trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-05-20:
Jeg er jo glad for at representanten Høglund bruker Soria Moria-erklæringen som et verdikompass i denne saken. Det ønsker vi velkommen. Jeg vil igjen understreke at det er positivt at dette spørsmålet er tatt opp på denne måten, og representanten Høglund viser et kontinuerlig engasjement på MR-området, som er viktig. Det er litt slik som jeg sa i min redegjørelse tidligere i dag om havretten, at det legale grunnlaget finnes, men vi mangler politikk. Vi må ha mer politikk. Det som jeg har sagt tidligere, er at det legale rammeverket på MR-området er egentlig veldig komplett, med konvensjoner langs hele bredden som jeg nevnte. Det er gjennomføringen som er problemet. Verstingstatene har underskrevet på dette, har vært med på det, er bundet av det, men de følger ikke opp. Vi vet at vi på dette området i uoverskuelig framtid kommer til å leve med en rad av utilstrekkeligheter. Spørsmålet er: Hva gjør vi i forhold til utilstrekkelighetene? Jeg mener at det er en helt åpen debatt, hvor det ikke finnes absolutter. Jeg verdsetter også at representanten Høglund understreker det, at her er det tvil og tro, og at vi må ha en opplyst aktiv debatt om hva som er riktig for Norge. Det er viktig når vi nå tar dette skrittet og søker medlemskap. Hvis vi kommer inn i MR-rådet, som jo er noe som vi skal velges til, vil det kreve at vi har evne til å inngå allianser med andre for å få satt disse dagsordenene. Jeg nevnte en måte å jobbe med det på. Et annet område med et viktig land, er Indonesia, som vi har jobbet med i en interkulturell mediedialog for å sette ytringsfriheten i et søkelys som også får støtte fra land vi normalt ikke jobber tett med. Det har gitt en veldig viktig og interessant erfaring. Jeg tror jeg vil si ved starten av denne debatten at representanten Høglund mener når det gjelder rådet, at det er for tidlig å trekke konklusjon. Det er jeg enig i, selv om jeg også mener at vi kan gjøre enkelte kritiske observasjoner etter et år. Jeg tror vi her må gå etter de mulighetene MR-rådet gir de styrkingene som faktisk har skjedd, det som har skjedd ved at det nå blir en gjennomgang av alle land, ved rapportørenes sterke stilling, og ved at vi - som vi håper - får en ny høykommissær for menneskerettigheter som kan bære arven fra den forrige videre. Den forrige høykommissæren, Louise Arbour, trakk seg tilbake, og det er en krevende utfordring for verdenssamfunnet å komme opp med en høykommissær som har det samme mot og den samme vilje til å konfrontere verstingene når de melder seg. Men vi skal iallfall være aktive på dette området og forsøke å bruke den perioden vi eventuelt får, på en måte som svarer til det som er norske verdier, og prøve å søke de mulighetene som det gir.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-05-20:
Igjen takk til interpellanten for en god debatt, for godt fokus, og takk for den brede støtten som vi har i Norge rundt dette viktige saksområdet. La meg slutte meg til representanten Vallersnes’ gode formulering: fullt engasjert i tilgjengelige fora, unngå å isolere oss selv eller andre. Jeg tror det er en riktig retningslinje - den er krevende i mange sammenhenger, men det er den vi må føre. Når det gjelder strategiplanen, talte jeg til Menneskerettighetsrådet 3. mars i år. Jeg annonserte vårt kandidatur og trakk fram de sakene som står veldig sentralt for Norge. Det innlegget kan jeg referere til. Der snakket jeg om betydningen av kampen mot dødsstraff, kampen mot tortur, kampen mot ytringsfrihet og de verdiene som er knyttet til det. Jeg snakket også om betydningen av å stå opp for menneskerettighetsforsvarere. Og når det gjelder bloggeren i Saudi-Arabia, møtte jeg ham for tre uker siden på et hotellrom, i skjul, i Riad. Jeg møtte kvinnelige menneskerettighetsaktivister, og jeg møtte også menneskerettighetsaktivister på ambassaden i Beijing. Det er en del av norsk linje. Vi gjør det i fora der vi er representert internasjonalt, og vi gjør det i land der vi er på besøk. Så uttrykte jeg en særlig støtte til Høykommissæren. Det er en institusjon Norge har kjempet for helt siden den kom. Vi må fortsatt være gjenkjennelig på at vi støtter den personen som har det viktige vervet, gir vedkommende personlig selvtillit, politisk støtte og politisk drahjelp i de sakene som han eller hun setter på dagsordenen - og så må vi holde ved like spesialrapportørene og spesialprosedyrene. Der ligger på mange måter Norges strategiplan. Så er spørsmålet: Kan vi gå inn nå og endre rådet i måten det arbeider på? Jeg oppfattet at også representanten Høybråten fokuserte på det. På den annen side sier representanten Larsen at det kanskje er litt tidlig å gå inn i den debatten nå, bare et år eller to etter at rådet ble stiftet. Jeg tror vi må finne en pragmatisk vei med tanke på hvor ambisiøse vi kan være, ut fra hva vi kan få til. Det var et meget krevende arbeid som førte til at rådet ble opprettet, og Norge var aktivt involvert i samarbeid med Generalforsamlingens president, Jan Eliasson, i å forsøke å skyve på slik at de siste brikkene skulle falle på plass. Det var mange som holdt igjen. Vår vurdering var at det nå var viktig å ta vare på det vi tross alt fikk til i dette rådet - vi hadde ambisjoner om mer - og slå ring rundt det. Så får vi finne denne balansen i tiden som kommer. Igjen - takk for denne gode debatten. Vi får sikkert anledning til å komme tilbake til dette i framtidige interpellasjonsdebatter og andre debatter om utenrikspolitikk, for i utenrikspolitikken er menneskerettighetene en hovedlinje for Norge.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Saksordføreren mente det var helt unødvendig å fremme det representantforslaget som er grunnlaget for denne debatten. På det tidspunkt dette forslaget ble fremmet, var det høyst usikkert hva som ville bli konklusjonen på NATO-toppmøtet - i hvert fall for oss som ikke satt i regjering. Det var jo nettopp med bakgrunn i den usikkerheten vi ønsket å få muligheten til å debattere dette i Stortinget. Når vi vet resultatet av NATO-toppmøtet, kan vi godt si at dette forslaget hadde ingen hensikt, men på det tidspunktet var konklusjonen som sagt høyst usikker. Det er en prinsipiell motstand som er nedfelt i Soria Moria-erklæringen. Saksordføreren sier at den motstanden og det standpunktet står fast. Det har vi stor respekt for. Likevel er det slik at når man kommer til realitetene, og det virkelig står om hvorvidt man skal opprettholde prinsippene eller ikke på NATO-møtet, så legger man det til side og kommer inn i folden. Det er bra. Vi registrerer nå at det er full enighet i Stortinget, fra SV til Fremskrittspartiet; alle partier står bak, slik vi har oppfattet det, den formuleringen som er nedfelt i kommunikeet fra NATO-toppmøtet i Bucuresti. Vi er godt fornøyd. Så vi har i grunnen ikke noe behov for å plage Regjeringen nevneverdig mye mer med dette. Vi er også enig med representanten Nybakk i at det er veldig mye som gjenstår i denne saken før dette eventuelt blir en realitet. Men for Norge på det nåværende tidspunkt å velge en linje hvor man satte seg på siden av det som var ønsket til det store flertallet i NATO, mente vi ikke var en heldig posisjon for Norge, og vi registrerer med glede at Regjeringen har det samme standpunktet.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Jeg har ingenting å si i forhold til det saksordføreren redegjorde for, men som delegasjonsleder vil jeg bare knytte et par kommentarer til organisasjonen OSSE og den rolle parlamentarikerforsamlingen kan spille. OSSE har de siste årene, slik jeg har opplevd det, vært inne i en krevende rolle med å prøve å finne sin plass. Forholdet mellom Russland på den ene siden og gjerne USA og andre på den andre siden er anspent, og dette kommer til uttrykk på flere måter. Vi opplever det f.eks. nå i den spente situasjonen i Georgia. Dette er anstrengende forhold. Parlamentarikerforsamlingen har vært et område hvor dialogen kanskje har vært bedre. På den måten spiller parlamentarikerforsamlingen en rolle, ikke minst opplever jeg det i forholdet til Russland, Hviterussland og andre som gjerne føler at OSSE ikke behandler dem rettferdig. Jeg tror vi skal ta vare på det og bruke det aktivt. Uten at vi skal gå inn på utenriksministerens redegjørelse i dag, for den skal vi grundig debattere på torsdag: Prinsipielt er jeg jo ikke uenig når utenriksministeren trekker frem behovet for dialog - og han snakket om mer dialog. Dialog kan foregå på høyeste plan, mellom statsledere, mellom utenriksministre, men det kan også foregå mellom andre politikere, parlamentarikere, og på lavere nivåer. Denne parlamentarikerforsamlingen er et område hvor slik dialog kan foregå der den kanskje ikke foregår like greit mellom statsledere. Derfor opplever jeg parlamentarikerforsamlingen som et nyttig sted for dialog, selv om resultatene av slike parlamentariske møter ofte ikke står i stil med de ambisjoner og ønsker vi har, kanskje særlig fra norsk og f.eks. nordisk side. Jeg håper at vi på et annet tidspunkt kan komme tilbake til en diskusjon om OSSE som organisasjon, for der tror jeg vi står foran betydelige utfordringer. OSSE må finne sin plass i 2008 og har i dag betydelige utfordringer som organisasjon. Det bekymrer meg. Jeg nevnte Georgia. Vi må finne måter å håndtere det på, og OSSE kan være en organisasjon som er relevant i den sammenheng.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Dette er jo en delegasjon der Norge har den uvanlige posisjonen at vi på sett og vis er en stormakt. Det gir en ekstra forpliktelse, men det gir også en mulighet. Delegasjonen har to roller. Den ene er den rene EFTA-rollen, der vi er stormakten. Den andre er at delegasjonen også deltar i dialog med Europaparlamentet. Det har vi vært innom i dette hus i tidligere debatter, ikke minst Europaparlamentets økende betydning for oss og det å komme i en aktiv inngripen med Europaparlamentet. Denne delegasjonen gjør det, og den har gjort det gjennom mange år. Min kjennskap til delegasjonen er at dette har blitt et stadig viktigere arbeid, og det har blitt mer systematisert. Mitt inntrykk er også at den norske delegasjonen tar dette arbeidet på største alvor, og det er aktuelle politiske spørsmål som settes på dagsordenen i dialogen mellom EFTA-parlamentarikere og europaparlamentarikere. Ikke minst utenriksministeren vet hvor krevende det kan være å få europaparlamentarikere interessert i våre utfordringer. Men det er ikke helt umulig, og man ser at det finnes personer som er interesserte, som vi kan ta tak i, og som vi kan spille på. Dette henger ikke minst sammen med nordområdenes betydning, og det henger veldig sammen med klima og andre ting. Vi blir da også veldig relevante for dem, og denne relevansen spiller også inn i det arbeidet som gjøres. Så jeg vil slå et slag for denne delegasjonens viktighet - viktigheten av at vi som er på Stortinget, i ulike posisjoner kan komme med innspill til våre medlemmer i delegasjonen om viktige saker som foregår i en EU/EØS-kontekst, for at dette kan settes på dagsordenen her. Den andre viktige pilaren er jo den rene EFTA-pilaren og det arbeidet som delegasjonen gjør for å forsøke å fremme arbeidet med frihandelsavtaler. Delegasjonen hadde en reise til Canada. Om den var avgjørende, det skal ikke sies, men den bidrog ikke minst til at vi også fikk på plass denne avtalen med Canada som vi har jobbet med lenge. Jeg vet at delegasjonen - i hvert fall deler av den - nylig har vært i India. Det bidrar i så måte til at også det viktige landet settes på dagsordenen.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Jeg vil først få takke utenriksministeren for hans svar på interpellasjonen. Som jeg også sa i mitt første innlegg, har vi ikke fra vår side trukket noen konklusjon om hva som burde være Norges rolle her. Det vi registrerer, og det vi er oppgitt over, er at rådet politisk synes å ha havnet i en grøft. Det svekker rådets troverdighet, slik vi ser det, og det er viktig at man jobber seg opp av grøften og inn på et spor som er mer konstruktivt. Jeg er ikke i tvil om at Norge vil være en fanebærer for viktige og gode prinsipper i rådet, og jeg håper man vil være både klar og tydelig. Jeg er absolutt glad for at man for så vidt velger å sammenligne seg med Canada. Det er mulig jeg trekker utenriksministeren langt nå, men jeg tror vi trenger den type aktivisme som Canada kanskje først og fremst har stått for i rådet. Jeg tar det for gitt at den posisjonen som utenriksministeren har trukket opp, at Norge søker et kandidatur, blir valgt, og velger å forholde meg til det. Når det gjelder gjennomføring av menneskerettigheter, er jeg helt enig med utenriksministeren i at der ligger det opplagt et uutnyttet potensial. Det vi ser kan være en fare - det gjelder type menneskerettighetsråd, det kan gjelde menneskerettighetsdialoger - er at MR-problematikk puttes i denne båsen, og at en del land kan være veldig komfortable med det. De kan håndtere det i den settingen, og så er vi stilltiende enige om, eller det er en forståelse for, at vi ikke gjør et stort nummer av det andre steder. Jeg tror ikke at utenriksministeren vil gjøre det, men det er viktig at man er klar over det hele tiden og ser konsekvensen av det. Skal man oppfylle også Soria Moria-erklæringens formuleringer om menneskerettigheter, denne regjeringens høye ambisjoner på området og det som jeg føler et samlet norsk storting står bak, må man gjøre noe mer. Menneskerettighetsrådet viser seg dessverre kanskje ikke å være et svar på de utfordringene som er der. Men kan det bli bedre, og kan det fungere, er det flott, og da kan det kanskje være en fordel. Vi er skeptiske. Jeg skal gi noen få råd med på veien: Få innført medlemskapskriterier Få det ensidige fokuset på Israel til å opphøreSikre at medlemmene av rådet med de verste rullebladene blir evaluert først Opprettholde landspesifikke mandater Og - ikke minst - unngå å politisere oppnevningen av spesialrapportører og ekspertgrupper. Der er det dessverre noen grove eksempler.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Debatten i dag er en bekreftelse på det brede politiske engasjement som det er på dette området. Det er gledelig. Jeg har ingen problemer med å slutte meg til det forslaget som representanten Høybråten kom med, om en strategiplan. Men selv om en slik strategiplan er så offensiv og klar som det jeg og representanten Høybråten skulle ønske, er jeg ikke sikker på om det vil virke positivt i den valgkampen Norge skal drive, for å bli valgt og få støtte fra f.eks. land som Kina og andre. Det er kanskje et dilemma. Men at Norge er klar og tydelig, er et ønske fra mange av oss. Dagsavisens utenriksredaktør brukte i Dagsavisen fredag den 28. mars i år «FNs eget supperåd» som overskrift. Jeg har ikke valgt å gå så langt som å bruke den type ord. Jeg vil bare konstatere at kritikken mot FNs menneskerettighetsråd kommer fra mange hold. Den er bred, og den må tas på alvor. Det føler jeg for så vidt at debatten i dag gjør. Skal Norge ha en plass ved bordet, er det viktig at Norge bidrar til at den kritikken ikke er så berettiget som jeg føler at den er i dag. Til rådets forsvar kan det sies at nå kan kriser tas opp. Viktige kriser i Midtøsten har vært tatt opp - kanskje med positivt resultat, jeg skal ikke dvele ved det - men flere har nevnt her at Tibet ikke er tatt opp. Burma og deres håndtering av syklonen velger man å ikke ta opp. Så dette brukes på en måte som objektivt sett vanskelig kan forsvares. Det jeg også vil ta med, er at skulle Norge få en plass - kanskje også uavhengig av det - er det viktig at menneskerettighetsforsvarere verden over føler at de har en alliert i Norge, og at Norge er så tydelig og klar at en blogger i Saudi-Arabia eller en kvinneaktivist i Kina vet at de har en alliert i Norge. Det ønsker jeg at Norge kommuniserer, også i valgkampen. Så får det bære eller briste. For skulle vi ikke bli valgt, fordi vi er tydelige, har dette rådet etter min mening vist at det ikke fortjener vår oppmerksomhet.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-05-20:
Som det fremgår av innstillingen, er det en felles merknad fra Fremskrittspartiet og Høyre, og etter Høglunds innlegg er det ikke veldig mye å legge til fra min side. Jeg vil bare understreke at vi også ser det slik at forslaget ble fremmet på et tidspunkt hvor det var nødvendig å gjøre det, fordi en etterlyste hvilken posisjon Norge ville ta i forbindelse med forhandlingene i Bucuresti. Vi er enig med Fremskrittspartiet i at det var påkrevd å sikre seg at Norge ville være en aktiv deltaker i det videre arbeidet i vår viktigste sikkerhetsallianse også på dette feltet. Nå har jo tiden heldigvis løpt fra selve forslaget, på grunn av utfallet i Bucuresti, der NATO kom et viktig skritt videre og Regjeringen heldigvis fikk samlet seg til å ta det nødvendige skrittet videre også fra norsk side. Vi er da godt fornøyd med, og synes det er fortjenstfullt, at Regjeringen gav sin uforbeholdne tilslutning til kommunikeet, som vi synes er såpass klart og viktig i formuleringen at vi har tatt det med som sitat i merknaden i innstillingen.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-05-20:
Ganske kort fra meg som saksordfører: Det er en enstemmig komite som mener årsrapporten fra Stortingets delegasjon til Europarådets parlamentariske forsamling for 2007 gir et overbevisende uttrykk for hvor vesentlig Europarådet fortsatt er i arbeidet for å fremme samarbeid, demokrati og menneskerettigheter. Aktiviteten i den parlamentariske forsamlingen dokumenterer også hvor viktig dette forumet er for debatt og konsensusbygging rundt vanskelige temaer. Komiteen tar til orientering rapportens oversikt over ulike aktiviteter, temaer og debatter som har stått på dagsordenen i 2007, og legger særlig vekt på viktigheten av å videreføre fokuset på menneskerettighetskommissærens virksomhet, og ikke minst kommissærens uavhengighet. Det er selvfølgelig temaer som en ser spent frem til videreføringen av i inneværende år, ikke minst spørsmålet om ratifikasjon fra Russlands side av protokoll 14.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Jeg skal ikke bruke lang tid, bare knytte noen få kommentarer til innstillingen, som er enstemmig. OSSEs parlamentarikerforsamling skal bidra til interparlamentarisk dialog og samarbeid i OSSE-regionen, i tillegg til å fremme utviklingen av demokratiske institusjoner. Det som skapte mest oppmerksomhet i media i 2007, var deltakere fra OSSE og kontoret for demokratiske institusjoner og menneskerettigheter, ODIHR, i valgobservasjoner. Begrensninger fra russiske myndigheter i forbindelse med observasjon av dumavalget førte til konflikt, noe som resulterte i at kun parlamentarikerforsamlingen, og ikke ODIHR, utførte valgobservasjonen. Den norske innsatsen i 2007 har i vesentlig grad vært rettet mot Sentral-Asia. Den norske parlamentarikerdelegasjonen har vært på studiereise til Kirgisistan, og man har fra norsk side vært vertskap for en konferanse om regionale tema, energi- og miljøspørsmål, der man i samarbeid med Nordisk Råd møtte parlamentarikere fra sentralasiatiske land. Jeg vil til slutt understreke at en enstemmig komite uttrykker tilfredshet med at organisasjonens rolle og relevans er under kontinuerlig debatt.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Jeg vil bare knytte noen få kommentarer til situasjonen rundt Den europeiske menneskerettighetsdomstol, den økende saksmengden og det skrikende behovet for fornyelse av den. Et viktig verktøy for å få på plass en langt mer effektiv og rask behandling ved domstolen, er tiltakene nedfelt i protokoll 14. Problemet er bare at samtlige land i Europarådet, med unntak av Russland, har ratifisert denne. Gjennomføringen krever enstemmighet, og Russlands manglende ratifikasjon medfører opphoping av saker ved domstolen og dermed en totalt uholdbar situasjon. Europarådets Committee on Legal Affairs and Human Rights har hatt stor fokusering på denne problemstillingen gjennom lang tid - dessverre uten noe gjennombrudd av betydning. På vårt komitemøte i Paris den 2. juni har vi derfor invitert lederen av den russiske dumaens justis- og konstitusjonskomite, Pavel Krasjeninnikov, til samtaler rundt denne problemstillingen. Situasjonen er både alvorlig og uholdbar og kan ikke vedvare. Jeg vil derfor henstille til både utenriksministeren og andre som har kontakt med russiske myndigheter, å bruke sin innflytelse til å påvirke til en hurtigst mulig ratifikasjon av protokollen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-05-20:
Som leder for den norske delegasjonen til den parlamentariske forsamling i Europarådet har jeg lyst til å tiltre hva siste taler sa, for den kanskje viktigste institusjonen i Strasbourg er knyttet nettopp til Menneskerettighetsdomstolen. Jeg vil også fremheve at det er en domstol hvis avgjørelser den russiske regjeringen faktisk respekterer og følger opp. Det har vært fattet noe sånt som 20 dommer, stort sett knyttet til Tsjetsjenia-overgrep, som har gått i den russiske regjeringens disfavør, men som har blitt respektert, og hvor bl.a. erstatningsutbetaling har skjedd. Det er viktig at denne domstolen fungerer. I russisk opinion, og kanskje først og fremst i Dumaen, har man et inntrykk som ikke stemmer, at denne domstolen spesielt er ute etter Russland. Det argumentet ble brukt i debatten i Dumaen. Statistikken viser noe helt annet. Ikke minst vestlige land er gjenstand for fellende dommer i Menneskerettighetsdomstolen. Det gjelder også vårt eget land. Men, som siste taler sa, det er nå en opphoping av saker. Det har vært en enorm reformprosess, og den står nå bare på ett eneste lands ratifikasjon av protokoll 14, som den kalles, og det er nettopp Russland. Det er vel riktig å si at tidligere president Putin ikke la spesielt engasjement i å overtale sin egen flertallsgruppe i Dumaen til å stemme for ratifikasjonen, og at det ikke har vært tatt noe initiativ fra ledende hold etter dette til å få tatt saken opp til fornyet behandling. Under en tale i april til Europarådets parlamentariske forsamling tok forbundskansler Merkel dette spørsmålet opp og pekte på Russlands ansvar for nettopp å få reformprosessen på skinner igjen. Jeg vil derfor henstille til utenriksministeren å benytte de kanaler Norge har, ikke minst personlige kontakter, med russiske politikere til å understreke dette, fordi det er viktig for utviklingen av menneskerettigheter i Europa at domstolen får tilbake en effektivitet som gjør at den faktisk kan fungere.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Saksordføreren har nå redegjort på en glimrende måte for arbeidet i og betydningen av NATOs parlamentarikerforsamling, så noen store utfordringer ligger ikke lenger i dette. Det som er lagt fram for Stortinget, kan man også lese om og finne ut er tatt godt vare på gjennom komitebehandlingen. Når det gjelder det siste som Marit Nybakk nevnte, om kvinners rolle og inntreden i parlamentarikerforsamlingen, kan jeg naturligvis bare understreke det, men jeg er sikker på og er i trygg forvissning om at det kommer Marit Nybakk til å ta seg grundig av, så det behøver ikke jeg gå nærmere inn på. Ellers er denne forsamlingen, som de fleste andre internasjonale parlamentarikerforsamlinger, viktig, etter vårt syn, på den måten at vi gjennom NATO kan knytte relasjoner til våre samarbeidspartnere fra andre land. De debattene vi har i forsamlingen på det grunnlaget, er veldig viktige. Forsamlingen tar seg også, som andre forsamlinger som man kan sammenligne seg med, av de elementære tingene som har vært nevnt her, og som flere kommer tilbake til etter hvert, som at vi deltar i valgobservasjoner. Det som naturligvis også blir diskutert på høyt plan her, er NATOs ISAF-operasjoner i Afghanistan. Forholdet til Russland er et eget tema. Det gjelder naturligvis det som det også har vært snakket om tidligere her i dag, om strategiske missilskjold. Det er høyt rangerte temaer i forsamlingen som vi synes det er veldig viktig å snakke om. Når det gjelder de norske representantene, har jeg lyst til å nevne at representanten Sverre Myrli hadde en rapport om de adriatiske søkerlandene Kroatia, Albania og Makedonia og deres vilje til å gjennomføre Membership Action Plan. Den ble tatt godt imot på høstsesjonen i Reykjavik. På bakgrunn av rapporten antok forsamlingen at forutsetningene for å innlede konkrete medlemsforhandlinger etter toppmøtet i Bucuresti ville være til stede. Behovet for et nytt strategisk konsept for NATO førte til at forsamlingen under høstsesjonen vedtok å starte arbeidet med en rapport om dette fram mot alliansens 60-årsjubileum til neste år, altså i 2009. Stortingsrepresentant Jan Petersen er valgt til rapportør for dette.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-05-20:
Jeg har bare lyst til å komme med noen kommentarer om det arbeidet som drives i NATOs parlamentariske forsamling. Som alle vet, er det ofte plenumssamlinger. Like viktig og like interessant kan nok det arbeidet som skjer i komiteene, være. I tillegg til det som er meget vel sagt fra saksordføreren og andre, synes jeg at vi ikke kommer fra at solidariteten medlemslandene imellom er et tilbakevendende tema, selvfølgelig med Afghanistan som bakteppe. I den perioden jeg har vært med, har det vært et tema som har kommet opp i sterkere og sterkere grad. Fra et land som ligger langt mot nord, må det ellers være lov til å observere at man også innenfor NATOs parlamentariske forsamling opplever at tyngdepunktet går sørover og østover i stadig sterkere grad, både når det gjelder aktuelle temaer, og de debatter som kommer i etterkant av innlegg og foredrag. Jeg har også lyst til å si at det som er positivt, er at det i NATOs parlamentariske forsamling er en lang rekke land som deltar som observatører og assosierte medlemmer. Man ser f.eks. at et land som Sverige deltar i langt større grad nå enn tidligere, ikke minst fordi det stadig er sterkere berøringspunkter mellom EU og NATO som følge av et økt militært samarbeid. Det er det grunn til å legge vekt på. Russland deltar ofte med større delegasjoner enn noen av medlemslandene. Jeg må bare si at man for hver sesjon opplever et land som er mer selvbevisst, både politisk, økonomisk og militært. Avslutningsvis: Når Marit Nybakk løftet engasjementet for en bedre kjønnsrepresentasjon i forsamlingen, gir jeg det min fulle og hele tilslutning. Utfordringen er vel ikke Marit Nybakks engasjement. Det er at det må deles av langt flere og løftes i de respektive medlemslandene. Jeg tror at man taper en dimensjon ved så svak kvinnelig representasjon som det faktisk er i denne forsamlingen.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-05-20:
Hovedoppgaven til Den vesteuropeiske unions parlamentariske forsamling er å følge opp EUs sikkerhets- og forsvarspolitikk. Mer konkret utarbeider forsamlingen rapporter og vedtar anbefalinger og uttalelser om forsvars- og sikkerhetspolitiske spørsmål. Forsamlingen er også et formelt bindeledd mellom EU og NATO. Som assosierte medlemmer deltar de fem norske representantene fullt ut i forsamlingen, men de har ikke stemmerett i plenum. I løpet av 2007 behandlet forsamlingen rapporter om en rekke forsvars- og sikkerhetsrelaterte temaer. Jeg har lyst til å benytte anledningen til å berømme den norske delegasjonen for å ha fokusert spesielt på nordområdene. Herunder kan nevnes at delegasjonsleder Odd Einar Dørum var medordfører for rapporten «Security in the High North». Den ble lagt fram under vårsesjonen i juni 2007 og vedtatt uten endringer. Rapporten drøfter sikkerhetsutfordringene i nord, bl.a. i lys av voksende energibehov og akselererende klimaendringer. Norge var også vertskap for et VEU-seminar om nordområdene som fant sted på Svalbard i mai 2007. Disse tiltakene er av stor betydning for å skape forståelse for og trekke andre lands oppmerksomhet mot muligheter og utfordringer i våre nordområder. Til slutt vil jeg nevne at selv om VEUs råd i praksis ikke lenger møtes på ministernivå, men på embetsnivå, brukes VEU fortsatt aktivt av en rekke land. Som ikke-medlem av EU er ikke minst VEU av betydning for Norge. Dette forventes å inngå i den varslede evalueringen av Stortingets deltakelse i interparlamentariske fora. Komiteen legger herved fram en enstemmig innstilling.
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2008-05-20:
La meg innledningsvis få lov til å rette en takk til interpellanten, som tok opp et så viktig tema. Samtidig må jeg gi uttrykk for at utenriksministeren i svaret på interpellasjonen gav en aldeles god redegjørelse for Regjeringens beveggrunn og arbeid i denne saken. En del av oss, som lever rimelig trygt med god praktisering av menneskerettigheter, har kanskje et vel optimistisk syn på det som skjer ute i verden - vi tror at en positiv utvikling kommer av seg selv. Men hvis vi ser oss rundt omkring, og ut fra de kritiske merknader som er kommet i debatten i dag, konstaterer vi at det er ingen selvfølge. Noen av oss har trodd at det at det skjer en positiv økonomisk utvikling, også skulle gi grobunn for at folk i disse statene med bedre økonomi og bedre utdannelse, ville etterspørre et tryggere rettslig grunnlag for sin egen eksistens nettopp gjennom menneskerettighetene, og at det skulle komme på plass. Det skjer ikke. Vi var på et besøk i Kina, som er nevnt som ett av disse landene, og opplevde, da vi etterlyste situasjonen, å få som svar at det tar tid før du begynner å gi ris til den hånden som gir deg et økonomisk bedre grunnlag. Derfor er det uhyre viktig at vi som nasjon gjennom et aktivt arbeid i Menneskerettighetsrådet - hvis vi kommer inn - legger press på og fokuserer på nettopp dette arbeidet. Det er med bekymring vi ser at eksempelvis Kina bruker store økonomiske midler for å komme seg inn i land i Afrika for å få den handelsmessig økonomiske profitten ved å ta ut råvarer og ikke vil stille krav om demokratiutvikling og menneskerettigheter i nettopp disse landene. De sier at de ikke vil blande seg inn i landenes indre anliggender. Det samme bruker de som et skjold når verden omkring reagerer på måten Kina har behandlet situasjonen i Tibet på. Derfor er det uhyre viktig at vi bruker FN-sporet og utvikler det videre, selv om vi ser at Menneskerettighetsrådet kanskje ikke har fått den form som er ønskelig. Jeg tror ikke det finnes noen alternativ organisasjon som kan jobbe med denne saken på en sånn måte som nettopp FN kan gjøre. Jeg er glad for at utenriksministeren så klart og tydelig gav beskjed om det prioriterte arbeid som Regjeringen gjør gjennom FN, gjennom dialog og påtrykk for å få en løsning som vi kan være stolte av i framtiden.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-05-20:
Saken gir anledning til noen korte merknader, først og fremst den at Fiskeriforskning har evaluert et prøveprosjekt med langsiktige avtaler i førstehåndsomsetningen av fisk med det resultat at det innenfor enkelte fiskerier har vist seg som et svært nyttig supplement til eksisterende omsetningsformer. Prøveprosjektet har vist at det kan tilrettelegges for langsiktige avtaler innen rammen av råfiskloven. I fortsettelsen er det nå opp til salgslagene selv, i samarbeid med næringsaktørene, å legge opp til de omsetningsformene som er mest tjenlige i forhold til verdiskaping og kontroll med ressursuttaket. Salgslagene har en viktig rolle i ressurskontrollarbeidet. Det nære samarbeidet mellom salgslagene og Fiskeridirektoratet er viktig for at vi skal få til en hensiktsmessig utnyttelse av felles ressurser, og det er å håpe at utviklingen og forbedringen av datautvekslingen mellom salgslagene og direktoratet kan bidra til å effektivisere kontrollarbeidet ytterligere. Men framfor alt er denne meldingen en beretning om økt eksport av norsk sjømat. Sjømaten er en av våre aller viktigste eksportvarer, nest etter olje og gass. I 2006 nådde eksportverdien rekordartede 35,6 milliarder kr, til tross for en liten nedgang i eksportert kvantum. Fersk fisk utgjør en økende del av eksporten. Norge eksporterer nå fisk til 150 land, og EU er vårt klart største marked. Eksportutvalget for fisk har til oppgave å fremme eksporten av norsk sjømat i nært samarbeid med bedriftene i fiskeri- og havbruksnæringen. Hensikten er selvsagt å bidra til næringens lønnsomhet og videre utvikling. I tillegg til eksportinnsatsen bør norsk fiskerinæring nå også satse sterkere på det vi kan kalle for hjemmemarkedet. Sluttelig vil jeg nevne at Norges Kystfiskarlag ved flere anledninger har pekt på at laget ikke har representasjon i de styrende organene til Sunnmøre og Romsdal Fiskesalgslag og Fiskernes Agnforsyning. Departementet har tatt opp dette med de respektive organisasjonene. En samlet komite forutsetter at alle salgslag organiserer sin virksomhet slik at medlemmene likebehandles. Komiteen ber derfor Regjeringen følge opp denne saken overfor de to organisasjonene.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2008-05-20:
I dag behandler vi nok et representantforslag fra Fremskrittspartiet, Dokument nr. 8:97 for 2007-2008. Flertallet viser til uttalelse i saken i brev fra Fiskeri- og kystdepartementet, ved statsråden, datert 30. april 2008. Flertallet mener at forslaget griper inn i utøvende myndigheters ansvarsområde, og foreslår at forslaget avvises. Så litt til argumentasjonen for å avvise et slikt forslag. Først vil jeg henvise til Stortingets presidentskap 8. mars 2002. Når det gjelder behandling av representantforslag, står det i Stortingets forretningsorden følgende i § 29 annet ledd: «Finner komiteen det utvilsomt at forslaget ikke fortjener Stortingets tilslutning, bør den uten videre fremme innstilling om at forslaget ikke bifalles.» Det er det flertallet har gjort i denne saken. Som begrunnelse for forslaget viser forslagstillerne til at selskapet Eide Marine Services AS hevder at verken selskapet eller bransjen som sådan var oppmerksom på utlyst tidsfrist for å søke om prekvalifisering for senere anbudsinnlevering, og at bl.a. Eide Marine Services AS som følge av dette ikke har fått anledning til å inngi anbud på oppdraget. Etter de vurderingene som det er referert til i brevet av 30. april 2008, er det ikke riktig å si at Eide Marine Services AS og andre bergingsselskaper ikke har fått anledning til å delta i anbudskonkurransen om heving. Prekvalifisering for anbudskonkurransen ble den 19. november 2007 kunngjort både på den norske og på den europeiske offentlige internettsiden, i henhold til regelverket for utlysing av offentlige anskaffelser. Det er denne framgangsmåten som skal følges, i henhold til regelverket om offentlige anskaffelser. Formålet med en slik kunngjøring er å sikre at den blir tilgjengelig for alle aktuelle leverandører. Kystverket har opplyst at Eide Marine Services AS ikke meldte sin interesse for å bli prekvalifisert for konkurransen om heving innen den kunngjorte fristen. I henhold til forskrift om offentlige anskaffelser § 11-10 nr. 1 bokstav d hadde Kystverket plikt til - ikke rett til - å avvise leverandører som ikke leverer anmodning om prekvalifisering innen kunngjort frist. Å gå nye runder og så avvise innkomne anbud med den begrunnelse at det skal gjennomføres en ny, utvidet anbudsrunde, ville kunne innebære svekket tiltro til bl.a. de selskapene som har gitt anbud, og til store internasjonale aktører i bransjen, slik at disse vil la være å delta i eller vil bruke mindre ressurser i en senere konkurranse. Det ville være uheldig for arbeidet knyttet til vraket av U-864. Derfor er denne saken blitt håndtert på denne måten. Så til slutt må jeg beklage - jeg understreker: må beklage - det jeg oppfatter som en snev av mistenkeliggjøring med hensyn til at noen er blitt holdt utenfor i denne saken. Det vil jeg tilbakevise på det sterkeste.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Under høringen i transport- og kommunikasjonskomiteen kom det ganske klart fram at Kystverket var svært lite fornøyd med de innspillene som kom bl.a. fra Eide Marine Services, om å velge en annen løsning enn den som departementet og Kystverket for så vidt hadde anbefalt for tildekking av U-864. Og det har kommet et brev fra Norges Miljøvernforbund, som også er sendt til Miljøverndepartementet, om dette med varsling og at man nå faktisk mener at Eide Marine Services er å anse som en varsler. Er ikke statsråden enig i at det er viktig at man får alle fakta på bordet? Kan statsråden avkrefte at det har vært slik at enkelte aktuelle selskaper har blitt kontaktet av Kystverket og Fiskeri- og kystdepartementet for å bli minnet om at det nå er en anbudsprosess på gang, mens andre ikke har fått den samme informasjonen?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-05-20:
Jeg vil fortsatt utfordre statsråden på det viktigste her, spesielt med tanke på at både Kystverket og Fiskeri- og kystdepartementet var svært kritiske til å gå videre ut fra at man bare ønsket å dekke til kvikksølvet. Er det ikke viktig for statsråden - og det er nettopp det hele representantforslaget handler om - å sikre at man får den beste tilgjengelige løsningen, for å være trygg på at det er sikkerheten som ligger til grunn, hvis man velger et hevingsalternativ? Bakgrunnen for at man tar saken opp igjen, er jo at man er usikker. Kanskje også Eide Marine Services burde hatt den muligheten. Nå bekrefter også statsråden at Eide Marine Services ved «en inkurie», ifølge statsråden, ikke fikk den samme e-posten som en rekke andre selskaper fikk.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-05-20:
Jeg viser til de merknadene som Kristelig Folkeparti er med på sammen med Høyre og Venstre. Det er beklagelig hvis en av interessentene ikke har fulgt med på de tidsfristene som gjaldt, og derfor ikke har kommet med anbud. Vi ber i merknads form Regjeringen om, så langt det er mulig, å legge til rette slik at flest mulige kvalifiserte utøvere blir med i anbudsprosessen for heving av ubåten og fjerning av kvikksølvfaren. For øvrig har vi tillit til at Regjeringen behandler dette på en best mulig måte. Det vil jeg gi uttrykk for på vegne av Kristelig Folkeparti. Jeg vil ta opp det forslaget der Kristelig Folkeparti er medforslagsstiller.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2008-05-20:
Slik eg ser det, dreier denne saka seg ikkje lenger om metoden for å sikre mot forureining frå ubåtvraket, men om at Framstegspartiet bruker eit Dokument nr. 8-forslag for å prøve å gjenopne ein anbodsprosess. Eg ville ha sett svært positivt på det om Eide Marine Services hadde levert eit anbod, men når dei ikkje gjorde det innanfor fristen, er det faktisk ikkje transport- og kommunikasjonskomiteen sitt bord lenger. Ein skal vere forsiktig med å påstå at Framstegspartiet her lauper ærend for eit selskap, men det er ganske spesielt at Framstegspartiet bruker eit Dokument nr. 8-forslag slik. Dersom dei hadde hatt grunn til å meine at anbodsprosessen har vore feil gjennomført, finst det eit eige kontrollorgan for slikt. Eg vil påpeike at transport- og kommunikasjonskomiteen ikkje er det organet.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-05-20:
All informasjon om denne konkurransen har vært tilgjengelig for alle aktører, og Eide Marine Services har også fått muntlig informasjon om at denne prekvalifiseringskonkurransen skulle komme. Det er det enkelte selskaps eget ansvar å følge med på den informasjonen som blir lagt ut på de Internett-sidene jeg har redegjort for. Så har Kystverket - utover den anbudsinformasjonen som er lagt ut på Internett-sidene - vært opptatt av å gjøre miljøet oppmerksom på konkurransen, nettopp for å få inn kvalifiserte aktører. Det ble sendt ut en e-post til medlemmene av International Salvage Union og en del enkeltselskaper. Eide Marine Services fikk ved en inkurie ikke den e-posten. Men dette er altså ikke i strid med anskaffelsesregelverket eller de prosedyrene. Det er ikke forbud mot at Kystverket kan sende ut tilleggsinformasjon.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-05-20:
For det første har Eide Marine Services fått den informasjonen de skulle hatt, på lik linje med alle andre selskaper. Og det er selskapets eget ansvar å følge med i timen. Det er jo det dette representantforslaget handler om. Jeg er selvfølgelig svært opptatt av at vi får fram de beste tilbyderne for å få fram det beste alternativet, slik at folk på Fedje og langs kysten ellers kan være sikre på at det er det tryggeste alternativet som velges. Nettopp derfor er det så viktig at vi forholder oss til anskaffelsesreglementet og ikke gjør slik som Fremskrittspartiet nå foreslår, og åpner hele prosessen på nytt, noe som kan resultere i at vi mister alle de seriøse selskapene som nå har meldt sin interesse.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-06-05:
Jeg har herved gleden av å framsette et representantlovforslag fra representantene Carl I. Hagen og meg selv om lov om endringer i lov av 28. februar 1997 nr. 19 om folketrygd - folketrygdloven.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-06-05:
Det tror jeg presidenten har rett i. Jeg har bare lyst til å si at dette representantforslaget, som er fremmet av Fremskrittspartiet, faktisk fortjener ros, fordi de gjennom dette forslaget har fanget opp en gruppe som vi ikke har sett. Det handler om helsefagarbeidere, en ny yrkestittel med et utdanningsløp med fagprøve osv. som ble innført som en del av Kunnskapsløftet i videregående skole. Utgangspunktet er at de som følger et ordinært utdanningsløp, først vil ta fagprøve neste sommer. Regjeringen ville ha måttet fremme et forslag om dette i løpet av året. Men så er det altså noen som har så mye praksis og teoretisk kunnskap at de kan avlegge fagprøve allerede nå i vår. Lærlinger på voksenopplæring og praksiskandidater som har tilstrekkelig praksis, kan gå opp til fagprøve allerede våren 2008. Denne gruppen blir ivaretatt ved at Fremskrittspartiet fremmet dette representantforslaget, som vi umiddelbart tok opp til behandling her i Odelstinget som en lovsak. Jeg har lyst til å rose Fremskrittspartiet fordi de fremmet dette forslaget og fanget opp denne gruppen lærlinger, og jeg er glad for at vi kan gjøre denne lovendringen nå. Så jeg skal ikke si noe mer. Jeg tror ikke det er så mange flere som skal si noe heller - kanskje Nesvik?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-06-05:
Jeg skal ikke bruke så lang tid. Jeg vil bare si at forslaget sikkert så tilforlatelig ut til å begynne med; det var et relativt lite forslag, som kanskje ikke skulle få den utgangen som det har fått. Men for dem som dette gjelder, er det utrolig viktig. For dem som vil kunne bli utdannet nå til sommeren, er det viktig at denne ordningen er på plass når vi har sagt at den skal være på plass. I den forbindelse skal jeg ikke bruke mer tid, men bare si dette er et skoleeksempel på hvordan ting kan gjøres hvis man søker å finne sammen. Jeg vil gi all ros til regjeringspartiene og resten av komiteen, som har sluttet seg til forslaget. Nå er det faktisk på plass. Så vår saksordfører, Skjælaaen, og departementet og øvrige har her vært villige til å se på hvordan vi kan løse en sak som kanskje bare gjelder noen få, men som er svært viktig for dem det gjelder. Det er godt at dette nå er på plass, at Fremskrittspartiets forslag blir vedtatt, og all honnør også til regjeringspartiene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-06-05:
Det er sjelden å høre så mye ros alle veier som i denne saka. Jeg vil også rose komiteen, alle dem som har stått bak dette forslaget og denne innstillinga, for det er en viktig sak, som også representantene Nesvik og Skjælaaen har vært inne på. Helsefagarbeiderutdanningen er som kjent en ny utdanning og er en del av Kunnskapsløftet. Det er klart at det ville ha vært litt dumt - hvis det er lov å si det - hvis vi ikke hadde greid å utnytte den ressursen som er der, så fort som mulig. Så jeg er også veldig glad for og veldig fornøyd med det som jeg skjønner vil bli vedtatt senere her i dag.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-06-05:
Jeg synes at både statsråden og regjeringspartiene er på kanten av det useriøse når de påstår at det å åpne for å fjerne den faglige ankebehandlingen er et tiltak for at loven skal bli enklere og lettere å forstå. Representanten Inge Ryan satte tydelig ord på dette. Han sa at det var en ideologisk viktig sak. Han sa at det åpnet opp for mer politisk styring. Forklaringen på det er selvfølgelig lett å forstå, for terskelen for å gripe inn på prinsipielt og samfunnsmessig grunnlag er ekstremt diffus, og Regjeringen har lagt listen ekstremt lavt for å gjøre det, både i Prior-Norgården-saken og i Statkraft/Trondheim Energi-saken. Det er helt åpenbart at når tilsynet sier nei til en fusjon, vil alle særinteressene argumentere mot den konkurransefaglige begrunnelsen for det, slik at den nærmest vil bli pulverisert i den samfunnsmessige debatten, og da vil det være ytterst behagelig for Regjeringen å kunne overkjøre uten selv å måtte gå gjennom den begrunnelsen en gang til. Mitt spørsmål til statsråden er: Ser hun virkelig ikke at dette er et tiltak som vil gjøre det vesentlig lettere for særinteressene(presidenten annonserer statsråden) å lobbe igjennom forbrukerfiendtlige fusjoner? (presidenten annonserer statsråden)
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-06-05:
Det er åpenbart at når det blir fritt valg for Regjeringen til å benytte en faglig ankebehandling eller ikke, blir det lettere å overprøve på politisk grunnlag. Men jeg vil over til et annet spørsmål, som representanten Gunvor Eldegard var inne på. Hun sa at det vil være lettvint for bedrifter som fusjonerer, å rapportere inn fem konkurrenter i hvert marked hvor de har en markedsandel, uavhengig av om de har over eller under 20 pst. Det sa hun uten å begrunne det på noen som helst saklig måte. Jeg registrerer at Regjeringen heller ikke i proposisjonen har utredet det særlig grundig. Det har derimot Næringslivets Hovedorganisasjon gjort, det har Bedriftsforbundet gjort, og det har Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon gjort. De har i høring gitt klart uttrykk for at dette er noe som vil øke byråkratiet, som vil øke rapporteringsmengden for næringslivet. Det er ganske interessant at også Advokatforeningen peker på at dette er noe som vil gi mer arbeid i forbindelse med disse fusjonsmeldingene. Har Regjeringen virkelig ingen interesse av eller evne til å lytte til næringslivet i den type forenklingsspørsmål?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-06-05:
La meg først få takke saksordføreren for den jobben som er utført, og si at vi slutter oss i all hovedsak til det han sa i sitt innlegg. Slik vi vurderer det, fungerer dagens ordning bra. Det at Regjeringen nå ønsker en politisk styring og overprøving av Konkurransetilsynet, overrasker oss for så vidt ikke, for det er en ordning som rammer forbrukerne i form av at man får et dårligere tilbud og en høyere pris. Det er jo i tråd med den sosialistiske tankegangen. Det som bekymrer oss, er at man svekker loven. Det medfører at man mister respekt for loven. Man svekker også Konkurransetilsynet, fordi Konkurransetilsynet ikke vil ha den uavhengigheten som det etter vårt syn er nødt til å ha. Det kan medføre at Konkurransetilsynet på sikt kommer til å miste en del av kompetansen, og at forbrukerne og næringslivet etter hvert også mister respekten for Konkurransetilsynet, i og med at Konkurransetilsynet vil bli overprøvd av politiske beslutninger. Det at Regjeringen nå legger opp til at man kan overkjøre Konkurransetilsynet, legger veien åpen for en direkte lobbyvirksomhet rettet mot Regjeringen. Her vil det stå store verdier på spill. Det er snakk om mye markedsmakt, og man kan legge opp til at det blir forbrukerfiendtlige fusjoner innenfor næringslivet. Det vil altså være noen få som kommer til å ta store, viktige, strategiske beslutninger. Det er klart at det danner grunnlag for mange spekulasjoner framover, og det vil kunne danne grunnlag for mistanke om at det foregår ting som overhodet ikke burde foregå. Så har det vært en del saker der Konkurransetilsynet har blitt overkjørt allerede. Jeg skal ikke nevne dem nå, for det har saksordføreren gjort. Men det er helt åpenbart at det Regjeringen nå gjør, er å legge til rette for egne pressgrupper i form av landbruket. Det er helt riktig at Fremskrittspartiet ønsker full konkurranse innenfor landbruket. Vi mener at landbruket ikke trenger den skjermingen landbruket har, ved at det får over 20 milliarder kr i direkte og indirekte støtte. En sunn konkurranse innenfor landbruket tror vi også landbruket hadde vært tjent med. Helt til slutt: Vi mener at Konkurransetilsynet bør gis en friere stilling enn det dagens lovgivning legger opp til, men dessverre ser vi at man politisk ønsker en helt annen retning fra denne regjeringen. Som sagt: Det er ingen overraskelse.