Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-28:
Første gang statsministeren ble spurt om denne saken i Stortinget, sa hun at regjeringa var ganske ydmyk overfor behovet for å se på koordinering og prosess. Det mener jeg var en viktig erkjennelse, for Bergen Engines-saken avdekker regjeringas manglende evne til samordning av arbeidet for å ivareta nasjonens sikkerhet. Derfor mener jeg at høringen var riktig, fordi jeg tror at det var en forutsetning for at Mæland nå sier at hun tar tak i denne saken. Jeg må si jeg er veldig overrasket over Kristelig Folkepartis innlegg i denne salen, hvor en nærmest sier at denne høringen var unødvendig. Jeg tror åpenhet er en forutsetning for å rydde opp i denne typen saker. Det er viktig med styring, samordning og koordinering, og det har vært en av de viktigste sakene for Høyre, har de sagt. Men denne saken viser at dette arbeidet ikke er på plass. Det er ganske mye igjen å gjøre. Denne saken handlet om å trekke i nødbremsen i sikkerhetsloven, § 2-5, fordi salget etter regjeringens egne utsagn «ville hatt stor militær strategisk betydning» og «være i strid med norske og allierte sikkerhetspolitiske interesser». For å unngå å bruke denne nødbremsen og ta saken helt til Kongen i statsråd, og for å skape forutsigbarhet for næringslivet, må alle statsråder gjøre jobben sin med å listeføre hvilke selskaper og andre virksomheter som skal være helt eller delvis omfattet av sikkerhetslovens bestemmelser, f.eks. eierskapskontroll. Denne listeføringen er tydelig omtalt i sikkerhetsloven § 2-1. Unnskyldningen om at sikkerhetsloven er fra 2018 og ny, fungerer rett og slett ikke, for sikkerhetsloven av 1998 hadde også dette kravet til listeføring, så dette er ikke noe nytt. Det kommer også fram i høringen at regjeringa ikke ønsket å listeføre for mange selskaper, fordi det ville kunne føre til at færre selskaper ville levere anbud til Forsvaret. Statsministeren var opptatt av at «nye meldeplikter ikke blir et disincentiv til å eksportere eller levere til Forsvaret». Man vil altså unngå å listeføre for mange selskaper. Det er forståelig. Men det er viktig at ønsket om et fritt marked og mer anbud ikke blir styrende for sikkerhetsarbeidet. Her har vi sett endringer de siste årene. Regjeringa foreslo for en del år siden å selge seg ned i Kongsberg Gruppen, fra 50 til 34 pst. Det ville innebære å åpne for utenlandsk majoritetseierskap i en svært viktig forsvarsbedrift. Dette ble heldigvis stanset. Sikkerhetstjenestene våre – Etterretningstjenesten, Politiets sikkerhetstjeneste og Nasjonal sikkerhetsmyndighet – advarer nå tydelig om at strategiske investeringer fra fremmede stater påvirker nasjonale sikkerhetsinteresser. Det er viktig. Det var et klart budskap fra de tre sikkerhetstjenestene da de samlet framla sine trusselvurderinger i februar i år, midt under Bergen Engines-saken og et par uker før Høyres statssekretær i Næringsdepartementet uttalte at salget av Bergen Engines var et kommersielt anliggende som regjeringa verken burde eller skulle blande seg inn i. Så her må vi endre fokus. Vi er i en ny situasjon, som sikkerhetstjenestene våre peker på. Tidligere har det vært mye ideologisk diskusjon om privatisering i Forsvaret mellom bl.a. Arbeiderpartiet og Høyre. Nasjonale sikkerhetsinteresser viser at vi må ta denne saken opp på et høyere nivå, se hva som er i nasjonens interesse, og ikke blande dette med ideologiske skylapper.