Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-03-21:
Navneloven har ikke gjennomgått en omfattende revisjon siden 1979. Jeg ser det som viktig at vi får en navnelovgivning som i langt større grad enn i dag respekterer det mangfoldet av motiver som ligger bak folks ønsker om navn for seg selv og sine barn. Etter min oppfatning bør ikke en navnelov i urimelig grad hindre enkeltmennesket i å ta ønskede navn, særlig ikke når valg av navn for mange er en sterkt personlig sak. Forslaget til ny navnelov inneholder flere konkrete forslag som bygger på disse hensynene. Dette gjelder bl.a. forslaget om at fornavn og etternavn skal kunne nektes dersom det kan bli til «vesentlig ulempe» for den som tar det, og ikke bare til «ulempe» slik dagens lov lyder. Dersom noen har vært i tvil, bør spørsmålet om et solid norsk navn være avklart nå: Fornavnet Harry vil ikke under noen omstendighet kunne nektes dersom Stortinget vedtar forslaget. Jeg synes også at beskyttelsen av etternavn etter dagens lov har gått for langt. I dag er det over 120 000 forskjellige etternavn i bruk. Samtidig er bare rundt 1 000 av disse såkalte frie etternavn, dvs. at enhver kan ta navnet uten krav om spesiell tilknytning. Til gjengjeld bærer nesten 2,1 millioner personer disse frie etternavnene. Disse tallene taler for seg selv. Selv om navn nok ikke kan betegnes som et knapphetsgode, fører forslaget om å senke beskyttelsen til navn som har 200 eller færre bærere, til at folk flest får flere eksisterende etternavn å velge blant: Antallet frie navn vil mer enn tredobles, til ca. 3 000. Lovforslaget tar også i langt større grad enn dagens navnelov hensyn til navneskikker blant samer, nasjonale minoriteter og innvandrere. Dagens navnelov har bare i begrenset grad gitt disse anledning til å kunne velge navn etter sine navneskikker. Det norske samfunnet har i økende grad blitt et flerkulturelt samfunn. Dette mangfoldet bør føre til at vi viser større grad av toleranse og fleksibilitet også gjennom navnelovgivningen. Etter min oppfatning kan det ikke være noen motsetning mellom å ivareta og utvikle den tradisjonelle norske navnekulturen og samtidig godta at andre kulturer skal kunne velge navn etter sine navneskikker. Etter dagens lov er det svært vanskelig å kunne velge to etternavn forbundet med en bindestrek – såkalte doble etternavn. Ordningen med at en som hovedregel bare har kunnet velge ett etternavn, har ført til at mannens etternavn i langt større grad enn kvinnens har blitt videreført til barn. Det har vært anledning til å gi barnet morens etternavn som mellomnavn. Det må likevel være klart at likestillingshensyn tilsier at det bør innføres en ordning der en kurant skal kunne velge to etternavn forbundet med bindestrek. Forslaget om doble etternavn gir derfor folk flest en sterkt utvidet valgmulighet i forhold til dagens navnelov. Jeg vil også framheve forslaget om at samboere som har felles barn eller som har bodd sammen i to år, vil kunne velge navn på linje med ektefeller. Samboerforhold er etter hvert blitt svært vanlig i Norge. Jeg kan ikke se at det foreligger tilstrekkelig tungtveiende grunner som tilsier at alle samboere skal nektes muligheten til å markere familietilknytning ved f.eks. å velge felles etternavn. Hensynet til felles barn taler også for at enkelte samboere bør kunne velge navn på linje med ektefeller. Navn er en identifikasjon av betydning for samfunnet. En mer liberal navnelov kan føre til mulige ulemper fordi en og samme person kan foreta flere navneendringer. Derfor foreslås det at en som hovedregel ikke skal kunne endre fornavn og etternavn mer enn én gang hvert tiende år. Unntak gjøres ved bl.a. giftermål, adopsjon, samboerskap, og der det ellers foreligger særlige grunner. Slik ivaretas hensynet til enkeltindividets frihet på den ene siden og samfunnets behov på den andre siden. Når det gjelder forvaltningen av ordningen, konstaterer jeg at justiskomiteen i sin innstilling ikke har fulgt proposisjonens forslag om å legge navnesakene til fylkesmennene som førsteinstans og departementet som klageinstans. Jeg ser at proposisjonens forslag kan medføre ulemper, bl.a. fordi avstanden til publikum kan bli stor, samtidig som fylkesmennene får et stort antall kurante navnesaker å ta stilling til. Jeg ser klart de fordeler som er fremmet gjennom mindretallets forslag, men vil selvfølgelig følge opp komiteens innstilling. Skulle gjennomføringen medføre problemer, vil jeg komme tilbake til Stortinget med dette.