Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
I valgkampen har jeg møtt mange velgere: Det har vært småbarnsforeldre som har gledet seg over endelig å ha fått en barnehageplass. Det har vært skoleungdom som ikke lenger har hodepine når skoledagen er over, fordi skolen har fått nytt ventilasjonsanlegg. Det har vært elever i videregående skole som har sett at ordningen med gratis lærebøker har blitt en realitet, og det har vært ansatte i pleie- og omsorgssektoren som har fått nye kollegaer. I forrige fireårsperiode ble det nærmere 35 000 nye årsverk i kommunene. Jeg har ikke møtt en eneste velger som har sagt at disse personene er overflødige, tvert imot har kravene vært at vi trenger flere for å bygge ut tilbudene videre. Det er derfor velgerne gav den rød-grønne regjeringa fornyet tillit. Velgerne ser at vi fortsatt har mange utfordringer foran oss som vi må løse i fellesskap. At vi betaler for velferdsgoder gjennom skatteseddelen og gjennom det gir alle, uavhengig av hvor mye de tjener eller hva de eier, den samme tilgangen på velferdsordninger, har gjort Norge til verdens beste land å bo i. Velferd koster, og da må vi bruke penger på å bygge ut velferdstilbudene framfor å gi skattelette til dem som har mest fra før. Det er kommuner og fylkeskommuner som har det overordnede ansvaret for de fleste velferdstilbudene, og det er derfor nødvendig at de har midler til å løse viktige velferdsoppgaver for sine innbyggere. Kommunene fikk store løft i forrige fireårsperiode – og det var helt nødvendig. Målet om full barnehagedekning er innfridd, og jobben med å skaffe nok omsorgsplasser til dem som trenger det, er påbegynt. Den jobben skal fortsette, samtidig som skole og barnevern skal styrkes gjennom fortsatt sterk vekst i kommuneøkonomien. En god offentlig sektor er en forutsetning for utjamning og like vilkår for all. Det er derfor viktig at vi har en offentlig sektor som evner å fornye og omstille seg, for å løse de utfordringene som kommer. Regjeringa har lagt fram samhandlingsreformen som skal sikre at alle deler av helsevesenet organiseres ut fra pasientens behov, samtidig som det skal satses mye mer på å hindre at folk blir sjuke. Kommunene må derfor forsterke sin innsats med å forebygge sjukdom. Samtidig kan kommunene ta over deler av de oppgavene som spesialisthelsetjenesten har ansvaret for i dag. For mange kommuner kan det være riktig at enda flere oppgaver løses i fellesskap, og derfor legger den politiske plattformen til Regjeringa opp til å utrede ordningen med samkommuner. De kommuner som mener de kan gi bedre tilbud til sine innbyggere hvis de slår seg sammen, skal få dekket de faktiske kostnadene ved sammenslåingsprosessen av staten. Jeg håper at dette kan bidra til at flere lokalpolitikere vurderer tettere samarbeid. I løpet av de neste 25 årene vil antallet personer som er over 67 år, fordobles, fra ca. 600 000 til 1,2 millioner. Det er grunnleggende positivt at folk i Norge lever lenger. Det er det viktig å si, for mange framstiller dette som et stort problem. Det er det ikke. Det gir oss store muligheter, men det gir oss også noen utfordringer. For selv om norske kvinner, takket være bl.a. gode svangerskapsordninger, føder flere barn enn det de gjør i de fleste andre land vi kan sammenlikne oss med, vil vi møte store utfordringer for å få mange nok til å jobbe i helse- og omsorgssektoren. Arbeidslivet må ha plass til alle, og da er det særlig viktig at vi klarer å trekke innvandere med, også fordi de har kompetanse som vi bl.a. vil trenge i omsorgssektoren. Å beherske det norske språket er en viktig forutsetning for å delta i arbeidslivet. Målsettingen i den politiske plattformen til flertallsregjeringa om å utvide og forsterke ordningen med norskopplæring gjør at flere vil få mulighet til å arbeide. En plass i arbeidslivet er den beste måten å bli en integrert del av det norske samfunnet på. Det norske samfunnet har ikke råd til å la være å legge til rette for det.