det gjelder andre varer og tjenester hvor prisene svinger noe. Sannheten er at på grunn av Regjeringens faste økonomiske politikk har vi i dag en svært lav prisstigning generelt. Realinntektsøkningen er sterkere for folk flest enn den har vært på lenge. Det er selvsagt det som er avgjørende. Når det gjelder hva vi bruker på bensin, bruker vi faktisk klart mindre i dag av vår totale inntekt enn vi gjorde noen år tilbake. Men det viktigste er: Folk har i dag bedre økonomi og bedre kjøpekraft enn de har hatt på lang tid.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Nei, jeg er ikke fornøyd, men vi har begynt jobben. De tallene som Kristin Halvorsen refererte helt riktig, skriver seg fra 2001, altså fra tiden før Samarbeidsregjeringen tiltrådte. Det har åpenbart gått mange i den offentlige debatten forbi, fordi de tror at dette er et produkt av Samarbeidsregjeringen. Dette var fra tiden før Samarbeidsregjeringen tiltrådte. Og det var nettopp fordi jeg visste at vi hadde slike problemer, at jeg sa – og står ved – det som Kristin Halvorsen refererte, nemlig at skulle jeg lede en ny regjering, ville jeg ta tak i dette problemet. I sentrumsregjeringen la vi et godt grunnlag fordi vi fremmet en stortingsmelding som påviste noen av disse problemene. Nå er vi kommet inn i neste fase. Vi har tatt tak i dem. Vi la fram en handlingsplan for bekjempelse av fattigdom, og vi har fulgt opp i tre budsjetter. Vi har til sammen i løpet av disse tre årene bevilget i underkant av 2 milliarder kr til målrettede tiltak for å bekjempe dette problemet. Og det går nettopp til slike grupper som Kristin Halvorsen nå refererte til. Vi vet at blant de fattigste finner vi langtidssosialhjelpsmottakere, langtidsarbeidsledige, en god del fra innvandrermiljøet og en del aleneforsørgere. Det er nettopp overfor slike grupper vi har satt inn tiltak. Når det gjelder velferdsordningene i Norge i dag, bruker vi ca. 250 milliarder kr på velferdsordningene. Ingen kan vel si at det er det beløpet i seg selv som gjør at vi fortsatt har et fattigdomsproblem. Grunnen til at vi har et fattigdomsproblem, er at en del faller imellom disse velferdsordningene. Derfor må vi sette inn målrettede tiltak mot dem. I sentrumsregjeringens melding analyserte vi hvilke grupper disse tilhørte. I Samarbeidsregjeringen har vi nå fulgt opp nettopp for å få bukt med det antallet som altså skriver seg fra før Samarbeidsregjeringen tiltrådte.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Vi har i hvert av de tre budsjettene Samarbeidsregjeringen har lagt fram, lagt fram forslag om økt innsats overfor de fattige i Norge. Det går på de gruppene jeg har nevnt – bostedsløse, enslige forsørgere, fattige som er fattige på grunn av rusproblemer, fattige i innvandrermiljø osv. Jeg fastholder at skal vi hjelpe de fattige, må vi hjelpe de fattige. Det hjelper ikke å øke skattene i toppen hvis vi ikke bruker pengene til å hjelpe de fattige. Da blir de like fattige. Det er der vi må starte, og det har Samarbeidsregjeringen gjort. Det er den første regjeringen som noen gang har lagt fram en handlingsplan for bekjempelse av fattigdom i Norge. Det synes jeg Kristin Halvorsen kunne være raus nok til å si var bra. Så har vi skattedebatten. Det som er gitt av skattelettelser, har jo i hovedsak gått til bedriftene for å trygge arbeidsplasser som ellers kunne gått tapt. Skattereformen tar sikte på å oppheve den verste urettferdigheten i dagens skattesystem, nemlig at de som har høye kapitalinntekter, betaler mye mindre skatt enn de som har tilsvarende lønnsinntekter. Det har også Samarbeidsregjeringen tatt fatt i, den forskjellen vil vi utjevne.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Arbeiderpartiet har også hatt mange milliarder i skattelette. De har vært med på 13–14 av dem. Det er ganske mange, men det var riktig for å hindre at flere ble arbeidsledige. Det er hensikten med Regjeringens skattepolitikk – å trygge arbeidsplasser – nettopp fordi det er riktig som Stoltenberg sier, at en del av fattigdommen skyldes mangel på jobb. Men ikke all fattigdom skyldes det. Det er folk som har jobb, som er fattige, og de gruppene vil også Samarbeidsregjeringen nå. Derfor kan vi ikke bare konsentrere oss om sysselsettingen, selv om det er en viktig del av det. Det er helt feil at Regjeringen er fornøyd med sysselsettingssituasjonen. Vi har ca. 90 000 helt ledige i dag. Det er for mye. Det er heldigvis mye lavere enn da Stoltenberg var næringsminister – men det er altfor mye, og vi vil ha det tallet ned. Vi fikk 26 000 fattige barn i 2001 – det var da Stoltenberg gikk av som statsminister. Det er et altfor høyt tall. Samarbeidsregjeringen har tatt fatt i det for å bekjempe fattigdommen. Vi har lagt fram en plan for det, noe arbeiderpartiregjeringen aldri gjorde.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Jeg er enig med Karin Andersen i at det er stor skam – og kall det gjerne den største – at vi fortsatt har så mange fattige, og fattige barn, i Norge. Det var grunnen til at jeg tok tak i det og bestemte meg for at dette ville jeg gjøre noe med. Vi har lagt fram den første handlingsplanen som noen norsk regjering har lagt fram, for å redusere dette problemet, og vi har økt bevilgningene til målrettede tiltak mer enn noen annen regjering har gjort, nettopp for disse gruppene. Det er vel ikke helt korrekt når Karin Andersen sier at satsene når det gjelder økonomisk sosialhjelp, har stått stille i min statsministertid. I 2002 økte vi barnesatsene i de veiledende retningslinjene for økonomisk sosialhjelp. Vi økte også barnetillegget for uførepensjonister, som er noen av dem som er fattige og har fattige barn. For øvrig har vi bedret bostøtteordningen, overgangsstønaden til enslige forsørgere og tiltak innenfor rusomsorgen, hvor vi finner mange av de fattige.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
En når jo ikke de fattigste i Norge ved generelle tiltak og avgiftsreduksjoner som gjelder alle, og som gjelder dem som har god råd, slik som Sandberg og meg. Det hjelper ikke de fattige i Norge noe særlig om en setter ned avgifter som vi nyter godt av. Så jeg vil fastholde at skal vi hjelpe de fattige i Norge, må vi hjelpe de fattige i Norge. Da må vi sette inn målrettede tiltak mot dem som vi vet ligger etter i velferdsutviklingen. De gruppene er definert, vi vet hvem de er, og det er mot dem Regjeringen har satt inn sine tiltak for å bekjempe fattigdommen. At Fremskrittspartiet på toppen av det vil ha skatte- og avgiftslettelser utover det Regjeringen har foreslått, vet vi inderlig godt, men det vil jo bare redusere våre muligheter til å hjelpe de fattige. Da bruker vi pengene på generelle avgiftslettelser, som Fremskrittspartiet går inn for, istedenfor på målrettede tiltak for hjelpe de fattige. Det er en prioritering som jeg ikke vil gå inn for.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Jeg satte stor pris på samarbeidet i sentrumsregjeringen, ikke minst med Magnhild Meltveit Kleppa, hvor vi la grunnlaget for å bekjempe fattigdom. Det gjorde vi fellesskap. Men Samarbeidsregjeringen har faktisk fulgt det opp og lagt fram en handlingsplan som ingen annen regjering har fremmet i Norge, så nå har vi skaffet oss redskapet og muligheten for å bekjempe fattigdom. Det er ikke riktig at vi har gått inn for et mer grovmasket sosialt sikkerhetsnett, tvert imot er fattigdomssatsingen et uttrykk for at vi målretter og gjør nettet mer finmasket, for å treffe dem som er fattige, istedenfor generelle ordninger, som kommer oss velstående til gode. Når det gjelder kommuneøkonomien, er det også en viktig sak. Det opplegget for kommuneøkonomien for inneværende år som Samarbeidsregjeringen la fram, er det beste som har vært lagt fram på mange år, også mye bedre enn det vi fant råd til den gangen, da Senterpartiet satt i regjering. Når det gjelder skattedebatten, fastholder jeg at det viktigste er å oppheve den største urettferdigheten i skattesystemet. Det gjør Samarbeidsregjeringen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Det er riktig at det foreligger slike påstander om russisk overfiske. Vi må sjekke holdbarheten i dette, og det er klart at skulle det være riktig, er det alvorlig. Jeg skal sørge for at det blir tatt opp på riktig måte i forhold til russiske myndigheter. Vi må komme til bunns i saken før jeg kan uttale meg mer kategorisk, men representanten skal være trygg på at kan det sannsynliggjøres eller dokumenteres at et overfiske har funnet sted, er det klart en alvorlig sak, som krever reaksjon fra norsk side. I så fall vil den komme.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Vi vil ta dette opp ved første anledning hvor vi mener at vi har et grunnlag for det, og jeg skal ikke utelukke at det kan skje allerede i dag.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Som jeg allerede har sagt, ser også jeg alvorlig på det som har framkommet. Det skal vi sørge for blir tatt opp og fulgt opp. Vi må være helt trygge på grunnlaget for det, men jeg er for så vidt enig med Enoksen i at når vi vet hvilke instanser som har lagt dette fram, er det i utgangspunktet ingen grunn til å så tvil om opplysningene.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Det er jeg enig i. Vi har allerede et samarbeid med russiske myndigheter når det gjelder ressursovervåking og ressurskontroll, og Kystvakta er helt sentral i det. Jeg er også helt enig i at det er nødvendig med et godt samarbeid med russiske myndigheter. Jeg skal gjerne gå inn i det og forsikre meg om at det er godt, eller se om det er et potensial for å bedre det.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Det at en normalt skal følge høyeste bud, er noe Arbeiderpartiet har sluttet seg til. Instruksen for avhendelse av eiendom fra Forsvaret er godkjent av et flertall i Stortinget, og den sier at det i tilfelle må forelegges Stortinget hvis en skal avvike fra høyeste bud. Ellers er jeg enig i at det er viktig å sikre allmennheten adgang til disse områdene. Bolærne, eksklusivt Vestre Bolærne som fortsatt er militært område, er et område på 2 600 dekar og ca. 40 mindre og større øyer. Allmennhetens interesser i området blir sikret. Det blir lagt inn formelle bindinger i form av tinglyste klausuler på ca. 2 400 av de 2 600 dekar, som vil være tilgjengelig for allmennheten 24 timer i døgnet 365 dager i året – altså 2 400 av 2 600 dekar blir gjennom tinglysing sikret for allmennheten. De øvrige 200 dekar er et konsentrert område med bygningsmasse, som også skal tilrettelegges for et mangfoldig aktivitetstilbud åpent for alle og enhver. Det blir også stilt krav om at marinaområdet, altså havneområdet, skal tilrettelegges for folk flest og inkludere et tilbud for allmennheten. Disse strenge klausulene, som gjør at allmennheten er sikret adgang til det aller, aller meste av Bolærne-området, var grunnen til at en valgte å ta det høyeste bud, som var, så vidt jeg husker, på 26,5 mill. kr. Hvis noe annet skal skje, må vi i henhold til avhendelsesinstruksen forelegge det for Stortinget.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Ja, andre interesser skal ivaretas, som friluftsformål, allmennhetens adgang, og allmennheten er altså sikret adgang til 2 400 av 2 600 dekar. Jeg understreker det, så representanten Akselsen skal være klar over at allmennheten er sikret adgang til det aller, aller meste av dette området. Det er i realiteten bare bygningsmassen som i tilfelle holdes utenfor, men det skal også være åpent for andre formål. Så allmennhetens interesser er avgjørende for Regjeringen. Jeg viser også til en oversikt i Aftenposten i dag som sier noe om de friluftsarealer i Oslo og i Østlandsområdet som nå er aktuelle, og som viser at disse i henhold til vår politikk kommer til å sikres allmennheten og friluftsformål. Det er svære områder, det er en masse eksempler. Jeg har ikke tid til å referere dem, men viser bare til Aftenposten i dag. Det jeg sier, er at Regjeringens politikk er å sikre allmennhetens adgang til friluftsarealer.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Det er feil at Regjeringen bare er opptatt av økonomi og ikke av allmennhetens interesser. Hvis det hadde vært riktig, som Stoltenberg påstår, hadde vi ikke lagt slike klausuler på dette salget. Det blir tinglyste klausuler som gjør at allmennheten får adgang til det aller, aller meste av området, og det viser at det er allmennhetens interesser Regjeringen har hatt som hovedsiktemål. Arbeiderpartiet har selv vært med på å godkjenne gjeldende retningslinjer. Skal en avvike fra høyeste bud, må vi gå til Stortinget, og ønsker Stortinget en vurdering av denne saken, gjør vi selvsagt det. Retningslinjene for Regjeringens politikk har jeg redegjort for. Det er å sikre allmennhetens adgang til friluftsformål. Det er vårt dominerende hensyn. De framgår av oppsettet i Aftenposten i dag, de store områdene vi vil sikre for allmennheten i Østlandsområdet, som er så tett befolket, og som har et særlig behov for en slik adgang.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Når det gjelder havneområdet og kaianlegget, vil allmennheten bli sikret full adgang til det. Jeg tror ikke det vil virke slik som representanten Djupedal sier. Når det er en tinglyst klausul om at dette er for allmennheten, vil det bli det. Dette dreier seg i hovedsak om bygningsmassen. Den må nødvendigvis være til noe aktivitet, og der vil det også kunne være åpent for andre aktiviteter enn det kjøperne står for. Kommer denne saken opp i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett på grunn av forslag fra partier eller på annen måte, er det klart at vi går inn i en vurdering av det. Men jeg vil fastholde at hovedlinjen for Regjeringen er å sikre allmennheten adgang til viktige friluftsformål. Det mener Forsvarsdepartementet og Skifte Eiendom er tilgodesett i dette tilfellet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Jeg kjenner jo selvsagt ikke de enkelte av de sakene som representanten Sandberg nå sikkert tenker på, men jeg vil anta at fylkesmannen når klausuler fastsettes i forbindelse med privat kjøp av eiendommer fra Forsvaret, er opptatt av nettopp det de andre spørrerne har vært opptatt av, nemlig hensyn som går på allmennhetens adgang til slike områder. Det synes jeg er viktig, og det synes jeg at en skal ha adgang til å ha tinglyste klausuler for. Det er så viktig å sikre allmennheten adgang til mange av disse områdene at når Forsvaret forlater dem og private eventuelt kjøper, bør de finne seg i, og være innforstått med, at det blir lagt restriksjoner på deres disponering av området som gjør at allmennheten har stor adgang til dem. De konkrete eksempler som Sandberg eventuelt måtte ha i bakhodet som bakgrunn for spørsmålet, kan jeg ikke gå inn i, for dem kjenner jeg ikke, men jeg kan si dette generelt. Og igjen: Dette framgår også av de mange eksempler som er presentert i Aftenposten i dag.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Det er klart at hvis allmennheten skulle bli holdt unna viktige friluftsområder, ville den bestemmelsen Marit Arnstad refererte til, kunne komme til anvendelse. Når det gjelder Bolærne, mener en altså at allmennheten er sikret adgang til det aller meste av de viktige friluftsområdene. Når det gjelder andre viktige friluftsområder i Oslofjorden, som Kjøkøy, Torgauten, Dypeklo, Ramsholmen, Søndre Årøy, Tjønneberget, Flautangen, Staupeskjærene, Rauerholmene, festningsvollene ved Fredriksvern i Larvik, Sundås i Stokke kommune og Tangen fort i Bamble, vil disse på ulike måter bli sikret for allmennheten. Dette er store og verdifulle friluftsområder i Oslofjorden hvor allmennheten nå til dels vil kunne få større adgang enn før. Det er positivt. Den klausulen som Marit Arnstad refererte til, er en sikkerhetsventil i tilfeller hvor det ikke kan skje.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Det som er merkeleg i denne saka, er ikkje at Høgre er imot ei ordning som kan sikra norsk vasskraft på norske hender. Høgre og Framstegspartiet har aldri vore opptekne av denne problemstillinga, tvert om har dei ført ein aktiv kamp for å privatisera Statkraft og elles opna den norske vasskraftsektoren for utanlandske oppkjøp. Det som er merkeleg og trist, er at Kristeleg Folkeparti har skifta side. Så seint som for tre år sidan stemte Kristeleg Folkeparti i lag med Arbeidarpartiet og ein del andre parti her på Stortinget for å gje Statkraft kapital, slik at dei kunne veksa vidare i Noreg og i Norden. I denne perioden er bommen sett ned for all vekst i Statkraft, gjennom den politikken som Regjeringa fører. Mellom anna er Statkraft no pålagd å selja kraftproduksjonen tilsvarande forbruket i 50 000 norske heimar. Slik situasjonen er i dag, er det ingen norske som kan by på desse kraftressursane, og det synest altså statsministeren er greitt, slik eg skjønnar han.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Eg har eit spørsmål til statsministeren. Det er stor semje i Stortinget om at Forsvaret skal selja eigedommar, men dette må berre skje på ein måte som varetek omsynet til friluftsliv, til kulturminne og til allmenta sine interesser. Det var bakgrunnen for at Arbeidarpartiet engasjerte seg sterkt for å sikra desse interessene i forhold til Oscarsborg. No er det blitt kjent at Østre Bolærne i Vestfold skal seljast til private kjøparar, sjølv om Vestfold fylkeskommune hadde eit nesten like høgt bod. Bolærne er særleg viktig sidan det ligg i eit område av landet som er svært tett befolka, og der det er mangel på offentleg tilgjengelege badeareal. Salet viser at det ikkje er allmenta sine interesser som er varetekne, men eit ønske om størst mogleg gevinst. Mitt spørsmål er om statsministeren vil sjå på denne saka på nytt, eller om dette er eit signal om at det også i framtida vil vera økonomien som avgjer kven som skal bli kjøparar av kystperlene våre.