Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Stipend og garantiinntekter bidrar til å gi kunstnere som har vist at de leverer kunst av høy kvalitet, økonomisk frihet til å konsentrere seg om kunstneriske ideer og kunstnerisk utvikling. Jeg leser forslaget dit hen at representantene mener at stipend og garantiinntekter hindrer en markedsstyring av kunsten. Dersom kunsten skal styres av markedet alene, vil kunstneren bli tvunget til kun å tenke kommersielt. Jeg har problemer med å se at det kan bidra til mangfold og bredde. Jeg er derfor glad for at komiteens flertall er enig i at statlige støtteordninger til kunstnere er av avgjørende betydning for kunstnerisk aktivitet og frihet i flere sjangre, og at de bidrar til å skape bredde og mangfold i norsk kulturliv. Ett av punktene i Kulturløftet er å bedre levekårene for kunstnere. I Kultur- og kirkedepartementets budsjettforslag for 2009 foreslår vi derfor å øke antallet arbeidsstipend med 15 samt å øke stipendets størrelse med 10 000 kr. Jeg er opptatt av at departementets ordninger skal være innrettet slik at de gir mest mulig kunst av høy kvalitet, og at de sikrer kunstnerne akseptable livs- og arbeidsvilkår. Telemarksforsking har nylig gjennomført en levekårsundersøkelse som viser at det kan være svært vanskelig å livnære seg som kunstner, og at mange kunstnere er fattige. Den gjennomsnittlige kunstneriske inntekten i 2006 var på ca. 190 000 kr – betydelig lavere enn gjennomsnittsinntekten til de fleste andre yrkesgrupper. Avstanden mellom de som tjener mest, og de som tjener minst, er stor. På bunnen ligger billedkunstnere, kunsthåndverkere og kunstneriske fotografer med gjennomsnittsinntekter fra kunstnerisk arbeid på henholdsvis 86 000 kr, 109 000 kr og 62 000 kr. Resultatene gjør oss mer sikre på at stipend- og garantiinntektsordningene treffer godt, fordi det først og fremst er kunstnergrupper med lite kommersielt potensial som mottar stipend og garantiinntekter. Løken-utvalget viser i sin rapport til at kunstnersamfunnet har endret seg betraktelig siden garantiinntektsordningen ble utformet på 1970-tallet, og anbefaler å utfase garantiinntektsordningen til fordel for arbeidsstipend. Departementet vil se nærmere på høringssvarene til Løken-utvalgets innstilling og komme tilbake til Stortinget med en vurdering av hvordan kunstnerpolitikken bør utformes. En kunstner som er tildelt garantiinntekt, beholder den til vedkommende når pensjonsalder. I forskrift om statens stipend og garantiinntekter for kunstnere heter det: «Dersom det blir vedtatt at garantiinntektsordningen skal opphøre eller begrenses, skal de kunstnere som innehar garantiinntekt og berøres av forholdet, på annen måte gis tilfredsstillende støtte frem til folketrygdens pensjonsalder, såfremt de for øvrig ville oppfylt kravene til garantiinntekt.» Det er med andre ord kun ledige garantiinntekter – ca. 20 og 30 i året – som kan omdisponeres til andre formål. Hvis representantforslaget om å halvere kostnadene til stipend og garantiinntekter fikk flertall, ville det i 2009 i praksis bety at det er bevilgningen til arbeidsstipend og diversestipend som faller bort. Det ville bety at et av våre viktigste kunstnerpolitiske virkemidler for å sikre mangfold og bredde i tilbudet av billedkunst, musikk, scenekunst, litteratur og annet ville være borte. Jeg er derfor glad for at det ser ut til at dette forslaget ikke får flertall i Stortinget.