trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Børge Brende (Høyre), 2000-11-22:
På vegne av representanten Erna Solberg og meg selv vil jeg fremme forslag om å instruere ligningskontorene i å fastsette ligningstakst på bolig til maksimalt 30 pst. av teknisk verdi eller observerbar markedspris for å skape større rettferdighet i boligtakseringssystemet.
Børge Brende (Høyre), 2000-11-22:
Først vil jeg si til statsministeren at Høyre ved flere anledninger har hindret økninger av takstgrunnlaget. Det som gjør den kraftige økningen til neste år, på 15 pst., ekstra ille, er at da finanskomiteen avgav innstilling knyttet til et nytt takstgrunnlag, som Regjeringen ikke har greid å gjennomføre, sa man at takstgrunnlaget er så vilkårlig at man både må lage sikkerhetsventiler og la være – det mente iallfall betydelige deler av finanskomiteen – å øke takstgrunnlaget før man har skapt et mer rettferdig system. Nå har man altså de to siste årene fra sentrumspartienes og Arbeiderpartiets side økt takstgrunnlaget med 25 pst., og like boliger får ulik takst innenfor samme boligområde. Forstår ikke statsministeren at dette oppleves som urimelig? Dette takstgrunnlaget er også grunnlag for utskriving av formuesskatt, eiendomsskatt og skatt av fordel av å bo i egen bolig, som man blir pålagt uavhengig av formuessituasjon. Man kan være belånt til over pipa og likevel få fordelsbeskatning.
Børge Brende (Høyre), 2000-11-22:
«Etter 40 år med ruteflyginger til Røros nedlegger Braathens ruten fra 2. januar 2001. Det vil få svært negative ringvirkninger for næringslivet i hele fjellregionen, og ikke minst turistnæringen. Det er livsnerven for hele Røros-distriktet det her er tale om. For Røros er det avgjørende at man nå finner langsiktige løsninger som sikrer et godt flytilbud. Samtidig med at Braathens sliter tungt, økes den innenlandske flypassasjeravgiften kraftig. Hvilke initiativ vil statsråden ta for å sikre Røros et godt flytilbud?»
Børge Brende (Høyre), 2000-11-22:
Her var det mange vurderinger. Først skal man vurdere nærmere hvordan staten skal håndtere en situasjon hvor Røros på litt lengre sikt blir uten et tilbud, og så skal statsråden vurdere nærmere om han skal gjøre noe også på kort sikt. Har ikke departementet og statsråden gjort noe mer enn å foreta en vurdering? Jeg hadde håpet at statsråden her i dag hadde kunnet gi et klart svar, at det er helt uakseptabelt at fjellregionen blir stående uten et flytilbud som Braathens. Jeg håper at statsråden overfor Stortinget nå kan klargjøre litt nærmere hva hans politiske ståsted er i denne saken. Mener Regjeringen og statsråden at det er riktig at man har et flytilbud på Røros? Synes statsråden at det holder bare med en vurdering? Og til slutt: Hva synes statsråden om de særnorske flypassasjeravgiftene? Bortimot 40 pst. av det man betaler for en flybillett til Røros, går rett inn i statskassen. Burde man ikke avvikle den særnorske flypassasjeravgiften? Da hadde flere rutetilbud blitt lønnsomme, og flere hadde tatt fly.
Børge Brende (Høyre), 2000-11-22:
President, en åpenbar misforståelse!
Jan Petersen (Høyre), 2000-11-22:
Mitt spørsmål går til statsministeren. Når Arbeiderpartiet og sentrumspartiene slår seg sammen, blir det skatteøkninger, og vi står nå overfor tidenes største økning. Det gjelder også boligbeskatningen. I inneværende år økte takstene med 10 pst. Regjeringen Stoltenberg foreslo ytterligere 10 pst. for neste år, og sentrumspartiene greide å presse opp 5 pst. til. Dette rammer vidt og bredt. Det rammer unge barnefamilier med huslån, boliglån, studielån og barnehageutgifter. Men det rammer også eldre mennesker med lave pensjoner som gjerne vil bo i den boligen de har bodd i i alle år. Mitt spørsmål til statsministeren er: Når skal dette ta slutt?
Jan Petersen (Høyre), 2000-11-22:
Statsministeren vet godt at Høyre mener at fordelsbeskatningen skal bort. Statsministeren vet også godt at det nå blir over 25 pst. takstøkning på bare to år. Og det gir seg meget tilfeldige utslag. Vi så på Kveldsnytt i går at en bolig på Nordstrand til 8 mill. kr har en ligningstakst på 300 000 kr. En leilighet i Trøgstad som gikk for ca. 300 000 kr, har også en takst på 300 000 kr. Tilfeldighetene er helt enorme. Hva vil statsministeren gjøre for å sørge for at disse belastningene i hvert fall blir rimelig jevnt fordelt? Nå er jo dette helt ute av styring.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det å justere boligtakstene er noe ulike regjeringer fra ulike partier har gjort i alle år. Jeg husker at spesielt Willoch-regjeringen gjorde det, jeg tror hvert eneste år, og Høyre har også støttet tilsvarende justeringer tidligere. Det å justere takstene for fastsettelse av boligbeskatningen i tråd med – eller kanskje noe i underkant av – pris- og kostnadsveksten, er altså helt normalt, og det er også noe Høyre har vært med på å stemme for en lang rekke ganger. Så jeg er litt overrasket over denne voldsomme indignasjonen over at Arbeiderpartiet og sentrumspartiene gjør noe som også Høyre har gjort mange ganger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
For det første gjelder takstene også andre typer skatter enn fordelsbeskatning. Og jeg oppfattet ikke at representanten Petersen på noen måte forholdt seg til at det å justere takster altså er noe også Høyre har drevet med i en lang rekke år. Det er helt riktig at vi har et for dårlig takstsystem. Derfor har en tidligere arbeiderpartiregjering fremmet forslag til retningslinjer for et mer rettferdig takstsystem, og det er vi nå i ferd med å følge opp. Vi ønsker et mer enhetlig og rettferdig takstsystem for boligbeskatning. Det kan gjøre at vi fjerner noen av de åpenbare urimeligheter og forskjeller som i dag finnes. Det bør alle partier være interessert i, uavhengig av hva man for øvrig måtte mene om nivået både på formuesskatt, eiendomsskatt og fordelsbeskatning av boliger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er nok en justering som ligger i underkant av det som har vært prisveksten i boligmarkedet. Og jeg sa ikke noe om lønnsveksten, men jeg sa noe om kostnadsveksten. Det andre er at det forslaget til takstsystem som vi har lagt fram tidligere, og som vi nå jobber med oppfølging og konkretisering av, skal gi betydelige bunnfradrag, slik at vi får et vesentlig mer rettferdig skattesystem både i forhold til mer likebehandling av like typer boliger og i forhold til skjerming av dem som ikke har de dyreste boligene. Det vil gi oss større rettferdighet. Vi vil på tross av – eller selv med – de takstendringer som nå er foreslått, ha et boligskattesystem og et eiendomsskattenivå i Norge som ligger vesentlig under så godt som absolutt alle andre industriland.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er helt sikkert riktig at det er noen år siden Høyre sist stemte for justering av boligtakstene, men det er også veldig mange år siden Høyre sist satt i regjeringsposisjon og var ansvarlig for statsbudsjettet i dette landet. Det andre er at det er helt riktig at det er problemer med takstgrunnlaget. Derfor har vi arbeidet for en omlegging og en endring av det som skal gjøre det vesentlig mer rettferdig. Det tredje er altså at selv med de foreslåtte takstendringene vil vi ha en bolig- og eiendomsbeskatning i Norge som ligger klart under bolig- og eiendomsbeskatningen i så godt som alle andre industriland. Det fjerde er at Regjeringen foreslo 10 pst. Gjennom forliket nå, hvor vi har redusert andre skatter, har vi funnet det nødvendig å kompensere noe av det gjennom ytterligere 5 pst. på takstgrunnlaget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Arbeiderpartiet har ikke gått inn for noen generell fri arbeidsinnvandring. Det Arbeiderpartiet har gjort, er å følge opp det vi sa i vår, og som min regjering foreslo, nemlig oppmykninger av bestemmelsene knyttet til hvordan vi regulerer arbeidsinnvandring. Det min regjering gikk inn for i vår, var tre ting. Det ene var oppmykning av spesialistbestemmelsen. Det er en fordel ikke minst for helsevesenet, men også for deler av IT-industrien og annen virksomhet som krever spesialister. Vi gikk inn for oppmykning av sesongarbeid og for en noe spesiell oppmykning i forhold til bl.a. russeres mulighet til å jobbe i fiskeindustrien i Finnmark. Det mener jeg er en fordel for Norge og en fordel for verdiskapingen i Norge. Så har vi sagt, både i vårt eget nasjonalbudsjett og i budsjettavtalen med sentrumspartiene, at vi er åpne for å vurdere ytterligere oppmykninger av de bestemmelsene så fremt det ikke undergraver de generelle arbeids- og lønnsbetingelser i Norge, og så fremt det tjener viktige formål i Norge, som f.eks. behovet for mer kvalifisert arbeidskraft. Konkretisering av dette vil vi komme tilbake til.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg opplever ikke at det er noe vesentlig nytt i den budsjettavtalen vi inngikk, for vi foretok oppmykninger i vår, og vi varslet at vi ville ha en gjennomgang for å se på ytterligere oppmykninger. Det er ikke snakk om noen generell fri innvandring, men det er snakk om å se på bestemmelsene og se hvordan de kan tilpasses slik at vi løser flere oppgaver i Norge. Det er f.eks. slik at når det gjelder det prosjektet Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet har stått sammen om, IT Fornebu, er det samstemmighet blant alle aktørene om at vi trenger mer åpning for IT-spesialister til Norge for å lykkes, så der har jeg inntrykk av at Fremskrittspartiet er helt enig med oss. Også innenfor helsevesenet er det behov for spesialister, fagfolk. Vi har jo fri innvandring fra hele EØS-området, og det dreier seg også bl.a. om å tilrettelegge bedre for innvandring fra de områdene hvor vi allerede er åpne i forhold til arbeidsinnvandring.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
I spørsmålet om arbeidsinnvandring – altså ikke asyl- og flyktningpolitikken, men arbeidsinnvandring – er det to ytterligheter. Den ene er de som er for fullstendig fri innvandring – overhodet ingen begrensninger når det gjelder innvandring – og den andre er de som er mot enhver innvandring. Jeg avviser begge standpunkter. Jeg mener begge standpunkter er gale, både å si nei til enhver arbeidsinnvandring og å si ja til all arbeidsinnvandring. Det som er vår felles oppgave, er å finne regelverk og praktisering av det regelverket som gjør at vi har rimelige regler og rimelig praktisering av regler i forhold til arbeidsinnvandring. Og der har vi – ikke minst i lys av den store mangel vi har på arbeidskraft innenfor viktige yrkesgrupper i Norge – gått inn for oppmykning. Det var min regjering som fremmet forslag om oppmykning og varslet gjennomgang i forhold til ytterligere oppmykning. Nå skal vi gå gjennom det på en ansvarsfull og god måte, og så skal vi se på forslagene og fremme dem i tur og orden for Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg er helt enig i at det er en veldig god ting å prøve å kvalifisere de som i dag er arbeidsløse. Og det er klart at i et Norge der det er mangel på arbeidskraft i de fleste bransjer over store deler av landet, er det et stort paradoks at vi likevel har mange titusener arbeidsledige. Det de mangler er kompetanse, kvalifikasjoner og f.eks. norskkunnskaper. En av grunnene til at vi gang på gang har avvist Fremskrittspartiets forslag om å kutte i arbeidsmarkedstiltakene, er jo at arbeidsmarkedstiltakene nettopp er den broen vi trenger for å hjelpe de arbeidsløse inn i det ordinære arbeidsmarkedet. Men jeg ser overhodet ingen motsetning mellom å satse på en aktiv arbeidsmarkedspolitikk i forhold til de som i dag går arbeidsledige, og det å være åpen for å se på endringer og justeringer av forskriftene knyttet til dagens arbeidsinnvandringsbestemmelser. Så vidt jeg vet, har også Fremskrittspartiet vært bekymret for mangel på IT-personell og vært positive til å åpne for justeringer av bestemmelsene knyttet til f.eks. IT-personell til norske IT-bedrifter. Så der går det an å mene to ting samtidig, også for Fremskrittspartiet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg mener det er en kombinasjon, ja. Vi må mobilisere mer arbeidskraft i Norge, ikke minst de som i dag har en redusert arbeidsevne, og de som er arbeidsledige. Derfor satser vi både på attføring, på økte tilskudd til bedrifter som tar inn utsatt arbeidskraft, og på arbeidsmarkedstiltak. Jeg har i dag minnet om at det var min regjering som i vår foreslo endringer på tre områder, nemlig sesongarbeid, spesialistbestemmelse og i forhold til fiskeindustrien i Finmark, og vi har varslet at vi vil gå gjennom regelverket for å se på ytterligere oppmykninger. Men da må man prøve å unngå å falle i en av grøftene, enten å være for å fjerne alle reguleringer eller å avvise all arbeidsinnvandring. Vi må finne et balansepunkt, og der jobber vi med ytterligere forslag til å følge opp de tingene vi allerede har foreslått for Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Arbeiderpartiet er en sterk og varm og engasjert tilhenger av frivillig sektor og frivillige organisasjoner, og vi har gjennom et langt politisk liv i mange år støttet frivillige organisasjoner. Vi er selv en bevegelse som bygger på frivillige organisasjoner – som AOF, Norsk Folkehjelp og mange andre – men vi har selvfølgelig også støttet frivillige organisasjoner over et bredt spekter. I min tale til landsmøtet la jeg stor vekt på den betydningen frivillige organisasjoner har i det norske samfunnsliv, i bygging av demokratiet, i forhold til humanitære oppgaver, helsevesenet og på mange andre områder. Så vi er sterke tilhengere av de frivillige organisasjonene. Jeg tror at vi skal være forsiktige med å konstruere uenighet mellom Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet i synet på at vi trenger frivillige organisasjoner, og jeg viser til min utmerkede tale til landsmøtet, hvor jeg legger stor vekt på dette.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg tror ikke det kan herske noen tvil om at vi ikke kan overlate det forebyggende arbeidet innenfor rusmiddelomsorgen til frivillige organisasjoner alene. Men det betyr ikke at frivillige organisasjoner ikke har en viktig rolle å spille, og der er selvsagt Thorbjørn Jagland og jeg helt på linje. Igjen føler jeg at det nå konstrueres motsetninger som ikke finnes. Vi har mye dokumentasjon og har gjennom mange år vært med på å støtte frivillige organisasjoner og mener at de gjør en viktig jobb. Jeg viet også det stor oppmerksomhet i min landsmøtetale som ligger på våre nettsider, og som er tilgjengelig for alle som ønsker å lese den.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er jeg selvsagt ikke enig i. Spørretimen i dag begynte med spørsmål knyttet til et område der mange opplever at det har skjedd en forverring, nemlig påplussing på boligtakstene utover det Regjeringen foreslo. Så hvis Sponheim ikke har fått med seg at noen mener at endringene har gått i gal retning, har ikke Sponheim fulgt godt nok med, for spørretimen startet nettopp med at man pekte på et område der man mente at forliket hadde gått i gal retning, med økte takster på bolig og økt fordelsbeskatning av bolig. For øvrig er endringene når det gjelder budsjettets utgiftsside, små. Det er 1,5 milliarder kr som er plusset på. Men de 1,5 milliarder kr er fullt ut dekket inn, i all hovedsak gjennom kutt på andre områder på budsjettet og noe, 300 mill. kr, gjennom ytterligere inntektsøkninger. Så på utgiftssiden er det uvanlig små endringer. Det er på inntektssiden det har vært store endringer, men det må ses i sammenheng med to forhold – for det første at det er gjennomført en momsreform, og for det andre at problemer er skjøvet over til 2002.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er ikke riktig at det ikke gjøres noe når det gjelder utdanning og i forhold til f.eks. fattigdom blant barn. Når det gjelder utdanning, følger vi opp det som har vært et krav veldig lenge, nemlig å heve lærerlønningene, og det er for 2001 vi bevilger penger til det. Det innebærer også at vi får en bedre avtale når det gjelder organiseringen av skoledagen, slik at vi kan få mer utdanning ut av de pengene vi setter inn i skolen. Det er et viktig løft for skolen det vi gjør på skolesektoren, både i forhold til lærerlønninger og i forhold til andre satsinger, bl.a. IT-opplæring i skolen. Når det gjelder fordelingspolitikk, gjør vi mange ting. For det første tar vi inn noe mer fra dem som har aller mest, gjennom økt beskatning av dem som har aksjeutbytte. Men vi gjør også ting i forhold til de som har minst. For annet år på rad får vi til noen lettelser for de laveste inntektene. I tillegg gjør vi et krafttak når det gjelder boligbygging. Vi bygger vesentlig flere utleieboliger og vesentlig flere studentboliger, og vi utvider Husbankens lånerammer og utvider kraftig ordningen med etableringslån for de svakest stilte på boligmarkedet. Dette treffer noen av dem som har det vanskeligst i Norge – et løft innenfor boligpolitikken. Det hjelper også fattige barn. Så gjør vi ting i forhold til arbeidsmarkedstiltak, sosialhjelp og trygdeordninger som innebærer at flere mennesker kan leve av egen inntekt og øker tilskuddene og hjelpen til bedrifter som tar inn arbeidskraft som er utsatt eller som har problemer med å komme inn i arbeidsmarkedet. Alt dette er tiltak som bidrar til å hjelpe dem som har det vanskeligst i Norge, og som derfor bidrar til mer rettferdig fordeling. Så dette er et budsjett for mer rettferdig fordeling, og det har vi sikret gjennom forliket med sentrumspartiene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Vi har satt oss veldig gode og klare mål for hvordan Norge skal forandres på kort sikt, på mellomlang sikt og på lang sikt. Det gjorde vi i det programmet vi vedtok på Arbeiderpartiets landsmøte for noen dager siden, og jeg gjorde det i den talen jeg holdt til Arbeiderpartiets landsmøte. Men det er jo slik at hvis vi skal gjøre noe på lang sikt, må vi også være i stand til å gjøre noe på kort sikt. Og det statsbudsjettet vi nå har enighet om, for 2001, innebærer viktige skritt i retning av de målene vi har på lang sikt om mer velferd, mer rettferdighet og et tryggere samfunn å leve i for menneskene i landet vårt. Vi gjør mye på området skole, ikke minst i forhold til at det er kommunene som eier og driver skolene. Derfor har vi en historisk satsing på mer penger til kommunene – 5 milliarder kr. Det er ikke minst viktig også for skolene. Vi har egne satsinger i forhold til informasjonsteknologi i skolen, og vi har løft i forhold til lærerlønningene som finansieres i 2001-budsjettet, og som er en fordel for lærerene, men også en fordel for innholdet i skolen. Så er det riktig at vi har åpnet for samarbeid med sentrumspartiene i regjering. Det er to år siden Arbeiderpartiet tok til orde for det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er slik at dette nå begynner å likne på en budsjettdebatt. Den skal vi ha til uka. Og som alle andre budsjettdebatter minner det litt om norgesmesterskap i å bevilge mest penger til alle gode formål som alle er tilhenger av. I den øvelsen er vi alle ganske gode. Det er ikke krevende å være for mer penger til gode formål. Det krevende er å finne plass til det innenfor ansvarlige rammer på et statsbudsjett, dvs. enten å være villig til å si nei til andre gode formål for å finne mer til de aller beste formålene, f. eks. skole, og/eller å være villig til å gjøre noe på inntektssiden gjennom skatter og avgifter. Det som er det imponerende med forliket mellom sentrum og Arbeiderpartiet, er ikke bare at vi har funnet penger til de gode formålene, men det er at vi har funnet det innenfor en ansvarlig ramme der vi også tar belastningen med å si nei på noen områder, og faktisk tar belastningen med å stramme inn litt i privat sektor. Det viktige med forliket er at vi har blitt enige om å holde de rammene som Regjeringen foreslo, og er villige til å stramme inn noe i privat sektor for å finne mer penger bl.a. til skoler, kommuner og alle andre gode formål. Det er det som er det imponerende, og der har jeg altså gratulert forhandlerne og står ved det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Jeg registrerte at statsministeren sa at det å justere disse satsene bare er å justere dem i takt med pris- og kostnadsutviklingen for øvrig. Men i fjor under budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene økte man med 10 pst. Nå øker man altså med ytterligere 15 pst. Mener statsministeren at det er å justere i takt med lønns- og prisutviklingen? Eller mener statsministeren at det faktisk dreier seg om å øke byrdene for alle hva gjelder å gjøre boligen til et sterkt skatteobjekt? Det kan ikke være riktig å hevde at dette bare er en liten justering når alle prognoser viser at dette betyr en betydelig skatteskjerpelse.
Erna Solberg (Høyre), 2000-11-22:
Det er nå slik at vi daglig begynner å få rapporter om bedrifter som vurderer utflytting fra Norge på grunn av mangel på arbeidskraft – både spesialister og ufaglært og faglært arbeidskraft. I det perspektivet har Høyre fremmet et Dokument nr. 8-forslag om å endre regelverket slik at det skal være lettere å få arbeidskraft. Det viktige elementet her er ikke bare spørsmålet om hva slags type arbeidskraft og hvor mange som skal komme, men en drastisk forenklet prosedyre for å få arbeidstillatelse. For i dag er et av de største problemene at Utlendingsdirektoratet – UDI – ikke fungerer. At enkelte arbeidsgivere opplever at det tar åtte måneder fra de har funnet ut at de trenger arbeidskraft, til de faktisk får behandlet en eventuell arbeidstillatelse, og at de må gjennom 13 ulike ledd i det offentlige byråkratiet for å få det til, er en av hovedgrunnene til at Høyre har ønsket å speilvende prinsippene i loven og endre dette. Vil ikke statsministeren også vurdere om vi kunne få en drastisk endring av regelverket? I dag er vi i en situasjon hvor saksbehandlingstiden i UDI gjør oss flaue – det gjør iallfall meg flau, og jeg håper det gjør statsministeren flau også.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Eg la merke til at statsministeren ikkje svarte på talspørsmålet frå Carl I. Hagen, men eg kan jo gi statsministeren eit tal. Tal frå Velferdsalliansen syner at det i Noreg i dag er 140 000 arbeidssøkjande personar. Dei aller fleste er sannsynlegvis medlem i LO, vil eg tru. Og då blir spørsmålet: Ville det ikkje vere betre å prøve å syte for at desse 140 000 arbeidssøkjarane i Noreg skal få seg eit arbeid gjennom kvalifisering og kompetanseheving i staden for kanskje no å opne for ei gigantisk arbeidsinnvandring der arbeidssøkjarar frå utlandet vil konkurrere på arbeidsmarknaden med norske arbeidstakarar som står i kø for å søkje om arbeid?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Eg vil stille fiskeriministeren følgjande spørsmål: «Fiskeridirektoratet har sett i gang eit pilotprosjekt for samlekvotar for fartøy i kystflåten. Kvifor vert berre båtar i gruppe I invitert til å vere med, medan båtar utan fartøykvotar, båtar i gruppe II, vert haldne utanfor?»
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg synest det er grunn til å rose styresmaktene for at dei har sett i gang eit godt og, trur eg, fornuftig prosjekt som kan lette problematikken rundt bifangst og fangst i forskjellige område av landet vårt og i høve til korleis fisket er år om anna. Eg synest òg det var ei grei grunngiving for at ein skulle halde seg innanfor gruppe I i første omgang. Det er jo tydeleg at prosjektet er populært. Ein fekk kanskje mykje større søknad til dette prosjektet enn ein rekna med i og med at 800 båtar ønskjer å vere med og det berre er plass til 175 i første omgang. Så eg misunner ikkje direktoratet når dei skal velje ut 175, av 800. Eg vil berre ha stadfesta – det er for så vidt slik eg oppfattar statsråden – at han om prosjektet skulle vise seg vellukka og vere ein måte å regulere kystfisket på, vil vurdere gruppe II ved ei eventuell permanent ordning.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Eg vil stille fiskeriministeren følgjande spørsmål: «Under sesjonen til Nordisk Råd på Island i tida 6.-8. november 2000 opplyste Island sin miljøvernminister Siv Frileifsdóttir at Island i nær framtid ville starte opp igjen med kvalfangst innafor ramma av berekraftig hausting. Vil den norske regjeringa stø Island si avgjerd, og i internasjonale fora tale Island si sak?»
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Igjen takkar eg statsråden for svaret. Eg stør absolutt hans grunngiving for dette med berekraftig hausting av sjøpattedyr. Eg er òg glad for at han svarte positivt på mitt spørsmål om å stø Island si avgjerd og vil prøve å få til politiske haldningar, spesielt i kvalfangstkommisjonen IWC, for at ei berekraftig hausting er fornuftig og miljøvenleg, og for å berge fiskebestandane vidare. Det er òg heilt i tråd med Island sin måte å stø Noreg på. Eg spurde nemleg den islandske miljøvernministeren under Nordisk Råd sin sesjon om dei vil støtte Noreg dersom vi skulle gjere vedtak no i haust om å opne for eksport av kvalprodukt, og då svarte den islandske samarbeidsministeren, som var Siv Frileifsdóttir, at ho ville gjere det. Og derfor ser eg fram til eit samarbeid mellom Noreg og Island i desse sakene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-22:
Venstre og de andre partiene i sentrum legger til grunn at vi i årene som kommer, trenger ledige hender i omsorgsyrker, undervisning og viktige spesialyrker, bl.a. IT – som statsministeren har nevnt. Vi legger også til grunn at vi skal klare å sette en slags norsk rekord i å være positive, nemlig å få arbeidsgivere til å tåle å ha uføre som nå uførepensjoneres, i jobb. Gitt denne virkelighetsbeskrivelsen legger vi videre til grunn at det fortsatt trengs arbeidskraft fra utlandet. Er dette en virkelighetsbeskrivelse som statsministeren deler?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-22:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Tidligere i år behandlet Stortinget en rekke endringer i lovgivningen for å beskytte mennesker i politi- og rettsapparatet mot trusler og overgrep, slik at rettsstaten skulle være trygg, og i den sammenhengen så man også på spørsmålet om anonyme vitner. I debatten rundt dette reiste flere representanter, bl.a. jeg på vegne av Venstre, spørsmålet om vitnebeskyttelse. Senere har et slikt initiativ på vegne av alle sentrumspartiene i Nordisk Råd blitt reist overfor de nordiske regjeringer, fordi vi ser at organisert kriminalitet ofte tvinger mennesker til å flykte, og at de ofte er hjelpeløse, slik situasjonen er i dag. Mitt spørsmål til statsråden er: Kan hun forplikte seg til at vi i løpet av rask tid skal få et skikkelig vitnebeskyttelsesprogram i Norge, eller i nordisk sammenheng der det måtte være nødvendig, slik at vitnene kan regne med trygghet når de blir utsatt for organiserte kriminelle? Vi kjenner dem jo på en rekke områder, det gjelder både narkotika og vold. Så spørsmålet er presserende etter min mening.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-22:
Det synes jeg var et konstruktivt svar for å sikre rettsstaten og beskytte vitner. Da stiller jeg et tilleggsspørsmål: Kan vi da ganske raskt regne med at vi får en endring i lovverk og regler slik at det skal bli lett for de menneskene som trenger det, å skifte personnummer? For det er dessverre lettere i dette landet å skifte navn enn å skifte personnummer – og en blir funnet på personnummeret.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-11-22:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren. I den senere tid er det avdekket uenighet mellom Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti – og også de andre sentrumspartiene – i en sak av ideologisk karakter, nemlig synet på de frivillige organisasjonenes plass i samfunnet. Vi vet at hundretusener av mennesker i Norge er engasjert i idealistisk arbeid innenfor områder som humanitært og sosialt arbeid, kristent arbeid, barne- og ungdomsarbeid, miljøarbeid, familieorganisasjoner osv. Og så opplevde vi i forslaget til statsbudsjett en nokså gjennomgående nedskjæring i støtten akkurat til disse organisasjonene. Nå har sentrum fått rettet dette opp i budsjettet. Vi skal ikke ha noen finansdebatt i dag, men jeg stiller et mer prinsipielt spørsmål: Avspeiler dette Arbeiderpartiets syn på frivillig sektors plass i det norske samfunnet?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-11-22:
Det er jo utmerket med taler og erklæringer om en sterk støtte, men jeg er mer opptatt av praksis – som altså har gått den stikk motsatte vei. Dessverre får vi av og til inntrykk av at noen i Arbeiderpartiet ser på frivillige organisasjoner i bildet av en konflikt mellom fellesskap og privatisering. Ser en ikke heller at frivillige organisasjoner representerer et slags utvidet fellesskapsbegrep, nemlig at folk går sammen og gjør en innsats som også er avgjørende for velferdssamfunnet? Nå viste Stoltenberg til sin egen tale på landsmøtet. Jeg får da sitere Arbeiderpartiets leder Thorbjørn Jagland, som når det gjaldt behandlingen av mennesker med rusproblemer, bl.a. sa følgende: «Det nytter ikke å overlate dette til frivillige organisasjoner alene som er opptatt av sin spesielle terapi eller behandlingsmetode ofte i konkurranse med andre.» Dette etterlater et helt annet inntrykk av synet på frivillige organisasjoner enn det statsministeren nå målbar. Så mitt enkle spørsmål er: Er statsministeren enig med partileder Jagland i hans uttalelse?
Lars Sponheim (Venstre), 2000-11-22:
Siden Stoltenberg her gir uttrykk for at han og hans parti er så sterke og varme tilhengere av den frivillige sektor, var det hyggelig for ham at han fikk hjelp av forlikspartnerne til å sette realiteter bak dette også i budsjettet. Det hadde selvsagt vært fristende å spørre statsministeren om hvordan han ville ha karakterisert en regjering som hadde fått gjennomført så store endringer i budsjettet som det som nå har skjedd, hvis han hadde vært i opposisjon. Men det skal jeg ikke spørre om. I fortsettelsen av det Bondevik sier, vil jeg spørre om endringer og forbedringer i budsjettet på viktige områder. Vi har nå sett, etter at forliket kom på plass, at sentrale arbeiderpartifolk og kommentatorer generelt har gitt uttrykk for at det er konsekvente forbedringer i det budsjettframlegget som Stoltenberg la fram. Jeg har faktisk knapt sett noen som har gitt uttrykk for det motsatte. Jeg vil rett og slett spørre statsministeren om han er enig i at det er et vesentlig bedre budsjett som nå er snekret sammen gjennom forlikspartnerne, enn det han selv la fram.
Morten Lund (Senterpartiet), 2000-11-22:
Det er et spørsmål til fiskeriministeren, som i oktober sa at nye oppdrettskonsesjoner skal auksjoneres bort. Den som byr mest, skal få veksten i næringen, og statskassen skulle få milliardene. Kyst-Norge sa nei, for å si det mildt, og stortingsflertallet har to ganger sagt nei til det prinsippet. Også Arbeiderpartiets landsmøte sa nei. Dagens nyhet i avisene er at også statsråden sier nei. Men nå skal det komme et vederlag til statskassen ut ifra søkerens lommebok. Størrelsen skal bestemmes på det viset, og det skal bli litt av et EØS-sirkus, går jeg ut ifra. Så skal det videre kunne selges fritt til dem som betaler mest, i neste omgang. Salgsgevinsten skal altså gå i lomma på staten i første omgang og til den enkelte oppdretter som får konsesjon, i neste omgang. Ingenting til kystkommunene, trass i hva mange har krevd i den prosessen vi har hatt. Spørsmålet er da: Er det rett gjengitt at det ikke er noe element av kapitaltilførsel til oppdrettskommunene i statsrådens nye modell?
Morten Lund (Senterpartiet), 2000-11-22:
Etter Senterpartiets mening må lokalsamfunnet sikres mye av gevinsten i den nye oppdrettsnæringen. Vi mener at det er viktig, ikke minst for å gi vederlag til dem som avgir areal. Det er 2 000 lokaliteter i oppdrettsnæringen i dag. Vi håper på en tidobling i løpet av 15 år. Da trengs det lokal velvilje, og den velviljen henger nøye sammen med at det føres verdier tilbake til lokalsamfunnet. Den beste måten å pløye verdiene tilbake på er å ha lokale eiere som sørger for at det skapes ny virksomhet. En annen måte er en årlig arealavgift, men det kan også tenkes at salgsgevinsten av konsesjoner kan gå inn i lokale næringsfond. Så det finnes mange muligheter. Den dårligste løsningen for lokalsamfunnet er at næringen blir børsnotert, at det skilles mellom driften og eierskapet. Er det ingen annen lokal gevinst utover skatten fra røkterne i det som statsråden har lagt fram?
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
I det som er sagt både fra Arbeiderpartiets landsmøte og i øvrige avklaringer, går det klart fram at spørsmålet om hvorvidt en del av vederlaget for oppdrettskonsesjonene skal tilfalle kommunene, må utredes ytterligere. Det er vi selvsagt innstilt på å gjøre. Da vil vi utrede både om en del av vederlaget for konsesjonene skal tilfalle dem, og om det er rimelig og fornuftig for næringsutviklingen at man også innfører en arealavgift.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
All virksomhet i oppdrettsnæringen genererer generelt relativt stor aktivitet innenfor andre deler av næringslivet i vedkommende kommune. Normalt trenger man mellom fem og ti personer ansatt i videreforedling pr. person som er ansatt i oppdrett. Jeg er enig i at det er riktig at store deler av det som skjer av verdiskaping, skal skje på kysten og bli igjen i lokalsamfunnene, og jeg vil på det mest bestemte hevde at det er dette som skjer i dag, og som alltid har skjedd i norsk oppdrettsnæring.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg kan bekrefte at det vil være helt normalt at man kommer tilbake til Stortinget med en egen proposisjon om dette, fordi det bl.a. medfører endringer i fiskeoppdrettsloven § 6.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er veldig viktig for meg å legge til rette for at vi får både nye og gamle aktører som eiere av de nye konsesjonene som kommer. Jeg er helt overbevist om at vi skal klare å få en verdisetting av disse konsesjonene som gjør at dette er mulig. Jeg er sikker på at vi skal klare å gjennomføre det på en slik måte at vi ikke får en urimelig konkurranse om disse mellom bedrifter med veldig store ressurser og bedrifter som ikke har fullt så store ressurser.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Som fiskeriminister har jeg ansvaret for tilrettelegging av næringsutvikling også i akvakulturnæringen. I mitt arbeid vil jeg legge vekt på at alle selskap skal behandles likt, også Statkorn. Hva Statkorn selv måtte gjøre av indre vurderinger, mener jeg er en sak for styret i Statkorn og for generalforsamlingen, som er landbruksministeren. Det er på ingen måte snakk om at det skal gis noen spesialbehandling til Statkorn. Jeg har også oppfattet det slik at selskapet selv har gitt uttrykk for at man i hovedsak vil satse sin kapital på å bygge opp en rimelig stor aktivitet utenfor Norge.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
De konkrete sakene som det vises til, viser med all mulig tydelighet at det er nødvendig at man tar et skikkelig ansvar både for dem som leverer råstoff til fiskefôrproduksjon, og for dem som produserer fiskefôr. Jeg tror at vi er nødt til å stole på at de normale reglene for handelsbetingelser mellom kontraktspartnere er slik at vi sikrer at de produktene som leveres, holder den kvalitet som kreves. Det er etter det jeg forstår, ikke uvanlig at man har denne type problem. Det må håndteres av den enkelte fabrikk, og det er selvsagt ikke tillatt å sende i normal omsetning produkter som kvalitetsmessig ikke holder mål.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Som jeg sa: Dette med at man leverer produkter av riktig kvalitet, er en sak både mellom kontraktspartnerne og i forhold til norske myndigheter. Norske myndigheter må fortsette å utøve aktiv kontroll, ved at internkontroll mv. gjennomføres på en slik måte at slike ting ikke oppstår. Når det gjelder produkter som brukes til menneskeføde, er det klart en helt annen kontroll, og tilleggskontroll, og for disse produktene stilles det strenge krav også til produsentene. Men dette er altså ting som forekommer. Det er ting man er nødt til å håndtere i hvert enkelt tilfelle, og det blir så langt jeg har kunnskap om, også gjort, til store utgifter for de produsentene som opplever dette problemet. Jeg vil for øvrig legge til at det er viktig at vi tar vare på alt råstoff fra fisk. Det er også viktig at vi får til å utnytte biprodukter fra fisk, som f.eks. avfall til fiskefôr. I det store og hele er dette fullt mulig og svært positivt.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Fiskeriforvaltningen har et overordnet mål om å utnytte knappe ressurser på en måte som gir et best mulig tjenestetilbud til brukerne. På bakgrunn av dette har man for ytre etat i lengre tid arbeidet for å samlokalisere de ulike funksjoner. Foruten ressursbesparelser med felles lokaler og administrasjon, rimeligere edb-løsninger gjennom færre datalinjer, vil ytre etat ved å opprette større enheter med flere ansatte få samlet en bredere kompetanse på ett sted. Dette vil gi et bedre og et mer stabilt tjenestetilbud til brukerne. Moderne kommunikasjon med raskere og mer effektive reisemåter samt mulighetene til å kommunisere elektronisk gjør brukerne mindre avhengig av å ha et tilbud i umiddelbar fysisk nærhet. I det konkrete tilfellet som er nevnt i spørsmålet, er det snakk om å flytte en fiskerirettleder til et større og bredere fagmiljø i Bergen sentrum. Forflytningen vil medføre besparelser med hensyn til leie av kontorlokaler og en rimeligere edb-løsning. Avstanden mellom nåværende lokalisering og Bergen er ca. 20 minutter med bil. På bakgrunn av ovennevte synes fordelene, også for brukerne, åpenbare, uten at tilgjengeligheten i vesentlig grad svekkes.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg mener at vi har en selvstendig plikt til å sikre at alle våre ressurser som brukes i offentlig sektor, brukes på best mulig måte. Jeg aksepterer at det fins et aktivt fiskerimiljø i Knarvik, men det må være rimelig klart at det også fins et stort og aktivt fiskerimiljø i Bergen, som også de næringsdrivende i Knarvik er en del av, fordi det er så nært som det er. Når det gjelder mulighetene for at fylkeskommunen kan overta disse tjenestene, er det for så vidt en interessant tanke, men ganske komplisert, fordi de ytre fiskerietatene har behov for å kunne trekke på alle ressurser til forskjellige oppgaver. Ikke minst i disse dager er det viktig å kunne disponere ressursene f.eks. til ressursovervåking.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg er enig med representanten Simonsen i at det er viktig at kystgebyrene og alle andre gebyr er så lave som mulig. Det viktigste for å oppnå dette er imidlertid at vi utvikler en lostjeneste som er så effektiv som mulig. I det gamle systemet hvor man hadde noen former for anløp som var lavere prioritert når det gjaldt avgifter, var det i realiteten en subsidiering av disse fra de andre brukerne. Dette er uheldig. Det viktigste er at vi får til et effektivt og billig lossystem, og det vil stasråden alltid være opptatt av.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Kystdirektoratet har som et kostnadseffektiviserende tiltak vurdert å flytte losbordingsfeltet fra Færder til farvannet ved Horten. Farvannet mellom Hvasser og Horten er åpent og enkelt å trafikkere. Vurderingene er gjort som følge av kravet om å redusere kostnadene forbundet med losingen i dette området og en bedre utnyttelse av statslosene. Kystdirektoratet anser at sikkerheten fortsatt blir ivaretatt selv om flyttingen gjennomføres. Opprettelsen av trafikksentralen i Horten har også reist krav fra skipsfartsnæringen om at dette nye sikkerhetstiltaket må få innflytelse på de totale kostnadene for skipsfarten i Oslofjorden til los- og sikkerhetsgebyr. I utgangspunktet innebærer innføringen av trafikksentralen med tilhørende sikkerhetsgebyr en ekstra kostnad for skipsfarten. I den forbindelse er det aktuelt å se på om innføringen av trafikksentralen med tilhørende sikkerhetsgebyr kan bidra til å redusere tiltak på andre områder. På den måten unngår man at gebyrbelastningen blir urimelig høy, og at det betales for overlappende tjenester. Det forutsettes imidlertid at sikkerheten opprettes på samme nivå ved en eventuell endring av systemet. Effekten av tiltaket er av Kystdirektoratet anslått til å gi en besparelse på totalt ca. 8 mill. kr. Skipsfarten vil få en avgiftslettelse på ca. 6 mill. kr, mens innsparingen for Kystverket blir på ca. 2 mill. kr. Tiltaket er foreløpig ikke gjennomført fordi det bl.a. krever en ytterligere merking av farleden. Dessuten er det ønskelig å vinne erfaring med nye tjenester fra trafikksentralen i Horten. Så langt er det derfor ikke tatt stilling til om tiltaket skal gjennomføres og når dette eventuelt skal skje. Min holdning til saken er at man må se de ulike sikkerhetstiltakene under fyrtjenesten, lostjenesten, trafikksentraler og elektroniske navigasjonshjelpemidler i sammenheng. På den måten kan vi finne den porteføljen av sikkerhetstiltak som mest mulig kostnadseffektivt tilfredsstiller et strengt krav til sikkerhet.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Som nevnt i mitt første svar er tiltaket ikke gjennomført. Det er behov for å «vinne erfaring med nye tjenester fra trafikksentralen i Horten». Jeg er på samme måte som representanten Width opptatt av sikkerheten, og kan forsikre at dersom det gir grunnlag for å konkludere med at sikkerheten ikke blir ivaretatt på en tilfredsstillende måte ved å endre dette bordingsfeltet, vil dette heller ikke bli gjort. Men la meg samtidig si at jeg er opptatt av at vi skal spare kostnader på hele lostjenesten, og jeg er overbevist om at det er mulig å gjøre dette uten at det går ut over sikkerheten.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Vi vil sette i gang et prøveprosjekt med samlekvote nord for 62ºN i 2001. I første omgang har vi valgt å avgrense samlekvotemodellen til å omfatte torsk, hyse og sei. Vi ønsker å utrede reguleringsformen for at fartøyene skal få utnytte ressursene på en så rasjonell måte som mulig. For eksempel: Et fartøy fra et område hvor det er store forekomster av sei, skal med samlekvotemodellen kunne fiske nettopp sei. Ordningen kan gjøre hverdagen enklere for mange, samtidig som den også kan medføre jevnere leveranser til landsiden. Ordningen har imidlertid også sine svake sider. Forskjellig markedsverdi kan medføre at ett fiskeslag overfiskes i forhold til de fastsatte kvoter basert på biologisk rådgivning, hvis vi ikke iverksetter tiltak for å hindre dette. Ett tiltak vil være å omregne fangsten i såkalte ekvivalenter. Om dette tiltaket er tilstrekkelig, er det vanskelig å si noe om før vi høster erfaringer fra prosjektet. Derfor er det viktig at vi i første omgang prøver ut modellen på en relativt liten gruppe av fartøy. For å få kartlagt positive og negative sider med modellen har vi valgt å gjennomføre et prosjekt hvor ca. 175 fartøy deltar. Disse fartøyene er fra gruppe I, og vi vil forsøke å spre deltakelsen både når det gjelder fartøystørrelse og geografi. At nettopp gruppe I-fartøy ble valgt, skyldes at disse fartøyene normalt er de mest aktive. Et poeng med prosjektet er å se hvordan fiskemønsteret i praksis blir på de forskjellige arter, i de forskjellige landsdeler. Da gruppe II-fartøy har mindre kvote enn gruppe I-fartøy, vil fiskemønsteret kunne være noe annerledes for denne gruppen. Ved å la kun gruppe I-fartøy delta får man et klarere bilde av hvordan fiskemønsteret blir for de mest aktive fartøyene under samlekvotemodellen. At det kun er fartøy i gruppe I som får delta i pilotprosjektet, betyr imidlertid ikke at modellen ikke vil kunne være en alternativ reguleringsform også for gruppe II i fremtiden. Erfaringer vi tilegner oss på bakgrunn av prosjektet, vil bli brukt for å vurdere om ordningen kan være egnet også for andre grupper senere år. Interessen for prosjektet er stor. Ca. 800 fartøy ønsker å delta, og Fiskeridirektoratet står over en omfattende jobb med å plukke ut fartøy blant de påmeldte, selv om prosjektet altså kun omfatter fartøy fra gruppe I. Om samlekvotemodellen er reguleringsformen for kystflåten i fremtiden, vil jeg ikke spekulere på i dag. Jeg ser imidlertid fram til at prosjektet settes i gang ved årsskiftet, og kommer til å følge utviklingen nøye. Jeg er opptatt av at fiskerne skal få drive et så rasjonelt fiske som mulig, og dette gjelder alle fartøygrupper. Men jeg er også opptatt av at våre ressurser skal forvaltes på en forsvarlig måte, herunder at fastsatte fiskekvoter ikke overfiskes. En forsvarlig ressursforvaltning er absolutt nødvendig for at vi skal kunne oppnå en bedre verdiskapning innenfor fiskerinæringen i fremtiden – en verdiskapning som vil gagne både den enkelte fisker, kystsamfunnene og samfunnet som sådant. Det er derfor meget viktig at samlekvotemodellen utredes nærmere før den eventuelt prøves ut på en større del av flåten.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg kan forsikre om at hvis det viser seg at dette er et vellykket tiltak og vi konkluderer med at det sannsynligvis også er en fornuftig måte å regulere gruppe II-båtene på, så vil dette bli gjort.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Norge er en sterk tilhenger av prinsippet om bærekraftig utnyttelse av naturens ressurser. Den norske hvalfangsten er nettopp basert på et ønske om å drive en bærekraftig forvaltning av ressursene i havet som tar utgangspunkt i vitenskapelige fakta og nødvendigheten av en flerbestandsforvaltning. Arter og bestander som trenger vern, må beskyttes. Men det er også av avgjørende betydning at man – innenfor de nødvendige begrensninger – kan utnytte bestander som tåler å bli høstet. De ulike artene i økosystemet må ses i sammenheng. Som toppredator i havet spiser sjøpattedyrene store mengder fisk. Sjøpattedyr kan ikke vokse fritt i et system som ellers er underlagt en målrettet forvaltning. På generelt grunnlag vil jeg derfor støtte en islandsk avgjørelse om å drive bærekraftig høsting av hval. Jeg vil likevel vise til at Norge – så langt – har valgt å arbeide for en bærekraftig forvaltning av hval innenfor Den internasjonale hvalfangstkommisjonen, IWC. IWC har imidlertid utviklet seg til å bli en ren verneorganisasjon, som ikke baserer sine beslutninger på vitenskapelige prinsipper. Dette er i strid med det traktatrettslige grunnlaget for Hvalfangstkommisjonen. For oss har resultatene fra IWCs vitenskapskomite vært av sentral betydning, i motsetning til de rent politiske beslutninger i selve kommisjonen. Samtidig har Norge lagt stor vekt på forpliktende internasjonalt samarbeid, og har derfor valgt å arbeide for løsninger innenfor IWC. At vi vil ha fokus på de norske interesser i det videre arbeid i hvalsaken, må være opplagt. Det betyr ikke at man ikke kan gi støtte til andre stater som har sammenfallende interesser. Til slutt vil jeg påpeke at forvaltning av sjøpattedyr også må ses i et regionalt perspektiv. Her vil jeg vise til det samarbeidet som i dag er etablert med Island i Den nordatlantiske sjøpattedyrkommisjonen, NAMCO.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Etter at Det internasjonale råd for havforskning, ICES, har lagt fram sine kvoteanbefalinger, avholder som kjent Fiskeridepartementet et forberedende møte forut for de årlige fiskeriavtaleforhandlingene med andre land. Her deltar de myndigheter som har faglig ansvar i tilknytning til fiskeriforvaltningen, og næringsorganisasjonene på vegne av de berørte parter, som er fiskerne og fiskeindustrien. De næringsorganisasjonene som deltar i det forberedende møtet, er Norges Fiskarlag, Norsk Sjømannsforbund og Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening. Representanter fra disse organisasjonene deltar også i delegasjonene under selve kvoteforhandlingene. Det er altså ikke lagt opp til noen form for geografisk representasjon gjennom kommuner eller fylkeskommuner, men derimot en funksjonell representasjon gjennom næringsorganisasjonene. Bakgrunnen for dette er at fiskerimyndighetene forvalter nasjonale ressurser med ansvar for å ivareta og videreutvikle fiskerinæringen langs hele den norske kysten. Jeg vil likevel vise til at man gjennom Norges Fiskarlag indirekte får en regional representasjon i forbindelse med kvoteforhandlingene. Fiskarlaget representerer fiskere fra alle deler av næringen, og er bygd opp av fylkesvise lag hvor de særskilte regionale hensyn kommer til uttrykk. Å involvere fiskeriorganisasjonene har vært viktig for å sikre legitimitet for de reguleringsbeslutninger som må fastsettes på bakgrunn av de fastsatte kvoter. Denne ansvarliggjøringen er helt avgjørende for samarbeidet mellom næringen og myndighetene. Den omforente forståelse for utfordringer og problemer i kvotepolitikken skiller norsk praktisk fiskeripolitikk fra de fleste andre lands.