Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Denne saken er grundig belyst gjennom debatten. Uenigheten går veldig klart mellom Fremskrittspartiet på den ene siden og alle andre i Stortinget på den andre siden. Men hvis vi skulle prøve å sortere litt i argumentene, vil jeg si at det egentlig dreier seg om tre ting. Det ene er: Er det mulig å forby bruk av hijab på barn? Det vi har sett ved gjennomgang av menneskerettighetene og lovverket, tilsier at det ikke er mulig å forby hijab på barn – et religiøst uttrykk – uansett. Da er neste spørsmål: Er det ønskelig, hvis det skulle ha vært mulig, å forby hijab blant barn? Jeg vet ikke om Fremskrittspartiets representanter har brukt fantasien med hensyn til hva slags type episoder som da kunne ha oppstått. I Norge er det skoleplikt. Det er plikt for alle barn til å gå på skolen. Hvis man både skulle ha en plikt til å gå på skolen og samtidig et forbud mot å bruke sine egne religiøse plagg, betyr jo det at det må stå noen ved inngangen til skolegården og ta hijab av småjenter. Det er helt utenkelig i mine øyne. Det siste er jo: Er det ønskelig at små barn skal gå med hijab? Det synes jeg er en mye viktigere og mer nyansert debatt. Etter mine observasjoner er bruk av hijab blant barn noe som er omdiskutert blant muslimer – et fenomen som er i ferd med å ta seg opp, som er mer vanlig i vestlige land enn i muslimske land, og jeg tror det i stor grad handler om et ønske om å ha kontroll på de små jentenes utvikling fra et tidlig stadium. Små jenter kan ofte ønske å ikle seg drakter som mødrene deres går med. Det gjelder sikkert for muslimske jenter og hijab, akkurat som det gjelder for alle jenter og høyhælte sko, leppestift eller hva det måtte være. Det er en litt annen sak. Det jeg mener dette dreier seg om, er det ønsket som foreldre selvfølgelig har om å oppdra barna sine i tråd med sine egne tradisjoner og i tråd med sin egen religion, samtidig som vi som samfunn ønsker å sette våre barn i stand til å ta sine egne valg når de bli modne til det. Så det jeg ønsker meg, er at de skolene der rektorer og lærere opplever at det er et visst press i retning av foreldre og mot småjenter som i utgangspunktet ikke bruker hijab, men som kanskje kan føle at gruppementaliteten legger et visst trykk på dem, tar opp den diskusjonen og er veldig bevisst på press man kan utsettes for og er veldig bevisst på å kommunisere at det vi ønsker i det norske samfunnet, er at barn og ungdom skal få best mulig grunnlag til å ta sine egne valg når de blir modne til det. Med det utgangspunktet tror jeg det er viktig at skolene diskuterer dette og andre fenomener på en respektfull måte, som gjør at det er mulig å komme i dialog med ulike miljøer. For det man veldig fort oppnår i denne typen debatter, er at de foreldrene som har barn som bruker hijab, føler at de ikke blir respektert og trekker seg enda mer unna, og at man ikke oppnår å få til de diskusjonene som faktisk er ganske viktige. Jeg mener det er to helt forskjellige ting å diskutere hijab på små barn og å diskutere hijab på voksne kvinner. Jeg kjenner mange flotte, sterke, meget bevisste, feministiske kvinner som bruker hijab, som har valgt det helt på egen kjøl, og som ikke føler at det har noe med noe de er pålagt eller som er forventet av dem å gjøre, eller at det handler om undertrykking. Slik det formidles til meg, handler det dels om å få respekt for en religion, det handler dels om å vise selvbevissthet og trygghet som muslimsk kvinne, og det handler om å vise et ståsted. Jeg vet ikke om dere observerer ungdomskulturer slik jeg gjør selv – og morer meg med – men det er altså også sånn at man kan se unge jenter med hijab, men som for øvrig er ganske utfordrende kledd. Sånn at jeg tror at vi skal være litt forsiktige med å sette alle observasjoner i samme bås i denne debatten.