Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-16:
Først vil jeg takke for en spennende og innholdsrik redegjørelse, med mye konsentrert informasjon på mange felt og fra mange land. Jeg holder meg i dette innlegget til nordområdene og regjeringens viktigste strategiske område. Norge er en stormakt i energipolitisk forstand, og den utviklingen som har vært den siste tiden i Barentshavet, forsterker det bildet. Regionen er ikke bare rik på olje og gass, men også på store, uutnyttede områder for vindkraftproduksjon og på store mineralforekomster. Alle disse områdene krever et bedre utbygd linjenett for tilførsel av elektrisitet, både ut og inn av området. Dette er store og tidkrevende utbyggingssaker, men allikevel er det viktig at staten og Statnett forserer arbeidet med linjeutbygging i den grad det er praktisk mulig. Det er vedtatt utbygging fra Balsfjord til Hammerfest, men det er avgjørende for videre næringsutvikling at linjen også bygges fra Hammerfest til Varangerbotn. Uten en slik utbygging vil halve Finnmark fremdeles ha en for dårlig tilgang. Vi har store muligheter for å utveksle strøm også med våre naboland Finland og Russland, men da må kapasiteten bygges ut. Vi får nå en visumfri sone mellom Sør-Varanger og tilsvarende område på russisk side. Det vil bety økt utveksling, økt folk-til-folk-samarbeid og muligheter for økt næringsutvikling på begge sider av grensen. Det blir spennende å følge dette arbeidet på nært hold. Vi har hatt en jevn øking av grensepasseringer over Storskog, og med dette grepet gjøres passeringen mye enklere for dem som bor i grenseområdet. Jeg registrerer at befolkningen i Sør-Varanger ser fram til denne nyvinningen. Enighet om delelinjen kan ikke bejubles høyt nok. Det var en diplomatisk og politisk seier, der man har ryddet opp etter 40 års uvisse. På dette området må jeg si at en kan bruke det folkelige uttrykket «godt jobba» – både overfor utenriksministeren og overfor statsministeren. Vi har i den senere tid fått melding om økt radioaktivitet i lufta over Finnmark. Det var ikke innenfor faregrensen, men det er helt tydelig at det ennå er noe som må forbedres i varslingsrutinene mellom våre to land. Det er ikke kjekt for finnmarkingene når atomdrevne ubåter brenner i Murmanskfjorden. Jeg føler meg overbevist om at utenriksministeren følger opp alle slik episoder og bidrar til å forbedre rutiner. Grenseområdet på russisk side er sterkt industrialisert – for å si det litt forsiktig – med høye utslipp av svovel. Murmanskfjorden huser også en stor del av den russiske atomdrevne ubåtflåten. Her er det mange diplomatiske oppgaver for å sikre forutsigbarhet og trygge og korrekte varslingsrutiner. Økt bruk av Nordøstpassasjen og utvidede isfrie områder gjør at risikoen for oljesøl og andre typer ulykker øker. En felles avtale blant de arktiske landene om søk og redning er et langt skritt framover. Nå kommer det en ny avtale knyttet til felles innsats ved oljesøl. Dette er viktige felles utfordringer, hvor de involverte land har felles interesser, men hvor vi som er kystnasjoner, selvsagt har størst interesser. Forskning på oljesøl i islagte områder bør styrkes, slik at den nåværende og framtidige aktivitet trygges. Arbeidet i Arktisk råd er viktig for nasjonen Norge, og jeg ser fram til fortsettelsen, både i rådet og i Utenriksdepartementet. Så til diskusjonen som foregår om vikarbyrådirektivet. I fiskeindustrien i Finnmark så vi i fjor noen meget stygge eksempler på sosial dumping. Vår flotte eksportnæring, fiskeri og havbruk, kan ikke være skjemmet av sosial dumping og uverdige lønnsvilkår for vikarer innleid fra EØS-land. Jeg har selv sett eksempler i min egen kommune på hvorfor vi bør innlemme vikarbyrådirektivet. Det gir anstendige lønns- og arbeidsvilkår for arbeidstakere også i Norge, og det kan vi ikke lukke øynene for.