trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
For det første tror jeg det er veldig viktig å skille mellom den plasseringen som Statens pensjonsfond utland gjør, og de kravene til plassering som livselskapene har. Det er to ganske forskjellige investeringsstrategier, og derfor selvfølgelig også ulik avkastning. Jeg står fast ved at det fortsatt er grunnlag for å legge til grunn at forventet avkastning av Pensjonsfondet kan være 4 pst. over tid, og jeg har begrunnet det ganske grundig i ulike artikler. Når det gjelder livselskapene, vil jeg ikke konkludere nå. Der har vi fått en omfattende utredning fra Banklovkommisjonen. Dette er omfattende tekniske ting. Finanstilsynet er bedt om å uttale seg om det, og det er nå sendt på høring. Så får vi gå igjennom det og konkludere når den høringen er gjennomført. Jeg mener det er en veldig klok tilnærming til store og kompliserte områder. Så vil jeg bare klargjøre én ting: Det vi nå snakker om, er noe helt annet enn det vi snakket om i stad, for det vi snakket om i stad, var folketrygden og tjenestepensjonsordningen i offentlig sektor. Der har vi fått på plass en pensjonsreform. Dette er de private tjenestepensjonsordningene, der vi har et veldig stort mangfold og veldig ulike ordninger, og der man nå legger opp til noe mer samordning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Alle organisasjonene er godt kjent med vår holdning. Alle organisasjonene er godt kjent med at vi er beredt til å forhandle dersom de nå er innstilt på å forhandle en modell som er mer i tråd med hva vi foreslo i 2009, som gir den valgfriheten. Men jeg mener at det nå er organisasjonene som må avklare om de er beredt til å forhandle på et annet grunnlag enn det de gikk inn i forhandlinger med i 2009. For det andre reagerer jeg litt på et bilde som nå avtegner seg om at man i offentlig sektor ikke har gjennomført pensjonsreformen, mens det er «orden og reda» i privat sektor. Det er veldig feil. I offentlig sektor har man gjennomført viktige deler av pensjonsreformen og gjort den mer bærekraftig – med levealdersjustering, indeksering. I privat sektor er det – hva skal vi si – et veldig sammensatt bilde. Ordningen er veldig forskjellig fra den i offentlig sektor. Noen er veldig mye bedre og andre veldig mye dårligere. Der er det også problemer i forhold til fripoliser og fleksibilitet. Så det er ikke slik at vi har et enkelt og oversiktlig system i privat sektor og et uryddig system i offentlig sektor. Det er mangler både i privat og i offentlig sektor, og jeg skal forsøke å bidra til – hva skal vi si – å skape mindre mangler i begge sektorer i årene som kommer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg husker ikke helt, men jeg tror kanskje aldersgrensen var 70 år på opptjening – jeg trodde den var litt høyere, men det spiller ikke noen rolle. Det avgjørende er at vi ble enige om en aldersgrense i pensjonsforliket, og jeg kommer ikke til å gå til Stortinget med det aller første og begynne å endre det som ble forhandlet fram i pensjonsforliket. Jeg tror at det står seg at det er litt stabilt over tid. Så opptjeningsgrensen i pensjonsforliket er en del av pensjonsforliket, og forhandlet mellom mange partier her. Hovedformålet var i og for seg grunnleggende sett å øke yrkesdeltakelsen blant de litt yngre eldre. Problemet var at folk gikk av i slutten av femtiårene eller etter å ha fylt seksti eller et par og seksti. Der ser vi at det hjelper. Pensjonsreformens valgfrihet til å kombinere arbeid og pensjon gjør at veldig mange flere eldre nå enten jobber lenger eller har pensjon og jobber ved siden av. Begge deler er bra for den enkelte, som får økte inntekter og økt valgfrihet, med mulighet til å gå litt ut og inn av arbeidslivet, og for samfunnet, som får økte skatteinntekter. Så pensjonsreformen virker og gir fantastiske muligheter, både for samfunnet og for den enkelte pensjonist.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg er enig i at det er viktig at vi har evne til suverenitetshevdelse, redning og beredskap langs hele vår kyst. Det er spesielt viktig i nordområdene. Det er store områder med hardt klima. Derfor har det også på mange områder styrket vår evne til å håndheve beredskap. Vi er midt i et stort flykjøp. Innkjøp av nye jagerfly er en veldig stor beredskap, som også vil øke vår evne til å håndheve beredskap og suverenitet i nordområdene. Vi har kjøpt nye fregatter. De er levert og er nå i aktivitet. De har også styrket vår evne. Når det gjelder helikoptre, er det helt riktig at når det gjelder både dem som skal være på kystvaktskipene og redningshelikoptrene, har det vært vanskelige og krevende prosesser. Vi har i budsjettet lagt fram for Stortinget en omtale av det, og vi legger opp til å kunne inngå en avtale i løpet av året, så der er det all grunn til å tro at vi vil inngå de nødvendige avtalene i løpet av dette året – redegjort for i statsbudsjettet når det gjelder redningshelikoptrene. Når det gjelder NH90, er det dessverre slik at det er leverandøren som har hatt alvorlige problemer. Vi har måttet gjøre avbøtende tiltak for å fortsette å levetidsforlenge de helikoptrene vi har. Det er bekymringsfullt, men det er fullt ut håndterbart at vi noe lenger driver med de helikoptrene vi allerede har. Så tar vi imot nye helikoptre etter hvert som de kommer. Vi har fått – så vidt jeg skjønner – de to første. Vi håndterer altså dette midlertidig med avbøtende tiltak. Det er gjennomført store investeringer på fregattsiden. Jagerfly er vi i gang med. Forhåpentligvis får vi også på plass redningshelikoptre i løpet av året.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Først: Jeg mener at kampflyene er en del av vår samlede beredskap. De er også viktige for suverenitetshevdelse, gir oss informasjon om nordområdene og de store havområdene og kan også brukes til f.eks. søk og redning. Det er en del av det, og vi er i gang med disse innkjøpene. Fregattene er viktige. De er blant verdens mest moderne skip og gir oss en ny og viktig plattform til å være til stede i ikke minst nordområdene. Når det gjelder redningshelikoptre, legger vi, som jeg har sagt, opp til at vi skal få inngått avtale i løpet av vårsesjonen – eller i hvert fall i løpet av året. Det er det redegjort for i statsbudsjettet. Med mindre det skjer noe uforutsett, er i hvert fall denne saken på sporet, i den forstand at vi har inngått avtale og er i gang med innkjøp av nye redningshelikoptre. Jeg er enig i at det har tatt altfor lang tid – det er flere regjeringer som har jobbet med denne saken – men nå ser det ut til at vi skal kunne få et anbud og inngå en avtale. Når det gjelder de nye NH90-helikoptrene, tør jeg ikke si når den saken vil være avklart. Vi må altså bruke de gamle inntil vi får nye.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Det er jo nettopp manglene ved og problemene med Sea King – et gammelt helikopter som har blitt vedlikeholdt og levetidsforlenget flere ganger – som er årsaken til at denne regjeringen har lagt veldig stor vekt på å få på plass en avtale når det gjelder kjøp av nye redningshelikoptre. Det er redegjort for i budsjettet. Vi legger opp til at det skal kunne skje i løpet av året. Nå begynner det endelig å skje noe, fordi vi har gjort noe med denne saken, som er veldig viktig og veldig alvorlig. Jeg mener fortsatt at kampflyene er en del av vår samlede beredskap i nord – selvfølgelig ikke til pasienttransport, men til andre beredskapsoppdrag og til suverenitetshevdelse i nord. Det er begrunnelsen for å kjøpe disse kampflyene. Det er bevilget 340 mill. kr til å avbøte på de problemene vi har sett når det gjelder Sea King-helikoptrene. Når Sea King-helikoptrene ikke er tilgjengelige, settes alternative ressurser inn – ressurser som Hovedredningssentralen disponerer. Det kan være sivile, eller det kan være militære. Vi setter altså inn alternativt materiell når Sea King-helikoptrene ikke er tilgjengelige.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Det er problemer med Sea King-helikoptrene, men det er ikke slik at vi ikke har beredskap. Sea King-helikoptrene er en vesentlig del av vår beredskap. De fungerer og utfører mange viktige rednings- og beredskapsoppdrag. Når de ikke kan fungere, har vi alternative ressurser. Da disponerer vi Hovedredningssentralens ressurser, både sivile og militære. Det er ikke slik at vi aksepterer at det ikke er beredskap. Tvert imot, vi er nettopp opptatt av at det skal være beredskap, enten med Sea King-helikoptrene eller med alternative løsninger, som vi disponerer gjennom Hovedredningssentralen. Det er ikke slik at vi aksepterer – verken i oljevirksomheten eller i og for seg i offentlig beredskapstjeneste – at vi ikke har beredskap, men vi ser at Sea King-helikoptrene oftere må få alternative løsninger. Det er grunnen til at vi endelig har fått i gang innkjøpsprosessen for nye redningshelikoptre.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Som innvalgt for Akershus og innbygger i Lørenskog, hvor Ahus ligger, var dette veldig lite betryggende. Krisen ved Ahus har vi nå fulgt gjennom to år uten at det har skjedd noe. Korridorpasienter generelt begynner å bli et velkjent fenomen. Over hele landet har vi lange ventelister og korridorpasienter. Dette er tross alt en villet og planlagt politikk fra de rød-grønne. Fra Stoltenberg overtok styringen av landet i 2005 og fram til 2011 ble det 1 700 færre sykehussenger i landet vårt, og nedleggelsene fortsatte i 2012. Like før jul ble Stensby sykehus vedtatt nedlagt, til tross for at dette sykehuset hele tiden har avhjulpet problemene ved Ahus. På vegne av pasienter, pårørende og ansatte, som hele tiden berøres av mangel på sengekapasitet, spør jeg: Hvor mange flere sykehussenger skal legges ned før regjeringen har nådd sitt endelige mål?
Bent Høie (Høyre), 2013-01-16:
Den situasjonen som vi nå ser ved Oslo universitetssykehus og Ahus, er konsekvensen av manglende risikostyring og planlegging av hovedstadsprosessen. Riksrevisjonen slår fast i sin rapport om statlig eierstyring at hovedansvaret for det er i Helse- og omsorgsdepartementet, som statsministeren også har ansvar for. Dette er altså en langtidsvirkning av noe som er et resultat av dårlig politisk styring. Hva har regjeringen gjort siden erkjennelsen av at denne prosessen ikke var godt nok planlagt, for at departementet – regjeringen – kan bidra til å rydde opp i den situasjonen som regjeringen har ansvar for, som er blitt skapt ved to av landets største sykehus? Disse omfatter en stor andel av landets befolkning, og som nå begynner å miste tillit til at de faktisk får det helsetilbudet de kan forvente i hovedstadsområdet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
De tiltakene som ledelsen ved Ahus gjennomfører, er helt nødvendige. Men de tiltakene som Ahus-ledelsen presenterte i går, ble i brevs form fra Sykepleierforbundet stilt som krav 23. september 2011. Det er ett og et halvt år siden. Få på plass bemanning som tar høyde for den reelle driften, var et av kravene, og å åpne og bemanne med hensyn til tilgjengelige senger på Ahus, Ski sykehus og pasienthotellet. Dette brevet førte til tilsynssak hos fylkeslegen i Oslo og Akershus. Konklusjonen til fylkeslegen var at en hadde en pleiebemanning som tilsa økt risiko for pasientsikkerheten. Det var hans konklusjon. Det er to år tilbake. Mitt spørsmål er om det er tilfredsstillende for statsministeren at det altså tar to år før en øker bemanningen som trygger pasientsikkerheten, sett opp mot det fylkeslegen konkluderte med.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
«Hvordan vurderer statsråden situasjonen ved Ahus med hensyn til pasientsikkerhet og -behandling, plassforhold, kapasitet og forhold for ansatte?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Takk for svaret. Ja, vi skal være stolte av det som fungerer på Ahus og på alle våre andre sykehus, men det som ikke fungerer, mener jeg vi ikke skal snakke med stolthet om. De er helt nødvendige, de tiltakene som Ahus nå gjør – med å skaffe flere senger og også flere ansatte eller legehjemler. Men disse tiltakene ble jo pekt på av sykepleierne, bl.a., for ett og et halvt år siden. I brevet som de da skrev til divisjonsdirektøren, ba de om å «få på plass bedre bemanning som tar høyde for reell drift», og også om at man måtte åpne og bemanne tilgjengelige senger på Ahus, Ski sykehus og pasienthotellet. Så tar det altså to år før disse tingene skjer. Er det tilfredsstillende? Er det noe statsråden kan være stolt av?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
I tilsynsrapporten som kom fra Fylkeslegen i fjor høst, skrives det svart på hvitt at en er usikker på om de tiltakene som Arbeidstilsynet har påpekt, er satt ut i livet. Det er det Fylkeslegen påpeker. Ahus’ ledelse klarer ikke å dokumentere at det som Arbeidstilsynet ba om, er gjennomført. Det er alarmerende, og et slikt rapporteringssystem kan vi ikke ha. Når Arbeidstilsynet kommer med pålegg, er det med forventninger om at de skal følges opp. Hva vil statsråden gjøre med et slikt rapporteringssystem?
Erna Solberg (Høyre), 2013-01-16:
Det er mange som uttrykker bekymring for todelingen av norsk økonomi. Det er et faktum at vi har noen sektorer som går utrolig godt, særlig de oljerelaterte. Samtidig ser vi sviktende utvikling på andre områder. Vi vet at vi i fremtiden kommer til å trenge flere ben å stå på, og at i gode tider er kanskje noe av det viktigste vi gjør, å så for fremtiden og putte ned de viktige såkornene som bidrar til at vi i fremtiden kan betale for det velferdssamfunnet vi har, og ha det lønnsnivået og det private velferdsnivået vi har. Det som har vært konklusjonen på mye av denne bekymringen, har vært at vi må prioritere mer til forskning, utvikling, innovasjon, vi må sørge for at norsk næringsliv blir tyngre på innovasjonskraft. På alle internasjonale statistikker ligger vi under snittet når det gjelder dette. Norge må rett og slett bli smartere, spissere, vi må være bedre og ha flere kunnskaps- og kompetansebedrifter om 20 år enn det vi har dag. Det betyr at vi er nødt til å legge inn de såkornene nå. I den forbindelse ble jeg litt forbauset i går da næringsminister Trond Giske slo ut med armene og sa at det ikke er alvorlig at vi scorer lavt på forskning og innovasjon. Han var såre fornøyd fordi vi har noen veldig dyktige miljøer, men han hadde altså ikke noen bekymring å uttrykke for situasjonen med hensyn til lav satsing på forskning og innovasjon, til tross for at vi på alle internasjonale barometre scorer enten middels eller under middels på dette. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er han enig i at det egentlig ikke er noe å bekymre seg over at vi scorer lavt på forskning og innovasjon på alle disse internasjonale oversiktene?
Erna Solberg (Høyre), 2013-01-16:
Jeg registrerer at statsministeren ikke svarte på spørsmålet om han delte næringsministerens syn når det gjelder at det ikke var så farlig at vi ikke scoret så høyt, for han anerkjente jo at vi ikke scoret så høyt på innovasjonskraft og forskning i næringslivet. Tvert imot valgte han å snakke om alt annet. Det er altså slik at på de internasjonale oversiktene over forskning og innovasjon scorer vi dårlig. Summen av hver enkelt av dem er faktisk at vi ligger dårlig an, og da har vi en dårlig strategi for fremtiden. Denne regjeringen har i de fire siste av de fem siste budsjettene hatt mindre vekst i forskningsbevilgningene enn i statsbudsjettet for øvrig. De har kuttet i nærings-ph.d.-ene, de har ikke satset mer på innovasjonsrettede forskningsmidler. Vi har fra Høyres side over en halv milliard mer på nettopp disse tiltakene fordi vi sår for fremtiden. Jeg gjentar mitt spørsmål: Er man fornøyd med den situasjonen man har, slik som næringsministeren gir uttrykk for? Det viser en stor forskjell i ambisjonene for Norge for fremtiden.
Erna Solberg (Høyre), 2013-01-16:
Vi har kommet til et punkt hvor vi etter hvert må starte og trekke noen klare og tydelige konklusjoner knyttet til Lofoten og Vesterålen, og for Høyres vedkommende har vi gjort det. Vi mener at vi skal starte arbeidet med en konsekvensutredning. På NHOs årskonferanse sa statsministeren noe sånt som at vi har så mye kunnskap at det er vanskelig å ha mer kunnskap før vi tar en beslutning. Siden statsministeren nå har åpnet diskusjonen om hva som skal skje etter neste valg, har jeg et spørsmål til statsministeren, i kraft av å være leder i Arbeiderpartiet: Har Arbeiderpartiet nå bestemt seg for hva de har tenkt å gjøre med Lofoten og Vesterålen? Hva er Arbeiderpartiets standpunkt i denne saken?
Svein Harberg (Høyre), 2013-01-16:
Jeg legger merke til at statsministeren er flittig til å fortelle hva som skjer i offentlig regi når det gjelder forskningen, mens utfordringen for Høyre har vært å få større deler av næringslivet aktiv i dette. Forskning og innovasjon er det som sikrer vår posisjon som kunnskapsnasjon, og som sikrer velferden vår. Også i går, på konferansen, gjentok næringsministeren at han ikke var så bekymret for den situasjonen at vi ligger etter de andre landene når det gjelder satsing på forskning og innovasjon. Jeg lurer på om statsministeren ikke vil være med Høyre på å utløse at større deler av næringslivet kan delta i denne forskningen. Kanskje er det uenigheten mellom næringsministeren, som er tilfreds, og statsministeren, som har noen løfter nå, som gjør at vi heller ikke i inneværende budsjett ser spor av de satsingene som statsministeren nå prøver å løfte opp.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Jeg tillater meg å følge opp samme tråden. For det er altså sånn at i går sa statsråd Trond Giske både i Adresseavisen og på den konferansen som vi var på, at det er næringslivets skyld at Norge scorer dårlig på innovasjon og forskning i internasjonale rangeringer, og han sa at en av årsakene til det er at vi har få kompetansearbeidsplasser i Norge. Statsminister Stoltenberg sa selv på regjeringens egen kunnskapsbankkonferanse i vår at nasjonale myndigheter har et ansvar for å stimulere til økt forskning i næringslivet, og at det er et mål at en større del av næringslivet i framtiden blir kompetansebasert, bl.a. for å gjøre oss mindre avhengig av energiprisene i framtiden. Forvirringen i dag er enda større enn den var i går. Hva er regjeringens politikk? Er det et nasjonalt ansvar å stimulere til økt forskning i næringslivet?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Det er blitt et mantra, synes jeg, fra både statsministeren og statsråden at man er ikke fornøyd. Det er vel et slags uttrykk for at man fortsatt har en jobb å gjøre, og at man ber om en form for tillit for å få fortsette. Men man har jo på dette området gjort veldig mye selv i den rød-grønne regjeringen for at man ikke skal være fornøyd. Hvis vi tar et lite tilbakeblikk, hva er det denne regjeringen har gjort på høyere utdanning og forskning? I 2006 sa den ansvarlige ministeren selv at man hadde innført et «hvileskjær» – det var egenattesten. Så nedtonet denne regjeringen det ambisiøse målet om at 3 pst. av BNP skal gå til forskning og utvikling. Og så sørget man for å fjerne Forskningsfondet, og man sørget for å fjerne gaveforsterkningsordningen. Så man har i sannhet gjort mye selv for at man ikke skal være fornøyd. Hva er det, med denne historiebeskrivelsen, som gjør at man skal ha tillit til at man faktisk har tenkt å gjøre noe på dette området?
Borghild Tenden (Venstre), 2013-01-16:
Jeg undret meg også over uttalelsen til Giske i Adresseavisen i går, men jeg skal la det ligge. Statsministeren nevnte statsbudsjettet for 2013, og det innebærer en økning på 1,4 mrd. kr til forskning. Det som er tilfellet, er imidlertid at store deler av denne potten går med til kontingenter for internasjonalt forskningssamarbeid. Det er viktig, men det kan knapt kalles satsing. Videre går kun 40 mill. kr av denne potten til næringsrettet forskning. Hvordan harmonerer dette med en satsing på næringsrettet forskning?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
På eitt område leverer regjeringa på fornying, og det er politikken når det gjeld Lofoten/Vesterålen. Der blir politikken fornya frå time til time. No, føre ein samla oljebransje i Sandefjord, seier ansvarleg statsråd at han vil setje i gang aktivitet, leiteboring, i 2013. Dette er eit sårbart område og eit viktig område for torsken og heile grunnlaget for lofotfisket. Det er i ei tid der me nettopp lykkast med å finne olje- og gassfelt innanfor allereie opna område. Me opnar òg store område i Barentshavet, og me opplever relativt sett at fastlandsøkonomien i Noreg er under press, og oljeindustrien går betre enn nokon gong. Ola Borten Moe har tidlegare sendt ut pressemelding frå Olje- og energidepartementet om at han ønskjer ei opning av Lofoten, og han går i dag vidare med å seie leiteboring i 2013. Representanten Snorre Serigstad Valen seier at statsråden «må ta seg en kald brus og gå en lang tur». For ein gongs skuld vil Kristeleg Folkeparti kanskje anbefale statsråden å drikke noko sterkare enn ein brus! Spørsmålet mitt til statsministeren er: Er det slik at når fagstatsrådar i denne regjeringa uttalar seg, kan me vere trygge på at det er regjeringas politikk?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Her tar statsministeren feil. Ola Borten Moe sende i 2012 ut ei pressemelding der han meinte at ein måtte opne Lofoten og Vesterålen i neste stortingsperiode. Det han har gjort det siste døgnet, er at han opnar for aktivitet allereie i 2013 i Vesterålen og Lofoten-området. Det er jo i den inneverande stortingsperioden. Da blir mitt spørsmål: Er rolleforståinga til Ola Borten Moe at han ikkje er statsråd 24 timar i døgnet? Trur Ola Borten Moe at han kan uttale seg som minister på eitt tidspunkt og som privatperson på eit anna? Eller går han med ei oppleving av at han kan ha ein eigen Skybert-person som uttalar seg? Eg trudde at Karl Eirik Schjøtt-Pedersen hadde fått den oppgåva i denne regjeringa.(Munterhet i salen) Eg vil gjenta spørsmålet: Når ein fagstatsråd i denne regjeringa uttalar seg, kan me da stole på at det er regjeringas politikk? (Munterhet i salen)
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
«I en rapport fra Riksrevisjonen 11. desember 2012 kommer det fram at det har vært en betydelig økning av driftskostnadene i bompengeselskapene fra 2005 til 2011. I 2011 utgjorde driftskostnadene hele 12,5 pst. av inntektene. I 2010 hadde to bompengeselskaper langt større kostnader til drift av bommene enn det de fikk inn i bompenger. Hvordan vil statsråden sikre at vi har et system for innkreving av bompenger som bilistene kan ha tillit til, og hvor pengene går til vei og ikke administrasjon?»
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Eg vil takke for det gode svaret. Eg synest at dei trekka som statsråden no har gjort, er veldig positive. Det synest eg er viktig når me les denne rapporten frå Riksrevisjonen, for det blir slått veldig tydeleg fast at bompengeinnkrevjinga ikkje skjer med lågast mogleg kostnader. Selskapa har store tap på fordringar som følgje av at trafikantar ikkje betaler for sine passeringar. Det blir òg sagt i klartekst at Samferdselsdepartementet har «ei svært overordna rolle» og gir i liten grad styringssignal på området, og at det er «svakheiter ved Statens vegvesen si oppfølging av bompengeselskapa». Eg er einig i dei tiltaka, men eitt av dei tiltaka som statsråden tar opp, er dette med obligatorisk brikke, ikkje berre for dei tunge køyretøya, men òg for dei som er lettare, og så seier statsråden i sitt svar at dette er aktuelt «på lengre sikt». Derfor er mitt spørsmål: Kvifor kan ikkje det skje òg på kort sikt?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Eg takkar på nytt for svaret. Eg synest likevel at skal me komme i mål med ei bompengebrikke i alle køyretøy, må me ha ambisjonar på dette området. Det er dette eg etterlyser tydelegare frå statsråden si side, for eg opplever jo at dette vil vere eit viktig verkemiddel når me skal redusere kostnadene. Eg støttar ei bompengereform, og ein av dei tinga som me veit at Statens vegvesen har vore opptatt av bl.a. i dette arbeidet tidlegare, er ei konkurranseutsetting av drifta. Så mitt spørsmål er: Ligg det ikkje ein ambisjon på dette med å få ei obligatorisk brikke på dei lettare køyretøya, sidan statsråden bruker ordet «på lengre sikt»? Det andre spørsmålet mitt gjeld det som går på konkurranseutsetting av drifta. Er dette eit verkemiddel som kan bli aktuelt i denne bompengereforma?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Statsministeren sier at Borten Moe har deltatt i en intern diskusjon i Senterpartiet. Jeg tror at alle som har vært til stede på oljebransjens årlige konferanse vet at den relativt vesentlig skiller seg fra et fylkesårsmøte i Senterpartiet, men det er en annen sak. Han har gjort det klart hva han vil anbefale når regjeringen skal ta disse beslutningene, men det er jo flere statsråder som har ansvar når det gjelder nettopp spørsmålet om Lofoten, Vesterålen og oljebransjens framtid. Miljøvernministeren har ansvaret for miljøet, finansministeren har ansvaret for pengekassen, arbeids- og sosialministeren har ansvaret for sikkerheten på sokkelen og næringsministeren har ansvaret for leverandørindustrien og ikke minst reiselivsnæringen. Spørsmålet er da: Vil statsministeren anbefale alle de andre statsrådene som har ansvar som berører disse spørsmålene, å gå ut med sine anbefalinger i forkant av regjeringens beslutning?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
For dem av oss som følger olje- og energipolitikken til regjeringen nøye og egentlig hver dag, sier olje- og energiministeren ganske mye mer enn det han sier på Politisk kvarter én morgen. At det er interne politiske debatter i Senterpartiet, må man akseptere. Jeg aksepterer også at dagens rød-grønne partier ikke helt vet hvilken politikk de skal føre etter neste valg. Det er også en holdning som statsministeren bør ha til dagens opposisjonspartier. Men når en olje- og energiminister sender ut sine private synspunkter på regjeringens brevpapir, er ikke det et internt seminar lenger. Da er det en uttalelse som må tolkes som å være på vegne av regjeringen. Hvis ikke, oppfører han seg som en privatperson i regjeringen, og jeg antar at statsministeren ikke synes det er ok. Men det skjer samtidig som at utviklingsministeren er på Natur og Ungdoms sommerleir og sier at norsk olje og gass er en trussel mot folk i sør. Da er spørsmålet: Er norsk oljeaktivitet en trussel mot folk i sør?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Det er riktig at å få litt mindre mer, fortsatt er å få mer. Men hvis folk oppfatter at de har betalt for en Volvo og får en Lada, vil de fleste likevel føle seg lurt, selv om begge har fire hjul. Hele denne debatten om pensjonene startet igjen da Banklovkommisjonen nylig la fram sin rapport. Banklovkommisjonen sier at på grunn av at folk lever lenger – noe vi for så vidt har visst lenge – og fordi man observerer lavere forventet avkastning i finansmarkedene, er en del av pensjonsytelsene i private livselskap underfinansiert. Derfor mener de vi må ha endringer. Skal en gjøre endringer i pensjonssystemet, bør en ha som begrunnelse at det tyder på en langsiktig forventet lavere avkastning. Da Norges Bank i fjor anbefalte at en la om handlingsregelen til å forvente 10 pst. avkastning fra oljefondet, avviste statsministeren det. I en kronikk i Dagens Næringsliv 23. februar skrev han at han mener det fortsatt er mulig å oppnå 4 pst., og at det ikke er riktig å legge om handlingsregelen, som skal virke over mange tiår – bare basert på observasjoner over et begrenset antall år. Mener han at Banklovkommisjonen har rett i sine premisser, eller har han endret oppfatning om dette?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
«Banklovkommisjonen fremla nylig forslag til endringer i pensjonssystemet. Bakgrunnen er underdekning i livselskapenes ytelsesordninger grunnet økt forventet levetid og lavere forventet avkastning fra finansmarkedene. Dersom endringer i forventninger skal medføre endringer i pensjonssystem, må man anta at man har mange tiårs horisont på finansmarkedenes utvikling. Legger statsråden til grunn at avkastningen i finansmarkedene de neste tiårene vil være på et lavere nivå enn for de siste tiårene?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Mitt fokus er på vurderingen av finansmarkedene. Statsråden sier at dette, altså bakgrunnen for de forslagene som nå er kommet, ikke har med forventninger om lavere avkastning å gjøre, men er bare en omfordeling av risikoen, hvis jeg forsto det riktig. Det framstår for meg som en litt rar begrunnelse, hvis det er riktig forstått, for hvis man går inn for disse endringene, betyr det at formålet her – alt annet likt – er å sørge for at livselskapene kommer bedre ut og pensjonstakerne kommer dårligere ut, ved at pensjonstakerne får mer av risikoen og livselskapene mindre av risikoen. Den politikken forstår jeg ikke helt. Jeg vil gjerne at statsråden begrunner det han sa, en gang til. Jeg kan ikke forstå at man skal gjøre endringer i pensjonssystemet som styrker banknæringen på bekostning av pensjonstakerne.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Den siste forklaringen tilsier at enten har livselskapene tidligere solgt et produkt som de ikke hadde finansiering for – og da har de altså oversolgt det de hadde – eller så ser den som skal levere produktet, at framtidig avkastning ikke blir så høy som man trodde, og derfor reforhandler en risikovurderingen. Min oppfatning er at det er det siste som er tilfellet. I fjor sa Norges Bank at de ikke trodde avkastningen i oljefondet ville bli rundt 4 pst. som tidligere antatt, men rundt 3 pst. Det avviste regjeringen. Nå mener jeg at det vi ser fra Banklovkommisjonen, er den samme virkelighetsforståelsen som Norges Bank presenterte. Derfor er det interessant å høre finansministerens vurdering: Står en på det som statsministeren sa i fjor, at en fortsatt skal forvente 4 pst. realavkastning fordi aksjemarkedene vil holde seg på det nivået til tross for litt turbulens nå? I så fall forsvinner egentlig fundamentet for å gjøre de endringene som nå gjøres, for da burde livselskapene visst hva slags avkastning de kunne regne med også i framtiden.
Ola Elvestuen (Venstre), 2013-01-16:
Dette var interessant, for i uttalelsene fra Ola Borten Moe må han legge til grunn for å kunne åpne opp for oljeleting i 2013 at han vil godta konsekvensutredningen fra 1994, en nesten 20 år gammel konsekvensutredning. Da er det interessant å vite, ut fra det statsministeren nå sa, at Arbeiderpartiet senere vil beslutte om de vil sette i gang konsekvensutredning. Hva er egentlig den rød-grønne regjeringens syn? Trenger man en ny konsekvensutredning for å kunne åpne opp for leteboring også i Nordland VI, eller støtter den rød-grønne regjeringen Ola Borten Moe ved at dette kan gjøres på bakgrunn av en 20 år gammel konsekvensutredning.
Ola Elvestuen (Venstre), 2013-01-16:
«I klimaforliket er det forutsatt utfasing av oljefyring innen 2020. Nye og utvidede statlige støtteordninger skulle bli etablert fra 1. januar 2013 for å nå dette målet. Det har regjeringen ikke fulgt opp. I Oslo har kommunen egne støtteordninger for utfasing av oljefyr, men det statlige regelverket er utformet slik at Oslos støtteordning er til hinder for å utløse tilsvarende støtte fra Enova. Vil statsråden rydde opp slik at vi kan få til en kraftfull satsing gjennom et samspill mellom kommunale og statlige ordninger?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2013-01-16:
Jeg takker for svaret. Jeg takker også for at dette kommer i gang i 2013. Det er bra, men det løser ikke problemstillingen jeg stilte spørsmål om, nemlig at med det systemet vi nå har, er det ingen insentiver for at kommuner skal stille egne midler til disposisjon for å støtte opp under at privatpersoner fjerner sine oljefyrer. Oslo har en slik ordning, og den er langt på vei bedre enn Enovas ordning, så den vil også for de fleste være gunstigere, og den fungerer godt, men vi trenger å få opp tempoet i fjerning av oljefyrer. Slik det er nå, fjerner vi ca. 250 i året, men vi trenger et samspill også med Enova, ganske enkelt for å utnytte ressursene bedre og få til en raskere utfasing. Da er mitt spørsmål: Er statsråden villig til å se på mulige løsninger som også kan skape insentiver for at andre kommuner lager egne støtteordninger overfor privatpersoner for å få fortgang i utfasingen av oljefyring?
Ola Elvestuen (Venstre), 2013-01-16:
Problemstillingen nå er at andre kommuner har ingen grunn til å lage egne ordninger, for det gjør kun at det er de statlige ordningene som forsvinner. Oslo har det, og har en 30-årig tradisjon og historie for å ha den typen støtteordninger og vil fortsette med det. Jeg er enig i at støtteordninger ikke skal legges oppå hverandre overfor den enkelte innbygger som trenger å fjerne sin oljefyr. Men det bør være mulig. Jeg håper også at – og jeg kan spørre om – statsråden er villig til å se på andre måter å få statlige og kommunale midler til å jobbe sammen på, så vi kan få en dugnad omkring å fjerne oljefyrer, selv om det for den enkelte innbygger som får denne støtten, kun vil være én støttetype, men at vi kan legge dem ved siden av hverandre og få større tyngde i den utfasingen som vi trenger å få til.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Folketrygden har vært en av de grunnleggende pilarene i vårt velferdssystem. Grunnmuren i folketrygden har vært pensjonssystemet. Nå begynner stadig flere å se konsekvensene av det nye pensjonssystemet som ble innført i 2011. La meg ta noen få eksempler: De som er pensjonister i dag, vil få dårligere kjøpekraftutvikling enn de yrkesaktive ved underreguleringen på 0,75 pst. Det nye pensjonssystemet medfører at de høytlønte skal slippe avkorting om de er gift eller samboende, mens de lavtlønte, altså renholdsarbeideren som er gift med bussjåføren, skal ha full avkorting. I tillegg har vi i de siste dagers mediedebatt sett at det er norsk ungdom som blir en av de store taperne i pensjonssystemet. Det gjelder både i privat og i offentlig sektor. La meg ta ett eksempel: Kari er født i 1974 – for øvrig et godt årskull. Hun er 38 år i dag og startet å jobbe som sykepleier da hun var 25 år. Hun jobber til hun er 67 år. Hun var forespeilet en pensjon på 66 pst. av sluttlønnen sin, men vil få 53 pst. av sluttlønnen i pensjon. Hun vil få 51 000 kr mindre i årlig pensjon enn det hun var forespeilet. Jeg registrerer at flere begynner å bli uroet over at det er norsk ungdom, de som skal betale for velferden i fremtiden, som blir de store taperne. Jeg ser at både YS, LO Stat og arbeidsgiversiden ønsker å se på nye måter å få dette til på. Mitt spørsmål til statsministeren blir derfor: Mener statsministeren det er rettferdig at regningen for det nye pensjonssystemet skal sendes til Kari og norsk ungdom ved at de får langt dårligere pensjon enn det de var forespeilet?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Jeg vil minne statsministeren om at pensjon ikke er en gave fra staten, pensjon er noe man har betalt inn til selv og spart gjennom et langt yrkesliv. Da synes jeg det blir et paradoks at man gjennomfører de samme kuttene for norsk ungdom i Norge som man gjennomfører for gresk ungdom i Hellas. Det tror jeg norsk ungdom egentlig er noe uforstående til. Statsministeren snakker også om at vi ikke har den valgfriheten i offentlig sektor. Jeg er opptatt av at vi skal ha den samme valgfriheten i offentlig sektor. Fremskrittspartiet er opptatt av at det skal være samsvar mellom det man betaler inn i pensjon, og det man får ut i pensjon, også i offentlig sektor. Vi sto dessverre alene om det standpunktet da vi behandlet offentlig tjenestepensjon i 2010. I utgangspunktet var statsministeren enig med oss. Så ble han vag og lot seg diktere av fagbevegelsen, og nå er man mer avventende igjen. Mitt spørsmål til statsministeren blir da: Vil statsministeren som en del av trepartssamarbeidet ta en aktiv rolle for å få på plass et rettferdig pensjonssystem også for de unge, eller vil man fortsatt sitte i lenestolen, godt bakoverlent, og vente på at Davidsen og Flåthen banker på døra?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-01-16:
Pensjonsreformen er viktig for å skape trygghet for pensjon. Samtidig er det riktig, som statsministeren også sier, at reformen ikke er gjennomført fullt ut. Det gjelder særlig den offentlige tjenestepensjonen. Utfordringen der er at særlig eldre arbeidstagere i offentlig sektor vil tape på å gå over i privat sektor – med andre ord lite fleksibilitet i arbeidsmarkedet. Det er også lite incentiv for å stå lenger i arbeid i offentlig sektor. Jeg er enig med statsministeren i at staten og regjeringen ikke skal diktere en løsning. Jeg er også enig i at dette er et forhandlingsspørsmål. Det sentrale spørsmålet er imidlertid om statsministeren vil ta initiativ overfor organisasjonene for å finne en løsning, for dette er en av akilleshælene i pensjonssystemet vårt, både for dem som jobber i offentlig sektor og for fleksibiliteten i arbeidsmarkedet.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2013-01-16:
Statsministeren var inne på dette med levealdersjustering. Den alminnelige aldersgrensen i staten er 70 år. Arbeidsministeren sa til Dagsrevyen 10. januar at man kan jobbe etter fylte 70 år. Men vi vet alle at dette ikke er en rettighet, og mange føler nok at de presses ut av arbeidslivet når de fyller 70. Et av formålene med pensjonsreformen var å gi incentiver for å få folk til å stå lenger i arbeid. Levealdersjustering av pensjonen gjør også at folk må arbeide lenger hvis pensjonen skal bli like god som tidligere forutsatt. Spørsmålet blir da om statsministeren vil være villig til å øke aldersgrensen for opptjening av pensjon for å gi større incitament for arbeidstakere til å stå lenger i arbeid – og da tenker jeg utover 70 år.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-01-16:
Nordområdene øker i viktighet. Samtidig har regjeringa satt oss i en situasjon hvor beredskapen og muligheten til å utføre myndighetsoppgaver er sterkt svekket. Dette gjelder på tvers av sektorer, både innen justis og forsvar. Kystvakten mangler helikoptre på grunn av en leveranse som er flere år forsinket. Det første NH90-helikoptret skulle leveres i oktober 2005, men kom først i desember 2010. Helikopter nr. 2 kom i fjor høst, og det er ingen som vet når de resterende tolv helikoptrene blir levert. Det betyr altså at foreløpig må de gamle Lynx-maskinene, som allerede er flere tusen flytimer på overtid, fortsette, og levetidsforlenges. Det har selvfølgelig en stor negativ innvirkning på det operative. Det har også stor negativ innvirkning på muligheten til å drive suverenitetshevdelse og søk og redning på havet. Indre kystvakt har fire av fem skip til kai, i hvert fall ut februar. På toppen av dette er det fortsatt ikke fattet noen beslutning om erstatningshelikoptre for redningstjenestens nå 40 år gamle Sea King-helikoptre. De har stadig oftere havarier i kritiske situasjoner. Anskaffelsesprosessen er stoppet to ganger. Den har vært preget av stor uryddighet, og prosessen har også dratt ut veldig mange år i tid før det nå endelig ble sendt ut et nytt anbudsdokument. Summen av dette er uakseptabel. Vi ser igjen i prosesser knyttet til samfunnssikkerhet og beredskap at regjeringa mangler gjennomføringsevne. Det trengs både strakstiltak for å avhjelpe situasjonen, og det trengs at de prosessene som er satt i gang, avsluttes. Statsministeren kommer helt sikkert til å si at disse tingene er i prosess. Det vet vi, det har de vært i flere år. Mitt spørsmål er: Når skal prosessen avsluttes, sånn at redningstjenesten og Kystvakten har helikoptre som kan operere?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-01-16:
Med all respekt: Kampflyene – vi får de første treningsflyene i 2017 – driver ikke søk og redning. Dette spørsmålet er knyttet til Kystvaktens helikoptre. I tillegg øker det ikke beredskapen for kystens befolkning eller for befolkninga i andre deler av landet at man omtaler spørsmålet i en proposisjon til Stortinget. Fregattene er en annen historie. Vi skal nå sende en fregatt til Adenbukta, med den konsekvensen det har for mannskap på og betjening av fregatter her hjemme. Det å fortsette å levetidsforlenge Lynx-helikoptrene er snart en parodi. Litt på fleip sies det at Lynx-helikoptrene nå er 30 000 reservedeler som flyr i formasjon. Det er rett og slett fordi det bl.a. ikke lenger er mulig å skaffe reservedeler. Det er teknikerne og flinke mekanikere som lager reservedeler. Flyene er fullstendig utslitte. Det har negative konsekvenser for beredskap, og det har negative konsekvenser for muligheten til å drive suverenitetshevdelse. Spørsmålet er igjen: Når har regjeringa tenkt å levere og å gjennomføre det som er nødvendig?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-01-16:
Jeg er vel ikke sikker på at et nytt jagerfly ville beroliget en hjertepasient ved Finnmarkskysten en uværsdag – når Sea King-en ikke kommer. Det får være opp til statsministeren. Beredskapen til Sea King-en har over måneder vært dårlig i Nord-Norge. Det har kommet bekymringsmeldinger både fra Politimesteren i Vestfinnmark og fra statsministerens egen fylkesordfører i Finnmark. Lite har skjedd. Fram til sist fredag sa man fra politisk ledelse i Justisdepartementet at beredskapen var god nok. Jeg registrerer at på mandagen hadde Justisdepartementet ombestemt seg. Det kan hende at statsministeren har sett problemet og sagt at nå mener også justisministeren at beredskapen skal være bedre. Høyre har tidligere foreslått at man kan leie inn alternativt materiell for å dekke opp for Sea King-en, som sliter. Vi ser også, når vi nå har fått 339-skvadronen tilbake fra Afghanistan, at det er muligheter for å gjenoppta den ambulanseberedskapen som Forsvaret en gang i tiden hadde på Bardufoss. Det vil også forbedre beredskapen. Mitt spørsmål til statsministeren er: Har han noen konkrete tanker om hvordan man kan rette opp den dårlige helikopterberedskapen i nord vi vitterlig har i dag?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Den 16. mai i 2002 hadde Stortinget en grunnleggende debatt om den framtidige redningshelikoptertjenesten i Norge, noe som i stor grad alle partier stilte seg bak. Når regjeringen nå har fremmet en proposisjon, et forslag, om å kjøpe nye redningshelikoptre, vil det altså ta 15–20 år fra Stortinget hadde sin grunnleggende debatt til det er kommet på plass. Det synes jeg langt på vei – med all mulig respekt – er skammelig overfor dem som gjør en fantastisk jobb ut fra de forventninger om trygghet og sikkerhet som befolkningen har. Det er staten som har det overordnede ansvaret her. Når en utbygger av et olje- og gassfelt skal iverksette sin prosess, stilles det krav fra sentrale myndigheter om en egen beredskap. Hvis man ser dette i sammenheng, er mitt spørsmål til statsministeren: Ville statsministeren og regjeringen ha godtatt at en utbygger – Statoil, f.eks., – brukte 15–20 år på å få på plass sin egen beredskap som utbygger, slik staten gjør?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Dagsrevyen hadde en sak 8. januar om en person som hadde tjenestegjort i Forsvaret, bl.a. i flere internasjonale oppdrag. Vedkommende satt igjen med en negativ opplevelse av Forsvaret som arbeidsgiver, bl.a. fordi han etter sykdom ikke fikk svar på skriftlig spørsmål. Mener statsråden denne saken viser at Forsvaret har et vesentlig forbedringspotensial som arbeidsgiver, eller er statsråden godt fornøyd med tingenes tilstand?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Jeg takker statsråden for svaret, og la meg også gi statsråden og regjeringen honnør for den jobben man har gjort så langt. Likevel ligger det noen paradokser i dette, tenker jeg. Jeg var på en boklansering sammen med statsråden for en tid siden. Der ble det bl.a. nevnt et eksempel om en som kom hjem, og husker jeg ikke feil, ble det uttalt noe sånt som at det er verre å slåss mot Nav etter endt utenlandstjeneste enn å gjennomføre oppdraget ute. Det viser at å gjøre en jobb ute ses på som overkommelig, men når man kommer tilbake og skal ha hjelp, det være seg direkte av Forsvaret eller av andre offentlige instanser, møter man en vegg som man kanskje ikke er forberedt på. Jeg tror det er en overraskelse for mange som har følt at de har tatt en belastning – de har stilt opp og tatt oppdrag som ingen av oss andre ville, eller hadde evne eller mulighet til, å gjøre, og så møtes man med mangel på respekt og med holdninger som ikke er bra. Siden det snart er åtte år siden statsråden tiltrådte første gang i den jobben hun nå har: Hva bekymrer statsråden aller mest framover når det gjelder hva de som har tjenestegjort ute, møter når de kommer tilbake?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Igjen takker jeg statsråden for svaret, og som jeg sa i stad, gir jeg regjeringen honnør for den jobben den har gjort. Det er ikke tvil om at det har vært mangel på anerkjennelse av dem som har gjort jobben for oss. Det har vært lenge savnet, og der har vi heldigvis økt fokus. Det mener jeg er helt på sin plass og åpenbart på tide. Samtidig er det et annet paradoks i saken. Det som slår meg, i alle fall, er: Hadde ikke vedkommende i den saken som jeg innledet spørsmålet med, gått til media, hva hadde da skjedd i denne saken? Og hvor mange andre er det som sitter med tilsvarende problemer, men som har problemer med å ta det første skrittet på veien mot å poengtere: Jeg har et problem, og jeg trenger hjelp til å løse det. Jeg er redd for at mange av dem som har tjenestegjort ute, kommer til å ende opp i en situasjon hvor man isolerer seg, heller enn at man står fram i media eller andre steder og ber om hjelp. Statsråden snakket om at levekårsundersøkelsen kommer til å bli interessant. Men er statsråden sikker på at levekårsundersøkelsen kommer til å gi svarene vedrørende de kanskje mest sårbare, de som trekker seg unna og ikke ønsker å være offensive overfor utfordringer man møter etter endt tjeneste?
Svein Flåtten (Høyre), 2013-01-16:
Spørsmålet er til finansministeren. «I svar på skriftlig spørsmål nr. 1 296 for 2011–2012 skriver statsråden om kravet til fremleggelse av tildelingsvedtak som dokumentasjon for private virksomheters rett til kompensasjon for merverdiavgift at han vil «be Skattedirektoratet om en nærmere vurdering av i hvilken grad det er et problem for de private virksomhetene å få tilgang til tildelingsvedtakene, og måter dette eventuelt kan løses på». Avslag på krav om kompensasjon i konkrete tilfeller viser at statsråden neppe kan ha igangsatt sin varslede vurdering. Når vil dette skje, og kan det forventes endringer i praksis?»
Svein Flåtten (Høyre), 2013-01-16:
Det er i så fall bra hvis man kan få fortgang i dette, for det som skjer i mellomtiden, er at kommuner og andre institusjoner taper betydelig med penger på dette. Jeg tok opp dette i lys av at det var kommuner som slet med det, men underveis har jeg også blitt informert om at f.eks. Frelsesarmeen, i sine boligprosjekter for rusavhengige, kan tape 3–4 mill. kr i året. Da er dette nokså alvorlig. Det som jeg gjerne vil spørre statsråden om – dette er jo hans ansvar, selv om han nå flytter det litt over til Helse- og omsorgsdepartementet, og vi hørte her tidligere i dag at de har mer enn nok å gjøre – er: Vil han gjøre noe for at dette skjer svært raskt? Jeg tror at det er ganske avgjørende.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-01-16:
Jeg vil gjerne lage en ny vinkling på dette, slik at man kanskje ikke trenger Helse- og omsorgsdepartementets assistanse: Det er jo et faktum at dette er en del av skatte- og avgiftslovgivningen vår, og det er ganske spesielt at man gjør de gjeldende prinsippene for skatte- og avgiftslovgivningen, altså i dette tilfellet en kompensasjonsberettigelse, avhengige av frivillig utlevering av vedtak som gjelder privatpersoner. Som et forslag til statsråden vil jeg si at Finansdepartementet bør kunne gå inn og endre på disse reglene sånn at vi ikke får denne problematikken rundt taushetsplikten, men får en annen metode for å kontrollere det på en like god måte. Jeg har absolutt forslag til det, hvis statsråden vil høre, men jeg ser på klokken at det ikke blir i dag.