Arve Kambe (Høyre), 2010-04-19:
Først vil jeg gi ros til interpellanten for å reise en viktig problemstilling, for så egentlig å gå rett på Fremskrittspartiets lille kommentar til Høyre. Jeg synes noe av poenget med en handlingsregel er å ha et rentenivå som er så lavt at man faktisk har penger til å sette av til sparing. Fremskrittspartiets alternative oljepengebruk gjør faktisk at rentene stiger, slik at husholdningene i stedet for å spare til eget bruk faktisk sponser bankenes bruk. Det er en stor forskjell. Det å stimulere til sparing, som denne saken handler om, er ideologi. Det handler om frihet. Det handler om ansvar. Det handler om forvalteransvar, og ikke minst handler det om muligheten til selv å spare og påvirke egen pengebruk i ulike faser av livet. Det harmonerer godt med de ideologiske skillelinjene som hersker i Stortinget i dag mellom den borgerlige siden og den rød-grønne siden, og det er klart at nok en gang vil Senterpartiets velgere se seg tjent med en borgerlig regjering også i denne saken. Norge er i verdenstoppen når det gjelder statlig sparing, men helt på bunnen, som interpellanten sier, når det gjelder privat sparing. Når man sparer, er det viktig å vite hva man får igjen ved sparetidens slutt. Det betyr med andre ord at Høyre ønsker få endringer i sparebeløpet, og under den rød-grønne regjeringen har man fått så mange svekkelser i private spareordninger at det går på tilliten løs. Den oppvoksende generasjon lærer å legge bånd på seg. Man lærer det som finansministeren sier i nesten hver eneste tale: å ha «peeng» på bok. Det gjelder altså at private lærer ungdommer å ha gode holdninger og at de lærer å ta ansvar for eget liv, egen bolig, og ikke minst også sin egen alderdom ved å ha en bufferkapital. Staten kan, som interpellanten Sanner sier, ikke alltid gjøre jobben for oss. Av og til må man faktisk gjøre noe selv, og da gjelder det å utvikle ordninger som nettopp sikrer dette. En annen positiv effekt med spareordninger som stimulerer til økt sparing, er faktisk at man sikrer næringslivet enda mer privat kapital, som sikrer økt forståelse og økt deltakelse i næringslivet, i aksjemarkedet, og at selveierdemokratiet får en funksjon, slik som den forrige saken egentlig handlet om. Dessuten er det også sånn at man ved å stimulere til sparing demper prisvekst, og man hindrer da også dyre forbrukslån for veldig mange unge mennesker. For Høyre er det utrolig viktig med hode og hale på politikken. Høyres mål er at man ønsker å spare, og da må man ikke begynne denne prosessen med å øke skatter og avgifter som den rød-grønne regjeringen har som hovedgeskjeft, for å redusere den kapitalen som den enkelte familie har mulighet til å spare og selv bestemme hva de ønsker å bruke pengene til. Derfor ønsker Høyre lavere skatter og avgifter generelt sett, men så er det altså slik at når man endelig setter av penger til sparing, ønsker man faktisk ikke å straffe det ved å beskatte det som formue underveis, men med uttak. Men de som har spart gjennom mange år, blir gjerne premiert, ikke av boligskatten som vi klarte å avskaffe, men som Regjeringen nå innfører bakveien ved å øke likningsverdiene. Man får økt formue knyttet til det å bo, man får økt formue hvis man faktisk har klart å spare penger i banken, og man får det også i forhold til en arveavgift. Summen av skatter og avgifter på inntektssiden, altså ved startpunktet for grunnlaget for sparing, harmonerer dårlig, ut fra Høyres tankegang, når man i tillegg skattlegger det veldig høyt i sluttfasen, og nå har torpedert ganske mange ordninger som gjør at folk altså sparer underveis. Folk responderer på incitamenter. Folk responderer på skatteøkninger og skattelettelser, positivt og negativt. Det vi altså har sett, som jeg synes finansministeren bør se litt nærmere på, er at man sier at det er rike folk som drar nytte av private pensjonsavtaler. Det er, med respekt å melde, feil. De rike folkene kan ta ned et maleri og selge det, så har de ordnet problemet. Dette er faktisk for vanlige mennesker som sparer noen tusenlapper ekstra i måneden, som gjør at de kan ta med seg barnebarna på en liten ferie i ny og ne. Det er det dette handler om for folk flest. Det samme gjelder BSU-ordningen. Det handler ikke om de rike ungdommene. De får foreldrene til å betale hus og hjem for seg. Dette er noe Lundteigen bør klare å levere i regjering.