Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
De sakene vi nå behandler, berører folk flest sine liv på mange områder. Jeg kommer til å fokusere mest på helse- og omsorgsplanen, men kommer også innom de andre sakene. Selv om det er mye og bra innen helse og omsorg i Norge, gjenstår det mye. Det er et paradoks at det er på de områdene politikerne har tilnærmet monopol, at det fortsatt er flest mangler og ikke minst mye usikkerhet i befolkningen. I Nasjonal helse- og omsorgsplan legger regjeringen til grunn at det er et offentlig ansvar å fremme god helse og ikke minst å forebygge sykdom. Fremskrittspartiet er noe skeptisk til en så kategorisk påstand, da vi er klare på at hvert enkelt individ er hovedansvarlig for sin egen helse. Vi mener at det offentliges oppgave er å finansiere, tilrettelegge og veilede befolkningen sånn at hver enkelt innbygger kan ta de valg som de mener er best for seg og sin helse. Derfor går vi imot flere av de formynderske grepene de øvrige partiene går inn for. Vi er imot prinsippet om å bruke pisk for å få befolkningen til å gjøre som denne sal ønsker. Mange års erfaring har vist oss at denne politikken ikke virker. Uavhengig av hvor mye vi styrker det forebyggende arbeidet, vil vi også i fremtiden ha behov for gode helsetjenester til befolkningen. Skal vi ha gode og forutsigbare helsetjenester, må vi sørge for å benytte alle de gode kreftene i samfunnet, også de private. Da er det synd at det er en gjennomgangsmelodi i de sakene vi nå behandler, at man i stor grad ønsker å utelate de private kreftene innenfor forebygging og ikke minst ved behandling. For det virker underlig at vi ikke velger å benytte oss av all den kompetansen, erfaringen og arbeidskraften de private kan bidra med. Enda mer underlig blir det når regjeringen selv innrømmer at økt bruk av private aktører kan være med på å redusere helsekøene. Men denne innrømmelsen har veldig liten verdi så lenge man ikke legger frem noen konkrete forslag på hvordan vi kan benytte oss av denne ressursen. En viktig del av folks helse handler ikke minst også om trygghet – trygghet for å vite at helsetjenestene er der når behovet er der. Vi ser samtidig at vi gjennom lang tid har hatt mye usikkerhet ute i befolkningen rundt lokalsykehusene. Denne usikkerheten må vi ta på alvor. Da hadde det vært ønskelig med en tydeligere og klarere regjering, som var klar på hva den ønsket, og ikke minst tok folks bekymring på alvor. Dette er noen av grunnene til at Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti ønsker en operativ sykehusplan integrert i helse- og omsorgsplanen. Dette ville medført langt større forutsigbarhet for de ansatte, men ikke minst for nåværende og fremtidige pasienter. Hvis vi samtidig som vi innfører en sykehusplan, avvikler de regionale helseforetakene, får vi muligheten til å tenke helhetlig og forutsigbart, noe som vil være til det beste for alle. Så vil jeg kort innom tannhelse: Jeg synes det er et paradoks at vi fortsatt ikke har likestilt tennene med øvrig helse. Her har det vært mange lovnader fra mange partier uten at det har blitt fulgt opp i praktisk politikk. Men når alle har en felles målsetting, er det jo underlig at det kun er Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti som står bak forslaget om å legge til rette for gratis tannbehandling til alle eldre med funksjonstap. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at det fortsatt gjenstår mye innen omsorgsfeltet på lik linje med helseområdet. Også på dette området har man en politikk som ikke har klart å løse mange av de utfordringene vi står overfor. Det er kanskje på tide å endre medisin og begynne med full statlig finansiering og en likebehandling av alle aktører i samfunnet. Først da vil vi kunne løse utfordringene og gi folk flest den omsorgen og det pleiebehovet de har, når behovet er der, og ikke som i dag, når kommuneøkonomien og lokalpolitikerne ønsker det.