Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Jeg er saksordfører for Arbeids- og inkluderingsdepartementet og Forsvarsdepartementet, men først vil jeg peke på et forhold som gjelder alle departementer, og det er etableringen av gode rapporteringsrutiner. En samlet komité understreker betydningen av at rapportene forteller om de mål som er satt, blir nådd eller ikke. Like viktig er det at de styringssignalene departementene gir underliggende etater, er tydelige på målsettinger. Disse forhold er en forutsetning for at Stortingets kontroll med forvaltningen skal fungere. Like viktig er det å synliggjøre det som oppnås gjennom politiske vedtak. Revisjonens natur er jo å peke på avvik. En fornuftig samfunnsdebatt må også ha med seg det som oppnås, selv om det skulle mangle litt på full pott og man altså får anmerkning. La meg også trekke fram komiteens støtte til tanken om å legge fram selskapskontrollen som egen sak. I dag kan den komme litt for mye i bakgrunnen, når den presenteres i Dokument nr. 1. Fem minutter og to departementer gir ikke tid til en dypere gjennomgang, så jeg vil starte med å vise til de enstemmige komitémerknadene i innstillingen for disse departementene. Her skal jeg nøye meg med å påpeke noen av forholdene. Det er positivt at Arbeids- og inkluderingsdepartementet har bedret rutinene for å tydeliggjøre hvilke dokumenter som er av styrende karakter, men de må fortsatt bli bedre på det punktet. Dette er viktig fordi det er nødvendig for å kunne etterprøve beslutningsprosessene, og for å se om de vedtatte målsettingene nås. Ett eksempel er tilskudd til boligsosialt arbeid i kommunene, hvor departementet ikke gir klare styringssignaler, og hvor det er vanskelig å se hva som er kriteriene for å oppnå målene. Så sentralt som dette virkemiddelet er i kampen mot fattigdom, må også den politiske styringen være tydeligere. Nav-reformen er stor og krevende. Revisjonens gjennomgang viser at kravet om individuell oppfølging av brukerne i altfor liten grad prioriteres. Dette er alvorlig fordi det er et sentralt mål med hele reformen. Et annet alvorlig forhold er manglende oversikt over de såkalte utenlandssakene. Det er også alvorlig fordi vi må regne med større omfang av arbeidsinnvandring i årene som kommer, og fordi dette er påpekt tidligere. Til slutt når det gjelder dette departementet: Jeg håper dette er siste gang vi må påpeke at det fortsatt ikke er etablert tilfredsstillende ordninger for formidling av høreapparater. På bakgrunn av ganske omfattende mangler ved Forsvarsdepartementets regnskap gjennom flere år, er det heldigvis tegn til klar forbedring – men dessverre er det fortsatt gjengangere. Også for 2007 får departementet kritikk for mangelfull sporbarhet og dokumentasjon ved anskaffelser. Departementet har iverksatt tiltak for å bedre rutinene. Det er nødvendig når det fortsatt avdekkes alvorlige mangler, bl.a. at egenkontrollene i noen tilfeller er fraværende eller bare delvis til stede. På bakgrunn av den løpende debatten om størrelsen på forsvarsbudsjettet er det også grunn til å peke på at det for 2007 stod 653,4 mill. kr eller 8,13 pst. av bevilgningen ubenyttet på konto. Mangler ved materiellforvaltningen har også vært et problemområde i mange år. Det er skuffende at det fortsatt, på tross av Stortingets sterke oppfordringer om å ta tak i forholdet, er grunnlag for alvorlige merknader. Det er også fortsatt et betydelig antall inkassosaker, som er kostbart, og det er fortsatt feilutbetalinger av lønn, selv om omfanget er redusert. Det kan synes trivielt, men det vekker bekymring at Forsvaret ikke er i stand til å rydde opp i noe som burde være enkelt: å betale regningene i tide og å utbetale korrekt lønn. Det vekker bekymring for hvordan en organisasjon som er gjennomsyret av kommandostruktur, men som ikke behersker det enkle, vil kunne takle det kompliserte og uforutsigbare som en krigsoperasjon vil innebære.