Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-12:
Jeg slo tidlig fast at den kritikk som rettes politisk, skal gå til meg, fordi jeg har det ansvaret som jeg har. Jeg tillot meg utelukkende å vise til den innsatsen som ble gjort, og jeg synes det er bra at det også kom fram fra interpellantens side. Så er det jo slik at jeg prøver å ikke springe bort fra et eneste ansvar i et eneste budsjett, men bare illustrere at det kan være et dilemma for flere i salen. Jeg mener å huske at i revidert nasjonalbudsjett våren 2003 vedtok et stortingsflertall, bestående av Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet, tror jeg det var, at en serie bygg skulle bygges. På den listen over bygg var det, så vidt jeg husker, ikke et eneste fengselstiltak. Det må jo tyde på at det er noen utfordringer også for andre representanter i denne salen når de er opptatt av å gjøre noe med soningskøen. Derfor tillot jeg meg å være litt ydmyk på egne vegne. Jeg skal ikke være ydmyk på andres vegne, men jeg er utstyrt med brukbar hukommelse, og det synes ikke å være noe glansstykke å få fram prosjekter. Men det er selvfølgelig min oppgave å få fram de prosjektene som jeg sier at jeg slåss for, og som Stortinget mener at jeg skal slåss for. Det skulle da også bare mangle. Når det så gjelder innholdet, er det slik at den Fafo-rapporten som det er vist til, har jo vi i departementet bedt om fordi vi ønsker å ha levekårene på bordet. Et av de viktigste eksemplene på etatssamarbeid, som vi nå satser veldig mye på, er jo i forhold til hele helsevesenet, for det er riktig, som representanten Fossum nevnte, at det er helt avgjørende. Det er avgjørende ikke bare i primærhelsetjenesten, men også innenfor andrelinjetjenesten, f.eks. når det gjelder psykiatri. Vi legger mye arbeid i det opp imot Helse- og omsorgsdepartementet, fordi dette er ganske avgjørende. Når det gjelder stortingsmeldinger, vet man ikke hvilke penger som følger stortingsmeldingen, før budsjettene kommer. Stortingsmeldingene er jo nettopp klare meldinger om politikk, slik statsråd Clemet har gjort det. Pengene følger i budsjettene. Når det gjelder det å tenke helhetlig, holder jeg fast på følgende: Det er framskaffet 292 nye soningsplasser. Det kommer 29 til i år. Det er mer enn Halden-fengslet. Det er en betydelig innsats. Vardåsen fengsel er et bra fengsel, et moderne og nytt fengsel. At det skjer suppleringer innenfor eksisterende fengsler, er bra. At vi klarer å bygge nytt i Tromsø, er bra. Summen av dette er tiltak som peker ut på lengre sikt. De tiltakene som er brukt på dublering, er begrenset, men er viktige tilskudd. Framskutt løslatelse er ikke et tiltak som kan vare lenge. Det kan bare vare inntil vi får større institusjoner på plass, og det er de institusjonene jeg har nevnt, Halden-fengslet først og fremst, men også planene med og arbeidet knyttet til et fengsel i Indre Salten. Jeg deler interpellantens oppfatning av hvor viktig det er å tenke på tvers av faggrenser og etater, også mellom kommuner og i forhold til staten. Jeg kommer til å jobbe langs alle de framrykningslinjene også i fortsettelsen – tverretatlig, forebyggende med konfliktråd og samfunnsstraff, og jeg vil også selvfølgelig være oppmerksom på hvordan man kan bruke de åpne soningsplassene rett, for interpellanten har et godt poeng, at her er det noe som vi kan videreutvikle.