Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-27:
Å bidra til å forebygge selvskading, selvmordsforsøk og selvmord er en krevende oppgave for fellesskapet. Både vi politikere, brukere, etterlatte og fagmiljøer er enige om at det er mange og sammensatte årsaker til selvmord. Handlingsplanen er gjennomført, og fra 2009 har det vært en særskilt satsing på arbeidet mot selvmord gjennom en strategi for perioden 2009–2012. Tiltakene omhandler et bredt spekter – fra bedre statistikk til hjelp til etterlatte. Årsakene til selvmord og selvmordsforsøk er svært sammensatte. Derfor kreves det ulike tilnærminger for å hindre at mennesker velger en slik utvei. Tiltak må settes inn både i og utenfor helsetjenesten – i skoler, i arbeidslivet, i eldreomsorg og i asylmottak, for å nevne noen arenaer. Og det må skje gjennom politi, gjennom sosialetat, i politisk arbeid, i boligplanlegging og gjennom mediene. Tidlig oppfølging og effektive tiltak mot rusmisbruk, psykiske lidelser, seksuelt misbruk av barn og sosial isolasjon vil bidra til å forebygge selvmord. Vi kan forhindre mange selvmord og selvmordsforsøk, men ikke alle. En studie fra Folkehelseinstituttet viser at gutter og jenter oppga konflikter med andre som hovedårsak til selvmordsforsøket. Hos unge menn skjer ofte selvmord på impuls. Konflikt mellom nære, opplevelse av tap og manglende tro på livets muligheter er sentrale faktorer i selvmordsforsøk og selvmord. Langvarige belastninger kan føre til tunge depresjoner før et selvmord eller et selvmordsforsøk. Tiltak som fører til færre konflikter, og som gir bedre konfliktmestring, er derfor viktig. Jeg er enig med interpellanten i at vi har et stort ansvar for å bidra til å redusere omfanget av selvskading og selvmord. Når antall selvmord og selvmordsforsøk er så høyt, må vi vurdere om vi gjør de rette tingene. Derfor fikk Helsedirektoratet i oppdragsbrevet for 2011 i oppdrag å gjennomgå det selvmordsforebyggende arbeidet og vurdere ytterligere tiltak – utover det som ligger i dagens strategi. I 2007 behandlet Stortinget en interpellasjon om selvmord. Daværende helse- og omsorgsminister Sylvia Brustad viste til de mange påbegynte tiltak og til Opptrappingsplanen for psykisk helse. Etter opptrappingsplanen er midlene til å øke driften i tjenestene videreført i basisrammene. Styrking av kompetansen er også videreført gjennom utdanninger, forskning og utvikling av sentre som har ansvar for dette. Nasjonalt senter for selvmordsforskning og -forebygging har, sammen med Folkehelseinstituttet, ansvar for forskning og utvikling av utdanningstilbud. Regionale ressurssentre om vold, traumatisk stress og selvmordsforebygging skal bidra med informasjon, undervisning, veiledning og nettverksbygging. For å styrke lavterskeltilbudet i kommunene satses det på rekruttering av psykologer, og det lages undervisningstilbud for fastlegene. Spesialisthelsetjenesten har retningslinjer for forebygging av selvmord, og den nasjonale pasientsikkerhetskampanjen «I trygge hender» skal ha selvmord som et av sine hovedtemaer. Brukerorganisasjoner og organisasjoner for etterlatte og frivillige gjør en uvurderlig innsats for selvmordsforebygging. De har et utstrakt samarbeid med de regionale sentrene om vold, traumatisk stress og selvmordsforebygging og Helsedirektoratet. Spesielt har organisasjonen LEVE gitt mange etterlatte betydelig støtte. Også Selvhjelp Norge og Hjelpetelefonen gir god hjelp til mennesker som er i en fortvilet situasjon. Stortinget har det siste året behandlet tre viktige saker som vil ha betydning i det videre selvmordsforebyggende arbeidet. Gjennom Samhandlingsreformen vil kommunene få et tydeligere ansvar for tjenester til mennesker med psykiske lidelser og rusmiddelproblemer. Reformen legger vekt på forebyggende og helsefremmende arbeid. Oppgavene skal, så langt det er mulig, løses i familien, på arbeidsplassen, i skolen, på helsestasjonen, hos fastlegen og psykologen eller i barnevernet. Reformen forutsetter nært samspill mellom kommunale tjenester og spesialisthelsetjenesten. Lov om folkehelsearbeid skal bidra til en samfunnsutvikling som fremmer folkehelse og utjevner sosiale helseforskjeller. Kommunen skal ha oversikt over fysisk og psykisk helsetilstand blant innbyggerne i sin kommune. Selvmordstall og fakta om forhold som påvirker disse, er viktig å få frem. Den nye loven om kommunale helse- og omsorgstjenester er diagnoseuavhengig. Det er for å sikre at tjenestene prioriterer ut fra innbyggernes behov, og ikke ut fra alder, kjønn eller diagnose. Tilsynserfaringer med tjenester for mennesker med psykiske lidelser har avdekket betydelig svikt i tilbud og oppfølging. Derfor presiseres kommunenes ansvar for disse brukergruppene i den nye loven. Kunnskapsdepartementets Bedre læringsmiljø for 2009–2010 har som mål at alle elever opplever et godt og inkluderende læringsmiljø med trygghet, helse, trivsel og læring. Programmene Psykisk helse i skolen skal nå integreres i skolesystemet. At barn og unge lærer å sette ord på følelser, får kunnskap, lærer mestring og ikke minst bryr seg om hverandre, er også viktige elementer for å hindre selvskading. RVTS Vest har et prosjekt om selvmordsforebygging i skolen. Målet er å forebygge selvmordsforsøk og redusere skadevirkningene dersom en elev eller andre nære tar sitt eget liv. Selvmord er en enorm rystelse for mennesker som har forsøkt å ta livet sitt, og for de etterlatte. Det er viktig at tilbud gis raskt, og spesielt er det nødvendig med god psykologisk og sosial oppfølging i lokalmiljøet. Jeg håper at vi kan bli bedre til å møte og forstå mennesker i krise etter tragiske hendelser. Helsedirektoratet har begynt gjennomgangen av det selvmordsforebyggende arbeidet. Allerede nå ser direktoratet forbedringsmuligheter på flere områder. Det er gjennomført mange endringer siden forrige handlingsplan mot selvmord. Som interpellanten påpeker, har ikke tiltakene ført til at antall selvmordsforsøk eller selvmord har gått ned. Jeg er enig i at det er behov for å gjennomgå og systematisere det pågående arbeidet. Det er nødvendig å se på hva som kan gjøres annerledes, og hva som kan justeres. Målet er at dagens strategi avløses av en ny handlingsplan mot selvmord fra 2013. Men la meg understreke at det kontinuerlig skjer forbedringsarbeid i tjenestene, som ikke skal stoppe i påvente av ny handlingsplan. I ny plan er det behov for å fokusere på forebygging generelt, sårbare grupper og etterlatte etter selvmord. Planen bør også omfatte tiltak utenfor helsetjenesten. Jeg vil også kommentere at jeg er veldig enig med interpellanten i at det å skape større åpenhet om psykiske lidelser er vesentlig også i dette arbeidet og må pågå kontinuerlig. Erfart kunnskap fra brukere, pårørende, etterlatte og fagmiljøenes kompetanse er viktig. Jeg vil invitere representanter fra disse gruppene til et møte om videre plan for det selvmordsforebyggende arbeidet.