Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-12-16:
Igjen bruker representanten Fossum hele 3 minutter på å prøve å fremstille seg selv og Arbeiderpartiet som arbeidstakernes varmeste talsmenn. Det er jo direkte feil, er min påstand. Når har Arbeiderpartiet overhodet snakket om arbeidstakernes rammevilkår når det gjelder skatter og avgifter? Det er bare en vei det går, det er å øke skatte- og avgiftstrykket på arbeidstakerne i Norge, og der er i hvert fall vi talsmenn for arbeidstakerne. Der har Arbeiderpartiet ikke bidratt med noe. Arbeiderpartiet har derimot bidratt på en veldig negativ måte i forhold til sine gamle arbeidstakere, som de har snakket så varmt for, som har gått ut i pensjon. For i 1991-92 gjorde faktisk Arbeiderpartiet det store grepet at de reduserte pensjonene til sine tidligere arbeidstakere, som de snakket så varmt for. Der har de noe å ta vare på. Og som jeg sa i mitt innlegg, og som representanten Fossum totalt tar avstand fra, har jeg mer tro på at arbeidstakerne i dette landet har forstand på rettferdighet og ikke ønsker selektive ordninger som tar ut enkelte grupper som skal ha fordeler, f.eks. når det gjelder boliglån. Jeg tror faktisk at de aller fleste arbeidstakerne i landet generelt hadde ønsket seg et lavere rentenivå på boliglånene sine. Men Grethe G. Fossum ønsker at det bare er noen få som skal ha det. Jeg tror at arbeidstakerne generelt hadde ønsket at alle skulle få det, så der tror jeg at jeg er på linje med arbeidstakerne. Når det gjelder pensjonsordningen, tror jeg at jeg er på linje med arbeidstakerne, for jeg mener at arbeids takerne selv vil regulere og ha frihet til å tegne pensjonsforsikringer. Men Grethe G. Fossum vil skattlegge disse pensjonsordningene, slik at de ikke får anledning til å tegne egne pensjonsforsikringer og ta forbehold om at de selv vil bestemme når de skal gå ut i pensjon. Det vil representanten Grethe G. Fossum bestemme. Når det gjelder andre forhold, f.eks. friheten til å velge selv, vil representanten Grethe G. Fossum og Arbeiderpartiet totalt fjerne den. Nå vil de legge opp til en AFP-ordning – og styrke den i forhold til den ordinære pensjonsordningen – som blir så dyr på sikt at man igjen er nødt til å øke skatter og avgifter for å få inn ytterligere midler i statskassa for å betale ut AFP til stadig flere arbeidstakere. Til slutt blir det det samme grepet som i 1991-92: De må redusere pensjonen for alle sammen. I dag taler kanskje Grethe G. Fossum og Arbeiderpartiet varmt for disse arbeidstakerne, men når disse arbeidstakerne skal ha sin pensjon, gjør de det grepet å redusere den. Jeg tror nok derfor at Arbeiderpartiet og Grethe G. Fossum skal være litt forsiktige med sine uttalelser i forhold til hvem som er på linje med arbeidstakerne. Jeg synes også det er litt merkverdig at representanten Fossum sier at «det er mulig » at det finnes noen som er enig med Fremskrittspartiet. Nå er vi jo landets nest største parti, og det skulle være merkelig om det bare var arbeidsledige og ikke noen arbeidstakere i dette landet som stemte Fremskrittspartiet ved siste valg. Det var tross alt 400 000 velgere som stemte på oss, og blant dem tror jeg vi har bra støtte i forhold til det vi sier – også blant Arbeiderpartiets velgere, tror jeg.