trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-11:
Svaret på spørsmålet er nei, jeg mener ikke det. Og en god illustrasjon på det er f.eks. de 790 mill. kr, hvis jeg ikke husker helt feil, vi bruker på folkehøgskoler, som vi også foreslo å bruke. Så våre kutt på folkehøgskole var ikke et kutt på kjernevirksomheten, nemlig helårs folkehøgskole, primært rettet inn mot unge eller yngre mennesker, som skal ta et pedagogisk og spennende år som ikke gir studiepoeng, men som kan gi veldig mye annet. Det mener jeg er en god investering. Jeg mener også at det er viktig at vi opprettholder en stor støtte til studieforbundene. Jeg mener nok at det er muligheter for å spisse den støtten noe mer – på samme måte som at jeg mente det var grunnlag for å spisse støtten til folkehøgskolene noe mer. Men vi skal fortsette å støtte dette. Og så er det jo bare å konstatere at vi nå har en situasjon hvor det ikke lenger er sånn at budsjettet avgjøres i krinkelkroker i departementet alene. Stortinget er tilbake. Dette budsjettet, med Kristelig Folkepartis og Venstres støtte i Stortinget, blir vedtatt når flertallet er ferdig med å forhandle.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-11:
Det er vel ikke «onde tunger» som skal ha det til at jeg sliter med brøkregning – det er godt dokumentert på riksdekkende fjernsyn, så det er ikke bare sladder i en avsides krok. Når det er sagt, er det klart at vi forholder oss til det flertallspartiene bestemmer. Jeg synes det er litt viktig å understreke det poenget, for selv om Høyre og Fremskrittspartiet er i regjering, har vi en unik situasjon ved at vi nå har en forpliktende samarbeidsavtale med Kristelig Folkeparti og Venstre. Det er altså ikke sånn at dette skjer på måfå. Det er ikke tilfeldig hvert eneste år hvilke partier vi skal gå til. Vi har sammen forpliktet oss til å levere et budsjett, og Kristelig Folkeparti og Venstre har forpliktet seg til å støtte regjeringen, men selvfølgelig også til å stå hardt på sine saker og til å forhandle. Det mener jeg er en god situasjon, ikke minst for Kunnskaps-Norge, fordi man har fått et kunnskapsvennlig flertall på Stortinget. Det tror jeg er bra. Representanten spør om jeg kan garantere at det aldri blir noen omkamper igjen. Det kan jeg nok ikke garantere 100 pst., men jeg har sett klart og tydelig hva stortingsflertallet har ment om både studieforbund, folkehøgskoler og studieavgift.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-11:
Nå snakker vi om tre forskjellige lover her: Endringene som nå er lagt frem av Arbeidsdepartementet, gjelder arbeidsmiljøloven, staten forholder seg til tjenestemannsloven og så er det en universitets- og høgskolelov også. Litt forenklet kan man si at det i det private har vært strengere regler for midlertidighet enn i staten. Det er sannsynligvis også en av grunnene til at midlertidigheten har vært noe større i universiteter og høgskoler, ved siden av at det selvfølgelig er en sektor som f.eks. har mye oppdragsforskning av kortere varighet. Jeg gir ikke garantier som jeg ikke er 100 pst. sikker på at kan innfris, så jeg kan ikke gi en slik garanti, men det jeg kan si, er at det den forrige regjeringen gjorde ved å legge inn føringer i tildelingsbrevene på at man skulle ha midlertidigheten ned, ser ut til å ha fungert. Vi har fortsatt med det, og hvis midlertidigheten ikke fortsetter å gå ned, må vi vurdere tiltak for å gjøre noe med det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-11:
Jeg vil si tusen takk for en god debatt og bare kommentere et par av innspillene som har kommet. Jeg er enig når man sier at det er behov for ytterligere løft for yrkesfagene. Jeg mener det er bra at stortingsflertallet er utålmodig med det. Og det er helt riktig, vi følger opp Meld. St. 20 for 2012–2013. Liv Signe Navarsete skryter av Høgskulen i Sogn og Fjordane. Akkurat der burde man lytte til henne – der vet hun veldig godt hva hun snakker om. Ved Høgskulen i Sogn og Fjordane er de veldig flinke, og det er sannsynligvis en av grunnene til at det går bra med skolene der. Dette er noe vi må ivareta ved en eventuell sammenslåing. Karin Andersen er bekymret for nådeløs måling. Så vidt jeg vet, er veldig mange av de tingene som ble beskrevet i Dagbladet-kronikken, pedagogiske virkemidler som lærerne og skolen selv har valgt. Meg bekjent er ikke dette noe som er pålagt, eller som er bestemt at man skal gjøre. Jeg mener at lærerne må ha frihet til å velge det pedagogiske opplegget sitt selv. Men jeg er enig i at vi skal passe oss for at vi måler og veier så mye at vi mister kjernen i skolen, nemlig kunnskapen. Så til det som nok noen av oss stusser over i denne debatten – eller det er kanskje ikke så merkelig, for Arbeiderpartiet valgte jo selv å stå utenfor Kunnskapsdepartementet i åtte lange år og ga departementet til SV. Det er jo tydelig i noe av den forvirringen som råder i Arbeiderpartiets kunnskapspolitikk for tiden. På mange områder er de stille som østers, f.eks. i strukturdebatten. Vi hører lite om hva Arbeiderpartiets visjoner for forskningspolitikken er. Vi vet hva realveksten i forskningspolitikken var de siste tre årene – det var minusvekst et av årene. Nå er det en formidabel økning. På andre områder har Arbeiderpartiet hatt flere forskjellige standpunkter i løpet av en kort høst, jeg har nevnt borteboerstipendet. Jeg godtar at det er uenighet med Arbeiderpartiet om folkehøyskolene og kortkursene, men det er rart å få kritikk når Arbeiderpartiet selv var med på og støttet i sitt alternative budsjett f.eks. kuttet fra ti til ni måneders skolestøtte. Tilsvarende er det pussig å høre Arbeiderpartiet snakke om et løft for studentboliger, når det i deres alternative budsjett måtte helt til finansinnstillingen – igjen var det flertallet som ledet an – før de la inn like mange studentboliger som flertallet. La det være lærdommen at det nå er en ny politisk situasjon. Det er ikke slik at det sitter tre rød-grønne partier inne på et regjeringskontor – og så kommer de til Stortinget med et ferdig opplegg. Vi har en historisk samarbeidsavtale med Kristelig Folkeparti og Venstre, en samarbeidsavtale som vi alle kan være stolte av. Det er et kunnskapsvennlig flertall, som bl.a. har ført til tidenes høyeste satsing på FoU – det lå for øvrig inne en sterk satsing i regjeringens budsjett fra før – som har ført til et kraftig lærerløft, og som har ført til en ny og spisset satsing på UH-institusjonene. Vi ser at Arbeiderpartiet gjennom høsten har måttet komme krypende etter – på område etter område.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-11:
Vi har hatt denne saken ute på høring, og høringsfristen gikk ut den 1. november 2014, nesten en måned etter at statsbudsjettet ble lagt fram. Vi har ikke hatt noe grunnlag for å fremme bevilgningsforslag så tidlig i denne prosessen. Det har vært vårt ønske å komme tilbake til det, i revidert og ikke minst i statsbudsjettet for 2016. Nå tar jeg til etterretning at det har blitt lagt inn midler, noe som jeg synes er svært positivt. Hovedsakelig er det behov for at IKT-systemene skal erstatte de fellessystemene for lønn, regnskap, økonomi og personal, som Kirken får gratis i dag, levert av Direktoratet for økonomistyring. Nå er det et godt grunnlag for å starte prosessen tidligere og skaffe seg det nødvendige utstyret som skal til for å være forberedt på å gjennomføre denne store omstillingen Kirken står overfor.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-11:
:Når det gjelder formuleringene i regjeringsplattformen om at regjeringen vil bidra til et nasjonalt løft i sikringsarbeidet av fredede og verneverdige kirker, er jeg svært opptatt av det og kommer tilbake til hvordan vi skal fremme eventuell sak om dette for Stortinget. Det får vi rikelig anledning til å komme tilbake til. Vi driver og samler informasjon om hvordan situasjonen er når det gjelder behovet for sikringsarbeider og oppgraderinger. I første halvår 2014 ble det søkt om rentekompensasjon for istandsettingsprosjekter i Kirken for i underkant av 100 mill. kr. Vi var også usikre på etterspørselen i ordningen og fant ikke grunnlag for å foreslå nye rammer i 2015. Men jeg registrerer at de siste månedene har det vært god vekst i etterspørselen, og vi regner med at store deler av årets rammer vil bli benyttet. Derfor er det positivt at dette har kommet inn i forbindelse med forliket som ble vedtatt i Stortinget.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-11:
Jeg er enig med representanten i at Kirken må sikre seg både engasjement og oppslutning blant folk, sånn at Kirkens valgte organer faktisk blir representative for Kirkens medlemmer med demokratisk legitimitet, som jeg også sa i mitt innlegg. Det er svært viktig. Det er samtidig viktig for oss som er engasjert i Kirken, at vi engasjerer oss og er aktive med å påvirke til at de valgene som skal foregå, har et demokratisk og representativt utvalg av representanter å kunne velge i, sånn at det ikke blir en skjevfordeling når Kirkens valgte organer skal settes sammen. Men dette er det opp til Kirken selv å sette i gang og ha ansvar for. Da er det bare å appellere til at Kirken som sådan har et ansvar, men også at vi som medlemmer av Kirken kan være med og bidra.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-11:
Nå er politikk å prioritere, og det er ikke alltid slik at man klarer å få plass til alle de forslagene som man i realiteten ønsker at man skal få plass til. Jeg tror det er vanskelig for meg i dag å si hva som kommer til å bli konsekvensene for budsjettet for 2016, men jeg antar at vi kan ha en god dialog, ikke minst med samarbeidspartiene Kristelig Folkeparti og Venstre, med tanke på viktige prioriteringer for det som gjelder for 2016-budsjettet. Vi har ikke kommet så langt i den prosessen at vi har tatt stilling til hva vi skal prioritere, men det er viktig for meg å understreke at trosopplæringen har vært en suksess, og det er også viktig å satse på den i tiden som kommer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-11:
Når det gjelder posten for private kirkebygg, har det stått 10 mill. kr der. I år ser det vel ut til at vi kan komme til å bruke 7 mill. kr av dem. Det er mange søknader som ikke tilfredsstiller de kriteriene som gjelder. I forbindelse med framleggelse av vårt budsjett vurderte vi det slik at det ikke var noe grunnlag for å prioritere dette. Så er det kommet 5 mill. kr inn i forbindelse med forliket som er forhandlet fram i Stortinget. Det tror jeg er rikelig for å kunne klare å imøtekomme behovet for neste år. Det er riktig at det har vært en del diskusjon om Den katolske kirke, spesielt når det gjelder medlemsregistrering. Nå er det sånn at Kulturdepartementet egentlig er klageinstans. Nå er det Fylkesmannen som har ansvar for å iverksette tiltak og for å gå igjennom det og se om dette er i tråd med det som gjelder – og så får vi eventuelt se om det kommer noen klage på det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-11:
Jeg tror det er utrolig viktig at man i denne salen blir enig om å holde fast på det som det har vært en bred enighet om, at kommunene har et vesentlig ansvar for vedlikehold av kirkene, og at det er kommunene som bærer det økonomiske ansvaret. Ut fra de tallene som gjelder for 2013, ivaretar kommunene to tredjedeler av finansieringen av kirkene, mens staten ivaretar bare en tredjedel. Jeg tror det er viktig å understreke at dette er en ordning som må fortsette også framover; at det er kommunene som har hovedansvaret. Så får vi se i tiden framover hvordan man eventuelt kan bidra i form av rentekompensasjonsordningen, der det gis mulighet for at man kan være med på å løse oppgaver som gjelder de store kirkene i de store byene.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Som statsråden sa, er det nå varslet at man tar neste steg i stat–kirke-reformen, og at Den norske kirke nå etableres som et nasjonalt rettssubjekt. Det betyr bl.a. at Kirka skal overta storforvaltningsoppgaver og, ikke minst, arbeidsgiveransvaret. Det er ca. 1 600 medarbeidere som skal overføres fra staten til Kirka, det skal på plass tariff-, pensjons- og særavtaler mellom partene, og man må få et nytt IKT-system til å fungere, for å nevne noe. Alt skal være på plass 1. januar 2017. Jeg er klar over at det i forliket ble satt av 16 mill. kr til omstillinga, noe som vi også støtter. Men i regjeringas budsjettforslag er det ikke satt av én krone til dette formålet. Tilsynelatende trodde man det holdt å sette av penger i 2016. Mener virkelig statsråden at en så omfattende omstilling kan tas på bare ett år?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Takk for svaret, men jeg har også et annet spørsmål. Kirkene i landet er viktige som gudshus, et sted for viktige hendelser i livet vårt som barnedåp, bryllup og begravelser. I tillegg er de konsertlokaler, samlingssted for unge og et trygt sted å søke til for mange. I tillegg til alt dette er Kirka også en helt sentral del av vår historiske kulturarv, en arv vi må ta vare på. Tilstandsundersøkelser viser at kirkene våre har stort behov for sikring, oppgradering og vedlikehold. I regjeringserklæringa heter det: «Regjeringen vil bidra til et nasjonalt løft i sikringsarbeidet av fredede og verneverdige kirker.» Men i regjeringas budsjettforslag for 2015 er det ingen omtalte tiltak på området. I tillegg var det ingen ny investeringsramme for rentekompensasjonsordninga. Dette ble, som statsråden selv sa, rettet opp i forliket. Men ettersom jeg forutsetter at regjeringa mente alvor med eget budsjettforslag, spør jeg statsråden: Hvordan mente statsråden det var mulig å innfri sine egne løfter i regjeringserklæringa med det budsjettforslaget som regjeringa selv la fram?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det er noe merkelig når flere representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet går på denne talerstolen og roser det budsjettet vi vedtar i dag. Ingen har så langt snakket lenge og varmt om det budsjettet som ble lagt fram av regjeringa, som består av Høyre og Fremskrittspartiet. Dette må ha vært en festkveld for Venstre og Kristelig Folkeparti, for det er de som får æren av det meste, og, etter min mening, med rette. Også kommuneøkonomien har blitt hyllet av Høyres og Fremskrittspartiets representanter, og etter Bente Thorsens innlegg tidligere i dag tenkte jeg: Hvis dette er rett, må alle kommuner glede seg. Men det er ikke det som står i landets aviser, det er ikke de meldingene vi får inn på vårt bord. I forrige uke var jeg på et møte med flere hedmarkskommuner, også med dem med Høyre-ordførere, og de fortalte om sine bekymringer for kommuneøkonomien og om kutt de nå må foreta. Så kan vi lese i media at det varsles skolekutt over hele landet. Noen kommuner sier at dette nærmer seg grensen for hva de mener er forsvarlig, og vi hører om demonstrasjoner i både Stavanger og Bergen, hvor alle foreldre er bekymret over kuttene som nå kommer innen bl.a. skole. Så snakker Fremskrittspartiets Bente Thorsen om å springe fra valgløfter. Jeg understreker: Fra Fremskrittspartiet får vi høre dette. Som vi ville sagt i Hedmark: Dette er itte tel å tru. Det er vel ikke noe parti som til de grader har sprunget fra sine valgløfter etter valget som nettopp Fremskrittspartiet. En liten visitt også til representanten Bjørnstad, som sier at Arbeiderpartiet er mest opptatt av å kjøpe handlegater i London. Vel, nå er det vel Fremskrittspartiet som sitter med finansministeren, og hvis de vil, er det bare å selge de gatene akkurat når det måtte passe dem selv.
Åsta Årøen (Venstre), 2014-12-11:
I Noreg har vi mange kyrkjer med særleg høg kulturhistorisk verdi, ikkje minst i dei store byane. Derfor sette vi i Venstres alternative statsbudsjett av 40 mill. kr til restaurering av domkyrkjene i Stavanger og i Bergen. Vi fekk ikkje gjennomslag for dette i budsjettforliket i denne omgangen, men vi trur ministeren er klar over at dette er store utgifter som kan vere vanskelege å handtere for vertskommunane. Mitt spørsmål til kulturministeren er om ho er einig i intensjonen frå Venstre og Kristeleg Folkeparti om at dette er ei så stor og viktig oppgåve at staten bør trå til litt ekstra i dei store byane.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2014-12-11:
Jeg har lyst til å komme med to refleksjoner når vi nærmer oss slutten av denne debatten. Flere av representantene har vært innom Nobels fredspris-utdelingen i går – to fredsprisvinnere som begge lever etter Nelson Mandelas ord om at utdanning er det viktigste våpen hvis vi vil oppnå forandring i verden. Jeg har sagt i mange sammenhenger at jeg er stolt over at vi har en regjering som har en ambisiøs kunnskapspolitikk. Jeg er stolt over at det gir seg utslag i et godt budsjett, med en sterk satsing på skole og forskning. Jeg har lyst til, selv om det egentlig ikke hører hjemme på KUF-komiteens område, å si at jeg er stolt over at vår regjering faktisk satser så sterkt på kunnskaps- og kompetanseutvikling også i bistands- og utviklingspolitikken. Det viser for meg en konsistens i politikkområdene våre. Når vi satser på skole og utdanning hjemme for å bygge landet og ruste Norge for framtida, satser vi også på skole og utdanning for å bekjempe fattigdom, ekstremisme og diskriminering. Det viser handlekraft, fokus og gjennomføringsevne. Det viser en regjering som ser at det å sikre verdiskaping og utvikling er viktig. Men framfor alt viser det en regjering som forstår at kunnskap og kompetanseutvikling dreier seg om mennesker og menneskers muligheter til å nå sitt potensial. Så en annen ting: Jeg har lagt merke til i debatten at Arbeiderpartiet gjerne vil snakke ned og bort regjeringas sterke satsing på etter- og videreutdanning. Men når regjeringa i løpet av det første året faktisk har tredoblet satsingen på dette området, tenker jeg at enten Arbeiderpartiet og de andre rød-grønne anerkjenner det eller ikke, er dette en historisk satsing på kvalitet i skolen. I tillegg blir det gjennom budsjettforliket satt av 50 mill. kr til et nytt kompetanseløft for ikke-kvalifisert undervisningspersonell i skolen, og det blir femårig masterutdanning fra 2017. Regjeringa ønsker at lærere skal ha tyngde og trygghet i de fagene de underviser i. Læreren skal være spesialisten i klasserommet. Det er ikke noen andre som kan ta den rollen i skolen. Her ligger kjernen i Lærerløftet. Det er dette regjeringa nå følger opp, og det er det prisverdig å holde fokus på. Til dem som synes det er rart at man bruker budsjettforliket som referanse i debatten: Ja, det budsjettet vi skal vedta i dag, er det fire samarbeidspartier som står bak.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Alle er enige om å skape en best mulig skole for elevene. De fleste er enige om at skolen bør virke sosialt utjevnende. Når det kommer til virkemidlene, stopper imidlertid enigheten. Jeg bestemte meg derfor for å spørre dem som jobber i skolen. Jeg utfordret dem til å komme med innspill til meg til denne debatten via Facebook-gruppene Arbeidstidsforhandlingene og Status Lærer med over 30 000 medlemmer, hvor de fleste jobber eller har jobbet i skolen. Jeg har i tillegg fått innspill fra Elevorganisasjonen. Jeg har fått rundt 150 innspill, og to ting går igjen: mer tid til hver elev og KS’ manglende skoleforståelse. Først litt om «mer tid til hver elev»: Her handler signalene i stor grad om klassestørrelse, lærertetthet, byråkratisering av læreryrket og kommunale og fylkeskommunale ressurser og prioriteringer. Det er ingen tvil om at mange lærere og andre ansatte i skolen opplever ressursmangel og en byråkratisk hverdag som rammer elevene. Det er stor avstand fra nasjonale målsettinger til skolehverdagen svært mange steder. Kommunale og fylkeskommunale prioriteringer og ressurser bidrar ofte til å umuliggjøre nasjonale målsettinger om skolen, og det som mange i skolen ikke opplever som rosinen i pølsa, men som steinen i skoen, er nemlig KS’ tilsynelatende svake skolepolitikk og provoserende arbeidsgiverpolitikk. Vi må i større grad lytte til elever, foreldre, lærere og andre ansatte i skolen for å utvikle en skole hvor alle får den best mulige oppfølginga. Det handler kanskje om mer styring, og det handler definitivt om mer ressurser. Det handler også om å gjøre det mer attraktivt å jobbe i skolen for lærere og andre yrkesgrupper. Arbeidsvilkår og lønn er viktig i så måte. Jeg vet at kunnskapsministeren har mottatt en tidstyvrapport i dag, vel og bra, men ute i skolen vet en allerede hva de store problemene er. Dem må det gjøres noe med nå. Skoledebatten har i de siste årene handlet veldig mye om hvordan skolen skal forandre seg. All virksomhet i samfunnet er og må selvfølgelig være i forandring. Den utfordringa tror jeg både elever og lærere klarer. For å få det til er det avgjørende at elever, foreldre, lærere og andre ansatte får større innflytelse over utforminga av framtidas skolepolitikk.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-12-11:
Senterpartiet er oppteke av at skulen i tillegg til å vere ein plass for å tileigne seg kunnskap, skal vere ein arena for å vekse som menneske og for å lukkast. Leirskuleopphald er viktig i denne samanhengen. Gjennom ei veke med leirskule får ungane oppleve mykje minneverdig og lære mykje både om ulike tema, om seg sjølve og om andre. Det er ikkje tvil om at det ligg god sosial trening i ei veke på leirskule, og det ligg også ein dimensjon av sosial utjamning i det, for alle skal bu under like forhold – få den same maten og få dei same opplevingane. Samtidig som alle skular nok verdset leirskuleopphald for elevane høgt, er det stadig ein kamp om midlane i kommunane. Dessverre fører dette til at færre elevar får tilbodet, t.d. er det berre halvparten av elevane i Vestfold som får tilbod om leirskule. Det er grunn til å understreke at det er nødvendig å målrette midlar for å sikre leirskuleopphaldet for så mange som mogleg. Vi i Senterpartiet har derfor sett av 100 mill. kr i vårt alternative statsbudsjett til nettopp føremålet leirskule. Det er eit tydeleg grep for å vise at vi ser verdien av leirskuleopphald, og at vi meiner dette tilbodet og den ikkje-formelle kompetansen ein kan få der, er ein viktig del av skulegangen.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Eg har forstått på debatten, som eg har følgt frå kontoret, at det òg har vore ein diskusjon om kommunerammene for neste år. Komitéleiaren innleia med å kalla opplegget for neste år for eit elendig opplegg. Han tok litt sterkare ord i sin munn enn det Helga Pedersen gjorde tysdag, ho kalla det for eit magert opplegg for neste år. Opplegget for neste år har ein realvekst på 1,5 pst. i kommunesektoren. Til samanlikning kan eg fortelja at då Sigbjørn Johnsen skulle beskriva veksten frå 2012 til 2013, som då var på 1,2 pst., kalla han det verken magert eller elendig, men derimot ein god auke. Viss dette i dei raud-grøne si tid, då ein hadde ein mindre realvekst enn den me legg på bordet no, var ein god auke, blir det heilt feil å kalla det som ligg i kommuneramma for neste år, for eit elendig og magert opplegg. Skulepolitikk er viktig for kommunane. Kommunane er skuleeigarar, og grunnskulen blir finansiert gjennom rammer der kommunepolitikarar prioriterer skulesektoren opp mot andre ting. Derfor er skulepolitikk og debatten i dag viktig. Humankapitalen til Noreg er den største ressursen me har, og utgjer 80 pst. av vår nasjonalformue. Denne ressursen skal me utnytta endå betre, slik at me får omsett humankapital i verdiskapande innovasjon, men òg sikrar at Kommune-Noreg får tilgang til kvalifisert arbeidskraft i framtida – som helsearbeidarar, ingeniørar og lærarar, for å nemna nokre grupper. Skal ein få best mogleg utbyte av nasjonalformuen vår, humankapitalen, må me ha eit godt utdaningstilbod i alle ledd frå barnehage til grunnskule og vaksenopplæring. Noreg som kunnskapssamfunn er komplett avhengig av at elevane i grunnskulen får tileigna seg kunnskap til å meistra utfordringane dei møter i yrkesutdaning, i studiar og i arbeidslivet. Norske elevar skal læra meir. Derfor har regjeringa i forslaget sitt til budsjett for 2015 styrkt den allereie historiske satsinga på vidareutdaning av lærarar. I budsjettavtalen styrkjer me òg småskuletrinnet, 1.–4. klasse, med endå fleire lærarar, med ei ekstraløyving på 200 mill. kr. Dei millionane kjem i tillegg til ei god kommuneramme, som ligg på bordet neste år. Den inntektsramma aukar, som det er sagt mange gonger tidlegare frå denne talarstolen, med 7,8 mrd. kr, der 4,7 mrd. kr av desse er frie inntekter. Så det å kalla dette eit opplegg som er magert, eller endå verre: elendig, blir feil. Opplegget for neste år set kommunane i stand til å kunna levera gode velferdstenester innanfor skule, og det er heilt feil å seia at regjeringa nedprioriterer kommuneøkonomien for neste år. Alle kommunar får meir pengar, og alle kommunar er i stand til å levera gode tenester til innbyggjarane sine.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2014-12-11:
La meg først skrive under på ordene fra lederen av kommunal- og forvaltningskomiteen, Njåstad, om at kommuneopplegget for neste år er et godt opplegg, fullt på høyde med det som er levert de siste årene fra den rød-grønne regjeringen. Men jeg tok ordet for å si noen ord om kunnskapspolitikken. Satsing på kunnskap er politikk som virker. Derfor er regjeringens satsing på kunnskap også riktig politikk. Selv er jeg fra Trondheim, og selvfølgelig er jeg litt stolt av det hver dag, men hele Norge har grunn til å være stolt av de tunge kunnskapsmiljøene som generasjoner av kvinner og menn har bygd opp i denne byen. Det har blitt utdelt nobelpriser også i Stockholm denne uken. Det er sjelden Norge er representert, men i år var vi det. Prestasjonene til Moser-paret og måten NTNU har tilrettelagt på og gitt dem muligheter, er en inspirasjon også for oss politikere. Regjeringen følger da også opp, som varslet før valget og i regjeringserklæringen. Derfor er det fortjent at regjeringens forskningsbudsjett får ros. Forskningsrådet meldte da budsjettet ble framlagt, at de var glade for et sterkt forskningsbudsjett. SINTEF sa at regjeringen legger fram et godt forskningsbudsjett, og særlig fornøyde var de med satsingen på Horisont 2020-programmet, som styrkes med 115 mill. kr. Det satses på utvikling av flere verdensledende miljøer. 70 mill. kr settes av for at de beste fagmiljøene skal få større mulighet til å rekruttere de beste forskerne. I Adresseavisen denne uken kunne vi lese at NTNU bruker penger på å lage spleiselag med næringslivet for å tiltrekke seg flere dyktige professorer, og på NTNU er det rom for å premiere kvalitet. Slik kunne jeg ha fortsatt – og la meg gjøre nettopp det. Samtidig med budsjettframleggelsen kom den aller første langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Her varsler regjeringen en storstilt opptrapping, bl.a. til utstyr, rekrutteringsstillinger og tiltak for å få flere til å delta i nettopp europeisk forskningssamarbeid. Og som trønder er jeg særlig glad for at framtidens havromslaboratorium Ocean Space Center løftes fram som et av de prioriterte prosjektene i meldingen. I tillegg er det gledelig å se at en enstemmig komité konstaterer NTNUs særskilte stilling, og at komiteen har registrert styrets strategi knyttet til campusutvikling for ytterligere å styrke mulighetene for å innfri sitt nasjonale samfunnsoppdrag. Omsider har vi også en regjering som prioriterer å styrke studiestøtten, for andre år på rad, og den økes utover prisveksten. Der den rød-grønne regjeringen sviktet, styrker vi studentenes økonomi. I regjeringsplattformen lovte vi flere studentboliger, noe vi fulgte opp i statsbudsjettet. Og jeg gleder meg sammen med studentene over at budsjettavtalen gir en rekordsatsing på 2 000 studentboliger, langt høyere enn i noen tidligere år. Norge skal ha høye ambisjoner. God kunnskapspolitikk ruster Norge for framtiden, og det budsjettet som vedtas i kveld, gir bedre håp for denne framtiden.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
I regjeringens politiske plattform er det nedfelt åtte hovedsatsingsområder for å bygge landet videre ut for å møte fremtidens krav. Et av de viktigste hovedsatsingsområdene er knyttet til kunnskap. Kunnskap har også fått stor oppmerksomhet i regjeringens politiske plattform, der dette satsingsområdet alene har fått mange sider i det politiske dokumentet. Et menneske er helt fra fødselen av vitebegjærlig, noe vi skal være glade for. Det er viktig å legge til rette for at barn allerede i barnehagealder gis tilstrekkelig oppmerksomhet, slik at de kan få en best mulig start på livet. Gode barnehager legger grunnlaget for kunnskapssamfunnet, og det er derfor viktig at alle har mulighet til å få en barnehageplass. Her følger regjeringen opp og bevilger 112 mill. kr for å støtte dem som trenger dette tilbudet mest. For å fremme kvaliteten i barnehagene bevilger regjeringen totalt 275 mill. kr, som er en økning på 50 pst. i forhold til nivået for litt over et år siden. Den viktigste enkeltfaktoren for at elevene skal kunne ta til seg lærdom, er læreren. Kvaliteten på læreren med hensyn til både faglig kunnskap og pedagogisk forståelse, er helt avgjørende. Det tror jeg er noe alle vi som har gått på skolen selv, har erfart mange ganger. Derfor er det også viktig å prioritere læreren først, og se til at lærerne i vår skole er kunnskapsrike i både de fag de underviser i, og som pedagoger. Denne prioriteringen vises igjen i regjeringens satsing i budsjettet, der regjeringen foreslår å bruke over 1 mrd. kr på å gjøre læreren bedre enn tidligere. Med denne satsingen har regjeringen i løpet av sitt første år tredoblet satsingen på videreutdanning av lærere. Tilegningen av kunnskap er livslang, og derfor er det svært viktig at den enkelte får med seg en kunnskapsballast som har en god progresjon, helt fra barnehagenivå til en selv skal ut og stå på egne bein og starte sin fremtidige karriere. Som en del av kunnskapssamfunnet satser regjeringen på forskning, og regjeringen vil derfor styrke infrastrukturordningen i Forskningsrådet med 400 mill. kr innen 2018. For 2015 styrkes forskningsinfrastruktur med 100 mill. kr. Tidsmessig forskningsinfrastruktur er en forutsetning for forskning av høy kvalitet og effektivitet. Med det høye kostnadsnivået vi har i vårt land, er det ikke realistisk å tro at vi kan bli billigst, men vi kan bli blant de beste innen forskning, og i en del segmenter kan vi også bli best, noe som vi har mange gode eksempler på. Innledningsvis sa jeg at et av regjeringens hovedsatsingsområder er kunnskap, og jeg må si meg meget godt fornøyd med den måten regjeringen viser dette på, gjennom satsing i budsjettet.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-12-11:
Jeg tror vi alle er enige om at frafallet i videregående skole er altfor stort, og jeg oppfatter det også som at det er enighet om at tiltakene må settes inn tidlig i skoleløpet. Et godt grunnlag fra grunnskolen er avgjørende for gode resultater i videregående. Satsing på skole og utdanning krever derfor satsing på kommuner og fylkeskommuner. Det forundrer meg at partier som profilerer seg sterkt som skolepartier, ofte viser liten interesse for å prioritere kommunesektorens budsjetter. Kvalitet koster. Ønsker vi mer tilpasset opplæring, høyere lærertetthet eller andre tiltak som vi mener øker kvaliteten i undervisningen, må vi tilføre de ressursene som kreves, gjennom økte bevilgninger. Stortinget kan kanskje legge inn noen satsinger gjennom øremerkede tiltak, men regelen er at svekkes kommuneøkonomien, svekkes også skolen. 2014 er blitt et vanskelig år for kommunene. Det blir også 2015. Rammene Stortinget vedtok for neste års budsjett, tar ikke høyde for den skattesvikten kommunene har i år, og som også forventes neste år. Jeg er redd skolebudsjettene i både kommunene og fylkeskommunene vil være blant dem som får lide mest under trange kår. KS har nylig gjort en gjennomgang av budsjettforslagene for 2015. Et stort flertall av kommunene må foreta kraftige kutt i tjenester neste år, viser undersøkelsen. For skolesektoren legger budsjettforslagene opp til at utgiftsveksten blir betydelig lavere enn lønns- og prisveksten. Færre elever er i liten grad begrunnelsen for kuttene, begrunnelsen er dårligere kommuneøkonomi. Kuttene foretas først og fremst gjennom strukturendringer og kutt i ikke bundne poster, som tilpasset opplæring, vikarbudsjetter osv. Senterpartiets budsjett for kommunesektoren gir over 2,5 mrd. kr mer i frie inntekter til kommuner og fylkeskommuner. Representanten Anne Tingelstad Wøien har tidligere i debatten gått gjennom noen av de skolepolitiske ambisjonene som Senterpartiet har, og som kan løses innenfor disse rammene. Skolepartiet Senterpartiet tenker tidlig innsats. Da må vi gjennom hele grunnskolen gi alle elever tilpasset undervisning og mulighet for å utvikle sine evner. Skolepartiet Senterpartiet er også spesielt opptatt av å styrke fagopplæringen i den videregående skolen. Uten kompetent arbeidskraft innenfor helse- og sosialfag, håndverksfag og servicefag klarer vi ikke å møte utfordringene Norge vil stå overfor framover. Frafallet i yrkesfagene må ned, og det må skje gjennom en bedre og mer fleksibel organisering av utdanningsløpet. Alle som har tatt ordet i debatten, vil styrke skolen. Intensjonene er gode, det er ingen tvil om det. Testen på om vi lever opp til intensjonene, vil være om vi gir skoleeierne muligheter til å etterleve kravene. De budsjettundersøkelsene som er gjort for 2015, lover ikke godt da. Det kan vi gjøre noe med allerede ved behandlingen av salderingsproposisjonen neste uke. Kommunesektoren må gis rammer som gjør at de slipper å bruke 2015 til budsjettkutt på grunn av inntektstapet de har hatt i år.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-12-11:
Folkehelserapporten 2014 frå Folkehelseinstituttet viser ei sterk utvikling av livsstilssjukdommar i Noreg. Risikofaktorar som overvekt og fedme aukar sterkt. Livsstilssjukdommar kan førebyggjast, men då trengst det ei mykje meir målretta folkehelsesatsing i Noreg enn det den blå-blå regjeringa leverer. Senterpartiet vil ha eit helseløft blant barn og unge, der ein tar skulen i bruk som førebyggingsarena. Fem område treng særskilt satsing. Det første området er fysisk aktivitet. Norske ungdommar er i dag like stillesitjande som pensjonistar. Berre halvparten av 15-åringane tilfredsstiller helsemyndigheitenes minimumsanbefalingar til dagleg fysisk aktivitet. Inaktivitet er ifølgje Helsedirektoratet berekna til å kosta det norske samfunnet 239 mrd. kr årleg, og det er omtrent det same som to sjukehusbudsjett. Det finst ikkje motargument igjen – alle barn og unge må få ein times fysisk aktivitet i skulen kvar dag frå 1. til 10. klasse. Senterpartiet prioriterer dette i sitt alternative budsjett. Det andre området gjeld skulemåltid. Kosthald har vorte eit klassespørsmål som aukar sosiale helseforskjellar i Noreg, og kutt i gratis frukt og grønt-ordninga i skulen var eit grunnleggjande urettferdig og usosialt vedtak, gjort av den blå-blå regjeringa og applaudert av Kristeleg Folkeparti og Venstre. Senterpartiet prioriterer i budsjettet for 2015 gratis frukt og grønt i heile grunnskulen i tillegg til ei tilskotsordning for gradvis innføring av skulemåltid. Vårt tredje helseløft gjeld friske skulebygg. Skuleforfall og klasserom med helsefarleg inneklima er kvardagen for veldig mange barn – dette sjølv om norske kommunar hadde frist til 1998 for å få alle skular sitt inneklima godkjent. Barn og unge sin rett til å gå på ein skule som ein ikkje vert sjuk av, må no snart verta oppfylt. Senterpartiet prioriterer derfor ein sterk kommuneøkonomi, som er grunnleggjande for å få fortgang i arbeidet med rehabilitering og utbetring av skulebygg. Senterpartiets fjerde helseløft i skulen er å byggja ut skulehelsetenesta. 15–20 pst. av barn og unge i Noreg slit med psykiske vanskar. Skulehelsetenesta er eit viktig lågterskeltilbod som skal og må vera lett tilgjengeleg. Vi har føreslått ein femårig kommunal opptrappingsplan for psykisk helse, finansiert med øyremerkte midlar, og lagt inn 400 mill. kr øyremerkte midlar til eit slikt løft i 2015. I tillegg kjem 200 mill. kr til skulehelsetenesta i kommuneramma. Senterpartiets siste, men livsviktige helseløft i skulen gjeld svømming. Halvparten av norske tiåringar kan ikkje svømma. Noreg ligg på topp i drukningsulukker. Svømming må verta ein rett som alle elevar får oppfylt i skulen. Då må det byggjast fleire svømmehallar, svømmeknappen må innførast att, symjedyktigheit må definerast i opplæringslova og undervisninga må styrkjast. Dette vil kosta pengar, og vi legg inn 75 mill. kr til å styrkja svømmeundervisninga i 2015.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-12-11:
Det har vore sagt mykje fint om lærarar i dag. Det har vore snakka mykje bra om utdaning, for det er viktig. Den norske modellen, der alle har lik rett til utdaning, er ikkje noko sjølvsagt. Ein skal ikkje langt tilbake i historia før ein var avhengig av velståande foreldre for å kunne ta utdaning. I mitt heimfylke Sogn og Fjordane er resultatet i grunnskulen på linje med dei aller beste i landet, dette trass i små einingar og spreidd busetnad – faktorar som høgreregjeringa ser på som eit uvesen, viss ein skal tru iveren etter å slå saman og gjere alt stort og større. Det er sjølvsagt mange årsaker til desse gode resultata. Eg trur gode lærarar er den viktigaste av dei. Korleis har ein så fått fram desse flinke folka i skulen i Sogn og Fjordane? Ei viktig årsak heiter Høgskulen i Sogn og Fjordane, ei anna heiter samarbeid. Men eg vil seie litt om høgskulen. Eg har mange gonger hevda at Høgskulen i Sogn og Fjordane er den viktigaste institusjonen me har i fylket. Det trur eg det er veksande semje om. Høgskulen rekrutterer frå heile landet, og mange av dei som kjem til fylket for å få utdaning, vert verande. I tillegg er sjølvsagt høgskulen viktig for våre eigne ungdomar. Men det viktigaste er sjølvsagt at høgskulen gir offentleg og privat sektor tilgang til dyktige unge som ville ha vore vanskelegare å rekruttere frå Bergen, Volda, Ålesund eller Oslo. I sin sentraliseringsiver har kunnskapsministeren sett i gang prosessar for samanslåing av høgskular landet rundt. I Sogn Avis kan ein i dag lese om studentparlamentet ved Høgskulen i Sogn og Fjordane, som er uroa over signala frå ministeren, og som er redd for at høgskulen skal misse særpreget sitt. Styret for høgskulen, der studentane òg er representerte, har sagt tydeleg frå om at dei ikkje ynskjer samanslåing. Skulen samarbeider med dei beste læreinstitusjonane i landet innan fagområda sine – Norges idrettshøgskole på idrettsfag, NTNU på tekniske fag, osv. Høgskulen har svært gode resultat, både på studentgjennomstrøyming, trivsel og faglegheit. Statssekretær Bjørn Haugstad var i november på besøk. Bodskapen var ifølgje leiaren i studentparlamentet, Tollak Kaldheim, nedslåande. Dei fekk tydeleg inntrykk av at statssekretæren la opp til tvangssamanslåing for høgskulen. Kaldheim ser ikkje at statsråden set studentane i fokus i denne prosessen. Etter kva eg forstår, er statsråden misnøgd med at høgskulane og universiteta ikkje vil det han vil, og kallar inn til møte den 17. desember, og eg vil be om at ein frå regjeringa stadfestar i dag at ein ikkje vil slå saman høgskular med tvang, mot deira eigen vilje, og dermed risikerer å senke kvaliteten på viktige utdaningsinstitusjonar. Eg vil be om at ein stadfestar at regjeringa har respekt for gode resultat, god søknad, god studentgjennomstrøyming, gode faglege resultat, og eg kan igjen gå tilbake til grunnskulen, som viser at gode lærarar gir ein god skule – på linje med dei aller beste i landet.
Lill Harriet Sandaune (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Utdanning og forskning er et av de viktigste satsingsområdene for den sittende regjeringen og for samfunnet vårt. Det å gi barn og unge et solid fundament i form av skolegang og kunnskap vil gjøre både dem og Norge rustet for framtiden. For å greie dette er det viktig at det utdannes nye, dyktige lærere, og prognoser fra Statistisk sentralbyrå viser at man vil mangle flere tusen lærere i årene framover. Rekruttering og en god lærerutdanning vil være en del av løsningen på utfordringene, men når man har utdannet læreren, blir det en ny utfordring å holde vedkommende i jobben: Én av tre nyutdannede lærere dropper dessverre ut av yrket etter få år. Så det handler ikke bare om å utdanne nye lærere til yrket, men også om å ta vare på dem som allerede har en utdannelse og en lærerjobb, sånn at de fortsetter i yrket sitt. Med utgangspunkt i dette og i at det alltid vil være behov for videreutdanning, har man satset sterkt på dette i budsjettet. Undervisning og kunnskap er en ferskvare som regjeringen holder ved like gjennom prioriteringen av videreutdanning av lærere og en attraktiv femårig lærerutdanning. Yrkesfagene har blitt nevnt flere ganger i denne debatten, og én ting er sikkert – yrkesfagene trenger en statusheving. Spesielt er det viktig med yrkesfagløftet i budsjettavtalen mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, der man sikrer en økning i lærlingtilskuddet. Økningen er på 4 000 kroner på én kontrakt og utgjør totalt 78,4 mill. kr, og dette kommer altså på toppen av fjorårets økning. Etter en stillstand på nesten fem år gjør man altså et viktig grep for å få flere lærlingplasser til ungdom som velger yrkesfag. Dette er et viktig tiltak for forebygging av et problem som dessverre har blitt større og større de siste årene, og det er frafallet i videregående skole – og som særlig gjelder for yrkesfag. Det er ofte ulike og sammensatte årsaker til frafallet i videregående opplæring. For å bekjempe dette er det viktig med et styrket samarbeid mellom skole, hjem, arbeidsplasser og elever for å sikre et godt læringsmiljø, økt motivasjon, og inkludering i skole og arbeidsliv. Et viktig bidrag til dette vil også være den nye forskriften til faget prosjekt til fordypning, som er ute på høring. Den er viktig i forbindelse med at elevene skal tilbringe mer tid i en bedrift, sånn at de får verdifull erfaring fra arbeidslivet. Det vil også være en veldig viktig faktor for å få elevene mer motivert – for de fleste yrkesfagelevene ivrer etter å få ta del i praktisk arbeid. I tillegg prioriteres det en videreutvikling av FYR-prosjektet, med utgangspunkt i fellesfag, yrkesretting og relevans, og regjeringen jobber målrettet for kvalitets- og statusheving av yrkesfagene, slik at flere kan lykkes i å fullføre en fagutdanning. Som lærer i den videregående skolen til daglig mener jeg at det samlet sett er en rekke tiltak som nå blir prioritert i dette budsjettet.
Henrik Asheim (Høyre), 2014-02-11:
Jeg skal forsøke å oppsummere debatten og også forsøke ikke å forlenge den – men vi får se. Bare for å ta én ting først: Representanten Giske sa for så vidt helt riktig at det jo går politikk i forsøkene også. Men det nye med praksisen, slik flertallet oppfatter det, er at man med dette forslaget forandrer politikken rundt det, at man strammer inn på dette. Jeg kan ta et helt konkret eksempel. Jeg var selv fylkestingspolitiker i Akershus. Vi søkte daværende kunnskapsminister Kristin Halvorsen om å få lov til å forsøke med én karakter i sidemål og hovedmål i videregående skole. Det var det på ingen måte flertall for på Stortinget. Det representerte ikke på noen måte de daværende regjeringspartienes programmer, og sto ikke i Soria Moria-erklæringen. Tvert imot sto det det motsatte i Soria Moria-erklæringen. Likevel godkjente daværende kunnskapsminister Kristin Halvorsen et forsøk med det på en videregående skole ute i Bærum. Resultatene kommer inn nå, og de ser faktisk ganske gode ut. Det har jo vært praksisen lenge. Det nye med dette forslaget, hvis det skulle vedtas, er altså at man strammer inn på den muligheten, også for å godkjenne ting som det ikke er flertall for i Stortinget, eller som statsrådens parti for den saks skyld mener. Denne debatten mener jeg egentlig avdekker at det har vært to debatter. Det viser også replikkordvekslingen med statsråden. For på den ene siden kan vi også i denne salen diskutere mye og lenge om det er riktig å innføre karakterer tidlig i skoleløpet. På den andre siden handler debatten for noen av oss om man skal stramme inn på forsøkene. Begge debattene er både legitime og interessante, men det er slik at Stortinget må ta stilling til hva som er konsekvensen av å vedta representantforslaget. Konsekvensen av å vedta representantforslaget er at man strammer inn på den forsøkspraksisen som under vekslende regjeringer og vekslende flertall i Stortinget har fungert godt, og som også har tillatt forsøk som det ikke har vært flertall for i stortingssalen. Derfor er jeg glad for at stortingsflertallet kommer til å stemme imot representantforslaget, slik at den praksisen som har preget norsk skole på gode måter og i mange år, fortsetter å gjøre det.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-02-11:
Representanten Giske spurte om hvorfor Kristelig Folkeparti nå vil være med og åpne for forsøk med karakterer. Det ble også tidligere stilt spørsmål til Kristelig Folkeparti og Venstre om hvordan vi nå kan være med på å sørge for at så mange elver nå vil få karakterer. Det er vi ikke med på. Det vi har sagt, er for det første at vi må skille kortene her. Vi må se på hva denne saken dreier seg om. Det har blitt gjentatt mange ganger i løpet av debatten, og det er det viktig at man har klart for seg. Dette er ikke en debatt om ja eller nei til karakterer. Det er en debatt om hvorvidt Stortinget skal inn og legge begrensninger på forsøksordningen eller ikke. Det mener vi at vi ikke skal gjøre. Det kan være fristende å detaljstyre, men det ønsker ikke vi å være med på. Jeg må gjenta det vi har sagt tidligere i debatten, og som det også står i merknaden: Vi forutsetter at de forsøkene som får grønt lys, skal være reelle forsøk med en tydelig avgrensning, både i tid og omfang. Vi har tillit til at statsråden håndterer dette på en god måte. Jeg må si at de signalene vi har fått fra statsråden i dag, går nettopp i samme retning. Det gir meg grunn til å være trygg på at det er en god avgjørelse.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-02-11:
I fjor var det en del diskusjon rundt forsøk med snøscootere, og mange her i Stortinget opplever at regjeringen er altfor slepphendt med å gi tillatelse til forsøksordninger. Det er én av de tingene som bekymrer oss også når det gjelder forsøk med karakterer. Statsråden sier nå at han ikke har mottatt noen søknader om forsøk med karakterer i barneskolen, men vi har jo alle registrert at det er mange, spesielt Høyre-styrte kommuner, som har tatt til orde for en slik forsøksordning. Mitt spørsmål til statsråden er: Kan han si noe om hva han ser for seg når det gjelder omfanget av slike søknader? Hvor mye vil han tillate av forsøk på dette området? Og ikke minst: Kan han si noe om hvordan han ønsker å kvalitetssikre de forsøkene han gir tillatelse til? Hvordan skal vi sikre at det er reelle forsøk det blir gitt tillatelse til?
Iselin Nybø (Venstre), 2014-02-11:
Representanten Knag Fylkesnes sier fra talerstolen at Venstre har gått til valg på at vi er mot karakterer i barneskolen og mot forsøk. Det første medfører riktighet, for vi er mot karakterer i barneskolen. Men vi har faktisk gått til valg på at vi ønsker forsøk i skolen generelt, for vi er ikke negative til forsøk i skolen. Det synes jeg det er viktig å understreke. Når det gjelder representanten Giskes spørsmål om snikinnføring av karakterer i litt større målestokk, er Venstre helt tydelig på at vi ikke ønsker karakterer i barneskolen. Vi forventer at statsråden følger opp det som er stortingsflertallets mening, at det ikke skal innføres karakterer i barneskolen. Jeg hørte også statsråden si at man ikke ville godta en snikinnføring av karakterer. Skulle det bli slik at vi ser at regjeringen gjør som man gjorde i snøscootersaken, altså gir altfor mange tillatelser, vil Venstre følge det opp. Det vil vi også følge opp her på Stortinget.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-11:
Eg må innrømme at eg blir veldig forvirra over grunngjevinga som statsråden her gir. Det verkar som at statsråden godkjenner at det er massiv motstand mot karakterar i barneskolen, og at det er massiv forsking som tydar på at dette ikkje er særleg interessant, men likevel tviheld statsråden på eit prinsipp om at ein ikkje skal gå imot den typen søknader. Det er derfor forslaget er så viktig å fremje, for det er nok fleire her – og eg vil anta at det òg grip langt inn i sentrum av norsk politikk – som opplev ei usikkerheit knytt til kva ein kunnskapsminister som er vald på eit program frå Framstegspartiet og Høgre, kjem til å gjere når alle desse søknadene, over 50 søknader, frå ordførarar kjem på hans bord. Da blir spørsmålet igjen: Meiner kunnskapsministeren at det per i dag er eit fagleg grunnlag for å innføre karakterar i barneskolen?