trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olemic Thommessen (Høyre), 2003-03-27:
Høyre vil ta gassen i bruk – også i innlandet. Ja, i innlandet trenger vi også gassen, som i resten av landet – Midt-Norge og Grenland har vært nevnt. Men i alle fall: Vi vil også gjerne ha vår del når en infrastruktur bygges ut. Når en har hørt på denne debatten, er det kanskje et annet perspektiv som slår en. For meg synes det som om det vedtaket det nå legges opp til, brøyter vei for nye holdninger når vi tenker på energipolitikk, når vi tenker på hvordan energipolitikken skal møtes, og hvilke muligheter den gir. Norge har store ressurser når det gjelder vannkraft og olje, og dette har selvsagt gitt sterke miljøer innenfor disse områdene. Men den lave prisen på begge disse energikildene har dessverre også gitt en viss ensidighet i måten vi har bygd ut energinæringen på. Det har på den måten vært en hemsko for den forskning og utvikling som vi trenger for fremtiden når det gjelder også andre energikilder. Dette kan på lang sikt føre Norge inn i en baklekse, som jeg nå føler det tas viktige grep for ikke skal skje. Jeg er glad for at statsråden tidligere i debatten har pekt på viktigheten av at Norge må få en bredere sammensatt energiportefølje, der eksempelvis også bioenergien er med. Innføring av grønne sertifikater er her et viktig grep som vi skal hilse velkommen. Innlandet blir ofte betegnet å være i oljeskyggen. Landsdelen er imidlertid midt i solen når det gjelder kompetanse på disse områdene. Brede bygder og skog gir særlige forutsetninger for bioenergi, og kompetansen når det gjelder vannkraft, skulle være unødvendig å nevne. Det å ta naturgassen i bruk, satse på forskning, satse på miljøperspektivet og satse på oppbygging av kompetanse innenfor denne grenen, handler om å legge nye alner til norsk energipolitikk og norsk kunnskap om energi. Dette vil kunne løsne strukturer og utløse ny vekst og fremgang for nyskaping innenfor miljøer som også er veldig viktige for vår landsdel. Dette handler ikke bare om rør til Grenland eller ikke. Det handler faktisk om vår generelle tilnærming i energipolitikken, vår vilje til å ta miljøet på alvor og vår vilje til å satse på en bred forskning og en bred nasjonal kompetanse innenfor energiområdet. Norge har berettigede ambisjoner om å være en energinasjon. Fremtidens energi i de fleste andre land enn vårt vil handle om mange energikilder. Skal Norge være i forkant, må vi ha bred kunnskap, en kunnskap som går langt utover det som har vært våre naturgitte forutsetninger på dette området.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Først vil jeg på linje med mange forutgående talere fra Arbeiderpartiet beklage at et flertall i Stortinget, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og SV, i dag vedtar å utsette å ta stilling til om det skal bygges gassledning til Grenland, der staten deltar gjennom medfinansiering. Det er et tilbakeslag, spesielt for industrien, en industri vi er helt avhengige av, og som har store problemer fordi konkurrentene har bedre rammebetingelser, bl.a. gjennom tilgang på naturgass. For det er ikke tvil om at en gassledning til Grenland er blant de mest effektive næringspolitiske virkemidlene vi kan sette inn for området nå. Og det er behov for virkemidler i en tid da arbeidsplasser forsvinner hver dag her i landet, bedrifter flytter ut eller legges ned. Men likevel ser det ikke ut til at Regjeringen og SV er spesielt opptatt av å få til et forpliktende vedtak nå, som ville gitt industrien et nytt løft og ny optimisme. Gass til Grenland er en viktig førsteetappe for å forsyne det sentrale Østlandet med naturgass. Derfor er det så viktig med vedtak nå, for det haster, og flere områder venter på å ta i bruk gassen. Har vi først fått gass til Grenland, er også mulighetene for å få gass til Østfold til stede, og også videre til Sverige. Østfold Gassforum er allerede stiftet. Det er et samarbeidsforum som består av 25 sentrale bedrifter, organisasjoner og kommuner i fylket. Østfold Gassforum arbeider for å ivareta Østfolds regionalpolitiske interesser i spørsmålet om å få tilgang til å ta i bruk gassen. Østfold har et betydelig marked for naturgass. Store industribedrifter som bl.a. Borregaard ville samlet sett fått en mer robust konkurranseenergiforsyning med mye lavere utslipp enn i dag om naturgassen var tilgjengelig. Det ville gitt mye mindre utslipp også for andre store bedrifter som i dag bruker tungolje som energi. Østfold Energi har foretatt en kartlegging av markedet, og et sannsynlig marked som kan realiseres raskt, er forsyning til tungindustrien i fylket. Dette startmarkedet har behov for hele 130 millioner m3 naturgass pr. år allerede. Nå kan vi se det, og behovet kan bli større. Oppvarmingsmarkedet utenom tungindustrien, samferdsel og utvikling av nye virksomheter m.v. vil selvsagt øke markedet ytterligere, og forutsetningene for en slik utvikling er særdeles gode i Østfold, siden tungindustrien kan være ryggraden i et distribusjonssystem som også kan forsyne andre markeder. Men vedtaket i dag gir ikke mye håp om at målet er nærmere. Det vil Arbeiderpartiet beklage.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Jeg tror jeg er den partilederen som har slitt benken i denne salen mest i dag. Det er ikke så veldig rart, for jeg er født og oppvokst i Grenland. Jeg har tilbrakt store deler av barndommen ved Gunnekleivs bredd, før det var mulig å øyne botn i den, og føler sterkt for industriutviklingen i Grenland. Det er ganske mange ting som overrasker meg ved denne debatten. For det første overrasker det meg at ikke Arbeiderpartiet og regjeringspartiene kom oss i forkjøpet ved å inngå et forlik. For det er jo ikke akkurat slik at representanten Onarheim stråler av kjærlighet til SV når han skal forklare dette forliket. Det synes jeg er en ærlig sak, men jeg synes det er et tegn på at det er vanskelig å ta Arbeiderpartiets forslag og resonnementer i denne salen helt på alvor. Hvis viljen hadde vært til stede, tror jeg man hadde kommet mye lenger i retning av et forlik om dette. Det er det ene jeg er forundret over. Det andre er hvor raskt debatten går over til å være en debatt om gasskraftverk, og ikke bare om ett eller to eller tre gasskraftverk, men om flest mulig gasskraftverk, med minst mulig restriksjoner. Og der er vi ved noe av debattens kjernepunkt, for vi kan ikke bygge en infrastruktur for gass som vi verken har økonomisk oversikt over eller miljøpolitisk oversikt over hva betyr. Industrien i Grenland er ikke tjent med å være et fattigslig, lite fikenblad for noen som egentlig har en annen dagsorden, nemlig å få bygd flest mulig gasskraftverk. Industrien i Grenland har gjennomgått svære omstillinger fra den gang jeg vokste opp i Grenland-området på 1960-tallet – det som kom ut av pipene, ante vi ikke hva var, og det som kom ut i sjøen, ante vi heller ikke hva var – til en bærekraftig industri, som vi har der nå, fordi man fant det punktet, fordi miljøbevegelsen faktisk stod på, som gjorde at det nå er bærekraftig industri der. Vi skjønner veldig godt uroen til dem som er avhengige av industriarbeidsplassene i Grenland, for hvilke investeringsbeslutninger som tas framover. Men det er altså ingen som tar investeringsbeslutninger i Grenland framover for knapper, glans, luftslott og fikenblad. Dette er investeringer som skal vare i 30, 40 eller 50 år, og det er ikke slik at noen kommersielle aktører tar dem på bakgrunn av vidløftigheter fra Arbeiderpartiet i en innstilling. Jeg har problemer med å skjønne at dette er alvorlig ment. Jeg har problemer med å forstå at 3 milliarder kr til infrastruktur i hele landet i et selskap som skal være kommersielt lønnsomt, faktisk ville gi én eneste meter gassrørledning i retning av Grenland. Tvert imot er dette en sak som grundig må gjennomarbeides økonomisk, for det er en annen sak å bruke dette til industrien. Det er SV positivt til. Men vi kan ikke gjøre det uten å ha miljømessig oversikt over konsekvensene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Jeg skal prøve å holde en så saklig og edruelig tone som overhodet mulig. Jeg synes kanskje at IT Fornebu-alliansen i denne salen burde jekke seg ned et par hakk, for de har nemlig tatt sjansen før når det gjelder å svi av millioner for å bygge landet. Man må altså vite hva man gjør når man investerer milliarder på milliarder av kroner, både når det gjelder økonomi, og når det gjelder miljøregnskap. Det må være utgangspunktet for oss. Så til bruk av gass innenlands: Vi i SV er positive til bruk av gass til prosess- og industriformål. Men det er altså en forsvinnende liten del av den gassen som vi eksporterer pr. i dag, som går til prosess. Det aller meste går til energi. Og man kan selvfølgelig ikke, som både Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vet, være garantert at en såpass stor og omfattende infrastruktursatsing som diskuteres her nå, i neste omgang ikke vil føre til en miljøpolitikk som vi faktisk ikke kan stå for. Så enkelt er det! Det må vi ha på bordet før man begynner å investere milliarder av kroner. Så har jeg et veldig sterkt ønske på slutten av debatten: Jeg tror at den svartmalingen som man har kommet med i forhold til situasjonen i Grenland, kan føre til at bordet fanger. Det er muligens slik at man kan skaffe seg en, to eller tre prosent ved neste valgkamp, men det er ikke det industriinvestorene i Grenland tar hensyn til når de skal ta sine beslutninger. Derfor er faktisk det som blir sagt fra denne talerstolen, ganske viktig når det gjelder framtiden for industrien i Grenland. Og det som stortingsflertallet i dag har bestemt, er at man skal utrede hvordan man kan nyttiggjøre seg gass i industrien i Grenland, og de investeringene som eventuelt godtgjøres økonomisk og miljømessig av de utredningene, skal legges fram for Stortinget. Man har egentlig et bredt flertall bak det. Derfor er min sterke oppfordring til Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet: Demp den ordbruken – det kan gå troll i ord! Innse at man faktisk har kommet noen skritt på vei når det gjelder beslutninger, og stem subsidiært for det som er flertallet! Det ville være det signalet som gikk til beslutningstakerne, som vi ikke styrer politisk, og som kunne gi noe optimisme i Grenland, istedenfor den svartmalingen som jeg dessverre har hørt i altfor mange innlegg. Det er mulig man er opptatt av Grenland, men jeg har min tvil – det må jeg si.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg vil gjerne få lov til å gratulere Kristin Halvorsen. Sist fredag sa hun at hun var veldig godt fornøyd med Regjeringens sikkerhetspolitikk, forsvarspolitikk og stilling i forhold til Irak. I dag jubler hun over at hun har fått stoppet et konkret vedtak om å opprette et infrastrukturselskap som skal gis penger, hvor vi gjennom det vedtaket ville ha slått fast at det er en offentlig oppgave, ikke kommersielt lønnsomt, men en offentlig oppgave, å sørge for en forsvarlig infrastruktur, altså rørledninger for gass opp til Skogn og til Grenland, og muligens senere også til Østfold. Jeg regner med at de merker seg at Kristin Halvorsen har greid å stoppe det i Grenland-området. Men det partiet som forundrer meg, er Høyre, som nå på to helt vesentlige politikkområder, nemlig sikkerhetspolitikken og utenrikspolitikken, er i favnen til Kristin Halvorsen fra Sosialistisk Venstreparti – fra Sosialistisk Venstreparti. Det samme har altså skjedd når det gjelder industribygging og verdiskaping. Det burde være noe som ikke er helt bekvemt. Statsråd Steensnæs inviterer alle til samarbeid. Ja, det er alltid teknikken til statsråder og statsministre fra Kristelig Folkeparti når de er trengt opp i et partipolitisk hjørne. Da inviterer de til et bredt samarbeid for å fjerne alt som heter partipolitikk mellom ulike standpunkter. Men hvis man inviterer til samarbeid, må man være villig til å jenke seg. Det var det som skjedde nå også. Regjeringen var ikke villig til å jenke seg. Så sier representanten Onarheim at man bare må utrede mer hvor rørledningen skal ligge, og andre ting. Nei, det er ikke noe som myndigheter skal utrede. Vi må få det selskapet på plass, som selvsagt på forretningsmessig måte og på kunnskapsmåte skal finne ut traseer. Det er ikke noen politisk oppgave å tegne rørledninger på et kart, ei heller for departementet. Men å få på plass det selskapet som nettopp skal iverksette det –samtidig som det kommer et signal om at dette er en offentlig infrastrukturoppgave, hvor pengene til rørledningen ikke nødvendigvis ses som et lønnsomt kommersielt prosjekt, for da må man se på avskrivningstider på 15 og 20 år – ser vi på som tilsvarende veibygging, for da kan man ha et perspektiv når man skal regne ut tariffer for å sende gass gjennom rørledningen, på 40, 50 og 60 år, og da får man en ganske annen pris. Den politiske beslutningen er ikke når vi skal ta i bruk gass innenlands, men om vi i dag, sammen med Arbeiderpartiet, skal fatte de reelle beslutninger, og så kan gjennomføringen av et selskap iverksettes. Det egner seg ikke for videre utredninger. Og det er skuffende at Høyre har gitt opp så viktige saker som de har gjort i den senere tid.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Først til Bror Yngve Rahm, som fikk seg til å sammenligne dette med en veiutbygging som var grundig utredet og vurdert, og som hadde vært gjennom hele prosessen og blitt fremlagt for Stortinget, som da godkjente den. Det var den prosessen Onarheim snakket om her. Den var ferdig da FATIMA-bevilgningen og de planene gikk igjennom her i huset, og som så ble dobbelt så dyrt. Det er ikke noe rart at vi reagerer. Men det var faktisk et veiprosjekt. Det var ikke et selskap som skal sørge for infrastruktur. For meg er det altså ikke avgjørende om disse rørledningene koster 3, 4 eller 5 milliarder kr. Jeg ser på det som omplassering av realkapital. Vi bytter ut noen aksjer i Coca-Cola og Philip Morris med en rørledning som kan legge grunnlaget for en del arbeidsplasser, som eventuelt også kan legge grunnlaget for kraftproduksjon, og som kan være med på å bygge landet, akkurat slik som vi bygger veier, basert på om det er trafikk. Her vet vi trafikkmengden. Her vet vi at den kan utnyttes. Men Marit Arnstad var inne på noe interessant om flertallet i salen. Jeg vet at min partikollega, Per Sandberg, også sa noe om det før i dag. Men når vi ser på historikken, ser vi at Høyre var villig til å kaste en regjering for å få til gasskraftverk. Nå sitter Høyre i regjering og hindrer de samme gasskraftverk fordi taburettene er så mye mer interessante. Da vil enkelte begynne å spørre: Er det virkelig slik at vi må gå veien om en annen regjering for å få til en skikkelig industripolitikk, få til verdiskaping, få til en del fornuftige ting? Må Høyre bli fristilt fra den klamme hånd som de føler fra Venstre og Kristelig Folkeparti når det gjelder å føre en fornuftig industri- og verdiskapingspolitikk, energipolitikk, for ikke å snakke om sikkerhetspolitikk? Det begynner å danne seg et mønster. Og det kan jo hende det blir slik at det til slutt er Høyres kjærlighet til å sitte i regjering som blir Regjeringens bane. Det burde Høyre tenke på når de sitter i regjering.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Representanten Oddvard Nilsen prøver å sammenligne dette med FATIMA-prosjektet. Det har jeg svart på tidligere. Det var et veiprosjekt som ikke løste noen trafikale problemer. Det var mulig å komme til disse stedene uten denne tunnelen. Når det gjelder Gardermobanen, var den også meget omstridt. Det ville ha vært utmerket å ha transport til Gardermoen med busser, som har en stor del av trafikken i dag, og biler. Det var ikke nødvendig med en jernbane. Det vi nå har, er et entydig signal fra industrien på Skogn, i Grenland og fra andre deler om at infrastruktur i form av rør må være en offentlig finansieringsoppgave eller delfinansieringsoppgave, og at man kan få det av-skrevet over veldig mange år. Det er et grunnlag for arbeidsplasser. Det anser jeg for å være noe helt annet. Vi vil derfor at det skal opprettes et selskap som skal komme i gang med planleggingen. Vi behandler ikke prosjekter i dag. Det vi behandler i dag, er å etablere et selskap som får en aksjekapital, og så må det komme tilbake. Det er dette som blir forsinket i halvannet, kanskje i to år med den måten Høyre nå utreder og utreder og utreder.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-27:
Representanten Hagen sa noe riktig. Han sa at om man vil samarbeide, må man være villig til å jenke seg litt. Det gjelder ikke minst for de to partiene som i dag står i salen og klager over at de andre partiene ikke er opptatt av deres sak, nemlig Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Så vidt jeg kan skjønne, har verken Arbeiderpartiet eller Fremskrittspartiet vært villige til å bevege seg en millimeter for å prøve å få til et forlik her i salen om bruk av gass. Da synes jeg det er litt merkelig at de bruker hele debatten her i dag til å anklage det flertallet som har blitt enig. Jeg vil påstå at det Arbeiderpartiet gjør i dag, er at de ikke i det hele tatt forholder seg realpolitisk i dette spørsmålet. Det Arbeiderpartiet synes å tenke på i dag, er egenmarkeringen i forhold til eget primærstandpunkt, men uten å se på hva det er mulig å oppnå brede forlik om i Stortinget. Det synes jeg er synd, for det er klart at Senterpartiet også er av den oppfatning at det vi vedtar i dag, er viktig, og vi har flere mulige valg når det gjelder infrastruktur for gass framover. Vi kan velge rørledningssystem, eller vi kan velge kystgass basert på LNG-løsning. Men det både Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vet, er at det ikke finnes flertall i denne salen med den regjering som nå er på plass, for å legge rørledninger uten at det settes miljøkrav knyttet til kraftproduksjon av gass. Det er bare å lese Sem-erklæringen for å se det – enkel matematikk! Da synes jeg det er merkverdig at en stiller seg i en posisjon i Stortinget der en verken i forbindelse med komitebehandlingen eller i løpet av debatten har vært villig til å jenke seg overhodet, som representanten Carl I. Hagen sa, for å kunne prøve å oppnå et forlik. Senterpartiet har i utgangspunktet ønsket å gå lenger enn det regjeringspartiene og SV gjør, i den forstand at vi har ønsket at en nå kunne ha fått en forpliktelse fra staten om å gå inn i en rørledning til Grenland, men da med den betingelse at miljøkravet når det gjelder gasskraftproduksjon, altså fjerning av CO2, må ligge i bunnen dersom staten skal gå inn som deleier. Så langt velger ikke flertallet å gå i dag, men vi synes det er viktigere å kunne jenke seg inn mot det flertallet som finnes, og også være opptatt av tidsplanen for den videre utredning som nå skal foregå, enn å stille seg fullstendig på sidelinjen. Og jeg synes ærlig talt det blir meningsløst når representanten Bjarne Håkon Hanssen tidligere her i dag får det til å framstå som om Nord-Trøndelag fylke var ensidig avhengig av at det ble bygd et gasskraftverk med tradisjonell gasskraftteknologi på Skogn. Så dårlig tro har ikke jeg om mitt eget fylke. Det er mange muligheter i Nord-Trøndelag til videre næringsutvikling. Jeg synes at istedenfor stadig å grave oss ned i en debatt om gasskraftverk lokalt og regionalt i Trøndelag burde vi se på noen av de mulighetene der vi kunne bli enige om å bygge videre.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-27:
Det representanter for Arbeiderpartiet har stått på denne talerstolen og sagt i hele dag, og som Sylvia Brustad, sakenes ordfører, nå gjentar, er en forestilling om at alle andre i salen, unntatt Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, er imot bruk av gass innenlands, fordi en ikke er enig i akkurat den løsningen som Arbeiderpartiet presenterer. Et mer feilaktig bilde kunne ikke ha blitt tegnet. Hvis en fra Arbeiderpartiets side har det som utgangspunkt, er det kanskje ikke så rart at de ikke har klart å komme til enighet med andre partier. Det er vitterlig slik at en står overfor et spørsmål og en sak der hele Stortinget er enig om at en skal øke bruken av gass innenlands. En er nær sagt hundre prosent enig om hvordan det bør skje innen transportsektoren. En er enig når det gjelder bruken av gass i forhold til ferjer, og en er også i stor grad enig om anvendelsen av gass til industriell bruk. Det punktet en er uenig på, er bruken av gass til kraftproduksjon, og der har Arbeiderpartiet et annet synspunkt enn det de andre partiene har. Hvis Arbeiderpartiet hadde satt seg ned og foretatt en enkel matematisk prøve før de begynte å behandle denne saken, ville de sett at de ikke hadde flertall for sitt syn, i og med den regjeringskonstellasjonen og den Sem-erklæringen vi nå har. Arbeiderpartiet burde kanskje, hvis de virkelig hadde vært opptatt av industrien, og hvis de virkelig ville ha økt bruk av gass innenlands, satt seg ned og tenkt: Hvordan skal vi på dette grunnlaget klare å få til et flertall som gir økt bruk av gass innenlands? Men det gjorde ikke Arbeiderpartiet. Nei, Arbeiderpartiet fremmet noen krav, de fikk ikke gjennomslag for de kravene, og så har de brukt dagen i dag til å fortelle at alle andre som ikke er enige i deres krav, er imot bruk av gass innenlands – en meningsløs måte å håndtere en sak på. Saken er av stor betydning for mange regioner i dette landet, og alle partier hadde vært tjent med at de hadde sett realpolitisk på saken. En kan diskutere historikken, som representanten Carl I. Hagen gjør, men hvis en virkelig er opptatt av at en industrielt skal få til noe, basert på den innstillingen vi har her i dag, må en også forholde seg til dagens realpolitiske bilde. Det realpolitiske bildet tilsier at hvis Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet skulle ha fått til et flertall her i dag, hadde de måttet bevege seg i forhold til sitt eget standpunkt når det gjelder gass til kraftproduksjon. Det har de ikke vært villig til å gjøre, og dermed har de stilt seg innerst i et hjørne, hvor de har stått hele debatten igjennom. Det er mulig at dette kommer til å fungere godt som retorikk i den lokale valgkampen, men tjenlig i forhold til saken, i forhold til ønsket om en robust gassindustri i Norge og i forhold til ønsket om en bredest mulig politisk samling om en del mål innenfor gasspolitikken – det er det ikke!
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-27:
Jeg tar bare ordet kort for å gi et lite svar til representanten Sandberg. La meg først få lov til å si at ja, det er delte meninger i Senterpartiet om gasskraftverk. Det er det i mange andre partier også. Til og med Arbeiderpartiet, som her mener at de framstår ganske unisont, har delte meninger om gasskraft. Det tror jeg vi må leve med, og Senterpartiet lever godt med det. Vi har en fornuftig diskusjon innad i partiet om det. Når det gjelder de alternativene som finnes i forhold til Nord-Trøndelag og gass, vil jeg si at det er ett alternativ til Fremskrittspartiets alternativ, og det er å bygge en rørledning innover Trondheimsfjorden der staten går inn som deleier og bruker penger på det, men da under den betingelse at gasskraftverket forplikter seg til å fjerne CO2-utslippene. Det er én mulighet. Den andre muligheten som foreligger, er rett og slett at man frakter gass innover Trondheimsfjorden som LNG, en virksomhet som allerede har startet, og som både transportselskap og enkelte framsynte industrivirksomheter i Trøndelag har forberedt seg på. Det er to mulige alternativer som kunne fått gassen innover Trondheimsfjorden, til nytte og til beste for nordtrøndersk og sørtrøndersk næringsliv. Dessverre ønsker ingen av partiene, verken Arbeiderpartiet eller Fremskrittspartiet, å vurdere det, og slik blir det.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Det som fekk meg til å ta ordet, var påstanden frå representanten Brustad om at statsminister Bondevik skulle ha vore i Grenland og lovt omtrent det same beløpet. Det er ikkje i samsvar med sanninga i det heile. Det statsminister Bondevik sa, var ei utfylling av det som står i gassmeldinga, nemleg at det skal vere statleg medfinansiering til infrastrukturen. Det står òg i innstillinga frå fleirtalet at slik skal det vere. Når eit fleirtal på Stortinget faktisk vedtek det, er det jo feil det saksordføraren og representantar for Framstegspartiet seier i dag, at vi går vekk frå det som er lovt om statleg medfinansiering. Det står i meldinga, statsministeren har sagt det, og eit stort fleirtal her i dag seier at vi skal ha statleg medfinansiering. Då synest eg det vert urimeleg å framstille det som om det er det motsette som skjer her. Eg ber representanten Brustad om å seie seg lei for feilinformasjonen om kva statsministeren har sagt. Det som er realiteten, er at verken Arbeidarpartiet eller Framstegspartiet i dag har dokumentert kva for utgreiingar dei byggjer på når det gjeld det talet dei er komne opp med. Så raljerte representanten Hagen ganske kraftig. Sanninga er at om det er nokon som har endra politikk når det gjeld statleg medverknad og bruken av statlege midlar, så er det Framstegspartiet og representanten Hagen. Eg kan finne innstilling på innstilling der ein går imot denne typen statleg sløseri, og så har ein då endra politikk. Det er lov, men den måten det vert raljert over andre på, er ganske overraskande. Eg må seie at eg er ganske skuffa over at ein, når statsråd Steensnæs inviterer til samarbeid med fleirtalet her i dag, og med Framstegspartiet og Arbeidarpartiet, seier at det gjer ein fordi ein er trengt opp i eit hjørne. Sanninga er jo at det er eit fleirtal her i salen i dag. Ein er ikkje trengt opp i noko hjørne i det heile, og så seier ein likevel at ein ynskjer samarbeid. Dersom ein er oppteken av Grenland, av Trøndelag, av kysten og av industribygging, ja, så seier ein at det er bra å verte invitert til samarbeid: Vi er klare til å samarbeide. Når utgreiingane er gjorde, håpar eg vi klarer å finne fram til eit breitt fleirtal som sikrar både den berekraftige utviklinga og miljøet, og som likeins sikrar arbeidsplassar og busetjing langs kysten.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-03-27:
Det kunne nok vært behov for litt edruelighet, spesielt fra representanten Carl I. Hagen. La meg bare kort få si følgende: Det har vært en diskusjon om infrastruktur. Denne regjeringen har faktisk også bevilget penger til infrastruktur. Det er nemlig slik at det i år er bevilget 35 mill. kr til støtte til infrastruktur. Totalt er det disponert 78,7 mill. kr og gitt en tilsagnsfullmakt på 20 mill. kr. Det er altså ingen uenighet i denne sal om at man skal bruke penger på infrastruktur, men det går en grense. Jeg trodde faktisk at representanten Carl I. Hagen minnes en del prosjekter som har vært tatt på sparket i dette huset, omtrent som det som ligger her nå. Her er det snakk om 3–7 milliarder kr uten at det foreligger et fullstendig utredet prosjekt. Jeg minnes også at representanten Carl I. Hagen og Fremskrittspartiet i tilknytning til bl.a. FATIMA-prosjektet, som flere har vært inne på, hadde en lang utredning om hvor dårlig dette var utredet. La meg også minne representanten Carl I. Hagen om at Gardermo-prosjektet startet på 4 milliarder kr og endte på 11 milliarder kr. Dette huset burde ha lært at dersom man vedtar prosjekter, er det et minimumskrav at man har utredet prosjektene, slik at man vet hva man skal medvirke til. Det har nemlig også noe med langsiktighet å gjøre. Industrien i Norge har selvsagt krav på å vite hva som ligger i dette, hvorledes de skal medvirke, og hvordan det skal utføres. Så får vi komme tilbake igjen og se på hvorledes vi skal gjøre dette. Jeg er overbevist om at hvis man gjennomfører dette prosjektet som signalisert her, vil vi gå på et nytt prosjekt hvor man i etterkant skal forklare hva pengene er gått til. Og da er jeg overbevist om at Carl I. Hagen kommer til å være den første representanten som kritiserer Regjeringen for at prosjektet er for dårlig utredet.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-03-27:
Mitt hovedpoeng knyttet til representanten Carl I. Hagens innlegg var at Fremskrittspartiet har vært en av de fremste kritikerne av de prosjektene som har gått feil i dette huset. Det har også Høyre vært. Carl I. Hagens angrepspunkt er nemlig at prosjektene har vært for dårlig forberedt. Man har anskaffet offentlige penger, og det har vært sløsing med offentlige penger, hvis jeg ikke husker feil uttrykk, knyttet til dette. Da bør vi også ha lært av det, slik at når vi skal sette i gang prosjekter, vil vi forberede dem på en slik måte at vi har den høyeste grad av sikkerhet for at disse prosjektene er vel fundert økonomisk. Det er det dette dreier seg om. Og det skal kunne komme til nytte også når det gjelder infrastruktur. Det er ikke uenighet om at vi skal bruke penger på infrastruktur til gass. Det er det faktisk enighet om i denne salen. Poenget er: Hvorledes skal vi gjøre det? Hvordan skal det utføres? Hvem skal være med på dette? Hvilke prosjekter skal vi snakke om, slik at vi har størst grad – størst grad, understreker jeg – av sannsynlighet for at prosjektet går i hop? Det vil være det mest fornuftige, nettopp fordi det er en industri som skal være med på dette. De har også krav på forutsigbarhet på dette området. Mitt hovedpoeng knyttet til Carl I. Hagens innlegg er rett og slett det poenget at det må være slik i dette huset at man ikke bruker penger og lager prosjekter, snekrer sammen ting, som skattebetalerne i dette landet i neste øyeblikk skal betale for. Det trodde jeg i utgangspunktet at Fremskrittspartiet, som et parti mot skatter og avgifter, hadde vært enig i. Men jeg registrerer at partiet har forlatt sin politikk.
Siri A. Meling (Høyre), 2003-06-18:
Jeg blir litt overrasket over at representanten Brustad nå sier at det ikke ligger som en føring at et næringsfond skal være statlig finansiert. Jeg tar det som et tegn på uforutsigbarheten fra Arbeiderpartiet i forhold til næringslivet, for da er det vel kanskje utbygger som plutselig skal måtte betale mer penger. Fra vår side er vi opptatt av forutsigbarhet, ikke minst for næringslivet. Når det gjelder spørsmålet om Regjeringens brede satsing på ny energi, vil jeg bare minne om de tre konsesjonene for gasskraftverk som ligger der. Jeg vil minne om Regjeringens satsing på gasskraftverk med CO2-håndtering. Det vil fjerne sårbarheten i kraftforsyningssystemet i dag, hvor 99 pst. av kraften kommer fra vannkraft. I tillegg stiller vi oss bak målet til Enova om 10 TWh ny fornybar energi eller enøktiltak. Vi ønsker å satse på småkraftverk, og vi ser et potensial i opprustning. Jeg synes argumentasjonen om at vi ikke har en bred strategi og satsing på energi, er feil.
Siri A. Meling (Høyre), 2003-06-18:
For Høyre er det viktig at energipolitikken er forutsigbar. Den er en viktig del av vår infrastruktur, både i forhold til private husholdninger og i forhold til næringsliv. Vi ønsker forutsigbarhet. Derfor ønsket vi i utgangspunktet å danne et flertall sammen med Arbeiderpartiet i denne saken. Jeg skal ikke legge skjul på hva jeg primært hadde ønsket når det gjelder Sauda-utbyggingen. Men vi sitter i en regjering med tre partier. Da sier det seg selv at i dette spørsmålet, som er vanskelig, ikke bare for oss, men også for andre, må vi komme fram til en balansert avgjørelse i forhold til kraftmengde og hensynet til miljøet. Når det gjelder det at vi svikter næringslivet, vil jeg si at energi er viktig. Denne regjeringen gjør mye i forhold til lønnsdannelsene framover, i forhold til renteutvikling, i forhold til valuta, i forhold til det å sørge for å få mer igjen for pengene, slik at næringslivet ikke skal måtte melkes for å finansiere en uforholdsmessig stor offentlig sektor.
Siri A. Meling (Høyre), 2003-06-18:
Som jeg nevnte i innlegget, er dette en vanskelig sak med mange meninger, både mellom partier og internt i partier. Når det gjelder denne saken i forhold til vårt ungdomsparti, stiller den seg således i rekken i forhold til flere andre partier også. Når det gjelder spørsmålet om å forhandle med SV, ønsket vi, som jeg sa, i denne typen spørsmål som omhandler energi, primært å søke et robust flertall sammen med Arbeiderpartiet. Dette var ikke noe Høyre på egen hånd var enig om å ha som utgangspunkt. Dette var noe vi på forhånd hadde diskutert. Så det er ingen grunn til å overdramatisere den saken. Når det gjelder energieffektivitet, kommer vi tilbake til den saken senere i dag. Da kommer jeg litt mer inn på hva Høyre mener i akkurat det spørsmålet.
Siri A. Meling (Høyre), 2003-06-18:
Det ville muligens være noe uparlamentarisk å sammenlikne representanten Langeland med en kjent eventyrfigur, men politikken han tar til orde for, må kunne karakteriseres som eventyrretorikk. Jeg kunne gitt flere eksempler på det. Jeg synes bl.a. det som framkom i dag i forhold til å styrke næringsfond, sier sitt, i forhold til at vi liker ikke det dere gjør, men vi liker pengene deres og har ingen problemer med på en måte å ta den varianten. Ellers synes jeg også at det må være toppen på Ole Brumm-mentalitet når man sier at denne nye kraftlinjen mellom Sauda og Liastøl løser problemene for den kraftkrevende industrien på Vestlandet, vel vitende om at kraften vi må importere, er sterkt forurensende kullkraft og atomkraft fra andre land. Så lenge fossene våre får leve, er det tydeligvis så som så med hensyn til de bekymringene SV liker å presentere i forhold til klimautfordringer og kjernekraft. Så går representanten Langeland òg til angrep på Venstre og Kristelig Folkeparti. Jeg synes kanskje det kunne være på sin plass å fokusere litt på hva vi ved Regjeringens forslag unngår å bygge ut. Representanten kalte dette kriminelt. Er også da vernegruppen kriminell etter representanten Langelands oppfatning?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Når det gjaldt det siste statsråden sa, skjønte jeg ikke helt hva han mente. Jeg vil bare minne om at Arbeiderpartiet innenfor et ansvarlig opplegg i revidert nasjonalbudsjett til sammen har 31 mill. kr mer til Kartverket enn det Regjeringa har, noe som hadde gjort at man kunne unngått å legge ned fylkeskartkontor og ikke hadde behøvd å delprivatisere markedsdivisjonen, som ligger på Ringerike. Jeg kunne brukt denne replikken til å kritisere meldinga på punkt etter punkt, for her er det veldig mye som er kritikkverdig. Men i mitt ene minutt har jeg tenkt å utfordre statsråden på et område som jeg håper han kan gi et positivt svar på, og det gjelder frivillige organisasjoner og lag. Jeg synes det er merkelig at meldinga overhodet ikke omtaler den betydningen som fri tilgang til kartdata har for at frivillige organisasjoner og lag skal kunne delta i beslutningsprosesser f.eks. når det gjelder spørsmål om friluftsliv og sikring av viktige naturområder i Kommune-Norge. Vil statsråden ta tak i denne problemstillingen i arbeidet med Planlovutvalgets innstilling?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Komiteen håper å få disse tre Dokument nr. 8-forslagene behandlet rimelig raskt, og jeg har tatt ordet nå som saksordfører når det gjelder Dokument nr. 8:84 og Dokument nr. 8:86. Når det gjelder Dokument nr. 8:84 om bidrag til å opprette og medvirke til finansiering av et kompetanse- og kultursenter for villaksen i Tanavassdraget i løpet av denne stortingsperioden, er jeg glad for at et bredt flertall i komiteen bl.a. understreker Tanavassdragets internasjonale betydning for atlantisk villaks og for samisk kultur. Flertallet er glad for den positive holdninga til senteret som svarbrevet fra Miljøverndepartementet tyder på. Flertallet konkluderer ikke i denne saken. Det er for tidlig til det. Det vi imidlertid sier, er at det er viktig at Miljøverndepartementet nå jobber videre med saken. Jeg mener at dette er ei veldig positiv behandling av denne saken, som altså Sametinget og Tana kommune har engasjert seg i, og som er tatt opp i Dokument nr. 8-forslaget. Jeg registrerer at SV likevel har fremmet forslaget i innstillinga. Jeg vil henstille til SV å trekke forslaget her i salen. Det ville være synd om det ble nedstemt. Det samme gjelder det forslaget som SV har fremmet i Innst. S. nr. 258 om etablering av et nasjonalt senter for genøkologi i Tromsø. Til innstillinga er det vedlagt et av svarbrevene fra miljøvernministeren, men ikke brev nr. 2. I ettertid ser man at det også kanskje burde stått her, for i dette brevet, datert 10. juni i år, sier Miljøverndepartementet seg enig i at et nasjonalt senter for genøkologi ikke nødvendigvis er det samme som at det skal utpekes som senter for fremragende forskning. Komiteen er også enig i at Forskningsrådet er rette instans til å gi råd om hvorvidt GenØk skal etableres som et nasjonalt senter for genøkologi. Et mindretall, Arbeiderpartiet og SV, ber på denne bakgrunn Regjeringa om i statsbudsjettet for 2004 å komme tilbake med ei vurdering av behovet for å etablere et nasjonalt kompetansesenter i genøkologi. At regjeringspartiene i denne omgang ikke er med på dette, håper jeg likevel ikke betyr at det er utelukket at Regjeringa kan vurdere spørsmålet. Jeg håper Regjeringa vil vurdere å gjøre det, ut fra det behovet vi har for å bygge opp kompetanse på dette området. Derfor vil jeg som sagt henstille til SV å trekke forslaget sitt, slik at det ikke blir stemt ned. Det ville i tilfelle være synd. Med de kommentarene anbefaler jeg komiteens tilråding om at forslagene vedlegges protokollen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Jeg trodde i utgangspunktet jeg var saksordfører for Dokument nr. 8:84 og Dokument nr. 8:62, men det ser ut som jeg er blitt frarøvet mitt saksordførerskap i salen her. Det får jeg bare ta til etterretning, men jeg vet ikke helt om jeg liker det. Vi får muligens en redegjørelse senere om hva som har skjedd i prosessen. Jeg forholder meg i hvert fall til det som har vært innstillingen fra komiteen, og der står det vitterlig at jeg er saksordfører for de to sakene. Så til Dokument nr. 8:84, forslag fra stortingsrepresentantene Hallgeir H. Langeland og Kirsti Saxi om bidrag til å opprette og medvirke til finansiering av kompetanse- og kultursenter for villaksen i Tanavassdraget i løpet av denne stortingsperioden. Senteret som forslaget dreier seg om, er et stort prosjekt med planer for mange aktiviteter. Det er også et prosjekt som berører flere departementers ansvarsområder. Det er etter komiteflertallets syn for tidlig å ta stilling til dette prosjektet, bl.a. siden det ikke er utarbeidet en finansieringsplan. Om forslagsstillerne var kjent med at finansieringsplan ikke var utarbeidet, synes jeg det er merkelig at dette Dokument nr. 8-forslaget er fremmet – før man har oversikt over hvordan de økonomiske kostnadene er tenkt fordelt. Derfor er det naturlig at dette prosjektet i likhet med andre og lignende lakseprosjekt blir vurdert i forbindelse med statsbudsjettet. Derfor anbefaler et stort flertall i komiteen, alle unntatt SV, som har et eget forslag, at Dokument nr. 8:84 vedlegges protokollen. Det var også Synnøve Konglevoll inne på i sitt innlegg som saksordfører – om hun var det, da, det er jeg fremdeles usikker på. Så til Dokument nr. 8:62, fra stortingsrepresentantene Øystein Djupedal, Hallgeir H. Langeland og Heidi Grande Røys, om å styrke og bygge ut nasjonalparkforvaltningen. Etter at denne saken ble avgitt i energi- og miljøkomiteen, har revidert nasjonalbudsjett også blitt avgitt, og der har bruk av utmark, forvaltning av nasjonalparker o.l. blitt behørig omtalt. Jeg vil vise til de respektive partiers merknader og forslag i så måte. For øvrig vil jeg vise til brev fra miljøvernministeren av 11. april i år, der det framkommer at bevilgninger til denne type formål vil bli vurdert på vanlig måte i forbindelse med de årlige statsbudsjett, noe en enstemmig komite er enig i. Det er et mindretallsforslag fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, som jeg antar mindretallet fremmer og gjør rede for – dersom de ikke følger oppfordringen om å trekke forslaget, som representanten Konglevoll var inne på.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Siden jeg er saksordfører for Innst. S. nr. 256, jf. Dokument nr. 8:84, om villaks i Tana, føler jeg behov for å komme med noen korte kommentarer etter å ha hørt representanten Langelands innlegg. Som jeg sa i mitt innlegg, er jeg kjent med at det foreligger planer om andre sentre av lignende karakter. Jeg har fått en del henvendelser angående det, siden jeg er – sannsynligvis – saksordfører, og vil bare vise til at det er bl.a. planlagt et kunnskapssenter for laks og vannmiljø i Namsos. Det er også andre sentre under planlegging, som ikke er kommet så langt at det vel er like godt kjent eller offentliggjort. I og med at det ikke foreligger en finansieringsplan for dette senteret i Tana, synes jeg det blir helt feil å løfte ut ett spesielt prosjekt framfor andre, som ikke har hatt den samme muligheten til å komme i den posisjonen. Det er helt riktig som representanten Langeland sier, at jeg som saksordfører – iallfall på det tidspunktet – hadde et møte med Tana kommune der de fikk legge fram sitt prosjekt. Men siden de andre ikke har hatt samme muligheten, synes jeg det ville være helt feil å gå inn konkret på det forslaget. Så jeg anbefaler representanten Langeland å trekke forslaget.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Etter å ha hørt representanten Sylvia Brustads innlegg er det bare å slå fast: Arbeiderpartiet er tilfreds med den situasjonen som er i det norske strømmarkedet, og vil ha høye strømpriser. Jeg er litt forundret over at ikke Arbeiderpartiet fester lit til NVE i denne saken. Det har de jo en tradisjon for å gjøre. Men sannsynligvis er det da en etterlatenskap fra Jens Stoltenbergs nyttårstale, der han slo fast at vannkraftutbyggingens tid var over. Så har jeg et spørsmål til Arbeiderpartiet, som går på en merknad som står i innstillingen: «Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vil også påpeke det negative i at det heller ikke er satt i gang kraftproduksjon basert på våre enorme gassressurser, og viser til den politiske usikkerhet som er skapt rundt dette, samt den økonomiske usikkerhet forbundet med fremtidige utslippskrav.» Med andre ord: Man peker her på Kyoto-avtalen og de særnorske strenge utslippskravene. Hva vil Arbeiderpartiet gjøre for å fjerne denne usikkerheten som de selv har vært med på å skape?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Etter å ha hørt på debatten så langt, ser jeg mørkt på framtiden, og som vanlig er det det norske folk som får regningen for det som her blir vedtatt. Gjennom mange år har det vært en naturlig og jevn økning av kraftforbruket, samtidig som Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Venstre og SV aktivt har hindret at det har vært tilsvarende økning i produksjonen. Fremskrittspartiet har gjennom mange år advart om at en slik situasjon ville oppstå dersom man ikke tok de nødvendige politiske grep for å få orden på den norske og nordiske kraftbalansen. Til tross for disse gjentatte advarslene har mange regjeringer og stortingsflertall vendt det døve øret til og gått mot eller kraftig redusert samtlige kraftutbyggingsprosjekt de senere år. I tillegg har stortingsflertallet med Arbeiderpartiet i spissen sørget for å ha et særnorsk utslippskrav med hensyn til såkalte klimagasser, noe som medfører en effektiv stopper for bygging av gasskraftverk. Arbeiderpartiet skal imidlertid ha ros for at de er så ærlige at de skriver det i sine merknader i innstillingen til Sauda-saken. Når representanten Rolf Terje Klungland sier at Arbeiderpartiet «ville ta gassen i bruk», må han samtidig si at han ikke vil det skal være CO2 -utslipp. Og da er det dessverre urealistisk, med den teknologien man har i dag og i de kommende år. Ofte har det vært symbolpolitiske argumenter som har vært brukt mot kraftutbyggingen de senere år, uten at verdien av ny, ren kraft på en seriøs måte har blitt vurdert opp mot det som ofte har vært minimale naturinngrep. At den kraften man har latt være å bygge ut, istedenfor blir importert fra kull- eller atomkraftverk, bryr de andre partiene seg ikke en døyt om. Vinterens krise i kraftmarkedet gjør at Fremskrittspartiet nå tror – eller i hvert fall håper – at flere av Stortingets utbyggingsmotstadere, spesielt med Arbeiderpartiet i spissen, har skjønt alvoret i situasjonen og forhåpentligvis endrer syn. Men etter å ha hørt debatten så langt, tror jeg dessverre ikke at det er tilfellet. Siden det er det norske folk som må blø økonomisk for de skyhøye strømprisene som Arbeiderpartiet og stortingsflertallet har sørget for, fremmer vi derfor forslag om at tidligere avslåtte utbyggingssøknader må vurderes på nytt. Saltfjellet/Svartisen-utbyggingen, som ble avslått i sin helhet, og Øvre Otta, som ble bortimot halvert, er noen eksempler på slike prosjekter. Forbrukerne har på kort sikt få muligheter til å tilpasse seg andre energikilder. Dette er i stor grad et resultat av politiske veivalg. En økt fleksibilitet ved økt bruk av naturgass, fyringsolje, fjernvarme o.l. er ønskelig, men det vil ta lang tid og kreve store investeringer. Derfor er det viktig å legge forholdene til rette både for å øke produksjonen og også for at nettselskapene kan sikre forsyningssikkerheten. Forsyningssikkerheten må bli bedre, noe som vi har tatt til orde for gjennom de to Dokument nr. 8-forslagene som følger denne saken. Vi håper at flertallet tar dette innover seg og vil stemme for disse forslagene, selv om det ikke ser slik ut så langt.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Jeg vil nesten beklage at jeg blander meg opp i krangelen mellom de to partiene som har tatt mål av seg til å styre dette landet etter 2005. Hvis dette skal danne opptakten, ser det jo riktig så festlig ut. Men det som fikk meg til å ta ordet i denne saken, var SVs angrep på Arbeiderpartiet og den politikken Arbeiderpartiet fører når det gjelder energi. Jeg må egentlig støtte SV i denne saken. SV har vært ganske klart. SV ønsker en høyest mulig strømpris som rammer befolkningen. Det ønsker i realiteten også Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet har fremdeles ikke svart meg på spørsmålet om hva de mener når det gjelder bygging av gasskraftverk innenfor de klimakvotene som de har tatt til orde for. Arbeiderpartiet skriver jo i innstillingen, som jeg har sagt tidligere, at det er skapt en politisk usikkerhet rundt framtidige utslippskrav, krav som Arbeiderpartiet har stått i spissen for å fremme. Det er resultatet av Arbeiderpartiets politikk vi ser. Når man snakker om å bygge gasskraftverk, er det gasskraftverk med CO2-håndtering, en teknologi som i beste fall ligger langt fram i tid. CO2-håndtering er ikke CO2-håndtering, men CO2-trylling, for det er en teknologi som ikke er kommersielt lønnsom. Så her taler Arbeiderpartiet med to tunger. Det har SV fullstendig rett i. Jeg forventer at Arbeiderpartiet nok en gang prøver å klare opp i hva de mener når det gjelder bruk av gasskraftverk og produksjon av energi.