trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Et par kommentarer til innlegg som har vært holdt. Magnhild Meltveit Kleppa understreket at Senterpartiet iallfall er enig med seg selv som parti. Ja, et så byfiendtlig parti har ikke representanter fra Oslo, så det forstår vi. Torbjørn Hansen brukte Forsvaret som eksempel på konsentrasjoner av arbeidsplasser i Oslo. Jeg må minne Torbjørn Hansen om at pr. 1. august i år halveres Forsvarets overkommando fra 1 600 til 800 mann/kvinner. Det er altså arbeidstakere som er i det samme segmentet som dem som blir arbeidsledige i tilsynene. Så vil jeg understreke som Oslo-representant at jeg også sitter i en fagkomite, og der jobber jeg med arbeidsplasser i distriktene hver eneste dag, og jeg har tenkt å bruke deler av sommeren på bl.a. å oppsøke Bardufoss, Reitan og Syd-Varanger, nettopp for å se om det er mulig å redde noen arbeidsplasser, og for å bidra med nye arbeidsplasser til disse stedene. Det jeg da opplever som Oslo-representant, er at representantene fra de samme fylkene hvor jeg prøver å redde arbeidsplasser og sikre nye arbeidsplasser, synes det er helt greit å ta arbeidsplasser fra Oslo. Det er igjen det som flere representanter fra denne regionen har sagt, kyniske holdninger til mennesker fra Oslo, for dette er et menneskesyn. Oslo er ikke en Sareptas krukke der det bare kan hentes penger eller arbeidsplasser. Det er faktisk ikke bare ett lokalsamfunn, men pr. dato 25 lokalsamfunn, hvor folk lever og bor, har barn på skole og trenger en jobb. Hvis man legger Oslo og Akershus sammen, er dette en fjerdedel av Norges befolkning. Når Ljones, som noen andre før ham, sier at dette er en gledens dag for Norge, må jeg spørre en gang til: Er ikke Oslo en del av Norge? Er ikke Akershus en del av Norge? Det er mange som jobber i tilsynene som bor i Akershus. Er ikke mennesker like mye verdt i Oslo som andre steder? Er det slik at de ikke har følelser? Er ikke Oslo en del av en totalitet, som også skaper verdier, og som bidrar til verdiskaping andre steder? Nå kan man jo spekulere på motivene, naturligvis, for Norman sa rett ut på en fylkesmannskonferanse i Steinkjer: Ingen misliker Oslo mer enn jeg. Nei, sannelig, det har vi virkelig oppdaget i Oslo! Og det som er verre når det gjelder Norman, er: Han må gjerne mislike Oslo og Universitetet i Oslo, av ulike årsaker, men vi snakker altså om mennesker av kjøtt og blod som bor i denne byen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Jeg skal være veldig kort, bare ta opp to ting. Det ene er at i avtalen mellom SV, Arbeiderpartiet og regjeringspartiene understrekes det at det må bevilges økonomiske rammer som sikrer personellmessige tiltak, og som samtidig ivaretar tilsynenes oppgaver, og at det er viktig at tilsynenes driftsmidler ikke brukes til å dekke tilsynenes flytte- og omstillingskostnader. Da er mitt spørsmål – og det går særlig til saksordføreren: Hvis partene mener noe med denne avtalen, må det faktisk bevilges penger nå i revidert nasjonalbudsjett. Er partene innstilt på det, og er saksordføreren innstilt på det? Så har Victor Norman gitt uklare svar på om det faktisk er flytteplikt eller ikke. Han har fra denne talerstolen sagt at han ikke vil gi universelt fritak for flytteplikten, at kanskje flest mulig vil få det, men at det vil være slik at enkelte ikke kan få det. Dette er, så vidt jeg kan skjønne, i strid med det som i hvert fall vi fra Oslo fikk vite da denne avtalen kom i stand.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Direktoratet for Arbeidslivstilsynet flyttes jo til Trondheim nå. Det er den politiske delen, det er den delen som har ansvaret og utøver trepartssamarbeidet. Tilsynet føres jo uavhengig som bare det rundt omkring, av alle de regionale og lokale kontorene i Arbeidstilsynet. LO har vært knallklare. De sier at det at direktoratet for Arbeidslivstilsynet nå flyttes til Trondheim, vesentlig svekker trepartssamarbeidet. Arbeiderpartiet er jo vokst fram på arbeiderbevegelsen. Trond Giske har selv alliert seg med og hentet støtte fra arbeiderbevegelsen titt og ofte. Da er mitt spørsmål: Er Trond Giske så politisk naiv når det gjelder Høyre-sidens strategi i forhold til trepartssamarbeidet, at han er villig til å ofre styrken i dette samarbeidet for å få direktoratet til sin egen valgkrets?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Det første professoren fra Bergen sa til Stortinget etter at han ble administrasjonsminister, var at for all omstilling i offentlig sektor skulle det gjelde to prinsipper som var fundamentale: Det ene var totalkostnadsvurderingsprinsippet, og det andre var medvirkning fra de ansatte. Etter dette har begge prinsippene blitt ofret på statsråd Normans politiske alter for å få gjennomført en utflytting i tråd med hans klokkeklare tro på capture-teoriens hemming av objektiviteten og fagligheten i tilsynsarbeidet, og som en forlengelse av statsrådens vendetta mot Konkurransetilsynet etter at de ikke stoppet sammenslåingen av SAS og Braathens. Capture-teorien har for øvrig mottatt ganske mye motbør fra en del andre faglige økonomiske miljøer her i Norge. SV er for utflytting av statlige arbeidsplasser. Men jeg hadde ikke i mine villeste fantasier trodd at det ville bety en hvilken som helst arbeidsplass foreslått av en hvilken som helst Høyre-statsråd. For da statsråd Norman senhøstes i fjor valgte å informere 900 ansatte, via pressen, om at de skal flyttes eller sies opp, uten at de overhodet hadde fått være med i prosessen i forkant, viste statsråden at ikke engang hans egne uttalelser fra Stortingets talerstol om medvirkning fra ansatte som fundament for vellykket omstilling er det grunn til å stole på. Hvis ansatte i statsetater hadde vært trukket med og målet hadde vært utflytting av 900 arbeidsplasser til byer i resten av landet, tror jeg de hadde funnet at det å slå sammen de som skal kontrollere eierskapet i medieverdenen, og de som fastsetter aldersgrensen på filmer, neppe vil gi noen særlige synergieffekter. Å flytte ut den økonomiske etterforskningsdelen av Konkurransetilsynet vil antakeligvis overhodet ikke føre til noen bedring i kampen mot økonomisk kriminalitet. Jeg kan ta feil, men jeg mener at trepartssamarbeidet vil bli svekket, og det vil bety en svekkelse av jobben for et inkluderende arbeidsliv og kampen mot svart arbeid. Hvis de ansatte hadde blitt trukket med i prosessen, hadde vi klart å skille mellom skitt og kanel. Da hadde vi klart å flytte det som hadde vært lurt å flytte, og vi hadde beholdt det som hadde vært lurt å beholde. Jeg tror at det hadde betydd flytting av en god del andre statlige arbeidsplasser hvis de ansatte hadde fått være med på prosessen. Da tror jeg ikke vi hadde, slik som Norman har gjort i denne prosessen, vist en grunnleggende mistillit til ansatte i det offentlige, og vi hadde slått fast en gang for alltid at de viktigste i en organisasjon, er de ansatte. Da hadde vi vist at det var noe vi mente.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men jeg gjør det, siden statsråden og jeg kom i en liten diskusjon her. Det ville vært en oppsiktsvekkende uttalelse om det var slik at jeg mente at SV er like mye for konkurranse som det eneste saliggjørende som det Victor D. Norman er. Slik sett, når man på en måte legger andre ting til grunn enn det som foreligger i forhold til konkurranselovgivningen, og vi synes andre samfunnsmessige interesser er viktige å ta vare på, så er det klart at det kan vi godt diskutere, og det kan vi være uenige om. Men da jeg snakket om Victor D. Normans vendetta mot Konkurransetilsynet, henviste jeg helt konkret til én hendelse, og det var på Akademikernes konferanse om statlig utflytting, der vi begge var til stede, og der Victor D. Norman uttalte mer eller mindre som følger – han kan korrigere meg selv hvis han vil: Da han så Konkurransetilsynets begrunnelse for ikke å stoppe sammenslåingen av SAS og Braathens, skjønte han at Konkurransetilsynet måtte flyttes ut av Oslo. Jeg synes ikke det er noe rart at direktøren i Konkurransetilsynet oppfattet det som en offentlig henrettelse, også av det vedtaket som var blitt fattet i den sammenhengen. Det som har vært viktig for meg å få fram i denne saken, er at man ikke kan drive en forvaltning av offentlig sektor der man ikke sørger for å trekke med hele etatsledelsen og alle de ansatte, med all deres kunnskap og kompetanse om det arbeidet de utfører i prosesser når man skal ha store omstillinger i offentlig sektor. Det jeg synes er litt skummelt her, selv om jeg er veldig glad for at SV har vært med på å presse på plass at det er arbeidstakernes interesser som skal ivaretas, er at dette har vært en prosess som har begynt på toppen og deretter gått nedover i organisasjonen. Hvis det er slik storting og regjering skal forvalte alle de ressursene, alle de menneskene vi har i offentlig sektor som utfører arbeid for oss, må jeg få si at dette ikke er en god måte å gjøre det på. Derfor har jeg vært skeptisk til at vi nå knesetter den prosedyren som vi har valgt i denne saken.
Olemic Thommessen (Høyre), 2003-06-06:
Den konkrete organiseringen av de tilsynene som skal flyttes ut, i og for seg av flere tilsyn, vil Regjeringen komme tilbake til. Således vil det være i fremtidige budsjetter at disse spørsmålene skal løses, og det er en klar forutsetning at Regjeringen finner frem til måter å håndtere det på. Jeg kan ikke se at det vil være i strid med de avtalene som ligger til grunn for det budsjettet vi arbeider ut fra nå.
Olemic Thommessen (Høyre), 2003-06-06:
Jeg må si det er med stor forundring jeg har hørt på Sosialistisk Venstreparti og representanten May Hansens innlegg. Nå har vi altså forhandlet frem en avtale som er klar og tydelig. I innlegget sitt sabler hun ned hele det grunnlaget som denne avtalen hviler på. Det er mulig at SV har behov for å tale med minst to tunger, men det får da være grenser! Man må innestå for det avtalegrunnlag man har gått inn på. Hvis det er slik at det ikke er forsvarlig å behandle en sak som denne, ja, så kan man da ikke sette seg ned og forhandle i ukevis og faktisk sette navnet sitt under en avtale. Jeg må spørre SV: Er det slik at de står på den avtalen som er inngått med regjeringspartiene? Og er det slik at SV er for eller mot utflytting av tilsynene?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Jeg sa ikke at Oslo hadde spesielt mange offentlig ansatte. Jeg sa at det er en viktig politikk å flytte statlige arbeidsplasser ut av Oslo for å få til en oppblomstring i distriktene. Jeg sa samtidig at det er flyttet statlige arbeidsplasser inn til Oslo i denne perioden. I komiteen har vi hatt flere behandlinger – regionskontor for barnevern og ulike andre statlige arbeidsplasser er flyttet til Oslo i denne perioden.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
SV står for avtalen. Vi står også for utflytting, det sa jeg helt klart. Det jeg har kritisert i mitt innlegg, er den prosessen vi har vært gjennom. SV mener at vi med denne avtalen har greid å få til et bedre innhold og en vesentlig endring i den politiske forankringen. Vi har også fått til bedre vilkår for de ansatte, og vi har fått til at omstillingskostnadene nå ligger utenfor det enkelte tilsyns budsjett. Det mener vi er en vesentlig bedring av denne melding. Vi mener at mye av meldingen gikk på det politiske innholdet. Det er ikke bare snakk om en utflytting, det er også snakk om det politiske innholdet og den politiske forankringen. Vi står fortsatt på denne avtalen, og mener at den er blitt bedre ved at vi har vært med i disse forhandlingene.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Jeg er helt enig med Fremskrittspartiets representant i at forbrukeren er viktig, meget viktig, i denne saken. Men jeg vil si det igjen: Det var flertall for denne utflyttingen uten våre stemmer. Det som har vært viktig for SV, er, som jeg har sagt før, å få inn forbrukerperspektivet, få inn avtale med de ansatte, få inn at totalkostnadene holdes utenfor det enkelte tilsyns budsjett, og det er meget viktig for at tilsynsfunksjonen skal fungere underveis. Vi mener derfor at det har vært meget viktig at SV har vært med i disse forhandlingene.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Først vil jeg presisere at det er Regjeringa og dette Stortinget – vi – som nå har ansvaret for at denne flytteprosessen blir ivaretatt på en god måte både for de ansatte og for selve tilsynsfunksjonene. Så til spørsmålet: Hvorfor har statsråden gått bort fra sine to gode delmål fra sin redegjørelse om å få til en effektiv offentlig sektor ved å innføre krav om totalkostnadsberegninger ved større omlegginger, og det han sa om at modernisering i offentlig sektor er umulig hvis ikke de som jobber der, er motivert for å være delaktige i prosessen? Dette er to meget gode prinsipper som gjorde meg meget optimistisk da statsråden kom med sin redegjørelse. Jeg lurer på hvorfor de er fraveket i en så stor omstilling.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
Representanten Carsten Dybevig uttaler i sitt innlegg at SV «motvillig stemmer for en utflytting», og at min argumentasjon «forfekter en skepsis til utflytting». SV har programfestet at statlige arbeidsplasser skal flyttes ut av Oslo. SV har full tiltro til at det finnes kompetanse, og at tilsynene kan fungere godt rundt omkring i regionene. Det jeg var opptatt av i mitt innlegg, var prosessen, ivaretakelsen av de ansatte, den politiske forankringa i tilsynene, og at det er nødvendig at tilsynsfunksjonen opprettholdes i flytteprosessen ut fra forbrukerens perspektiv. Derfor har kostnadsperspektivet og at dette skal holdes utenfor det enkelte tilsyns budsjett, vært viktig for SV, og det har vært viktig å ivareta i den avtalen vi har gått inn i. SV og Regjeringa har helt ulike politiske ståsteder i henhold til tilsynsfunksjon. Regjeringa ønsker mer uavhengige tilsyn. Vi ønsker å opprettholde den politiske forankringa. Det var det jeg argumenterte for i mitt innlegg. SV er for utflytting. Vi er ikke forvirret, men vi mener at denne meldinga dreier seg om så mye mer enn en utflytting av statlige arbeidsplasser. Den handler i stor grad om en endring av tilsynsfunksjonen, og den er meget komplisert. Det var et flertall for utflytting, og SV har vært med i disse forhandlingene for å få til et forlik som ivaretar den politiske forankringa i denne perioden – jeg understreker i denne perioden – og en bedre avtale for de ansatte, og at kostnadene ved omstillinga ikke skal ramme tilsynsfunksjonen. Men det utelukker jo ikke at vi ikke er kritiske til denne prosessen. Statsråden svarte ikke på mitt spørsmål i stad da jeg tok replikk på ham. Jeg lurer på om han kanskje kan gjøre det nå, i og med at han kommer etter meg. Spørsmålet var: Hvorfor har man ikke totalkostnadsberegnet denne kjempeomstillinga?
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-06-06:
Det var rørende å høre representanten May Hansen uttrykke så mye bekymring for offentlig ansatte. Det rakk akkurat så langt at hun tar fra 900 mennesker arbeidsplassen, tar fra 900 familier arbeidsplassen og kanskje 900 partnere den inntekten som de har sett på som relativt sikker. Så får altså de som nå vil legge ned disse tilsynene i Oslo og flytte dem andre steder, seg fortsatt til å si at Oslo har spesielt mange offentlige arbeidsplasser. Nå skal jeg spørre May Hansen konkret: Hvem er det av disse byene Bodø, Trondheim, Bergen og Oslo som har flest offentlige arbeidsplasser? Er Oslo på topp eller er de på bunnen?
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-06-06:
President! Kan jeg få ordet til en åpenbar misforståelse?
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-06-06:
Det skal bli meget kort. Misforståelsen går på at man bruker 2001 i forhold til hvor mange arbeidsplasser som kom til Oslo, og hvor mange som ble flyttet fra Oslo. Tallene er altså at i 2001 mistet Oslo 5 200 offentlige arbeidsplasser, og fikk 1 100 – differansen er formidabel!
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-06-06:
For oss som bor i Oslo, er det som nå skjer, ubegripelig. Det er urettferdig, og vi synes det er dårlig begrunnet. Hadde vi oppfattet utflyttingen som rasjonell forvaltning og sunn forretningspraksis, kunne vi kanskje leve med det. I dette tilfellet er det i motsatt vektskål ikke lagt noe som kan veie opp for den vanskjebnen 900 familier skal igjennom. En privatbedrift ville neppe foretatt en så radikal operasjon, med tap av goodwill, med midlertidig tap av kompetanse og med sikkerhet som salderingspost. Kostnadene er meget usikre, og en privatbedrift ville knapt tort å kaste seg ut i den hengemyren av usikre økonomiske prognoser som vi her ser. Koster dette 0,5 milliarder, koster det 1 milliard, eller koster det 1,5 milliarder? Men så har jo ikke privatbedrifter den fordelen at de kan belaste skattebetalerne i tilfelle konkurs. Det blir nærmest vemodig å lese om «varige kostnader» og «varige besparelser» i meldingens 9.5.2.1 og 9.5.2.2. Mens man under «varige kostnader» kun har kreert ett eneste argument, har man under «varige besparelser» vist en oppfinnsomhet som avtvinger respekt. For eksempel nevnes fordeler ved å bygge tilsyn fra grunnen av. Vil det si at tilsvarende prosess ikke har funnet sted i Oslo? Vil det si at eventuell tilstivning i organisasjonen i Oslo ikke vil finne sted i Bergen? Det nevnes videre som plusspunkt at det i forbindelse med flyttingen vil foretas forenkling i arbeids- og rapporteringsrutiner. Mener man virkelig at man må flytte til Trondheim for å kunne forenkle arbeidsrutiner? Argumenter av denne kaliber bidrar ikke til å styrke tilliten til økonomien i prosjektet. Sammenholdt med det faktum at fagkomiteene i Stortinget ikke er benyttet som høringsinstans, minner dette om ren overkjøring av Oslo og ikke noen overivrig holdning til å la oss kvalitetskontrollere flertallets faktagrunnlag. Den gode erfaringen med flytting av Polarinstituttet er irrelevant. Polarinstituttet ble jo lagt til et sted nettopp fordi det var funksjonelt i forhold til instituttets oppgaver! Jeg kan ikke se at det er nevnt at erfaringer fra utflyttingen av luftfartstilsynet i Sverige var så mislykket at det måtte flyttes tilbake til hovedstaden. Sikkerhet er tilsynenes viktigste funksjon, og sikkerhetsaspektet har gjort at lederen for Sårbarhetsutvalget, Kåre Willoch, har advart mot en spredning av tilsynene. Det er ved funksjon at kvaliteten på utflyttingsprosjekter skal kjennes. Og det er faktisk slik at en rekke elementer ved tilsynsoppgavene krever fysisk nærvær. Vi bør etter dette få en årlig melding fra departementet, en melding om reise-, hotell- og overtidskostnader som følge av tvangsflyttingen.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-06-06:
Dette har vært en følelsesladet debatt, og det er ikke særlig mye å si på det når i praksis 900 personer – med familier – står i fare for å miste arbeidsplassen sin. Imidlertid må jeg si at denne debatten er blitt skjemmet av en del helt utidige personangrep. Å fremstille statsråden som en person som er særskilt lite opptatt av menneskeskjebner, er en beskrivelse jeg ikke kjenner igjen. Selv om vi trekker fra bakgrunnen – hvorledes det er med disse 900 – er det å gjøre partipolitikk ut av dette relativt usmakelig. Det foreligger en innstilling fra komiteen, og hvis man absolutt vil gå til personangrep, kan man finne sine egne partikollegaer vel representert blant dem som trekker den samme konklusjonen som departementet. At vi har fått debatten skjemmet av stadig tilbakevendende angrep på statsråden, synes jeg ikke er riktig. Så er det selvfølgelig slik at vi er uenig i konklusjonen. Vi i Oslo mener at det blir midlertidig tap av kompetanse, med betydning for sikkerheten. Vi mener at kostnadene er meget usikre, og vi vekter skjebnen til de 900 familiene annerledes enn det flertallet i komiteen gjør. Så kan man til slutt spørre seg om hvorfor vi på Oslo-benken slåss i denne tapte kampen. Vi slåss fordi vi vet hvorledes holdningen til Oslo generelt er, og fordi vi vet at dette ikke er siste gang vi står på denne talerstolen for å tale Oslos sak i kampen for ikke å minste enda mer – for dette er ikke siste korsvei. Derfor er det ikke bare krampetrekninger når vi på Oslo-benken har bidratt til en lang debatt om denne saken.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-06:
La meg fortelle om et tilfelle fra mitt nærmeste nabolag for noen år tilbake. Telenor flyttet en faktureringsavdeling fra Andøya til Oslo, fordi man ønsket å samlokalisere. De ansatte fikk tilbud om å flytte med. Én av de ni ansatte flyttet. Hennes jobb ble å lære opp åtte nye ansatte i Oslo. Dette har skjedd før. Det vil komme til å skje igjen. Det er en omstillingskostnad som staten i veldig mange sammenhenger har tatt, enten det gjelder statlige etater, private bedrifter eller hva det måtte være. Men det er faktisk godt å bo i Stavanger, det er godt å bo i Bodø. Jeg ser at det medfører, som jeg sa i mitt hovedinnlegg – og det står jeg fast ved – store belastninger for de ansatte som skal ta den beslutningen. Men jeg tror at etter en tid vil de som velger å bli igjen i Oslo, ha fått et meningsfylt arbeid, hvor de får brukt sin kompetanse, og de som velger å flytte, vil se at de har flyttet til et sted hvor det er godt å være.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-06:
Det er rimeligvis slik at i en by med 30 000 innbyggere vil en stor høyskole i hele Nordland fylke og i store deler av andre fylker representere et stort innslag av statlig ansatte i den regionen. Jeg sa bevisst sentraladministrasjonen og de stillingene som nettopp er knyttet opp til den. Hvis en ser på ansatte i universiteter og høyskoler, er selvsagt bildet noe annerledes. Det skal ikke så stor fantasi til for å bruke statistikk på en annen måte. Dersom man ser på antall statlig ansatte i Nordland fylke i forhold til f.eks. i Oslo, får man et annet tall. Så var jeg ikke spesielt heldig med flytteobjekt da jeg nevnte Mattilsynet. Men det vil ikke ta meg lang tid å finne eksempler på noen andre flyttevedtak som er gjort i denne salen, som representanten Nybakk har stemt for. Det er mulig at det er noe av det jeg hadde tenkt å svare på, som gjenstår, men det får være til et senere innlegg. – Der fikk jeg det berømte jernteppet!
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Representanten Enoksen er opptatt av kompetanseoppbygging og av at en skal bruke hele landets kompetanse. Det er en flott målsetting. Men hva skal en egentlig gjøre med den kompetansen som blir liggende ubrukt i Oslo? Skal dagens ansatte i tilsynene omskoleres til andre jobber, mens det samtidig skal læres opp nye i de jobbene som disse allerede er spesialisert for og utdannet til? Mener Enoksen at dette er god bruk av kompetanse, og at det er langs de linjene en skal kompetanseutvikle Norge?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Da statsråden la fram «Fra ord til handling», sa han bl.a. at noe av problemet for forvaltingen var at det var for liten «turnover» i statsforvaltningen, at en bl.a. derfor burde se på pensjonene, og at de burde harmoneres med det private. Nå er et av argumentene for utflytting at det er så mye mer stabil arbeidskraft utenfor Oslo. En kan jo lure på hva statsråden egentlig mener om stabilitet i forvaltningen, og om det er slik at nettopp fordi Konkurransetilsynet har en så stor stabilitet, må det flyttes til statsrådens hjemkommune.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
I de fleste sammenhenger synes jeg vi har et saklighetsnivå i våre diskusjoner og fremviser både respekt og anerkjennelse i forhold til hverandre til tross for reell og dyp uenighet basert på interessekonflikter. I opptakten til denne saken om utflytting av tilsynene er både respekten og saklighetsnivået forlatt. Som Oslo-representant har jeg følt meg tråkket på, hånliggjort og latterliggjort. Jeg vil faktisk si det så sterkt som at vi Oslo-beboere i denne saken har vært utsatt for ren Oslo-hets, en hets som legitimeres og føres an av statsråden selv i debatter og avisartikler, hvor han på harselerende måte forteller Oslo-folk at det faktisk er både vann og strøm andre steder enn i Oslo, at det faktisk bor folk på Sørlandet om vinteren, at Haugesund driver med noe mer enn sildefiske, og at Tromsø er noe mer enn en ishavsby. Hvilket debattnivå, hvilken arrogant og nedlatende måte å nærme seg spørsmål på som har med selve livsgrunnlaget for over 900 mennesker og deres familier å gjøre – mellom 4 000 og 5 000 mennesker er berørt! Og nettopp i denne sammenhengen har statsråd Norman uttrykt: En arbeidsplass har ikke følelser. Hvis dette er tilnærmingen fra Norman og fra flertallet i Stortinget, er det skremmende, for vedtak som gjøres i denne salen, får dyptgripende følger for mange mennesker – de må bryte opp fra det livet de lever, ektefeller kan ikke fortsette i sine jobber, med den usikkerheten som spørsmålet om hvorvidt de får nye jobber eller ikke, medfører, og unger mister venner og må skifte skole. Disse 4 000–5 000 mennesker har følelser og blir, med rette, provosert av den arrogante måten denne debatten er blitt ført på. Oslo-representanter har ikke bare akseptert, men argumentert for en aktiv distriktspolitikk, en distriktspolitikk som skal stimulere til nye arbeidsplasser. Men det blir ikke nye arbeidsplasser av å nedlegge dem som er i Oslo. Det blir heller ikke god tilsynspolitikk ved å gjøre det.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Representanten Ljones åpnet sitt innlegg med å samstemme i det som flere andre her i salen har sagt, at dette er en gledens dag. Og representanten Meltveit Kleppa sa at dette er en modig beslutning av Regjeringen. På vegne av de 900 menneskene som mister sitt arbeid gjennom dette vedtaket, vil jeg si at det verken er modig eller gledelig. Vi trenger arbeidsplasser i distriktene, men ikke bare i distriktene. Det skremmende i dag er den økte arbeidsledigheten og denne regjeringens manglende initiativ til å stimulere til ny næringsvirksomhet. Utflytting av tilsynene skaper ikke nye arbeidsplasser. De 900 arbeidsplassene statsråd Norman og stortingsflertallet ønsker å avvikle i Oslo, er ikke overflødige. Det er ikke markedet som har sviktet. Det er en politisk avgjørelse som ligger bak at disse arbeidsplassene nå nedlegges i Oslo. Vi kan ikke akseptere det. Oslo må også få lov å leve. Oslo har konsentrasjon av de største sosiale problemene i landet. Generelt har vi en økende arbeidsledighet i landet vårt, men i Oslo er veksten i arbeidsledigheten størst. Det kan ikke være fornuftig politikk at en med viten og vilje i en slik situasjon velger å legge ned 900 arbeidsplasser. Vi er for en aktiv distriktspolitikk, og vi vil bidra til at det skapes nye statlige arbeidsplasser utenfor Oslo. Men vi kan ikke akseptere at slike arbeidsplasser skapes på bekostning av velfungerende virksomheter med god kompetanse og med internasjonal anerkjennelse, og som brukerne er fornøyd med. Vi er imot å flytte etablerte tilsyn, fordi det er dårlig distriktspolitikk, dårlig forbrukerpolitikk, elendig personalpolitikk og dårlig bruk av skattebetalernes penger.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
Som jeg sa i mitt innlegg, er jeg veldig glad for at komiteen har bekreftet og presisert de forutsetningene vi trakk opp i meldingen når det gjelder hvordan de enkelte ansatte skal håndteres. I meldingen og i andre sammenhenger har vi hele tiden presisert at flytteplikten skal håndteres ikke bare etter gjeldende retningslinjer, men med meget stor varsomhet i forhold til denne gruppen. Det skal tungtveiende grunner til for å insistere på flytteplikten. Det betyr ikke at man kan gi universelt fritak for flytteplikt. Et eksempel vi har nevnt tidligere, er at det ville være meningsløst å frita personer som er blitt ansatt i tilsynene etter at flyttingen var varslet, som er enslige og frie, nyutdannede og i 20-årene, fra flytteplikten. Hvis det skulle være folk som bor et sted mellom Tønsberg og Oslo, og da et sted som er nærmere Tønsberg enn Oslo, og som i dag pendler til Oslo for å jobbe i direktoratet, ville det på tilsvarende måte være veldig rart ikke å insistere på at de skulle jobbe i Tønsberg. Men generelt sett vil vi altså forsøke å frita flest mulig for flytteplikten.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
Det er ikke riktig at vi har gitt uavhengigheten på båten. De viktigste trekkene ved uavhengigheten er intakt, nemlig at tilsynene skal kunne drive sin virksomhet uavhengig av statsrådens forgodtbefinnende. Instruksjonsretten skal avskjæres. Det ble nevnt av representanten Giske tidligere at instruksjonsretten ikke hadde vært brukt. Det er ikke nødvendig å bruke en instruksjonsrett når tilsynene vet at statsråden kan gripe inn hvis de gjør noe han ikke liker. Så til spørsmålet om statlige arbeidsplasser. Det synes å råde en viss forvirring i Stortinget om hva staten er og hva det offentlige er. Det offentlige er tross alt staten pluss kommunene. Ser vi på statlige arbeidsplasser, er det en klar overrepresentasjon av statlige arbeidsplasser i Oslo sammenlignet med i andre deler av landet, herunder de andre store byene i Norge.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
De er ikke fraveket. Men vi må ha klart for oss når medvirkning skal skje, og når medvirkning ikke skal skje. Jeg har så stor respekt for Stortinget; jeg mener at politiske beslutninger skal treffes av Stortinget etter en forutgående utredning i Regjeringen. Når det så gjelder gjennomføringen av de politiske vedtak som Stortinget fatter, er det veldig viktig at de som berøres, trekkes aktivt med. Derfor har vi hatt en tett dialog med de ansatte og deres organisasjoner, både på overordnet nivå og i de enkelte tilsyn fra den dagen forslaget om flytting ble presentert, faktisk før meldingen ble lagt frem. Fra i dag, om Stortinget nå slutter seg til forslaget om å flytte disse, vil den prosessen bli ytterligere intensivert. Men det er Stortinget og ikke de ansatte som skal avgjøre hvor tilsynene skal ligge i Norge.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
Jeg velger å ikke kommentere siste setning i representantens innlegg. Når det gjelder det første, vil jeg anbefale representanten å lese redegjørelsen «Fra ord til handling». Vi sier ikke der at det er for liten «turnover» i staten, vi sier det er for vanskelig å bevege seg mellom det offentlige og det private arbeidsmarked. Jeg står fast ved at det er et problem i Norge. Det er et problem hvis folk blir fastlåst i statlig sektor, blir fastlåst i kommunesektoren eller blir fastlåst i privat sektor. Det betyr ikke at det er et mål i seg selv å ha stor gjennomtrekk på den enkelte arbeidsplass. Men det er et mål at den enkelte arbeidstaker i Norge skal ha større mulighet til å skifte jobb når han eller hun har lyst til det. Det er også et mål at hvis virksomhet skal flyttes eller legges ned, skal de som da berøres, ha de beste muligheter til å bevege seg fritt i hele arbeidsmarkedet. Det hadde vært en fordel også i forbindelse med flyttingen av tilsynene.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
Jeg har allerede sagt at det ikke skal være innskjerping av gjeldende praksis. Tvert i mot, det skal være mer liberalt. Til det andre spørsmålet, om det er flytteplikt: Ja. Stortinget har vedtatt en tjenestemannslov som innebærer flytteplikt. Jeg har ingen mulighet til å oppheve den loven, med mindre Stortinget gjør det. Men vi har sagt at vi skal vurdere de ansatte individuelt i tråd med gjeldende retningslinjer, og enda mer liberalt enn det: flytteplikten for hver enkelt. Gitt den loven som Stortinget har vedtatt, har ikke jeg hjemmel til å gi kollektivt fritak for flytteplikt. Jeg har såpass stor respekt for norsk lov at jeg ikke akter å bryte den loven. Men vi skal på individuell basis gi fritak for flytteplikt for flest mulig. Jeg håper representanten oppfatter det som et klart og tydelig svar.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
Bare først til et par spørsmål fra representanten Meltveit Kleppa og Nordtun om delingen av Oljedirektoratet. Det er klart at vi vil vurdere prosessen der grundig før dette iverksettes. Samtidig er delingen veldig viktig nettopp for å få rolleklarhet. Det at man har ansvaret for forvaltning av ressursene og de økonomiske interessene som ligger der, kan dessverre lett komme i konflikt med ansvaret for helse, miljø og sikkerhet på sokkelen, og for å fjerne enhver tvil om at tilsynet blir gjennomført på en skikkelig måte, mener vi at delingen er riktig. Men begge må ha tilgang til reservoarfaglig kompetanse, og derfor fortsetter prosessen for å utrede konsekvensene før dette iverksettes. Flere av representantene har vært inne på at Oslo er et lokalsamfunn, og det er det selvfølgelig. Det er et viktig lokalsamfunn, de har til og med representanter i Stortinget, deriblant, så vidt jeg har skjønt, representanten Carl I. Hagen. Men det at Oslo er et lokalsamfunn, er bare halvparten av hva Oslo er. Oslo er også Norges hovedstad, og når noen av oss har pekt på at Oslo må avkreves et større perspektiv på lokaliseringsspørsmål enn andre steder i Norge, er det nettopp fordi Oslo i tillegg til å være et lokalsamfunn altså er hovedstad for Norge og som sådan må være med på å ta et ansvar for at hele Norge skal fungere. Jeg har i denne debatten vært sitert på å ha sagt at arbeidsplasser ikke har følelser. Jeg vet ikke hvor mange arbeidsplasser representantene kjenner til som har følelser, men jeg sa det i samme åndedrett som jeg sa: Men arbeidstakere har det. Det er viktig at vi håndterer den enkelte ansatte på en måte som innebærer at vi viser respekt for deres mulighet til å flytte, deres ønsker om å flytte, og hvis de ikke ønsker å flytte, må vi legge til rette for at de skal få andre jobber i Oslo. Men arbeidsplassene har, så vidt jeg vet, ingen følelser, og det er viktig her å skille mellom arbeidsplassene og de personene som berøres. Så kom representanten Heikki Holmås i skade for å si at de ansatte var informert «via pressen». Det er galt. De ble informert via ledelsen i de enkelte tilsynene, og de ble varslet umiddelbart etter at Regjeringen hadde fattet sin beslutning, nettopp for at de skulle slippe å høre dette fra andre kilder. Representanten Holmås påstod også at jeg drev «vendetta mot Konkurransetilsynet». Jeg har lyst til å minne om at det er SV som denne uken har varslet at de vil støtte et forslag i Stortinget om å instruere Konkurransetilsynet om å endre sin atferd i spørsmålet om konkurranseforhold i kraftmarkedet. Så det er ikke jeg, men SV, som ønsker å drive vendetta mot Konkurransetilsynet. Til slutt hadde det vært hyggelig om representanten Nybakk, hvis hun fortsatt har mulighet til å ta ordet, kunne forklare hva hun mente med de kryptiske uttalelsene på slutten av sitt siste innlegg om meg og motiver og Universitetet i Oslo.
Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
Jeg er helt enig med presidenten i at det meste sikkert er sagt. Men det er et konkret spørsmål fra representanten Nybakk som jeg synes jeg må svare på. Hun svarte ikke på mitt spørsmål, men jeg skal prøve å svare på hennes. Det gjelder dette med flytteplikt. Bare for å gjøre det krystallklart: Jeg har ikke mulighet til å gi kollektivt fritak. Jeg må gi individuelt fritak. Vi har sagt at vi skal gjøre det minst ut fra gjeldende kriterier og forvaltningspraksis. Konkret betyr det at alle som skal andre steder enn til Tønsberg eller Fredrikstad, kan påregne et fritak hvis de ikke har begynt etter at flytteprosessen var kunngjort. Når det gjelder dem som skal til Fredrikstad eller Tønsberg, må vi utøve et kvalifisert skjønn ut fra hvor de bor i utgangspunktet, og hva det vil medføre av problemer for dem å bytte arbeidssted innenfor relativt korte geografiske avstander. Vi har sagt at flytteplikten ikke skal være det som skaper problemer for de ansatte. Og la meg bare føye til i den forbindelse: Det eneste som bekymrer meg litt ved den debatten vi har hatt her i dag, er at en del representanter har bidratt til å skape større usikkerhet for de ansatte i tilsynene enn det det er grunn til. Vi har sagt vi skal ivareta de ansatte på en god måte, vi skal sørge for at fortrinnsretten til andre stillinger i staten er reell, vi skal sørge for at flytteplikt ikke blir brukt som et virkemiddel for å skape vanskeligheter for folk, tvert imot – og vi skal legge forholdene til rette på andre måter. Det jeg tror vi i denne salen i hvert fall burde samles om nå, er å ta innover oss at dette er det full enighet om, og dette skal gjennomføres. Det må være slutt på at man i kamp mot flyttingen forsøker å skape en usikkerhet som gjør situasjonen enda vanskeligere og enda vondere for de berørte. Bare én annen ting: Representanten Holmås fastholder at jeg driver vendetta mot Konkurransetilsynet. Hans bevis for det er at jeg en gang har sagt at jeg kanskje ville ha kommet til en annen beslutning om de samme menneskene, som hadde jobbet på den samme måten, hadde vært lokalisert et annet sted. Jeg tror representanten Holmås kjenner meg så godt, fra både tidligere liv og nåværende liv, at han vet at det er få som er varmere forsvarere både av Konkurransetilsynet og av konkurransepolitikken, enn jeg er. Vi trenger et sterkt konkurransetilsyn. Vi har veldig dyktige medarbeidere i Konkurransetilsynet, og min jobb som arbeids- og administrasjonsminister inntil det eventuelt blir avskåret instruksjonsmyndighet, er å støtte opp under Konkurransetilsynet på alle mulige måter mot angrep fra sterke næringsinteresser og fra politiske partier i Stortinget som ønsker å sette det ut av spill. Den jobben kommer jeg til å fortsette med.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-06-06:
Det er gledelig at det er bred tilslutning til den generelle delen i meldingen, der Regjeringens hovedintensjon er å gi tilsynene større uavhengighet og skape større rolleklarhet, styrke tilsynenes faglige kompetanse og legge om tilsynsfilosofien, med mindre vekt på detaljregulering. Det er også grunn til å være fornøyd med at flertallet har sluttet seg til hovedkriteriene for hvordan de ansattes vilkår og rettigheter skal ivaretas, og at en har konkretisert dette. Men det store i meldingen og i saken er ideen og intensjonen om å ta hele landet i bruk. Det fordrer tiltak rettet motsatt av en generell og langsiktig utvikling med sentralisering. Det er riktig som enkelte representanter fra Oslo har sagt i dag, at mange flytter sentralt fordi de søker hovedstadens kvaliteter. Men en skal ikke lukke øynene for at svært mange også flytter fordi de tvinges. Det er resultatet av strukturendringer, f.eks. i Televerket, Posten, Norges Bank og ikke minst filialisering i næringslivet. Fylkesordføreren i Rogaland skrev den 11. mars 2003 til komiteen: «Sentrale prinsipper i meldingen handler om … å få til et bedre samspill mellom de regionale kompetansemiljøene og framtidig statlige arbeidsplasser og styrke de regionale sentra i den framtidige regionale utviklingen i hele landet.» Flere regionsentre har sett denne utfordringen og valgt å kvalifisere seg for utvalgte miljøer og kompetanseområder. Jeg vil illustrere dette med eksempler fra min egen hjemby, Haugesund, som jeg kjenner godt etter seks år som ordfører. Det har vært en langsiktig satsing for å utvikle det mest attraktive sted i landet for maritim kompetanseutbygging, og Haugesund er derfor det naturlige stedsvalget for lokalisering av Sjøfartsdirektoratet. Pr. i dag omfatter det maritime miljøet i Haugesundsregionen rederier, offshoreverft, skipsverft, leverandører, megling, skipsfinans, skipsforsikring, skipskonsulenttjenester og også kontorer for Kystdirektoratets 2. distrikt. Her er 171 maritime bedrifter. Her er en omsetning i det maritime cluster på nesten 15 milliarder kr i året, og det er nesten 12 000 sysselsatte i clusteret i denne regionen. Her er 2 216 bosatte sjøfolk, som er 12 pst. av alle sjøfolk i Norge, og det er 418 ungdommer i maritim opplæring. Her er videreutdanning i nautiske fag, både på høyskole- og videregående nivå. En må trygt kunne si at Haugesundsregionen er vel forberedt til å motta Sjøfartsdirektoratet, på en god og fruktbar måte. Nettverket av lokaliseringene for å motta de forskjellige tilsynene har satt opp et mandat for sitt arbeid, som lyder slik: Vi skal inngå et samarbeid mellom de enkelte lokasjonene for å få til en mest mulig friksjonsfri flytteprosess i forhold til de ansatte og legge til rette for at flyttingen blir bra for samfunnet i sin helhet. Det synes jeg er en skikkelig vinn-vinn-sak, og det er grunn til å gratulere med dagen.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Dette er en sak med de mange ord, og til dels sterke ord. Statsråd Norman viser med sitt utflyttingsprogram for tilsynene meningen med uttrykket «å ta hele landet i bruk». De ulike tilsyn vil utvilsomt bli til stor berikelse og gi nytt engasjement, optimisme og vitalisering rundt i vårt vidstrakte land. I denne saken er det grunn til å stille et spørsmål: Er det bare Oslo som kan tilby de kvaliteter en har behov for som arbeidstaker og familiemedlem? Ja, for slik har denne utflyttingssaken blitt etter hvert for de mange ansatte ved tilsynene og deres nærmiljø. Jeg vil tro at mange av dem som flytter med tilsynene, vil få en positiv opplevelse etter noen uker borte fra rikshovedstadens trangboddhet og mylder. De som ikke ønsker å flytte, viser med all tydelighet at enkelte grupper i arbeidslivet lever i et overflodssamfunn ved at de kan si nei takk til interessante og godt betalte jobber dersom arbeidsplassen ikke ligger i Oslogryta. Dette er ikke situasjonen for de mange ledige arbeidstakere i Norge. Svært mange må i dag enten pendle eller flytte til steder der jobbene finnes. Som representant for Østfold og Fredrikstad vil jeg benytte anledningen til å ønske Mediatilsynet velkommen til min hjemby. Jeg kan forsikre om at vi faktisk har et mediepolitisk miljø, og at vi har rikelig plass til flere statlige arbeidsplasser i de fraflyttede lokalene etter Forsvaret. Den gang Forsvaret flyttet, opplevde vi at en hel bydel ble avfolket, og at arbeidstakerne ble spredt over hele landet. Vi har erfaring for at mange fra vårt distrikt har vært nødt til å flytte. Nå håper vi at noen flytter tilbake til vårt område.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Det er ingen tvil om at vedtaket om utflytting av åtte tilsyn er et viktig distriktspolitisk signal. Det er derfor gledelig at alle politiske partier, med unntak av Fremskrittspartiet, står bak forslaget til vedtak. Dette kan være begynnelsen på en ny æra i utnyttelsen av de store menneskelige, regionale ressurser som finnes utenfor Oslo-området. Er det som vi nå vedtar, sensasjonelt i internasjonal sammenheng? I mange land skjer regionalisering og utflytting fra hovedstaden i langt sterkere grad. Ja, til og med hele hovedsteder flyttes, som f.eks. i Brasil og Tyskland. Jeg mener at en ny etablering utenfor Oslo-området er en vinn-vinn-situasjon. Oslo-området får dempet presset på veier, kollektivtransport, boliger osv. Etablering i distriktene vil utnytte etablerte strukturer langt bedre. Jeg merker meg at enkeltrepresentanter fra Oslo har brukt harde ord mot utflyttingen. Enkelte mener at når jubelen slippes løs i de åtte nye byene som tildeles tilsyn, er dette en provokasjon. Som representant for Agder har jeg ingen problemer med å si at dette er en gledens dag. Etablering av Post- og teletilsynet i Lillesand er ett av lyspunktene i et ellers svart arbeidsmarked. Aust-Agder er nr. 2 på listen over fylker med stor arbeidsledighet. Hele Sørlandet står bak. Jeg føler meg òg litt provosert når det hevdes at Sørlandet ikke har kompetente folk. Man har selvfølgelig ikke spisskompetanse på post og tele, men jeg må minne om at det i Agder-byene er 200 000 innbyggere, og prosenten av velutdannede mennesker er på landsgjennomsnittet – kanskje over. Vil en utflytting bare være positivt? Selvfølgelig ikke! Jeg ser problemene for dem som mister sin arbeidsplass i Oslo, men med de gode avtaler som er inngått for dem som ønsker å flytte, burde overgangen være bra. Jeg gleder meg til å snakke med de ansatte i Post- og teletilsynet om fem år. Da tror jeg at de, som alle andre i Agder-byen, vil trives. Jeg synes det arbeid som komiteen har gjort for å sikre arbeidstakernes rettigheter og for politisk innflytelse, er bra, og det gjør det gode arbeidet som statsråd Norman har gjort, enda bedre.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
På vegne av saksordføreren, Leif Lund, har jeg den glede sammen med flertallet i komiteen å støtte arbeidet med å orientere seg mot et nettverksbasert forsvar, som er et felles system for overføringer av samtidsdata mellom Forsvarets enheter og våpenplattformer, kalt Taktisk Data Link-16. Det vil være et viktig bidrag for å sikre norske bakke-, sjø- og luftstyrker en komplett kapasitet, som i tiden framover vil sette Forsvaret i stand til å inngå i et integrert stridsmiljø nasjonalt og med andre NATO-land. Godt samarbeid mellom land i alliansen og interoperabilitet mellom våpengrenene er en viktig forutsetning for et sterkt og godt forsvar. «Joint» og «interoperabilitet» er mer enn kun moteord. Det må være bærebjelker i et moderne forsvar. Derfor må innføringen av TDL-16 også ses i lys av Prague Capabilities Commitment, hvor bidrag til å oppnå kommando-, kommunikasjons- og informasjonsoverlegenhet står sentralt. Det er med andre ord også en del av våre forpliktelser i alliansen. TDL-16 skal integreres på en rekke ulike våpenplattformer på tvers av forsvarsgrenene, som nye fregatter, kampfly, DA 20 Jet Falcon og 6. divisjons mobile kommandoplass, for å nevne noe. Programmet vil bestå av et hovedprosjekt med to delprosjekter. Hovedprosjektet vil ivareta en helhetlig innføring av TDL-16 i Forsvaret. Det har en antatt ramme på i alt 1 825 mill. kr og forventes gjennomført i perioden 2003–2008. Delprosjektet TDL-16 for fregatter omfatter anskaffelse av fem TDL-16-terminaler for de fem fartøyene av den nye Fridtjof Nansen-klassen og vil bli finansiert ved å øke rammen på prosjekt 6088 Nye Fregatter med i alt 480 mill. kr. Delprosjekt TDL-16 for F-16 MLU-flyene omfatter en forsert anskaffelse av 20 TDL-16-terminaler, som vil bli montert på de første flyene som skal gjennomgå en såkalt M3-oppgradering. Dette finansieres ved å øke rammen for prosjekt 7510 Mid Life Update med i alt 115 mill. kr. Så snart totalprogrammet er ferdig utviklet og kvalitetssikret, vil Regjeringen legge dette fram for Stortinget. Jeg har ellers ikke noen merknader, og flertallet støtter proposisjonen.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Replikken har vel kanskje form av et spørsmål. Norsk industri befinner seg for tiden i en svært vanskelig situasjon. Når en la denne gjenkjøpsavtalen ved anskaffelse av fregatter til grunn, var det derfor svært viktig og riktig at den skulle tilsvare en 100 pst. kontraktsverdi. Det sikret norsk industri deltakelse i dette militærprosjektet, og det innebærer at norske bedrifter har fått anledning til å være leverandører ikke bare til selve fregatten, men på områder som maritim teknologi, informasjon, kommunikasjon og medisinsk teknologi. En enstemmig komite forutsetter at Forsvarsdepartementet legger opp til kontrollordninger som sikrer oppfølging og måloppnåelse av gjenkjøpsavtalen. Jeg synes det var klokt da, og det hadde vært klokt å følge samme strategi i framtiden. Kan statsråden bekrefte at vi er i rute i forhold til gjenkjøp av fregatter? Og i tillegg: Ser hun verdien av gjenkjøpsavtalen for norsk industri, innovasjon og norske arbeidsplasser?