Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Først vil jeg si at jeg synes denne debatten er god og opplyst. Jeg er enig med representanten Slagsvold Vedum i at det har vært interessant å høre ulike vurderinger. Det er fra tid til annen også forfriskende at koalisjonslinjene går litt på ulikt vis. Denne saken er grundig belyst. Jeg mener det er viktig å kunne ha en slik debatt, der vi som er for dette direktivet, ikke anklages for å være mot personvern, og de som er imot direktivet, ikke blir anklaget for å være imot kriminalitetsbekjempelse. Vi går faktisk inn i debatten fordi vi mener at det er hensiktsmessig å ha det ene eller andre standpunktet for et bedre samfunn. Det bør vi unne hverandre. Jeg mener at dette som Stortinget nå skal stemme over i dag, er et godt kompromiss som har funnet en avtale som forener de to hensynene godt, og flertallsinnstillingen stiller jeg meg helt bak. Vi har hørt en del interessante påstander i debatten. Jeg går ut fra at barneombudet og Redd Barna merker seg representanten Hoksruds varme omfavnelse, og at de vil bruke det senere, når Fremskrittspartiet sier at dette er instanser som vet mer om kriminalitet enn alle de politietatene vi har i Norge. Det er et interessant synspunkt. Når det gjelder hans referanser til Stasi, KGB og andre overvåkningsregimer fra kommunisttiden, vil jeg si at EU er jo antitesen av de organene. EU er en samling av 27 demokratiske land som har laget dette direktivet, gjennomført det gjennom utallige runder i Ministerrådet og Europaparlamentet, og det er nå til gjennomføring og implementering i landene. Så den parallellen mener jeg rett og slett ikke holder vann. Så vil jeg si til representanten Sandberg, med all respekt: Representanten sier at med dette direktivet vil staten vite om alle hans samtaler, med barn, forretningsforbindelse osv. Svaret på det er jo nei. Staten vil ikke vite det. Politiet vil kunne vite det hvis representanten Sandberg er mistenkt for forbrytelser som har en strafferamme på inntil fire år, hvilket vi får håpe ikke er tilfellet. Dermed kan vi være trygge på at den type samtaler, den type kontakter, ikke kommer andre, uvedkommende, for øre. Når det så gjelder referansene som er gjort til andre europeiske land, må vi iallfall være presise. Det er riktig at gjennomføring av direktivet her har vært mer komplisert enn det har vært for mange andre direktiver. Men jeg synes det hører med til sammenhengen at når man viser til Sverige, er det et bredt flertall i Riksdagen for å gjennomføre det. Det er en spesiell prosedyre i den svenske riksdagen som gjør at et lite mindretall – og det er vel Sverigedemokraterna – har kunnet blokkere gjennomføringen, hvilket kommer til å sette Sverige i traktatsbruddssituasjon i forhold til EU. Tilsvarende gjelder også for Tyskland. Så har det vært spørsmål om evaluering: Kan ikke vi vente til EU har evaluert dette direktivet? Jeg er helt sikker på at hvis Norge skulle ha noen innflytelse på dette direktivets videre utvikling, for dette er lovgivning som kan være i bevegelse, så har vi større mulighet til det ved å slutte oss til og i hvert fall bruke den minimale tilgangen vi har som EØS-medlem fremfor å stå helt på utsiden og ikke ha noen innflytelse. Direktivet er vedtatt og kommer til å være gjennom en fase med oppdatering og evaluering. Da vil jeg si til representanten Hareide – han hadde et klokt innlegg og viste til Bjerkestrand, som har skrevet om at datalagringsdirektivet kan bli uhåndterlig i den nåværende form – at ja, det kan skje med den teknologiske utviklingen. Men da er det et felles europeisk anliggende å videreutvikle regelverket for å ivareta de hensyn det er ment å ivareta, nemlig at politiet kan bruke dette for å operere effektivt for vår sikkerhet i dataens tidsalder. Et hovedargument etter mitt syn for at det er riktig for Norge å gå inn i dette direktivet, som, som sagt, er vedtatt av 27 av våre mest nærstående land i Europa, og som våre to EØS-partnere Island og Liechtenstein er for å innføre, det er å unngå en situasjon hvor 30 land i Europa samarbeider om kriminalitetsbekjempelse – minus ett. Det er å unngå en situasjon hvor vi på dette området i kriminalitetsmiljøene, som er raske til å tilpasse seg, vil si at Norge er et sikrere tilholdssted enn andre land – kortere lagringstid, dårligere muligheter for politiet til å etterforske. Det har gjort inntrykk på meg å høre fra Kripos osv. at de har måttet avslå henvendelser fra kollegaer i Europa i etterforskningen av alvorlig kriminalitet, fordi vi i dag ikke har muligheten til å stille på samme nivå som de andre. Det får vi med dette direktivet, med den enigheten som er i Stortinget, samtidig som vi faktisk får en opprydding og skjerping på personvernområdet på en lang rekke områder som vil kunne gi oss alle en nødvendig grad av trygghet.