Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-09:
Jeg har lyst til å takke representantene Dørum og Kongshaug for å reise debatten om sentrale spørsmål i norsk forskningspolitikk. Jeg er enig med dem som har sagt at det er et spørsmål som kan debatteres ofte. Forslagsstillerne fremmer sju konkrete forslag om hvordan man kan øke det strategiske handlingsrommet i norsk forskning. Dette er forslag som i stor grad krever budsjettmessig oppfølging, og som jeg av den grunn ikke kan besvare konkret her og nå. Dette er spilleregler som jeg regner med at forslagsstillerne kjenner godt til. La meg likevel kommentere noen av forslagsstillernes synspunkter og forslag. For det første hevdes det at Regjeringen mangler evne og vilje til å satse på forskning. Men under denne regjeringen er forskningsbevilgningene økt med 3,5 milliarder kr. Målt i faste priser er veksten i løpet av disse tre årene nesten like høy som under hele forrige fireårsperiode. Denne utviklingen er fullt på høyde med land vi vanligvis sammenlikner oss med. Jeg deler forslagsstillernes ambisjon om å styrke norsk forskning ytterligere, men jeg slutter meg ikke til en virkelighetsbeskrivelse som antyder at norsk forskning sakker akterut. Jeg er svært stolt av mye av det som skjer i norsk forskning. Forslagsstillerne etterlyser videre et handlingsrom som åpner for større satsinger av strategisk art. Jeg er enig i at dette er et viktig hensyn. De siste årene er det også lagt til rette for flere slike satsinger. Blant annet er det satt av betydelige midler til forskningssatsinger i forbindelse med Det internasjonale polaråret. Ordningen med sentre for fremragende forskning er utvidet med åtte nye sentre, og det er opprettet en ny ordning med sentre for forskningsdrevet innovasjon. Jeg vil også nevne klimaforliket, som i seg selv gir et handlingsrom på tre år. Den økte kontingenten for deltakelse i EUs 7. rammeprogram har krevd betydelige ressurser, men så får vi også mye spennende og viktig forskning ut av dette. Alt dette er større satsinger som bl.a. er realisert gjennom økt avkastning fra Fondet for forskning og nyskaping de siste årene. Forskningsfondet er med andre ord blitt et viktig virkemiddel for å sikre vekst og langsiktig finansiering i norsk forskning. Jeg merker meg at forslagsstillerne går inn for å øke fondskapitalen til 100 milliarder kr og senere til 150 milliarder kr. Spørsmålet om konkrete økninger i fondskapitalen er som sagt noe Regjeringen må komme tilbake til i budsjettsammenheng. Men jeg kan forsikre om at Regjeringen ser Forskningsfondet som et vesentlig virkemiddel for å styrke forskningsinnsatsen. Det er nedfelt i Soria Moria-erklæringen, og det er fulgt opp i praksis ved at denne regjeringen har økt fondskapitalen fra 36 milliarder kr til 66 milliarder kr, altså nesten en dobling på tre år. Når det gjelder bruken av fondsavkastningen, vil jeg minne om at fondet har utviklet seg fra en mindre, supplerende finansieringsmekanisme til en vesentlig finansieringskilde. Da er det også naturlig at fondet finansierer bredere formål. Det ble slått fast i den siste forskningsmeldingen, St.meld. nr. 20 for 2004-2005: «Den økte avkastningen av Forskningsfondet vil bidra til å realisere de overordnede prioriteringene.» Jeg deler forslagsstillernes vektlegging av langsiktighet og forutsigbarhet i forskningsfinansieringen. Jeg mener at Forskningsfondet er et viktig virkemiddel i så måte, men jeg er selvsagt villig til å vurdere flere tiltak som kan bidra til mer langsiktighet og bedre planlegging ved bruk av offentlige forskningsmidler. Vitenskapelig utstyr og infrastruktur et ett eksempel på investeringer som nettopp krever en lang planleggingshorisont. Her har vi også fått en strategi fra Norges forskningsråd som er levert departementet i senere tid. Denne strategien peker på store behov og muligheter for investeringer i vitenskapelig utstyr og infrastruktur i den kommende tiårsperioden. Den foreslår også en nasjonal arbeidsdeling og en prosess for vurdering av utstyrsinvesteringer. Dette er anbefalinger som Regjeringen vil ta med seg i vurderingen av innretningen og nivået på utstyrsinvesteringer i framtiden. Når det konkret gjelder forslag nr. 6 fra forslagsstillerne, hvor man kan se på modellen for Nasjonal transportplan som en mulig mal, synes jeg det er meget interessant. Jeg kunne godt tenke meg å ta med meg et slikt forslag videre i arbeidet med å tenke mer langsiktig. Forslagsstillerne går også inn for konkrete utvidelser av ordningen med skattefradrag for næringslivets forskningsutgifter, SkatteFUNN-ordningen, som flere har vært inne på. Jeg ser på den ordningen som et av de viktigste virkemidlene for å styrke næringslivets forskningsinnsats i Norge, spesielt for små, kunnskapsbaserte bedrifter. For mange av disse bedriftene er dette første møte med virkemiddelapparatet, og mange SkatteFUNN-bedrifter har i neste omgang brukt andre støtteordninger til å skape nye, kunnskapsbaserte arbeidsplasser. Vi vil gå gjennom evalueringen, og kommer selvfølgelig til å legge fram resultatet av vår fornyede vurdering for Stortinget. Alt i alt er utviklingen i norsk forskning mer positiv enn man ofte får inntrykk av i den offentlige debatten, og jeg ser fram til en konstruktiv debatt om hvordan vi kan styrke forskningen ytterligere.