trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2015-06-10:
Hovedmålet med politireformen som vi skal vedta i dag, er å frigjøre administrative ressurser til operative tjenester – styrket beredskap, mer tilstedeværelse, mer synlig politi, nærpoliti, mer til forebygging og flere politipatruljer på veiene. Og vi skal gjøre politiet enda bedre i stand til å møte alvorlighetsgraden og kompleksiteten i dagens og framtidens kriminalitetsbilde – et nærere og enda mer kompetent politi for de store hendelsene, men også for hverdagsdramatikken, som er alvorlig nok for den det gjelder, at politiet er der, at det rykkes ut når vi trenger det mest. Regjeringen styrker også politiet med mer ressurser til flere stillinger, og målet er to polititjenestemenn per 1 000 innbyggere. Gjørv-kommisjonens rapport viste at politiet hadde mye å lære, også av de andre nødetatene, og at det er mye å hente på å ha bedre samspill mellom disse. Derfor er det nye kravet om responstid, som ligger i denne reformen, et helt sentralt grep, og de andre nødetatene leverer også i henhold til sånne krav. Det er betimelig med tidskrav til respons på telefonhenvendelser og krav til utrykningstid, som ligger på fra 20 til 45 minutter. Det vil utvilsomt styrke beredskapen og tryggheten til innbyggerne. Etter å ha hørt på denne debatten er det fristende å spørre Senterpartiet, som er nær ved å idyllisere dagens struktur i politi- og lensmannsetat, om fortidens løsninger er svaret på framtidens utfordringer, og om man ikke har et større repertoar i sine beskrivelser av nødvendige reformer enn «massiv sentralisering». Å karakterisere endringene som ligger i reformen som eksperimenter, er, med respekt å melde, urimelig, sett på bakgrunn av konklusjonene fra Gjørv-kommisjonen og tilrådingene i Politianalysen. Det er grundige og brede utredninger, og det er mange debatter vi har bak oss. Det hjelper jo ikke folk i Distrikts-Norge heller om kjøretiden til nærmeste lensmannskontor er 45 minutter eller mindre, når kontoret er stengt. Og det gir heller ikke forsvarlig responstid og tilgjengelighet når det, som i dag i representanten Arnstads og mitt hjemfylke, Nord-Trøndelag, kan være tre, kanskje fire, patruljer på vakt i helgene, som skal dekke hele fylket. Når det gjelder 110-sentralene og framtidig samlokalisering med politiets nødmeldetjeneste, er det overmåte viktig at den solide kompetansen, den gode kvaliteten på de tjenestene som leveres fra 110-sentralene i dag, og det gode samspillet med de andre nødetatene ikke svekkes gjennom samlokaliseringen, at man tar den tid som er nødvendig i prosessen for å sikre en forsvarlig og fungerende beredskap. Når Trøndelag nå blir ett politidistrikt, er det viktig for meg å være tydelig på at det er en forventning fra et samlet politisk miljø i Nord-Trøndelag at administrasjonen til det nye politidistriktet ikke sentraliseres til Trondheim, men legges til Stjørdal. Jeg vil også benytte anledningen i dag til å uttrykke stolthet over det arbeidet politiet gjør til daglig. Etaten betyr veldig mye og står sterkt i befolkningens bevissthet, og jeg vil ønske politiet lykke til videre i arbeidet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Det hadde vært fristende å starte med et spørsmål, om norsk politi er under avvikling i dag. Og burde de som står bak innstillingen, gått med svart sørgebind på armen? For etter å ha hørt på enkelte innlegg her virker det som at dødsstøtet mot norsk politi blir satt inn i dag. Etter mitt skjønn er det en totalt feilslått konklusjon. Sånn som jeg ser det, er det tre hovedelementer som er viktig når vi diskuterer politiets premisser, først og fremst publikums forventninger til politiet som etat. Det andre er kvaliteten på den enkelte tjenestemann eller tjenestekvinne, den jobben de står for, deres integritet og evne til å løse sine oppgaver. Det er kanskje det siste, som jeg nevner nå, som nesten er det viktigste, og det er politiledelse. Uten god ledelse får man heller ikke gode resultater. Hvis vi går tilbake til det første: Politiloven §§ 1, 2 og 3 legger klare føringer for hva slags ansvar staten har, og de forventninger som er til politiet når det gjelder å forhindre, forebygge og oppklare. Det er også målet med det vi gjør i dag. Jeg ser ingen endringer. Jeg ser ikke noen reduksjon i forventninger fra statens side til norsk politi. Det er ikke noen som har fjernet kravene som ligger primært i §§ 2 og 3 i politiloven. De er der, de er satt, og de er absolutte, og det er målsettingen politiet skal jobbe ut fra. Kvaliteten på norske politifolk er gjennomgående god. De har en god utdanning, de gjør gode jobber. Tilbakemeldinger fra politifolk som jobber f.eks. gjennom FN-systemet, er gjennomgående positive fordi man har god kvalitet, man evner å se etter løsninger, og man er ikke opptatt av byråkrati. Derfor er det kvalitet på enkelttjenestemennene der ute. Og når jeg hører på Senterpartiet, vil jeg tro at mye av det samme er argumentasjonen deres. Men de er bekymret for at den tilsvarende lokale lensmannskvaliteten blir borte. Men et politiskilt på veggen hjelper ingen. Så til ledelse. For en tid tilbake hadde justiskomiteens leder en interpellasjon om politiledelse, og jeg synes det ble en god debatt. Politiledelse handler om å ta ansvar når ting er vanskelig, ikke stikke seg unna og delegere det til andre. Utfordringene, sånn som jeg ser det, vil jo være om vi har et politidirektorat som vil være i stand til å håndtere de utfordringene vi møter i framtiden, og at det ikke blir et symbol på det som flere har påpekt her i dag: en form for sentralisering. Så jeg forventer selvfølgelig at statsråden har en gjennomgående, fortløpende og ambisiøs dialog med politidirektøren. Politidirektøren skal omsette det som Stortinget vil, til handlinger ute. Jeg oppfatter det slik at politidirektøren har litt å gå på når det gjelder å være offensiv. Jeg ønsker meg en politidirektør som er enda tydeligere, og det viktigste er at han står for ledelsen av politiet – det gjør ikke statsråden. Statsråden har et politisk ansvar, det operative ansvaret ligger hos politidirektøren, og jeg forventer at han tar det og følger opp det han skal gjøre, etter at Stortinget har gjort sine vedtak i løpet av dagen i dag.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
La meg starte med en saksopplysning etter Lundteigens forrige innlegg. I Fremskrittspartiet er det ikke sånn at alt som er hardt, er dødt, kanskje er det tvert imot. Men la nå det ligge. Jeg tror at ambisjonen denne gangen er like stor som den var forrige gang Stortinget vedtok en politireform, og i diskusjonen i etterkant av den. Og det finnes egentlig bare én dommer, og det er befolkningen. Det er befolkningens opplevelse av nærhet til norsk politi som er nøkkelen, ikke antall politiskilt, ikke antall politibiler, ikke antall ansatte, men at politiet er tilgjengelig når man trenger det. Det er nøkkelen. Jeg oppfatter også at det er ambisjonen i det som ligger i reformen i dag. Jeg satt i justiskomiteen fra 2001 og diskuterte fase 2 da man gikk ned fra 54 til 27. En av utfordringene den gangen var, som statsråden var inne på, at Stortinget kanskje ikke tok sjansen på å diskutere antall lensmannskontor. Etter noen år på Stortinget har jeg lært at det er et par ting som er ganske hellige her. Lensmannsetaten er en sånn. En annen er Heimevernet. Man tukler ikke med de to uten å sjekke ut at man har Stortinget med seg. Det har ikke minst en tidligere statsråd fra Arbeiderpartiet lært ved et ekstraordinært møte her i august for et par–tre år siden. Man skal være nøye med det man gjør, og så skal man være tydelig på ambisjonene sine. Etter mitt skjønn er ikke antall lensmannskontor eller antall distrikter nøkkelen. Det er publikums opplevelse av å bli bistått når de har behov for det, publikums opplevelse av servicen ute på de lensmannskontorene og de politistedene som fortsatt skal drives. Det vil være at man greier å levere med hensyn til responstid, og ikke minst det som kanskje er det aller viktigste nå – at folk får et tall å forholde seg til. Hvis man vet at der man bor, vil det ta en time, så aksepterer man det. Det er ikke sånn som nå, at man ringer og så sier de at de kommer når de kan. Når da? Jo, når de får tak i en patrulje, osv. Ambisjonen nå er riktig. Den kommer til å gi et tydelig ansvar og tydelige forventninger, og jeg forutsetter at politidirektøren gjennom sine lederegenskaper sørger for at norsk politi lever opp til det som legges av forventninger her i dag.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Politireformen ble veldig mye bedre etter forliket. Det må man kunne si. Jeg representerer Østfold, som er et stort grensefylke, med Ørje over E18 og Svinesund over E6 som de suverent største grenseovergangene vi har i landet. Der er det mange dyktige tolltjenestemenn som skaper mye jobb for politiet. Det skal vi for så vidt være glad for, for tollerne oppdager en del ting som vi vil ha oss frabedt at kommer inn i landet, så sånn sett er dette bra. Jeg tok ordet fordi jeg registrerer at man nå før reformen er vedtatt, starter en lokaliseringsdebatt fra denne talerstolen. Det hadde jeg håpet at vi ikke skulle få, men, som sagt, jeg registrerer at opptil flere representanter, også en representant fra Akershus fylke, Sylvi Graham, som Østfold nå skal dele distrikt med, er kjapt frampå og lanserer alternativer i forhold til hvor hovedsetet skal ligge. Jeg hadde håpet at vi nå kunne la prosessen gå, og involvere våre dyktige lokale og regionale politikere i stort og i smått i denne reformen, både når det gjelder lensmannskontorer og hovedkontorer. Jeg skal ikke dra ut tiden, men jeg kan iallfall forsikre representanten Graham om at dersom det er snakk om å finne egnede steder, har Østfold en rekke gode forslag å komme med.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Saken om tomtefeste er svært viktig for mange. Det dreier seg samlet sett om svært store beløp, og det dreier seg om forutsigbarhet for i første rekke hus og hjem. I Østfold har vi, som i andre fylker, en rekke festekontrakter, både for boliger og for hytter, og nå kommer altså bekymringsmeldingene fra tomtefesterne i Østfold som, med rette, er redde for at festeavgiftene kommer til å skyte i været. Tomtefesterne kunne fått mer hjelp av regjeringen, men her stiller altså ikke Høyre og Fremskrittspartiet opp. Regjeringens forslag i denne saken bidrar ikke til å avhjelpe de bekymringene som tomtefesterne har, snarere tvert imot. Det er å lese bl.a. av eksempler fra Hvaler i saken. Så merker jeg meg representanten Frølichs ord om at hele ordningen med tomtefeste er merkelig. Jeg merker meg også representanten Ropstads ord om at dette er en ordning som man kanskje helst burde fjerne. Da er meldingen til tomtefesterne at Arbeiderpartiet primært vil fjerne hele ordningen; vi er ikke for den. Det er mange gode grunner til å fjerne ordningen. Den er, spør du meg, egentlig en moderne form for husmannskontrakt som ikke hører hjemme noe sted i vårt moderne samfunn. Noen har sagt at det er mye vanskeligheter med tomtefesteloven, og at man nå på en måte må ta hensyn til menneskerettighetene. Å fjerne ordningen vil i hvert fall stå seg med hensyn til menneskerettighetene, for da hadde vi fjernet problemet. Men i påvente av at ordningen kan bli fjernet, passer altså Fremskrittsparti–Høyre-regjeringen, sammen med Kristelig Folkeparti og – forstår jeg – Venstre, på at å ha en festetomt vil bli vesentlig dyrere enn i dag. Og det er jo en smule underlig at Fremskrittspartiet, som kaller seg partiet for folk flest, er med på å skyve leieprisene på festetomter betydelig opp, men de anser kanskje ikke at de som har festetomt, er en del av folk flest. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens forslag i denne saken er sikkert bra for grunneieren, men det er altså svært dårlig nytt for leieren.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Nei, jeg brukte ikke uttrykket ondsinnet handling, så langt jeg kan huske. Det er mulig at man kunne oppfatte det som det, men det jeg omtalte, var rett og slett regjeringens politikk, som står å lese i forslaget i saken. Noe annet enn det gjorde jeg ikke. Så refererte jeg til Arbeiderpartiets primærstandpunkt. Som vårt landsmøte har sagt, vi ønsker å fjerne ordningen på sikt, og jeg sier videre at nå øyner jeg en mulighet for at det kanskje kan gå an å få til, med de signalene som er kommet. Så det er bare å gjenta at regjeringen hadde et større handlingsrom, kunne gjort det lettere for tomtefesterne og kunne gjort det billigere for tomtefesterne. Det velger regjeringen og støttepartiene ikke å gjøre. Men det er altså ikke riktig for sent ennå. Det er ikke votert, dere kan fremdeles stemme for Arbeiderpartiets forslag. Det ville gjort saken noe enklere, i hvert fall økonomisk sett, for de ca. 170 000 det gjelder i dette landet.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Jeg er veldig glad for signalene fra statsråden om at prosjektet på Fosen og i Snillfjord ikke er gravlagt, og at det fortsatt er mulig å få det realisert. Det synes jeg er gode signaler fra statsråden. Men det som bekymrer meg, er de signalene som kommer fra Statnett, at de er litt usikre på det med sentralnettforbindelse. Da har jeg egentlig lyst til å spørre statsråden om hva han kan bidra med. Jeg lurer på om han aktivt kan gå inn overfor Statnett og påse at de ikke fatter negativ beslutning neste uke. Vil statsråden kunne gjøre det?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2015-06-10:
Jeg vil takke statsråden for et interessant svar, men jeg vet ikke om det skaper den tryggheten som folk særlig på Fosen ønsker nå, så jeg lurer på om statsråden kan si litt om hva han kan bidra med for å sikre at disse prosjektene blir realisert. Hva tenker statsråden å gjøre?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2015-06-10:
Tidligere i dag hadde energi- og miljøkomiteen et spennende møte med Statoil, som ga oss en løypemelding om Hywind-prosjektet sitt, pilotprosjektet med flytende offshore vindinstallasjoner som de skal sette i gang utenfor Skottland. I den forbindelse trakk de også fram at Storbritannia har et noe annet støttesystem når det gjelder fornybar energi, der satsene er ulike, alt etter graden av modenhet i teknologien som blir tatt i bruk. Her i Norge har vi foreløpig en teknologinøytral ordning for elsertifikat. Er det vurdert av statsråden og departementet om vi også kan gå over til en gradert ordning slik som det er i Skottland, og i så fall: Er det gitt åpning for at man kan få sånne endringer innenfor avtaleperioden med Sverige om felles elsertifikatmarked?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Statsråden slår tydelig fast at spørsmålet om utbygging eller ikke på Fosen og øvrige vindkraftprosjekter, fornybarprosjekter, i Norge er dypest sett et spørsmål om hva som er kommersielt lønnsomt. Derfor er jeg ganske overrasket over at statsråden hoppet bukk over mine to hovedutfordringer til ham, nemlig spørsmålene: Hva gjør han med at Statkraft sier at prisen framover blir for lav til å forsvare investeringer kommersielt? Hva gjør han med at det er usikkerhet om elsertifikatprisen? Man kan få en overinvestering som kan gjøre at prisen kan komme til å gå mot null, på samme måte som da sertifikatmarkedet i EU, altså CO2-sertifikatmarkedet, kollapset i 2007. Hva har statsråden tenkt å gjøre med disse to tingene, som tross alt er bunnplanken for om man får investeringer eller ikke?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
Jeg får bare bekreftet mitt inntrykk, som jeg også sa i mitt innlegg, nemlig at statsråden vender det døve øret til til advarslene om at man har både en risiko for lavere pris og en risiko for usikkerhet om sertifikatmarkedene. Derfor stiller jeg spørsmålet – veldig enkelt og veldig tydelig: Har Tord Lien noen plan for å sørge for at prisen på strøm i Norge kan økes i tiden framover, sånn at vi får flere investeringer? Er det overhodet noe statsråden har et ønske om?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-10:
I alle sine innlegg og svar på replikker her har statsråden gjort alt annet enn å gi inntrykk av at vi er i en alvorlig situasjon. Tvert imot har han sagt at det jo er andre som investerer, selv om Statkraft ikke gjør det. Jeg er dypt uenig med statsråden i dette. Jeg mener vi er i en alvorlig situasjon for fornybarsatsingen i Norge gjennom at Statkraft nå sier at Fosen skrinlegges. Grunnen, som sagt i mitt innlegg, er at de regner med at prisene blir lave i tiden som kommer. For egen regning vil jeg si: Jeg ser ingenting i det statsråden sier, som viser en ambisjon om å ta kraften i bruk i større grad enn i dag og til å erstatte fossil energi. Dermed vil vi heller ikke klare å se en økning i prisen, som kommer til å gjøre flere norske fornybarinvesteringer lønnsomme. Det beklager jeg. Jeg beklager det først og fremst på klimaets vegne – fordi det for klimaet har vært viktig å fase ut den fossile energibruken, som står for mer enn halvparten av all energibruk i Norge, og det vil være viktig å bruke den nye fornybare energien til å erstatte denne. Det vil jeg si var hele begrunnelsen for at i hvert fall mitt parti, og jeg vil anta også sentrumspartiene og flere andre partier, var opptatt av å få på plass de nye grønne sertifikatene: Kraften skulle brukes til å erstatte fossil energi. Det ser vi ingenting av, og det bekreftes jo gjennom at regjeringspartiene stemmer imot forslag om at det i energimeldingen skal lages en plan for å bruke kraften til å erstatte den fossile energien. Det andre jeg derfor vil påpeke, er at statsråden sier at han gjør så godt som han kan med å føre regjeringens politikk. Vel, da lykkes han enten formidabelt dårlig med å føre en god politikk, eller så lykkes han veldig godt med å føre en dårlig politikk. For resultatet er uteblitte investeringer, og det er det vi er opptatt av. Jeg er glad for at Nikolai Astrup nevner en haug med tiltak, som alle sammen ble påbegynt under den rød-grønne regjeringen. Både tiltakene med igangsetting av kraftkabler til utlandet – planleggingen begynte under vår regjering, konsesjonen ble gitt av denne – og vedtaket om grønne sertifikater ble gjort under vår regjering. Vedtakene som ligger knyttet til hvilke ambisjoner vi har for utslipp fra biler, ble gjort i 2012 i forbindelse med klimaforliket. Jeg må si at jeg synes det forslaget som er kommet, og som blir vedtatt av regjeringspartiene og sentrumspartiene, er altfor lite ambisiøst, når de holder fast ved de samme ambisjonene som vi hadde i 2012. De burde vært mye mer ambisiøse. SV har gått inn for at ni av ti biler burde være fossilfrie. Jeg er skuffet over statsråden. Jeg tror at energibransjen er det samme.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Som representanten Eva Kristin Hansen vil være kjent med, er relasjonen mellom disse foretakene og statsråden regulert i lov vedtatt i Stortinget. Så har jeg merket meg at nå i vår har mitt departement behandlet en søknad fra Statnett om å få utsatt iverksettelsen av en sentralnettlinje fra Namsos til Snillfjord og videre sørover til 2028 – til 2028. Det signalet tenker jeg taler for at Statnetts styre nok ikke føler at de har veldig hast med å skrinlegge dette prosjektet nå. Det er slik at forsyningssituasjonen i Sør-Trøndelag er god – i hvert fall når Ørskog–Fardal blir ferdigstilt, vil forsyningssituasjonen i Sør-Trøndelag være god – og i likhet med Statnett vurderer vi det slik at denne sentralnettlinjen er det ingen prekær hast med å få på plass.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Som representanten Eva Kristin Hansen er veldig godt kjent med, er dette til syvende og sist en kommersiell vurdering. Vi har gått igjennom den listen vi har laget for å styrke konkurransekraften til norske fornybare kraftprosjekter. Vi har også jobbet målrettet sammen med Statnett for å finne gode løsninger for utvikling av nettet. Det er selvfølgelig helt nødvendig å få en god nettløsning for prosjektene både på Fosen og i Snillfjord. Det mener jeg vi hadde på plass, og som sagt er jeg ikke veldig bekymret for at Statnett nå i juni 2015 skal gjøre beslutninger om en kraftlinje som myndighetene og Statnett vurderer at vi ikke trenger å ha på plass før i 2028.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Støtteordningen ligger fast fram til 2020. Dette er en av de tingene vi skal diskutere her i Stortinget i forbindelse med framleggelsen av energimeldingen, men det er også perioden etter 2020 vi da skal diskutere. Så leser vi at vi har hatt stor suksess med vår havvindsatsing. Vi har satset målrettet på demo, på forskning og på utvikling. Det gjør at Statoil, Statkraft og Fred. Olsen Energi er blant de største aktørene i Europa innen havvind. Det vil jeg kalle en stor suksess. Når det gjelder Storbritannia: Vi har ren fornybar vannkraft som forsyner vårt fantastiske kraftsystem med den energien vi trenger. I Storbritannia har de atomkraftforsyning, som blir stadig dyrere. De har kullkraft, som medfører betydelige klimagassutslipp, og som kommer til å bli dyrere etter hvert som karbonutslipp vil bli dyrere. Så de har et helt annet syn på behovet for å subsidiere kraft langt tyngre enn det vi har, det har jeg stor forståelse for. Vi har ikke noe behov for å erstatte vannkraften vår.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Som representanten Arnstad er godt kjent med, er det en annen statsråd som har ansvaret for eieroppfølgingen til Statkraft. Virkelighetsforståelsen i beskrivelsen av hva som var temaet da man diskturte kapitaltilførselen, deler jeg fullt og helt. Det var ingen tvil om at en del av det var behovet for kapital til å styrke fornybar kraft-produksjonen i Norge, og Fosen/Snillfjord var en del av det bildet. Men konsekvensene av dette må man spørre næringsministeren om. Når det gjelder Fosen/Snillfjord, kan jeg bare svare nei på spørsmålet. Det er ikke sånn at vi kan garantere det trasévalget. Konsesjonen er tvert imot gitt under forutsetning av at det realiseres 1 000 MW, av Senterpartiets Ola Borten Moe i forrige periode. Så blir ikke disse parkene realisert, er det heller ikke grunnlag for den konsesjonen som er gitt. Da må man vurdere nye løsninger for sentralnettutviklingen i regionen og mellom Vestlandet og Nord-Norge.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg er litt usikker på om jeg har skjønt spørsmålene. På den ene siden er man bekymret for en overoppfylling av målene som er satt, og da har man levert – og mer enn det – 26,4 TWh, eller 28,4 TWh, som det sannsynligvis vil bli. Da har vi levert på målsettingen i ordningen. Så ser man at det gjøres investeringer. Vi ser at Statkraft er en stor og kompetent aktør. Men vi ser at andre aktører ikke deler Statkrafts skepsis til summen av kraftprisutvikling og sertifikatprisutvikling. Sertifikatordningen er skrudd sammen av den rød-grønne regjeringen, sammen med datidens svenske regjering. Jeg mener at jeg har pekt på en god del tiltak vi har gjort for å forbedre lønnsomheten og for å redusere risiko under vår regjeringsperiode. Men rammen for ordningen ligger som den ble etablert og vedtatt av Stortinget i forrige periode – den ligger fast.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
For det første: Det har aldri vært satset så mye på å styrke konkurransekraften til norsk industri som man gjør nå. Samtidig har vi gitt konsesjon til kabler til både Storbritannia og Tyskland. Dermed har den kraftproduserende industrien tilgang på et sterkere marked. Vi har redusert avskrivingstiden og dermed styrket lønnsomheten kraftig for denne typen anlegg. Vi ser også at det faktisk blir gjort investeringsbeslutninger. Senest for under en måned siden vedtok TrønderEnergi å bygge i Skomakerfjellet, med en kostnad på 120–130 mill. kr i investeringer. Det er ikke ubetydelige beløp, så vi ser at det skjer ting. I tillegg satser vi på både å elektrifisere mer transport og å bruke fornybare energikilder til oppvarming av næringsbygg og boliger. Vi har styrket Enovas jobb på dette området med i overkant av 12 mrd. – nesten 13 mrd. – kr.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
La meg først takke både representanten Ropstad og representanten Lødemel for gode innlegg om denne utvidelsen av overgangsordningen. Jeg hører representanten Eidsvoll Holmås si at det er en alvorlig situasjon. Det er altså snakk om at en, riktignok stor, aktør har sagt nei til å bygge ut et anlegg. Det er selvfølgelig krevende for dem som har jobbet over år med å realisere det prosjektet, men når situasjonen beskrives som alvorlig, har jeg lyst til å minne om det jeg startet med: Vi har en kraftforsyning i Norge som er 100 pst. fornybarbasert. Det er slik at den forrige regjeringen la fram for Stortinget et mål om 67,5 pst. fornybar energi i det totale energikonsumet innenfor rammen av EØS-avtalen, altså i Fastlands-Norge. Det målet ligger vi veldig godt an til å nå, bl.a. på grunn av tung satsing på fornybar energi i oppvarmingen av hus, utfasing av oljefyring, elektrifisering av transport og økt fornybar kraftproduksjon. Til den alvorlige situasjonen: Denne regjeringen ligger godt an til å nå – sannsynligvis i god tid før 2020 – de målene som den rød-grønne regjeringen sendte til Stortinget, og som fikk tilslutning i Stortinget av et bredt flertall. Jeg synes komitéleder Elvestuen holdt et godt innlegg om hva regjeringen sammen med våre støttepartier jobber med. Jeg har også, før jeg glemmer det, lyst til å takke både støttepartiene og de andre partiene som sørger for at vi får et stort flertall bak alt vi har lagt fram i dag. Vi jobber med å elektrifisere transport. Johan Sverdrup-utbyggingen kommer til å bli den største kraft-fra-land-løsningen noensinne. At representanten Eidsvoll Holmås står her og er opprørt over at de andre feltene på Utsira ikke blir elektrifisert fra 2017 når det er utbyggingstillatelser som er gitt under hans regjeringstid, det er oppsiktsvekkende. Vi legger til rette for å eksportere kraft til noen av de mest kullfyrte økonomiene i verden – Storbritannia og Tyskland. Det er ikke bare god klimapolitikk, det er også sinnsykt lønnsom kraftpolitikk. Vi legger til rette for at industrien i Norge skal vokse, bli mer klimavennlig, mer energieffektiv og mer lønnsom i framtiden. Vi legger til rette for at de nye industriene – som datasenterindustrien, en vanvittig lønnsom industri, det er framtidens industri – skal få bedre vilkår i Norge. Vi må ikke glemme at når vi har lave priser i det norsk-svenske markedet, fører det også til at både kullkraft og atomkraft utfases raskere enn det ellers ville ha blitt.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-06-10:
Sivilombudsmannens oppgave er å bidra til å sikre at det ikke øves urett fra den offentlige forvaltning mot den enkelte borger. Ombudsmannen har også en viktig oppgave i form av en forebyggende funksjon. Gjennom sin behandling av enkeltsaker blir ombudsmannens rolle av en holdningsskapende og faktisk også praksisskapende karakter. Saksordføreren har gjort rede for komiteens innstilling, så jeg skal ikke gå så veldig mye inn på detaljene i den. Jeg har bare lyst til å ta opp et par forhold. Jeg konstaterer at antall saker har ligget noenlunde stabilt de siste fire årene, men med en liten økning fra 2013 til 2014. Det er gledelig at det har vært en nedgang i ombudsmannens saksbehandlingstid. Det er det grunn til å merke seg med et positivt fortegn. Men vi kan også merke oss at et klart flertall av klagene, faktisk omtrent tre fjerdedeler, var rettet mot statlige forvaltningsorganer, og av dem er det flest klager som er rettet mot Nav og fylkesmennene. Når det gjelder Arbeids- og velferdsetaten, er det ikke lenge siden vi behandlet en stor sak her i Stortinget om IKT-systemene. Det er faktisk en viss grunn til bekymring for om alle også i framtiden vil få riktig ytelse til rett tid. Selv om erfaringene med saksbehandlingstiden i Nav viser at det er gjort klare forbedringer, er det likevel grunn til å frykte ut fra årsmeldingen fra Sivilombudsmannen at det også framover vil komme mange klager på lang behandlingstid. Det er fortsatt et klart forbedringspotensial på saksbehandlingstiden ved mange av Nav-enhetene. Kristelig Folkeparti har derfor sammen med alle partier bortsett fra Arbeiderpartiet og Høyre tatt til orde for å styrke rettshjelpsordningen på dette området gjennom opprettelse av et eget Nav-ombud. Det har vi også gitt uttrykk for i våre merknader i denne saken. Vi tror en slik ordning, i tillegg til å kunne gi flere mennesker hjelp i møte med en komplisert forvaltning, vil avlaste Sivilombudsmannen på sikt og bidra til nødvendige forbedringer også i Nav. Sivilombudsmannens melding for 2014 understreker nettopp behovet for et sånt Nav-ombud. Årsmeldingen viser at Sivilombudsmannen og denne funksjonen blir respektert også av forvaltningen, og det er bra. I all hovedsak blir ombudsmannens vedtak lojalt fulgt opp av forvaltningsorganene. Det er viktig og har stor verdi for dem dette angår direkte, men også for samfunnet som sådant.
Regina Alexandrova (Høyre), 2015-06-10:
Jeg stemte feil.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2015-06-10:
Jeg stemte feil.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Under en høring i utenrikskomiteen i går minnet ledende forskere oss om at felles for de fleste flyktningstrømninger opp gjennom historien er at samtiden har kalt dem for ekstraordinære. Vi gjør det også i dag, og jeg mener det er dekning for påstanden. Ifølge FN er over 60 millioner mennesker i verden på flukt. Kriser, krig og konflikt gjør at situasjonen mange steder kan forverre seg ytterligere. Internett gir millioner i krigs- og kriseområder kunnskap om muligheter til å leve bedre liv andre steder. Langveis fra ser mennesker i bevegelse mot Europa, deriblant mot Norge. Tallene i flyktningstrømmen har slått alle rekorder, og det kan fortsette. I forrige måned krysset 218 000 mennesker Middelhavet, flere på en måned enn hele fjoråret. Til Norge kom flere i oktober enn antatt for hele 2015. Aldri før har det kommet så mange på en uke som i forrige uke, og det fortsetter denne uken – ikke minst i nord. Med andre ord, som regjeringen selv sier, vi vet ikke hva som vil følge i ukene som kommer. Vi må være forberedt på at dette kan være den nye normalen. Utfordringer utover det ordinære krever løsninger utover det ordinære og måter å samarbeide på utover det ordinære. Varige løsninger kan bare finnes gjennom bredt og møysommelig internasjonalt samarbeid. Samtidig trenger vi også samarbeid her hjemme. Statsministeren har fremholdt hedersbegrepet «dugnad». Arbeiderpartiet er enig. Det er tid for å legge små strider til side og søke bredt samarbeid om løsninger som virker. Derfor takket vi ja til statsministerens invitasjon fra Stortingets talerstol i oktober, og de øvrige partiene på Stortinget takket ja til møtet som Høyres og Fremskrittspartiets parlamentariske ledere nylig inviterte til. Nå opplever vi uklarhet om viljen til å følge opp denne invitasjonen og statsministerens appell om dugnad. Så mitt spørsmål er: Mener statsministeren fortsatt at en bred enighet er ønskelig, og hvilke hovedprinsipper mener statsministeren at Stortinget bør samle seg om?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Jeg må tolke dette lange svaret som et ja. Det trengs en dugnad. Vi er klar for det. Hva kan dette handle om? Jo, jeg ser fem punkter: Vi kan søke enighet om de internasjonale løsningene, prinsippene for det europeiske asylsamarbeid. Vi kan søke enighet om tiltak for at asylsystemet vårt fungerer bedre i tråd med konvensjonene, herunder rask og effektiv retur av dem som ikke har beskyttelsesbehov. Søke enighet om opplegg for anstendige mottak samtidig som vi hindrer at norske ordninger fremstår som mer attraktive slik at de påvirker flyktningstrømmen. At vi sammen styrker integreringsarbeidet, slik at nyankomne kommer raskt i utdanning og arbeid, og ikke blir gående passive. At vi samles om rett og tilstrekkelig støtte til at kommunene kan lykkes med bosetting, norskopplæring, arbeidskvalifisert tilpasset den nye situasjonen. Jeg håper at statsministeren, som leder av regjeringen, vil medvirke til at de samtalene kan komme i gang raskt. Vi har en meget krevende november måned foran oss i budsjettforhandlinger som gjelder fire partier, og denne invitasjonen som altså gikk til åtte. Jeg tror at stemningen blant de fire som ikke er med blant flertallspartiene, er at vi er rede til slike samtaler, og jeg håper statsministeren vil medvirke til at de kommer i gang.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det er viktig å understreke at vi er i en ekstraordinær situasjon. Tallene øker fortsatt når det gjelder flyktningankomster til Norge. Tallene øker særlig i nord. Det er en strøm av personer som kommer fra konfliktområder, men det er også en strøm av personer som har vært i trygghet lenge, og ikke kommer direkte fra konfliktområdene. Det er et inntrykk av at det finnes en form for åpen dør til Europa for øyeblikket som gjør at alle migrasjonsprosessene går i én retning. Derfor er det etter min mening viktig at vi møter dette med ekstraordinær evne til å løfte oss over partipolitisk krangel og finne de riktige tiltakene. De riktige tiltakene i denne sammenheng er å støtte opp under det arbeidet som EU gjør internasjonalt, sørge for at EU faktisk fungerer, at Schengen-grensene respekteres, og støtte opp under det arbeidet som skjer gjennom FN på migrasjonsområdet, men vi må også være tydelig i Norge på de tiltakene vi er nødt til å iverksette. I dag betyr det at vi må iverksette både kortsiktige tiltak og langsiktige tiltak. De kortsiktige tiltakene er etter min mening i hovedsak innstrammende tiltak. De kortsiktige tiltakene betyr tiltak som klart og tydelig gir beskjed om at dem vi skal ha et asylinstitutt for, er folk som har et beskyttelsesbehov, at vi klarer å sortere de strømmene som kommer, raskere opp mot det. Det betyr at vi må ha noen klare og tydelige signaler på de områdene. Det andre sporet, det langsiktige, er at de som får opphold, får en integrering som gjør at de raskere kommer i arbeid, at vi stiller tydelige og klare krav til dem som kommer, men også hjelper dem på veien inn i det norske samfunnet.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg tror at de fem tiltakspunkene i stor grad kanskje skisserer de fire som jeg også hadde da jeg offentliggjorde vår tilleggsproposisjon på fredag. I så måte er jeg ikke uenig i punktene, men jeg tror jeg vil understreke behovet for at vi også klart og tydelig sier at vi ikke bare snakker om returpolitikk, men også om innstramning på noen områder hvis Norge fremstår som et land hvor oppholdstillatelsene her er gunstigere enn andre lands oppholdstillatelser. Vi kan like det eller ikke, men det er en utvikling i flyktningpolitikken i de andre landene som gjør at vi nå skifter fokus, og jeg har god kunnskap på dette området om hvor raskt informasjonen går ut, hvor raskt det sildrer nedover, og hvordan attraktiviteten kommer. Jeg tror at forutsetningen for å få til det fellesskapet som vi trenger i disse løsningene, er at vi er åpne på å se på mer midlertidighet og på noen flere innstrammende tiltak.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det var mange spørsmål å svare på på 1 minutt. La meg begynne med å si at vi jobber aktivt overfor EU i forhold til de tiltakene vi har sagt vi skal bidra med. Det er klart at det er store spenninger. Noen land mottar store utfordringer, andre land får nesten ikke asylsøkere. Noen land tror de kan gå fri fra den utfordringen som er nå. Det er heller ingen tvil om at dette spørsmålet er det spørsmålet som splitter mest også internt i de fleste europeiske land, og også det spørsmålet som kanskje splitter mest i vår egen politiske diskusjon om veivalgene for fremtiden i Norge, og har gjort det over mange år. Når det gjelder forholdet til Russland, jobber vi nå med samtaler med Russland på grensekommissærnivå. Utenriksministeren har tatt opp spørsmålet med utenriksminister Lavrov. Vi forutsetter at alle forholder seg til de forpliktelser man har, også russerne i denne sammenhengen. Foreløpig mener vi at vi skal forsøke å finne løsninger via den diplomatiske veien. Men samtidig …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Vi må få til en bred dugnad, men det må også være en effektiv dugnad. Det må gå fra seminar og diskusjon til handling. En dugnad som ikke kommer lenger enn til styremøtets diskusjon av dugnaden, kommer ikke til å hjelpe i denne situasjonen. Det forutsetter vilje til faktisk å foreta tiltak. Det forutsetter vilje til å skjønne at hvis det kommer 33 000 – siste ukes økning i tallet kan antyde 40 000 i løpet av høsten – og vi da skal gjøre noe for bl.a. å sortere i den strømmen som kommer, hvem det er som har beskyttelsesbehov, kan vi f.eks. nå få gitt tydelige signaler til mange av de afghanerne som kommer over grensen på Storskog, og som har oppholdt seg i årevis i Russland, om at vi nå kan innføre en raskere prosess for dem, en hurtigprosess, som gjør at vi kan stoppe en prosess som først og fremst preges av en migrasjon fra Russland av folk som har oppholdt seg der lenge, og ikke kommer fra et konfliktområde. Det vil kreve at vi også har vilje til ikke å bruke alle de samme rettssikkerhetsinstansene som vi har hatt så langt. Det er de tøffe spørsmålene vi må stille oss etter hvert.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg er enig i at et bredt forlik absolutt er en fordel. Jeg tror det norske samfunnet forventer at vi løfter oss over de politiske ulikhetene på enkelte punkter og finner frem til felles løsninger som kan mestre denne situasjonen bærekraftig fremover. Da er det viktig at vi snakker konkret ikke bare om alt det vi ønsker på øverste hylle av forbedringer i systemet, men om hvordan vi faktisk også mestrer situasjonen sånn som den er. Utfordringen vår nå er at vi har et rekordhøyt antall enslige mindreårige asylsøkere. Vi har et rekordhøyt antall personer som kommer til å få beskyttelse og opphold. Men innimellom vil vi også måtte være tøffere overfor noen grupper og si at disse har ikke et reelt beskyttelsesbehov. Vi må bli raskere på retur. Vi må tørre å ta de grepene, og vi må snakke om hvordan vi kan få raskere og bedre integrering. Men vi må ta mer grep for å ta hånd om selve tilstrømningen for øyeblikket, og det er ikke bare folk som kommer fra konfliktområder, som kommer nå.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg er helt enig i at brede kompromisser er bra, og jeg er helt sikker på at det finnes mange gode tanker og ideer om hvordan vi kan gjøre både asylprosesser og annet bedre i årene fremover. Men det krever også – det har jeg lyst til å si – relativ hurtighet i beslutningene, hurtighet i utredningen. Skal vi gjøre innstrammende tiltak, f.eks. – vi har jo annonsert at vi vil gjøre noen endringer i utlendingsloven – må vi gjøre dette i et raskere løp enn det vi har gjort før, hvis det skal ha effekt. Jeg registrerer at stortingspartier tidligere har snakket om mer midlertidighet, som vi også annonserer at vi vil komme tilbake til. Vi må også sørge for at vi ser vekk fra noen av de lange utredningsprosessene våre og får fattet vedtak, også lovvedtak, raskere enn tidligere. Hvis vi har vilje til det i den politiske debatten nå, tror jeg vi kommer et godt stykke fremover. Når jeg bruker litt tid på å understreke dette, er det fordi vi trenger et annet tempo enn det vi vanligvis har hatt i norsk politikk, i møte med den krisen vi har nå. Hvis ikke blir dette uoverkommelig.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
I den ideelle verden ville vi si at de vi vet hvem er, og som har krav på beskyttelse, bør få rask behandling. Men situasjonen er at veldig mange av dem som kommer, i alle fall de som ikke kommer over Storskog, i dag ikke har identitetspapirer med seg. Det tar veldig lang tid å bli sikker på at en syrer er en syrer. Det tar lang tid å vise hvor man kommer fra. Det tar lang tid å dokumentere. Og det er svartebørssalg en masse av denne typen dokumenter i dag, så utfordringene er til stede. I tillegg, hvis vi skal ha kontroll på asyltilstrømningen, er det viktigst å prioritere dem som skal returneres, raskest, for det er da vi sender signalet om at det ikke er formålstjenlig å reise til Norge og søke asyl hvis man ikke har beskyttelsesbehov. Det er noen dilemmaer i disse valgene, og vi har valgt å si at det er viktig å foreta avslagene raskest, for avslagene er det som gjør at vi får mer hånd om tilstrømningen. Ja, det er viktig å øke kapasiteten totalt sett, men det er viktig nå å sørge for at vi bevarer asylinstituttet. Jeg tror Europa står overfor – hvis vi ikke får hånd om dette – den største krisen knyttet til hele flyktningkonvensjonen og asylinstituttet.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Ja, vi er villig til det. Jeg innrømmer at for dem i UDI og i mottakssystemet som hver dag forsøker å bygge opp nok kapasitet – sørge for at vi har nok antall mottak, og sørge for at folk har tak over hodet – er det vanskelig å tenke på alle de andre tingene. Derfor jobber andre departementer med dette. Stortinget vedtok etter forslag fra regjeringen å bevilge penger til Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet for bl.a. å lage en portal for alt frivillighetsarbeid i denne sektoren, slik at folk som ønsker å drive frivillighet, kan melde seg hos både disse organisasjonene og andre. Så kan vi være mer systematisk i måten vi trekker organisasjonene inn i arbeidet på. Det er mest naturlig å gjøre det i de ordinære mottakene, hvor folk kommer til å være en stund. Nå har veldig mye vært i akuttmottak. Der vil det være enkeltoppgaver som f.eks. Røde Kors og andre organisasjoner bidrar med, men i den neste runden vil det kunne være mer av dette. Derfor er vi opptatt av at vi skal kunne samarbeide mer med frivilligheten, og se på hvordan man ikke minst i den ordinære mottaksstrukturen kan få passet inn mer aktivitet knyttet til nettopp dette. Men mye må også skje på lokalt plan. Det dreier seg da ofte om den mottaksledelsen og de organisasjonene som er lokalt. Det er derfor vi har ment at denne portalen er en god måte å gjøre dette på, for da kan man få vist hva man kan gjøre lokalt, hva man trenger. I tillegg til fosterfamilier, som jo er et vanskelig nåløye å komme igjennom – jeg får brev fra folk som ikke blir godkjent som fosterfamilier, av helt åpenbare grunner, men som har lyst til å gi et bidrag – er det verger, støttekontakter og mange andre jobber som det er mulig å gjøre for å hjelpe ikke minst de mange enslige mindreårige som er kommet.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg er helt enig i at det er et stort potensial i frivilligheten, og at frivilligheten kan hjelpe til med å organisere og tilrettelegge for veldig mange av de aktivitetene som skjer. Vi har nå satt i gang et arbeid, bl.a. når det gjelder asylmottaksopprettelse og annet, hvor tre statsråder vil invitere KS til møte for å diskutere arbeidet overfor kommunene når det gjelder både informasjon og etablering, og da vil det være naturlig også å diskutere hvordan man kan trekke frivilligheten mer inn i det arbeidet som skjer. I den integreringsmeldingen som vi har annonsert, er også et av temaene integreringsmottak. Vi har erkjent at folk blir sittende lenge på mottak. I en sånn rolle vil det også være helt naturlig at frivilligheten jobber mye tettere opp mot integreringsmottakene, som en forberedelse på å bli kjent med det norske samfunnet. Jeg har lyst å understreke at frivilligheten allerede i dag gjør en kjempeinnsats. Det er mange frivillige organisasjoner og enkeltpersoner som stiller opp når det gjelder både norskopplæring og barne- og ungdomsaktiviteter, og vi trenger mer av alt sammen.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det er en utfordring når vi får 9,5 mrd. kr som skal tas inn i et budsjett etter at vi har lagt frem et budsjett. Vi valgte å øke bistandsbudsjettet, men også å ta en andel av bistandsbudsjettet til å dekke flyktningutgifter, i tråd med det som er godkjente ordninger innenfor OECDs utviklingskomité, DAC, noe som også alle andre land gjør i denne situasjonen. Sverige er snart – hvis avtalene som er inngått mellom partiene der, blir gjennomført – oppe i 50 pst. av bistanden vår. Når man da må gjøre dette på så kort tid, vil man se etter hvor det er rom for å gjøre endringer, hvor har man bindende avtaler om bidrag som man må gjennomføre, og hvor har man rom for å gjøre andre ting. Det er ikke bare den posten som går til frivillighet. Innenfor veldig mange andre av postene på budsjettet til Utenriksdepartementet gjør frivillige organisasjoner arbeid i denne sektoren, f.eks. innenfor utdanningssatsingen. På en rekke andre områder er det også frivillige organisasjoner som får penger fra disse postene. Det er ikke bare fra denne posten.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg ser med stor bekymring på den situasjonen vi har fått på Storskog. De som kommer, har litt ulik type bakgrunn. Det er noen som kommer rett fra konfliktområder, men de ser for øyeblikket ut til å være i mindretall av dem som kommer. Mange av dem som kommer, har oppholdt seg over lengre tid i Russland og har egentlig hatt en form for oppholdstillatelse der. Derfor jobber vi først og fremst langs det diplomatiske sporet. Utenriksministeren har tatt dette temaet opp med utenriksminister Lavrov. Vi venter på tilbakemelding på noen av de spørsmålene vi har hatt. Det andre vi gjør, er å ha samtaler med grensekommisjonen, altså grensekommissæren på den andre siden, om praksisen og annet. Når det gjelder det ryktet som kanskje eksisterer, om at det nå er enkelt å få opphold i Norge, og at folk som har hatt opphold lenge i Russland, er i bevegelse i retning av Norge, ser vi også på om vi kan gjøre tiltak som stopper det. Det viktigste med det vil være å returnere noen til Kabul.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det er ingen tvil om at en del land kan bruke den situasjonen som oppstår med mange flyktninger i bevegelse, til å oppnå ulike politiske ting. Det er ingen tvil om at europeiske ledere som har sett på Tyrkia, og har hatt forhandlinger med Tyrkia, opplever at her kan det ha vært litt mindre kontroll på tidspunkt som har bidratt til at det har kommet enda større tilstrømninger. Jeg er ikke beredt til å gi noen vurdering av hvorfor det kommer så mange fra Russland for øyeblikket. Det er vi i dialog med russerne om – når det gjelder hvilke begrensninger. Det kan ha med interne forhold i Russland å gjøre, at den økonomiske situasjonen gjør at migrantarbeidere der – som har vært der lenge – for øyeblikket har en vanskeligere situasjon og ikke har ønske om å reise tilbake til eget land, og derfor velger en annen rute. Men vi må ikke være naive og tro at det ikke dreier seg om geopolitiske forhold. Det dreier seg om mange land. Det er land som også eksporterer sine innbyggere under repressive regimer for å motta inntekter tilbake til landet.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det er ikke forskjell på norske barn og andre barn. Alle barn som er i Norge, er under barnevernslovgivningen, og er de i situasjoner som trenger barnevernstiltak, skal de få barnevernstiltak. Men jeg vet at det spørsmålet man egentlig stiller nå, er: Skal alle enslige mindreårige asylsøkere – EMA – behandles som om de er barnevernsbarn? Og da er mitt svar: Nei, det skal de ikke, for alle enslige mindreårige asylsøkere som kommer, har ikke samme bakgrunn eller er i samme situasjon som dem som barnevernet tar hånd om og plasserer i en barnevernsinstitusjon. De barnevernsinstitusjonene vi har for barn, og særlig de yngste barna, er rettet mot barn som ofte er syke, som er skadet, og som har alvorlige utfordringer. Barn under 12 år i barnevernet i Norge skal faktisk ikke være på institusjon. De skal være i en familiesituasjon. Derfor er sammenligningen mellom de enslige mindreårige som kommer hit, også de yngste, og et barn som er på en omsorgsovertakelse i en institusjon i Norge, ikke en korrekt sammenligning. Vi bør derfor se på differensierte tilbud.