Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2015-06-15:
For Arbeiderpartiet er veipolitikken et av beina som transportpolitikken står på. Sammen med jernbane, sjøtransport, kollektivtransport, gange og sykkel utgjør det helheten. Riksveinettet vårt er pulsårene i det nasjonale transportsystemet som binder byene og landsdelene sammen, og som knytter Norge til nabolandene. Dette er en del av landets realkapital og en helt integrert del av et konkurransedyktig nærings- og arbeidsliv. Sammenhengen mellom mobilitet og økonomisk utvikling lar seg ikke bestride. Én ting er at varene skal ut til markedene, men i dag skjer altså fortsatt 87 pst. av persontransporten på vei. Denne transporten skal etter vårt syn skje med så få personskader som mulig. Regjeringen har lagt fram en reform på vei med noe nytt og noe gammelt. Det nye er veiselskapet og at Fremskrittspartiet går inn for bruk av bompenger til finansiering av vei og binder opp bompengeinnkrevingen mange tiår fram i tid og over flere stortingsvalg. Arbeiderpartiet er opptatt av at veisektoren organiseres på en sånn måte at fellesskapet får mest mulig vei for pengene. Vi ønsker nye og smarte modeller for å bygge vei, sånn at vi får mer effektiv veibygging. Vi ser derfor med litt forundring på grepet med å etablere et nytt statlig veiselskap. Forslaget fra Høyre og Kristelig Folkeparti i behandlingen av Nasjonal transportplan var å omdanne hele Statens vegvesen til et aksjeselskap. Nå skal det etableres et selskap til på siden, som skal gjøre akkurat det samme som Statens vegvesen allerede gjør, men på et begrenset utvalg av strekninger. I tillegg får de ikke de tunge myndighetsoppgavene som Statens vegvesen utfører, og de skal heller ikke borti storbyproblemene, som det står i meldingen. Det gir økt administrasjon og binder opp flere ressurser, ressurser som i stedet kunne blitt brukt til å bygge mer vei. Vi kan ikke se at det er noen fordeler med å splitte opp ansvaret for riksvei mellom to aktører, og vi kan heller ikke se at det legges fram gode, faglige argumenter for dette i stortingsmeldingen. Arbeiderpartiet mener at det er behov for å gjennomføre utbygging, drift og vedlikehold av riksveinettet enda mer effektivt, men her er det viktig å treffe med riktig analyse før man gjør endringene. Regjeringen skriver selv i meldingen at Statens vegvesen er en effektiv gjennomførerorganisasjon. Arbeiderpartiet vil derfor i motsetning til regjeringen heller styrke Statens vegvesen, som allerede innehar kompetanse og erfaring med å gjennomføre storstilte veiutbygginger. Arbeiderpartiet vil derfor sørge for at Statens vegvesen kan porteføljestyre utbygging av riksveiprosjekter på samme måte som det foreslåtte veiselskapet, slik at man slipper å etablere et nytt, dupliserende selskap, splitte opp fagmiljø og konkurrere om begrenset veikompetanse, ingeniører og planleggere. Vi mener det er gode argumenter for en mer porteføljestyrt framdrift på store prosjekter, som f.eks. på ferjefri E39, det aller største og sammenhengende veiprosjektet i vår tid. Et annet element i regjeringens veireform er større satsing på offentlig–privat samarbeid, omtalt som OPS, når det gjelder veiutbygging. Tradisjonelt har OPS-kontrakter vært sånn at staten over 20–30 år betaler private firma for å finansiere, bygge og vedlikeholde offentlige veier eller bygg. Det har blitt beskrevet som «høl i hue» av en tidligere statssekretær, så stortingsrepresentant igjen. Arbeiderpartiet ønsker selvsagt velkommen nye og smartere modeller for å bygge og vedlikeholde vei, sånn at vi får mer effektiv utbygging, men vi er skeptiske til tradisjonell OPS-utbygging og mener at OPS-prosjekter ikke er en framtidsrettet, moderne måte å finansiere samferdselsprosjekter på. Arbeiderpartiet mener at privat lånefinansiering av vei er dårlig forvaltning av fellesskapets penger, og at privat finansiering av offentlige veianlegg gir større finanskostnader, som til syvende og sist må betales av fellesskapet. Vi ønsker nye kontraktsformer som gjør det mer mulig med innovative løsninger og et bedre samspill mellom staten som byggherre og entreprenørene, som får oppdragene med å utføre investeringene. Det tredje elementet i regjeringens veireform er en såkalt bompengereform. Arbeiderpartiet støtter bruk av bompenger, ikke fordi vi ønsker å plage folk, men fordi det er et spleiselag mellom dem som bruker veien, og myndighetene, som gjør at fellesskapet kan få bygge ut flere veier raskere. Arbeiderpartiet er opptatt av at det skal være mest mulig effektivt når vi krever inn bompenger, slik at bilistene får mest mulig vei igjen for hver krone de betaler når de passerer bomstasjonene. Vi er derfor positive til at regjeringen er opptatt av tiltak for å effektivisere og forbedre bompengesektoren, og at Høyre og Fremskrittspartiet i regjering følger opp vedtakene om dette fra Nasjonal transportplan. Her er de sentrale elementene for effektivisering av denne sektoren å slå sammen bompengeselskaper og å samordne takst- og rabattsystemer, noe som vil gi reduserte administrasjonskostnader og en mer effektiv drift. Det er veldig bra. Men Arbeiderpartiet mener at her kunne regjeringen ha gått enda lenger i å effektivisere bompengeinnkrevingen. Obligatorisk bompengebrikke er det tiltaket som i seg selv gir størst reduksjon i innkrevingskostnadene. Vi leser også et smått desperat forsøk fra Fremskrittspartiet på å pynte på det faktum at de i regjering er for bompenger og binder opp bompengeinnkrevingen for mange tiår og generasjoner framover med denne meldingen. Regjeringen foreslår en rentekompensasjonsordning for bompengelån, som støttepartiene Kristelig Folkeparti og Venstre interessant nok har valgt å stå utenfor. Arbeiderpartiet er veldig skeptisk til regjeringens forslag til rentekompensasjonsordning. Det er dessverre bare en annen og langt mer byråkratisk metode for å bevilge penger til vei. Men det vil ikke bli bygget noe mer vei for de midlene regjeringen bevilger til denne ordningen. Faktisk innebærer rentekompensasjonsordningen at det vil bli mindre midler totalt til bygging av nye og viktige veier for fellesskapet, iallfall hvis regjeringen skal holde seg innenfor handlingsregelen, som de bedyrer i meldingen. Oppsummert: Arbeiderpartiet har mange tanker om å forbedre veisektoren, men ikke slik saksordføreren beskriver Arbeiderpartiets tanker om det som skjer på veiene våre. Vi vil organisere veisektoren på en slik måte at fellesskapet får mest mulig vei for pengene. Vi sier nei til løsninger som fordyrer og skaper mer administrasjon. Arbeiderpartiet sier ja til nye og smartere modeller for å bygge vei, sånn at vi får mer effektiv veibygging og mer vei for pengene. Vi sier nei til OPS som finansieringsløsning. Vi i Arbeiderpartiet vil styrke Statens vegvesen, som allerede innehar kompetanse og erfaring med å gjennomføre storstilte veiutbygginger, og vi vil sørge for at Statens vegvesen kan porteføljestyre utbygging av riksveiprosjekter gjennom særskilt prioriterte prosjekter, f.eks., hvis det videreføres som en budsjettmulighet i framtiden. Vi sier nei til å etablere et veiselskap, til delt ansvar, nye grenser og økt administrasjon. Arbeiderpartiet vil ha en mest mulig effektiv innkreving av bompenger, sånn at bilistene får mest mulig vei igjen for hver krone. Vi sier derfor også nei til regjeringens rentekompensasjonsordning, som innebærer at det blir mindre penger til bygging av ny vei, og ikke det vi ønsker: veier over det ganske land, som binder byene våre sammen, landsdelene sammen, og som kobler oss til nabolandene.