trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Helseministeren har rett i at man skal gjennomføre effektiviseringstiltak i sykehussektoren. Men samtidig har helseministeren vært krystallklar på – han sa det til Dagbladet 19. juni, og har gjentatt det flere ganger – at psykiatrien skal skjermes. Nå får man melding i Helse Øst, etter vedtak 30. oktober, om at det blir betydelige kutt i forhold til psykiatrien nettopp i østlandsområdet. Dette vil ramme Sogn senter for barne- og ungdomspsykiatri, og det vil ramme barne- og ungdomspsykiatrien generelt. Det betyr at barn med psykoser, altså med syns- og hørselshallusinasjoner, med paranoide vrangforestillinger, og som i dag allerede venter på behandling, skal måtte vente ytterligere. Det betyr at den gruppen som helseministeren hadde en kronikk om for to dager siden i Dagbladet, nemlig de som har spiseforstyrrelser, må vente enda lenger på behandling. Det betyr at man igangsetter tiltak som helseministeren selv har sagt at man skal verne om, og det er snakk om kutt av ca. 50 stillinger bare innenfor barne- og ungdomspsykiatrien i Oslo. Det er snakk om ytterligere kutt i samme størrelsesorden ved Nic Waals Institutt, som også bidrar når det gjelder barne- og ungdomspsykiatrien. Dette er stikk i strid med hva helseministeren har sagt. Vil helseministeren nå gripe inn for å få slutt på kuttene i barne- og ungdomspsykiatrien?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
«Ved Ullevål sykehus meldes det om overkapasitet innen hjertekirurgi, samtidig som det nå foretas 1 200 kirurgiske inngrep ved Feiringklinikken årlig. Operasjonene ved Feiringklinikken finansieres over offentlige helsebudsjetter, og nevnte situasjon bidrar dermed til dårlig samlet ressursutnyttelse, siden Ullevål er pålagt en beredskap som ikke kan reduseres, på tross av overkapasitet. Vil statsråden gjennomføre tiltak for å motvirke denne situasjonen?»
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Vi registrerer nå at sykehusene gjennom helseforetakene sliter med økonomien, og at en rekke omstillingsprosesser er i gang. Konsekvensen av at man også sliter med økonomiske problemer knyttet til hjertekirurgien ved Ullevål kan bli at man i en konkurransesituasjon, eksempelvis med Feiringklinikken, begynner å miste fagfolk, og man trenger faglig utfordring, man trenger den utviklingen, både i retning av spesialitet og for å vedlikeholde den. Ut fra tall som jeg har fått fra Ullevål, tjener enkelte hjertekirurger ved Feiringklinikken 92 000 kr i uken på hjertekirurgi der. Det betyr at hvis en hadde jobbet bare der, kunne en ha tjent opp mot et par millioner kroner i løpet av et halvt år. Det er klart at dette virker demoraliserende og derekrutterende i forhold til spesialisthelsetjenesten ved offentlige sykehus, og det betenkelige er at det er offentlige midler som brukes. Vil helseministeren bidra til tiltak som kan virke utjevnende, slik at man ikke mister fagfolk fra det offentlige og inn i andre institusjoner, som er konsekvensen av den typen ulik betaling?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg vil understreke at jeg og også SV er veldig glad for at man har en kapasitet innenfor hjertekirurgi som gjør at man unngår ventetid. Samtidig er vi opptatt av at ressurser må brukes på en slik måte at flest mulig får behandling og på et hensiktsmessig nivå. Men hvis midlene i stor grad brukes til skyhøye avlønninger til helsepersonell, vil man i prinsippet kunne behandle færre for de samme summene. Det man også ser ved Feiringklinikken, er utbygging av en rehabiliteringsavdeling, uten noen form for offentlig godkjenning, parallelt med at både sykehus med rehabiliteringsavdelinger og rehabiliteringssentra for øvrig sliter med dårlig økonomi. Helseministeren kan godt ha den holdningen at det er helseforetakenes oppgave å avtale avlønning. Men samtidig må helseministeren se det overordnede ansvaret han har for at midlene brukes på en riktig måte, slik at ikke det offentlige gjennom sine midler undergraver offentlig virksomhet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Vestfold-kommunen Re sitt investeringsfirma Nordea Finans har nå, etter påtrykk fra kommunen, solgt ut sine aksjer i det franske oljefirmaet TotalFinaElf. Dette skjer etter avsløringer om at firmaet er under etterforskning for barnearbeid og tvangsarbeid i Burma. Oljefondet har investert 2,2 mrd. kr i dette selskapet, i tillegg til at selskapet har engasjementer på norsk sokkel. Vil Regjeringen la avsløringene få følger for Norges forhold til TotalFinaElf?»
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg takker for svaret. Det jeg da lurer på, er: Vil Regjeringa eventuelt ta noen skritt før dette utvalget starter jobben sin? For Regjeringa er jo også uavhengig av dette og kan ta skritt på egen hånd. Og når vi har en statsminister som er såpass engasjert i Burma, og det viser seg at tvangsarbeidet og barnearbeidet som dette spesifikke firmaet har benyttet seg av, nettopp har foregått i Burma, lurer jeg på om det kunne tenkes at statsministeren vil komme høyt på banen før dette utvalget begynner å jobbe.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg regner i så fall med at hvis det viser seg ut fra den etterforskningen som nå foregår i Frankrike, at TotalFinaElf har benyttet seg både av tvangsarbeid og barnearbeid, noe bl.a. ILO, som er FNs eget organ, har avdekket, vil Regjeringa gå direkte inn og si: Vi aksepterer ikke at det norske oljefondet investeres i dette firmaet, fordi vi mener at det norske folk skal slippe å bli stilt indirekte ansvarlig for overgrep mot barn og mot arbeidere i andre land.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-11-20:
Finansdepartementet er ansvarlig for forvaltningen av Statens petroleumsfond, og jeg vil derfor konsentrere meg om å svare på den del av spørsmålet som gjelder Petroleumsfondet. Olje- og energiministeren er som kjent ansvarlig for virksomheten på norsk sokkel. Petroleumsfondet investeres i land som Norge har omfattende samhandel med. Selskapene må etterfølge den nasjonale lovgivningen i de landene de opererer. For å sikre at Petroleumsfondets investeringer ikke er i strid med folkeretten, ble den såkalte uttrekksmekanismen for fondet etablert i fjor. Regjeringen har opprettet et råd som skal vurdere folkerettslige spørsmål etter henvendelse fra Finansdepartementet. Dette rådet hadde i vår til vurdering spørsmålet om en investering gjennom Petroleumsfondet kunne innebære brudd på de folkerettslige forpliktelsene når det gjelder menneskerettigheter. Rådet pekte på at enkelte konvensjonsbestemmelser gir en internasjonal aktivitetsplikt, og at det ikke kunne utelukkes at investeringer i selskaper med virksomhet som omfattes av slike bestemmelser, kunne være i strid med folkeretten. Dette gjelder FNs barnekonvensjons bestemmelser om seksuell utnyttelse av barn og salg av barn samt ILOs konvensjon nr. 182 om barnearbeid. På grunnlag av Folkerettsrådets vurderinger varslet Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett for i år at en systematisk ville undersøke om det er selskaper i porteføljen – til Petroleumsfondet – med virksomhet i strid med bl.a. disse konvensjonene. Finansdepartementet er i ferd med å inngå avtale med en ekstern konsulent som skal filtrere porteføljen – altså gjennomgå med sikte på å anbefale en utluking – for selskaper som er rammet av disse folkerettsbestemmelsene som jeg har referert til. Dette vil bli gjennomført fra årsskiftet. Hvis TotalFinaElf har en virksomhet som rammes av ovennevnte konvensjoner, vil selskapet bli vurdert utelukket innenfor uttrekksmekanismen for fondet. Regjeringen har nylig på grunnlag av Stortingets anmodning opprettet et offentlig utvalg som skal foreslå etiske retningslinjer for Statens petroleumsfond. Dette utvalget skal avgi sin rapport før sommeren 2003. Rapporten vil så bli sendt på høring. På grunnlag av bl.a. utvalgets rapport og høringsuttalelsene vil Regjeringen legge frem sak for Stortinget våren 2004.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-11-20:
Det er jo sjelden jeg får spørsmål om hvorvidt statsministeren vil komme høyt på banen. Men hvis spørsmålet er ment rettet til finansministeren, vil jeg svare at Regjeringen vil, som jeg nettopp har svart i mitt innlegg, gjennomføre en såkalt filtrering av porteføljen, altså gjennomgang av selskaper der Petroleumsfondet har investeringer, med sikte på å se om det er noen av disse som bryter de folkerettslige forpliktelser vi har innenfor bl.a. Barnekonvensjonen og ILO-konvensjonen om barnearbeid. Så svaret på spørsmålet er ja. Vi avventer ikke dette utvalgets utredning før vi gjennomgår porteføljen med sikte på også disse områdene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-11-20:
Jeg vil understreke at Finansdepartementet ikke har noe grunnlag for å si om TotalFinaElf bryter retningslinjene pr. i dag. Det som nå foreligger, er en etterforskning. Kun resultatet av dette vil kunne gi forvissninger om man faktisk bryter internasjonale folkerettslige konvensjoner, og da vil Regjeringen gå frem på den måten som er beskrevet i revidert nasjonalbudsjett, altså gjennom uttrekksmekanismen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-11-20:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til justisministeren: «Ifølge Aftenposten har staten gitt monopol på produksjon av paller ved landets fengsler til ett firma. Konkurrentene hevder dette fører til tap av arbeidsplasser og umulige konkurranseforhold når et firma får tilgang til rimelig arbeidskraft gjennom en slik avtale. Hva vil statsråden foreta seg i denne forbindelse?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-11-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg syns det er særdeles positivt at det er tatt grep for å sikre at også andre skal kunne få den type avtaler som jeg i media har sett representanter for firmaet selv karakterisere som en gullkantet avtale – riktignok før de nye retningslinjene ble vedtatt. Dette er et uvanlig anbud. Det er ikke et mål for Regjeringen å få en billigst mulig avtale, men en avtale som gir best mulig betalt for de tjenester som staten via innsatte i fengsel yter overfor private firma. Firmaet Aven har hatt et svært langvarig avtaleforhold til staten, fra 1973. Det har betydelig markedsmakt og har til dels betydelig med utstyr ved mange av landets fengsler. Det vil derfor være vanskelig for andre å klare å konkurrere med disse. Det må være et mål for Regjeringen å unngå en monopolsituasjon. En må dermed legge til rette for at flere skal kunne få denne type anbud, og det må da kanskje gjøres noen grep for at det skal være mulig. Jeg vil spørre statsråden om han er villig til å ta de nødvendige grep for at vi skal få en reell konkurransesituasjon.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-11-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er bra at statsråden akter å følge det opp på den måten.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Etter straffegjennomføringsloven har innsatte en aktivitetsplikt ved gjennomføring av fengselsstraff. Denne aktivitetsplikten kan bestå av arbeid, opplæring, program eller andre tiltak, og kriminalomsorgen er forpliktet til å skaffe innsatte et aktivitetstilbud i den grad det er praktisk mulig. Også innsatte har krav på et arbeidstilbud, og jeg har i utgangspunktet ingen betenkeligheter med å la private aktører være med og bidra i forhold til å gi innsatte et arbeidstilbud. Fengselsvesenet inngikk den første avtalen om samarbeid med firmaet Aven AS den 1. mars 1973. Denne avtalen var knyttet til virksomhet ved Ilseng Arbeidskoloni. Etter dette ble det inngått flere avtaler knyttet til andre fengsler, og firmaet driver i dag virksomhet ved fem enheter i fengselsvesenet, hvorav tre arbeidskolonier. Grunnlaget for kontraktsinngåelsene var at domfelte med kort soningstid skulle ha mulighet til å få et meningsfullt og produktivt arbeid som krevde begrenset opplæringstid. Det medfører riktighet, som Enoksen påpeker, at det i hovedsak er ett firma, Aven AS, som har inngått avtaler med kriminalomsorgen vedrørende produksjon av paller, og som således er hovedaktør i denne sammenheng på det nåværende tidspunkt. Jeg vil imidlertid understreke at det er viktig at de avtaler kriminalomsorgen inngår med private bedrifter, enten det gjelder kontrakter i arbeidsdriften eller andre tjenester, er underlagt alminnelige konkurranseregler. I de generelle retningslinjene for fengselsvesenets arbeidsdrift, gitt av Justisdepartementet 29. februar 2000, er det en klar forutsetning at framtidige kontrakter mellom kriminalomsorgen og private aktører i forbindelse med arbeidsdriften bare skal inngås etter en vanlig anbudsrunde. Dette vil være med på å sikre likebehandling og konkurranse mellom de aktørene som opererer i markedet. Når det gjelder kontraktene mellom Aven AS og kriminalomsorgen, er man i gang med å revidere disse etter de nye retningslinjene etter hvert som gamle avtaler løper ut. Her kan jeg vise til at Region Øst, i forbindelse med utløpet av produksjonsavtalen mellom Aven AS og Trøgstad fengsel, sommeren 2001 sendte ut en invitasjon til 100 NHO-bedrifter om å konkurrere om ny produksjonsavtale med fengslet. Muligheten til å inngå produksjonssamarbeid med fengslet ble annonsert i Lysningsbladet mv. etter vanlige anbudsrutiner. Resultatet av anbudsrunden var at Aven AS var den eneste som gav et tilbud, og firmaet er derfor fortsatt engasjert i arbeidsdriften ved Trøgstad fengsel. Som justisminister er jeg opptatt av at det skal være ryddige rutiner omkring kriminalomsorgens samarbeid med private bedrifter. Det er et viktig poeng at flere aktører er med på å konkurrere om ledige kontrakter for at kriminalomsorgen også skal kunne nyttiggjøre seg de beste tilbud til enhver tid. Jeg vil sørge for at denne saken følges opp slik at alle nye produksjonsavtaler mellom kriminalomsorgen og private aktører inngås etter vanlig anbudsrunde.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Jeg må forholde meg til de konkurranseregler som ble innført i 2000. Hvis noen har vært med en stund, vil de ha markedsmakt i kraft av at de har vært med. Slik vil det være på en rekke områder hvor man innfører anbud og konkurranse. Om det er noe ved selve anbudsspesifikasjonen eller utlysingen som kan sørge for at grunnlaget blir best mulig for andre aktører, skal jeg i hvert fall ta initiativ til at det blir gjennomgått, og se om det er mulig, for jeg har selvfølgelig samme interesse som representanten gir uttrykk for i sitt spørsmål til meg, nemlig at det skal være en reell konkurransesituasjon.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Utelivsbransjen har måttet tåle et svært kritisk søkelys i den senere tid. Man har dessverre sett til dels meget alvorlige regelbrudd når det gjelder restauranter og skjenkesteder flere steder i landet. Særlig har en rekke forhold i Oslo blitt avdekket etter at jeg for ett år tilbake initierte et prosjekt i Oslo med samordnede kontroller mellom politi og flere statlige og kommunale etater. De avdekkede forhold er helt uakseptable. Det burde være en selvfølge for publikum å kunne stole på at mat og drikke behandles og serveres på en fullt ut betryggende måte, og at serveringsstedene for øvrig overholder de regler og bestemmelser som gjelder i bransjen. Dagens lovverk er etter min mening i det alt vesentlige tilstrekkelig med tanke på å vedta og iverksette sanksjoner mot de bedriftene som ikke følger gjeldende regler. Det er bl.a. strenge kvalitetsregler i næringsmiddellovgivningen, mens alkoholloven på sin side har strenge vandelskrav for at man skal kunne få tildelt og beholde skjenkerett for alkohol. Kommunen kan dertil inndra skjenkebevillinger ved brudd på alkoholloven og andre lover knyttet til skjenking. Politiet har hjemmel til å stenge et skjenkested i inntil to dager. Når det gjelder serveringsloven, gir den også politiet en mulighet til å stenge serveringsvirksomheten i inntil fire dager. Ellers kan kommunen inndra serveringsbevilling ved lovbrudd. Det er viktig at kommunen inndrar offentlige tillatelser eller stenger serverings- og skjenkesteder der kontrollen avdekker alvorlige brudd på reglene, og dernest at publikum får vite hvilke steder som kortvarig eller i lengre tid blir stengt. De ulike lover hindrer ellers ikke kontrollmyndighetene i å offentliggjøre hvilke serverings- eller skjenkesteder som har fått pålegg eller anmerkninger. Mye beror på den praksis som i årenes løp er fulgt på kommunalt hold. Gode grunner kan tale både for offentliggjøring av slike opplysninger og for taushet om dette. Når det gjelder spørsmålet om konkret initiativ, kan jeg opplyse at det jevnlig holdes møter mellom bransjen og involverte departementer der vi går gjennom en rekke problemstillinger knyttet til kriminalitet og regelbrudd i restaurantbransjen. Når det gjelder offentliggjøring spesielt, blir det etter min mening et spørsmål om hvilken praksis den enkelte kommune velger å følge både med hensyn til offentliggjøring av resultatene av sitt kontrollarbeid og med hensyn til hvor strenge man skal være i forbindelse med å inndra offentlige bevillinger. Jeg vil imidlertid gjennom det kontaktarbeid jeg har, sørge for at dette tema blir gjennomgått.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Nå mener jeg å erindre fra mitt manus at jeg snakket om noe mer enn samtaler med bransjen. Jeg snakket om kontakter med berørte departement, og jeg kan, for Oslos vedkommende, gjerne tilføye kommunen. Dette er en struktur som eksisterer fordi man nettopp vil være ute og bekjempe kriminalitet. Jeg har vært opptatt av dette gjennom lengre tid, også forut for dette spørretimespørsmål. Det jeg viser til, er at denne strukturen gir mulighet for samarbeid mellom berørte kommuner, f.eks. Oslo, departement som er berørt av ulike typer lovgivning, og bransjen. Når jeg nevner bransjen, er det fordi det er viktig å ta på alvor at bransjen sammen med fagforeningene vil mobilisere, slik at man i tide kan reagere, og slik at man stiller opp som partner, som ansvarlige borgere for å bekjempe kriminaliteten. Så den strukturen vi har, er nettopp laget fordi vi skal kunne forebygge, avdekke og bekjempe. Og det vil være en del av gjennomgangen som bl.a. er berammet på et arbeidsmøte i nær framtid, å se på hvilke erfaringer man nå har. Når det gjelder offentliggjøring, har jeg allerede sagt at jeg vil se på det. Og jeg har merket meg den praksis som er satt i verk i Oslo, bl.a. med byrådets velsignelse, om å snakke klart og tydelig om dette.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
La meg ta et eksempel som går på offentliggjøring. La oss si at tilsynsmyndighetene ut fra en føre var-vurdering stenger, og så får man analysert prøver. Resultatet kommer først etterpå, for man vil være sikker på hva det er det gjelder, men man har allerede reagert på en slik måte at man stenger. Mitt generelle inntrykk, ut fra det samarbeidet som eksisterer mellom de ulike departementene og ulike offentlige etater, både kommunale og statlige, er at man nettopp samarbeider fordi man skal reagere. Man skal reagere på en slik måte at man er effektiv og slår ned på det. De hovedoppslag som media har presentert, handler nettopp om at man har funnet urovekkende forhold som man har reagert på både med strenghet og besluttsomhet. For å være sikker på hvordan erfaringene totalt sett er, har jeg vært med på å lage en slik struktur som representanten spurte om. Den strukturen har jeg tenkt å bruke, fordi man skal forebygge kriminalitet, bekjempe den og avverge den med de virkemidler som loven gir oss, og eventuelt også komme med nye initiativ der det trengs.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
I forbindelse med Politireform 2000 ble tidligere Hamar, Kongsvinger og Østerdal politidistrikter slått sammen til ett nytt, Hedmark politidistrikt, med virkning fra 1. januar 2002. I tiden som har gått etter sammenslåingen, har Hedmark politidistrikt, i likhet med andre politidistrikter, foretatt en rekke organisatoriske og tjenestemessige vurderinger for å nå hovedmålene med reformen, som bl.a. er en mer tjenesteytende og kostnadseffektiv etat, og ikke minst en etat som mer effektivt forebygger og bekjemper kriminalitet. Med bakgrunn i dette overordnede perspektiv har også Hedmark politidistrikt forberedt iverksetting av reformen. Distriktet skal i løpet av 2003 gjennomgå alle sine tjenesteordninger. I den søndre delen av politidistriktet, hvor bl.a. Nord-Odal lensmannsdistrikt ligger, er en arbeidsgruppe allerede godt i gang med denne prosessen. Arbeidsgruppen forventes å ha utarbeidet en ny tjenesteliste, som vil gi en vesentlig mer aktiv polititjeneste i Kongsvinger-regionen, før utgangen av inneværende år. Dette arbeidet omfatter også en innlemming av Nord-Odal i et vaktsamarbeid med reservetjeneste. Det forventes følgelig at det oppnås en klar forbedring for publikum med hensyn til tilstedeværelse og tilgjengelighet av polititjenester. En tilsvarende gjennomgang av bemanningssituasjonen pågår nå i politiet i hele landet med sikte på å oppnå en forbedret fordeling av personellressursene i samsvar med den nye distriktsstrukturen i politi- og lensmannsetaten. Oppsummert, og basert på de opplysninger jeg har, synes ressurssituasjonen og ressursdisponeringen i Hedmark politidistrikt å være slik at publikum kan være trygge på at polititjenesten i distriktet yter den nødvendige hjelp og bistand.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Jeg har i mitt første svar sagt at en arbeidsgruppe forventes å komme med en ny tjenesteliste, som vil gi en mer aktiv polititjeneste i Kongsvinger-regionen, før utgangen av inneværende år. Dette arbeidet omfatter også en innlemming av Nord-Odal i et vaktsamarbeid med reservetjeneste. Det forventes en klar forbedring for publikum med hensyn til tilstedeværelse og tilgjengelighet av polititjenester. Ellers gir Hedmark politidistrikt meg den opplysning at Nord-Odal, som ligger syv mil fra grensen, etter deres observasjon så langt ikke har hatt problemer i spesiell grad sammenlignet med andre distrikter i forbindelse med grenserelatert kriminalitet. Men representanten har et avgjørende poeng. En skal følge med, slik det også er tatt opp fra andre representanter her i salen tidligere, og derfor er det også tatt initiativ til at det skal foregå aksjoner nær grenseområdene, bl.a. for å bekjempe ulovlig aktivitet av kriminelle som kan tenke seg å benytte seg av den grensen som vi nå har, etter Schengen-avtalen. Det er initiativ som jeg har bedt Politidirektoratet om å følge opp i alle grensenære områder.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Ved en livets tilskikkelse har jeg truffet denne personen som er omtalt, personlig. Han sa at det etter ikke så lang tid kom en politipatrulje. Det skjedde ikke på den måten han var vant til fra før, men han tok episoden opp med meg for at jeg skulle være oppmerksom på det som skjedde lokalt, på samme måte som representanten er opptatt av det. Han sa at når politiet først var varslet, var de meget tjenestevillige og vennlige overfor han. Det er nettopp det som er hensikten med gjennomgangen av reformen, at politiet skal være tilgjengelig. De trenger ikke å være tilgjengelig på den måten som de var før, at de sitter på stasjonen hele døgnet, men det skal være folk som er tilgjengelig, f.eks. i form av patrulje eller på annen måte. Jeg kjenner godt eksemplet, og jeg lovte personen å ta det med meg når jeg senere skulle følge opp etatsstyringen av Politidirektoratet og politireformen i de ulike distrikter, og i dette tilfellet Hedmark politidistrikt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Representanten Dybevigs spørsmål er stilet til kommunal- og regionalministeren. Da spørsmålet også angår Justisdepartementets ansvars- og fagområde, har kommunal- og regionalministeren og jeg funnet det hensiktsmessig at det er jeg som skal avgi svaret på representantens spørsmål. Både kommunal- og regionalministeren og jeg anser det som svært viktig å få uttransportert asylsøkere etter avslag på søknad og andre uten gyldig opphold i Norge. Vi uttransporterer nå langt flere personer enn tidligere. Hittil i år har politiet uttransportert 5 928 personer. I tillegg har 712 personer reist hjem frivillig med IOM, International Organization for Migration. Det foreligger ingen umiddelbare planer om å etablere en samordnet sentral base mellom Aetat, trygdekontor, sosialkontor og andre offentlige registre. Vår oppfatning er at en samordnet base mellom disse instansene ikke i vesentlig grad vil lette politiets arbeid med å oppspore asylsøkere. Asylsøkere med endelige negative vedtak har ikke rettigheter etter lov om sosiale tjenester. Sosialkontorene skal henvise asylsøkere med negative vedtak tilbake til mottak. Asylsøkere med endelige negative vedtak har i utgangspunktet heller ikke arbeidstillatelse. Politiet har imidlertid direkte søkeadgang til Folkeregisteret og Fremmedkontrollregisteret og kan få opplysninger fra andre registre, bl.a. Arbeidstakerregisteret. I løpet av neste år vil vi imidlertid få en samordnet database for politiet, Utlendingsdirektoratet og Utlendingsnemnda som vil effektivisere arbeidet på utlendingsfeltet. Dette systemet, som kalles DUF, vil både være et personregister og en saksbehandlerdatabase. I tillegg til opplysninger som vedrører saksbehandlingen, vil man legge inn opplysninger om oppholdssted. En asylsøker kan bo enten på mottak eller privat. Når det er grunn til å tro at en utlending vil unndra seg iverksetting av vedtak, kan man etter utlendingsloven § 41 pålegge en utlending et bestemt oppholdssted. Hvis asylsøkeren ikke bor på oppgitt adresse, vil politiet måtte benytte vanlige etterforskningsmetoder for å oppspore vedkommende. Det er imidlertid ikke mangel på opplysninger om oppholdssted som utgjør det største problemet med hensyn til å få uttransportert asylsøkere med endelig negativt vedtak. Den vesentligste årsaken til at det kan ta lang tid å få uttransportert utlendinger uten rett til opphold her er at ca. 90 pst. av dem som skal uttransporteres av politiet, ikke har tilstrekkelige reisedokumenter. I mange tilfeller holdes pass eller andre dokumenter skjult. Politiet må derfor nedlegge et betydelig arbeid med å få identiteten fastslått, slik at vedkommende land er villig til å utstede reisedokumenter. Det har i den senere tid vært iverksatt en rekke tiltak for å effektivisere uttransporteringene. Jeg vil spesielt nevne at det nå er nedsatt en tverrdepartemental arbeidsgruppe innen utlendingsfeltet som skal effektivisere politiets arbeid med identifikasjonsfastsettelse og uttransportering og andre tiltak for å lette uttransport, bl.a. avtaler med de aktuelle hjemland.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Når det gjelder det generelle arbeidet med å effektivisere saksbehandlingen med hensyn til selve asylsøknaden, er det et arbeid som kommunal- og regionalministeren, med de instanser hun har ansvar for, har lagt betydelig trykk på, og hvor man også har oppnådd resultater i form av raskere saksbehandling. Det er det grunn til å registrere. I tillegg har kommunal- og regionalministeren sagt at de som har fått endelig avslag, ikke skal få offentlig støtte i form av sosialhjelp, så den innstrammingen er allerede signalisert klart og tydelig fra kommunal- og regionalministerens side. Det som jeg oppfatter som hovedanliggendet til representanten, er hva som skal til for å få uttransporteringen i gang. Her har jeg vist til at vi gjennom det nye dataregisteret som vi vil få til rådighet for utlendingsforvaltningen og politiet, vil få et mer effektivt verktøy enn i dag. Men jeg har samtidig sagt at det ikke er transportkapasiteten som er det avgjørende nå, men det er rett og slett arbeidet med å skaffe reisedokumenter som aksepteres i det landet som skal motta vedkommende. Og her legges det nå et betydelig trykk for at dette skal bli effektivisert, slik at folk ikke skal være her i landet når de ikke har krav på å være her.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-11-20:
Når det gjelder det siste, er det mitt inntrykk at utlendingsmyndighetene legger betydelig arbeid i å være dyktige både i nasjonalt og internasjonalt samarbeid for å behandle sakene rettssikkerhetsmessig riktig, men også effektivt, som representanten i sitt spørsmål er inne på. Når det gjelder spørsmålet om en kan bruke andre enn politiet, så er det jo politiet som skal gjennomføre tvangsvedtak. Men i tilknytning til et rammeuavhengig vedtak som ble gjort i budsjettet for inneværende år, hvor man bad om å se på en mulig anbudssituasjon hvor private kunne forestå fangetransport under politiets ledelse, så har Justisdepartementet bedt om at dette arbeidet også skal inkludere uttransportering av asylanter. Det er en arbeidsgruppe som nå har avgitt sin første innstilling om en mulig anbudsordning for bruk av private under politiets ledelse ved fangetransporter. Gruppen er nå i full gang med å se på arbeidet som knytter seg til lignende ordninger i forbindelse med uttranspotering av asylanter, og som en prøveordning. Dette kommer i tillegg til vedtak som er gjort her i Stortinget tidligere.
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-11-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Det er avsatt ekstra midler til å transportere ut asylsøkere som har fått avslag på opphold i Norge. Imidlertid er strømmen av asylsøkere inn til Norge større enn antallet som uttransporteres. Det finnes heller ikke en sentral, samordnet database mellom Aetat, trygdekontor, sosialkontor og andre offentlige registre i dag som vil lette politiets arbeid med å oppspore asylsøkere. Hva vil statsråden gjøre for å etablere en slik samordnet, sentral base for å effektivisere uttransporteringen?»
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-11-20:
Det ble sagt av justisministeren at det ikke volder noe særlig problemer i forhold til at man ikke hadde en samordnet base. Det er slik at i Norge får man sosialstønad, og man får offentlig støtte selv om man har fått avslag på en asylsøknad, og da er man inne i et offentlig system og inne i en database for å få økonomiske midler enten på trygdekontor, sosialkontor eller eventuelt Aetat så lenge det finnes en ordning som gir dem økonomisk støtte. I Nederland er det slik at man ikke får økonomisk støtte hvis man får avslag på asylsøknaden etter andre gangs behandling. Er det mulig å innføre noe slikt i Norge? Målet er at man i Norge skal behandle en asylsøknad i løpet av åtte dager, mens det reelt sett tar 71 dager. I tillegg til det første spørsmålet, som gikk på om man ønsker en slik nederlandsk modell om å avslå økonomisk støtte, har jeg et spørsmål til: Hva vil man gjøre for å få behandlingstiden ned fra 71 dager til måltallet på åtte dager?
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-11-20:
Jeg noterer at det er en klar forbedring i forhold til saksbehandlingen når det gjelder asylsøkere, og at det har vært en klar skjerping der, og også at det har blitt langt flere som har blitt uttransportert i forhold til mengden asylsøkere som har kommet til Norge. Men man må også se på det i forhold til den totale mottakskapasiteten vi har i Norge. Hvis det hele tiden er slik at det kommer flere asylsøkere og færre blir uttransportert, får man et problem i forhold til mottakskapasiteten. Vil justisministeren være villig til å bruke andre enn politiet til å ordne uttransportering? Og i tillegg vil jeg stille følgende spørsmål: Hvor dyktig er UDI til å bruke Dublinkonvensjonen for å hindre såkalt asylshopping, dvs. asylsøkere som går fra det ene landet til det andre og søker om asyl?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-11-20:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «Framtida for norsk offshorenæring ligg i stadig større grad i flytande og flyttbare installasjonar, kombinert med subsea-løysingar. Dersom norsk skipsfart ikkje får europeisk konkurransedyktige vilkår, kva for konsekvensar ser statsråden for offshoreaktiviteten i Nordsjøen og for internasjonaliseringa av norsk offshorenæring?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-11-20:
Eg har med stor interesse følgt utviklinga av ein maritim cluster på Vestlandet. Senterpartiet meiner det er svært viktig å ta vare på den unike kompetansen som finst der. Det maritime innslaget i offshorenæringa blir stadig større. Av i alt 350 norskåtte skip i petroleumsverksemda er berre eit 60-tal på norsk sokkel. Tilsvarande: Av nesten 50 riggar i norsk eige er berre eit fåtal på norsk sokkel. Den maritime offshoreverksemda har altså klart å etablera seg internasjonalt, har vore leiiande og er det innan service supply og ankerhandtering, og er leiiande innan rigg og boring. Og for å utvikla ny teknologi og kompetanse med base i Noreg er det viktig, meiner vi, å halda ved lag eit komplett maritimt miljø, med norske sjøfolk og med norske rederi. Dersom ein del av denne klyngja forvitrar, vil det ha ein dominoeffekt òg på andre område som vil merkast fort. Er statsråden einig i ei slik vurdering?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-11-20:
Eg har følgt tidlegare stortingsrepresentant Einar Steensnæs sitt engasjement over år for å sikra norsk skipsfart. Eg har òg følgt Høgre sitt engasjement her i Stortinget. Eg har eit brev her frå mai i fjor, som er skrive til Norsk Sjømannsforbund. Brevet er underskrive av Jan Petersen. Han understrekar at Høgre meiner at det skal vera like konkurransevilkår for sjøfolk i Noreg og i EU. Desto større var overraskinga då statsbudsjettet i år kom, der ei regjering der både Høgre og Kristeleg Folkeparti er representerte, vel å kutta ut ei refusjonsordning, og vel å velja vekk det å sikra like konkurransevilkår. Eg tykkjer at det er ei undervurdering i statsråden sitt svar her av den samanhengen som er mellom petroleumsverksemda og sjøfarten. Kan svaret i dag likevel bety at statsråden og Regjeringa på nytt vil sjå på norsk skipsfart sine rammevilkår og like konkurransevilkår for norske sjøfolk?
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Virksomheten på norsk sokkel opererer i dag under to ulike regelverk for ansettelser. Faste installasjoner, flytende og flyttbare installasjoner, borerigger og lagerskip opererer i et offshoreregime, mens servicefartøyer, f.eks. supplybåter, standbybåter, taubåter og bøyelastere, opererer i et skipsfartsregime. En vesentlig del av fartøyene som opererer på norsk sokkel i dag, er eid av norske rederier og bemannet med norske sjøfolk. Ulike konkurransevilkår kan føre til at fartøy på norsk sokkel i større grad bemannes med utenlandske sjøfolk. I dag er det et stort antall norskeide servicefartøyer som opererer internasjonalt med delvis norsk mannskap. Den norske andelen av bemanningen på disse fartøyene kan bli redusert som en følge av ulike konkurransevilkår. Det vil i seg selv ikke påvirke offshoreaktiviten i Nordsjøen eller internasjonaliseringen av den skipsbaserte norske olje- og gassnæringen. Skipsfarten er en viktig del av den norske olje- og gassnæringen. Regjeringen vil arbeide for å videreutvikle og internasjonalisere den norske olje- og gassnæringen, og vil i denne sammenheng legge betydelig vekt på å videreføre kompetansen som er bygd opp i denne delen av vår offshorevirksomhet.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Jeg er enig i at vi har veldig viktige miljøer knyttet til de maritime næringene, og at det er viktig å opprettholde disse miljøene, også når det gjelder kompetanse og en videreutvikling av den. Jeg mener at Olje- og energidepartementet arbeider veldig tett med petroleumsnæringen både i forhold til å opprettholde og videreutvikle kompetansen. Det kan gjelde innenfor utdanningsområdet, innenfor forskningssamarbeid og når det gjelder satsing på forskning. Vi vet også at det satses mye innenfor utdanning. Men det er klart at det er krevende, også for næringen selv, og det har bl.a. sammenheng med hvor godt en greier å rekruttere f.eks. ungdom til disse næringene.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Regjeringens forslag til statsbudsjett er fremlagt, og som representanten Meltveit Kleppa utmerket godt kjenner til, er det krevende å sitte i regjering. Da kan man ikke bare legge frem deler av et statsbudsjett. Man må legge frem et helt statsbudsjett, som henger sammen. Og som representanten er kjent med, har Regjeringen sett det som en veldig viktig oppgave å foreslå et statsbudsjett som er tilstrekkelig stramt til at vi ikke legger ytterligere press på renter og priser. I den forbindelse har vi valgt å prioritere de generelle rammebetingelsene for næringslivet og redusere den næringsspesifikke støtten. Det er bakgrunnen for at vi har foreslått å avvikle refusjonsordningen for sjøfolk fra 1. januar 2003. Med dette likestiller man sysselsettingen i denne næringen med sysselsettingen i andre norske næringer. Så er spørsmålet hva det eventuelt gjør med kompetansen. Jeg har stor tro på at skipsfartsnæringen har en kompetanse som gjør at den vil kunne hevde seg i konkurransen. Selv har jeg til daglig ansvaret for utdanningsområdet og vet bl.a. at f.eks. den manglende satsingen på realfagene også svekker rekrutteringen og kompetansen til disse næringene, og her har vi nettopp lagt frem en strategiplan for å styrke den.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Hovedmodellen for opplæring innenfor de yrkesfaglige studieretninger innebærer to års opplæring i skole etterfulgt av to års bedriftsopplæring. Gjeldende regelverk åpner for at det kan gjøres unntak fra hovedmodellen på individuelt grunnlag i visse tilfeller: Den som har fylt 21 år, kan tegne lærekontrakt med hele opplæringen i bedrift.Den som har fysiske og/eller psykiske funksjonshemninger, kan tegne lærekontrakt med avvik fra de vanlige kontraktsvilkårene.Den som etter sakkyndig vurdering er særdeles lite skolemotivert og derfor vil ha særlige problemer med å følge opplæringsordningen for faget, kan tegne lærekontrakt med hele opplæringen i bedrift. Etter gjeldende regler skal fylkeskommunen betale tilskudd til lærebedrift i samsvar med regler fastsatt av departementet. Betalingsplikten gjelder godkjente lærekontrakter. Etter mitt syn bør det i større grad enn etter gjeldende regler åpnes for at flere beslutninger om organisering og gjennomføring av opplæringen skal treffes lokalt. Jeg har på denne bakgrunn nylig sendt på høring et forslag om endringer i opplæringsloven. Forslaget åpner for at det skal avgjøres lokalt om den enkelte elev eller lærling skal følge hovedmodellen eller tegne en lærekontrakt med hele opplæringsløpet i bedrift. Forslaget innebærer bl.a. at aldersgrensen på 21 år for å kunne tegne lærekontrakt med hele opplæringen i bedrift vil falle bort. Svaret på spørsmålet om vi vil oppheve aldersgrensen, er derfor ja. Det skjer bl.a. etter initiativ fra SV, som fremmet et Dokument nr. 8-forslag om dette for en tid tilbake.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Jeg gleder meg sammen med representanten Reikvam, for i dette spørsmålet er vi helt enige.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Kompetansereformen har bl.a. som mål å gjøre utdanningssystemet mer fleksibelt og tilpasset den enkeltes behov, og å åpne for alternative læringsarenaer. En rekke tiltak innen reformen er rettet inn mot dette. Blant annet er voksne blitt gitt en rett til utdanning på videregående skoles nivå, tilpasset deres ønsker og livssituasjon. Reformen er stadig under utvikling, og bl.a. vil voksenopplæringsloven bli gjennomgått med sikte på at tilskuddsordningene der skal innrettes mest mulig hensiktsmessig. Det er mange aktører på markedet som tilbyr kompetansegivende etter- og videreutdanningstilbud, og det er bra. Den konkrete enkeltsaken Minerva er under behandling. Det er derfor for tidlig å konkludere med om denne saken egner seg som utgangspunkt for en revisjon av dagens lovverk for private utdanningsinstitusjoner.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Til det helt generelle om likeverdighet mellom offentlige og private utdanningsinstitusjoner: Det er mye positivt i det. Blant annet innenfor høyere utdanning har Regjeringen og Stortinget i forrige sesjon gått sammen om å bidra til større grad av likestilling. På lavere nivåer har Regjeringen til hensikt å fremme et forslag om en lov om frittstående skoler. Den loven vil i første omgang gjelde en revisjon av den någjeldende privatskoleloven – for så vidt gjelder det grunnskole – og så får vi senere hen se hva vi skal gjøre når det gjelder videregående skole og voksenopplæring. Men en av de tingene vi vil komme tilbake til, er som jeg nevnte, en revisjon av voksenopplæringsloven. Når det gjelder Minerva-saken, finner jeg det ikke hensiktsmessig å kommentere den. Departementet har stilt noen spørsmål til skolen. Vi har fått svar fra skolen, og disse er nå til behandling i departementet.
Kristin Clemet (Høyre), 2002-11-20:
Jeg må holde fast ved mitt forrige svar. Departementet arbeider etter min mening både raskt og forsvarlig med den såkalte Minerva-saken. Men ettersom saken nå er til behandling, finner jeg det ikke riktig å kommentere den ytterligere fra denne talerstolen.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Barne- og familiedepartementet har lagt til rette for MST-team rundt i fylkene. MST har som mål å gi hjelp til foreldre og lærere til å håndtere og løse atferdsproblemer hos ungdom i hjemmet og i lokalmiljøet. En del av finansieringen var psykiatrimidler, som nå er trukket ut. For Østfold sin del betyr dette bortfall på 3,4 mill. i 2003. Dette betyr at det ikke er mulig å videreføre og videreutvikle dette viktige arbeidet. Hva vil statsråden gjøre for å få til en videreføring?»
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er jo en del problemer med økonomien både i kommuner og fylker. Alvorlige atferdsproblemer er vanskelige å behandle. Å øke innsatsen når det gjelder det forebyggende arbeid for barn og unge og deres familier, er nødvendig og meget ressursbesparende. St.meld. nr. 40 for 2001–2002, som skal behandles rett over jul, legger stor vekt på at ressurser må settes inn i familien. Det er Regjeringas klare signal at institusjoner skal brukes i avgrenset grad. MST er, som statsråden sier, en metode som erfaringsmessig har god effekt. I St.meld. nr. 40 sier Barne- og familiedepartementet at MST skal bli så godt utbygd at alle med atferdsproblemer skal få et tilbud om denne behandlingsformen. Hvor i all verden skal disse midlene komme fra? Det ligger ikke noen føringer inne i St.meld. nr. 40, og psykiatrimidlene er trukket ut fra dette teamet i Østfold.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg vil vri siste spørsmål litt. Tverrfaglig samarbeid legges det stor vekt på i St.meld. nr. 40. Kommuner og fylker pålegges på tvers av etater å samarbeide for å få til et bedre nettverk rundt barn og unge – sterke føringer fra sentralt hold. Den skremmende utviklingen med gjengvold og jentevold krever handling. Vi har i friskt minne et godt eksempel fra Moss i forrige uke. Når skal departementene samarbeide helhetlig om tiltak for barn og unge og se konsekvensene av sin egen politikk? Man pålegger nye tiltak hele tiden, fra det ene departementet og fra det andre departementet, mens man ikke legger de samme påleggene på f.eks. helseforetakene, som statsråden sier. Man legger ikke press på dem for å ivareta denne biten når det gjelder MST. Hvem er det egentlig som har ansvar for at barns rett til rett hjelp blir ivaretatt? Er det Barne- og familiedepartementet, eller er det Helsedepartementet? Når skal man begynne det samarbeidet på departementsnivå?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Jeg vil stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Opplæringsloven pålegger ikke fylkene å godkjenne lærekontrakter for ungdom under 21 år uten opplæringsrett. For ungdom som har tatt ut sin rett til videregående opplæring, har det ikke vært mulig å tegne kontrakt før de har fylt 21. Fylkene har ulik praksis for å refundere tilskudd til lærebedriftene for disse lærlingene. Vil statsråden vurdere å oppheve aldersgrensen på 21 år for retten til å tegne frivillig lærekontrakt, og sørge for at alle godkjente kontrakter medfører rett til tilskudd?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-20:
Nei, det har jeg ikke bruk for. Jeg vil bare få lov til å takke for svaret. Dette lover veldig bra. Det er veldig bra for ungdom som nå får en mulighet som de ikke har hatt tidligere. Så jeg sier enda en gang takk til statsråden.
Jan Koløy (Fremskrittspartiet), 2002-11-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Kompetansereformen slår fast at det må etableres ordninger som stimulerer alle utdanningsinstitusjoner som tilbyr brukerrettede, kompetansegivende etter- og videreutdanningstilbud. Minerva videregående skole har opplevd at dette ikke er tilfellet med dagens lovverk. Hva vil statsråden gjøre for at det skal bli utarbeidet et regelverk tilpasset intensjonene i kompetansereformen også for de private institusjoner som driver opplæring i henhold til kompetansereformen?»
Jan Koløy (Fremskrittspartiet), 2002-11-20:
Offentlig og privat skole må ha likeverdige vilkår og betingelser. Systemet må medvirke til at den enkelte voksne blir bedre rustet til arbeids- og samfunnsliv. Jeg viser til et brev fra Minerva, ved advokat, som statsråden har fått kopi av. Det framgår av dette brevet at departementet gjentatte ganger har forsømt seg overfor private skoler ved å tie dem i hjel. Brev på brev har ikke blitt besvart. Det er ikke rart at privatskolene trår feil når det ikke finnes et regelverk å holde seg til, og man dessuten ikke får nødvendig veiledning fra departementet, som er hjemlet i § 11 om veiledningsplikt. Hva vil statsråden gjøre for at ikke Minerva videregående skole skal bli nedlagt, i den situasjonen de er i nå?
Jan Koløy (Fremskrittspartiet), 2002-11-20:
Jeg vil påpeke den alvorlige situasjonen som Minerva er i. Det står hundrevis av elever i kø for å komme inn på skolen. Skolen gjør et samfunnsnyttig arbeid i henhold til det vedtaket som Stortinget har gjort om denne reformen, så en løsning må komme, og den må komme snart for at skolen ikke skal bli lagt ned. Vil statsråden vurdere å oppnevne andre, utenfor departementet, som kan fastsette tilskudd til skolen ut fra det arbeid som blir gjort av skolen i forhold til kompetansereformen?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-11-20:
«Overgrep og mishandling i hjemmet er tabubelagt, og mørketallene kan være store. Det antas at behovet for skreddersydd hjelp er til stede i flere større kommuner. I Oslo og Drammen har mange eldre fått hjelp av «Vern for eldre»-prosjektene. Prosjektene har vist at eldre får et sted å gå der hjelp finnes og koordineres. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at eldre som er i fare for eller har vært utsatt for overgrep, får god hjelp og oppfølging?»
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-11-20:
Tiltaket «Vern for eldre» har gjort et fantastisk arbeid i Oslo, men samtidig har de avdekket mangel på fagkunnskap i det sosiale hjelpeapparat med hensyn til å håndtere dette. Kompetansesenteret for vold gjør et godt arbeid, bl.a. gjennom regionkonferansene sine. Tilbakemeldinger som jeg får, går ut på at det er få eller nesten ingen deltakere fra det kommunale tjenesteapparat. Årsakene til det er sikkert mange, men dette er den yrkesgruppen som er nærmest til å avdekke slike situasjoner. Når kunnskap og kompetanse til å avdekke vold og metoder for å håndtere dette, mangler, forblir eldrevolden et skjult og tabubelagt fenomen. Vil sosialministeren bidra til at det kommunale tjenesteapparat blir skolert og satt i stand til å hjelpe de mange eldre som nå lider i det skjulte på grunn av vedvarende vold mot dem?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-11-20:
Det er godt å høre at sosialministeren er så positiv som hun er. Nå er det ofte slik at når en avdekker et problem som det offentlige hjelpeapparatet ikke til fulle har sett, bidrar frivillige hjelpeorganisasjoner til å dra i gang viktige hjelpeprosjekter, ofte i samarbeid med kommuner og stat. Eksempler på det har vi bl.a. når det gjelder spiseforstyrrelser, krisesentrene o.l. Jeg er kjent med at det er frivillige organisasjoner som har engasjert seg i spørsmålet om eldrevold, og noen har også et godt samarbeid med Oslo kommune og Oslos kommunale tiltak om vern for eldre. Behovet for denne type tiltak er også påkrevd i andre store byer. Vil statsråden bidra til å legge til rette for at slik virksomhet også kan komme i gang i andre storbyer i Norge, gjerne i samarbeid med frivillige organisasjoner?