trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Likelønn er viktig. Jeg har nå sittet på Stortinget i tolv år, og i mange år har vi fremmet forslag om en likelønnspott. Vi har også fremmet forslag om å sette ned en likelønnskommisjon, og det fikk vi til da vi sjøl kom i regjering. I forrige periode var det stor motstand i Stortinget mot å få gjort det som gjør at man får fram det grunnlaget som kan si hvordan man kan løse dette. Sjøl har jeg ledet lønnsforhandlinger i en fylkeskommune i åtte år. Vi hadde en strategi for å få til likelønn, og vi kunne gjøre noe med det gjennom den lokale potten. Det hadde kanskje vært mulig å nå i mål hvis man hadde hatt et tidsperspektiv på 25–30 år. Det synes vi er lenge. Det er mulig å gjøre noe på den måten, men da må man gjøre det hvert eneste år, og så må man sørge for ikke igjen å nulle ut forskjellene, som oppstår neste gang igjen. Derfor er det viktig når vi skal snakke seriøst om likelønn, at vi følger det opplegget som Likelønnskommisjonen har sagt vi skal følge, nemlig at man må ha både en likelønnspott – og det er ikke en engangsforeteelse, det er nødt til å være noe en forplikter seg til over flere år, hvis man skal få jevnet det ut – og man må ha en avtale mellom partene i arbeidslivet som sier at dette ikke skal nulles ut ved neste runde. Vi som har drevet med lønnsforhandlinger og vært arbeidsgivere – vel å merke, det var det jeg var, jeg var arbeidsgiver for 4 700 personer – opplever at da kommer spørsmålet opp om hvem som på en måte skal ha kompensert for det som skjedde i fjor, fordi noen andre fikk noe. Den avtalen må være på plass og være langsiktig. Det må ligge i bunnen når man skal gjøre dette. De forutsetningene er det uhyre viktig er på plass. Det som Fremskrittspartiet gjør nå, oppfatter jeg som en «one night stand». Det å få til likelønn er en langsiktig forpliktelse, nesten som et ekteskap. Jeg skal ikke legge meg opp i hva folk gjør ellers, men hvis en skal få til noe som er så langsiktig som likelønnsarbeid, er en nødt til å forplikte seg til å være med på det løpet over flere år, og en er nødt til å forplikte seg til at de lønnsurettferdighetene som blir opprettet, ikke skal nulles ut igjen ved neste oppgjør. Da anbefaler jeg dem som er opptatt av likelønn, å velge seg noen partnere i det løpet som har vært opptatt av det lenge, og som ikke gjøre det av én eneste grunn, nemlig at det skal være plagsomt for noen. For troverdig er ikke forslaget når det ikke er kombinert med et partiprogram eller en holdning som går ut på at likelønn er viktig, og at man skal ha sentrale lønnsforhandlinger, som er forutsetningen for at en skal få til dette, og at det skal være varig over noe mer enn ett eneste år.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Jeg er veldig glad for alle som er opptatt av likelønn, men jeg har nok vært med såpass lenge at jeg skiller litt på det jeg oppfatter er nesten ren opportunisme, og det som er seriøsitet. Hadde det vært viktig å få flertall for et forslag om likelønn, hadde man jobbet seriøst med forslaget, og man hadde forholdt seg til Likelønnskommisjonens forslag – i hvert fall i nærheten av det. Man hadde sjølsagt også tatt kontakt med andre partier for å få til en diskusjon om det i utgangspunktet, hvis man var opptatt av å sikre seg et flertall. Det gjør at jeg blir litt forbauset over at Høyre hopper på forslaget – de har vært imot å utrede muligheten for å få likelønn, de var mot Likelønnskommisjonen. Når dette forslaget plutselig kommer, hopper de plutselig på det, enda det faktisk ikke er et forslag om likelønn, eller en oppfølging av Likelønnskommisjonen. Det kommer til å være – for å si det slik – en langvarig, forpliktende innsats både fra politiske myndigheter til å legge på plass en likelønnspott, og fra partene i arbeidslivet for at dette skal holde over tid. Det forslaget som behandles nå, er en pott, det er ingen plan. Det gjelder ikke alle, det gjelder bare noen. Da ser ikke vi noen grunn til å støtte det forslaget. Vi er nødt til å jobbe seriøst med dette, for vi vet at det kommer til å være krevende, det kommer til å kreve samordnet handling fra sentrale myndigheter og samarbeid med partene i arbeidslivet. Men vi skal få det til. Dette er en av de aller viktigste sakene for SV, og jeg håper inderlig at de partene som står oss nær, også er med på det. Slik sett kan dette initiativet fra borgerlig side være med på å sette trykk på saken, som gjør at det blir umulig ikke å gå videre. Men jeg tror nok at de partiene må merke seg at de organisasjonene som har sett dette forslaget, har bedømt dette stuntet – som dette forslaget har vært – som såpass useriøst at de har valgt ikke å stole på det. Det må henge sammen med den politikken man står for ellers, hvis det skal være troverdig, og man kan – for å si det slik – ha en gjennomtenkt holdning til det, som gjør at disse initiativene ikke bare blir noe man velger å flagge når det er stemning for det, men noe man holder fast ved, også gjennom tider der det kanskje ikke er det mest populære og det som står øverst på dagsordenen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
SV støtter også dette oppgjøret. Det bygger på at man i fjorårets oppgjør fikk til en omfordeling – ikke at man tok noen midler vekk, men man omfordelte penger til minstepensjonistene mot at Regjeringen forpliktet seg til å trappe opp minstepensjonen til 2 G i 2010. Den forpliktende planen følger vi. Det betyr at vi har ett år med omfordeling, og de påfølgende år, med friske penger fra Regjeringen, styrker vi folketrygden for minstepensjonistene vesentlig. Dette er veldig viktig for SV, for det er penger rett til folk med dårlig råd. Dette sammen med de store økningene som vi nå har lagt inn i bostøtten som en kompensasjon slik at minstepensjonistene ikke skulle tape bostøtte fordi de fikk høyere pensjon – jeg tror det var 160 mill. kr som kom nå – pluss at vi har bedret bostøtten slik at den får virkning fra 1. juli, gir en årsvirkning på over 1 milliard kr, penger som går rett til mennesker med små inntekter og som har dårlig råd. Økningen i bostøtten vil jo også gå til noen av pensjonistene, men gledeligvis også til mange andre som er vanskeligstilte, fordi regelverket med alle disse begrensningene er fjernet. Det betyr at disse to grepene til sammen er vesentlige løft i fattigdomssatsingen, og SV er veldig glad for det. Det er målrettede penger – direkte til folk med dårlig råd. Det har vært nødvendig og riktig, og vi støtter selvfølgelig denne planen for opptrapping opp mot 2 G.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Det er interessant å se hvordan SV mer eller mindre kryper over gulvet med sine problemer når det går på å kunne takle et slikt forslag. Det er helt sikkert enkelt for Rolf Reikvam å hevde: Dette har jeg stor tro på at man klarer å løse i neste fireårsperiode! Har jeg forstått det riktig, er dette siste perioden som Reikvam sitter på Stortinget, og det er ikke blitt gjort noe som helst for å løse denne problematikken. Jeg hører så at man er veldig opptatt av Fremskrittspartiet, og hva Fremskrittspartiet har i sitt program. Vel, snur man problematikken om likestilling på hodet, har faktisk LO og Arbeiderpartiet mer eller mindre sittet på begge sider av bordet i 80 år, og vi har ennå ikke fått på plass en noenlunde lik fordeling av lønn mellom menn og kvinner når vi snakker om det offentlige. I 80 år har man altså sittet på begge sider av bordet, og man har ikke klart å løse de mest essensielle problemene vi har. Det er klart at skal vi kunne takle den eldrebølgen som kommer, må vi faktisk ha varme hender i vårt helsevesen. Det klarer ikke dagens regjering å levere. Når Inge Lønning står på talerstolen her og sier at vi sjelden eller aldri har hatt et parti som så til de grader har blitt politisk korrekt og oppført seg som en tøffel politisk, så stemmer det med virkeligheten.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Årets trygdeoppgjør er gjennomført i henhold til de prinsipper og retningslinjer Stortinget har nedfelt for regulering av trygder og pensjoner. Med virkning fra 1. mai i år øker grunnbeløpet i folketrygden med 2 625 kr, fra 70 256 kr til 72 881 kr, altså en økning av gjennomsnittlig grunnbeløp fra 2008 til 2009 på 4,2 pst. Dette trygdeoppgjøret følger opp den treårige opptrappingsplanen for minstepensjonen som ble avtalt under fjorårets trygdeoppgjør. Den første opptrappingen kom i fjor. Nå tar vi neste steg, og neste år er minstepensjonen 2 G. Et gammelt krav fra pensjonistorganisasjonene er i ferd med å bli innfridd. Dette trygdeoppgjøret er godt, fordi det bygger på en opptrapping for dem som trenger det aller mest. For flertallet er det viktig å omfordele til fordel for minstepensjonistene. Vi ønsker en god sosial profil, og vi er fornøyd med at partene i trygdeoppgjøret kom til enighet om det. Opptrappingen over tre år er bygd over samme profil som mange lavlønnsoppgjør i privat og offentlig sektor. Solidaritet innenfor gruppen pensjonister er prisverdig. Folketrygden bygger på solidaritetsprinsippet og ikke bare på forsikringsprinsippet. Det har pensjonistene og staten vektlagt. Vi ser fram til å følge opp opptrappingen av minstepensjonene også i 2010, slik at man kommer opp i to ganger folketrygdens grunnbeløp. Dette har vært et krav fra pensjonistene lenge, et krav som vil være viktig i kampen mot fattigdom. Pensjonistene får også i år en god inntektsutvikling, minst på linje med utviklingen for yrkesaktive, og det er vi veldig glad for.
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Også Senterpartiet er tilfreds med at partene denne gangen kom til enighet om årets trygdeoppgjør. Det er godt at vi landet på en ramme på 4,2 pst. økning i grunnbeløpet fra 2008 til 2009. La meg kort se på en del av enkelthetene. Det som er viktig, er at vi har en opptrappingsplan hvor grunnbeløpet skal opp mot 2 G innen 2010. Jeg konstaterer at særtillegget – som var på 80 pst. – nå har økt til 97 pst., og fra 1. mai 2010 vil nå opp til 100 pst. Minstepensjonistene har hatt en sterk realvekst. Ektefellepensjonen har økt sterkere enn grunnbeløpet i perioden 2008–2009, og det er også gledelig at unge uføre gjennom tillegget får en betydelig pensjonsøkning og er med i en opptrappingsplan. For enkelte er i alle fall økningen større enn tilleggene for de lønnsgruppene som har forhandlet på andre sektorer. På dette grunnlaget sier Senterpartiet seg tilfreds med at det er et klart flertall i komiteen, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, som står bak innstillingen i denne saken, og at det i en merknad klart understrekes betydningen av at man følger den innlagte opptrappingsplanen.
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2009-06-18:
I denne proposisjonen ber Regjeringen om Stortingets godkjenning av oppstart av seks nye investeringsprosjekter, og orienterer Stortinget om noen andre planlagte prosjekter og saker. Det er viktig at anleggene i Forsvaret er i god stand, slik at de som arbeider i Forsvaret, og de vernepliktige har så gode fasiliteter som mulig. Derfor er Senterpartiet glad for at det nå igangsettes fire nye eiendoms-, bygge- og anleggsprosjekter: oppbygging av High Readiness Force i Rena leir oppgradering av bygning 39 på Akershus festning kommandoplass for Forsvarets operative hovedkvarter på Reitan flerbrukshall på Skjold fase 2 Ellers tar Senterpartiet til orientering at Forsvarsdepartementet har vurdert å kjøpe flere av de kystvaktfartøyene som Forsvaret leier i dag. Basert på de tilbud som har kommet fra rederen, ble bare KV «Harstad» bestemt kjøpt nå. Det betyr at kjøp av Nornen-klassen indre kystvaktfartøy foreløpig ikke er aktuelt. Logistikk- og støttefartøy utgjør en viktig kapasitet i forbindelse med langvarige operasjoner. Det må bemerkes likevel at et slikt fartøy ikke må komme som erstatning for landbaserte logistikk- og vedlikeholdsbaser, men som et supplement. Spesielt må investeringene i å gjøre Sjøforsvaret mobilt ikke gå ut over de allerede etablerte basene i nordområdet. Et nytt havgående logistikkskip må bygges ut fra ambisjoner om å kunne være til stede i nære arktiske farvann, og ikke, slik intensjonen var i enkelte sjøforsvarsmiljøer for flere år siden, å legge til rette for at en større del av marinen kan seile oftere i operasjoner utenfor Europa. Tilbaketrekkingen av isfronten i nord, sannsynlige nye farleder over Arktis og gjennom Barentshavet sammen med norske interesser og ansvar i disse områdene, tilsier at Forsvaret også trenger å ha en bedre kapasitet som kan seile i områder med is. Senterpartiet forventer da at skipet bygges for arktiske forhold for å kunne operere i deler av Barentshavet og Arktis, hvor Norge har og vil ha store interesser i framtiden.
André N. Skjelstad (Venstre), 2009-06-18:
Regjeringens store ambisjon i denne perioden skulle være å avskaffe fattigdom. Det handlet bare om politisk vilje. Men så enkelt var det ikke. Den erkjennelsen vi andre har hatt i lang tid, har etter hvert også nådd regjeringskontorene. Men Venstre er litt kritisk til det som er det virkelige fattigdomsgrepet, nemlig heving av sosialhjelpsatsene. Selv om det ikke berører dette, er det grunn til å nevne det. Trygdeoppgjøret har stor betydning for nesten en fjerdedel av landets innbyggere, og er dermed blant de viktigste inntektsforhandlingene som gjennomføres i år. Venstre har gjennom hele perioden etterlyst å gi mer til dem som trenger det mest, og derfor mener Venstre at også årets trygdeoppgjør er et viktig skritt i riktig retning for den gruppen som i dag har minst, nemlig minstepensjonistene. Pensjonen er deres eneste inntekt, og deres muligheter til annen inntekt er svært begrenset. Blant enslige minstepensjonister, spesielt kvinner, skjuler det seg mye fattigdom. For mange av dem er dette et løft, og vi er fornøyd med at minstepensjonene fra neste år vil være 2 G. Vi mener at dette er et steg i riktig retning, og Venstre vil stemme for det framforhandlede oppgjøret.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Hele logikken i prinsippet rundt det at ektefeller i sum har mindre utbetalt enn to enslige ville hatt med det samme inntektsgrunnlaget, er knyttet opp mot det faktum at vi også har noe i pensjonssystemet vårt som heter etterlatteordninger. Det er slik at en på den ene siden tar konsekvensen både i det nye og det kommende pensjonssystemet av at husholdningskostnadene relativt sett ikke er så store for to som bor sammen, som for to enslige. Det baserer seg altså på de ytelsene som alle får. Det at den samme vurderingen ikke legges til grunn for de inntektsbaserte, er selvfølgelig på grunn av at inntekten er individuell. Derfor er det behandlet på en annen måte enn sikringsordningene. Men på den andre siden av det regnestykket har vi altså ordningen med en etterlattepensjon, slik at en ikke skal gå for fort ned dersom en mister en forsørger, og her er det en viss sammenheng.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Grunnen til at jeg bad om ordet, var påstanden om at pensjonistene som et resultat av fjorårets oppgjør hadde tapt på den måten oppgjøret ble gjennomført på. Og for å repetere noe fra fjoråret: Det er altså slik at i fjor fikk alle pensjonister reallønnsvekst. Så ble pensjonistenes organisasjoner og staten enige om at innenfor den rammen var det grunn til å prioritere dem som hadde minst, nemlig minstepensjonistene. Det gjorde altså ikke at de andre pensjonistene ikke fikk reallønnsvekst, men det gjorde at den reallønnsveksten ble noe mindre fordi en valgte å lage et solidarisk oppgjør. Veldig mange av dem som er engasjert i pensjonistoppgjørene, som f.eks. Harry Jørgensen, nylig avgått leder i Pensjonistforbundet, kan alt om lønnsoppgjør og den måten fordelingen i samfunnet utvikler seg på, kan alt om at hvis en virkelig skal få til resultater, må man velge å prioritere innenfor en ramme, og ikke bare si: bevilg mer penger til alle. Jeg må si at den innsatsen som Pensjonistforbundet og de andre organisasjonene gjorde, ved på den måten å få til et reelt løft for minstepensjonistene, et løft som det ble noe ut av, og som det ikke bare ble prat ut av, tjener både den nylige avgåtte leder, Pensjonistforbundet og de andre organisasjonene til ære. De vet så inderlig godt, fordi de har levd i vanskeligere tider enn det vi gjør, at skal en få til en rettferdig fordeling, må en fordele innenfor noen rammer. Det har Pensjonistforbundet valgt, det har organisasjonene valgt – det har de gjort sammen med staten. Det står det et bredt flertall i Stortinget bak. Det er jeg glad for, for det er det som gir konkrete resultater, og som til neste år kommer til å gi to ganger grunnbeløpet også til minstepensjonistene.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg vil bare da få lov til å presisere: Det er riktig, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, at det ikke bare er et løft for enslige minstepensjonister. Det er også slik at ektepar får glede av særtillegget. Men det er riktig, som Carl I. Hagen sa i sitt første innlegg, at det ektepar får, ikke er tilsvarende summen av det to enslige får. Men ektepar har også fått et løft, men altså ikke tilsvarende summen av 2 G for to enslige. Men hvis vi skal være presise på representanten Hagens nest siste dag i parlamentet, tror jeg han får gi meg rett i at det har vært et løft for minstepensjonistektepar også, men altså på det nivået som jeg nå sa.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Komiteen har, som statsråden vet, lagt stor vekt på de lokale ringvirkningene, og anslagene tilsier 450–600 sysselsatte – direkte og indirekte. Da vi hørte innlegget fra representanten Thorkildsen fra SV, fikk en derimot inntrykk av at det knapt ville bli lokal sysselsetting ved prosjektet, at alt ville havne i sør. Kan statsråden bruke et minutt til å bekrefte hvordan Olje- og energidepartementet ser på den lokale sysselsettingseffekten? Har komiteen oppfattet riktig tall når man anslår det til 450–600, eller er det lite sannsynlig at man oppnår det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg synes statsråden har vært rimelig klar, og det er bra. Men jeg vil henvise litt til representanten Thorkildsens innlegg, der en fikk inntrykk av at grunnen til at i hvert fall SV og gjerne regjeringspartiene stemte i mot, var at forslaget kom så sent, bare to dager før generalforsamling, og derfor måtte det oppfattes som et markeringsforslag og ikke som et reelt forslag. Det vil jo da indikere at hvis forslaget hadde blitt fremmet tidligere, ville en behandlet det med et annet resultat. Ville statsråden under noen omstendighet sagt at om dette forslaget hadde blitt fremmet én måned tidligere, to måneder tidligere, ville det gjort en forskjell? Jeg antar jo at statsråden vil si at politikken til Regjeringen hadde ligget fast uansett, og at det ikke har noe å si det tidspunktet som forslaget ble fremmet på. Hva mener statsråden om det? Har tidspunktet noe å si?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Det var representanten Thorkildsen som fikk meg til å ta ordet. Jeg håper Thorkildsen vil prøve å avklare litt om sin politikk og få en helhet i den politikken som nå har blitt ført. I Thorkildsens innlegg kom det altså klart fram at SV stemmer imot Kristelig Folkepartis forslag. Vi vet fra to dager siden at SV stemmer for videre kulldrift i Norge. Men det er altså Fremskrittspartiet som får kjeften for det som StatoilHydro nå gjør, og det er vi som skal bære alle klimabyrder som StatoilHydro påfører verden. SV tar altså ikke noe ansvar for de vedtak de selv er med på, og for den regjeringen de sitter i. Denne kritikken mot Fremskrittspartiet kommer altså fra SV, som i dag stemmer for å bygge ut Goliat, og som i innstillingen til budsjettet for inneværende år, snakket varmt om viktigheten av å utvikle norsk olje- og gassindustri, og ikke minst å ivareta og opprettholde letevirksomheten. Jeg klarer ikke å få dette til å rime når representanten Thorkildsen med relativt kraftig røst, sannsynligvis i frustrasjon over sin egen politikk, kjefter på Fremskrittspartiet. Jeg har også merket meg at statsråden sier at det ikke er gjennom forslag fra Stortinget man skal dirigere selskapene, mens SV hovedargument for ikke å støtte forslaget, var at det var fremmet for sent. Dette viser jo bare at uansett hva SV sier, ville forslaget ikke fått støtte fra den regjeringen SV støtter. I tillegg kunne jo representanten Thorkildsen og SV, hvis de faktisk mente det de hevder de mener, men som de ikke kan støtte fordi forslaget ble fremmet så sent, selv ha fremmet det forslaget hvis de mente det var viktig – hvis de faktisk som parti mente noe med å gjennomføre det. Så vil jeg også bare minne representanten Thorkildsen om når det gjelder klima og CO2-utslipp, at Canada har Kyoto-forpliktelser. Økning av CO2-utslipp som følge av energiprosjekt de selv iverksetter, er Canadas anliggende. De har rammer for hva de kan slippe ut, og de industriprosjektene de setter i gang, vil måtte komme inn under de rammene. Ergo: Hvis SV selv tror på den Kyoto-avtalen som de forsvarer, vil det i seg selv være begrensende for at de globale CO2-utslipp ikke øker som følge av dette. Til slutt ber jeg også representanten Thorkildsen begynne å peke på alle disse fornybarenergiprosjektene som en snakker om en skal komme med i stedet. En vet at i løpet av fire år har en ikke fått noen økning i småkraftutbyggingen, sannsynligvis på grunn av SVs politikk i Soria Moria-erklæringen. En har ikke en eneste vindmølle å vise til som har blitt realisert i Norge som følge av rød-grønn politikk. Det som skjedde hos Enova i går, der en avlyser tildeling av støtte samme dag som en innsetter nytt styre, uten noe forvarsel, viser bare hvorfor en ikke får resultater. Jeg regner ikke med at representanten Thorkildsen tar ordet for å forklare, men jeg synes det er verdt å bemerke det likevel.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Det har vært en interessant kveld på Stortinget. Vi har opplevd at mange representanter har uttalt standpunkter som går imot det deres egen regjering går inn for. Jeg synes statsråden holdt et rimelig bra innlegg, for det reflekterte vilje til og ønske om å kombinere ressursutnyttelse med å ivareta miljøverdiene. Statsråden omtalte denne planen som en forvaltningsplan. Men hvor komfortabel er statsråden alt i alt når den utøvende statsråden bak planen for bare ti minutter siden sa at dette er en verneplan? Han uttrykte at dette handler om vern. Synes statsråden at han egentlig har det spillerommet som trengs for å finne gode kompromiss for en forsvarlig ressursutnyttelse, når hovedintensjonen for det departementet og den statsråden som utarbeider denne planen, er at dette er en verneplan?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-18:
Det er unntaksvis grunn til å gi statsråden honnør for handlekraft i en energisak, og vi har et unntak her. Det er ikke noe problem for meg å gi kompliment for håndteringen av denne saken fra departementets side. I et spørsmål fra komiteen som går på innkjøpsfunksjonen, svarer departementet utvetydig at innkjøpsfunksjonen for Goliat-feltet i utbyggingsfasen og driftsfasen vil være lokalisert til operatørens hovedkontor i Stavanger. Jeg går ut fra at vi snakker både formelt og reelt her. Men er det ikke slik at innkjøpsfunksjonen anses å være en nøkkelfunksjon for i det hele tatt å kunne se de maksimale lokale ringvirkningene i både drifts- og utviklingsfasen?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-18:
Ja, en historisk dag eller ikke: Jeg oppfatter det sånn at det er en forvaltningsplan vi behandler i dag – herunder hvordan vi skal forvalte bl.a. områdene rundt fiskevernsonen ved Jan Mayen. Jeg har i flere år advart mot aktivitet i dette området. Imidlertid har Island besluttet å iverksette petroleumsaktivitet i sin del av dette havområdet. Norge har en intensjonsavtale om å delta i en felles utvikling av dette området sammen med Island. Vil statsråden sørge for å ta del i dette samarbeidet med Island og for at det blir satt en norsk standard for teknologi- og miljøutviklingen i dette området?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Oljevernberedskap er viktig. Det snakkes om et sårbart område. Ordføreren i Hasvik sa at beredskapen har for mange av kystkommunene vært en av de viktigste fanesakene i forhold til Goliat, ikke minst i den kommunen hun er ordfører i, Hasvik kommune, som er nærmeste nabo til Goliat. Det var det hun uttrykte på høringen i denne saken. Uten å foregripe SFTs vurderinger har Kristelig Folkeparti utfordret statsråden gjennom spørsmål og i mitt innlegg i denne saken tidligere på at vi ønsker å få en sak til Stortinget, der vi kunne få drøftet hvilke krav som det bør være for å få lov til å drive olje- og gassutvinning i et slikt sårbart område. Støtter statsråden en slik tankerekke?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
I innstillingen sies det fra komiteens flertall at dette er en «viktig milepæl for utviklingen av petroleumsnæringen i nordområdene». De siterer også fra PUD-en, der det står: «Skal man opprettholde og øke den petroleumsrelaterte aktiviteten i nord, er man avhengig av at det er både leteaktivitet og utbygging av felt i regionen.» Miljøpolitisk talskvinne i SV er i innlegget imot, i innstillingen for, i avstemningen for. Og det er vel avstemmingen som til syvende og sist teller for oss som er stortingsrepresentanter – så lenge vi har sete her. Saksordføreren sa sågar at dette er et politisk robust prosjekt, siden det er et flertall som favner fra Fremskrittspartiet til SV, og siden SV har beveget seg i riktig retning i denne saken. Jeg vil vel heller si at SV bare stadfester den innstillingen som de la til grunn i budsjettet for 2009, der de også hyller oljeaktivitet i nord. Fra Kristelig Folkepartis side er vi konsekvente. Vi sa i 2003 at det er i dag, når PUD-en er til behandling i Stortinget, vi skal avgjøre vårt forhold til Goliat. La meg sitere fra oljemeldingen, som kom i 2003: «Det understrekes at denne beslutningen ikke innebærer et endelig ja til utbygging av Goliatfeltet hvis dette skulle bli aktuelt. Dette må det tas stilling til når rettighetshaverne fremmer sin utbyggingsplan. Det blir da opp til selskapene å demonstrere at en eventuell utbygging tar tilstrekkelig hensyn til miljøet og det særlig verdifulle området.» Dette gjentok vi i innstillingen til forvaltningsplanen for samme område. Det er ut fra hensynet til miljø og til at dette er utbygginger i særlig verdifulle områder at Kristelig Folkeparti har tatt sitt standpunkt. Vi mener at PUD-en ikke er god nok med hensyn til oljevernberedskap, og ikke er klar nok med hensyn til når vi kan få en helelektrifisering. Ut fra dette har vi bedt om at saken forsterkes på dette området gjennom vedtak i denne salen. Det kaller jeg å være konsekvent – med tanke på det vi sa i 2003 i regjering, og det vi sier i dag i stortingssalen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Som jeg sa i mitt tidligere innlegg, er det normalt at man skal bruke generalforsamlingen i slike saker som vi i dag drøfter. La meg få sitere fra eierskapsmeldingen: «Innenfor de generelle og spesielle rammer som Stortinget fastsetter for virksomheten, fremmer staten som eier sine interesser gjennom generalforsamling/foretaksmøte.» Og videre: «Bestemmelsen i aksjeloven/allmennaksjeloven § 5-1 innebærer at statsråden gjennom generalforsamlingen står i et overordningsforhold til styret i statsaksjeselskaper, og kan gi instrukser som styret har plikt til å følge.» Og la meg sitere fra innstillingen: «Komiteen strekar under at staten som eigar må setja resultatmål for selskapa om langsiktig marknadsmessig avkastning i dei selskapa der staten primært har forretningsmessige mål. Dette er ikkje til hinder for at staten som eigar samtidig klårgjer forventningar om at selskapa har eit sterkt fokus på korleis omsyna til m.a. miljø, omstilling, mangfald, etikk, samt forsking og utvikling kan fylgjast opp i selskapa si utforming og oppfølging av forretningsmessige strategiar.» Dette sa komiteen. Dette gav Stortinget sin tilslutning til. Det var på denne bakgrunn at vi bad om at Regjeringen brukte muligheten på generalforsamlingen til å følge opp Stortingets vilje. Hvis vi tar denne konkrete saken, har representanten fra Høyre sagt at oljesvinn er noe svineri, representanten fra SV har sagt at dette er en viktig valgkampsak. SV vil jobbe for at StatoilHydro trekker seg ut av denne aktiviteten. Senterpartiet har sagt det samme. Arbeiderpartirepresentantene har sagt at de ikke har tatt stilling til saken. Da er det egentlig bare Fremskrittspartiet den rød-grønne regjeringen har støtte fra i denne konkrete saken. Ja, ja – kanskje vi ser en ny regjeringsforbindelse mellom noen partier, som noen av oss håper ikke skal regjere sammen i forhold til denne saken.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Norskehavet er et område langt større enn det norske fastlandet. Det er derfor en viktig milepæl når vi endelig får en helhetlig forvaltningsplan for dette området. Norskehavet har en rik natur, med bl.a. store og internasjonalt viktige bestander av fisk og sjøfugl samt kaldtvannskorallrev som er unike i global sammenheng. I havmiljømeldingen la Bondevik II-regjeringen grunnlaget for en helt ny tenkning om forvaltningen av våre havområder. Disse skal nå etter tur få sine egne forvaltningsplaner, hvor det for første gang blir en helhetlig og økosystembasert forvaltning av de norske hav- og kystområdene. Det betyr at vi ikke lenger skal kunne fatte beslutninger som utsetter et havområde for miljøpåvirkning, eller risiko for miljøpåvirkning, uten at dette settes inn i en helhet, og at miljøbelastningen eller risikoen vurderes samlet. Derfor representerer dette grepet en milepæl i miljøpolitikken. Økosystembasert forvaltning innebærer at forvaltning av menneskelige aktiviteter tar utgangspunkt i de rammene som økosystemet setter for opprettholdelsen av dets struktur, virkemåte, produksjon og naturmangfold. Kristelig Folkeparti mener at forvaltningsplanen hadde stått sterkere om naturmangfoldloven ikke hadde fått de begrensninger den fikk i forhold til havområder. Kristelig Folkeparti slutter seg likevel til hovedlinjene i meldingen. Det er viktig at vi også i Norskehavet nå har definert de særlig verdifulle områdene, og at dette får betydning for de avgjørelser vi treffer for disse områdene. Her har ikke Regjeringen etter Kristelig Folkepartis oppfatning klart å vise en helhetlig og klar linje. Det er vanskelig ut fra meldingen å lese seg til klare miljøfaglige kriterier som begrunner Regjeringens politikk for de enkelte områdene. Når en leser meldingen, kan en få inntrykk av at petroleumsvirksomhet i TFO-områdene gir en annen form for miljøpåvirkning, eller gir mindre risiko, enn annen petroleumsvirksomhet. Det viser etter vår oppfatning at det er behov for å vurdere nærmere grunnlaget for og virkningene av ordningen med Tildeling i forhåndsdefinerte områder. Videre varsler Regjeringen at den vil starte en åpningsprosess for petroleumsvirksomhet i havområdene på norsk side av Jan Mayen med sikte på tildeling av konsesjoner. Vi leter stadig etter denne regjeringens linje i disse spørsmålene. I meldingen viser Regjeringen åpenhet for oljeboring inntil 30 km fra Jan Mayen. I forvaltningsplanen for Barentshavet etablerer man en grense på 50 km fra land, etter flere år med utredninger og miljøvurderinger. Jan Mayen er bl.a. hekkeområde for flere viktige sjøfuglarter. Det er vanskelig å se hvilke vurderinger som ligger bak dette, og meldingen gir på dette punktet et signal om at miljøhensyn er på vikende front, og at i denne regjeringen vinner andre hensyn altfor ofte fram på miljøets bekostning. Vi er glad for at vi er kommet dit at vi endelig har en forvaltningsplan for et stort og ressursrikt område. En helhetlig og økosystembasert forvaltning stiller store krav til den praktiske oppfølgingen, hvor de grunnleggende prinsippene ikke må overstyres av kortsiktig vinning.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Vi skal ha en økosystembasert forvaltning, som innebærer at forvaltningen av våre menneskelige aktiviteter skal ta utgangspunkt i de rammer som økosystemet setter for opprettholdelse av dets struktur, virkemåte og produksjon av naturmangfoldet. I komiteinnstillingen står det: «Jan Mayen har betydelige miljøverdier i form av en særegen geologi, store sjøfuglkolonier og intakte oseaniske økosystemer som følge av øyas isolerte beliggenhet. Langs den arktiske front finnes plankton, fisk og sjøpattedyr. Komiteen vil understreke Jan Mayens omfattende nasjonale og internasjonale verneverdier.» Likevel åpner Regjeringen for boring inntil 30 km fra Jan Mayen-kysten. Det er vanskelig å se de faglige økosystembaserte begrunnelsene for denne åpningen. Jeg ber statsråden redegjøre for dette for Stortinget.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Forvaltningsplanen legger opp til at vi skal definere noen områder som særlig verdifulle, og at dette skal få betydning for de avgjørelser vi treffer for disse områdene. Når man leser meldingen, kan man få inntrykk av at petroleumsvirksomhet i slike TFO-områder gir en annen form for miljøpåvirkning eller gir mindre risiko enn annen petroleumsvirksomhet. Vi vet at det bare er en annen tildelingsform, men at aktiviteten vil være like miljøskadelig for sårbare områder. Ser statsråden at meldingen har en svakhet på dette punktet i forhold til TFO kontra hvordan petroleumsvirksomheten generelt er omtalt?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Kristelig Folkeparti er enig i saksordførerens bemerkninger om den kritikkverdig lange behandlingstiden som dette forslaget har hatt i departementet. Men til saken: Transportsektoren er vår største utslippskilde. Med tanke på klimautfordringene vet vi at vi må redusere våre utslipp, ikke øke dem. Vi har satt oss nasjonale mål om at i 2020 skal vi ha kuttet mellom 15 og 17 millioner CO2-ekvivalenter, og to tredjedeler av dette skal gjøres hjemme. Vi vet at i 2012 er det Kyoto-forpliktelser som gjelder. I 2008 var det nedgang i utslipp fra transportsektoren. Men dette skyldtes først og fremst finanskrisen. At vi tok mindre taxi, og at industrien kjørte mindre, slo heldigvis godt ut. Men vi må bruke finanskrisen til en grønn omlegging og ikke hvile på disse laurbærene. Transportsektoren er vår største utslippskilde, men transportsektoren har også store utfordringer i forhold til alle de enkeltutslippene vi står overfor. Men transportsektoren er også en sektor der det skjer mye spennende. Volvo lanserte for en tid tilbake at V70 får et utslipp på 104 g/km CO2 – en drastisk reduksjon i CO2-utslipp. Vi har mer miljøvennlig drivstoff tilgjengelig, og mer vil komme. Vi får modeller som plug-in hybridbiler, vi har flere elbiler. Vi hadde også en debatt i forrige uke om å øke vrakpanten på de eldste og mest miljøfiendtlige bilene. Kristelig Folkeparti ønsker å legge til rette for miljøvennlige valg. Utfordringen er ikke at vi kjører, men utfordringen er hvor mye utslipp vi har på våre kjøreturer. Miljøbilpremien, eller «kontantstøtte» som SV og også statsråden omtaler miljøbilpremien som i sitt svarbrev til Stortinget, er en ordning som har fungert godt i Sverige. Miljøbilpremien er for Kristelig Folkeparti bare ett element i Kristelig Folkepartis omlegging av bilparken i en mer miljøvennlig retning. Det var suksess i Sverige, trass i at de ikke har noen engangsavgift. Men det er ingen motsetning i dette. Bilbransjen er positiv til dette, miljøbevegelsen er positiv til dette, så dette burde være et forslag som vi kunne bli enige om. Flertallet skriver i sin innstilling at biler som har et utslipp på 60 gram CO2 pr. kjørte km, vil få en redusert støtte på 30 000 kr. Når jeg ringer Opplysningskontoret for vegtrafikk, sier de at ordningen er slik, men at det ikke finnes noen biler av denne type på veiene i dag. Det er reduksjon av klimagassutslipp vi trenger, og da må vi ikke lage ordninger som bare fungerer på papiret, men som ikke fungerer i praksis. Det hjelper veldig lite i miljøregnskapet. Kristelig Folkepartis forslag har fått støtte fra Venstre og Høyre, og det ville være et viktig signal vi sendte hvis vi nå klarte å få til en miljøbilpremieordning. Det er også viktig å presisere at hvis en slik ordning blir innført, vil utslippsgrensen for å få utbetalt denne støtten kunne justeres i takt med den teknologiske utviklingen. Svenskene begynte på 120 g/km CO2, men svenskene må også trappe nedover for å ta med de nyeste og mest miljøvennlige bilene til enhver tid. Det er viktig for Kristelig Folkeparti å presisere i denne debatten.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-18:
Jeg tar hermed opp Venstres forslag.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-18:
Statsråden understrekte i sitt innlegg betydningen av elektrifisering fra land når det gjelder kraftforsyning til Goliat. Det henger selvfølgelig sammen med at det er av avgjørende betydning hvis vi skal nå våre klimamål. Inga Marte Thorkildsen fra SV sa i sitt innlegg at SV vil jobbe «hardt for å få mer forpliktende formuleringer på elektrifisering». Det må bygge på en holdning om at SV synes at de formuleringene som står i innstillingen, er lite forpliktende, skaper usikkerhet og er heftet med mange forbehold. Det er en rett vurdering av SV. Hva slags muligheter ser statsråden for å få til mer forpliktende formuleringer når det gjelder elektrifisering? Altså: Hvilke muligheter har SV til å nå fram når de ønsker å arbeide for dette?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-18:
Representanten Korsberg trakk linjen tilbake til Snøhvit og prøvde å trekke opp et historisk perspektiv med tanke på partienes stemmegivning. For å supplere den framstillingen vil jeg gjøre oppmerksom på at realitetene når det gjaldt Snøhvit, var avgjort før Bondevik II-regjeringen tiltrådte. Derfor ble det slått fast i Sem-erklæringen at partiene baserte seg på at dette feltet kunne bygges ut. En av begrunnelsene for at en gikk inn for det da, var at det var et gassfelt og at det ikke var tale om oljeutvinning. Goliat er et oljefelt og er altså i en annen stilling enn Snøhvit-feltet var, som òg hadde en forhistorie hvor realiteten var at Arbeiderpartiet førte an for å skreddersy et skatteregime som gjorde den utbyggingen mulig. Den avklaringen var foretatt før Bondevik II-regjeringen overtok. Ola Borten Moe har vært inne på spørsmålet knyttet til elektrifisering, og sier at Venstre legger opp til et krav om full elektrifisering uten at kraft er tilgjengelig. Det er feil. Det vi sier er: Det bør utredes om det er mulig å forsyne Goliat med elektrisitet fra et gasskraftverk i Finnmark etter den modellen som Sargas har skissert. Den avklaringen mener vi Stortinget burde hatt på bordet før en tok stilling til dette. Det er ikke rett at vi vil sende området ut i den situasjonen som Borten Moe beskrev.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-18:
Venstre har stilt seg undrende til StatoilHydros oljesandengasjement i Canada. Det er et dårlig miljøprosjekt som selskapet ikke burde vært inne i. Det er jo ikke å blande seg inn i kanadisk politikk og ressursforvaltning. Det er et synspunkt på hvordan et oljeselskap med et sterkt statlig eierinnslag bør prioritere. Det er ikke vanskelig å få tilslutning til det synspunktet jeg nå har framført, ser det ut for. Til VG sa Marianne Marthinsen fra Arbeiderpartiet at Statoil ikke burde gått inn i dette prosjektet. Og hun legger til at det er bra om en slutter seg til forslaget om å trekke seg ut. Det konkluderte Marianne Marthinsen med overfor VG. Det er en annen konklusjon enn den hennes partifelle Tore Nordtun trakk i dag, og det skal bli spennende å se om Marianne Marthinsen følger det synspunktet som hun målbar overfor VG. Erik Solheim, vår miljøvernminister, har også vært en av dem som har sagt at dette er et dårlig miljøprosjekt. Erik Solheim har faktisk fungert som politisk hare i denne saken. Det er han som har dratt opp feltet mer enn noen annen. Det er han som har bestemt fart, og det er han som har bestemt retning, og så hopper han ut av feltet en runde før mål. Tore Nordtun sier til VG at han undrer seg over dette engasjementet, dvs. Tore Nordtun sier mer korrekt at StatoilHydros «satsing på oljesand skurrer». Det tyder på at det i denne sal er et flertall som er undrende og skeptiske til dette engasjementet. Når det gjelder synspunktet om å bruke eierskapet, har det vært mulig å få tilslutning til den tenkning som ligger bak Kristelig Folkeparti og Venstres forslag. Erik Solheim var klinkende klar på landsmøtet i SV. Her både kunne og burde staten styre og gi beskjed til StatoilHydro om at dette engasjementet burde avvikles. Etterpå har vi fått klarhet i at det utsagnet kun var ment for internt bruk. Det hadde ingen gyldighet utover landsmøtesalen til SV. Det forslaget som Kristelig Folkeparti og Venstre har fremmet, har et klart budskap, og det er utformet på en klok måte, som bygger på respekt for den arbeidsdeling som det er mellom eier og styrende organer. Etter generalforsamlingen i StatoilHydro, der forslaget om å avvikle oljesandengasjementet ble nedstemt, har SV fortsatt sin dobbelkommunikasjon. Overskriften i Dagbladet var etterpå «SV-opprør mot oljesandvedtak». Ifølge Dagbladet skal bl.a. Inga Marte Thorkildsen skrive til statsråden og kreve et svar, kreve en forklaring, på hvordan det henger sammen at staten ikke stemte imot oljesandprosjektet på generalforsamlingen. Jeg ser fram til statsrådens innlegg, og til å få innsikt i de svarene som han har gitt til opprørerne i SV.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-18:
I det programmet som SV la fram før forrige valg, og som de bad om velgernes tillit til å gjennomføre, sier de nei til all oljeaktivitet i nord. I dag opplever altså miljøvernministeren fra SV å få ros fra Fremskrittspartiet for å ha åpnet Jan Mayen-ryggen for oljeaktivitet og for å si ja til Goliat. Sannelig har det gått fort, og da i motsatt retning av den SV sa de skulle gå i. Jeg synes ikke det kom noen god begrunnelse på spørsmålet fra Line Henriette Holten Hjemdal. Hva er logikken bak at det er 50 km-grense fra land langs Finnmarkskysten og bare 30 km-grense fra Jan Mayen? Tidligere i dag har vi hørt Inga Marte Thorkildsen si at når det åpnes områder for klarlegging av ressursgrunnlaget, er det de facto åpning for aktivitet. Det var begrunnelsen for at SV gikk inn for Goliat.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-18:
Miljøvernministeren var så oppspilt og begeistret da han drog sin innøvde skryteliste at han kom i skade for ikke å svare på det spørsmålet jeg stilte ham. Jeg spurte om hva som var logikken når Regjeringen sier at man kan drive oljeaktivitet inntil 30 kilometer fra Jan Mayen, mens man har satt en grense på 50 kilometer fra Finnmarkskysten. Mitt spørsmål er: Hva er logikken i det? Skrytelister og hva man ellers har gjort i miljøpolitikken, får vi komme tilbake til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg tror ikke jeg vil gå noe lenger i å konkretisere forholdet til oljevernberedskap basert på det spørsmålet representanten tok opp nå, enn det som er skissert i proposisjonen. Vi gir her operatøren et klart ansvar for bl.a. de rammene jeg nettopp refererte til i mitt innlegg. Samtidig gir vi SFT ansvar for å sørge for at den konkrete oppfølginga av dette blir gjort innenfor de rammene som står i proposisjonen, og som jeg oppfatter at Stortinget i dag gir sin tilslutning til. Det er jeg trygg på kommer til å bli en solid og god oljevernberedskap for området, og jeg legger til grunn at også Eni og StatoilHydro sammen har lagt inn oljevernberedskap som en del av planlegginga og en del av kostnadsberegninga for prosjektet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Dette er en avveining i forhold til hvilken kompetanse selskapene har knyttet til ulike oppdrag og ulike funksjoner på ulike lokaliteter. Sånn sett er det, som representanten her viser til, funnet naturlig å håndtere en løsning for innkjøp på den måten som er skissert. Jeg legger til grunn og forutsetter at den ambisjonen som representanten Kristiansen her tar opp, og som jeg deler, om en betydelig andel lokale innkjøp kommer til syne og blir realisert i dette prosjektet, sjøl om deler av det – eller mer enn det – skal styres fra andre steder enn Hammerfest.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg mener at jeg i proposisjonen til Stortinget har foreslått og presentert ambisiøse planer og et høyt nivå på oljevernberedskapen. Stortinget er sånn sett i dag invitert til å fatte en beslutning knyttet til det, og jeg oppfatter at stortingsflertallet slutter seg til det. En ryddig prosess videre er at vi, som normalt, gir fagmyndighetene, altså Statens forurensningstilsyn, i oppdrag å konkretisere hva en svært god oljevernberedskap i dette området i praksis skal innbefatte. Jeg er helt trygg på at den prosessen vi nå legger opp til, ivaretar den gode intensjonen som jeg oppfatter ligger bak Kristelig Folkepartis engasjement i denne saken.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg kan forsikre representanten Kvassheim om at jeg personlig har brukt betydelig med både tid og tankekraft på spørsmålet om elektrifisering av Goliat-prosjektet. Jeg har hatt én ambisjon, og det er å gå så langt som jeg synes det er mulig å gå, i det å ha en høy andel elektrisitet på denne enheten. Realiteten er at det ikke er mer kraft tilgjengelig pr. i dag. Derfor kan vi ikke gå lenger enn vi nå gjør. Når vi har valgt den planen videre, som ligger i proposisjonen, er det fordi vi i dag ikke konkret har den kraften tilgjengelig for 2017, som vi ønsker skal være tilgjengelig. Vi legger nå en plan for at kraften skal være der i 2017. Det betyr en videre prosess i forhold til elektrifisering. Men når det gjelder den konkrete situasjonen i området, er det vi nå gjør i proposisjonen, det lengste vi kan gå. Det betyr også en prosess for å få mer strøm til Goliat, og vi ser også nå mer nett i Finnmark.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg mener å huske at jeg sjøl brukte tallet 500 fra talerstolen for noen minutter siden, og jeg står fortsatt inne for det tallet. Det er basert delvis på erfaringer med tilleggssysselsetting knyttet til oljerelatert virksomhet, de konkrete arbeidsplassene hvis jeg får oss knyttet til baser i Hammerfest, i forbindelse med sjølve produksjonen til sjøs. Så jeg mener at vi har godt belegg for å bruke de tallene vi nå bruker. Framtida vil vise om historien blir sånn, men jeg er helt trygg på at dette prosjektet kommer til å gi betydelige ringvirkninger i området, og det er en viktig del av hele prosjektet for min del.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg er glad for at flertallet i komiteen slutter seg til mitt syn i denne saken. Det er helt i tråd med prinsippene om eierstyring, som er nedfelt i stortingsmeldinga om eierskap fra 2006. Et bredt flertall i Stortinget stilte seg bak denne meldinga, hvor det bl.a. står at den forretningsmessige ledelsen av selskapet og ansvaret for den, ligger hos selskapsledelsen. Jeg er overrasket over at mindretallet i komiteen ser ut til å ville fravike disse prinsippene i dette tilfellet. Så viser mindretallet i innstillinga til at selskapet også bør ha et engasjement i andre energibærere. Det er jeg enig i. Det er et satsingsområde for StatoilHydro, og senest understreket på selskapets generalforsamling 19. mai i år. Her ble vedtektene endret til også å omfatte virksomhet i andre energiformer. Det betyr økt satsing på fornybar energi. Mindretallet viser også til de globale miljøutfordringene vi står overfor. Det er store utfordringer som undertegnede fullt ut deler bekymringene for. Men samtidig er det åpenbart at denne typen spørsmål må løses på en helt annen måte, og på en langt bredere måte, enn det som foreslås i denne saken. Fra Regjeringens side har vi et bredt engasjement når det gjelder klimaspørsmål. Det er nedfelt i klimaforliket i Stortinget, et forlik som Regjeringen jobber med basis i. Når det gjelder StatoilHydros engasjement i Canada, er det en illustrasjon på at staten må kunne håndtere flere roller samtidig. Vi må kunne klare å være en langsiktig og forutsigbar eier på den ene siden, samtidig som vi jobber aktivt for å løse de klimautfordringene som vi står overfor på den andre siden. Mindretallets forslag vil bidra til å svekke troverdigheten til det statlige eierskapet. Det vil føre til en sammenblanding av disse rollene. Det er en betydelig utfordring. En slik sammenblanding er ikke forenlig med aksjelovgivinga eller med statens eierskapsprinsipper.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg tror jeg kan svare veldig kort og presist på det. Svaret på det er ja, det er en presis beskrivelse av også det jeg utdypet i mitt innlegg nettopp.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-18:
Undertegnede og representanten Thorkildsen har hatt samtaler, konstruktive samtaler, om disse spørsmålene. Utover det har ikke jeg noe behov for å kommentere innholdet i dem fra denne talerstolen.