Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-06-17:
I og med at jeg ikke var i denne salen i 2008, da et lignende forslag ble debattert, har jeg behov for bare å knytte noen ord til dette forslaget. Aller først til dette med integrering, for jeg ser at Fremskrittspartiet i sitt forslag bruker integreringspolitiske virkemidler for å stramme inn på asylpolitikken. En slik sammenblanding er etter mitt syn lite tjenlig, i hvert fall hvis man ønsker å lykkes med integreringen. Som det har blitt sagt av tidligere talere, er det å tegne et bilde av norsk integreringspolitikk som om den skulle ha vært totalt mislykket, å ikke snakke sant om integreringen i Norge. Sammenlignet med en del andre OECD-land har man kommet ganske langt i Norge, uten dermed å si vi har lyktes på alle områder. Integrering må vi fortsatt fokusere på, for jeg ser at på flere områder kan vi også her i Norge bli langt bedre. Jeg registrerer at man i dette forslaget også går inn for å gjøre det vanskeligere når det gjelder arbeidsinnvandring. Nå har komiteen på sine to siste turer hatt oppe disse temaene, både i Møre og Romsdal og i Finnmark. Vi har møtt et næringsliv som er veldig tydelig på at de hadde ikke klart denne veksten hadde det ikke vært nettopp for arbeidsinnvandrere som kommer og utøver et viktig stykke arbeid. Dette er utrolig viktig også for distriktene. Så jeg ber Fremskrittspartiet om å tenke litt igjennom de restriksjonene som foreslås når det gjelder arbeidsinnvandring. Til dette med lukkede mottak: Jeg vet ikke om representanter for Fremskrittspartiet har besøkt et lukket mottak. Undertegnede har gjort det. Da komiteen var på reise til Australia og New Zealand, startet jeg den reisen litt før og brukte bl.a. en dag til å besøke et såkalt lukket mottak. Lukket mottak høres kanskje litt tilforlatelig ut, men la meg bare presisere at et lukket mottak er et fengsel. Det er et fengsel der folk sperres inne uten bevegelsesfrihet. Nå skal ikke jeg sammenligne forholdene i Australia og i Norge, men jeg har vært på et lukket mottak. Det har gjort inntrykk, og jeg håper virkelig ikke at det skal bli politikk her i Norge. Så til diskusjonen mellom statsråden og representanten fra Fremskrittspartiet angående mulig brudd på menneskerettigheter og internasjonale forpliktelser. For egen del har jeg lyst til å si at når det gjelder menneskerettighetene, er de – slik de er formulert i FNs menneskerettigheter – minimumsrettigheter. Det er rettigheter som må være på plass, i hvert fall må de være på plass skal man kunne snakke om å ha en noenlunde anstendighet rundt et menneskeliv. Jeg vil advare sterkt mot å legge asylpolitikken så tett opp mot disse minimumsrettighetene som mulig. Da er det alltid en fare for at man trår over, og det er for så vidt et budskap til oss alle. Ellers synes jeg diskusjonen mellom statsråden og Fremskrittspartiet er interessant på en dag som denne når det gjelder betydningen FNs barnekonvensjon artikkel 3, særlig knyttet til dette med barns beste og betydningen av det – særlig når vi i dag har sett SV, samarbeidspartneren til Arbeiderpartiet, uttrykke misnøye med rapporten fra UNE i tilknytning til meldingen om barn på flukt, hvor man krever det som Kristelig Folkeparti og Venstre har krevd, nemlig en forskriftsendring, fordi man ser at barns beste ikke blir godt nok ivaretatt. Jeg hadde bare lyst til å nevne det i denne forbindelse. Helt til slutt: Det legges også opp til innstramninger når det gjelder familiegjenforening. Man ønsker å innføre en 24-årsregel. På komiteens reise til København for ikke så lenge siden tok vi det opp med våre danske kolleger, som ikke kunne vise til noen forskning eller noen resultater som viser at 24-årsregelen har noen hensikt, eller har noen betydning. Men det kan hende at Fremskrittspartiet vet noe de ikke vet, og som vi ikke vet. Ellers er jeg glad for, og jeg stiller meg også bak, mange av de svarene som justisministeren har gitt komiteen i tilknytning til denne saken.