Morten Lund (Senterpartiet), 2001-02-08:
Næringskomiteen besøkte Hydros ledelse 28. mars i fjor. Det er blitt kjent at alle i komiteen uttrykte sterk misnøye og uro over planene om å selge Hydro Seafood til utenlandske eiere. Denne næringen er for viktig – og kommer til å bli enda viktigere og mer sentral senere – til at flaggskipene skal flagges ut, var refrenget. Så ble vel denne enigheten brukt til å ta nødvendige grep i den saken og for å sikre det ønskede eierskapet i en næring som alle tror på og vil at det skal satses på. Nei! Bare England nektet å godkjenne Hydro Seafood-salget. I Norge skjer en rask eierkonsentrasjon med flere børsnoteringer. Vi kan komme til å oppleve at kystsonen kan bli solgt godbitvis etter børsens regler, uten føringer som sikrer lokalt eierskap eller lokale gevinster av verdiskapingen, som vi håper skal bli tidoblet i løpet av 20 år. Jeg tror det vil være et historisk feiltrinn hvis det ikke snarest kommer på plass et regelverk som sikrer lokal oppbygging av kompetanse, kapital og arbeidsplasser i de områder der naturressursene tas i bruk. Jeg beklager å måtte bruke så store bokstaver for å minne om alvoret i situasjonen. Jeg kjenner ingen som ønsker at vi skulle vært uten en fiskeripolitikk, oljepolitikk eller vannkraftpolitikk – noe som hadde betydd fritt fram for utenlandske oppkjøp og utnytting av naturrikdommene. Bananrepublikk er det ordet som er brukt om slike tilstander. Vi må ikke innrette oss slik når det gjelder den nye utnyttelse av kystsonen, som til de grader er felleseie med førsterett for dem som bor ved sjøen. Senterpartiet vil støtte en sterk offentlig satsing på forskning og utvikling i eksisterende og nye havbruksnæringer. Jeg har merket meg innspillet fra Norges geologiske undersøkelse i Aftenposten 1. februar, der man påpeker viktigheten av å kartlegge havbunnen med tanke på næringsmessig utnytting. Slike undersøkelser vil utvide begrepet havbruksnæring. Det er viktig at slike undersøkelser og målinger for å kartlegge miljøforhold i vid forstand kommer i gang fort. Senterpartiet ønsker en eierbegrensning med maksimalt 10 pst. av konsesjonene på én hånd. Dersom vi tenker oss en tidobling av antall lokaliteter, betyr det at ett selskap kan disponere så mange lokaliteter som vi totalt har i dag. Trengs det større enheter for å betjene kundene, kan dette oppnås gjennom samarbeid. Det vil være klokt av statsråden å tildele nye konsesjoner etter det Stortinget nylig har sagt i Statkorn-saken: først til de små slik at alle får tilsvarende tre konsesjoner, så noen til rekruttering og opplæring, deretter til gode områder med lite havbruk. Det er ingen tvil om at alle de bittesmå selskapene har behov for å få bedret sitt driftsgrunnlag. Senterpartiet ser som avgjørende at det kreves lokalt eierskap i de nye konsesjonene – ikke minst for å få lokal godvilje i en sterk vekstperiode. Lokalt eierskap sikrer også best at merdkommunen får inntekter og spennende arbeidsplasser, som er en forutsetning for en bedre rekruttering enn i dag. Lokalt eierskap i små selskap trenger ikke å hindre samarbeid som trengs for utvikling, salg mv. Også eiermessig samarbeid med de store kan tenkes, dog begrenset av samlet eierskap til 10 pst. av samlet oppdrettsvolum. Senterpartiet vil at nye konsesjoner skal tildeles vederlagsfritt, og at eventuelle vederlag skal betales ved videresalg. Størrelsen på vederlaget kan avtrappes mot null etter f.eks. 20 års eierskap. Vi mener at vederlaget og eventuelle arealavgifter skal gå til merdkommunen. Vi vil advare mot å fastsette nye avgifter ut fra prissituasjonen som har vært de siste måneder. Det vil være bedre at veletablerte deler av næringen avsetter midler til produktutvikling, salg mv. framfor å pålegge en offentlig avgift som betinger at staten må bevilge de samme pengene til de nødvendige tiltak. Det er positivt at Regjeringen vil beholde konsesjonsordningen bl.a. for å styre produksjonsmengden, likeså systemet med fleksible fôrkvoter ut fra overvåking av lokalitetens bæreevne. En overvåking av fisketetthet i merdene og derved dyrehelse og dyrevelferd vil naturlig kunne kombineres med dette. Det blir meget spennende å følge hvordan en økende forbrukerfokusering på produksjonsmåte vil påvirke driftsformene også i havbruket. Med den sterke satsingen på havbruksnæringene i vid forstand som vi nå er enige om, trengs den samordnede næringspolitikk og havbrukslovgivning som statsråden har redegjort for. Men det haster mest med å få på plass regler som sikrer en «antibananutvikling», som sikrer at veksten av en storstilt fellessatsing primært kommer kysten og de som bor der, til gode, og at vi kan bruke mye oljepenger på en måte som gjør oss mindre oljeavhengige i framtiden.