Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2012-10-05:
Jeg håper ikke alle går på grunn av meg! Men jeg tar det uansett til etterretning – er det ikke så det heter? La meg starte med å gi regjeringen honnør fordi man i trontalen iallfall viser en retning for hvor man vil hen. Jeg regner også med at når vi kommer til mandag, når budsjettet legges fram, så vil ikke rammen der være noe lavere enn den er for inneværende år. Samtidig forbeholder jeg meg retten til å være kritisk til enkelte av de retningene man tar. For et av de store spørsmålene må jo være: Hvor lang tid skal man ha på å gjennomføre det prosjektet man hadde da man overtok regjeringskontorene i 2005? Hva er evnen og gjennomslagsmuligheten som denne regjeringen har? Et av de kontrollspørsmålene man må ha lov til å stille seg etter å ha hørt på Martin Kolberg – og statsministeren, for den saks skyld – er: Har vi løst problemene når det gjelder veibygging? Vi kan godt si at vi har kommet lenger. Det aksepterer jeg, men det skulle da visselig bare mangle med den økonomiske forutsetningen vi har i dag. Har vi løst utfordringene og etterslepet på offentlige bygg i Norge? Svaret også der er nei. Har vi løst problemene i helsevesenet? Atter en gang er svaret nei. Har vi løst utfordringene når det gjelder mangel på trygghet, når det gjelder oppfølging fra norsk politi? Vi har jo ikke det? Og det hadde vært fristende å spørre: Hvor lang tid trenger denne regjeringen på å rydde opp i disse tingene? Vi ser fortsatt enkeltmennesker som sliter i hverdagen, i kampen mot systemene. En av mine bekymringer er at jeg oppfatter at vi i dag har en regjering som er mer opptatt av å sørge for at systemene tilfredsstiller, og der enkeltmenneskenes behov faktisk anses som et problem. Da går vi baklengs framover, og da har du ikke mye framskritt, for å si det enkelt. Paradokset er at vi har midlene til å gjøre jobben, men vi evner altså ikke å gjøre det vi bør gjøre. La meg peke på en av de tingene som jeg synes er bra, og som fascinerer meg i Norge – vi har mange enkeltting som er bra. Kystvakten, og den jobben som Kystvakten gjør, står det stor respekt av. De har et multiverktøy for å ivareta norsk beredskap. De har ansvar for å ivareta suvereniteten vår, de har ansvar for å bidra i forhold til Schengen-kontroll, de har fiskerioppsyn, og de driver med søk og redning når det er behov for det. Og de gjør en fantastisk jobb. Spørsmålet er: Hvordan legger vi til rette for at de skal kunne gjøre jobben sin på en best mulig måte? For noen dager siden var deler av utenriks- og forsvarskomiteen på tur med KV Svalbard. Der mangler man primærverktøyet sitt. Båten finnes, men helikoptrene, som skal øke rekkevidden, som på en måte er spydspissen for Kystvakten, finnes ikke. Da tenker jeg: Denne regjeringen som prater om handlekraft – hvor er handlekraften? Norge inngikk en kontrakt i 2001, med leveranser fra 2005/2006. Vi har fått ett helikopter, men det er ikke engang det helikopteret vi skal ha. Og da stiller jeg spørsmålet: Hvor er gjennomføringsevnen? Hvor er evnen til å få ting på plass? Man prater retorisk, men man evner ikke å gjennomføre. Så vil noen spørre: Hva er Fremskrittspartiets plan? Fremskrittspartiets plan nr. 1 er å gi enkeltmennesker trygghet. Trygghet i hverdagen er en ekstremt viktig faktor for livskvalitet. Derfor ønsker vi gjennomgående å sørge for at man har på plass systemene i helsevesenet, at norsk politi er noe mer enn en diskusjon mellom tidligere og nåværende justisminister om hvem som bevilget mest og om opptak på Politihøgskolen. Det bekymrer ikke den personen som ringer og ber om hjelp, og som ikke får det. For hver gang noe sånt skjer, er det en skamplett på den norske velferdsstaten. Fremskrittspartiet er også et parti som er opptatt av handlekraft, fordi vi over tid har sett at skiftende regjeringer i variabel grad har greid å skape store suksesser. Derfor mener vi at tiden nå er moden for at nettopp vi skal være en del av dem som bekler regjeringskontorene, for å vise at det er en forskjell på oss og andre. En del av de tingene som Fremskrittspartiet har slåss for i årevis, har andre flirt av og dummet ut. Men i etterkant har man vist at enkelte av disse ikke har vært så dumme, de har faktisk har vært med og bidradd til bedringer. Jeg tror at nettopp den kvaliteten Fremskrittspartiet har hatt, ved nettopp å stille spørsmål ved det vedtatte, har vært med og dradd ting framover. Både trygghet og handlekraft er viktig. Det er selvfølgelig fordi vi ønsker at familien – som var et tema i det foregående replikkordskiftet – er en basisfunksjon i det norske samfunnet. Friheten til å velge løsninger som er optimale for den enkelte familie, er selvfølgelig et grunnlag i dette, og Fremskrittspartiet har en iboende tro på at folk flest faktisk selv vet aller best hva som tjener dem – hvor man ønsker å plassere garasjen sin, i hvilken barnehage man ønsker å ha barna sine, hva slags skole man ønsker å ha barna sine i, og hva slags omsorg foreldrene skal ha når man trenger det. Det er familien bedre til enn byråkrater utnevnt av Arbeiderpartiet og andre fra den rød-grønne regjeringen.