Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2022-03-01:
Det har helt fra arbeidsmiljøloven ble etablert i 1977, vært konflikter i denne salen om hvordan en skal organisere arbeidslivet. Hovedlinja har vært at de røde partiene på Stortinget og Senterpartiet i all hovedsak har stått sammen mot de blå partiene. Det som er og har vært Senterpartiets linje, er at Senterpartiet ønsker et velorganisert arbeidsliv, fordi det er forutsetningen for et trygt familieliv. Og Senterpartiets linje har hele tida vært og er at Norge bør holde seg med egne arbeidsfolk, altså fast ansatte, midlertidig ansatte og sjølstendig næringsdrivende. Senterpartiet har hele tida sett en helhet i dette, at vi skal organisere arbeidslivet sånn at det dekker opp det arbeidskraftbehovet vi har, på en lovlig måte. Det er ikke en enkel jobb å greie det, for arbeidslivet er så mangfoldig. Men en må her ha et helhetsperspektiv på det, og vi må hele tida lage lovverk som gjør at næringslivet får den arbeidskraften som det trenger. Det er hovedpoenget som vi styrer etter. Vi fikk i forrige periode en forbedring og en klargjøring av hva som ligger i faste ansettelser, som er forankret i arbeidsmiljøloven § 14-9 første ledd. Der står det nå entydig at ansettelsene skal være løpende og tidsubegrenset, at lovens regler om opphør skal gjelde, og at avtalene skal sikre forutsigbarhet for arbeid i form av et reelt stillingsomfang. Det ble gjennom det ulovlig å ha den arbeidskontrakten som NHO Service og Handel hadde, som ble kalt fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag. Det var en stor forbedring, og jeg har ikke sett at noen er uenig i definisjonen av fast ansettelse etter det. Så har vi midlertidige ansettelser – arbeidsmiljøloven § 14-9 andre ledd. Der er det ulike bokstaver: a, b, c, d, e og f. Det er bokstav f som nå blir tatt bort, og det har Senterpartiets fulle støtte. Vi var imot da den ble innført fra 1. juli 2015, og vi har hele tida sagt at vi har vært uenig i en generell adgang til midlertidige ansettelser, sjøl om det er en tidsbegrensning på tolv måneder, det er en karenstid, og det er et maks antall på 15 pst. av arbeidsstyrken. Som representanten Tuva Moflag sa, reagerte en samlet fagbevegelse mot det i sin tid, og det er også i innstillinga dokumentert at den har blitt lite brukt. Det viktigste som da står igjen av midlertidige ansettelser etter denne innstrammingen, er § 14-9 andre ledd bokstav a, om arbeid av midlertidig karakter. Det er en viktig bestemmelse, som jeg vil si at det er behov for at en drøfter innholdet i nærmere, for vi har behov for at «midlertidig karakter» blir klarere definert. Det er helt opplagt at sesongarbeid, asfaltlegging, snøbrøyting og planteproduksjon i jordbruket kommer inn under «midlertidig karakter», men det er krevende gråsoner i næringslivet som lever av å vinne anbud, eksempelvis innenfor skipsverftsektoren og innenfor bygg og anlegg. Derfor er det altså behov for å gå inn i den paragrafen nærmere – jeg vil bare si det med en gang. Det står også under § 14-9 andre ledd i arbeidsmiljøloven: «Arbeidsgiver skal minst en gang per år drøfte bruken av midlertidig ansettelse etter bestemmelsene i dette ledd med de tillitsvalgte, blant annet grunnlaget for og omfanget av slike ansettelser. samt konsekvensene for arbeidsmiljøet.» Den delen av arbeidsmiljøloven er det også viktig å vitalisere og få større oppmerksomhet om. Når det gjelder det som representanten fra Høyre refererte til, muligheten til å få en fot innenfor i arbeidslivet, synes jeg at Høyre sjelden eller aldri tar fram at det ved enhver fast ansettelse er en prøvetid på seks måneder. Det er en prøvetid som er reell, og den prøvetida brukes og er en viktig faktor ved fast ansettelse.