Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 1999-12-14:
Slik Fremskrittspartiet ser på det fremlagte forslaget til budsjett for helse- og sosialsektoren for 2000, er dette dessverre ikke i stand til å løse de mange problemene som helsesektoren i dag strir med. Et av de største problemene vi ser innenfor dagens helsevesen, er faktisk de stadige økonomiske belastningene som skyves over på pasienten. Det kan faktisk virke som om det fra Regjeringens og fra Arbeiderpartiets side er et genuint ønske om at syke mennesker skal betale en egen skatt nettopp fordi de er blitt syke. Et eksempel på dette er når regjeringspartiene og Arbeiderpartiet snakker om at de skal arbeide videre med å harmonisere egenandelene for enkelte pasientgrupper. Da er det med undring en ser at dette ikke innebærer at noen får lavere egenandeler, men at det i stedet er andre som får økt sine. I dette tilfellet er det at ortopediske pasienter nå får en egenandel på 125 kr pr. dag ved opptreningsinstitusjonene. Dette er selvfølgelig noe som kommer i tillegg til økningen i egenandelstaket for medisiner, samt den meget uheldige effekten som referanseprissystemet har fått med tanke på syke menneskers behov for medisiner. Den forventede innsparingen for det offentlige består i hovedsak av at den enkelte pasient betaler en høyere egenandel i form av et referansepristillegg som ikke kommer inn under frikortet. Mange pasienter har i dag faktisk ikke råd til å hente sine medisiner som en følge av at egenandelene er for høye. Og referanseprissystemet bidrar i høy grad til dette. Fremskrittspartiet ønsker å avskaffe referanseprissystemet av hensyn til landets syke mennesker, som har et stort behov for medisiner. Fremskrittspartiet er også bekymret over den økonomiske situasjonen som våre opptreningsinstitusjoner i dag befinner seg i, og har derfor i sitt alternative budsjett lagt inn en økning på 27 mill. kr. Opptreningsinstitusjonene fikk for 1998 og 1999 ikke dekket lønns- og prisveksten. Fremskrittspartiet har i sitt eget budsjett foreslått også å legge inn et øremerket tilskudd på 6 mill. kr til bl.a. implantatbehandling, også kalt cochlea-implantatbehandling, til hjelp for døvfødte barn og døvblitte. Det er med skuffelse at jeg må konstatere at årets budsjettkamerater ikke har funnet plass til denne behandlingen innenfor sine prioriteringer, til tross for at hele komiteen er gjort kjent med at denne behandlingen fører til at de som får den, kan få tilbake den fantastiske gleden det er å oppleve igjen å kunne høre, eller å høre lyder for første gang i sitt liv. Men jeg må bare konstatere at flertallet ikke så seg i stand til å finne disse få millionene i et budsjett bestående av mangfoldige milliarder kroner. Det er imidlertid gledelig at Regjeringen legger opp til at mammografiscreeningen utvides til å gjelde ytterligere tre fylker, slik at tre nye fylker får nyte godt av dette tilbudet. Men jeg må likevel si at jeg synes at nå burde Regjeringen ha tatt et løft og sørget for at alle landets kvinner i den gjeldende alder for dette screeningprogrammet nå hadde fått dette tilbudet. Det er ikke Norge verdig at det er bostedsadresse som skal bestemme om en skal få dette tilbudet eller ikke. Det er viktig å prioritere dette området innenfor vårt helsevesen, slik at flest mulig kvinner så tidlig som mulig kan få påvist en eventuell kreftsykdom. Dette vil kunne spare samfunnet for utgifter, da det er billigere å behandle en slik kreftform på et tidlig stadium, men det aller viktigste er at det kan spare norske kvinner for en masse smerter og problemer senere i livet. Jeg må bare få uttrykke glede over de signalene som helseministeren kom med i sitt innlegg om at når det gjelder mammografiscreening i Møre og Romsdal, er den biten på plass. Det tror jeg at kvinnene i mitt hjemfylke vil sette veldig stor pris på og få nytte av i årene som kommer. Fremskrittspartiet har i en rekke år og under skiftende regjeringer måttet konstatere at det har vært bortimot en konsekvent underregulering av grunnbeløpet i forbindelse med trygdeoppgjørene for det enkelte år når man sammenlikner med utviklingen for de yrkesaktive. Dette medfører at våre pensjonister ikke har fått ta del i den positive utviklingen som yrkesaktive har fått, og dette er svært uheldig. Det er tross alt våre pensjonister som har lagt grunnlaget for det velferdssamfunnet Norge er i dag. Fremskrittspartiet har derfor flere ganger fremmet forslag om at det må foretas en endring i retningslinjene for trygdeoppgjøret, slik at ordene «om lag» når det gjelder inntektsutviklingen, strykes. Dette er viktig, slik at våre pensjonister får en nødvendig og riktig utvikling av grunnbeløpet sett i forhold til de yrkesaktives lønnsutvikling. Vi skal senere i dag også behandle en sak om legemidlet Aricept mot Alzheimers sykdom. Jeg skal ikke bruke lang tid på å omtale denne saken nå, men det er gledelig at man fra Regjeringen sin side har tatt signalene om at det er viktig å få dette legemidlet inn under en viss form for refusjonsordning. Fremskrittspartiet, som fremmet dette Dokument nr. 8-forslaget, ønsket å få Aricept inn på den normale blåreseptlisten. Dette har foreløpig ikke latt seg gjøre, men det er positivt at Regjeringen har tatt en avgjørelse om at man nå i hvert fall etter § 5-22 i folketrygdloven kan søke om å få dekt to tredjedeler av sine utgifter til dette medikamentet. Denne saken ligger i St. prp. nr. 1. Tillegg nr. 4, som vi har til behandling. Jeg tror at en rekke eldre mennesker i dette landet som lider av Alzheimers sykdom, og deres pårørende, vil sette pris på at det nå ikke lenger er økonomien til den enkelte som ene og alene skal styre hvorvidt man skal kunne få nytte det medikamentet som man har glede av. Helt avslutningsvis må jeg komme litt inn på sykehussituasjonen, og da vil jeg bruke mitt eget fylke som eksempel. Det har i dag blitt offentliggjort at det har vært en underskriftskampanje i forbindelse med at fylket på grunn av sin økonomiske situasjon vil legge ned bl.a. den gynekologiske avdelingen ved Sentralsjukehuset i Møre og Romsdal. Og jeg mener at jeg kunne lese i en av dagens aviser at kampanjen mot denne nedleggelsen hadde fått 13 000 underskrifter. Samtidig planlegger man nedleggelse av sengeposter på Fylkessjukehuset i Molde, og man foretar også det samme grepet overfor Fylkessjukehuset i Kristiansund. Akkurat nå pågår det debatt om dette i fylkestinget i Møre og Romsdal. Jeg håper at nedleggelse av disse avdelinger ikke vil finne sted, for det vil ramme ufattelig mange pasienter. Jeg håper virkelig at fylkestinget i Møre og Romsdal tar signalene om at man ønsker en gjennomgang av situasjonen for fylkessykehusene med tanke på å få bedret denne, men jeg håper virkelig også at denne salen er i stand til å ta signalene som kommer fra de enkelte fylkene om hvordan de har det når det gjelder den økonomiske situasjonen for sykehusene. Jeg må bare si at når det gjelder det forslaget om bevilgning til fylkeskommunenes helsetjenster som vi skal behandle senere i dag i forbindelse med St. prp. nr. 13, frykter jeg at det beløpet som skal bevilges, dessverre ikke er tilstrekkelig.