Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-06-19:
Familie- og kulturkomiteen har hatt Meld. St. 20 for 2013–2014 til behandling, og som saksordfører ønsker jeg å takke komiteen for arbeidet som er utført. Den 25. mars i år ble tilskuddsordningen endret. Det er nå et dynamisk tak, og produksjonstilskudd kan gis for publisering på alle plattformer – unntatt kringkasting. Arbeidet med omlegging og modernisering av ordningen er således godt i gang. Siden innføringen i 1969 har innretningen vært endret en rekke ganger. At den nå er gjort plattformnøytral, er ytterligere en modernisering og tilpasser ordningen til en mediehverdag hvor endringene skjer svært hurtig. Vi er trolig midt oppe i den største omveltningen i trykte og skrevne massemediers historie. Allmenhetens muligheter til å utøve sin ytringsfrihet, til å publisere sine egne meninger, er nå nær utallige. Det har foregått så raskt og har vært så omkalfatrende at det må kunne sies at sosiale medier har revolusjonert menigmanns adgang til å ytre seg fritt. Hvert sekund publiseres blogger, nettkommentarer, nye nettsteder, Twitter-meldinger, Facebook-sider og Instagram-bilder. Dette er bare et bitte lite utvalg av alle mulighetene som har fulgt, og som fortsetter å følge, i kjølvannet av denne utviklingen. I dette bildet ser vi likevel fortsatt en viktig formidlingsoppgave for nyhets- og aktualitetsmedier, i tillegg til det å legge til rette for en bred offentlig debatt. Men redaktørens rolle i dag er en helt annen, med en helt annen og mindre kraft enn for få år siden. Jeg tror ingen – selv ikke den mest bolde redaktør – tør å spå hvordan dette ser ut om kort tid. Det er derfor svært viktig at vi ikke konserverer en støtteordning og håper på det beste. Vi er nødt til å foreta en løpende vurdering av innretning av og form for støtte. De ti største avisene mottar nesten 75 pst. av de 308 mill. kr støtten utgjør. Over 110 andre aviser fordeler resten mellom seg. Dette er små lokalaviser som er minst like viktige bidrag til det mangfoldet vi ønsker. Eller om vi regner litt videre: De fem største mottagerne – Dagsavisen, Vårt Land, Klassekampen, Nationen og Dagen – mottar 53 pst. av pengene. Sagt på en annen måte: 4 pst. av avisene stikker av med over halvparten av pengene. Denne fordelingen og innretningen er ikke nødvendigvis perfekt. Derfor burde ordningen etter flertallet i komiteens syn vært gjenstand for en ytterligere revisjon og modernisering – aller først gjennom et statisk tak på 40 mill. kr. Dette ville med dagens nivå gitt rom for å omdisponere 7 mill. kr til små og viktige lokalaviser i distriktene. På lederplass hos den nest største støttemottageren, Vårt Land, fremstår redaksjonen mer støtt enn støttet. Når vi argumenterer for at et kronetak vil frigjøre midler til de mindre avisene, rykker det til hos Vårt Lands redaktør, som peker på parlamentarisk sedvane, i stedet for å bidra til å drøfte støtteordningen. Produksjonstilskuddet er en rammestyrt ordning. Det betyr at hvis noen får mer, får andre mindre. Dette kan illustreres med følgende eksempel: De to største mottagerne av pressestøtte, Dagsavisen og Vårt Land – som er samlet i selskapet Mentor Medier – får nær 30 pst. av hele potten. Med et kronetak på 40 mill. kr ville de to, som har god soliditet og tilfredsstillende lønnsomhet, fått 80 mill. kr i stedet for dagens 87 mill. kr. Da ville andre aktører innenfor den samme ordningen fått 7 mill. kr mer, og det er mye penger for mange små og viktige lokalaviser. Når vi ønsker å modernisere ordningen, er det fordi vi ser at den treffer skjevt og mangfoldet blir utfordret. Dette viser hvorfor det er viktig å jobbe videre med hvordan denne støtten fordeles. Samfunnet er i rask endring – mediebransjen er i hyperrask endring. Norges aller største avis, VG, antyder at de er borte som papiravis om få år. Dette er en ny virkelighet. Skal vi sørge for å beholde mangfoldet og sikre det, kan vi ikke lenger tviholde på konserverende ordninger. Det er slik flertallet i komiteen ser det, fortsatt behov for å modernisere virkemiddelapparatet gjennom økt likebehandling og bedre målretting. Dette er altså et kontinuerlig arbeid i et medielandskap i stadig endring. Jeg noterer meg at Arbeiderpartiet har snudd 180 grader og forlatt sitt tidligere velfunderte standpunkt om et statisk tak – og tilpasser nå argumentasjonen deretter. Det er også skuffende å se at Venstres stortingsgruppe har lagt partiprogrammet til side, og dermed også satt en stopper for en mer moderne og målrettet ordning enn vi har i dag. Den snuoperasjonen kan nok bli lagt merke til hos lokalaviser som nå får mindre enn de kunne ha fått. Sammen med mediemoms utgjør produksjonsstøtten de to viktigste bidragene til en mangfoldig presse. Mediemoms og produksjonsstøtte er også papiravisenes respirator. Jeg håper vi fremover kan finne sammen og få flertall for moderne løsninger som er tilpasset utviklingen. Slik det er nå, går vi fortsatt med ryggen inn i framtiden og med blikket stivt festet på de sakte døende papiravisene.