Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2015-12-14:
Det var forfriskende å høre forrige taler komme seg over fra motorferdsel til bærtur, det fremmer i hvert fall god folkehelse. Jeg har tenkt å snakke om psykiske helseplager, for det er viktig for denne sal og for det budsjettet vi vedtar i dag. Ifølge Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet er dette utfordringer som koster samfunnet vårt betydelige summer, nesten like mye som rammen for det budsjettet vi senere i dag skal vedta. Det står i tillegg for nesten 40 pst. av utgiftene til uføretrygd og 40 pst. av utgiftene til langtidssykefravær. Dette er tall og mennesker bak tallene som vi må se for oss hver gang vi behandler helsebudsjett, og ikke bare da, men egentlig hele tiden. 260 unger har foresatte med så store utfordringer at det går ut over omsorgen, og nesten 70 000 unger har psykiske lidelser som krever behandling i den offentlige norske helsetjenesten. Arbeiderpartiets mål er et helhetlig og koordinert hjelpetilbud til dem som sliter med psykiske helseproblemer. Det gjelder uavhengig av hvem som har ansvaret for behandlingen, og hvilken diagnose pasienten har. Vi må alltid huske at ingen mennesker, når de omtales som pasienter i vår helsetjeneste, er diagnoser. De er mennesker. Behandlingen som pasienter med psykiske helseplager får på våre sykehus og i våre kommuner, må ivareta menneskene, og ikke bare diagnosene. Arbeiderpartiet mener at norske pasienter fortjener et medisinsk-faglig tilbud på linje med det aller beste i verden, og vi investerer i fellesskapets sykehus. Sterke offentlige sykehus er avgjørende for å sikre gode helsetjenester til alle i et langstrakt land, og vi har levd i den tro at denne målsettingen deler vi også med regjeringen, og da særlig med regjeringspartiet Høyre, og at de sto ved sine lovnader om å styrke sykehusbudsjettene i tråd med sine valgløfter. Sånn ser det dessverre ikke ut. Regjeringen gjeninnførte også den såkalte gylne regel, lovnaden om at innsatsen innen rus og psykisk helse skal være større enn økningen innen somatikk, men tilbakemeldingene fra sykehus landet over viser en annen virkelighet enn den den gylne regel beskriver. I Dagsavisen forrige onsdag kunne vi lese at Oslo universitetssykehus må kutte i psykiatritilbudet. Ledelsen ved landets største sykehus vil kutte kraftig i behandlingstilbudet til utsatte grupper innen psykiatri, avhengighet og rus, og det til tross for at helseministeren ønsker å løfte dette feltet. Tilbakemeldingene om det samme kommer fra nesten hele landet. St. Olavs hospital i Trondheim er nevnt av andre i debatten. Hvorfor kutter man på psykiatrien når det er dette feltet helseministeren og også statsministeren faktisk har sagt at de ønsker å løfte mest? Svaret er nesten like enkelt som det er vanskelig: Jo, fordi den gylne regel bare kan oppfylles gjennom en skikkelig finansiering av sykehusene våre. Og somatikken, som i større grad enn psykiatrien finansieres innsatsstyrt, gjør det til en utfordring for helseforetakene å ta ned aktiviteten for å få budsjettene i balanse. Disse mekanismene forutsetter vi jo at regjeringen og statsråden kjenner og forstår. Målt opp mot rekordhøy oljepengebruk, behovene i sektoren og regjeringens egne lovnader har ikke regjeringen foreslått det sykehusbudsjettet vi kunne forvente. Det må være lov å påpeke at avstanden til deres egne lovnader på 12 mrd. kr til sykehusene med dette budsjettforslaget har blitt større. I motsetning til regjeringen har Arbeiderpartiet levert på våre lovnader til sykehusene. For 2016 foreslår Arbeiderpartiet på nytt å styrke sykehusbudsjettet utover det regjeringspartiene, med samarbeidspartnere, får til. Arbeiderpartiet vil investere i fellesskapets sykehus. Og selv om sykehus ikke er alt innenfor helsepolitikken, er det der befolkningen opplever behovet for å få mest presis hjelp og best hjelp.