trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Jeg er litt nysgjerrig på dette med slottsmuseet. Kongeparet har vært raust og gjort sine gjenstander tilgjengelig for allmennheten med en vandreutstilling som har vært en suksess – med kjøretøy, kunst, klær, gaver, møbler, fotografier, dokumenter og svært mange private gjenstander helt fra kong Karl Johans tid. Det er viktig at en nå ser fram mot 2014, og der har vi en historie som dekker helt fra 1814, 1905 og fram til i dag. Hvordan ser statsråden på en permanent utstilling for disse gjenstandene? Hvordan og hvor ser statsråden at en slik eventuelt kan etableres, og ser statsråden at dette kan være en flott utstilling i jubileumsåret?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Arbeiderpartirepresentanten Arild Stokkan-Grande mener at kulturen er best når Finansdepartementet og Jens er fornøyd. Det synes jeg er en merkelig innfallsvinkel. Arbeiderpartiet var også bekymret for omdømmet til Fremskrittspartiets kulturbudsjett og bekymret for budsjettet. Da kan jeg si til Arbeiderpartiet og representantene at hvis de hadde lest budsjettet, hadde de sett at budsjettet til Fremskrittspartiet er høyere og med mer penger enn hva Giske hadde og Anniken Huitfeldt hadde da hun gikk på. Og det ble de hyllet for den gangen. Sånn er Fremskrittspartiets kulturbudsjett: udramatisk. Forskjellen er at Fremskrittspartiet ikke vil styre kulturen – eller programmere den, som man har begynt å kalle det nå. Fremskrittspartiet vil ikke styre kulturen fra Kulturrådet eller departementet. Vi vil ha den ut i kommunene der den kommer best til rette, ut i hele landet. Så vil Fremskrittspartiet hylle Rock Mot Rus, som regjeringspartiene ikke kunne. Rock Mot Rus på Andøya er nettopp en sånn festival som Fremskrittspartiet ønsker. Det er en rusfri festival for 18-åringer. Den har vært arrangert siden 1980-tallet, og den er frivillig. Tenk hvis regjeringspartiene kunne ha sett i retning av noe sånt, og i hvert fall anerkjent at de gjør noe riktig rundt det. Vi ønsker å likebehandle litteraturen; vi ønsker å styrke det norske språk. Derfor mener vi at momsen, som regjeringspartiene ikke kan endre eller vil gjøre noe med, bør likebehandles på både papir-, lyd- og e-bøker. Som jeg har sagt her i et tidligere innlegg om media: Det å holde liv i papirutgaver av aviser når man ser at utviklingen går i en helt annen retning – når media selv ber om å få likebehandling i avgiftssystemet for papir og nett fordi de ser at det er framtiden, og man ikke gjør noe med det – synes jeg er beklagelig. Jeg vil be innstendig om at regjeringen nå ser på hva den kan gjøre for Arctic Race of Norway – sykkelløpet som alle snakker varmt om – at man i hvert fall kan bevege seg i retning av å støtte det. Helt avslutningsvis synes jeg at de som produserer norsk tv og norsk film med offentlig støtte, også bør gjøre noe for synshemmede. Det er det minste.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Det er helt utrolig at representanten Vågslid kan påstå at opposisjonspartiene tar feil. Det som er helt sikkert, er at det er mange utfordringer i barnevernet. Det burde man heller gått inn og sett på enn kategorisk å si at opposisjonen tar feil. I Norge er det totalt 232 kommuner med færre enn 5 000 innbyggere. Jeg skal ikke nå snakke om kommunesammenslåing, jeg skal snakke om barnevern. 11 pst. av alle barn og unge i Norge bor i en kommune med mindre enn 5 000 innbyggere. I 2011 var det om lag 52 000 barn registrert med tiltak fra barnevernet. Av disse 52 000 var 7 000 bosatt i en kommune med mindre enn 5 000 innbyggere. Det kan være noe av utfordringen. 70 småkommuner deltar i et interkommunalt samarbeid på barnevernsområdet. Mange som ikke deltar i dag i et interkommunalt samarbeid, sier at deres kommune om fem–seks år sannsynligvis vil delta i et samarbeid. De ser behovet. Jeg håper også at de har fokus på rettssikkerheten til og omsorgen for barna. Det er sikkert derfor de vil inn i et samarbeid. De fire viktigste årsakene til at kommunene deltar eller planlegger å delta i et interkommunalt samarbeid på barnevernsområdet, er: fagmiljø fagkompetanse bredere kompetanse rekruttering Kommunene etterspør faglig bistand på flere områder, som vi hører. De områdene som nevnes hyppigst, er utredningskompetanse, psykologfaglig kompetanse og juridisk kompetanse. For å kunne gi et godt barnevernstilbud i framtiden trenger kommunene disse fagkompetansene. Fagutvikling overfor egne medarbeidere og bedre kompetanse innen kartlegging og utredning er viktig. Ja, det er utfordringer. Opposisjonen tar ikke feil. Dette er det Kommune-Norge sier, og det er en utfordring for kommunene. Vi må ha ambisjoner – store ambisjoner – for et tydelig og omfattende kompetanseløft for barnevernet. Arbeid i barnevernet må ta utgangspunkt i utsatte barns behov. Et kompetanseløft er nødvendig for å nå målet om bedre hjelp til utsatte barn og unge. Vi kan bidra til en styrking av barnevernet som eget fagfelt ved å se på andre yrkesgrupper. Spesialisert kunnskap og kompetanse er viktig i de nye gruppene som man bør vurdere. Jeg har tidligere snakket om gestaltterapeuter og andre yrkesgrupper som nettopp ser utsatte barn og unges behov, som etter mitt syn imøtekommer praksisfeltets krav til kompetanse. Det vil medføre at barn og unge og deres familier gis kvalifisert hjelp. Det kan ikke være slik at det er kun barnevernspedagoger og sosionomer som kan eller skal jobbe i barnevernet, når det faktisk er andre yrkesgrupper som er kvalifisert til denne jobben. Vi har hørt regjeringspartiene si at det er flere stillingshjemler – det er bevilget mer penger til stillinger i barnevernet. Men da er det også viktig at vi finner kompetansen som kan sikre kvalitet i tjenesten. Det må være hovedmålet vårt. Og så må man ikke gå i skyttergravene og si at opposisjonen tar feil når man stiller spørsmål og har felles mål om å sikre et bedre barnevern.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Jeg takker representanten Gjul for et engasjert innlegg. Hun brukte siste halvdelen av innlegget på å spørre hva som blir kulturpolitikken i en eventuell ny regjering på ikke-sosialistisk side, og avsluttet den delen med å bruke 20 sekunder på å snakke om den rød-grønne kulturpolitikken etter valget. Det var, kort fortalt, at man skal fortsette Kulturløftet. Så da er i grunnen mitt spørsmål til representanten Gjul ganske enkelt: Er det det som er den rød-grønne kulturpolitikken etter 2013, eller er det noe mer? Er det bare pengene, og det er det, eller har du noe mer å fortelle?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Representanten var inne på kulturskolene i sitt innlegg og ga en liten innrømmelse av at regjeringen ikke har gjort så mye som man kanskje hadde forventning om for fire år siden. Men det man nå har gjort, er å legge inn 72 mill. kr til en time i SFO, som da skal bli et tilbud til alle. Det er jo ikke det kulturskolene i utgangspunktet driver med, det er ikke det kulturskolene har spurt etter, og det er ikke det de 30 000 på venteliste har spurt etter. Spørsmålet mitt er: Når man først plutselig kan hoste opp penger til kulturskolene, hva er det som gjør at man gir kulturskolene noe helt annet enn det de har spurt om, som ikke gir barna på venteliste plass, og som heller kanskje mer ligner på et virkemiddel for å oppfylle SVs drøm om en heldagsskole?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Det siste kan jeg si meg helt enig i. Det var for øvrig også mye i representanten Grøttings innlegg som jeg kan si meg enig i. Representanten var inne på momskompensasjonsordningen, en ordning som Senterpartiet har flagget veldig høyt og vært veldig fornøyd med. Men tilbakemeldinger fra frivilligheten går på at ordningen skaper mye unødig byråkrati. Var det noe som var poenget med den ordningen, var det nettopp å frigjøre energi og ressurser i frivilligheten – ikke å kaste det bort på byråkrati. Spørsmålet mitt til representanten Grøtting er: Er Senterpartiet fornøyd med ordningen som den framstår i dag, eller vil man ta på alvor de tilbakemeldingene som kommer fra frivilligheten?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Først vil jeg korrigere representanten litt på det at frivilligheten blomstrer som aldri før. Frivilligheten i Norge har alltid blomstret, og forskningen på frivillighet viser nok et mer nyansert bilde av hvordan det utvikler seg. At det er flere midler på statsbudsjettet fordi vi har fått momskompensasjonsordningen, er riktig. Men det viser igjen bare det jeg sier, at i den rød-grønne retorikken setter man likhetstegn mellom de to begrepene «statlige bevilgninger» og «kulturliv». Det er en usunn tilnærming, mener jeg. Ja, Fremskrittspartiet har en helt annen kulturpolitikk enn Kristelig Folkeparti. De kutter 1,5 mrd. kr i kulturbudsjettet. De gjør en del – vil jeg si – merkelige prioriteringer, som jeg overhodet ikke kan stille meg bak. De kutter f.eks. i bevilgningene til nasjonale institusjoner og ber dem ta det inn igjen i billettinntekter, som i realiteten fører til en kommersialisering av disse institusjonene. Det er en kulturpolitikk som ligger hinsides det Kristelig Folkeparti kan støtte og gå god for. Jeg vil faktisk gå så langt som å si at jeg tar like sterkt avstand til Fremskrittspartiets kulturpolitikk som jeg gjør til den rød-grønne overstyringen av kulturlivet. Så langt vil jeg gå.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Kristelig Folkeparti ønsker en sterk mediestøtte. Det stiller vi oss bak. Så får velgerne stemme ut fra hva de mener om de ulike alternativene. Men dette er Kristelig Folkepartis politikk, det er viktig for Kristelig Folkeparti. Når det gjelder det representanten sier om styring av kulturlivet, er det noe som er ganske illustrerende: Man har fått større frihet enn før fordi man har fått mer penger. Jeg går ut fra at representanten vedstår seg det man skriver i tildelingsbrevene, at man legger føringer for hvordan pengene skal brukes. Det er en ganske god illustrasjon på at på samme måte som private penger kan medføre føringer for kulturlivet, vil rød-grønne bevilgninger medføre føringer for kulturlivet. Hvis man ønsker et fritt kulturliv, må man ta et oppgjør med de føringene som staten ønsker å sende med midlene. Det var det jeg gjorde i mitt innlegg.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Jeg vil besvare spørsmålet med igjen å si at den rød-grønne regjeringen ikke har trappet opp kulturfeltet, de har trappet opp kulturbevilgningene. Det er to forskjellige ting. Det viser bare at det er en betydelig forskjell når det gjelder virkelighetsforståelsen av hva kulturpolitikk er, av hva kulturliv er, mellom oss og de rød-grønne. Jeg tror representanten Grøtting er kjent med at Kristelig Folkeparti ikke går til valg på et regjeringssamarbeid med Fremskrittspartiet. Vi har sagt at vi ønsker å bidra til et regjeringsskifte, og at det i den sammenheng er naturlig å snakke med alle på ikke-sosialistisk side. Vi går til valg på et regjeringssamarbeid mellom Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti. Der står vi for vår kulturpolitikk. Fremskrittspartiet har en ganske annen kulturpolitikk. Som jeg sier: Jeg tar like sterkt avstand til den som til de rød-grønnes forsøk på statlig overstyring av kulturlivet. Begge deler er alvorlig.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
I likhet med representanten Thommessen vil jeg komme tilbake til de utfordringene statsråden sendte. Statsråden sa i sitt innlegg at Kulturløftet hadde løftet kulturlivet opp i elitedivisjon. Ja, til en viss grad er nok det riktig, men spør en korlivet utover det ganske land, ville en få et ganske unisont svar. Ja, kulturfeltet er i elitedivisjon, men den norske korbevegelsen er i 2. divisjon ut fra den politikken som føres. En kan bare se i budsjettet. På andre områder er måleenheten titalls millioner kroner. Korpolitikken måles i tusenlapper. Nå er det slik at alle kulturministre gjerne vil reise bautasteiner etter seg. Bautasteinen for korlivet er faktisk ledig. Vil kulturministeren løfte den bautasteinen og gjøre det til sin sak? Da skal jeg gi et løfte: Hvis så skjer, skal jeg holde et hyllingsinnlegg i neste kulturbudsjettdebatt om ett år når vi møtes igjen her.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Mot slutten av debatten vil jeg si at jeg er glad for at det fra ulike partier uttrykkes en sterk støtte til aktiv frivillighet. Det blir sagt mye bra som viser at det er en bred enighet om verdien av det. Så gjelder det å omsette de ordene videre i politisk handling for å utvikle frivillighetspolitikken videre og legge bedre til rette. Det handler for det første om at vi må fortgang i prosessen som regjeringen har med avbyråkratisering av politikken, og ikke minst støtteordningen overfor barne- og ungdomsorganisasjonene. Det er en prosess som det er viktig og bra at regjeringen har satt i gang, men som har pågått i altfor lang tid uten for mange synlige resultater. For det andre må vi få en dreining fra mindre styrte prosjektmidler til driftsstøtte. For det tredje er det viktig at momskompensasjon er kompensasjon for moms og ikke en av mange støtteordninger med dertil hørende styringsmuligheter. For det fjerde er det viktig å erkjenne frivillighetens selvstendighet, egenart og uavhengighet av staten. Jeg skulle gjerne brukt enda mer tid på debatten om kor, som jeg og statsråden hadde litt replikkveksling om. Jeg er glad for at statsråden besvarte min utfordring forsiktig positivt og lovet å se på den i det nye året. Jeg vil bare vise til at Kristelig Folkeparti har gjort en del enkle omprioriteringer på budsjettet og ryddet plass til bortimot 50 mill. kr til kor. Det er en halv prosent av kulturbudsjettet, og der får vi til et betydelig løft for korbevegelsen – bare som et lite tips til statsråden. Her ligger det fantastiske muligheter. Jeg vil til slutt si til representanten Stokkan-Grande at vi ikke har fått noen særlig god forklaring på dette med programmering og hvorfor det er så viktig å gjenta det i alle sammenhenger til dem som får statlig støtte fra Kulturdepartementet og regjeringen. Siden det er Torbjørn Egner-år, vil jeg besvare representanten Stokkan-Grandes innlegg med at jeg synes kanskje det minner mer om Morten Skogmus, som, etter at Klatremus Lillemann har sunget sin nydiktede vise, sier at han ikke ser at det var noe spesielt nyttig med den visen der. Da vil jeg svare som Klatremus Lillemann: «Nytte meg her og nytte meg der.»
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Først vil jeg bemerke at det er første gang i løpet av de siste sju årene jeg har hørt en arbeiderpartipolitiker snakke om familievern på eget initiativ, uten å bli spurt på forhånd, så det må jeg gi anerkjennelse for. Dog er det ingen spor i budsjettet av at man har noe engasjement for det. Representanten bruker her store ord, får jeg si – for å være litt diplomatisk – om Arbeiderpartiets politikk overfor familiene over lang tid. Mitt spørsmål er i grunnen: Hva kommer det av at når Arbeiderpartiet skal beskrive sin politikk overfor familiene – jeg kaller det ikke familiepolitikk – så bruker man 95 pst. av tiden på å snakke om rettigheter for voksne, i arbeidsliv og på andre vis? Hvor er egentlig ungenes plass i Arbeiderpartiets familiepolitikk?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Representanten ga meg stikkordet da hun snakket varmt for likestilling, og der er SV og Kristelig Folkeparti enige på mange områder. Hun snakket om valgfrihet og frihet. Det kunne være interessant å få representanten fra SV til å utdype litt mer hva som er frihet for moderne kvinner anno 2012. Er det frihet hvis man velger sånn som SV ønsker, eller er det frihet hvis man velger sånn som man selv ønsker? Er det sånn at hvis man ønsker å ha ungene litt lenger hjemme etter foreldrepermisjonen, og ønsker å benytte seg av kontantstøtten til ungene er tre år, da er det ikke frihet, da må man overstyres, mens hvis man ønsker å gjøre andre valg, som er mer i tråd med representanten Andresens eget syn på saken, så er det frihet? Det hadde vært fint å få en forklaring på hva man legger i dette begrepet.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Jeg tror ikke jeg trenger å utdype og eksemplifisere så veldig mye det jeg sa om rød-grønn familieretorikk, etter å ha hørt statsrådens innlegg. Statsråden er prisverdig opptatt av det å fange opp, som hun sier, unger tidlig, men man får jo behov for å spørre: fange opp fra hva? Er det et poeng i seg selv å fange opp ungene, eller er det et poeng at de har det bra? Hvordan kan vi styrke familiene som ungene blir født inn i, i utgangspunktet? Det hører jeg statsråden snakke lite om. Vi skulle gjerne tatt en diskusjon om familievern og statsrådens interesse for familievern, men saken er jo at Stortinget hadde planlagt en egen diskusjon om familievern – den eneste gangen i denne perioden – denne uken. Grunnen til at det ikke ble noe av, var at statsråden – på snart to uker – ikke har klart å svare på ett spørsmål fra komiteen. Mitt spørsmål til statsråden er ganske enkelt: Hvor høyt prioriterer statsråden å svare på spørsmål fra Stortinget?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Da vil jeg bruke min neste replikk på det som er tatt opp før her omkring barnevernet. Man sier ja, man er opptatt av mangfold, man er opptatt av tilbud, men det var sagt tidligere i debatten her fra representanten Vågslid at man må velge det tiltaket som er best for barna. Det uttrykkes stor bekymring, som representanten Horne sa, bl.a. fra fylkesmannen i Rogaland om nedlegging av institusjoner. Men det man må legge til da, er at komiteen fikk akkurat det samme budskapet da vi besøkte Troms og møtte fylkesmannen der. De har ansvaret for tilsyn med barnevernet i kommunene, og de melder tilbake at nedbyggingen av institusjoner går for langt. Så peker statsråden på en dialog med Bufetat, men i statsbudsjettet står det, i samme avsnitt som det står om økonomisk omstilling i Bufetat, at man forutsetter at den overgangen fortsetter. Da er mitt spørsmål: Er dette økonomisk motivert, eller er det helt tilfeldig at man omtaler det i samme sammenheng som økonomi når man sier at man ønsker barna mer over i fosterhjem?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Statsråden sa i sitt innlegg at man har beholdt kvaliteten gjennom barnehageutbyggingen fordi andelen pedagoger var den samme. Nå er jo «kvalitet» et bredere begrep enn andelen pedagoger. Statsråden var litt mer nyansert i svarreplikken i sted, da hun viste til at man fikk en del eksempler på variasjon av finansieringen og støtte per barn, og at det ikke bare dreide seg om makrotall. Så til mitt spørsmål. Jeg får også veldig mange av de samme sterke tilbakemeldingene på at i en del kommuner er situasjonen ganske alvorlig når det gjelder finansieringen av de private barnehagene. KS og Private Barnehagers Landsforbund har hatt en dialog og har kommet til enighet om hvordan de mener at dette skal gjøres. De har bedt om et møte med statsråden, jeg vet ikke om det møtet er avholdt. Hva slags dialog har statsråden med disse organisasjonene, og vil hun ta grep for å endre regelverket, slik at de private får mer stabil finansiering i kommunene?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Min andre replikk går på et litt annet tema. Statsråden har en betydelig autoritet til å sende signaler til norske foreldre om hvordan de skal oppfatte sin rolle og sine evner som foreldre. Som jeg sa i mitt innlegg, har jeg hørt mange rød-grønne statsråder – kunnskapsministeren inkludert – ved flere anledninger gi uttrykk for at det er et problem dersom ungene er hjemme hos foreldrene sine, f.eks. i toårsalderen og fram til de er tre år, og at det kan medføre økt risiko for både det ene og det andre. Vi skal ikke gjenta debatten om kontantstøtten, den har vi diskutert før. Jeg har i grunnen bare et enkelt spørsmål til statsråden: Er det et problem for unger i Norge dersom de er hjemme med foreldrene sine istedenfor å være i barnehage før de er tre år, eller er det ikke?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Siste taler var inne på en veldig viktig dimensjon i familiepolitikken, nemlig den revolusjonen som ligger i at fedrene har kommet stadig mer på banen. Mens foreldreskap før var mye snakk om hvem det er du bor sammen med – hvis mannen flyttet ut, forsvant ofte far ut av bildet – er det i dag mye større vekt på det biologiske foreldreskapet gjennom at ansvaret følger deg. Selv om mor og far flytter fra hverandre, tar vi fortsatt ansvar. All ære til norske menn og kvinner for at man gjør det, selv om samlivet av og til kan være vanskelig. Debatten har bekreftet med all tydelighet at familiepolitikk er ikke-eksisterende i den rød-grønne verden. Barneministeren har gjort det ganske klart at arbeidslinjen er en hovedoverskrift for den rød-grønne såkalte familiepolitikken. Logikken er da at vi trenger at de voksne bruker mindre tid på ungene sine og mer tid på arbeidslivet. Jeg kjenner og snakker med mange ansatte i norske barnehager. Det er mange av dem som faktisk sier at ungene får for lite tid sammen med foreldrene sine, og det er et av problemene som barnehagene har å stri med. Det er en gjenganger i retorikken fra de rød-grønne at en er opptatt av at de ulike institusjonene, instansene og virkemidlene en har i familiepolitikken, skal fange opp ungene. Ja, barnevernet skal fange opp ungene når det er omsorgssvikt o.l. Men barnehagens oppgave er ikke å fange opp unger. Barnehagens oppgave er å gi ungene en god oppvekst, enten de trenger å fanges opp eller ikke. Det er faktisk dyrt å føre en familiepolitikk der en ikke er opptatt av å styrke familien, men bare opptatt av å fange opp dem som i ettertid får problemer. Så til barnevernet: Representanten Vågslid ga inntrykk av at regjeringens politikk er at ungene skal få det beste tilbudet uavhengig av om det er privat eller statlig. Nei, det har stått i budsjettet i mange år. Politikken er at kapasiteten i de statlige institusjonene skal benyttes først. Det er den rød-grønne politikken. De ideelle aktørene som startet barnevernet i Norge, er under stadig større press og melder klart fra om sine problemer under dette regimet. Barnas beste må komme først. Vi trenger en regjering som sier at når ungene i dag får en barnehageplass, er det på tide at alle sammen får et hjem. Det skulle blott bare mangle. Enda en gang står vi i en budsjettdebatt og har en fosterhjemskø som knapt endrer seg fra år til år. Vi trenger en stabilitetsreform som gjør at de som har kommet under barnevernets omsorg, slipper å flytte fra hjem til hjem til institusjon osv.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Det er en kort merknad som oppfølging til representanten Karin Andersens innlegg. Likestilling er bra for familiene. Der er vi enige. I stor grad er vi enige om det politiske innholdet også, tror jeg, i mye av det Karin Andersen nevnte. Men spørsmålet er: Er det hele greia når vi snakker om familiepolitikk – barns oppvekstvilkår? Det er det jeg har etterlyst i debatten i dag. Er det noe mer i den familiepolitikken enn at vi har en del virkemidler som skal gjøre en del gode ting for voksne, inkludert likestilling i arbeidslivet, arbeidslinjen, velferdsstaten og statens inntekter? Det er min etterlysning, og det har jeg ikke fått gode svar på fra de rød-grønne. Derfor står jeg ved min påstand om at den rød-grønne familiepolitikken er ikke-eksisterende.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Jeg merket meg at representanten Gjul var opptatt av det ideologiske, og i den sammenheng pekte hun på mye som handlet om formidling til alle grupper og om deltakelse for alle grupper. Men opposisjonens kritikk av statens styring dreier seg jo ikke om det, til tross for at det er det Arbeiderpartiet stort sett svarer med. Det opposisjonens kritikk dreier seg om, er jo de føringene som dreier seg om programmering – jeg gjentar programmering. Jeg tror jeg må gjenta det mange ganger, for det er det som er hovedinnholdet. Arbeiderpartiets svar er ofte at man ikke skal blande seg opp i det enkelte arrangement eller den enkelte produksjon. Men er det da slik at man mener at det er ideologisk riktig å legge overordnede føringer som også skal gjennomsyre innholdet, slik det etter hvert fremgår av flere proposisjoner?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
En blå regjering skal også gjennom en forhandling der man finner ut av hvilke prioriteringer man skal legge opp til. Jeg føler meg trygg på at man fra Høyres side vil legge stor vekt på kultursatsingen. For Høyre er kultur svært viktig. Det er svært viktig for oss å ivareta kulturarvperspektivet – det synspunktet deler vi med Fremskrittspartiet. Det er viktig for oss å ivareta det maktperspektivet som jeg forsøkte å beskrive – det synspunktet deler vi også med Fremskrittspartiet. Men det er også viktig for oss å opprettholde et høyt bidragsnivå til kulturlivet generelt, og der er vi på linje med regjeringen når det gjelder bevilgningene. Det mener vi er viktig av mange årsaker, men særlig fordi det dreier seg om at vi også i et lite land skal ha en god kulturpolitikk som alle kan vokse på. Høyre vil legge stor vekt på det. Et stort Høyre vil sikre et godt kulturbudsjett.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Representanten Simensen demonstrerer nok en gang at Arbeiderpartiet ikke skjønner hva vi snakker om, fordi de tillegger oss meninger som vi ikke har. Vi mener det er helt selvfølgelig at man skal ha en politikk som dreier seg om formidling til brede lag og kanskje grupper som ikke får det. Vi mener det er helt selvfølgelig at man skal ha en politikk som åpner for deltakelse så bredt som overhodet mulig, men vi mener at det er uheldig, direkte feil og i strid også med prinsipper knyttet til ytringsfrihet og ønsket om kulturen som en drivende kraft i et samfunn, at vi skal legge føringer for rammene for hvordan program skal skapes. For å ta det med teskje: Når en kunstnerisk leder for en institusjon skal legge sitt program, skal vedkommende selv få tenke gjennom hva som er det viktige i samfunnet i dag, og selv finne ut av hva det er? Eller skal man, som Arbeiderpartiet vil, legge føringer for hva disse overordnede verdiene skal være? Det er å legge rammer for kulturlivet som man aldri hadde drømt om å gjøre f.eks. overfor mediene.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Det er 8 pst., som Mediebedriftenes Landsforening har foreslått, og som vil gi en provenyløsning som det hadde vært fullt mulig å håndtere. Det er nærmest ubegripelig at regjeringen med så stor selvfølge bare avskriver den problemstillingen. Det forteller oss at Kulturdepartementet nok en gang taper slaget mot Finansdepartementet. Det forteller oss også om et kulturdepartement som dessverre er nokså svakt, og som undergraver hele regjeringens troverdighet på kulturområdet. Når Finansdepartementet ikke støtter momsen, når Utdanningsdepartementet ikke får på plass en filmutdanning eller ivaretar utdanningen i nordisk, og når Miljøverndepartementet ikke ivaretar kulturminnevernet på en måte som et kulturløft f.eks. ville bidra til, ja da fremstår Kulturdepartementet som et rent bevilgningsdepartement, mens den samlede profil på regjeringens kulturpolitikk fremstår i et nokså lunkent lys.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
SV er befriende klare når det gjelder nettopp det å kunne legge føringer overfor kulturlivet. SV synes at det er greit med kvotering f.eks. med tanke på likestilling, og har også vært klare på at det er greit å legge føringer når det gjelder mangfold eller integrering. Det synes jeg er fair, og det opplever jeg er et klart signal. Men det er én ting som det forbauser meg at miljøpartiet SV ikke mener at man skal ta med, og det er miljøperspektivet. Private bedrifter i Norge pålegges i sine årsberetninger å redegjøre for bedriftenes miljøprofil. Skulle det ikke da være naturlig at også kulturlivets virksomheter, blant de hensynene man skal legge inn som førende for kulturlivet, burde ha med miljøperspektivet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Jeg opplevde representanten Grøttings innlegg som veldig interessant i forhold til ønsket om vekst nedenfra. Nå er det jo slik at denne regjeringen har sørget for at de som styrer med pengene, blir stadig færre, og de holder til i Oslo. Det er dessverre en veldig tydelig statistikk på hvordan utviklingen er når det gjelder hvem som får midler. Jeg tror den beste veien til å sørge for at miljøer over hele landet får midler, er at disse miljøene blir gode, at de klarer å skrive fine søknader, bygge gode prosjekter som når frem i søknadsbehandlingen, men også at man har kriterier som verdsetter de kvalitetene som må til lokalt. Kan representanten Grøtting si seg enig i det? Og i så fall, er hun fornøyd med den linjen regjeringen har ført? Og er hun fornøyd med hva Senterpartiet har oppnådd i spørsmålet om sentralisering?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Jeg skal ved en senere anledning forsøke å finne taletid til å svare på utfordringene som er gitt. Det jeg vil ta opp nå, er det som også jeg synes er litt påfallende, og det er at statsråden i sitt innlegg ikke brukte ett eneste ord om mediepolitikk. Mediepolitikken er et område hvor hennes forgjengere heller ikke har overanstrengt seg. Det har skjedd svært lite på disse åtte årene, til tross for at medieområdet er under kolossal sterk endring. Det er presserende å få klare rammebetingelser og klare retninger for hvor vi vil politisk. Momsspørsmålet er et sentralt spørsmål. Betaling ved pålagt distribusjon er et annet, grensesetting for NRK er et tredje. Vi hadde to rapporter, Slettholm-rapporten og Sønneland-rapporten, som begge ble lagt frem like før Trond Giske gikk av. Disse rapportene er nærmest ved et pennestrøk blitt borte. Jeg spør statsråden: Er det noen eksempler fra disse rapportene som hun vil bruke til noen forslag?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Et av de sterkeste eksemplene på sentralisering under denne regjeringen har skjedd i forbindelse med film. Vi ser at det har vært en god økning av Filmfondet, men sammenslåingen av Filmens Hus samlet makten på færre hender. Oppgraderingen av de regionale filmfondene har uteblitt, noe som i debatten den gangen dette ble vedtatt, var en premiss. En annen ting som også har uteblitt – eller nærmest falt ut – var etterutdanningsmidlene som lå i Filminstituttet. Det var 14 mill. kr den gangen, siden har ingen sett dem. Etterutdanning ble forutsatt lagt til filmutdanningen i Norge, men regjeringen har – gjennom Kunnskapsdepartementet – lagt så stramme føringer på filmutdanningen at den ikke klarer å fullføre dette. Der har det vært gitt mye trangere rammer enn til kunstutdanningen ellers i Norge. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden bidra til at etterutdanningen kommer på plass, og synes hun det er en god idé å få på plass en mastergrad også på filmområdet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-12-13:
Jeg fikk noen spørsmål fra kulturstatsråden som jeg gjerne vil knytte et par kommentarer til, og så har jeg for øvrig noen andre bemerkninger. Det gleder meg først at regjeringspartiene er så interessert i hva jeg har sagt og gjort. Det er annen gang på kort tid at man tydelig har gransket med lys og lykte forskjellige saker jeg har vært borte i. Når det gjelder saken om Nasjonalgalleriet, var det en debatt vi hadde i en meget turbulent tid for Nasjonalgalleriet, da direktør Sune Nordgren demonterte hele den historiske samlingen. Det reiste et grunnleggende spørsmål om hva man har et nasjonalmuseum til – om hva som er forskjellen på en kunsthall og et nasjonalmuseum. Den debatten dreide seg nok mer om debatten rundt formålsbestemmelsene – altså rundt formålsparagrafen – og hva som egentlig er statens bestilling til de store kunstinstitusjonene. Det er en viktig debatt, men det er en debatt som ikke må forveksles med løpende instruks om hva man programmessig skal arbeide med. Man kunne jo tenke seg at Nasjonalgalleriet bestemte seg for bare å drive med moderne kunst f.eks. og overta Samtidsmuseets virksomhet. Det var noe i den retning Sune Nordgren ble beskyldt for å gjøre. Da er det rimelig at man reiser spørsmål ved hvorfor man overhodet har et nasjonalmuseum, og det var det den debatten dreide seg om. Når det gjelder Sogn og Fjordane Teater og moderne dans, er det sikkert ett av flere eksempler man kan finne på at man også i tidligere tider har hatt den type kriterier i tildelingsbrevene. Det er imidlertid noen store forskjeller. For det første er det klart at tyngden i budsjettene har blitt en helt annen. Økonomien er tre ganger så stor som da dette brevet antakelig ble sendt. Og staten er på en helt annen måte en dominerende aktør. Innstrammingen på dette kom med Trond Giskes mangfoldsår. Daværende statsråd Giske ga klar beskjed om at man ville følge med ved budsjettildelingene i hvilken grad man fulgte opp føringene som lå i tildelingsbrevet. Det var straks en annen låt enn det som var blitt sagt før. I tillegg til det er det kommet flere hensyn, og i en rekke proposisjoner, som bl.a. Kristelig Folkeparti har henvist til, nevnes programarbeid eksplisitt når det gjelder en sterkere styringsdialog. Det er altså et helt annet klima vi i dag diskuterer disse spørsmålene under, enn det som nok har vært tilfelle for de eksemplene man måtte finne fra en fjern fortid. For øvrig hadde jeg egentlig tenkt å bruke denne taletiden til mediepolitiske spørsmål. Det tror jeg ikke denne debatten gir oss tid til å gå grundig inn i. Men jeg kan forberede kulturstatsråden på at dette er temaer vi må komme tilbake til, så hun har noe å beskjeftige seg med i julen.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
Kulturen skal vere fri og uavhengig og utan politisk styring, seier representanten Ib Thomsen, og han tek òg opp i sitt innlegg at dei vil fjerne lisensen i NRK. Me veit at dei vil privatisere NRK og leggje styringa av NRK inn i denne salen. Det er oppsiktsvekkjande at Framstegspartiet vil instruere innhaldet i adventsbarne-tv og krevje meir fokusering på Jesus. Ein skal altså ikkje kunne seie at kulturinstitusjonar skal ta omsyn til likestilling, eller at funksjonshemma skal integrerast i kulturlivet, som i samfunnet elles – men Jesus skal styrast inn i barne-tv. Kan representanten forklare korleis eit slikt forslag om direkte detaljstyring av innhaldet i barne-tv kan vere foreinleg med Framstegspartiets politikk? Bryt ikkje dette totalt med armlengdes-avstand-prinsippet?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
For Arbeidarpartiet og regjeringa er det eit viktig prinsipp at barna i barnevernet skal få det tiltaket som er tilpassa deira behov. Det er viktig for oss å få utnytta vårt eige tiltaksapparat og bruke private tenester der dei er betre eller eit tilbod me ikkje har i det offentlege. Framstegspartiet kuttar 550 mill. kr i det statlege barnevernet, og vil då bruke 300 mill. kr tilbake til statleg barnevern til kjøp av private tenester. Det mangfaldet representanten etterlyser, har me i dag. 51 pst. av tiltaka i dag er benytta av private aktørar. Ein vel tenester i dag, og dei tiltaka som er det beste for barna. Då lurar eg på: Kan Framstegspartiet forklare kva som er tanken bak deira budsjettforslag, som er ei rasering av heile det statlege barnevernet? Går Framstegspartiet vekk frå prinsippet om at me skal velje det rette tiltaket for barnet, der det viktigaste blir heller at tiltaket er privat og kommersielt? Er det ein privatiseringsideologi her som går føre omsynet til barnets beste?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Det var mye bra og som jeg satte pris på i innlegget, bl.a. dette med frivilligheten og hvor viktig den er – og ikke minst det at kunst og kultur har en egen verdi. Det betyr i hvert fall for meg at da kan man ikke kommersialisere for mye av den – hvis man har en grunnleggende holdning til dette. Mitt spørsmål gjelder Den Norske Opera i Oslo. Vi har bygget dette praktbygget, og det brukes mye. Det er blitt en magnet både for det norske folk og ikke minst for utlendinger som kommer til byen. Operaen bør være mer enn et konferansesenter, og hvis kunst og kultur har en egen verdi, bør man virkelig kunne lage store forestillinger uten å måtte få problemer med økonomien. Hva er bakgrunnen for at Fremskrittspartiet kutter i Operaens budsjett for 2013?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Jeg skulle gjerne ha fulgt opp sporet som representanten Vågslid var inne på om NRK og Fremskrittspartiets forsøk på å styre. Mitt spørsmål skal dreie seg om noe annet. For SV er det en viktig sak at vi har et mangfold av aviser i det ganske land. Vi ser at veldig mange av disse er helt avhengige av den pressestøtten de får i dag. Fremskrittspartiet foreslo å kutte i pressestøtten. Mitt spørsmål til representanten Thomsen er da: Tror han at det mangfoldet av aviser vi i dag har, vil kunne overleve med en reduksjon i pressestøtten?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
I replikkordskiftet med Fremskrittspartiet i stad framkom det at Fremskrittspartiet ønsker en lik sats på mediemoms når det gjelder papirutgaver og elektroniske utgaver av aviser. Jeg har forstått det slik at også Høyre ønsker en lik momssats her. Men jeg har hatt problemer med å se hvilken sats partiene legger seg på, og jeg må bare beklage hvis jeg kunne ha lest det, men jeg har altså ikke klart å finne det. Jeg lurer på om det er 0 pst., som på papiravisene i dag, 8 pst., som har vært et kompromissforslag som har ligget ute i feltet, eller 25 pst., som gjelder de elektroniske avisene per i dag?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Det er mange gode merknader i forbindelse med budsjettet, både fra opposisjonen og fra posisjonen, og en god del av merknadene kunne vi kanskje ha vært med på hvis vi hadde hatt noe mer tid til å se på konsekvensene av det osv., sånn som f.eks. denne om Andøya. Så skal vi være litt forsiktige med å peke på altfor mange små, konkrete prosjekter i et stort kulturbudsjett, for det kan gi falske forhåpninger, særlig hvis det ikke medfører en reell økonomisk støtte til disse prosjektene. Men selvfølgelig er SV innstilt på å sørge for at flest mulig lokale positive tiltak blir støttet, og spesielt viktig er ungdomsprosjekter og de som også er av rusfri art, for det er veldig mye ungdom under 18 år som ikke føler at de har et tilstrekkelig godt tilbud.
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Det er et interessant spørsmål som Thommessen her tar opp. Vi synes det har vært veldig viktig å gi en del føringer innenfor kultursektoren, som innenfor mange andre sektorer som får statlige overføringer – det være seg inkludering, likestilling eller ikke minst universell utforming, som har blitt stadig viktigere, men det gjelder også helt åpenbart spørsmålet om miljø og miljøperspektivet. Det er noe vi kan ta med oss og vurdere i tida framover.
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Det er mange utfordringer når det gjelder kulturskole, ikke minst å få redusert ventelistene. Skulle vi ha fått redusert ventelistene til null per i dag, hadde det kostet veldig mye midler. Det at vi nå kan få én kulturskoletime til alle, innebærer sannsynligvis at noen som står på venteliste per i dag, får et tilbud som er tilstrekkelig for dem. Men det aller viktigste er at vi nå gir alle en mulighet til å bli kjent med kulturskolene. Det kan medføre at enda flere ønsker et kulturskoletilbud, sånn at ventelistene noen steder dessverre blir lengre enn de er per i dag. Det er noen kommuner som allerede har gjennomført dette, og som er kjempefornøyd. Jeg har fått tilbakemelding fra mange kommuner om at de imøteser dette med stor glede. Selv om kanskje ikke alle får det de har etterspurt, imøtekommer det i hvert fall noe av det Kulturskole-Norge har etterspurt også.
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Den 13. august i år kunne vi lese på Fremskrittspartiets hjemmesider: Rullerende barneopptak nå! Og representanten Horne har jo i sitt innlegg også sagt at Fremskrittspartiet nå sørger for at det blir rullerende opptak med deres forslag i budsjettet. For å lykkes med et helt fleksibelt eller rullerende opptak er det anslått en kostnad på mellom 3 og 5 mrd. kr. Helårseffekten av to opptak i året er anslått til 1,44 mrd. kr. Videre anslås det at det vil kreve ca. 1 000 nye førskolelærere med to opptak i året. Mitt spørsmål til representanten Horne blir da: Når det er lagt inn penger til økt kommuneramme fra Fremskrittspartiets side, er dette øremerkede midler til et rullerende opptak, eller vil disse midlene konkurrere med alle andre gode formål også i kommunesektoren? Tas det høyde for å skaffe nok personale til alle de nye barnehageplassene som kreves når man skal ha et rullerende opptak?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Det har vært mye diskusjon om sammenhengen mellom bemanning og kvalitet i barnehagen i det siste. Byråd Torger Ødegaard fra Høyre har uttalt at det ikke er noen sammenheng mellom antallet ansatte og kvalitet i barnehagen. For meg handler kvalitet i barnehagen bl.a. om at barna blir sett og får den omsorgen de trenger. Da er det vesentlig hvordan voksentettheten er. Støtter Hofstad Helleland uttalelsen fra Ødegaard om at det ikke er noen sammenheng mellom antallet ansatte og kvalitet i barnehagen? Hvis så er tilfellet: Hva er da kvalitet i barnehagen?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Først vil jeg påpeke at det for SV selvfølgelig handler om tiltak som gjelder både menn og kvinner, for å få likestilling. Fedrekvoten er jo et glimrende eksempel på det. Den har sørget for at også menn har en større rett til å kunne være hjemme med barna fra de er nyfødte. Ikke minst har det vært viktig overfor arbeidsgivere, for det er en del arbeidsgivere som fortsatt mener at far ikke bør være hjemme med sine nyfødte barn. Så det er et kjempeviktig tiltak, også til beste for mannen – og for kvinnen. Når det gjelder fedres selvstendige opptjeningsrett, er det et relativt kostbart tiltak. Hvis man tar ut 12 uker, er kostnadene rundt 1 mrd. kr. Hvis man tar ut 14 uker, som det blir fra neste år, er kostnadene langt større. Så langt har ikke regjeringa prioritert det. Men jeg kan si at vi i SVs arbeidsprogram for neste periode vurderer å ta inn det som et punkt.
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Frihetsbegrepet er vanskelig, og man har utrolig mange ulike definisjoner på det. Og ett av de områdene der Kristelig Folkeparti og SV ikke er enige om hva som er den beste formen for frihet, gjelder nettopp kontantstøtten. Man kan kanskje si at kontantstøtte for noen familier gir enten mor eller far – veldig sjelden far – en reell valgfrihet til å være hjemme og motta noe penger. Men for en god del familier ville kontantstøtten innebære at man måtte være hjemme fordi det ikke hadde lønt seg økonomisk for mor å gå ut i arbeidslivet. Flere utredninger, også gjennom de siste år, har vist at kontantstøtten er til hinder for arbeidslinja for veldig mange, særlig gjelder det innvandrerkvinner. Vi mener at den friheten til faktisk å kunne velge å være ute i arbeid, å få det incitamentet, er en vel så viktig frihet som den friheten for et fåtall som Kristelig Folkeparti mener at kontantstøtten vil gi.
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Vi har full barnehagedekning i Norge ut fra den garantien som ble gitt, nemlig at barn født før 1. september er garantert opphold. Så heldigvis har man oppfylt det kravet. Jeg er helt enig med representanten Hofstad Helleland i at det trist at ikke alle får barnehageplass det øyeblikket de fyller ett år. Selv har jeg et barnebarn født i februar som sannsynligvis ikke får barnehageplass før hun er ett og et halvt år, og jeg skulle virkelig ønske at hun hadde fått det. Men nå har det vist seg at vi både har hatt mangel på barnehageplasser og mangel på kompetente ansatte til barnehagene, og vi har prioritert å bruke pengene til kompetanseheving framfor flere plasser raskt. Men vi har også skrevet i budsjettet at vi jobber for å få til to opptak i løpet av relativt kort tid, og så er målsettingen at det blir et løpende opptak. Og igjen minner vi om at ett opptak i året er et minimumskrav. Mange kommuner kan heldigvis tilby flere barn barnehageplass.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2012-12-13:
Opposisjonspartienes forslag til kulturbudsjett er veldig forskjellige. Det ligger an til store uenigheter om kulturpolitikken i årene som kommer dersom de mørkeblå skulle vinne valget neste høst. For mens Høyre vil øke bevilgningene til kultur, ønsker Fremskrittspartiet å kutte 16 pst. av budsjettet, noe som tilsvarer drøye 1,5 mrd. kr. Høyres planer for kulturen har større likhetstrekk med de rød-grønnes kulturpolitikk enn med den potensielle koalisjonspartneren Fremskrittspartiets kulturpolitikk. I Fremskrittspartiets alternative budsjett skal kulturpotten altså kuttes med 1 524 mill. kr, og disse skal hovedsakelig hentes fra Kulturrådet og institusjonene. Fremskrittspartiet vil gjøre store kutt i institusjonsstøtten. Er dette en kulturpolitikk vi kan vente oss av Høyre i en eventuelt mørkeblå regjering, eller vil uenigheten medføre blått kaos?
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2012-12-13:
Takk for spørsmålet. Det er jo ikke sånn at vi i Senterpartiet er interessert bare i Bygde-Norge eller bare i papirbøker eller norske forfattere, men vi synes selvsagt at det er viktig å opprettholde et kulturtilbud over hele landet og stimulere til at vi får flest mulig norske forfattere. Når det gjelder spørsmålet, er vi veldig opptatt av å finne ut hvordan vi kan behandle e-bøker i framtiden, for det er vel egentlig ikke så mange som har funnet svaret på hvordan vi kan få likebehandlet e-bøker og vanlige bøker. Vi hadde en gjennomgang av dette da vi var innom biblioteket i Drammen forleden, da vi også diskuterte dette spørsmålet i forhold til bibliotekene og e-bøker der. Dette er et spørsmål vi har på agendaen framover.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2012-12-13:
Det er et viktig spørsmål som stilles her. Vi er ganske riktig opptatt av at det skal være kulturopplevelser og kulturtilbud over hele landet. Det var det mitt innlegg handlet om, for frivillighet er noe av det viktigste vi har når det gjelder kultur. Der blomstrer det, der gror det. I tillegg må vi også ha de større kulturinstitusjonene og den profesjonelle kunsten. Det er naturlig nok ikke slik at vi ute i Bygde-Norge får en opera eller andre store institusjoner, men vi får operamiljøer; i Nord-Østerdal har vi bl.a. Opera Di Setra. Så det blomstrer i Bygde-Norge, og jeg tror faktisk at slike institusjoner som operaen i Oslo har vært med på også å skape engasjement for eksempelvis opera ute i Bygde-Norge.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2012-12-13:
Takk for spørsmålet. Det er jo ikke bare negative tilbakemeldinger om denne ordningen. Jeg tror først vi kan slå fast at momskompensasjonsordningen er viktig, og den er bra for frivillige lag og organisasjoner. Det er det ingen tvil om, og det har organisasjonene selv bekreftet i høringene vi har hatt. Men en evaluering av ordningen som ble lagt fram i går, viser faktisk at hele 67 pst. av organisasjonene opplever ordningen som ubyråkratisk. Derfor tror jeg nok bildet er mer nyansert enn det representanten Øyvind Håbrekke tegnet her. Vi har hele tiden hatt fokus på å forenkle frivillig sektor, og vi gjør det vi kan for å gjøre det enda enklere i framtiden.
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2012-12-13:
Representanten Håbrekke tegner et dystert bilde av dagens kulturpolitikk som heller ikke jeg kjenner igjen meg i. Jeg vil følge opp det første spørsmålet fra representanten Stokkan-Grande. Vi har altså trappet opp kulturfeltet ganske mye. Vi opplever at Kristelig Folkeparti deler mange av de rød-grønnes verdier og prioriteringer i mange store kulturspørsmål. Fremskrittspartiet er helt i den andre enden av skalaen. Føler Kristelig Folkeparti seg trygg på at de i et slikt mørkeblått regjeringssamarbeid vil kunne føre en kulturpolitikk i tråd med Kristelig Folkepartis verdier?