trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-11-15:
Det forslaget vi behandler nå, gjelder gransking av sjøulykker med norske skip, medregnet fiskefartøy og fritidsbåter, og ulykker med utenlandske skip når ulykken skjer i Norge eller utenfor Norge, såfremt flaggstaten samtykker i det, eller det i samsvar med folkeretten kan utøves norsk jurisdiksjon. Jeg registrerer også at Norges Rederiforbund i sin høringsuttalelse har gitt uttrykk for at dette delvis bryter med flaggstatsprinsippet, og mener norske myndigheter i størst mulig utstrekning tilstreber å etterleve flaggstats- og/eller kyststatsprinsippet ved valg av hovedansvarlig. Ulykkene kan defineres inn i tre kategorier: sjøulykker svært alvorlige sjøulykker hendelser til sjøs Dette vil innebære at det innføres en plikt for alle som har vært involvert i en sjøulykke, til å sikre bevis og stille krav om granskingsplikt for flaggstaten. Dette er jo viktig og bra. Granskingen skal komme i gang senest to måneder etter at ulykken har inntruffet. Det vil også være krav om at alle berørte parter har plikt til å forklare seg. Imidlertid er man opptatt av å verne dem som skal forklare seg, med hensyn til bl.a. personvern, forretningshemmeligheter og det at opplysninger som er gitt, kan bli benyttet til andre formål enn det som relateres til sikkerheten til sjøs. Det er også viktig med et forpliktende samarbeid mellom granskingsorganer i ulike stater som er berørt av ulykken, gjennom meldeplikt. Jeg registrerer også at departementet er enig med Norges Rederiforbund i at det er uheldig med parallelle granskinger, som kan ende med ulik konklusjon med hensyn til hendelsesforløp og årsaksforhold. Loven innebærer også at for andre sjøulykker enn de svært alvorlige kan granskingsorganet utgi en forenklet rapport. Den endelige rapporten, eventuelt den forenklede rapporten, skal utgis innen tolv måneder etter at ulykken skjedde. I særskilte tilfeller som gjør det vanskelig å framlegge endelig rapport, skal det likevel framlegges en foreløpig rapport. Vi ønsker også granskingsplikt ved arbeidsulykker der ingen har mistet livet. Vi mener det burde ha vært med, for det skjer veldig mange ulykker der man ved å granske mer kan unngå at tilsvarende skjer i ettertid. Utover dette støtter Fremskrittspartiet det lovforslaget som foreligger.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-11-15:
Vi har opplevd mange ulykker med fritidsbåter med tragisk utfall i sommer. Mitt spørsmål til statsråden blir: Kan vi se for oss at vi får en evaluering av eller en endring i lov om fritids- og småbåter med eventuelle innskjerpelser? Kan vi regne med at vi får den brakt inn i denne sal, og hvis vi får det, når kan vi forvente den?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-11-15:
Vi har registrert og også diskutert veldig mye de tragiske ulykker som har skjedd til sjøs med småbåter. Da kommer jeg i mitt spørsmål inn på at regjeringen kutter bl.a. i støtten til Redningsselskapet. Ser statsråden at det er problematisk at man får flere tragiske utfall av ulykker på grunn av at man ikke blir reddet tidsnok? Og vil statsråden gjøre grep for å overtale de andre statsrådene til å bevilge de pengene som skal til for å opprettholde beredskapen langs hele kysten?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-15:
Som fleire har vore inne på her i dag, er det viktig å ha kunnskap om årsakene til ulykker til sjøs. Innsikt i årsakene gjer det mogleg å førebyggje ulykker og skape trygge arbeidsplassar. Førebygging skjer på mange plan. Både styresmakter, reiarlag og mannskap treng innsikt i årsaksforhold når dei skal ta sin del av ansvaret for å hindre at det skjer nye ulykker. Lovforslaget utvidar undersøkingsplikta til å gjelde fleire ulykker enn i dag, og det er svært positivt. Den nye lova legg opp til å betre samarbeidet mellom statar som er involverte i ulykker. Det kan bidra til at ulykkene blir betre opplyste, og det kan gi betre grunnlag for å trekkje konklusjonar om kva som har hendt, og kva ein kan lære av ulykka. Derfor ser SV det utvida samarbeidet mellom dei involverte i ei ulykke som ei av dei viktige forbetringane i den nye lova i forhold til den lova vi har i dag. Den nye lova stiller ikkje krav om at alle ulykker med alvorlege personskadar skal granskast, men det er høve til å granske også desse ulykkene. Det blir opp til granskingsorganet å vurdere når det skal skje. Vi set vår lit til at granskingsorganet gjer det når det meiner det er viktig for sjøsikkerheita. Ulykker til sjøs kan vere ei stor belasting for sjøfolk. Det er derfor positivt at lova har ein referanse til IMO sine retningslinjer for rettferdig behandling av sjøfolk. I ein vanskeleg situasjon med sterke kjensler er det viktig at den enkelte blir handsama med respekt, og at informasjonen som kjem fram i høyringane, ikkje blir brukt til andre ting enn det høyringa konkret går ut på. Det vil gjere det lettare å få fram fakta om kva som har skjedd. Vi har lagt bak oss ein sommar med mange tragiske ulykker med fritidsbåtar. For ei tid sidan hadde vi ein interpellasjon og ein omfattande debatt her i salen om kva som kan gjerast for å unngå ulykker med fritidsbåtar. Det var stor semje om at det er behov for ein brei gjennomgang. Derfor har regjeringa sett ned ei arbeidsgruppe som skal sjå på ulykker med fritidsbåtar. Det vil vere naturleg å vurdere behov for eventuelle justeringar av lovverket for ulykker med fritidsbåtar når denne arbeidsgruppa er ferdig med sitt arbeid. Derfor har det ikkje vore naturleg å ta det med i denne proposisjonen, men, som sagt, vi ser fram til at det kan bli aktuelt når vi får ei heilskapleg vurdering av kva vi skal gjere med ulykkene med fritidsbåtar.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-11-15:
De foreslåtte endringene i sjøloven er et godt bidrag til å styrke sjøsikkerheten. Det er også positivt at det nå blir bedre samsvar mellom sjøloven, EU-direktivet og IMO-regelverket. Det ligger i sakens natur at sjøtransport krysser landegrenser, og sjøulykker kjenner ingen grenser. Derfor er det viktig med et felles regelverk for granskinger. Gransking av sjøulykker har flere formål. Et viktig formål er at granskingen gir mulighet til å lære av hva som gikk galt. Dersom en lærer av sine feil, unngår man forhåpentligvis å gjøre de samme feilene i fremtiden. Det styrker sjøsikkerheten – og det sparer også liv. Sjøsikkerheten må ikke bare begrenses til nyttetransport. I løpet av ett år har flere liv gått tapt i alvorlige fritidsbåtulykker, som representanter tidligere har nevnt. Mange av disse ulykkene har fellestrekk som bør identifiseres og ses nærmere på, for på den måten å få klarlagt hva ulykken skyldtes. Det kan være egenskaper ved båten eller båtføreren – eller begge deler. Erfaringene fra fritidsbåtulykker kan tas med i opplæringen av fritidsbåtførere, men da er det behov for at granskingsplikten utvides til å omfatte også alvorlige fritidsbåtulykker. Selv om vi ikke kjenner alle årsakene til fritidsbåtulykker, vet vi noe: De alvorligste ulykkene skyldes mange ganger alkoholbruk. Derfor har Kristelig Folkeparti foreslått nulltoleranse for alkoholbruk blant båtførere. Det tror vi vil være med på å redusere omfanget av ulykker. Statsråden har tidligere opplyst at sjøfartsdirektøren skal sette ned en arbeidsgruppe for å vurdere sikkerheten til fritidsbåter i et bredt perspektiv. Vi forventer oss mye av den gruppen. Vi i Kristelig Folkeparti forventer at vårt forslag om nulltoleranse for alkoholbruk blant båtførere blir vurdert grundig i denne sammenheng.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-11-15:
Statsråden har redegjort grundig og bredt for nødvendigheten og viktigheten av å se på ulike årsaker til ulykker og viktigheten av å bruke gransking som verktøy. Nå var ikke det like klart når det gjelder den arbeidsgruppen som er nedsatt for å se på fritidsbåter. Mitt enkle og greie spørsmål til statsråden er: Har denne arbeidsgruppen fått det klart i sitt mandat at man skal se på granskingsplikt ved ulykker også med fritidsbåter?
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-11-15:
Jeg vil gjerne få takke for svaret fra samferdselsministeren. Det viser at vi er godt i gang. Ulykkestallene viser også at vi er godt i gang med jobben med å redusere dødsulykkene og antallet hardt skadde i trafikken. Det er beroligende når samferdselsministeren nok en gang forsikrer oss om at trafikksikkerhet er jobb nr. én, for regjeringen og for oss rød-grønne partier her på Stortinget. Vi er godt i gang, men spørsmålet mitt er: Er det nok? Det var det spørsmålet jeg stilte i interpellasjonen min, som jeg synes vi skal fortsette å diskutere. Det er fortsatt slik, som jeg sa i mitt første innlegg, og som samferdselsministeren gjentok, at ungdom er den mest ulykkesutsatte gruppen i trafikken. De utgjør om lag 25 pst. av drepte, men står for bare 7 pst. av trafikken. Grovt sett kan man faktisk si det slik at det er unge menn som dør som bilførere, mens unge kvinner omkommer som guttenes passasjerer. Den typiske ungdomsulykken skjer i forbindelse med helg. Bilføreren er en uerfaren mann, og i flere tilfeller er farten svært høy. I seksårsperioden 2005–2010 har 20 jenter i alderen 15–19 år omkommet som bilpassasjerer. De døde i til sammen 18 ulykker. Kun i to av ulykkene satt det en kvinne bak rattet – 16 av sjåførene var unge menn. I tolv av ulykkene var bilføreren en mann under 21 år. Ti av bilførerne overlevde ulykken. Ni av dem var menn. Sju menn er blitt dømt for uaktsomt bildrap etter ulykkene. I tillegg kan ytterligere en mannlig bilfører bli tiltalt for bildrap. Det er en alvorlig situasjon. Jeg synes det er spesielt alvorlig når det er slik at vi snakker om ungdommene våre. Derfor er jeg glad for et tiltak som vi vet Trygg Trafikk har satt i gang, som heter «Jentenes trafikkaksjon». For det vi ikke ennå har snakket noe om når det gjelder unge gutter, er at vi vet at er det noe som virker på unge gutter, er det hva jentene sier. Når jentene er passasjerer og sier fra: Hør her, nå vil vi at du skal kjøre saktere og mer trygt, så gjør guttene det. Derfor er tiltak som «Jentenes trafikkaksjon» veldig viktig. I kriminalitetsbekjempelsen har det vist seg å være en god metode å konsentrere innsatsen om klarere definerte grupper. Om det vil være parallelle effekter å hente ved å handle på samme måte når det gjelder enkelte grupper som er særlig utsatte i trafikken, er et spørsmål man kan stille seg. Jeg ønsker en fordomsfri debatt både om mine forslag og om andre forslag. Poenget må være å få ned ulykkestallene. Jeg har allerede merket at det å lansere kontroversielle tiltak er en risikosport. Jeg har aldri i mitt liv fått så mange SMS-er og mailer som jeg allerede har fått på så kort i dag. Det rare er at det negative kommer fra mannfolk, kanskje særlig unge menn, mens de positive reaksjonene har kommet fra damer.
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-11-15:
Jeg vil benytte anledningen aller først til å takke for debatten. Det ble faktisk en litt annerledes debatt enn jeg trodde, men vi klarte å holde oss så noenlunde oppe av skyttergravene. Vi viste i hvert fall alle sammen at vi var enige om målet, og at vi alle sammen er opptatt av å få ned antall trafikkulykker blant ungdom og blant unge menn. Så stopper enigheten noen steder, selvfølgelig, men bare for å si det aller først og være veldig tydelig på det: Punkt nr. 1 for fortsatt å redusere antall drepte og hardt skadde i trafikken også når det gjelder ungdom, er å gjøre mer av det vi allerede gjør. Det nevnte jeg også i innlegget mitt, men bare for å ta vekk all tvil: Bygging av midtdelere, bygging av firefelts veier, bygging av bedre veier, mer gatelys, nedsettelse av fartsgrenser, streknings-ATK – alle de tiltakene vi allerede gjør, som virker, må vi gjøre mer av. Så å gjennomføre gjeldende Nasjonal transportplan og fortsette med en enda mer ambisiøs nasjonal transportplan for neste periode vil være et kjempeviktig virkemiddel. Det må ligge i bunnen. Da er punkt nr. 2: Skal vi gjøre noe mer inn mot de gruppene som vi mener må ha ekstra tiltak, som er ekstra ulykkesutsatt? Når det er slik at forskningen forteller at unge bilførere, spesielt gutter, er utsatt i trafikken fordi området i hjernen hvor dømmekraften sitter, ikke er ferdig utviklet før man blir 25 år, er det en kunnskap vi må ta til oss, og da må vi diskutere hvilke tiltak vi skal iverksette. Når jeg da skisserer noen tiltak som forskerne sier vil virke, kommer alle motforestillingene på bordet, som ventet. Nå er det slik at gradvis utvidelse av føreretten, som det heter, eller gradert førerkort, faktisk praktiseres i flere land: i Canada f.eks. og i flere stater i USA. Så vi vet av erfaring at det kan fungere. Men jeg skjønner motforestillingene, og jeg skjønner at det ikke er lett. Vi vet også at det er fart, rus og manglende bruk av bilbelte som er medvirkende årsak i utrolig mange av ungdomsulykkene. Da er det selvsagt at fartssperre og alkolås vil virke. Jeg synes jo at komitéleder Hareides sitat fra Rune Elvik var treffende. Det å sette inn en fartssperre som gjør at du ikke kan bryte loven, burde i utgangspunktet ikke være så veldig vanskelig. Men det er veldig positivt at samferdselsministeren signaliserer at vi kan fortsette en diskusjon, bl.a. om alkolås. Helt til slutt må jeg si at vi må fortsette denne diskusjonen. Det må ikke være sånn at når vi er ferdig i dag, legger vi dette i skuffen. Vi må fokusere på å få ned antallet drepte og skadde i trafikken generelt, men når det gjelder ungdom spesielt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-15:
At talet på trafikkdrepne går ned, og at talet på ungdom som er trafikkdrepne, går ned, er gledeleg. Men så lenge det er meir enn ein trafikkdrepen per år, må vi stadig stilla spørsmålet: Gjer vi nok? Vi må stadig drøfta nye forslag. Vi må òg drøfta erfaringane med dei tiltaka som er innførte. Eg synest det er viktig at trafikktryggleiksarbeidet må utviklast på bakgrunn av risikoanalysar og djupnanalysar, evaluering av gjennomførte tiltak og resultat frå forskings- og utgreiingsarbeid. Det er ein god basis å ha. Vi har no innført fleire tiltak på kort tid, dvs. ny prikkbelasting frå 1. juli, tiltak når det gjeld rus, frå 1. februar og skjerpa kontrollar. Eg har forventingar til dei tiltaka. I tillegg må vi leggja vinn på å innføra tiltak som er praktikable. Det kan nok tenkjast at blant representanten Bratlis forslag er det tiltak som er vanskelege å setja ut i livet: Korleis skal dei kontrollerast og følgjast opp? Eg har òg stor tru på det lokale engasjementet og ansvaret som vi stadig ser meir av. Hallingdalsrådet tok sjølv eit initiativ på bakgrunn av det store talet på ulukker i Hallingdal. Dei vart einige om ulike tiltak direkte inn mot risikogrupper og om tiltak på veg. Dei bad sjølve f.eks. om strekningsvis ATK. Vi har Ringsakerprosjektet. Vi har prosjektet «Kjør for livet». Det er òg, som Susanne Bratli seier, utvilsamt viktig med spesielle tiltak som er retta inn mot unge menn, men òg jenter. Der er kampanjen «Sei ifrå!» god å visa til. Eg skulle ynskja at han blir følgd opp i fleire samanhengar enn i dag.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-15:
Ein debatt som denne gjev både høve til å oppklara, dersom det er såkalla sanningar som har festa seg, og moglegheit til å drøfta nye tiltak. Lat meg berre til representanten Fredriksen seia at ifølgje våre tal per dato når det gjeld talet på drepne i trafikken – den reduksjonen som vi no ser – så tangerer vi Sverige. Det er òg slik at vi per år bruker 12 mrd. kr meir på veg enn Sverige. Så han treng ikkje gå rundt med fullt så store kompleks i forhold til Sverige som han openbert har hatt. Så nokre kommentarar om fart. Det finst utstyr til ettermontering som inneheld varsling ved overskriding av fartsgrensene – klokka er ikkje på hos meg heller, president, så eg snakkar gjerne lenge – ISA, Intelligent Speed Adaptation. Statens vegvesen har avtale med leverandør av slike til bruk i eigne bilar. Prisen ligg på ca. 4 000 kr. I tillegg finst det innebygd slikt i mange navigasjonssystem, der førar blir varsla med lyd. Det er tilsvarande løysingar òg som applikasjonar til mobiltelefonar, og på det området snakkar vi om låg kostnad. Det finst òg ISA-system som overstyrer føraren si moglegheit til å overskrida fartsgrensa. Toppfarten vil då vera i samsvar med den til kvar tid gjeldande fartsgrensa. Per i dag er det opp til føraren å skru av og på. Dette systemet kjem no stadig på fleire bilmodellar. Når det gjeld ei rein fartssperre, altså ei toppfartssperre, er det i dag slike på all tungtransport. Det er delvis òg ettermonterte system. I dag er det allereie toppfartssperre på mange bilmodellar. Men ho er sett langt over norske fartsgrensenivå. Det er mogleg å justera/programmera denne til eit ynskt norsk nivå. Fleire og fleire bilprodusentar leverer no ein programmerbar tenningsnøkkel der bileigar kan programmera og bestemma toppfarten ved eventuelle utlån av bilen til t.d. son eller dotter. Så er det per i dag utfordringar av formell art knytte til å gjennomføra fartssperre og ISA som eit generelt krav for den norske bilparken. Derimot er det større handlefridom når det gjeld eigne sanksjonssystem og eventuelle avgrensingar knytte til føreretten for enkelte grupper. Det er dette vi har brukt når det gjeld tiltak overfor unge bilførarar, og vi kan òg gå vidare langs det sporet. Så er det ein tankekross at medan bruken av bilbelte no faktisk ligg på over 90 pst. og er stigande, har 43 pst. av dei drepne i perioden 2005–2009 ikkje brukt belte. Det gjer at vi skjerpar merksemda her, særleg blant unge bilførarar. I tillegg er trafikkforskaren Dagfinn Moe den som fyrst har lansert uttrykket «mentale rekkverk». Det må vi gå vidare på. Det er ein kombinasjon av tiltak overfor førar, det er betre og tryggare vegar, og det er sterkare haldningsskapande arbeid.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-11-15:
Jeg vil også takke interpellanten for å ta opp et viktig tema, nemlig trafikksikkerhet. Nå er det langt ute i debatten, og mye er sagt. Grunnen til at jeg tar ordet, er at Venstre, både da vi satt med samferdselsministre, og i forrige periode, da vi hadde nestlederen i transport- og kommunikasjonskomiteen, har fokusert sterkt på trafikksikkerhet, og jeg har flere ganger sagt at det er kanskje det viktigste vi som samferdselspolitikere kan beskjeftige oss med. Derfor la Venstre fram en 10-punktsplan for bedre trafikksikkerhet i 2008, etter at tallene gikk urovekkende opp i akkurat den perioden. 40 pst. flere ble drept i trafikken i forhold til året før. At tallene nå er nedadgående, som interpellanten og statsråden sier, er selvfølgelig gledelig, men det er langt igjen til nullvisjonen, som ofte blir påpekt i mange festtaler. Den 10-punktsplanen som Venstre la fram i 2008, var basert på innspill fra en rekke organisasjoner, ungdom, trafikkskoler og politikere med lang samferdselserfaring. Venstre skisserte den gang følgende punkter: 1. Vi må ha mer offensive holdningskampanjer med sterkere virkemidler. Holdningene må endres. 2. Vi må ha mer synlig politi på veiene. 3. Vi må redusere fartsgrensen på ulykkespunkter. 4. Vi må ha økt satsing på fysiske midtdelere. Det går for sakte slik det er nå. 5. Vi må ha bedre kvalitet på kjøreopplæringen. Vi får klare tilbakemeldinger fra mange trafikkskolesjåfører som sier at det er mange useriøse aktører der ute. Kjøreskolene bør oppgi strykprosent og fokusere mer på risikosjåførene. 6. Vi må trekke ungdommen mer aktivt med i holdningsarbeidet. 7. Vi må etablere et frittstående veitilsyn for å kvalitetssikre veiene. Venstre og Høyre fremmet det forslaget i 2006/2007. I dag driver Statens vegvesen kvalitetssikring i egen organisasjon. Det mener vi blir feil. 8. Vi må fokusere sterkere på trafikksikkerhetsarbeid – både politikere i regjering og her på Stortinget. Derfor er den bra, den debatten som er her i dag. 9. Vedlikeholdsarbeidet må få like stor oppmerksomhet og like mye ressurser som nye store prosjekter. Vi leser stadig, også i dagens Aftenposten, om eksempler på veistandard som ikke holder mål. 10. Vi må få mer gods over på jernbane og færre store trailere på veiene våre. Der går det også for sakte, slik Venstre ser det. Avslutningsvis: Jeg håper statsråden vil ta med seg i alle fall noen, om ikke alle, av Venstres ti punkter i sitt trafikksikkerhetsarbeid, for de er, slik jeg ser det, like aktuelle i dag som de var i 2008.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2011-11-15:
Fremskrittspartiet er veldig positiv både til holdningsskapende arbeid og til at førerskolene våre skal kunne gi en best mulig undervisning, og vi er positive til veldig mange tiltak som går på sikkerhetsarbeid innenfor trafikken. Men når vi snakker om hvordan man skal gjennomføre en prikkbelastning som faktisk kommer sjåføren og trafikkhensynet til gode, må det være slik at målsettingen må være å få en bedre sjåfør, en tryggere trafikk. Da burde obligatorisk tilleggsopplæring faktisk inngå i en slik ting. Vi kan ikke bare snakke straff når vi ønsker tryggere veier. Da er skolering en meget viktig bit av det. Jeg må si at når interpellanten tar til orde for at man skal forby aldersgruppen 18–24 år å kjøre etter mørkets frambrudd, er det både diskriminerende og, jeg vil også våge å påstå, praktisk umulig å gjennomføre. Alle forstår at enhver sjåfør har et stort ansvar når det gjelder sin rolle i trafikken. Alle har påpekt det. Hver eneste én som har holdt innlegg, har påpekt det, og det er sant. Dette er også en systemdebatt, for hvor er det vi ønsker å plassere ansvaret? Alle er enige om at sjåføren har et stort ansvar, men vi har også et ansvar som system og som politikere. I en undersøkelse som jamfører Sverige og Norge, viser det seg at der Sverige har ti skadde i aldersgruppen 18–24 år, har Norge 13. Hva kommer det av at Norge har 30 pst. flere skader i denne aldersgruppen enn det Sverige har? Kan det ha noe med innretningen av vårt system å gjøre? La oss ta bilparken. Man har ikke engangsavgift på bil i Sverige. Kan utskiftingen av bilparken, som skjer fortere i Sverige, være én av årsakene til den 30 pst. forskjellen? Så må man spørre seg selv: Hvilken aldersgruppe er det som har god økonomi? Hvilken aldersgruppe er det som har dårlig økonomi? Er det ikke slik at aldersgruppen 18–24 veldig ofte ikke har god økonomi? Hvordan fungerer vårt avgiftssystem i Norge for ungdom som skal kjøpe seg en bil? Veldig ofte ender det opp med at det som er framtiden vår, bare har økonomi til å kjøpe en meget usikker bil. Kan vi gjøre noe med den biten, vil det være utrolig gunstig. Hvis vi sammenligner veistandarden i Norge og veistandarden i Sverige, ser vi at man i Sverige over tid har bygget ut langt flere motorveier, langt flere midtdelere, og man har en helt annen sikringssone både når det gjelder oversikt og om det skulle oppstå en førerfeil. Skal man være villig til å gjøre noe med det? For vi må vel ta inn over oss at den norske ungdommen vel ikke er født med et dårligere utgangspunkt enn den svenske? Kulturmessig er det liten tvil om at Norge oppfant ostehøvelen, og Sverige oppfant bilbeltet. De fikk på plass Volvo, og de fikk på plass SAAB. De har gjennomført en helt annen kulturell forståelse når det gjelder både det å ha en bilindustri og å overføre dette til sikkerhet i trafikken. Jeg vil si én ting: Er det noe denne sal kan bidra med, er det faktisk å fjerne engangsavgifter og bygge langt sikrere veier enn det vi har gjort til nå.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2011-11-15:
Vi har ingen å miste – uansett alder – så det arbeidet som må gjøres, og som gjøres for å få ulykkene ned, er verdifullt og viktig å jobbe videre med. Veistandard, sikre biler og holdningskampanjer er viktig. Trafikksikkerhetsarbeidet er selvfølgelig også viktig og noe av det aller viktigste for meg. Det er egentlig ikke bare snakk om penger her, men om viljen til å gjøre noe. Hvis vi har viljen til å gjøre noe når det gjelder trafikksikring, har vi også penger til å gjøre det. Derfor er det veldig rart for meg å stå her og høre at vi gjentatte ganger snakker om dette, når vi vet at det bare er å sette inn tiltak. Vi må ha flere firefelts veier, flere midtdelere – det vet vi er med på å redusere antall ulykker. Da gjelder det ikke bare disse unge bilførerne, men oss alle. Det som kommer fram i interpellasjonsdebatten her, er at vi skal skjære alle over en kam. Det synes jeg er ganske urettferdig. Da lurer jeg på én ting: Hvis vi skal ha ordninger for unge menn, gjelder det også unge kvinner – eller har Arbeiderpartiet tenkt at vi skal kjønnsinndele dette, slik at det ikke gjelder for unge kvinner, men kun for unge menn? I hvilke biler skal det settes inn fartssperrer og alkolåser? Vi vet at veldig mange unge ikke har bil selv. De bruker sine foreldres biler, sine venners biler eller sine besteforeldres biler. Hvis fartssperre settes inn i alle biler, blir det et helt annet forslag enn det det er snakk om her. Det er også ganske vanskelig hvis man har satt inn fartssperre i en bil, når man skal til utlandet. I utlandet har man bedre veier enn det vi har i Norge, og også andre fartsgrenser. Det vil si at vi eventuelt vil bli en trafikkfare i utlandet. Så til kollektive straffer. Det er jeg helt imot. Obligatorisk tilleggsopplæring for dem som viser at de ikke kan holde fartsgrensene – ja, det er ganske viktig. Når det gjelder nedgangen av ulykker i 2011, er vel ikke det noe vi kan vite om er varig ennå. Da må vi vente med å trekke en slik konklusjon.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-06-14:
På vegne av representantene Linda C. Hofstad Helleland, André Oktay Dahl, Michael Tetzschner og meg selv vil jeg fremme forslag om bedre beskyttelse av barn som er utsatt for menneskehandel.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-06-14:
Representanten Hansen var inne på at kommunene skal få omfattende ansvar for å ivareta det brede folkehelsearbeidet og tydeliggjør spesielt kommunenes samarbeid med de frivillige, og det er bra. Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti peker i innstillingen på at mange brukere får sine helse- og omsorgstjenester utført av private tjenesteytere etter avtale med kommunene. Vi vil gjennom lov tydeliggjøre kommunenes plikt til å samarbeide med brukerorganisasjonene, frivillige organisasjoner og private tjenesteleverandører. Hvorfor vil ikke SV samarbeide med private? Hva er det i det hele tatt som er så galt med gode private tilbud?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-06-14:
Nasjonalt råd for fødselsomsorg har vært tydelig på at den som skal ha ansvar for følgetjenesten for kvinner i fødsel til fødeavdelingen, må ha kompetanse i grunnleggende fødselshjelp, kunne håndtere komplikasjoner som bl.a. blødninger, transportfødsel, og det nyfødte barnet. Departementet sier at dette i praksis vil være en jordmor, men at også andre yrkesgrupper kan være aktuelle. Hvilke andre yrkesgrupper mener representanten Toppe har den nødvendige kompetansen til å ta dette ansvaret? Er det fastlege, ambulansepersonell, hjemmesykepleier eller drosjesjåfører? Dette er et eksempel på konsekvensen av profesjonsnøytralitet. Dette er bekymringsfullt, fordi vi ser i dag at det er dårlig jordmordekning ute i kommunene. Følgetjenesten er elendig, og med økt sentralisering vil det bli en ytterligere forringelse av tilbudet. Det er bakgrunnen for at Høyre foreslo å lovfeste kvinnenes rett til jordmortjeneste. Er representanten Toppe fornøyd med følgetjenestetilbudet til gravide og fødende kvinner i distriktene?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-06-14:
Et hovedpoeng med Samhandlingsreformen er å forebygge mer for å reparere mindre. En satsing på habilitering og rehabilitering vil være helt i tråd med en slik målsetting. Vi er gode på akuttmedisin i Norge, og vi redder heldigvis stadig flere fra hjerteinfarkt, slag og trafikkulykker. De fleste får god hjelp til å overleve, men når blålysene er slått av, får mange for dårlig hjelp til å leve videre. Det er godt dokumentert både av SINTEF og Helsetilsynet at opptreningstilbudet svikter i mange ledd. Dette betyr tapte muligheter for mange mennesker som helt unødvendig blir avhengig av helsetjenester og trygdeytelser. En satsing på habilitering og rehabilitering vil gi pasientene bedre hjelp til å mestre hverdag og jobb. Det er en god investering i livskvalitet for mange mennesker, samtidig som det er en god samfunnsmessig investering å redusere behovet for trygdeytelser og helsetjenester. Høyre påpekte under behandlingen av Samhandlingsreformen i fjor at vektleggingen og satsingen på habilitering og rehabilitering var altfor dårlig, ja bortimot fraværende. Høyre er tilfreds med at lovforslaget synliggjør at habilitering og rehabilitering er noe langt mer enn medisinsk habilitering og rehabilitering. Det må ha et livsløpsperspektiv. Brukermedvirkning må være grunnleggende, og den enkeltes mål må være styrende for innholdet i prosessen. Innholdet i denne tjenesten kan reguleres gjennom forskrift, og Høyre forventer at bl.a. arbeidsrehabilitering defineres der. Rehabilitering prioriteres i altfor liten grad i kommunene i dag. Høyre mener at det profesjonsnøytrale lovforslaget fra regjeringen ikke er like sterkt som gjeldende lov, og vi frykter i likhet med sentrale og tunge høringsinstanser at dette kan føre til en ytterligere nedprioritering av rehabiliteringsfeltet. En god rehabilitering krever tverrfaglighet, og både fysioterapeuter og ergoterapeuter er viktige fagpersoner. Brukermedvirkning og individuelt tilpassede pasientforløp er svært viktig for pasienter med langvarige rehabiliteringsbehov. Så vi håper at statsråden følger opp dette og legger spesielt vekt på de yrkesgruppene som skal bidra til en god habilitering og rehabilitering.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-06-14:
Det er noe som ikke stemmer her. Nå sier statsråden at Helse Sør-Øst har inngått en avtale om 200 pasienter ved Feiringklinikken, og sier at det da er tilstrekkelig. Men for noen måneder siden sa statsråden at de måtte bygge ut fire nye operasjonsstuer ved Rikshospitalet for å ta unna. Så her er det noe som ikke stemmer. Jeg spør statsråden enda en gang: Vil de fortsette å bygge ut kapasiteten ved Rikshospitalet, på bekostning av Feiringklinikken, eller vil statsråden sørge for at tilbudet ved Feiringklinikken blir en del av planen for det totale tilbudet om hjertebehandling i Norge?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Vi har satt i gang mange tiltak i forhold til å nå svake grupper og stadig få inn nye grupper. Jeg vil nevne rusmisbrukere, jeg vil nevne fengselsinnsatte. Vårt mål for tannhelse er å få en egenandelsordning der alle får mulighet til å få en billigere tannhelse. Det har vi tro på. I tillegg vil vi se på det med 75-åringer pluss. Så i St.meld. nr. 35 for 2006–2007 Om framtidens tannhelsetjeneste legger vi en del føringer for hvor vi vil. Men per i dag er det ikke målet vårt å gi gratis behandling til alle, for dette må utredes videre med et egenandelstak.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg mener at meldingen inneholder veldig mye av det representanten Høie etterlyser. For i planen ligger det veldig mange krav til hva et sykehus bør inneholde. Jeg nevnte i innlegget mitt både det med laboratorier, røntgen og spesialister med breddekompetanse. Her mener jeg mye allerede ligger inne. Det er ikke alle sykehus som har det per i dag, så her er det muligheter. Vi har også utvidet når det gjelder det meldingen nevner om anestesi. Vi ønsker å beholde den beredskapen som allerede er på de sykehusene som har akuttberedskap i dag. Så jeg mener at meldingen ivaretar det som representanten Høie etterlyser.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg tror at både i meldingen og i innstillingen vår ligger det en endring av tankemåte – å tenke forebygging. Det er ikke nødvendigvis økonomi som bestandig skal til. Det som skal til, er å tenke over hva vi egentlig snakker om når vi snakker om folkehelse. Jo, vi snakker om gang- og sykkelveier, i forbindelse med teknisk etat, vi snakker om gode vannanlegg. Vi snakker om det som faktisk skjer i kommunene i dag. Men vi må tenke folkehelse litt annerledes enn vi kanskje har gjort før. Jeg tror vi skal tenke forebyggende, litt annerledes enn vi hittil har gjort – at alt skal koste penger. I den sammenheng er frivillige og ideelle organisasjoner et veldig viktig supplement for å få til dette i kommunene. Det gjør allerede en kjempejobb. Der blir jo systemet smurt i forhold til tilskudd. Så jeg tror at endring av tenkemåte er noe av det viktigste vi som stortingspolitikere og kommunepolitikere bør gjøre i framtidens helsevesen.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Representanten Tenden startet med å si at Venstre var litt misfornøyd med planen, men det mantraet som jeg syntes gjennomsyret innlegget, var at svaret er større kommuner. Når vi ser på det samarbeidet som skjer i dag rundt omkring i hele Norges land, ser vi at det skjer mye på tross av at vi har mange kommuner og mange kommuner med forskjellig størrelse. Så det må vel være noe annet som kan være et incitament for å få den planen, enn å slå sammen. 12 LMS-er, altså lokalmedisinske sentre, er jo bevis på det motsatte. Hvor er Venstres tro på kommunenes engasjement og muligheter?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg vil bare kommentere noe av det som har vært tatt opp under debatten her. Opposisjonen har kritisert bruken av forskrifter. Jeg synes det er litt snodig. Vi vedtar i dag lovene, og forskriftene skal følge opp både det vi vedtar her, og det vi har jobbet med. Vi må jo ta høyde for å revidere en stor andel av lovverket når vi gjør så mange endringer. Vi må endre, vi må revidere, vi må fastsette nye, og vi må ta de tekniske endringene. Jeg er sikker på at en klargjøring av det som har vært etterlyst her i forhold til profesjonsnøytralitet, er veldig godt å ha i en forskrift. Det bør vel være i alles interesse. Opposisjonen ønsker flere prøveprosjekter. Vi mener at det ikke er nødvendig, for her har det vært mange prosjekter rundt omkring. Tolv lokalmedisinske sentre er beviset. Søbstad, Fosen og Ål – og flere gode eksempler som er nevnt – er lokalt initiert. De er kommet etter lokale initiativ, og de dekker de lokale behovene. Kristelig Folkeparti etterlyser lovfestet rett til dagtilbud nå, med én gang, mens vi ønsker å vente til ting er på plass. Vi legger til rette for det store antall demente som er ventet i framtiden, ved å bygge tilrettelagte boliger. Vi gjennomfører «Den gode dag», og vi gir kompetanse til ansatte gjennom Demensomsorgens ABC, der over 9 000 nå har deltatt. I motsetning til det reformen legger opp til, vil altså Kristelig Folkeparti ha en lovfesting nå – mens reformen skal knas og eltes, og det skal ventes med hensyn til nye prosjekter. Noen ganger er det ikke helt sammenheng. Noen ganger er det for lite og for sent, og noen ganger er det for fort og for mye. Til lags åt alle kan ingen gjera. Vi bygger reformen fra kommunene, ikke som Fremskrittspartiet påstår at vi gjør, ovenfra og ned. Fokuset Fremskrittspartiet har, er at vi tar pengene fra spesialisthelsetjenesten. Ja, vi omfordeler og behandler på rett sted. 4,2 mrd. kr er det vi snakker om – det er 5 pst. av basisbevilgningene til sykehusene – og veldig mye av det skal tilbakebetales om ikke kommunene lykkes. Eksemplet representanten Helseth viste til fra denne talerstolen, er typisk når det gjelder tilbakebetaling og utskrivningsklare pasienter. De hadde 8 000 kr å betale inn. Den sammenligningen som ble gjort med Nav, er heller ikke reell. Vi etablerer ingen nye institusjoner. Reformen skal innføres gradvis, og vi har ingen sammenslåing av kommunale og statlige institusjoner. Vi har tro på at det er det beste for kommunene, vi har tro på at det er det beste for pasientene. Og ja: Jeg har vært i kontakt med mange kommuner og har besøkt mange kommuner som er absolutt klare. Og de er i gang. Jeg stoler på det jeg både hører og ser, og det er ikke bare Oslo vi har sett. Rett behandling på rett sted til rett tid, det er det vi egentlig snakker om her.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
En samlet komité, med unntak av Høyre, har en felles målsetting om at tannhelse må bli det offentliges ansvar på lik linje med øvrige helsetjenester. For å nå dette målet må man starte med dem som har størst behov. Da lurer jeg på: Hva er årsaken til at regjeringspartiene ikke støtter Fremskrittspartiet og Kristelig Folkepartis forslag om gratis tannbehandling for eldre med funksjonstap?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Jeg vil også takke for en god debatt, men det er et par ting jeg ønsker å kommentere. Representanten Tore Hagebakken la mye vekt på at han mener at Fremskrittspartiet har mistro til kommunene, og at vi svartmaler situasjonen. Men det Fremskrittspartiet har gjort i denne debatten, er jo faktisk å poengtere de harde fakta, som at sykehuskøene har økt med 20 000 hvert eneste år under denne regjeringen, til totalt nesten 280 000. Vi har poengtert flere av manglene og utfordringene vi står overfor, da vi ønsker å løse dem. Vi har poengtert at det har vært en stor usikkerhet ute i befolkningen rundt lokalsykehusene. Dette er jo ikke å svartmale situasjonen. Dette er å konstatere fakta, og det er da viktig at vi må kunne ta tak i de utfordringene vi fortsatt har innenfor Helse-Norge, for å få løst dem. Som jeg sa tidligere i dag, ser vi at den medisinen som har blitt gitt gjennom mange år, ikke virker. Vi registrerer at den medisinen dagens regjering har tatt i bruk, ikke virker. Da er det jo underlig at mens sykehuskøene øker, benytter vi oss ikke av alle de gode kreftene, også de private. Det er også underlig at man ofte skyver ansvaret over på kommunene. Jeg har stor tiltro til at kommunene ønsker det beste for sine innbyggere. Det handler også om at vi må kunne gi lokalpolitikerne muligheten og ikke minst økonomien for å få dette til. Så må jeg også si at det er et paradoks når man på nyhetene kan høre at i Polen holder det med 8 mil til nærmeste sykehus, mens i Norge skal det være 15. Det er et paradoks. Avslutningsvis: Representanten Geir-Ketil Hansen var på nytt opptatt av Fremskrittspartiets politikk og skattelette. Han satte også skattelette opp mot en god helsepolitikk, som om de to områdene var de eneste i statsbudsjettet. Det hadde vært fristende å stille et spørsmål til Sosialistisk Venstreparti, om all skattelette betyr dårligere helse. For jeg registrerer også at regjeringen, som Geir-Ketil Hansens parti er en del av, gladelig gir skattelette til sine støttespillere.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Som østfolding er jeg glad for alle veiene vi får, men jeg deler ikke den ubetingede gleden som enkelte har uttrykt fra talerstolen. Det er flere årsaker til det. Den ene er at hvis man ser på Østfoldpakka totalt, som er bompengefinansiert, så koster det bilistene 1,7 mrd. kr bare i renter. Når vi i tillegg vet at det koster ½ mrd. kr i innkrevingskostnader, er ikke dette noe hyggelig. Fra denne talerstolen har det i dag blitt snakket mye om at man nå får hjelp av ytterligere bompengeinnkreving, som følge av såkalt lokalt initiativ – lokalt ønske. Jeg har vært så heldig å få være med på behandlingen i Østfold fylkesting, og jeg tror ikke man kan si at det var noen gledesjubel der i det hele tatt. Men man følte seg presset til å gå inn for bompenger. Til syvende og sist er det Stortinget som avgjør saken her i dag. Dette er en sak der vi har sett mange løftebrudd. De fleste av oss husker daværende senterpartileder Åslaug Haga som lovet fullføring av E18 i løpet av 2009, og nå hører vi fra dagens statsråd at vi ikke får vite når vi kan forvente en total fullføring. Det at de rød-grønne og regjeringspartiene er tilhengere av bompenger, overrasker ikke. Derimot overrasker representanten Ingjerd Schou i denne saken. I valgkampen i 2009 hadde Ingjerd Schou følgende leserbrev den 30. juli – et brev som også ligger ute på Høyres nettsider: «Mitt standpunkt og forslag i Østfold Høyre – som jeg har fått tilslutning til – er følgende; Jeg mener bompenger ikke er noen god løsning. Stamveier bør fullfinansieres av staten. Det burde det være fullt mulig å få til. Det kan ikke og bør ikke være slik at lokal kirketrafikk og turer til felleskjøpet skal være grunnlaget for hvorvidt Norge har Europaveier til og fra kontinentet.» Det er et sitat som Fremskrittspartiet stiller seg fullt og helt bak. Jeg synes det er trist i dag – når man faktisk har muligheten til å oppfylle valgløftene – at man velger å gjøre det motsatte og heller bryte valgløftet. Avslutningsvis: Det at man bygger en fortidens vei med to felt, og ikke bygger firefelts med en gang, er uheldig, spesielt med tanke på trafikktallene for E6, som slo feil. Jeg er redd for at det kan bli feil i denne omgang også.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Det har vært en interessant debatt så langt, og det jeg dessverre kan registrere, er at mange valgløfter ikke er verdt mer enn papiret de er skrevet på, for representanten Ingjerd Schou mener at hvis hun nå hadde fulgt sitt valgløfte, hadde det ikke blitt noen vei, og det hadde forsinket hele prosessen. Da må jeg si at jeg synes det er underlig at man lovte det – og gikk høyt på banen i sin motstand mot bompenger for kun to år siden. Så er det flere som har vært inne på hvordan Fremskrittspartiet skal dekke inn kostnadene når vi sier nei til bompengeinnkreving. Fremskrittspartiet er klare der – i desember hvert år, i samleproposisjonen, fremmer vi inndekningsforslagene. Jeg har lyst til å si litt om at man nå velger tofelts vei i forhold til hvilken trafikkvekst man venter framover. Vi vet fra E6-utbyggingen gjennom Østfold at de trafikktallene som departementet kom med da, som de regnet med at man skulle nå i 2020, nådde vi allerede i 2009. Så feil tok man da, og Fremskrittspartiet er bekymret for at man går i samme fella på nytt. Når vi også vet at det er mye rimeligere å bygge en firefelts vei med en gang, enn å bygge tofelts vei nå for så om noen år å måtte utvide, er det underlig at ikke denne sal er mer framtidsrettet. Vi snakker tross alt her om en av hovedveiene inn til Norge fra kontinentet. Da er det rart at man ikke er mer framtidsrettet. Enda mer spesielt blir det at vi har en fylkesplan i Østfold som regjeringen nylig godkjente etter to års behandling, og som legger opp til en betydelig befolkningsvekst. Meg bekjent er den fylkesplanen med den betydelige befolkningsveksten godkjent i regjeringen med noen endringer, foretatt etter at departementet utredet hvilken trafikkvekst de regner med i Østfold. Da kunne det være interessant å høre hvordan statsråden ser på det i forhold til de endrede forutsetningene som har kommet siden departementet lagde sine trafikkanalyser.
Bent Høie (Høyre), 2011-06-14:
Mange hadde forventninger til at ny nasjonal helseplan også skulle være en sykehusplan der Stortinget fikk et ord med i laget om hva som skulle være minimumsinnholdet i de ulike sykehustyper. Ikke minst hadde en håp om dette siden det står i Soria Moria-erklæringen at Nasjonal helseplan skal bli mer operativ, og alle opposisjonspartiene på Stortinget mener det, regjeringspartiet Senterpartiet mener det, og regjeringspartiet SV mener det. Likevel fikk vi altså en ny nasjonal helseplan der en hadde laget en definisjon av lokalsykehus som, for å si det slik, var skreddersydd for den aktuelle situasjonen, med én sykehusavdeling i ett fylke for å unngå en belastning knyttet til det som står i Soria Moria-erklæringen, at ingen lokalsykehus skal legges ned. Hva er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet er så redd for at Stortinget skal få lov til å mene noe om minimumsinnholdet i sykehus og skal holde dette tett inntil brystet internt i regjeringen?
Bent Høie (Høyre), 2011-06-14:
Vi velger å bruke begrepet «ansiktsløse byråkrater» når viktige politiske beslutninger om sykehusstruktur og innhold i sykehus fattes av foretak innenfor et system som folk rett og slett ikke kjenner seg igjen i, fordi beslutninger om viktige funksjoner i deres lokalsamfunn ikke lenger fattes av folkevalgte, men av byråkrater og foretaksstyrer. Det er en modell vi mener ikke passer. Vi mener at dette i mye større grad burde vært demokratisk forankret gjennom en nasjonal helse- og omsorgsplan forankret her i Stortinget. Når det gjelder de private tilbudene, vil disse være avhengige enten av avtaler med det offentlige eller av at pasientene velger tilbudet. Og det er jo ingenting som er mer demokratisk enn at hver enkelt av oss får være med og påvirke tilbudsstrukturen gjennom våre egne valg. Så jeg klarer ikke helt å se den koblingen som representanten Tove Karoline Knutsen her foretar.
Bent Høie (Høyre), 2011-06-14:
Høyre mener ikke at private bare skal være et alternativ til den offentlige helsetjenesten, vi mener de skal være en del av den offentlige helsetjenesten. Det er jo der hovedforskjellen mellom oss og de rød-grønne ligger. Når de rød-grønne partiene lar private alternativ vokse opp, men som en ikke er villig til å ta i bruk i offentlig regi, skaper det et todelt helsevesen – i Norge har vi i dag det mest todelte helsevesen vi har hatt etter krigen. Folk som har god økonomi nå, kan kjøpe private tilbud, mens de som har dårligere økonomi, blir satt i en lengre og lengre helsekø. Når det gjelder dette med «samfunnsmessige forhold», er det bare et begrep som er brukt i loven, nettopp for at vi skal kunne bruke politiske hensyn til å nekte etablering av gode private tilbud. Det må være tilbudets kvalitet som er avgjørende for at en får etablert dette. Så er en avhengig av avtaler eller av at den enkelte av oss faktisk velger tilbud.
Bent Høie (Høyre), 2011-06-14:
Det er et ganske komplisert bilde som representanten nå tar opp i sin replikk. Det er helt åpenbart at en del av de basistilbudene som noen av kommunene i dag skal ha, er oppgaver mange av de små kommunene er flinke til å løse, mens oppgavene er betydelig større og mer krevende for de store kommunene. Men hvis en ser for seg det som ligger som en intensjon i denne reformen – at kommunene skal ta på seg større og mer kompliserte oppgaver, f.eks. det de nå blir pålagt gjennom å ha et døgntilbud innenfor øyeblikkelig hjelp, gjennom å hindre innleggelse i spesialisthelsetjenesten, gjennom en kommunal medfinansiering – kommer ikke minst behovet for en mer og mer spesialisert kompetanse til å bli en hovedutfordring. Innenfor både helseområdet og andre områder ser vi at det er et problem at for mange kommuner er for små. Det er nettopp derfor kommunene selv velger å jobbe interkommunalt, fordi de ser at de ikke makter å løse oppgaven alene.
Bent Høie (Høyre), 2011-06-14:
Denne regjeringen har i seks år trenert innføringen av en rettighetsfesting av brukerstyrt personlig assistanse. Selv den siste saken, som ble lagt fram av denne statsråden, argumenterte mot en sånn rettighetsfesting. Nå har stortingsflertallet bedt om at regjeringen kommer tilbake med en rettighetsfesting, mens opposisjonen i dag foreslår den konkrete lovparagrafen. Det er skapt store forventninger om at rettighetsfestingen av brukerstyrt personlig assistanse nå blir raskt innført. Kan statsråden garantere for at regjeringen vil legge fram en lov som rettighetsfester personlig assistanse for brukere med store behov, og at loven blir gjeldende i løpet av 2012?
Bent Høie (Høyre), 2011-06-14:
I forbindelse med at det innføres kommunal medfinansiering for spesialisthelsetjenesten er dette nå avgrenset til medisinske diagnoser. Disse medisinske diagnosene har det til felles at de stort sett rammer eldre mennesker. Derfor har kommunalministeren i kommuneproposisjonen fordelt disse pengene etter alderskriterier, noe som er en klar bekreftelse på dette. Statens helsetilsyn, som har hatt en fireårig satsing på tilsyn med tjenester til eldre, la i 2010 fram en rapport som viser at direkte innleggelse i sykehjem, og ikke via sykehus, hvor man har den diagnostiske kompetansen, veldig ofte ble nevnt som eksempler på svikt i tjenesten. Ikke minst viser denne rapporten også at mange eldre mennesker kommer for sent til sykehus. Regjeringens eget ekspertutvalg på eldremedisin har kommet til den samme konklusjonen: Eldre mennesker kommer for sent på sykehus. Hvordan vil kommunal medfinansiering for pasienter som stort sett er eldre mennesker, bedre deres tilgang til sykehus?