Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-03:
Det er vår plikt å ta alle forslag på alvor, uavhengig av hvor lite gjennomtenkte de er og hvilke refleksjoner som ligger bak. Disse forslagene faller inn under kategorien politisk opportunisme. Den amerikanske økonomen John Galbraith skrev for ca. 15 år siden en bok med tittelen «Den tilfredse majoritet». Disse forslagene er den tilfredse majoritets angrep på minoritetskulturene. For å gi et skinn av redelighet – selv Fremskrittspartiet har et minstemål av redelighet – snakkes det om arbeidsgivers styringsrett overfor ansatte generelt. Det er når en skal generalisere det forhåpentligvis blir åpenbart for flertallet at dette ikke kan være alvorlig ment. Spesielt ille blir det når det fremmes av et parti som kaller seg liberalistisk, altså et parti som grunnleggende er opptatt av individets frihet og rettigheter. Dette partiet ber Regjeringen påse at arbeidsgivere får rett til å pålegge de ansatte en bestemt bekledning. Det er faktisk det som står i forslaget. Selv vi i SV, som har en annen holdning enn Fremskrittspartiet til hva fellesskapet kan kreve og forvente av hver enkelt av oss, mener dette rent sagt er tøv. Forslaget viser også at Fremskrittspartiet har et noe lettvint syn på arbeidsgivers styringsrett. Jeg går ut fra at arbeidstakerorganisasjonene merker seg Fremskrittspartiets syn på arbeidsgivers styringsrett. Departementet har foretatt en grundig gjennomgang av de juridiske sidene ved disse forslagene. Konklusjonen er rimelig klar på at konsekvensen av forslagene kan være i strid med de internasjonale forpliktelser. Forslagenes egentlige formål framkommer i forslagene nr. 2 og nr. 3. Det en er ute etter, er minoritetsgrupperinger. Det er ubehagelig å få servert en så åpenbar forakt for andres holdninger og tro – at vårt samfunn og våre arbeidsplasser ikke skal legge til rette for at flest mulig skal fungere best mulig. Hva er det som er galt med at der det er praktisk mulig, skal det være bønnerom for ulik tro og ulike livssyn? Her på Stortinget har vi innredet et stille rom som først og fremst dekker behovet til den kristne majoriteten. Jeg antar at Fremskrittspartiet vil ha bort slike urimelige krav eller ønsker fra oss som virkelig setter pris på et slikt rom. Eller skal slike særkrav som kommer fra grupperinger som tilhører majoriteten, ikke defineres som særkrav? Når komiteene er ute og reiser – og det skjer jo ofte – får vi ofte spørsmål om det er noen som skal ha spesiell mat, eksempelvis vegetarkost. Ingen har oppfattet det som særkrav at en prøver å legge til rette for at slike ønsker skal imøtekommes. Men i det øyeblikk den typen ønsker kommer fra minoritetene, blir det særkrav som det skal slås ned på. Dette ligger ikke langt fra rasistiske holdninger. I dokumentet snakkes det også om verdinøytralitet. En offentlig etat skal aldri være verdinøytral. Det må ikke være noen tvil om at politiet aldri skal framstå som verdinøytrale. De skal framstå som forsvarere av de gode og viktige prinsippene som vårt samfunn bygger på: demokrati, ytringsfrihet og individets frihet og rettigheter. At politiet bærer uniform for å være synlige i landskapet, er greit nok. Om noen skulle ønske å supplere denne uniformen med et symbol – det være seg et kulturelt symbol, et religiøst symbol – kan jeg rett og slett ikke se skulle være problematisk eller svekke uniformens verdighet og styrke. Jeg aksepterer og innser at det ikke er aktuelt å tillate hĳab sammen med politiuniformen, men i utgangspunktet har jeg vanskelig for å se at dette skulle være problematisk, og at dette skulle ha noe å gjøre med verdier og verdinøytralitet eller hva det måtte være. Vi ønsker i alle fall ikke at politiet skal framstå som verdinøytrale.