trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-05-31:
De borgerlige partiene har vært enige om at makt skal flyttes ned og ut. Vi har en felles forståelse om at samfunnet bygges nedenfra og opp og ikke ovenfra og ned, som andre medlemmer av denne forsamlingen ser ut til å mene. Til tross for det har vi hatt forskjellige innganger til disse målsettingene, bl.a. har vi forskjellige innganger ved at vi mener det er nødvendig med tre nivåer, i motsetning til regjeringen. Så har regjeringen, til dels sammen med både Venstre og Kristelig Folkeparti, ført en mer offensiv distriktspolitikk enn noen annen regjering. Vi er nå i ferd med å fullføre en regionreform der partiene har kommet sammen for å finne gode løsninger som gjør at vi får en storstilt desentralisering av makt – en prosess som på mange måter vil være startskuddet for enda mer makt flyttet nærmere innbyggerne. Det er mange spørsmål om natt og hvilke tanker en våkner med om morgenen, og da ønsker jeg å spørre statsministeren: Hva er hennes visjon når hun våkner om morgenen, for mer desentralisering av makt i Norge framover?
Iselin Nybø (Venstre), 2017-05-31:
Mange politikere har opp gjennom årene hatt et stort hjerte og et sterkt engasjement for de barna som vokser opp i fattigdom. Det er ingen som velger sin barndom, og de fleste av oss mener at alle barn som vokser opp i Norge, skal ha muligheter til å delta i sosiale aktiviteter på linje med alle andre barn – enten det dreier seg om å kunne gå i bursdagsselskaper, delta på SFO eller kunne være med på fritidsaktiviteter. Da Lars Sponheim gikk av som partileder, sa han at det var de fattige barna han skulle ønske han hadde fått gjort mer for. Vi vet at det å fjerne barnefattigdommen ikke kan gjøres med et pennestrøk, men det er mange ting vi kan gjøre for å bevege oss i rett retning. Venstre har sammen med Kristelig Folkeparti og regjeringen også gjort en del på dette feltet. Sammen har vi bl.a. fått på plass en tilskuddsordning mot barnefattigdom på nesten 200 mill. kr. Vi har fått gratis kjernetid for de barna som trenger det, altså de tre-, fire- og femåringene som har behov for det. Vi har på gang et forsøk med gratis barnehage og SFO. Vi har styrket skolehelsetjenesten og helsestasjonene. Det er bare noen eksempler på det vi sammen har fått til. Men i Venstre er vi opptatt av at vi må gå enda lenger for å løfte disse barna. Vi har bl.a. i vårt nye stortingsvalgprogram programfestet at vi ønsker å gi gratis barnehage og SFO til alle barn i lavinntektsfamilier, nettopp for å gi alle barn i Norge de samme mulighetene uavhengig av foreldrenes økonomi. Vi har også vedtatt at vi ønsker å erstatte kontantstøtten med en ventestøtte, nettopp for å få foreldrene ut av fattigdomsfella. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Hva mener statsministeren er det viktigste vi skal gjøre i neste stortingsperiode for å løfte denne gruppen opp, slik at færre barn i Norge vokser opp i fattigdom, og slik at flere barn får de samme mulighetene i livet sitt?
Iselin Nybø (Venstre), 2017-05-31:
I Venstre sier vi at alt begynner i skolen, eller at uansett hva spørsmålet er, er kunnskap svaret. Kunnskap er også nøkkelen til å løfte unger ut av fattigdom. Unger som føler at de kan forfølge drømmene sine, gjør det, og de støtter opp om det samfunnet som de lever i. Mye av de urolighetene og den usikkerheten vi er vitne til rundt omkring i verden, skyldes at det er samfunn der ikke alle har de samme mulighetene. Både USA og Storbritannia er eksempler på land med klassedelte samfunn. De har noen av verdens aller beste universiteter, men disse er ikke tilgjengelige for alle. De er tilgjengelige for de rike, og de er tilgjengelige for dem som har muligheter i livet. I begge disse landene ser vi negative tendenser. Vi ser at folk gjør valg fordi de ikke føler at livet blir bedre for dem selv og de rundt. De må ha flere jobber fordi lønningene er lave. De opplever at de ikke får ta del i den velstandsøkningen som andre har hatt. De føler en avmakt. Hva mener statsministeren Norge kan bidra med i verden for å sikre at verdenssamfunnet beveger seg framover og ikke bakover, at det ikke oppstår ghettoer og ungdomsgenerasjoner som ikke får forfølge drømmene sine og ikke støtter opp om de samfunnene som de lever i?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Tidlig i 2014 stilte jeg et spørsmål til statsråd Horne om barnefattigdom. Horne svarte da: «Jeg registrerer at bekjempelse av barnefattigdom har vært et satsingsområde for den foregående regjeringen uten at man har lyktes(…) (…) Hun presiserte også at Solberg-regjeringen kom til å ta denne problemstillingen på alvor. Året etter kutter man 600 mill. kr i barnetillegget for uføretrygdede, en gruppe som er omfattet av stor barnefattigdom. Vi ser resultatene etter fire år med Solberg-regjering. Som statsministeren selv sa: Barnefattigdommen øker. Er det da grunn til å definere Solberg-regjeringens politikk på dette området som mislykket?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-05-31:
Vi vet at det har langsiktige helsemessige og psykososiale konsekvenser å leve i langsiktig og vedvarende fattigdom. Regjeringen har fokusert på tidlig innsats, både i skolen og innen helse. Det er viktig at vi også tenker tidlig innsats når det gjelder det å vokse opp i fattigdom i Norge, når vi vet hvilket stigma det gir å vokse opp i fattigdom, hvilket utenforskap det gir å leve i fattigdom, og hva dette medfører for barn og unges barndom og ungdom. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hva er regjeringens tidlige innsats for fattige barn?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2017-05-31:
Jeg har denne gangen latt meg inspirere av partiet Alternativet i Danmark, som bruker å spørre folket hva de ønsker å spørre statsministeren om. Vi har laget en åpen nettside der folk kan sende inn spørsmål og stemme på det de er mest interessert i. Det kommer vi til å gjøre mer av framover. Et av de mest populære spørsmålene handler om sysselsetting og risikoen for plutselig ledighet og dermed sosiale utfordringer for familier og enkeltpersoner. Vi vet jo at samfunn med høy ledighet også betyr et samfunn med stor ulikhet. En rapport fra Stanford University spår at biler som går på olje og diesel, vil være ute av salg innen åtte år. Vi vet også at Storbritannias regjering nå beregner at den framtidige strømveksten deres vil inneholde en langt høyere andel fornybar energi enn tidligere antatt, på bekostning av gass. Det folket lurer på, er hvordan statsministeren tar høyde for at fornybarrevolusjonen kan skje langt fortere enn det regjeringen planlegger for, og hvordan det vil ramme vår olje- og gasseksport, norske arbeidsplasser og velferden til framtidige generasjoner – våre barn og barnebarn.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Samlokalisering av nødsentraler og styrket beredskapsarbeid var noe av det viktigste vi skulle gjøre sammen etter 22. juli. Det var en del av oppfølgingen av Gjørv-kommisjonens rapport. Vi var alle enige om at det skulle vi gjøre. Så skjedde det noe annet. Vi har hatt en åpen og en lukket høring om objektsikring. Vi har sittet nede i kjelleren her, i et hemmelig og boltet rom, og diskutert som om det var en av de mørkeste hemmelighetene vi har hatt på lenge. På mange måter var ikke det så langt fra sannheten. Det som blir slått fast, er at arbeidet ikke er blitt gitt prioritet, verken i Justis- og beredskapsdepartementet, i Forsvarsdepartementet eller i Politidirektoratet. Riksrevisjonen skriver at ikke en gang forsvarsministeren eller justis- og beredskapsministeren klarer å gi svar på hvorfor det ikke ble gitt prioritet. Det er blitt gitt flere forklaringer. Det blir stadig vist til omstillingsprosesser i politiet, men må vi virkelig velge mellom omstillingsprosesser i politiet og en god beredskap? Statsministeren viste selv til – i hvert fall fem ganger i den åpne høringen – at årsaken til at man ikke fulgte så godt med, var at POD hadde meldt grønt selv om det ikke var helt irrgrønt, og så viser det seg nå ikke å være en god forklaring likevel. Hvorfor sørget ikke statsministeren for å gi arbeidet med å sikre kritiske objekter prioritet, slik som Stortinget har vedtatt? To justisministre har ikke klart å levere på samlokalisering av nødsentraler. Hva har statsministeren gjort for å påse at regjeringen følger opp Stortingets vedtak? Denne saken har vist at det å vedta noe i denne salen, ikke nødvendigvis betyr at det skjer.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Jeg forstår at det er vanskelige prosesser som tar lengre tid enn forventet. Men Stortinget vedtok at beredskapsarbeidet og objektsikringen skulle ha en viss framdrift. Det hadde det ikke. Stortinget vedtok at man skulle ha disse omstillingsprosessene, som skulle ha en viss framdrift. Det hadde de ikke. Riksrevisjonen skriver at det er veldig alvorlig at de to tingene ikke kunne skje samtidig. Vi har blitt kjent med et POD som trenerer Stortingets vedtak om nødsentraler. Når Stortingets vedtak ignoreres og går senere enn antatt, har statsministeren ingen tanker om hvem det er som egentlig har makt? Statsministeren skyldte selv på POD, som meldte grønt, og sa at det var en av grunnene til at beredskapsarbeidet, forbedringene, gikk for sent. Fem ganger i den åpne høringen dro hun fram at det var fordi POD mente det de gjorde, at man ikke fulgte med. Statsministeren har jo selv et ansvar for å følge med på at noe av det viktigste man skal gjøre, blir gjort. Er det POD som er ute av stand til å la seg styre, eller er de umulige å styre?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-31:
Riksrevisjonens rapport viste som kjend store svakheiter ved regjeringas arbeid med objektsikring per 2015. Gjennom høyringa har statsministeren gjort det til si hovudforklaring at Politidirektoratet «melde grønt», altså gav ok-signal oppover – det er rett som representanten Christensen sa, ho gjentok det fem gonger i høyringa. Men Politidirektoratets melding gjaldt ikkje andre sektorar enn deira eigen, f.eks. ikkje forsvarssektoren, og det er Forsvaret som eigde instruksen og hadde ein stor del av nøkkelobjekta som skulle sikrast. Og Forsvaret rapporterte og meldte frå oppover om statusen. Politidirektoratets melding gjaldt heller ikkje heile sektoren deira, men berre delar av det ansvaret dei hadde. Held statsministeren fast på at hovudforklaringa til det svært kritikkverdige bildet var at Politidirektoratet melde frå at det var ok i delar av justissektoren?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Jeg har følgende spørsmål til helseministeren: «Et enkelt skolemåltid er et godt virkemiddel for å bidra til å utjevne sosiale og helsemessige forskjeller hos barn. Begrunnelsen for hvorfor regjeringen kuttet skolefruktordningen og er imot å innføre et enkelt skolemåltid, er ofte «prioritering». De 25 milliardene som er gitt i skattekutt, er 10 317 pst. mer enn hva skolefruktordningen kostet. Hvorfor mener statsråden det er riktig å prioritere skattekutt framfor et enkelt helse- og læringsfremmende måltid til elevene?»
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Alf Prøysen hadde en morsom vise om Hilma som drev og filma, men det er ikke spesielt mye filming i dag å påstå at vi har et helt annet skatteopplegg i Arbeiderpartiet enn det regjeringen driver på med. Vi har til og med penger som vi har satt av til både frukt og grønt og et måltid i skolen. Helseministeren nevner handlingsplanen for godt kosthold. Der står det veldig mye bra. Jeg siterer: «Kosthold, mat og måltider har betydning for helse og trivsel og er en viktig del av hverdagen.» Og så sier man – og det er også viktig – at et usunt kosthold er «blant de viktigste risikofaktorene for sykdom og for tidlig død både i Norge og i resten av verden». Det er som jeg skulle sagt det selv – strålende analyser. Det er bare én ting: I folkehelsehuset til regjeringen er det et stort rom med en stor elefant, og den elefanten heter «mangel på tiltak». Jeg spør igjen: Hvorfor vil ikke regjeringen komme med kraftfulle tiltak som kan gjøre noe med denne situasjonen, med tidlig innsats, gode måltider i skolen, i stedet for hele tida å lite på at alle kommuner gjør akkurat det som er bra?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Jeg kunne godt ha sagt masse om Arbeiderpartiets meget gode programforslag og om det vi har satt av i våre alternative budsjetter til en skolematordning for alle barn. Skolen er jo en arena der alle barn treffes. Skal vi ha treffsikre tiltak på dette viktige feltet, må vi inn i skolen, og regjeringen må komme med egne tiltak, ikke bare lite på at kommunene gjør det riktige, for kommuner er forskjellige og har ulikt utgangspunkt. Derfor spør jeg igjen: Hvorfor vil ikke helseministeren lytte til det folkehelseforskerne sier, at skal vi få dette til, må vi komme med kraftfulle, universelle tiltak i tillegg til dem som er eksplisitt målrettet mot høyrisikogrupper? Derfor spør jeg: Er det ikke slik at regjeringen kan tenkes å ha noen kroner mer enn det man har nå, som når alle barn – som altså forskerne råder oss til?
Bent Høie (Høyre), 2017-05-31:
Hvis dette hadde vært en fotballkamp, tror jeg representanten Tove Karoline Knutsen nå hadde fått gult kort for filming. Realiteten er at Arbeiderpartiet aktivt har støttet om lag 12 mrd. kr av disse skattelettelsene, det vesentlige av skattelettelsene i personbeskatningen og også lettelsene i selskapsskatten. Som helse- og omsorgsminister er min oppgave å ivareta et bredt folkehelsearbeid og å bidra til gode og trygge helsetjenester. Vi er nødt til å ha et helhetsperspektiv i dette. Utdanning og arbeid har stor betydning for å utjevne sosial ulikhet på helseområdet. Derfor prioriterer vi tidlig innsats i barnehage og skole, økt kompetanse hos lærerne, økt gjennomføringsgrad i skolen og tiltak som også bidrar til å trygge arbeidsplasser. Samtidig følger vi opp folkehelsemeldingen som legger til rette for sunne valg. Vi har satt i verk en rekke tiltak som støtter kommunene når det gjelder å legge til rette for god mat, gode måltidsvaner og daglig fysisk aktivitet, bl.a. et forsøk med mer tid til fysisk aktivitet og kroppsøving på ungdomstrinnet. Jeg vil også minne om at regjeringen i mars la fram en ny nasjonal handlingsplan for bedre kosthold, der mat og måltider i barnehagen og skolen er et viktig tema. Kosthold, mat og måltider er selvfølgelig i første rekke foreldrenes ansvar, men skolene er nødt til å sikre gode rammer for måltidene, noe som er viktig for både helse, trivsel og læring. Derfor har jeg og kunnskapsministeren sendt brev til alle kommunene, bl.a. om betydningen av å legge til rette for at elevene får nok tid til å spise, i tråd med Helsedirektoratets retningslinjer. En hovedutfordring i norske skoler i dag er at veldig mange barn, de aller fleste, har med seg en matpakke hjemmefra, men veldig mange steder har de faktisk ikke tid og omgivelser som er gode nok til at de får spist den maten de har med seg. Mange skoleeiere og skoler har, også på eget initiativ, etablert ordninger med mat og måltider i samarbeid med foreldre, elever og lokale aktører. Gode eksempler er nå samlet i en idébank som Nasjonalt senter for mat, helse og fysisk aktivitet står bak. Utdanningsdirektoratets spørringer til skolene inkluderer dette halvåret mat og måltider, og tilbakemeldingene vil bli et viktig grunnlag for å vurdere også andre tiltak på dette området framover. Matpakken har en solid posisjon i barneskolen. I ungdomsskolen har mange skoler kantineløsninger, og noen serverer frokost. Utfordringen er tiden som settes av til å spise. Regjeringen prioriterer tiltak som støtter foreldrenes og kommunenes ansvar for mat og måltider i skolen, samtidig som vi prioriterer tiltak innen utdanning og arbeid, som er de viktigste faktorene for å utjevne sosiale forskjeller. Det er nettopp det som bidrar til å bekjempe ulikhet og sosiale forskjeller innen helse i Norge. Vi må gripe fatt i årsakene til at ulikhetene oppstår, ikke prøve å pynte på det i etterkant.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-31:
Vi har kraftfulle tiltak, tiltak som når hele befolkningen. Blant annet har vi et bredt samarbeid med alle dem som produserer og selger mat i Norge, som innebærer at salt, sukker og mettet fett blir redusert i de matvarene som kommer i kjøleskapene og brødskuffene til oss alle sammen. Vi bidrar også til økt salg av frukt, nøtter og fisk, som vi skal spise mer av. Samtidig ser vi også at det som f.eks. er Arbeiderpartiets så kraftfulle tiltak, innebærer noen titalls millioner kroner for at en femti skoler skal forsøke med et skolemåltid i løpet av dagen. Det er faktisk ikke nødvendig med forslaget fra Arbeiderpartiet, for det er betydelig flere skoler som allerede er i gang med det under denne regjeringens politikk. De eksemplene som er i gang, og som prøves ut i de norske skolene i dag, er så gode at vi har en egen bank som fordeler dem ut slik at kommunene kan finne ulike måter å gjøre dette på. Det er ikke nødvendig med de forslagene som Arbeiderpartiet har kommet med, for dette er i gang allerede.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-31:
En rekke av disse tiltakene når alle barn. 60 pst. av barna i skolen i dag har ikke tid nok til å spise den maten de enten får servert på skolen eller har med seg i matpakken. Det gjør vi nå noe med, nettopp fordi det er de grunnleggende utfordringene når det gjelder mat i skolen. Det er ikke noen sammenheng mellom den retorikken Tove Karoline Knutsen bruker på dette området, og de alternative budsjettene som de selv legger fram. I Arbeiderpartiets alternative budsjett for 2017 hadde de 66,7 mill. kr til en forsøksordning i et titall skoler med et skolemåltid i løpet av dagen. Det er ikke en universell ordning. Det er betydelig flere skoler enn det Arbeiderpartiet her foreslår, som er i gang med dette allerede. Her slår Arbeiderpartiet inn åpne dører. Arbeiderpartiet prioriterer altså 66,7 mill. kr til dette samtidig som de har stemt for om lag 12 mrd. kr i skattelettelser. Så den retorikken som Arbeiderpartiet brukte i sitt innledende spørsmål her, kan betegnes som filming.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-31:
Jeg mottok 24. mai en foreløpig redegjørelse fra Helse Sør-Øst om den planlagte tjenesteutsettingen. PwCs foreløpige hovedkonklusjoner viser at Sykehuspartner ikke har hatt tilstrekkelig kontroll på tilgangsstyringen, og at de ikke har hatt tilstrekkelig sporbarhet på tilganger til helseopplysninger. De fire helseregionene har separate IKT-infrastrukturer. Alle har informert om at verken interne eller eksterne brukere som har tilgang til infrastrukturen i Helse Sør-Øst, kan skaffe seg tilgang til servere med personsensitive data i andre helseregioner. Statsforetaket Norsk Helsenett leverer tjenester til hele helse- og omsorgssektoren. Disse tjenestene knytter seg primært til meldingsutveksling. Innholdet i meldingene som blir sendt i helsenettet, krypteres hos avsender med mottakers identifikasjon, slik at det kun er rett mottaker som kan dekryptere og lese meldingene. Det er også her pasientopplysninger lagres, altså hos sykehusene, kommunene, fastlegene osv. Meldingene blir aldri åpnet underveis i helsenettet. Norsk Helsenett har informert om at et helsenett er organisert slik at brukere i en virksomhet, selv med utvidede rettigheter, ikke kan ta seg inn i en annen virksomhet, f.eks. en annen helseregion, kommune, fastlege osv. I tillegg skal hver enkelt virksomhet som oppbevarer helseopplysninger, ha egne sikkerhetsmekanismer som hindrer at uvedkommende får tilgang til informasjonen. Saken om tjenesteutsetting i Helse Sør-Øst har lært oss at det er vanskelig å få absolutte garantier for informasjonssikkerhet i systemer som er koblet til internett. Dette gjelder for så vidt for alle samfunnssektorer og også for annen infrastruktur enn IKT. Jeg oppfatter at det kritiske punktet for all sikkerhet – også informasjonssikkerhet – ligger i krysningsfeltet mellom de tekniske, avtalemessige og juridiske sikkerhetsmekanismene og i atferden til de aktørene som til enhver tid har ansvaret for pasientopplysninger og tilgangssystemer til slike opplysninger. Mandag 29. mai møtte jeg alle styrene og den administrative ledelsen i de fire helseregionene. Jeg la vekt på betydningen av at de regionale helseforetakene lærer av hverandres erfaringer og utvikler bedre løsninger i framtiden. Det er viktig at alle nå går igjennom egne systemer og rutiner knyttet til tilgangsstyring. Jeg har også forstått at Norsk Helsenett på eget initiativ ønsker å se på sin virksomhet basert på de samme erfaringene.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-31:
Jeg er enig med representanten i at den rapporten som kom fra PwC, er svært alvorlig. Den avdekker at det ikke har vært tilstrekkelig kontroll i den fasen som Helse Sør-Øst og Sykehuspartner nå har vært inne i. Jeg vil likevel understreke at denne virksomhetsoverføringen ikke er gjennomført. Den fasen som det her er snakk om, er planleggingsdelen av dette. Jeg mener at denne rapporten også reiser problemstillinger som gjør at jeg har valgt å si at vi skal sette i gang et nasjonalt arbeid på dette, et oppdrag som kommer til å bli gitt Direktoratet for e-helse, der også alle andre viktige sentrale kompetansemiljøer, inkludert de ansattes organisasjoner og tillitsvalgte, vil bli tatt med for å sikre oss at vi får utviklet en bedre felles forståelse for hva som skal være riktige krav på dette området når det gjelder ekstern tilgang for leverandører.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-31:
For det første er det viktig å understreke at ansvaret for denne typen avtaler, for IKT-infrastrukturen og for at lover, regler og sikkerhetsmekanismer følges, ikke er noe som kan skyves oppover i systemet. Det er det helseregionene og de enkelte virksomhetene som har ansvaret for. Derfor er det ikke sånn at Helse- og omsorgsdepartementet har behandlet den typen spørsmål. Det er det styret i Helse Sør-Øst som har ansvaret for. Jeg har fått en rekke spørsmål fra kontroll- og konstitusjonskomiteen som går inn på mange av de problemstillingene som representanten her trekker opp. Det svaret vil bli gitt 1. juni, altså i morgen.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-31:
«En ekstern gransking viser at Helse Sør-Øst ikke har hatt kontroll med tilgangene til IT-arbeidere i utlandet og ikke med sporing av hva de har brukt tilgangene til. Ifølge PricewaterhouseCoopers er tilgangene av en slik karakter at de har eller vil kunne tilegne seg eller andre brukere administratorrettigheter på én eller flere servere. Det er ikke mulig å hindre at slike brukere får tilgang på helseinformasjon. Kan statsråden garantere for at tilgangene ikke gir adgang til flere deler av eller hele Norsk Helsenetts pasientdata?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg håper inderlig det er som statsråden sier, at det er separate dataservere i de fire helseforetakene, men det er jo også slik at Norsk Helsenett henter dataene fra de enkelte sykehusforetakenes servere, så det er en forbindelse her. Og det er det spørsmålet handler om – om ruter-tilgangene til serverne i Helse Sør-Øst også kan gi en lettere tilgang til å komme seg igjennom de eventuelle brannmurene som er der. I åtte måneder har direktøren i Helse Sør-Øst forsvart avtalen med HP og sagt at det ikke er mulig å komme i kontakt med pasientdata gjennom IKT-drift fra utlandet. PwC har brukt 14 dager på å lage en lang rapport, men de har brukt kortest tid på å fastslå at den muligheten er helt åpenbar.(Presidenten klubber.) Det er vanskelig å ha tillit til at det er kompetanse …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-31:
Tilbake til de åtte månedene. Direktøren har jo hatt åtte måneder og sikkert mer enn det også før kontrakten ble inngått i september i fjor. Hun har fortsatt i åtte måneder å forsvare at dette ikke var mulig. Det neste spørsmålet er jo om Helse- og omsorgsdepartementet ikke sitter på en kompetanse. Alle disse bekymringsmeldingene handler jo om denne muligheten, som på 14 dager er veldig avklart, at man får tilgang til pasientdata når man får tilgang til å drifte dataservere. Finnes ikke den kompetansen i Helse- og omsorgsdepartementet som PricewaterhouseCoopers brukte kanskje én av de 14 dagene på å fastslå? Til og med Pensjonistforbundet sendte inn bekymringsmelding. Det skulle ikke være så vanskelig å forstå at dette var en mulighet. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at den kompetansen finnes i departementet?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
«Det jobbes med å starte en ny folkehøgskole på Evje. Skolen vil hjelpe ungdom som sliter med overvekt, til livsmestring og endring av livsstil. Det vil også forebygge utenforskap. Etterspørselen etter et slikt tilbud er stor. Det foreligger en rekke helsefaglige anbefalinger av tilbudet. Dette vil kunne hjelpe den enkelte og føre til store besparelser for samfunnet. Skolen har bred politisk støtte lokalt og regionalt. Hvordan kan statsråden bidra til at dette viktige tilbudet på Evje kan komme i gang så raskt som mulig?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Jeg er glad for at statsråden ikke lukker døra, at han holder den litt på gløtt – i hvert fall slik jeg tolker statsråden her – at en peker på at dette er et viktig supplement, at det vil berike bredden i utdanningstilbudet vårt, og at det er spennende, men at det er et system som er litt utfordrende i så måte. Men det har jo vært gjort tidligere, og det vil absolutt være hensiktsmessig å prioritere midler til dette. Det mener i hvert fall undertegnede. Ikke minst bør det i hvert fall ikke være noe argument at det har kommet noen flere folkehøyskoler på Sørlandet. Jeg tenker at det må være det folkehøyskolene har å tilby, som må stå i sentrum. Spørsmålet er: Hvordan ser statsråden for seg prosessen videre for å muliggjøre nettopp et slikt viktig supplement?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-05-31:
Jeg håper at en kan få til en realisering raskt. Skolen har bred støtte, både politisk og faglig. Regnestykkene tilsier at hvis bare 2 av 100 av disse ungdommene kommer seg ut i inntektsgivende arbeid og blir der til pensjonsalder, har en finansiert tilskuddet til denne skolen. Det viser jo et samfunnsøkonomisk regnestykke som absolutt er spennende. Det jeg har lyst til å avslutte med, er å utfordre statsråden: Kunne han tenkt seg i hvert fall å ta en prat med helseministeren, eventuelt arbeidsministeren, nettopp for å drøfte f.eks. denne skolen og se om det er noen muligheter for å få litt fortgang i dette – i hvert fall drøfte de samfunnsøkonomiske og helsemessige gevinstene som kan ligge i å satse nettopp på denne type skoler?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Det er veldig spennende, det de planlegger å holde på med på Evje – ved siden av å være en folkehøyskole, som er et viktig supplement til resten av utdanningssystemet vårt. Både folkehelse, livsmestring og overvekt er klare og store samfunnsproblemer. I dag har vi 79 folkehøyskoler spredt over hele landet. I løpet av denne perioden har vi godkjent to nye folkehøyskoler, Kristiansand Folkehøyskole og Skap Kreativ Folkehøyskole. Systemet er slik – og det har det vært veldig lenge – at folkehøyskoleloven ikke er en rettighetslov. Den fastsetter noen vilkår som må være oppfylt for at en folkehøyskole skal kunne godkjennes. I tillegg til at en søker oppfyller alle disse vilkårene for godkjenning, må det prioriteres midler i statsbudsjettet til en ny skole. Den 1. april året før oppstart er søknadsfristen. Folkehøgskolen Helse ved Evjeklinikken AS søkte første gang om godkjenning våren 2016. Da var det ikke satt av midler til ny folkehøyskole i statsbudsjettet. Jeg er kjent med at Folkehøgskolen Helse ved Evjeklinikken AS ikke fornyet sin søknad innen fristen 1. april 2017, men det betyr ikke nødvendigvis at de ikke fortsatt ønsker å starte opp. Som sagt mener jeg at det er et veldig fint initiativ – det høres ut som en godt planlagt skole. Men det er rett og slett opp til budsjettprosessene om man får den godkjent eller ikke, på det tidspunktet man ønsker.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Jeg er enig med representanten de Ruiter i at det at det er mange folkehøyskoler på Sørlandet, ikke er noe argument i seg selv. Det er tilfeldig at de to skolene som har fått penger i denne perioden, ligger på Sørlandet. Det jeg vil anbefale skolen, er å sende en søknad hvert år, formelt. Som sagt er det ikke slik at vi godkjenner søknadene, i den betydningen at dette er ikke friskoler. Det er ikke slik at hvis man får godkjent søknaden, får man starte opp. Man oppfyller kriteriene som må til for å starte en folkehøyskole, og så kommer det an på budsjettet, rett og slett. Jeg vil anbefale at man fortsetter å sende inn søknad innen aprilfristen hvert eneste år, og så må man som alle andre vise at man har en god sak, og vente og se på statsbudsjettet som regjeringen legger frem. Det er Stortinget som i siste instans avgjør hva som skal få støtte eller ikke.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Jeg tror ikke jeg kan love et eget møte bare om denne skolen. Men som jeg sa: Folkehelse, livsmestring og livsstilssykdommer ligger i kjernen av mye av det regjeringen har jobbet med, og som vi også har jobbet med i skolen. I de nye læreplanene blir folkehelse og livsmestring et av de fagovergripende temaene som skal gå igjen i flere fag i skolen i årene fremover. Så jeg kan absolutt forhøre meg med helseministeren og arbeidsministeren, f.eks., eller med andre som er relevante, om hvordan de ser på denne folkehøyskolen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Først en liten korreksjon til representanten Grande. Det var en veiledende språknorm vi gikk inn for, ikke en språknorm. Fasiten for hva regjeringen ønsker, er at vi har lagt frem en ny rammeplan for barnehagene. Fra første stund sa jeg klart ifra om at jeg er ikke tilhenger av, og regjeringen er ikke tilhenger av, å ha individuelle ferdighetsmål i barnehagen, slik som vi har bygd opp i skolen vår. Jeg mener barnehagen er en læringsarena og det første steget på utdanningssamfunnets stige, men barnehagen skal ikke bli en skole. Læring i barnehagen må foregå på barns og barnehagens premisser, og det gjenspeiles for øvrig i mitt partis politikk. Derimot forstår jeg ikke representantens skepsis til mer planlagte aktiviteter med klare mål for hva barn skal sitte igjen med, eller til mer formell lek. Fri lek er veldig viktig i barnehagen, og det meste av barnehagedagen vil så å si alltid måtte inneholde fri lek. Barn lærer mye av å leke helt selv. Men Stortinget med representanten Grandes parti har bedt regjeringen om å styrke språkarbeidet i barnehagene, f.eks. Det er mye språkarbeid i fri lek, men det kan innebære noe mer formell lek: å leke noe de voksne har tilrettelagt. Det kan også innebære mer planlagte aktiviteter med klare mål for hva barna som gruppe skal sitte igjen med, eller hva man ønsker med aktiviteten. Det er noe ganske annet enn individuelle kompetansemål eller individuelle læringsmål, slik som vi har i skolen, enn si å begynne å måle det. Så har jeg ikke i detalj gått inn og sett på hva Oslo Høyre har foreslått i Oslo bystyre, rett og slett fordi jeg er statsråd og forholder meg til Stortinget, men jeg har fått med meg ambisjonen, nemlig at alle barn bør lære norsk før de begynner på skolen. Det er en ambisjon jeg stiller meg 100 pst. bak, og som jeg antar at representanten Grande deler.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Lekens formål er lek. Lek har en egenverdi. Så har den den ekstra fordelen med seg at man gjennom å leke – da snakker jeg om å leke helt fritt – også lærer veldig mye. Man lærer f.eks. å forholde seg til andre barn, man kan lære om naturen og om rollemønstre, man kan lære språk. Veldig mye av dette ligger i den frie leken. Når jeg snakker om at de barnehageansatte – som vi for øvrig ønsker flere av, vi styrker nå pedagognormen i barnehagen og sender på høring et forslag om bemanningsnorm – også der har en rolle, er det fordi at også i den frie leken kan det av og til være at erfarne barnehageansatte med tung og solid utdannelse er nødt til å gå inn og sikre at alle kan være med. Det er ikke gitt at hvis barna alltid får holde på helt selv, uten at f.eks. voksne av og til bidrar til at alle får være med, eller at alle forstår kodene i leken, så vil det være et gode. Men barnehagen skal ha masse rom for fri lek, og også rom for lek og læring.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Det har ikke tatt lengre tid enn det Stortinget har bedt om. Stortinget har med representanten Grandes parti bedt meg om å vurdere . Representanten Grande kan jo selv redegjøre for hvor mye penger som lå inne til en forsterket pedagognorm i Arbeiderpartiets alternative budsjetter i denne perioden. Helårseffekten i 2018 – der sa jeg galt til representanten Grande forrige gang vi hadde en replikkveksling om dette – er 400 mill. kr til flere barnehagelærere, og pengene kommer allerede fra høsten av. Det betyr at kommunene og private barnehager må heve dagens pedagognorm, som i praksis ligger på 37–38 pst. og opp til 44 pst. Når vi i løpet av denne perioden har tredoblet pengene som går til kvalitet og innhold i barnehagen, er det nettopp fordi det er det vi prioriterer. For øvrig vil jeg anbefale representanten Grande å se på andre kommuner, og også se på om Arbeiderpartiet – Norges største ordførerparti – fyller normen på 50 pst. i alle kommunene de styrer og har styrt lenge.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Jeg er ikke for Fremskrittspartiets modell, det er heller ikke det partiet jeg representerer, og det er heller ikke regjeringens politikk. Regjeringens politikk, som jo er det statsråder blir kalt inn til Stortinget for å svare for, kom veldig tydelig frem i friskoleloven i 2015, hvor vi laget en friskolelov som befestet prinsippet om at vi skal ha ikke-kommersielle friskoler – faktisk styrket det prinsippet – men samtidig løste opp i noe av den rigiditeten i den gamle friskoleloven som gjorde at man f.eks. kunne starte religiøse friskoler, men man kunne ikke starte skoler med en bestemt faglig profil, enn si private yrkesfagskoler. Når det gjelder tilskuddssatsen, har det flere sider ved seg. I dag er den på 85 pst. Det betyr at elevene må betale de siste 15 pst. For øvrig får heller ikke friskoler penger for kapital – type bygninger og sånt. Så det å ha 100 pst. finansiering, selv om ikke Høyre har det i sitt program, og det heller ikke er regjeringens politikk, rett og slett fordi det koster veldig mye, vil i praksis innebære at elevene slipper å betale for friskoler. At det skulle være et veldig urettferdig prinsipp, eller noe man går i fakkeltog mot, har jeg litt vanskeligheter med å se.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Representanten kan være trygg på at statsråden – jeg, altså – ikke kommer til å sitte i de forhandlingene, og jeg er helt sikker på at representanten vet, fra et liv i politikken, at det ikke er slik at alle forhandler på sitt område. Det er heller ikke sånn at jeg avlyser Fremskrittspartiets politikk. Det har jeg ingen makt eller myndighet til. Jeg sier rett og slett hva som er regjeringens politikk, jeg sier at vi fikk en ny friskolelov i 2015, som Fremskrittspartiet også stemte for, og jeg sier hva som er Høyres politikk. Det må jo være greit å gjøre. Så vil nok den store diskusjonen rundt friskoleloven i neste periode, realistisk sett, bli om Arbeiderpartiet får gjennomslag for den venstrevridningen de har foretatt i friskolepolitikken. Arbeiderpartiet har jo tidligere stått på et friskoleforlik, men ønsker nå å innføre en lokal vetorett for kommuner og fylker mot friskoler, noe som f.eks. vil gjøre livet veldig vanskelig for dem som nå ønsker å starte en kristen friskole. Da er det helt avhengig av hvilket flertall som er i kommunestyret, noe som bryter ganske grunnleggende med tanken om at selv om kommunenes mening skal tillegges vekt, er det også sånn at man skal ha en mulighet til reelt sett å starte et supplement til den offentlige skolen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Jeg skjønner at representanten har veldig lyst til å trekke en konklusjon. Det er jo sånn at hvis det skulle vise seg at Fremskrittspartiet får 25 pst. ved valget og Høyre får 10 pst., vil det påvirke forhandlingene etter valget. Jeg mener at Høyres friskolepolitikk er veldig klok og veldig god, jeg mener at det er den folk burde stemme på, og at den er bedre enn både det Fremskrittspartiet har i sitt program, og det Arbeiderpartiet har i sitt program, men det går ikke an å stå i en spørretime, som statsråd, og avlyse andre partiers politikk. Det går det ikke an å gjøre. Men jeg tror vel – og nå tror jeg ikke jeg tar munnen for full – heller ikke dette er det Fremskrittspartiet kommer til å prioritere høyest i nye regjeringsforhandlinger. For øvrig sa representanten at jeg avlyste Fremskrittspartiets skolepolitikk. Jeg verken avlyser Fremskrittspartiets skolepolitikk eller tror at friskolene er hele Fremskrittspartiets skolepolitikk. Det er og blir en relativt liten del av den samlede skolepolitikken i Norge.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Nei.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Svaret er også denne gangen nei, men jeg vil gjerne legge til litt mer. Jeg er enig i at det er et veldig besnærende prinsipp å tenke at man ikke skal slippe noen elever ut av skolen før de har lært alt de skal. Egentlig er det det prinsippet vi legger til grunn og burde legge til grunn, i absolutt alle fag, ikke bare svømming. Når det gjelder svømming, har man til forskjell fra – uten å nevne navn – tidligere regjeringer faktisk gjort noe i denne perioden. Det er ikke sånn at vår politikk for å styrke svømmefaget har vært å innføre en test. Det har vært å endre kompetansemålet slik at det ble tydelig hva elevene skal lære. Det har vært å innføre stimuleringsmidler, særlig sammen med Venstre som pådriver, for at barnehagebarn skal få mulighet til svømmeopplæring. Og det har vært en ekstra tilskuddsordning slik at de som ikke har kommet til/vært i Norge når svømmeundervisningen har vært, skal få mulighet til å ta igjen svømmeundervisningen senere. Alt dette legger press på kommunene for å gjøre den jobben de alltid har skullet gjøre, nemlig lære barna å svømme. Spør man svømmemiljøet i Norge, vil de si at dette har gjort en forskjell, og de har bedt om det i mange år.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Veksten i de frie inntektene har vært høyere i denne perioden enn i den rød-grønne perioden. I fjor var det et rekordår for norske kommuner. Det skyldes både en god kommuneøkonomi og andre faktorer. Representanten nevner en reportasje i TV 2 som viser at midlene som vi har bevilget, 1,3 mrd. kr, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, til flere lærere på 1.–4. trinn, ikke i alle kommuner har ført til flere lærere. Men TV 2 hadde også en annen reportasje som viste at i veldig mange av kommunene som Arbeiderpartiet styrer – Norges største ordførerparti – hadde de åpenbart ikke hørt på partileder Jonas Gahr Støre, som i valgkampen i 2015 sa at lese-, skrive- og regnegarantien til Arbeiderpartiet skulle gjennomføres ved å ansette flere lærere. Da har man ikke bare ikke-lyttet til sin egen partileder, men man har heller ikke benyttet sjansen når det borgerlige stortingsflertallet har gitt øremerkede midler til nettopp flere lærere på 1.–4. trinn. Så her mener jeg det er flere som burde ta ansvar for eget hus.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
La meg starte med å slå fast at det store flertallet av norske elever går i offentlige skoler i dag, og slik kommer det også til å være i fremtiden. Samtidig er regjeringen opptatt av at den enkelte også skal ha mulighet til å velge alternativer til den offentlige skolen. En av forskjellene med den nye friskoleloven er at de alternativene ikke bare behøver å være religiøse eller pedagogiske alternativer, men at det også åpnes for private yrkesfaglige skoler. De skal gi en opplæring som er jevngod med opplæringen i offentlig skole. De skal føre til den samme sluttkompetansen, selvfølgelig. Og vårt utgangspunkt er at vi kan og bør slippe til aktører og bransjer som kan gi et positivt bidrag til utviklingen av fag- og yrkesopplæringen. Det er skjønnsmessig godkjenning etter friskoleloven. Det gis ikke godkjenning dersom det fører til negative konsekvenser for vertskommunen eller vertsfylket. Hva det vil innebære, er selvfølgelig en skjønnsmessig vurdering, men det er en viktig begrensning som sikrer at den lokale skolestrukturen ikke blir skadelidende. Det innebærer også at frittstående tilbud – også yrkesfaglige skoler – skal være et supplement til det offentlige. Dagens godkjenningsordning er en videreføring, den er altså helt lik den praksisen som gjaldt under den tidligere friskoleloven. Den eneste forskjellen er at man nå tillater å ha også private yrkesfagskoler. Jeg mener at det er en rimelig balanse, hvor vi på den ene siden ønsker å slippe til flere typer friskoler, og på den andre siden også tar hensyn til vertsfylket og kommunene, hvis det er relevant. På den måten får vi rett og slett utdannet flere av de fagarbeiderne vi trenger.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Jeg er enig i at fylkene burde dimensjonere utdanningene sine. Og for å være helt ærlig er ikke problemet at de fleste fylker jobber for mye med dimensjonering av utdanningene sine, men snarere at de gjør det altfor lite. Hordaland har i mange år vært et veldig godt yrkesfagfylke, et godt lærlingfylke også, så det tyder vel på at de kanskje har vært litt flinkere enn andre. Gjennom behandlingen i Kunnskapsdepartementet ble antallet godkjente plasser trukket ned, nettopp fordi fylket hadde innvendinger. Men verken i denne eller i forrige friskolelov har det vært en vetorett for fylket. Hvorvidt det er riktig at dette vil få så store negative konsekvenser for dimensjoneringen i fylket at man ikke burde tillate en friskole, er en vurdering som departementet gjør på et faglig grunnlag. Det betyr i praksis at spørsmålet her ikke er om man skal tillate friskoler, for det er også Arbeiderpartiet for, men om man ønsker private yrkesfaglige skoler – noe Arbeiderpartiet er imot.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Jo, det vil det være. Det vil være en grense, og det er nettopp det som ligger i lovverket, og som også lå i forrige lovverk, at hvis fylket sier dette gjør det umulig for dem å dimensjonere, eller det eventuelt betyr at de må legge ned egne klasser eller skoler eller noe slikt, så vil det sannsynligvis gi det utslag at en skole ikke vil få godkjennelse, hvis det er en vurdering som etter departementets faglige vurdering står seg. Men problemstillingen her er jo at noen ønsker å starte en yrkesfaglig skole. Det er bransjen selv – bl.a. entreprenører – som står bak. De ønsker å gjøre det fordi de ønsker å utdanne fagfolk, og de mener at det offentlige ikke gir dem alt det de trenger. Da er det helt grunnleggende spørsmålet: Skal vi ha det slik som det var med den forrige friskoleloven, hvor det i praksis var forbudt å starte private yrkesfaglige skoler, eller ønsker vi en friskolelov hvor det – innenfor det samme regelverket – også er en mulighet til å utdanne folk innenfor yrkesfag og til å bli lærling, ikke bare innenfor studieforberedende?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Lærertetthet har selvfølgelig betydning, hvis ikke kunne vi hatt klasser på 500 eller 100 elever – eller 50 elever. Så det er jo ikke spørsmålet i Norge. Spørsmålet i Norge er: Vil det å bruke penger på ekstra lærere – og da konkret er det vel mindre klasser man er opptatt av – ha en effekt som står seg, gitt hvor dyrt tiltaket er? Det er egentlig spørsmålet. Der er det sånn at hoveddelen av forskningen peker mot at det ikke gir noen stor faglig gevinst, i hvert fall ikke automatisk. Så er det noen forskningsrapporter som trekker i en annen retning. Det betyr at det regjeringen har lagt seg på, er at lærertetthet selvfølgelig har betydning. Vi ønsker å prioritere 1.–4. trinn, men vi er mest opptatt av to andre ting, nemlig at vi skal ha gode lærere, for gode lærere er viktigere enn mange lærere, og så er vi opptatt av hvordan de tusen lærerne – eller flere – som vi har bevilget penger til sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, brukes. Da mener jeg at det er en bedre bruk av de lærerstillingene f.eks. å lage grupper av lærere som driver intensivopplæring av de elevene som trenger det mest – for øvrig det Oslo nå har satt i gang, veldig bra – enn bare å bruke det på en reduksjon av klassestørrelse fra 20 til 15 eller fra 20 til 17.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Nå kjenner ikke jeg detaljene i kommuneopplegget for Østfold-kommunene, må jeg innrømme, men Østfold-kommunene har fått sin del av 1,2 mrd. kr som det borgerlige flertallet på Stortinget har bevilget øremerket til flere lærerstillinger på 1.–4. trinn. De har fått sin del av 1 mrd. kr til videreutdanning av lærere, og de har fått sin del av alle de andre store skolesatsingene som denne regjeringen og dette stortingsflertallet har stått for. Så må jeg sende den samme utfordringen tilbake til representanten, for Østfold er et fylke hvor Arbeiderpartiet har mange ordførere. Man burde vel da også sjekke hvordan de lokale ordførerne har brukt de øremerkede midlene, om de har brukt dem på ekstra lærerstillinger ved siden av det de hadde tenkt å gjøre fra før, eller om de ikke har gjort det. Jonas Gahr Støre ga jo klar beskjed i valgkampen 2015 om at en såkalt garanti fra Arbeiderpartiet skulle oppfylles gjennom å ansette flere lærere. Tallene tyder på at det ikke er blitt gjort de fleste steder.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
For det første antar jeg at Høyre-ordføreren i Eidsberg også er opptatt av at folk har arbeidsplasser. Jeg har ennå til gode å se den bedriften som nå på tampen av en tøff situasjon som Norge har gått gjennom, sier: Vet du hva, 15 mrd. i skatteøkning, som Arbeiderpartiet foreslår, 15 mrd. kr direkte inn mot folk flest, direkte inn mot arbeidsplassene våre som er eid av norske eiere, ikke utenlandske, det er oppskriften på å få flere arbeidsplasser. Det er mulig Arbeiderpartiet har en slik bedrift. Jeg har ennå til gode å møte en. Så har Eidsberg også alle muligheter til å bruke 1,3 mrd. kr de har fått til flere lærerstillinger i 1.–4. trinn, på flere lærerstillinger. Dette er øremerkede midler som kommer fra flertallet. Når det gjelder videreutdanningssatsingen, er det store muligheter der. Så er det bare å si om kommuneøkonomien at veksten i de frie inntektene har vært større i denne perioden enn under de rød-grønne. I fjor var det et rekordår i norske kommuner generelt. Det betyr jo ikke at enkeltkommuner ikke kan ha det vanskelig, men det er samtidig en god illustrasjon på forskjellen mellom Høyre og Arbeiderpartiet. Høyre tar eiendomsskatt hvis vi må, Arbeiderpartiet tar det fordi de kan.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Loven er veldig klar på at norsk skole skal være reklamefri, og slik skal det også fortsette. Jeg er ikke medlem av Fremskrittspartiet og var ikke på deres landsmøte, så jeg har ikke sett konteksten dette står i. Jeg vet ikke hva «åpnes for private aktører» egentlig betyr. Men det er ikke aktuell politikk for meg å innføre Coca Cola-sponsing av skolepulter eller den type ting. Nå er det ikke helt fremmed for norsk skole at man har markedsaktører inne – Tine f.eks. – men det tror jeg vi lever greit med.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-31:
Ja, i den grad, som jeg sa i et tidligere resonnement. Før et valg er det alltid sånn at alt skal forhandles om osv. Men jeg har ikke registrert noen som ønsker at vi skal begynne med reklamefinansiering av norsk skole generelt. Det kan være at problemstillingen da Kristin Clemet var statsråd, var om det skal være greit å dele ut disse skoledagbøkene eller gratismagasiner. Nå er det er mulig at ungdom ikke leser magasiner på papir lenger, så det er ikke noen problemstilling, men skal man ha lov til å dele ut en skoledagbok som er reklamefinansiert? Jeg tror ikke det er veldig god ressursbruk å bruke masse tid og krefter og ressurser på å bekjempe den type ting. Men hovedprinsippet i loven står. Det er at norsk skole skal være reklamefri med de rimelige sunn fornuft-unntakene som det innebærer. Det er helt riktig at en rekordsituasjon i norske kommuner skyldtes bl.a. endring i skattesystemet, men jeg har ennå til gode å høre Arbeiderpartiet tilbakevise at de frie inntektene er større i denne perioden.