Lars Sponheim (Venstre), 2000-12-08:
Vår hverdag påvirkes i stadig større grad av hendelser utenfor vårt lands grenser. Globaliseringen har bidratt til åpnere og mer demokratiske samfunn og gitt nye muligheter for samarbeid om felles problemer. Samtidig har vi et styringsproblem fordi den politiske virkeligheten ikke har endret seg i takt med den økonomiske utviklingen. Vi kan si at vi har fått en global økonomi, men vi har ennå ikke fått en tilstrekkelig global politikk. For Venstres del er det et naturlig og viktig ansvar å bidra til å løse disse felles regionale og globale utfordringene. Sentrumsregjeringen la fram en plan for opptrapping av norsk bistand til 1 pst. av BNI, og vi var som en følge av dette med på å øke årets bistandsbudsjett til 0,89 pst. av BNI. Årets budsjett innebærer riktignok ingen ny prosentvis økning i bistandens andel av BNI, men gir likevel en kraftig økning i bistanden som følge av vekst nettopp i bruttonasjonalinntektene. For Venstre er det derfor viktig å bekrefte at vi står fast på sentrumsregjeringens opptrappingsplan, og vi vil forplikte oss til å arbeide videre for en opptrapping mot målet på 1 pst. av BNI. Viktigere enn kvantiteten når det gjelder bistanden, er likevel kvaliteten på og innretningen av denne. Venstre ønsker å videreføre og styrke viktige prinsipper i norsk bistand, som fattigdomsbekjempelse, kvinnerettet bistand og satsing på bærekraftig utvikling. Bistanden må i sterkere grad rettes mot land som har vilje til å gjennomføre en sunn økonomisk politikk og ønsker en bærekraftig og demokratisk utvikling. Venstre støtter derfor at Zimbabwes status som hovedsamarbeidsland opphører, og at bistanden til Etiopia og Eritrea reduseres kraftig. Afrika har i liten grad fått ta del i de fordeler som globalisering av økonomien medfører, som økonomisk vekst, spredning av teknologi og sosial utvikling. Tvert imot er kontinentet fortsatt hjemsøkt av krig, ufred og korrupsjon. Venstre er derfor tilfreds med at vi har fått økt regionbevilgningen til andre samarbeidsland i Afrika med 20 mill. kr. En stor del av mottakerlandene for denne bevilgningen befinner seg i det sørlige Afrika, og det er viktig å bygge opp under økonomisk og sosial utvikling i regionen. For Venstre har de frivillige organisasjonene alltid hatt en sentral rolle i norsk bistand. De gjør en viktig innsats på flere områder: som kanal for bistand direkte til mottakere som fattige og kvinner, særlig der stat til stat-bistand vanskeliggjøres av mottakerlandets myndigheter som katalysator for å mobilisere frivillig, ideell innsats fra norske borgere, og som kanal for informasjon til det norske folk som kanal for å mobilisere addisjonelle midler fra frivillig sektor som senter for ekspertise når det gjelder bygging av det sivile samfunn i mottakerland, bl.a. gjennom samarbeid med lokale og nasjonale organisasjoner Av disse grunner utgjør de frivillige organisasjonene, fra de få store til de mange små, et helt nødvendig supplement til statlig bistand. Vi er derfor også svært tilfredse med at sentrumspartiene har fått gjennomslag for å øke bevilgningene til frivillige organisasjoners bistand med 25 mill. kr. Reformen av Fredskorpset har ført til at dette i større grad enn før vil bygge på organisasjonssamarbeid mellom norske organisasjoner og deres partnere i sør, og at samarbeidet skal bygge på likeverd og gjensidighet. Dette er viktige prinsipper for Venstre, og vi har tillit til at det nye Fredskorpset vil bli et viktig ledd for å mobilisere ung idealisme til innsats for fred og utvikling internasjonalt. Kamp for menneskerettigheter må stå i fremste rekke i Norges arbeid internasjonalt. For et liberalt parti er ideen om menneskets ukrenkelige rettigheter det mest sentrale element i vår ideologiske tenkning. Vi har grunn til å glede oss over at menneskerettighetstenkningen og demokratiet som styreform står sterkere enn noensinne etter kommunismens fall. Informasjonsteknologi og økt kontakt mellom mennesker på tvers av landegrenser motvirker også totalitære tendenser. Samtidig dokumenteres omfattende brudd på menneskerettighetene, også i Europa. Menneskeverdet knytter sammen mer enn statsgrensene skiller. Arbeidet for menneskerettigheter og demokrati må derfor stå i første rekke i Norges innsats internasjonalt. Det er med stor tilfredshet jeg kan konstatere at vi har lyktes i å finne penger til å følge opp Stortingets vedtak under behandlingen av menneskerettighetsmeldingen om å opprette en nasjonal institusjon for menneskerettigheter lagt til det nåværende Institutt for menneskerettigheter. At dette prosjektet nå kan realiseres, vil føre til en klarere forankring av ansvaret for forskning på og oppfølging av menneskerettigheter i Norge. Arbeid for fred og mellomfolkelig forståelse må gå hånd i hånd med det tradisjonelle menneskerettighetsarbeidet, for ingen steder blir menneskerettighetene så systematisk krenket som der krig og forfølgelse finner sted. Norge har markert seg positivt som fredsmegler i en rekke konfliktområder på 1990-tallet, og Venstre mener dette arbeidet må fortsette. Det er samtidig slik at mye av det viktige arbeidet for fred og dialog foregår utenfor de mellomstatlige forhandlingene. Det sivile samfunn gjør et viktig arbeid når det gjelder å skape arenaer for dialog mellom folkegrupper, og for å skape oppslutning om freds- og forsoningsprosesser både i Norge og i de berørte land. Dette folk til folk-samarbeidet må sikres gode og stabile rammevilkår, og Venstre har derfor som en del av flertallet i utenrikskomiteen bedt departementet se på om det er mulig å yte en basisstøtte til fredsorganisasjoner for å lette deres oppfølging av opplysningsarbeid for fred. Krisen i Midtøsten er en alvorlig trussel mot stabiliteten i regionen, og avstengningen av de palestinske områdene kan utvikle seg til en humanitær katastrofe hvis ikke situasjonen normaliseres i løpet av relativt kort tid. Venstre håper at Norge vil bruke sin plass i Sikkerhets-rådet og utenriksministerens deltakelse i den internasjonale «Fact-finding»-kommisjonen til å legge press på de involverte parter for å redusere voldsnivået og gjenoppta fredsforhandlingene. Norge må ikke bli så opptatt av å være en nøytral tredje part at vi unnlater å påpeke grove og systematiske brudd på menneskerettighetene, inklusiv overdreven voldsbruk og utvidelse av bosettinger på okkupert jord. I budsjettet ligger det inne en økning av bistanden til Midtøsten og innføring av en ny regionbevilgning. Venstre er tilfreds med denne klare prioriteringen og forutsetter at det nå også ytes tilstrekkelig nødhjelp til de palestinske områdene for å bøte på den humanitære situasjonen der. Avslutningsvis vil jeg understreke at Venstre alltid har vært en forkjemper for FN som den sentrale, globale politiske arena, og en sentral kanal for multilateral bistand. Det er beklagelig at en håndfull land, inklusiv de nordiske, står for en uforholdsmessig stor andel av de frivillige bidrag til FNs særorganisasjoner, fond og programmer. Dette vil på sikt undergrave den multilaterale karakter av disse organisasjoner. Når Venstre likevel er tilfreds med den økning i bidrag til FNs organisasjoner som ligger i budsjettet, er det to hovedgrunner til dette: For det første er det bare ved å gå foran med et godt eksempel vi kan arbeide effektivt for å få andre land til å øke sine bidrag. Multinasjonal ansvarsfordeling må være at alle skal gi like mye, ikke at alle skal gi like lite. For det andre er det i Norges interesse, som et lite land utenfor EU, å markere seg som en konsekvent og betalingsvillig forsvarer av de globale institusjoner som arbeider for en fredelig og bærekraftig utvikling. Budsjettinnstillingen viderefører de hovedlinjer i bistandspolitikken det har vært bred politisk enighet om de siste år, og gjennom budsjettforliket har vi fått gjennomslag for enkelte viktige justeringer, slik som prioritering av frivillige organisasjoner og arbeid for demokrati og menneskerettigheter. Dette er viktige prioriteringer Venstre fortsatt vil kjempe for.