Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Egenkontrollen er et viktig element for å bygge opp under tilliten til kommunen, bl.a. ved å forebygge og avdekke misligheter, regelbrudd og andre uheldige forhold i kommunen. Et annet viktig moment er at kontrollarbeidet legger grunnlaget for læring og forbedring. Egenkontrollen til kommunene og fylkeskommunene er regulert i kommuneloven. Kommuneutvalget, revisoren og administrasjonssjefen driver ulike former for kontrollvirksomhet for å sikre effektiv og riktig bruk av ressursene, og at tjenestene følger lover og lokale krav. Kommunene har et bredt spekter av oppgaver. For at egenkontrollen skal bli effektiv, er det viktig at den dekker alle de måtene kommunen løser sine oppgaver på. Regelverket pålegger kommunene regnskapsrevisjon, forvaltningsrevisjon og selskapskontroll. Arbeiderpartiet er opptatt av at Kommune-Norge må oppleves av innbyggerne som en arena for deltakelse og engasjement for utviklingen av sitt lokalsamfunn. Kommunene styres av de direkte folkevalgte i kommunestyret, men kommunen blir også preget av den vanlige innbygger, frivillige lag og organisasjoner, lokalt næringsliv, leverandører, fylkesmenn, statlige direktorat og nasjonale regler. Alle vil være med og påvirke kommunen sin, og mange vil påvirke til en forbedring. Statlige regler og føringer har selvsagt stor innvirkning på hvordan kommunene opptrer. Et tjenlig regelverk er likevel ikke nok, så derfor må arbeidet med å ha en åpen forvaltning holdes oppe gjennom arbeid med holdninger og god praksis lokalt. Lovkravene om saksbehandling, åpenhet og egenkontroll er ment å sikre gode prosesser internt i kommunene. Reglene om klage, tilsyn, varsling og lovlig kontroll gir muligheten til å ta tak der forholdene ikke er som de skal være etter loven. Sivilombudsmannen og andre ombud kan også peke på feil og mangler. Skal en drifte en kommune godt, er det viktig med nærhet og kjennskap til kommunen. Kontrollutvalget og administrasjonssjefen har sitt virke i kommunen, og revisoren er knyttet til den. Egenkontrollen omfatter kontroll både med det som har skjedd, og det som skjer. Det er viktig at kommunens innbyggere oppfatter kontrollordningene internt i kommunen som velfungerende, og at de har høy legitimitet. Vi kan se kontrollen fra to ulike perspektiver. I det første perspektivet dreier kontrollen seg om å avdekke feil og mangler for å plassere ansvaret der det hører hjemme. Kontrollen dreier seg om ansvarliggjøring. I det andre perspektivet dreier kontrollen seg om å undersøke og evaluere. Kontrollen i dette perspektivet vil kunne munne ut i nye eller endrede styringssignaler og kan kalles kontroll som styringsgrunnlag. I en konkret kontrollprosess i en kommune vil det ofte være en blanding av disse to perspektivene, men da med ulik vekt. I stortingsmeldingen vi behandler i dag, gir departementet i kapittel 9 en kort oversikt over historikken bak reglene om kontroll og revisjon og over noen av forskningsrapportene vi har på området. For at kommunene skal ha den tillit hos innbyggerne som de trenger for å være en god kommune, er det viktig at de løser de oppgavene de er pålagt gjennom lov, på en måte som er i samsvar med de reglene som gjelder – enten det gjelder omsorgsplasser for eldre, eller det gjelder gode barnehager for barna. Kommunene har med andre ord plikt til å holde orden i eget hus. Likevel vil jeg til slutt påpeke at staten som lovgiver har et ansvar for å legge til rette for en helhetlig internkontroll i kommunene – i samarbeid med kommunene.