Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Bankkriser har store kostnader for samfunnet. Det internasjonale tilbakeslaget som etterfulgte den internasjonale finanskrisen i 2008, er et sterkt eksempel på hvor kraftige og skadelige kriser i banksystemet kan være for realøkonomien, og hvor langvarig virkningene av denne typen kriser kan være. Derfor er dette en svært viktig proposisjon som Stortinget skal behandle, og jeg mener det er positivt at det er en samlet komité som, med unntak av ett anmodningsforslag fra deler av opposisjonen, slutter seg til de foreslåtte reglene fra regjeringen. Det er noe uenighet knyttet til framdrift og tidsperspektivet i saken, og jeg skal komme kort tilbake til det etterpå. Finanskrisen har vist oss at den norske reguleringen av finansmarkedene er grunnleggende god og robust. I Norge har vi dratt nytte av lærdommene fra vår egen bankkrise for 20 år siden. Etter bankkrisen stilte norske myndigheter større krav til bankene, de forbedret finanslovgivning, styrket tilsynet og moderniserte innskuddsgarantiordningen. Sammen med orden i statsfinansene bidro bl.a. lærdommene fra den gangen til at norsk økonomi ble spart for de verste utslagene av den internasjonale finanskrisen denne gangen. Denne erfaringen mener regjeringspartiene, sammen med Kristelig Folkeparti, men ikke resten av opposisjonen, gjør at vi også i framtiden bør ligge langt framme, både tidsmessig og i graden av regulering av norsk finansvesen. Internasjonalt er det som kjent bred enighet om behovet for strengere regler for kapitalkrav og tilsyn. På denne bakgrunnen er det fornuftig at Stortinget allerede nå klargjør hvilke regler som vil gjelde i Norge i årene som kommer. Det er en avklaring finansnæringen selv har etterspurt. Derfor gjennomføres de nye kapitalkravene tidligere i Norge enn vi er forpliktet til etter EØS-avtalen. Sammen med Kristelig Folkeparti mener regjeringspartiene at forholdene ligger godt til rette for en raskere innføring i Norge nå. For det første går norsk økonomi godt. Det gjør det lettere for bankene å styrke soliditeten, bl.a. fordi inntjeningen er god. For det andre er norske banker solide fra før og oppfyller allerede i dag mange av de nye kravene som skal innføres. For det tredje fungerer verdipapirmarkedet godt og gir bankene god tilgang på ny kapital. På mange måter er vi i Norge heldige som kan ta diskusjonen om strengere regulering nå, før en eventuell ny krise, og ikke midt i den, som mange andre land må. Når det gjelder nye regler for norske banker, må selvfølgelig krav om soliditet veies opp mot andre hensyn, som konkurransen fra andre banker, både i og utenfor Norge. I denne avveiningen har det likevel vært avgjørende for oss å understreke at ansvaret for finansiell stabilitet ligger primært hos de nasjonale myndighetene, fordi det er vårt eget land som eventuelt må bære konsekvensene av finansiell ustabilitet. Det er heller ikke slik, som mange påstår, at Norge er det eneste landet som ligger langt framme tidsmessig. Vårt naboland Sverige ligger f.eks. på mange områder også langt framme – både tidsmessig og når det gjelder reguleringer. Når det gjelder hvorvidt markedssituasjonen påvirker norske banker, er jeg usikker. Jeg synes i hvert fall ikke at det er veldig mye som tyder på det. Markedsandelen til norske banker har ligget stabilt på 75 pst. av det norske markedet de siste årene. Ser vi på børskursen for bankene det gjelder, så har de steget til dels kraftig, selv etter en omfattende offentlig debatt om strengere kapitalkrav til bankene i løpet av vinteren. Mange har derfor tro på at vi er i stand til håndtere dette på en god måte. Vi er alle klar over at skjerpede minstekrav til ansvarlig kapital samt innfasing av fire nye bufferkapitalkrav vil kunne kreve en gradvis økning av kjernekapitaldekningen utover det nivået noen banker har i dag. Men alle norske banker oppfyller allerede i dag mange av kravene som trer i kraft i år, og mange av dem ligger også godt an til å oppfylle de kravene som inntrer i årene som kommer. Bankene har så langt styrket soliditeten i hovedsak gjennom å holde tilbake noe av overskuddet de har opparbeidet seg i perioden. De har også hatt god mulighet til å hente inn ny egenkapital fra eierne og eventuelt andre investorer. Mye av soliditetsstyrkningen skjedde med en langt lavere rentemargin – f.eks. på boliglån – og med lavere overskudd enn det vi ser at bankene har i dag. Det er som sagt en samlet komité som slutter seg til kapitalkravene, slik de er foreslått i proposisjonen. Det er en styrke for landet og for næringen. Jeg registrerer at i hvert fall deler av opposisjonen nå er med på ferden, men bruker anledningen til å kritisere regjeringen for prosess og andre forhold, men det er likevel gledelig at de stemmer for et godt forslag.