Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
Først takk til SV for et godt forslag. Alle er vi enige om at vi skal ha barnehager med god kvalitet, som er et godt sted å være for ungene. Gjennom mange år har vi målrettet bygd opp både kompetanse, kvalitet og nye plasser, og arbeidet for å rekruttere nytt personell har vært viktig. Representantforslaget vi behandler her i dag, dreier seg om utvidelse til flere barnehageopptak. Det er ikke lett å se hvis en leser Høyre og Fremskrittspartiets merknader, der hele barnehagefeltet er drøftet og forklart – altså en bortforklaring av denne saken. Det skjønner jeg godt er veldig behagelig når vi ser samme partiers historie fra kort tid tilbake. Jeg skjønner godt at de samme partiene har vanskelig for å forsvare de kuttene som ble gjort i budsjettet, og derfor snakker om andre ting for å få oppmerksomheten vekk fra det dette egentlig dreier seg om. I denne saken er plutselig to barnehageopptak blitt en trussel mot kvalitet og en trussel om forskjeller i kommunene. Det står i sterk kontrast til tidligere uttalelser fra de samme politiske partiene. Mange er de sitatene vi kunne vist til fra salen eller fra media om den rød-grønne regjeringas uambisiøse framferd – at de ikke tok grep og ikke hadde gjennomføringsevne i saken. Men den rød-grønne regjeringa satset på full barnehagedekning og klarte det. Nå ville vi innføre flere opptak. En gradvis innføring var lagt inn i vårt budsjett for 2014 med 241 mill. kr. Det ville gitt 2 900 nye plasser – en tredjedel av de plassene som det er behov for – og en god start på mer fleksibilitet. Det kuttet den sittende regjeringa. Samtidig kuttet de 344 mill. kr i overføringene til kommunene fordi de økte kontantstøtten. De tror at færre nå vil ha ungene sine i barnehage fordi de velger kontantstøtte. Det betyr 7 000 færre plasser i 2014. Posisjonen forsvarer altså sine kutt med at Stoltenberg-regjeringa endret kontantstøtten. Ja, det er riktig at den ble endret i 2012, men vi kuttet ikke i utbygginga, og vi satset på flere plasser. De endringene som ble gjort da, ville derimot etter den rød-grønne regjeringas beregninger bety økt etterspørsel. Derfor økte vi budsjettet med over 91 mill. kr til kommunene og fulgte det opp videre i revidert. I perioden 2005–2012, som vi har de siste Kostra-tallene fra, var det 62 000 flere unger som fikk plass i barnehage. Det er en økning på 28 pst. Ni av ti unger er nå i barnehage, og antall årsverk har økt med 45 pst. siden 2005. Det er en helt annen historie enn den som nå fortelles. Kuttet som nå gjøres, er et reelt kutt. Det er en nedprioritering fra Solberg-regjeringa når det gjelder barnefamilier. For å referere til noe av det som ordføreren i Bergen sa, om at det var ikke det vi stemte på. Det tror jeg mange kan slutte seg til. For kuttene har fått konsekvenser allerede. I Tønsberg, styrt av Høyre og Kristelig Folkeparti, kuttet de en planlagt utbygging av 40 plasser fordi de fikk tilskuddet redusert med 5,2 mill. kr. I Kristiansand kuttes 70 plasser fordi de får over 12 mill. kr mindre. Jeg antar at kommunepolitikerne i de kommunene visste hva de trengte, og at de planla ut fra de behovene de hadde, og ikke fordi de syntes det passet, eller fordi de syntes det var moro. Det betyr at noen må stå lenger i kø eller ikke får plass. 1. mars var fristen for nye opptak i år, og det skal bli interessant å se hvor mange som heller har valgt kontantstøtte enn barnehageplass, i tråd med regjeringas ønsker og tanker. Mangel på barnehageplasser gir foreldre begrenset valgfrihet. Vi ser et taktskifte mot en mer umoderne familiepolitikk. De fleste som har muligheten, vil gjerne kombinere det å være forelder med det å være arbeidstaker. Det skal vi legge til rette for. Samfunnet har bruk for dem i arbeidslivet, og barnehage er den beste løsningen. Ingen ønsker seg vel tilbake til de årene da dagmamma var den eneste løsningen? Partiene Høyre og Fremskrittspartiet var mer framtidsrettede og foroverlente i denne saken i opposisjon enn de er i posisjon, og det beklager vi. Vi skulle ønske at utålmodigheten deres etter å finne gode løsninger for barnefamiliene var like stor nå. Men nå skal man utrede, vente og se, og kanskje gjøre det om behovet er der – et behov som var der i fjor, og som vi hørte om veldig ofte, men som plutselig ble borte etter valget. Jeg tar opp forslaget, og håper at de en gang så engasjerte toopptaksforkjemperne her i denne salen tør å stå for det de en gang mente, og som de da mente at den rød-grønne regjeringa bare fikk se å gjøre straks.