Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-10-22:
Jeg vil starte innlegget mitt med å sitere Ronny Wilhelmsen, sametingsrepresentant fra Arbeiderpartiet. Han sier følgende: «Vi ser at staten båndlegger stadig flere viktige ressursområder i Finnmark. Med ressursområder mener jeg områder på land og vann(sjø) som befolkningen bruker og høster av. Skritt for skritt tar staten over og båndlegger lokalbefolkningens ressursområder, enten ved å tildele rettigheter i ressursområdene til andre enn lokalbefolkningen eller ved vern. Befolkningen mister områder som de har forvaltet og hentet sitt utkomme fra siden tidenes morgen. Jeg skjønner nå at noen egentlig vil verne eller gi vekk hele Finnmark, dette gjør de ved å bruke uthalingstaktikk; de tar bit for bit til de har alt. Jeg krever at staten er seriøs nok til å lage en helhetlig plan for vern og tildeling av rettigheter. Hvis ikke staten ønsker/makter dette mener jeg at alt vernearbeid stanses.» (sjø) Jeg tror denne arbeiderpartirepresentanten reflekterer frustrasjonen hos mange i Finnmark. Gruveselskapet Nussir ASA inngikk nylig en intensjonsavtale med Sametinget om gruvedrift i Kvalsund. Selskapet ønsker også å gå i dialog med reindriften for å finne løsninger som er til gode for alle parter. Problemet er at reineierne ikke føler seg ivaretatt. Leder i Reinbeitedistrikt 22, Nils M. Utsi, er forundret over avtalen mellom gruveselskapet og Sametinget, og sammenligner en slik avtale med at en kommune eller en fylkeskommune inngår en avtale med et privat firma om å kunne rasere en bondes jorde. Han understreker at etablering av en kobbergruve vil ha store konsekvenser, og at distriktet ikke kan være med på å grave sin egen grav. Det er ganske sterke ord. Tiden er derfor overmoden for en mer helhetlig og strategisk tilnærming til utnyttelse av Nord-Norges rike naturressurser. Dagens politiske linje skremmer vekk investorer og fører til unødig høyt konfliktnivå. Nord-Norge er rikt på naturressurser, og mulighetene er store både innenfor fiskeri og oppdrett, mineralutvinning, olje og gass, arktisk landbruk og vindkraft – for å nevne noe. Dessverre mangler vi en god overordnet og helhetlig tilnærming til utnyttelsen av disse rike ressursene. Dette fører til en bit-for-bit-politikk og unødvendig skarpe konfliktlinjer når det f.eks. gjelder miljøhensyn og hensyn til reindriftens behov og urfolks rettigheter. Denne situasjonen kan medføre at selskap og investorer ikke tør å satse i dette området på grunn av usikker lovgivning og potensielle konflikter. Debatten etter at regjeringen bevilget 100 mill. kr ekstra til leting etter gull og andre metaller gir eksempler på denne problemstillingen. Reindriftsnæringen frykter at dagens bit-for-bit-politikk truer næringens eksistensgrunnlag. Dersom beiteland forsvinner i samme tempo som i dag, mener Norske Reindriftssamers Landsforbund at næringen er borte om 50 år. Det er ikke vanskelig å forstå at det kan bli frustrasjon på begge sider i denne type saker. Hvert enkelt prosjekt for ressursutnyttelse kan være både forsvarlig og riktig isolert sett, samtidig kan det bidra til et helhetsbilde som er uforsvarlig. Kristelig Folkeparti ønsker at de i nasjonal sammenheng rike ressursene vi finner i Nord-Norge skal utnyttes på en bærekraftig måte som kommer hele landsdelen til gode. Det er derfor vi reiser denne debatten. Målet er en overordnet, helhetlig og strategisk tilnærming til ressursutnyttelsen i nord, som kan bidra til et bedre investeringsklima og dempe konfliktnivået. En av de rike ressursene som finnes i nord, er mineralske råstoffer. Verdenshandelen får et stadig sterkere fokus på mineralske råstoffer. Skal denne næringen bygges opp, er det behov for statlige rammevilkår og virkemidler. For å få til økt satsing i Norge, og særlig i Nord-Norge, er kapitaltilgang viktig. Derfor må det iverksettes tiltak og virkemidler som eksempelvis fond til å styrke egenkapitalen i kompetente eierselskap, skattemessige incentiver til prospektering og infrastrukturtiltak for å nå mineralforekomstene. Regjeringen legger opp til å styrke bergverks- og mineralindustrien i Nord-Norge. Det er bra. Bergverks- og mineralindustrien gir langsiktige arbeidsplasser med høy verdiskaping. Mineraler er råstoffer som moderne industri og velferd er avhengig av. Høyere prisdannelse og kamp om monopoler er klare signaler på mange mineralers viktige betydning i vårt moderne samfunn. Norge ligger langt etter våre naboland i å registrere disse ressursene. Sverige og Finland har brukt mer enn ti ganger så store ressurser på dette som Norge de siste ti årene. Geologisk kartlegging er en forutsetning for prospektering, næringsutvikling og råvaresikkerhet. Det er viktig at staten bidrar med gode rammevilkår for denne næringen. Sterk satsing på infrastruktur, særlig på vegsektoren, men også på havner, lufthavner og jernbane er viktig. I tillegg – og ikke minst – er full utbygging av bredbånd rammebetingelser som er avgjørende for videre utvikling. En sterk offentlig satsing gir økt vekstkraft og verdiskaping innenfor privat sektor, noe som igjen er forutsetningen for vedlikehold og videreutvikling av velferden i nord. Næringslivet er avhengig av gode offentlige tilbud for igjen å tiltrekke seg kompetent arbeidskraft. Kampen om den kompetente arbeidskraften blir viktig framover. Vi må utdanne ungdom inn i landsdelen og ikke ut av den. Det skapes stadig nye interessante arbeidsoppgaver i nord, og vi må også ha evnen til å se inn i fremtiden og hvilken kompetanse vi da vil ha behov for. Kommunenes viktigste oppgave overfor næringslivet vil være arealplanlegging og tilrettelegging for etablering. Samtidig legger virksomhetene vesentlig vekt på energisikkerhet og pris før de velger å etablere seg. Selv om energisektoren har fått mye og nye muskler, er marine næringer og fiskeri fortsatt en av hovedbærebjelkene i nord. FoU-sektoren må styrkes, samtidig som ressursene må forvaltes på en bærekraftig måte som gir grunnlag for den fremtidige verdiskapingen i fiskerinæringen. Målet til NHO i Nord-Norge er at det etableres minimum ti nye malm- og mineralbedrifter i Nord-Norge innen 2013. Det er ikke lenge til. Om vi skal lykkes, kreves det et nært samspill mellom alle involverte parter. For landsdelen gjelder det å gi avkall på gammel eller ny revirstrid og samle seg om det felles mål: økt vekstkraft og verdiskaping, så vel regionalt som globalt. Kristelig Folkeparti ønsker at de i nasjonal sammenheng rike ressursene vi finner i Nord-Norge, skal utnyttes på en bærekraftig måte som kommer landsdelen til gode. Min utfordring er derfor: Hva vil regjeringen gjøre for å sikre overordnet, helhetlig og strategisk tilnærming til ressursutnyttelse i nord, som kan bidra til et bedre investeringsklima og dempe konfliktnivået når det gjelder disse i nasjonal sammenheng rike ressursene.