Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-28:
La oss gjøre et lite tankeeksperiment. La oss si at interpellasjonen, med eksemplene, ikke hadde handlet om dagens tema, men hadde handlet om møtet med den nye velferdsforvaltningen. Da ville Stortinget vært dypt engasjert som ombud - og jeg er helt sikker på at Fremskrittspartiet ville vært dypt engasjert som ombud, for det er de jo! Hvis denne debatten hadde handlet om hvordan planetaten f.eks. i Oslo kommune behandler en person som søker om tillatelse til å bygge garasje, er jeg helt sikker på at vi hadde hatt en engasjert kommunaldebatt hvis atferden hadde vært i nærheten av den atferden som representanten Trine Skei Grande tar opp. For min del, og på vegne av Venstre, er jeg faktisk glad for at statsråden har vært konsekvent i de to debattene om parallelle saker hvor jeg har hatt ordet, nemlig når det gjelder møtet med ny velferdsforvaltning, ved å være åpen og klar på det at spillereglene følges i samfunnet. Man skal møte folk skikkelig. Det var den samme holdningen statsråden hadde i dag, og det er jeg glad for. Samtidig vedkjenner Venstre seg fullt ut de dilemmaene statsråden gav uttrykk for da han snakket om avveiningen mellom kontroll og det å være ordentlig. I denne debatten har vi ikke utfordret politikken, vi har utfordret måten å opptre på. Jeg får bare ta med at Fremskrittspartiet har vondt for å tro det. Jeg er helt overbevist om at representanten Amundsen ville vært iherdig på talerstolen som ombud hvis det gjaldt ny velferdsforvaltning eller garasjeplikt og tvang i en kommune. Som liberaler får jeg bare konstatere at det er en selektiv liberalisme som praktiseres. I Fremskrittspartiet er det en selektiv ombudsrolle. Statsråden gjør ikke det, og det er jeg glad for å kunne si. Jeg synes det representanten Skei Grande har tatt opp, ligger i det statsråden har svart på, nemlig at vi må kunne møte folk på en ordentlig måte. Det er jo et tankekors her. På den ene siden har vi i Norge i mange år vært på vakt for at ingen skal misbruke asylinstituttet, og så har vi vært åpne - i hvert fall et overveldende flertall i stortingssalen - for at vi skal ha en ærlig dør inn til Norge, altså en arbeidsinnvandring. Det har vi vært for. Vi har også vært for at når mennesker på en ordentlig måte har slått seg til i dette landet og har oppfylt den gamle ed, forpliktelse, som er sosialdemokratiet og Venstre kjær, nemlig at man skal gjøre sin plikt og kreve sin rett, så skal folk behandles skikkelig, uansett hvem de er. Det er jo nettopp det som er kjernen i denne saken. La oss ta en sak som var i offentlighetens lys nylig, om en dame som hadde vunnet konkurransen om å bli stipendiat på NTNU, og som nå er utvist av Schengen og Norge. Hun ble altså like tøft behandlet som mulla Krekar, bortsett fra at vi ikke sender ut Krekar akkurat nå. Det skal jeg ikke kritisere, for det er det gode grunner for. Men jeg tenker følgende: Hva om vi hadde hatt en eller annen med veiledningsplikt som likner på det Oslo kommune har? Hvis man fyller ut en dårlig garasjesøknad, så ringer det en byråkrat og sier: Hallo, du har fylt ut en litt dårlig søknad. Kanskje skulle du gjort det slik i stedet. Tenk hvis noen hadde sagt til denne personen at familiegjenforening kan være tøft i ditt tilfelle, men at det faktisk er plasser når det gjelder spesialistarbeidsplasser - vi har andre kvoter. Tenk hvis noen hadde sagt: Dropp søknaden - i ditt tilfelle kunne du sikkert trygt dra hjem og sende søknaden. Da hadde vi kanskje beholdt en meget kompetent arbeidstaker i Norge, og vi hadde sluppet å utvise en fra Schengen og Norge på livstid. Altså: Det er et eller annet med denne mangelen på veiledning. Jeg skjønner at dette er vanskelig i et system som UDI, som har så mye trykk på seg, hvor de skal forvalte kontrollen på noen områder, men så skal de respektere norske borgere som knytter kontakter på en legitim måte når det gjelder visum, og så får man overgang til arbeidsinnvandring på andre områder, som er det vi vil ha. Det jeg er glad for, er at statsråden har vært åpen om dette og gjort det på en skikkelig måte. Jeg vil gjerne si til statsråden at han kan regne med at når vi i Venstre vil liberalisere politikken, skal vi si fra om det. Det kommer vi til å si fra om. Vi kommer til å flagge det så tydelig at det vil være helt klart. Men når det gjelder å håndtere veiledningsplikten på en vettug måte, så mener vi faktisk det samme om dette som vi mener om at en primærlege skal snakke ordentlig til en pasient, om at en sosialarbeider skal snakke ordentlig til en klient, og om at en i den nye velferdsforvaltningen skal snakke ordentlig, uten å oppgi normaliteten i at man selvfølgelig skal passe på lov, rett og plikt. Den forventningen har vi jo i alle andre deler av samfunnet, og derfor er det ganske viktig at vi også har den i utlendingsforvaltningen, i en verden hvor det er såpass mye åpenhet som det er, og hvor vi i Norge i hvert fall med stor åpenhet og vilje har villet øke arbeidsinnvandringen. Vi hadde en debatt med statsministeren i spontanspørretimen, hvor spørsmålet var: Hvor mye arbeidskraft skulle vi egentlig hatt her i landet hvis vi skulle brukt enda mer oljepenger? Det er jo slik nå at vi i Norge vil ha disse ledige hendene, og da blir det et tankekors når vi får episoden fra NTNU, hvor NTNU sier at de føler vel i grunnen ikke at de møtte service eller hjelp på veien, men at de slet. Det er sikkert andre sider ved denne saken også, men det rent prinsipielle for å skjønne disse regimene krever god politisk ledelse. Jeg er i hvert fall glad for at jeg nå har hørt en statsråd - siden jeg har vært i en liknende posisjon en gang - som møter dette åpent, ikke med vindelbroen trukket opp. Det lover i hvert fall godt for videreføringen.