Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
La meg starte med å gi ros til Venstre for å ha levert disse mange forslagene, og for nok en anledning til å diskutere likestilling i denne salen før vi går fra hverandre. Vi har hatt mange runder, som det har vært påpekt. De har vært viktige, de har til dels vært morsomme også – men først og fremst har de vært viktige. Er det noe som historien har vist oss, er det at likestilling ikke kommer av seg sjøl. Man er ofte nødt til å fremme upopulære forslag, ta grep som møter motstand der og da, men som de fleste etter en stund er enige om at har vært fornuftige. Det er til og med sånn, og kanskje særlig når vi møter utenlandske delegasjoner, noe som flere har påpekt her i dag, at vi liker å sole oss i glansen av det som har vært oppnådd – også hvis man har vært mot de grepene som har vært gjort, som har ført oss dit vi er i dag. Men vi kan i hvert fall konstatere at oppslutninga om likestilling i befolkninga er økende. Det gleder meg, og la meg si litt om hvorfor det gleder meg. Likestilling er egentlig en alvorlig sak. Det handler grunnleggende sett om menneskerettigheter, det handler om rettferdighet, det handler om demokrati, det handler om trygghet, det handler om frihet, det handler om valgfrihet, det handler om respekt og sjølrespekt. Det handler om helt grunnleggende ting i livene til folk, f.eks. det å få definere sin egen identitet – hvem elsker jeg, hvem er jeg, hva slags klær ønsker jeg å gå med, hvordan ønsker jeg å uttrykke meg, og å slippe å bli diskriminert bare fordi du er litt utenfor boksen av det som anses som akseptabelt. Representanten Dagrun Eriksen fra Kristelig Folkeparti var inne på hvordan vi behandler gutter og jenter ganske forskjellig. Det kan på en måte virke komisk, og jeg som har en sønn i barnehage, reflekterer mye rundt det. Men det er også alvor, fordi de barna etter hvert blir disiplinert inn i et mye snevrere spekter av valgmuligheter enn det mange av dem egentlig ønsker seg. Noen steder blir de til og med utsatt for hets og trakassering, og noen blir utsatt for vold bare fordi de oppfører seg annerledes enn det som er akseptert i miljøene. Vi vet også at likestilling, oppslutning om likestilling, og hvor likestilt vi er, varierer avhengig av hvor vi er i landet. Det avhenger også av alder, og det avhenger av kultur. Vi har mange forskjellige kulturer i dette landet, og det er mange variasjoner innenfor begrepet norsk kultur. Men vi vet som sagt at hvis vi ønsker mer rettferdighet, mer demokrati, mer valgfrihet, mer trygghet, og at flere skal få muligheten til å definere sine liv, må vi jobbe for å komme videre. Vi må ikke slakke på kravene – vi må tvert imot være villig til å stå i de tøffe debattene og si: Ok, jeg forstår at du mener dette her og nå kan begrense din mulighet til f.eks. å velge når det gjelder fedrekvoten, men samtidig er vi så enige – de aller fleste, i hvert fall – om at det er vidunderlig at vi har klart å forandre mannsrollen i dette landet så mye at det er helt naturlig for menn å delta ved fødsler, helt naturlig for menn å skifte bleier, helt naturlig for menn å trille barnevogn, helt naturlig for menn å være hjemme med sykt barn, og helt naturlig for menn å bli sett på som viktige omsorgspersoner for sine barn, og at det har smittet over på kvinners mulighet til å være arbeidstakere på linje med menn, til å prioritere sin karriere, og til å få sin egen inntekt. Noen ganger hører jeg litt sleivete bemerkninger, særlig fra Fremskrittsparti- og Høyre-folk, om at dette gjør man bare for å oppnå mer likestilling. Men det er altså ikke «bare». For det første handler en del av de grepene vi tar knyttet til kvotering, om å bryte ned barrierer som begrenser folk i sine valg – altså om å gi folk reell valgfrihet. Men det handler også om å sikre at barn får to foreldre som er like viktig og like trygge for dem, som begge to har inntekt som bidrar til familiens økonomi, som står på egne bein, og som i mindre grad blir diskriminert i arbeidslivet – helt praktiske, nære ting. Fedrekvoten er så viktig at vi bare må kjempe knallhardt for at den blir bevart. Jeg ønsker sjølsagt Kristelig Folkeparti og Venstre lykke til hvis det er sånn at man skal inngå et samarbeid etter valget, noe vi skal prøve å forhindre. Dette er en veldig viktig sak. Spørsmålet om kvotering er umåtelig viktig også når det dreier seg om styrerom, og når det dreier seg om arbeidslivet for øvrig. Det er et virkemiddel som vi vet fungerer. Hvis vi vil sole oss i glansen av likestillinga, må vi også tørre å ta de grepene som funker.