trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Jeg tar ordet fordi helseminister Bent Høie hadde et direkte oppsiktsvekkende svar til meg i replikkordskiftet tidligere i dag, der han rett og slett unnlot å respondere på mitt spørsmål. Først vil jeg si at det er helt utmerket at regjeringa vil legge fram en nasjonal helseplan og nasjonal sykehusplan. Den rød-grønne regjeringa la også fram Nasjonal helse- og omsorgsplan, til orientering. Men helseministeren kan da ikke mene at en beskrivende plan for landets sykehus er et uttømmende styringsverktøy for sykehussektoren. At det enkelte sykehus skal råde over og ha ansvar for egen aktivitet, er flott, men hva med det helt nødvendige samarbeidet mellom sykehusene, funksjonsfordeling og fordeling av faglige ressurser og det å skulle få til en felles plattform for IKT? Hva med å se hele sykehussektoren under ett og ivareta dynamikken i sektoren når demografiske endringer, endringer i sykdomsbildet eller nyvinninger innen medisinsk behandling krever det? Hva slags nivå som skal ivareta dette, vil Høyre ikke si noe om, bortsett fra enkelte tilløp til utydelig mumling. Det er lite troverdig. Jeg vil understreke at når vi i min langstrakte landsdel har så gode sykehustjenester som vi har, er det nettopp fordi vi tidlig kom i gang med samarbeid, god funksjonsfordeling mellom sykehusene og god husholdering av faglige ressurser, takket være det regionale nivået som tenkte region fra første stund – i en landsdel der mer enn 95 pst. av alle som bor i nord, får sin behandling. Så til mitt spørsmål, som helseministeren unngikk på en skuffende overflatisk måte, for å si det mer parlamentarisk korrekt enn jeg egentlig har lyst til. Fri etableringsrett for private kommersielle sykehusdrivere, der disse automatisk skal kunne sende regning til det offentlige for pasientbehandling – uten avtale om slik behandling på forhånd, slik praksis er i dag – har vært en bærebjelke i Høyres helsepolitikk, presentert i full bredde våren 2011 av Høie og Solberg i fellesskap. Høyre snakker mye om «fritt behandlingsvalg», men bruker sjøl i tillegg begrepet «fri etableringsrett» i sin regjeringsplattform. Hva med å vedkjenne seg at dette er den politikken man ønsker for sykehusene? Prinsippet om «fri etableringsrett» reiser viktige problemstillinger knyttet til om vi med en slik politikk kan ha politisk styring med ressursfordelinga i spesialisthelsetjenesten, f.eks. mellom ulike pasientgrupper og mellom regioner. At helseministeren i sitt svar til meg i dag prøvde å late som om fri etableringsrett dreier seg om at den rød-grønne regjeringa fjernet en lite relevant engangsgodkjenning for sykehus, for å erstatte dette med en mye mer velegnet praksis i form av løpende tilsyn og kontroll, er rett og slett et dårlig forsøk på fokusflytt og tilsløring av egen politikk. Det var grei retorikk den gang dette kom fra stortingsrepresentant Bent Høie, men uventet og direkte ukledelig når det kommer fra helseministeren. Jeg forventer en mer seriøs tilnærming til denne meget sentrale problemstillinga ved seinere ordskifte i denne sal.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Det hadde vært fristende å følge opp dette temaet, men foreløpig er det såpass uklart for meg hva som skal erstatte det Høyre – inntil valgdagen – skulle legge ned, nemlig de regionale helseforetakene, og hva som skal komme, at vi får heller komme tilbake til det. Jeg vil over på et annet tema. Jeg er ikke blant dem som mener at vi per i dag kan si at Høyre og Fremskrittspartiet – eller kanskje Fremskrittspartiet, men ikke Høyre i hvert fall – har løpt fra det de lovte velgerne før valget. Men det er grunn til å minne om en del av det Høie og Høyre lovte. Det skulle bygges langt flere veier, skattene skulle kuttes med inntil 25 mrd. kr, og det tok 24 timer fra Arbeiderpartiet lanserte løftet om 12 mrd. kr mer til sykehusene i løpet av stortingsperioden, også Høie var for dette. I tillegg skal han etablere såkalt fritt behandlingsvalg, som han ikke vet hva vil koste. Jeg har respekt for at det nå skal lages budsjett, men jeg må innrømme at jeg er spent på hvordan nestleder i Høyre, Bent Høie, skal balansere alle disse hensynene med helseminister Høies ønsker. Kan han gi oss en liten retningsangivelse på hvordan dette skal betales samlet?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Til det siste tror jeg det oppsto en misforståelse da tidligere statsminister Jens Stoltenberg hadde ordet om saken før i dag. Hvis vi ser på hvordan sykehusbudsjettene har utviklet seg sammenlignet med det som det styres etter i dag: Til neste år er økningen på 2,4 mrd. kr, altså 400 mill. kr mer enn det styres etter i dag. Øker du med 400 mill. kr oppå økningen hvert eneste år, som i hvert fall har vært vår plan hele tiden, når vi målet om at sykehusbudsjettene skal være 12 mrd. kr høyere i 2017. Det er i god arbeiderpartiånd gradvis å trappe opp den type planer. Så er jeg spent på om Høie også vil følge opp det – han bekreftet i hvert fall det overfor meg i debatt på fjernsynet i går. Men poenget mitt med å spørre på den måten jeg gjør, er at alle som har jobbet litt med økonomisk politikk, vet at hvis du skal følge en ansvarlig oljepengebruk, styre norsk økonomi, vil det på et tidspunkt komme opp et konfliktforhold mellom alt Høie og Høyre har overbudt regjeringen på investeringer og velferdssektoren, og de skattekuttene de har lovet. Spørsmålet igjen er: Hvilken fot vil Høie stå på når disse diskusjonene kommer opp i regjeringen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-10-23:
Først vil eg òg få gratulera Bent Høie som statsråd og ønskja han lykke til i arbeidet som helse- og omsorgsminister. I Nationen 3. september vart dagens helse- og omsorgsminister spurd om han kunne skissera kva eit lokalsjukehus skulle innehalda. Det oppsiktsvekkjande svaret var nei, det kunne ikkje Høgre seia noko om – ei veke før valet. I dag vert 60–70 pst. av alle pasientar som er innlagde på sjukehus, behandla på eit lokalsjukehus eller på lokalsjukehusnivå. Lokalsjukehuset er altså grunnleggjande viktig i sjukehustilbodet, fordi mesteparten av all pasientbehandling skjer der. For å sikra kvaliteten i lokalsjukehustilbodet anbefaler Den norske legeforening fem funksjonar på døgnbasis som eit minimum. Det er indremedisin, det er kirurgi, det er anestesi, det er røntgen og lab – dette for å sikra breiddekompetanse, kvalitet og god pasientbehandling. Så spørsmålet er: Deler helse- og omsorgsministeren Senterpartiet sitt syn og Den norske legeforening sitt syn om at desse fem funksjonane er viktige for kvaliteten i tilbodet?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-10-23:
Jeg vil gratulere Bent Høie med helseministerposten, og ser fram til et konstruktivt samarbeid. Jeg er veldig glad for at statsråden er så tydelig på at han vil ha på plass en nasjonal helse- og sykehusplan. Det er et svært viktig styringsredskap. Jeg er også glad for at statsråden har signalisert at det vil ta litt tid å finne en god erstatning for de regionale helseforetakene. Så har noen ment at det er å bruke for lang tid å bruke fire år på å avvikle dem. Det kan hende at statsråden ikke har ambisjoner om å vente så lenge. Vi ser nå at det er mange medieoppslag knyttet til omstillingsprosessen i hovedstaden. Sammenslåingen av Helse Sør og Helse Øst gikk raskt. Hovedstadsprosessen gikk også raskt. Derfor er jeg glad for at statsråden tar seg litt tid. Men det er også kan hende uheldige resultater av omstillingsprosessen i hovedstaden, som det kan tyde på, og mitt spørsmål til statsråden er derfor: Hva vil han gjøre for å skaffe seg mer kunnskap om den omstillingsprosessen, også fordi vi kanskje skal inn i nye(presidenten klubber) omstillingsprosesser i helsesektoren? (presidenten klubber)
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen vil føre en politikk for generasjoner, med økt tillit til enkeltmennesket og en forsterkning av det sosiale sikkerhetsnettet for dem som faller utenfor i samfunnet. I dag er det dessverre for mange som ikke får den hjelpen de skulle ha hatt. Det er mennesker med psykiske helseproblemer, mange innen rehabilitering og barnevern og voksne med lese- og skrivevansker. Regjeringen vil hjelpe flere ved å tilby mer varierte og mer målrettede tilbud med større valgfrihet for den enkelte. De aller fleste har det godt i Norge, men fortsatt er det mange som faller utenfor. Regjeringen vil jobbe for at Norge skal være et land med små forskjeller og minimal fattigdom. Regjeringen vil derfor legge frem en tiltakspakke rettet mot barn som vokser opp i fattige familier. Et sterkere sikkerhetsnett handler om mange ting, bl.a. om et mer modernisert Nav, et enklere Nav og et avbyråkratisert Nav, et Nav som vier mer av sin oppmerksomhet til å hjelpe den enkelte tilbake til arbeidslivet, og et Nav som vier mer av sin oppmerksomhet til å hjelpe den som detter utenfor. Vi husker alle TV 2s reportasjer om alvorlig syke barn som ikke har fått den hjelpen som de skulle hatt. Derfor er jeg stolt av at den nye regjeringen ønsker å reformere ordningen med omsorgslønn og pleiepenger for syke barn og funksjonshemmede. Vi husker alle i vinter den døvblinde Harald Vik som ikke fikk den hjelpen som han skulle hatt. Derfor er jeg glad for at regjeringen skal gjennomgå ordningene med ledsagerhjelp for døvblinde og praktiseringen av det regelverket vi har i dag, for å sikre reell mulighet til deltakelse i fritidsaktivitet. Jeg er svært glad for at denne regjeringen løfter kjøpekraften for gifte og samboende pensjonister ved å redusere avkortingen fra 15 til 10 pst., noe som betyr at gifte og samboende pensjonister får en forbedring i kjøpekraften på rundt 8 000 kr. For å styrke og sikre et bedre sikkerhetsnett i vårt velferdssystem er vi også avhengig av at verdiene skapes. Vi er avhengig av et velfungerende arbeidsliv, et arbeidsliv som sikrer høy sysselsetting og lav ledighet. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen ønsker et trygt, fleksibelt og familievennlig arbeidsliv med plass til alle. Derfor vil regjeringen nedsette et arbeidstidsutvalg etter modell av skift- og turnus-utvalget, der vi skal utrede hvordan arbeidskraften best kan tas i bruk, der vi videre vil se på hvordan vi kan redusere ufrivillig deltid, og ikke minst, og det viktigste, sørge for at flere funksjonshemmede blir inkludert i arbeidslivet og når drømmen om å være en del av det norske arbeidslivet og bidra etter evner og anlegg. Skal vi lykkes med det, er det viktig for denne regjeringen å ha et godt samarbeid med partene i arbeidslivet. Det er viktig med et velfungerende trepartssamarbeid der alle partene blir betraktet som likeverdige. Det er viktig for denne regjeringen å nå målsettingen om et trygt, fleksibelt og familievennlig arbeidsliv. Det handler også om å bidra til et anstendig arbeidsliv. Derfor vil Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen fortsette arbeidet mot sosial dumping.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Jeg er veldig tilfreds med at vi skal foreta en gjennomgang av uføreordningen – en gjennomgang som sikrer en god alderspensjon for dem som går fra uføretrygd og til alderspensjon, og at man får den samme levealdersjusteringen. Jeg synes det er klokt og fornuftig at folk som jobber og står på, ikke skal få dårligere alderspensjon enn dem som går fra uføretrygd. Men jeg ønsker en rettferdig og lik behandling av alle alderspensjonister. Det er et arbeid vi skal gå igjennom. Hvordan vi konkluderer, vil vi naturlig nok komme tilbake til Stortinget med, på egnet måte.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Det er riktig at denne regjeringen ønsker lik levealdersjustering både for dem som går fra uføretrygd og til alderspensjon, og for dem som er alderspensjonister, for å sikre et likt, mindre byråkratisk og mer rettferdig regelverk.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Først av alt takk for gratulasjonshilsenen og lykkeønskningene. Jeg kan betrygge og forsikre representanten Ropstad om at regjeringen, når vi legger frem vår tiltakspakke mot barnefattigdom, vil gjøre det i nært samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, og vi vil også være lydhøre for alle gode forslag som måtte komme fra Stortinget, som er innenfor den retningen som regjeringsplattformen legger opp til. Men et nært samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti når vi skal utforme disse tiltakene, kan representanten Ropstad føle seg trygg på.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Nei. Denne regjeringen vil legge til rette for den samme arbeidsinnvandringen som den tidligere regjeringen har lagt til rette for, på den samme måten som er nedfelt i EØS-lovgivningen der det er fri flyt av arbeidskraft. Samtidig vil jeg benytte anledningen til å si at det er viktig for denne regjeringen når man går løs på og ser på hvordan man skal forhindre at useriøse kommer inn på det norske markedet, at man har et godt og nært samarbeid med partene i arbeidslivet. Det vil være viktig at man forenkler regimet sånn at man ikke straffer dem som oppfører seg bra og gjør det godt i næringslivet, men retter mer av innsatsen mot å ta de useriøse. På den måten får vi et bedre arbeidsliv og et åpnere arbeidsliv.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Jeg er veldig enig med representanten Rotevatn i at det er viktig å sette i gang arbeidet for å få fornyet IA-avtalen – få til en god IA-avtale som når de tre målsettingene innenfor IA på en bedre måte. Det gjelder både det å holde sykefraværet lavt, få ned sykefraværet, styrke inkluderingen for å sikre at flere funksjonshemmede kommer inn i arbeidslivet, og ikke minst også sørge for at flere seniorer kan stå lenger i arbeidslivet. Det er de tre viktigste områdene som IA-avtalen bygger på. De vil være retningsgivende for regjeringens arbeid nå når vi går i gang, og så vil vi komme tilbake når vi kjenner mer til hvordan vi angriper de ulike tingene, med hensyn til hvordan resultatet blir. Men jeg tror vi skal ta ting i riktig rekkefølge. Venstre har gode muligheter til å spille inn alle gode forslag, og så vil vi – naturlig nok – være lydhøre og lytte til forslag som kommer også fra Venstre og fra Kristelig Folkeparti i dette arbeidet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
La meg først få lov til å si at Fremskrittspartiet skulle gjerne ønsket at man hadde fått gjennomslag for mer av sin pensjonspolitikk. Men så er det nå engang sånn at pensjonsreformen ble behandlet i denne salen 23. april 2007, og også Fremskrittspartiet erkjenner at Stortinget har lagt noen føringer, gjort noen vedtak, fra 2007 og frem mot 2009 som vi forholder oss til, og som vi nå skal sluttføre og gjennomføre på en god og bra måte. Så er jeg – som jeg sa fra talerstolen – veldig glad for og veldig godt fornøyd med at denne regjeringen nå reduserer avkortingen for gifte og samboende pensjonister. Det betyr at man får en økning i kjøpekraften for gifte og samboende pensjonister på 8 000 kr. De som går rundt og påstår at det er et ran, de får gjerne gå rundt og mene at det er et ran, men jeg deler ikke det synspunktet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-10-23:
Også jeg vil gratulere statsråden med viktig arbeid. For arbeidsføre mennesker er trygghet for inntekt i arbeidslivet det viktigste. Det gir respekt og materiell trygghet. Rundt om i verden ser vi arbeidsledighet og sosial nød, og det tvinger folk til å søke arbeid i det gode landet Norge. Bemanningsselskaper er i mange tilfeller med, og de viser en stor oppfinnsomhet ved å omgå norske lønns- og arbeidsvilkår. Det gjør også at man får ureal konkurranse for de bedriftene som da driver i henhold til norsk lov og norske retningslinjer. Det har store negative konsekvenser for store deler av arbeidslivet. Forskjellene i inntekt og arbeidsvilkår øker dramatisk, og det er nå statistisk dokumentert. Mitt spørsmål er: Vil statsråden gå fra friest mulig bevegelse av arbeidskraft til vilje til å regulere omfanget av arbeidsinnvandringen fra EØS-området – altså fra friest mulig bevegelse av arbeidskraft til vilje til å se på ulike ordninger, hvor en er villig til å begrense og regulere arbeidsinnvandringa? Ja eller nei?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-10-23:
Den rød-grønne regjeringa skulle være regjeringa for Samholds-Norge, i motsetning til de politiske krefter som nå har fått regjeringsmakt, krefter som har Markeds-Norge som sin visjon. Vi rød-grønne stortingsrepresentanter opplevde åtte år med en historisk enestående realinntektsøkning for mange – for sterke grupper i arbeidslivet nærmest uvirkelig. Likevel har forskjell i inntekt mellom folk, næringer og distrikter økt kraftig. Det er bare å se seg rundt i dagliglivet. EØS-avtalen er etter mitt syn det viktigste saksområdet som hindret at den rød-grønne regjeringas visjon om Samholds-Norge ikke skapte nok begeistring i våre rekker til at vi vant valget. Derfor må dette temaet høyt opp på dagsordenen i denne stortingsperioden. Vi vil også oppleve stor sosial og politisk uro innen euro-området, noe som sjølsagt vil forsterke debatten blant flere yrkesgrupper, og konsekvensene for norsk nærings- og arbeidsliv blir langt mer alvorlig enn det vi har erfart hittil. Martin Kolberg avsluttet sitt innlegg med å si at den nye regjeringa hadde programfestet å føre en politikk som ville gi større forskjeller blant folk. Det er jeg helt enig i. Kolberg tenkte nok mest på situasjonen for lønnsmottakere. Jeg tenker på dem som jobber i nødvendighetsyrkene for landet, som ikke blir omtalt så mye, verken av yrkesveiledere eller statsråder, men som holder Norge i gang hver dag. I tillegg til disse viktige menneskenes livssituasjon, tenker Senterpartiet på de enorme økonomiske forskjeller som følger av todelingen i næringslivet, hvor rekordstor aktivitet knyttet til olje og gass er helt sentralt. I tillegg tenker vi også på de næringer og distrikter som mer og mer preges av å ligge i oljeskyggen. Slik kan det ikke fortsette. På samme måte som Martin Kolberg vil jeg appellere til å inspirere og engasjere folk mot økende forskjeller gjennom politisk debatt. Men dette må skje ved at vi som er tilhengere av Samholds-Norge, tenker nødvendig stort og forener våre krefter om noen tema som er viktige for alle. For Senterpartiet er jambyrdighet, lønnsomt næringsliv over hele landet, nærhet til velferdstjenester og resolutt møte med klimautfordringene viktige tema. FNs klimapanel publiserte den femte hovedrapporten i høst, og der er det nå mer vitenskapelig dokumentasjon på at klimaproblemene er menneskeskapt enn på at sigarettrøyking er helseskadelig. Da må vi korrigere markedskreftene. Da må vi være villige til å bruke CO2-avgift på det som er problemet – nemlig det fossile karbonet – for å styrke lønnsomheten i det andre. Det kan være ett tema som Samholds-Norges folk samler seg om.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-10-23:
Gratulasjonar frå Venstre er vel òg på sin plass til statsråd Eriksson, som er sett til å leie eit område der Venstre har eit stort engasjement. Noko av det statsråden umiddelbart må kaste seg over, er arbeidet med ny IA-avtale. Like før Stortinget gjekk frå kvarandre før sommaren, vart forslaget frå Venstre om eit moderne, trygt og fleksibelt arbeidsliv handsama i denne salen. Eit av våre forslag var å gjere mange av IA-avtalen sine positive verkemiddel gjeldande for alle verksemder og alle arbeidstakarar, uavhengig av om dei har inngått tariffavtale. Det gjeld f.eks. tilretteleggingstilskot, tilskot til bedriftshelseteneste og fast kontaktperson i arbeidslivssentera. Det forslaget fekk Venstre sine stemmer og Framstegspartiet sine stemmer, inkludert stemma til stortingsrepresentant Robert Eriksson. Spørsmålet mitt er derfor: Er statsråd Eriksson einig med tidlegare stortingsrepresentant Eriksson i at dette er gode verkemiddel som bør gjerast gjeldande for alle verksemder og alle arbeidstakarar?
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Jeg vil også ønske statsråden lykke til med utnevnelsen og med jobben. Som medlem av arbeids- og sosialkomiteen ser jeg fram til samarbeidet og også til å treffes framover. Senest i juni sa daværende stortingsrepresentant Robert Eriksson at «pensjonsreformen er tidenes velferdsran». I regjeringserklæringen går Fremskrittspartiet inn for at uføretrygdede ikke lenger skal få hjelp til å veie opp for at de ikke kan jobbe ekstra for å få like god pensjon som andre. Det skjer fordi skjermingen mot den såkalte levealdersjusteringen kuttes, og regjeringen varsler også kutt for uføre. Hvor mye vil fattigdommen øke som følge av Fremskrittspartiets – med egne ord – «velferdsran»?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Statsminister Solberg relaterte sitt innlegg nå til det innlegget jeg holdt tidligere i debatten. Det synes jeg er bra, for da kan vi nå få en mer presis debatt her i stortingssalen om den regjeringa hun leder, hennes personlige engasjement og hennes ideologi. Hun sa nå til Stortinget at jeg i mitt innlegg nærmest hadde kommet til sans og samling, og fått opp øynene for høyrepartienes sosiale engasjement. Jeg sa ikke det. Ikke fordi Stortinget skal misforstå det slik at jeg mener at høyrepartiene ikke har et sosialt engasjement. Men statsministeren skal ikke forsøke å vri på min intensjon i mitt innlegg, hun kan heller svare på den reelle utfordringen. For den reelle utfordringen som jeg presenterte i mitt innlegg – og som sikkert ikke alle hørte, men som jeg skal gjenta essensen av – var at statsministeren i valgkampen, og i årevis, har karakterisert det norske samfunn som umoderne, og at fellesskapsløsninger er i veien for det enkelte mennesket. Det finnes tusenvis av sitater på de karakteristikkene – for ikke å snakke om Fremskrittspartiets karakteristikker om at det norske samfunns organisering gjør oss umoderne, bringer oss bakpå og står i veien for dynamikken. Så sa jeg at det nå er en helt annen tone, og det er nettopp det det har vært også i denne debatten fra statsministeren personlig og fra Høyres og Fremskrittspartiets representanter. Så sa jeg: Hva er det et uttrykk for? Er det et uttrykk for at de har forandret analyse, eller er det et uttrykk for at de nå driver en retorikk, men skal ta alt skrittvis? Jeg tror det siste, og jeg gjentar det. Jeg tror det er en strategi for å utvikle det norske samfunn til et markedsstyrt og liberalt samfunn på en sånn måte at vi får en helt annen utvikling. Hvis statsministeren er uenig i det, kan hun selvfølgelig komme opp hit igjen og si at det ikke er sant, og da vil det virkelig være et faktum at Høyre har forlatt sin analyse av samfunnets utvikling og premiss. Men det gjør hun altså ikke, hun forsøker å tillegge meg andre ord enn dem jeg har. Det siste jeg vil si, er at hun nå hadde en formulering som gikk ut på at vi var mest opptatt av å straffe de rike. Jeg vil utfordre statsministeren på akkurat den uttalelsen. Hva betyr egentlig det? Betyr det at hun nå indikerer – på nytt – at hun skal skjerme de rike, og at hun skal imøtekomme det som flere Høyre-representanter i denne sal har gitt uttrykk for i mange debatter i sene kveldstimer: at det ikke er så veldig farlig om det blir en del forskjell på folk i Norge? Der går den avgjørende forskjellen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-10-23:
Jeg vil berolige representanten med å si at da vi var til stede på det møtet i Høyres hus hvor samarbeidsavtalen ble lagt frem, var det full tilslutning både fra alle kvinnene og fra mennene, som var medlem av Høyres stortingsgruppe. Det var full tilslutning til den avtalen. Det vi er trygge på, er at man i samarbeid med Den norske legeforening fortsatt vil sikre kvinners trygghet. Jeg hører at Arbeiderpartiet legger vekt på små kommuner, hvor det kanskje er bare én lege. Der skal vi ikke ansette en lege som vil bruke reservasjonsmuligheten. Alle jenter, alle kvinner skal være trygge på at når de kontakter legekontoret, skal de få den hjelpen de har behov for.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-10-23:
Jeg takker for spørsmålet fra Klinge, og jeg hørte også på spørsmålet representanten Klinge stilte samferdselsministeren i går. Det handlet om mye av det samme. Vår utmerkede samferdselsminister svarte på en veldig god måte. Ja, vi har høye ambisjoner. Vi ønsker å få mange nye meter med vei og bane bygd. Vi ønsker å være mer offensive enn den regjeringen som har vært til nå, også fordi vi ønsker å organisere, effektivisere og ta i bruk nye ideer for å løfte infrastrukturen. Vi skal selvfølgelig komme tilbake til de konkrete prosjektene vi vil gå inn for. Jeg tror også representanten Klinge har forståelse for at det var vanskelig i en regjeringsplattform, for dem som satt og forhandlet, å vurdere hvert enkeltprosjekt. Men nå må vi med stor spenning vente på hva regjeringen vil komme tilbake til de neste fire årene.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-10-23:
Det jeg har skjønt, er at vi politikere bør tilnærme oss denne problemstillingen på en litt ydmyk måte. Jeg synes kanskje enkelte representanter i salen her håndterer slike vanskelige spørsmål, som det er knyttet vanskelige dilemmaer til, på en særdeles enkel og populistisk måte. Når det er sagt, så vil jeg understreke og gjøre det klart for representanten Serigstad Valen at verken Høyre eller jeg noen gang vil gå med på å begrense kvinners rett og mulighet til å bestemme over egen kropp, og ingen kvinner eller jenter som oppsøker en lege, skal møte en dømmende holdning. Derfor synes jeg det er veldig bra at vi også nå får klarlagt hvilke leger dette gjelder, slik at man har et valg også i å velge bort de legene og de fastlegene som benytter seg av reservasjonsmuligheten.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-10-23:
Jeg var vel en av de representantene som først svarte på de henvendelsene som stortingsrepresentantene fikk fra bloggerne som startet med disse henvendelsene til oss. Jeg brukte mye tid på å gi et grundig svar, der jeg også var veldig tydelig på at jeg har endret standpunkt i denne saken. Jeg begrunnet også godt hva som nå gjør at jeg kan forsikre meg om at jenter og kvinner som oppsøker sin fastlege, ikke skal bli møtt med en dømmende holdning, og at vi aldri kan gå med på å begrense kvinners rett og mulighet til å bestemme over egen kropp.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Med så mye snakk som det var her i går, i og utenfor denne salen, var det lett å legge merke til den kroken av det politiske Norge der det var forstemmende stille: blant kvinnene i Høyre da det var snakk om reservasjonsretten for leger – eller reservasjonsmuligheten, som det nå heter. Høyre har tradisjon for å stille sine representanter fritt i abortspørsmål. Flere av Høyres representanter brøt ut i saken om datalagringsdirektivet. Tidligere i dag kunne vi høre statsminister Erna Solberg be Stortinget stemme for det man er for. Jeg undres på om hun også mener at Høyres representanter skal stemme mot det de er mot. Mitt spørsmål til representanten Hofstad Helleland er: Er det problemer innad i Høyre når det handler om denne saken? Og hvis svaret på det er nei, er det naturlige oppfølgingsspørsmålet: Hvorfor ikke?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Sosialdemokratiets frihetsprosjekt utvikler seg i takt med tiden. Stadig nye faser av livet trenger frihet fordi vi blir stadig flere og utgangspunktene forandrer seg, og da må politikken justeres sånn at alle sikres like muligheter. Jeg kunne godt, og skulle gjerne, ha brukt innlegget mitt på å snakke om frihet for flere, om framtidens reelle frihet, men etter debatten i går kan jeg ikke det, fordi jeg atter en gang må stå her og bruke tid på å kjempe en frihetskamp jeg trodde var vunnet – denne gangen i 1978, da Stortinget vedtok abortloven. 1978 var året da Dolly Parton lå på Billboard-listene med «Here you come again», og her kommer den igjen, diskusjonen om retten til å bestemme over egen kropp – uten omvei. Regjeringens ønske om å gi fastleger mulighet til å reservere seg mot å henvise kvinner til abort handler om å få den pasientrettigheten man ble gitt da abortloven ble innført – uten diskusjon, uten omvei, uten å måtte oppsøke en annen lege enn den man har kjent alltid, uten å måtte ta ut på langtur, uten å måtte få en ekstra belastning i en allerede sårbar situasjon. Det er derfor det i dag ikke finnes en sånn reservasjonsrett, fordi – som helseministeren sa – pasienten skal settes i sentrum. Han burde lagt til «når det passer for Høyre». Høyre forsøkte i hele går å late som om det ikke er farlig, at det ikke gjelder så mange, at det ikke har så mye å si, som om det ikke betyr noe. Vi vet at det er om lag 200 leger som ønsker å reservere seg. Det betyr noe for flere tusen pasienter, det betyr noe for hun som ikke kan forklare til familien sin hvorfor hun plutselig skal skifte lege. Det praktiske og omveiene som Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti vil sende jentene ut på, er én ting. En annen ting er samfunnsbeskjeden disse partiene gir, som denne debatten gir. Høye, mørke statsmenn fra borgerlige partier har i alle kanaler gitt ettertrykkelig beskjed til damer som er i en ekstrem, sårbar situasjon, at den aborten de har utført eller må utføre, er en så grusom handling at de må diskutere seg fram til det. Det er fortsatt uklart hvordan reservasjonsretten skal fungere. Hver gang Høyre får et krevende spørsmål om dette, sier de at de skal finne en løsning sammen med Legeforeningen. Men mens Høyre sitter der sammen med Legeforeningen og tegner kartet over omveien kvinner må gå for å få den hjelpen de har behov for, så sitter det noen i andre enden av denne saken som ikke blir hørt. Hundretalls av kvinner har forsøkt å påvirke prosessen. De blir viftet vekk, de får ikke sitte ved noe bord for å diskutere sine rettigheter, de får beskjed om at de mangler folkeskikk. Denne debatten er så retro at D2 snart lager en reportasje om at den er moderne igjen. Denne saken handler om mer enn reservasjonsretten. Den handler om hva politikken skal være, hvem den er der for, hva verdispørsmål er, hva demokrati er og hva som ligger i ordet «representant».
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2013-10-23:
Det blir kjempespennande å sjå korleis det går med transport- og samferdselssatsinga med den nye regjeringa. Det lover for så vidt godt når det blir sagt at ein skal auke satsinga utover det som blir lagt fram i den raud-grøne NTP-en. Men kva dette inneber, er eit høveleg spørsmål. Inneber det at ein står fast ved den same ambisjonen om at E39 skal bli bygd på maksimalt 20 år? Inneber det at ein byggjer Stad skipstunnel, som førespegla? Inneber det at ein ikkje berre fortset, men aukar satsinga på rassikring og andre område, eller er det nok at ein oppfyller lovnadane ved totalt sett å løyve meir til samferdsel? Det er eit viktig spørsmål. Eg ønskjer svar på ambisjonen om ferjefri E39. Eg ønskjer også ein kommentar til kvifor det er lagt opp til ei ordning der det blir mindre bompengar på Austlandet, mens dei blir haldne oppe og faktisk auka kraftig på Vestlandet, slik det ligg til rette i det som er sagt frå regjeringspartia.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Jeg tror det er mange som ikke er betrygget av omdøpingen av reservasjonsretten til reservasjonsmuligheten. Så vidt jeg kan skjønne, er dette det samme. Det er jo ingen som har foreslått en reservasjonsplikt, som ville vært det naturlige motstykket til en mulighet. Jenter og kvinner som ønsker å ta abort, befinner seg gjerne i en svært sårbar situasjon. De kan møte fordømmelse fra omgivelsene, og det er jo nettopp da at det offentlige helsevesenets nøytralitet og støtte er så viktig, og at alle har de samme rettighetene og møter det samme offentlige helsevesenet. Dette er jo noe Høyre har ment selv i mange år og har vært veldig tydelig på. Nå mener ikke Høyre dette lenger, og Høyre sier også at dette ikke er et spørsmål om retten til abort. Så da er mitt spørsmål til Hofstad Helleland: Hva er det representanten Hofstad Helleland har skjønt som de tusenvis av kvinner som nå engasjerer seg i denne saken, ikke har skjønt?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Jeg synes at det er ganske spesielt at partiet som lar seg sjenere av å motta engasjerte e-poster fra aktivister, belærer andre i hva som er enkelt og populistisk. Og jeg kan etter beste evne ikke skjønne hva som er så populistisk med fra denne talerstolen å sitere et helt glitrende innlegg – forfattet bl.a. av den nåværende helseministeren – i Minerva. Det er en god, prinsipiell og holdbar argumentasjon, som Høyre så langt i debatten ikke har klart å gi en tilfredsstillende forklaring på hvorfor de har gått bort fra. Så da må jeg nesten spørre igjen, for jeg fikk ikke et tilfredsstillende svar: Hva er det representanten Hofstad Helleland har skjønt med den omleggingen Høyre nå har gjort, som ikke alle de kvinnene som bekymrer seg for sin rett til selvbestemt abort uten fordømmelse, ikke har skjønt?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Jeg trenger ikke minuttet. Jeg tenkte bare å si at ikke i noe øyeblikk i denne debatten var vel forskjellen mellom høyre- og venstresiden i norsk politikk mer åpenbar enn da statsministeren nok en gang omtalte ideen om at de mest velbemidlede av oss også skal skatte etter evne, som å straffe de rike – som om det er det det handler om.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Den blå-blå regjeringens politiske plattform gir omrisset av politikken de neste årene, selv om den endelige politikken vil finne sin utforming her i Stortinget – noe som er gjentatt fra begge sidene av salen, hvis jeg kan formulere meg slik. Noe er Arbeiderpartiet for, og noe er vi imot, og andre ting vet vi rett og slett ikke ennå, fordi regjeringens vilje fortsatt er uklar på en del områder. Men det underliggende premisset er klart: «Regjeringen mener i utgangspunktet at produksjonen av velferdstjenester skiller seg lite fra andre tjenester.» Videre står det: «Det er derfor helt nødvendig at konkurranse blir et gjennomgående element i offentlig virksomhet.» Da vet vi at noe av det regjeringen vil legge fram for Stortinget, vil ligge et langt steg unna det vi kjenner som den norske modellen. Regjeringen sier med rene ord at det å behandle, pleie og gi omsorg til syke er tjenester som produseres – akkurat som dekkskifte og frisørtimer. I helsepolitikken kommer dette til uttrykk gjennom en ideologisk tilnærming til bruken av private helsetjenester og avvikling av de regionale helseforetakene, for å gi lettere markedsadgang til private aktører. For Arbeiderpartiet er det viktigste at pasientene får hjelp og behandling. Ansvaret for dette ligger i dag hos de regionale helseforetakene. Helseforetakene er regionale og ikke lokale, fordi det i et lite land er gevinster ved å planlegge helsetjenesten for større befolkningsgrupper. De er regionale og ikke nasjonale, fordi det er gode argumenter for at ansvaret skal ligge så nærme som mulig dem som berøres. Den tross alt begrensede medisinske ekspertisen i et lite land som Norge må forvaltes fornuftig og ut fra flere hensyn. Kompromisser kan alltid forbedres – også dagens modell. Men hvorfor ting nødvendigvis skulle bli bedre ved at man flytter ansvar fra Bodø, Stjørdal, Hamar og Stavanger til Oslo, og samtidig gjør helsepolitikken i Stortinget til en eneste stor fogderistrid, gjenstår å se. Men ifølge helseministerens uttalelser får vi heller ikke se noe av dette de første fire årene. Arbeiderpartiet er utålmodig når det gjelder å bedre kvaliteten i sykehusene våre, og vi ser fram til den nye helseministerens framlegg for Stortinget, hvor vi får omrisset av tanker for hvordan dette skal skje. Og vi håper selvsagt at helseministeren står ved sine lovnader fra valgkampen.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2013-10-23:
Vi lever i et av verdens beste land. Mye er bra, og spesielt representantene fra den avgåtte regjeringen har den siste tiden minnet oss om hvor bra det går i Norge. Historien og arven etter Stoltenberg II-regjeringen er imidlertid langt mer nyansert. Jeg vil derfor benytte tiden til å trekke fram en av våre største utfordringer i samfunnet, nemlig det store frafallet i den videregående skolen. Den 13-årige skolegangen regnes i dag som en del av grunnopplæringen, og for mange av våre unge og håpefulle er det veldig viktig å klare å stå dette løpet ut. I gårsdagens hovedinnlegg fortalte parlamentarisk leder, Jens Stoltenberg, at resultatene går framover i norsk skole. I dag – også fulgt opp av representanten Trond Giske – gjentok han dette. Oversikten fra avgått kunnskapsminister, Kristin Halvorsen, viser imidlertid at færre består vår grunnopplæring. Den videregående opplæringen i Norge har nemlig en beklagelig nedadgående kurve – til tross for at den avgåtte regjeringen har brukt ganske betydelige midler på sitt Ny GIV-prosjekt. Politikk handler om å prioritere, og den rød-grønne regjeringens Ny GIV-satsing var i så måte bra, men la meg minne representantene om at dette prosjektet kun adresserte elever på slutten av sitt ungdomsskoleløp og deres overgang til den videregående skolen. La meg samtidig minne representantene om at nesten alle elevene velger allerede i dag å gå fra ungdomsskole og over til videregående – riktignok med altfor svake grunnleggende ferdigheter, men spørsmålet må jo da bli om en regjering bør bruke de store pengene og det politiske fokuset på tidlig innsats i grunnskolen, framfor på slutten av ungdomsskoletrinnet. Noen rød-grønne representanter vil kanskje replisere at også de har prioritert tidlig innsats, og de vil muligens peke på at ufaglært leksehjelp i 1.–4. trinn samt skolefrukt er tiltak som bidrar til god læring i tidlig fase av grunnskolen. La meg da samtidig minne representantene om at resultatutviklingen i grunnskolen og den avgåtte regjeringens egen evalueringsrapport om leksehjelp viser noe helt annet. Sistnevnte viser nemlig at tiltakene ikke treffer. Dette har Høyre advart mot. I tillegg viser den at våre elever på 8. skoletrinn fortsatt ikke har kommet opp på nivået fra 1995. Spørsmålet om hvorvidt leksehjelp heller passer for mellom- og ungdomstrinnet melder seg derfor raskt når de faglige utfordringene blir større og leksene blir vanskeligere. Ikke alle kan be om hjelp hjemme. Det skal være kunnskap, evner og innsats som skal avgjøre – ikke hvem foreldrene dine er eller hvor du kommer fra. Vi skal anstrenge oss i fellesskap for at hvert enkelt menneske skal lykkes.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
Det er en stor glede at velgerne ga landet en ny regjering etter valget, og at de ga den nye regjeringen et godt mandat med et bredt borgerlig flertall, som resulterte i en historisk borgerlig samarbeidsavtale. Men dette innebærer selvfølgelig at man må gi og ta, så lenge ett parti alene ikke har flertall. Det innebærer at man må inngå kompromisser. Det er for så vidt ikke noe nytt i denne salen. Det har vi jo sett de siste åtte årene, hvor de daværende regjeringspartiene hele tiden måtte kompromisse. Men det som er viktig, er helheten i politikken og i hvilken retning man velger å føre politikken. Da er jeg glad for at vi nå har en regjering som har troen på enkeltindividene, og som også er klare på at alle utfordringene i samfunnet ikke nødvendigvis løses av politikere, men ved å ha tiltro til enkeltindividene. Jeg er også veldig glad for at regjeringen er klar på at den nå ønsker å redusere skatter og avgifter, gjøre det enda mer lønnsomt å arbeide, redusere bunnfradraget, fjerne arveavgiften, redusere formuesskatten osv. Det handler om at man har tiltro til enkeltindividet, og at politikernes rolle skal være å sørge for at alle har et godt grunnleggende sikkerhetsnett og en grunnleggende velferd. Et eksempel på at skatt i seg selv ikke er et mål lenger, men et virkemiddel, er at regjeringen har varslet at de ønsker å utrede det berømmelige ROT-fradraget, som gjør det enklere for folk å kunne pusse opp hjemmene sine på en rimeligere måte og samtidig sørge for at de får skattefradrag for det. Effektene i Sverige, som innførte dette i 2008, er positive. Vi ser også at liknende ordninger er innført med hell i Danmark og Finland. Fremskrittspartiet har kjempet for dette lenge. Senest 17. juni i år fremmet vi forslag om det. Jeg er også glad for at vi nå velger å sette enkeltindividene over systemene. Jeg tror veldig mange av oss husker den hjerteskjærende historien om Harald Vik, som var døvblind, og som mistet sin ledsagerhjelp på grunn av at man valgte å sette systemet over enkeltindividet. Nå har vi fått en regjering som er klar på at den har troen på enkeltindividet, og jeg ser også frem til å samarbeide med de andre partiene i Stortinget om hvordan vi kan fornye arbeidslivspolitikken og sørge for å få en god sosialpolitikk, som jobber for å få flere grupper inn i arbeidslivet og for å modernisere arbeidslivet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Norge er verdensledende på maritim kompetanse, og det er våre innovative løsninger som fører norsk maritim næring til verdenstoppen. Kristelig Folkeparti deler Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens ambisjon om å satse mer på kunnskap, innovasjon, forskning og utvikling. Den maritime næringen er den næringen i Norge med størst verdiskaping etter olje- og gassnæringen. Den sysselsetter omtrent 100 000 personer og skaper verdier for ca. 150 mrd. kr årlig. Vi må videreføre og videreforedle den enorme kompetanse og innovasjon som er i den maritime næringen. Å være verdensledende på de kloke hodene i denne sektoren gir oss det største konkurransefortrinnet. Det gir oss en lederrolle på miljø og bærekraft, avansert teknologi og andre framtidsrettede løsninger. Vi er i front når det gjelder LNG-drevne skip, elskip, rensing av ballastvann, nye skrog og en rekke andre løsninger. Samtidig er norsk maritim næring pådrivere for miljøkrav og sterkere reguleringer innen IMO og lokomotiv for å kutte utslipp og trekke næringen internasjonalt i en enda mer miljøvennlig og bærekraftig retning. Dette må videreføres. Skal vi klare det, må vi satse på ungdommen. I den forbindelse har Nor-Shipping tidligere i år hatt en stor Ocean Talent Camp, der mellom 10 000 og 11 000 ungdomsskoleelever fikk presentert de enorme mulighetene man har hvis man velger et maritimt yrke. I tillegg har vi YoungShip, som har et stort engasjement for å øke antallet som velger den maritime næringen som yrkesvei. YoungShip er en internasjonal organisasjon som startet i Norge, og som er drevet av ildsjeler i næringen. Disse gjør en imponerende jobb, men de trenger at vi andre drar sammen med dem – at ikke de skal dra hele lasset. Derfor er det veldig positivt at regjeringen ønsker å styrke utdannelsen i maritim næring, for dette er viktig. Maritim næring har vært nedprioritert. Vi har lærebøker som er fra 1970-tallet. Dessverre er båtene fra 1970-tallet allerede skrotet. Derfor må vi utdanne for framtiden. Vi må fortsatt være i front på bærekraft og videreutvikling av miljøteknologien med sikte på ytterligere utslippsreduksjoner. Vi må få enda flere kloke hoder inn i næringen og sikre at maritim næring setter Norge i stand til å opprettholde sin verdensledende posisjon i en av verdens viktigste næringer.
Iselin Nybø (Venstre), 2013-10-23:
Som nyvalgt stortingsrepresentant fra Rogaland er det mange ting jeg er opptatt av. To av disse tingene er høyere utdanning og kollektivtrafikk. Etter åtte år med for svak satsing på universiteter og høyskoler har jeg forventninger til at den nye regjeringen vil bidra til et løft for disse institusjonene. Den nye regjeringen har understreket at de vil bygge sin politikk på kunnskap, at de vil trappe opp satsingen på forskning, og at de vil legge vekt på langsiktighet i forskningspolitikken. Det lover godt for de kommende budsjettbehandlingene. I Rogaland har vi et av de såkalt nye universitetene: Universitetet i Stavanger. Et fellestrekk for de nye universitetene er at de i flere år har blitt underfinansiert i forhold til de etablerte universitetene. Det er en historisk betinget skjevhet som synes å ha blitt forsterket år etter år. La meg ta et helt ferskt eksempel på en manglende vilje til å satse på de nye universitetene. I den avgåtte regjeringens forslag til statsbudsjett er kun 4 av 60 stipendiatstillinger innenfor bioteknologi, matematikk, naturvitenskap og profesjonsfag tildelt UiS, og dette er fagområder som UiS er gode på. Derfor legger jeg til grunn at den nye regjeringens uttalte satsing på kunnskapssamfunnet også innebærer en satsing på de nye universitetene. Jeg regner også med at mine kolleger på Rogalands-benken og andre stortingsrepresentanter fra andre fylker med nye universiteter er opptatt av at denne historisk betingede skjevheten rettes opp de kommende årene. Regjeringspartiene har sagt seg enig med Venstre i at kollektivtransporten i byene skal forsterkes, og det er jeg glad for. Det framgår av regjeringens tiltredelseserklæring at man ønsker å satse på jernbane og kollektivtransport, både fordi det vil bidra til kutt i CO2-utslippene, og fordi det ville være med å redusere utfordringene i boligmarkedet og gi byene rom til å vokse. På Nord-Jæren er det behov for en storstilt satsing på kollektivtrafikken, både for å nå de klimamålene vi har satt oss, og fordi deler av området er vanskelig tilgjengelig som følge av stor privatbilbruk. Venstre har vært opptatt av at det statlige investeringstilskuddet må økes, og en slik økning vil kunne legge grunnlaget for et godt kollektivtilbud i vår region. En økning av det statlige bidraget vil også gi regionen mulighet til på ny å vurdere hvilket høyverdig kollektivtilbud man ønsker å satse på. Jeg håper at vi i felleskap kan få dette på plass, og jeg kan i hvert fall garantere at kollektivtrafikken – ved siden av et løft for universiteter og høyskoler – er noe av det som står øverst på min prioriteringsliste.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2013-10-23:
De siste åtte årene er det to ord som har blitt brukt av folk, organisasjoner og andre grupperinger der ute. Det er langsiktighet og forutsigbarhet, og det er to ord som faktisk er veldig viktige. Rundt om i det ganske land ser vi at en del veistykker er lagt opp til bygging som tofeltsvei. Ser vi på NTP, som vi alle vet er en plan hvor det ikke følger med midler, må man altså slåss hvert år for å få nok penger til ulike prosjekt. Nå er det slik at det å igangsette bygging av en tofeltsvei der den nye regjeringen faktisk ønsker en firefeltsvei, ikke høres bra ut. Vegvesenet, som faktisk utreder ulike alternativer, sier selv at de kun har utredet ut fra de rammene den rød-grønne regjeringen har levert i åtte år. Dette betyr egentlig at vi enten får en form for vakuum eller at prosjektet blir utsatt på ubestemt tid. Dette ønsker den nye regjeringen å gjøre noe med. Vi kan bl.a. endre den vanlige veinormalen, altså senke terskelen for bygging av fire felt. Vi kan legge til grunn mer realistiske tall for veibyggingen vår. Slik det har vært de siste åtte årene, har estimatene verken tatt høyde for det ene eller det andre. Vi kan ta i bruk statlig regulering. Det er veistrekninger der vi ser at den ene kommunen slåss mot den andre kommunen, hvor innslaget går ut på den ene siden og den andre kommunen absolutt ikke ønsker at veien skal komme inn i deres kommune. Vi kan også senke antallet høringsinstanser. Hvem har ikke hørt om diverse myggkolonier eller fornminner som det har tatt mange år å utrede før en viktig vei har kommet på plass. Tiden er kommet til å få bedre og billigere veier og enda raskere utbygging. Den avgåtte regjeringen tar som sedvanlig hvert år utbytte fra viktige selskap som Avinor og NSB. Det har kommet kritikk fra f.eks. Avinor, som ikke klarer å løse de oppgavene som regjeringen har pålagt dem. Det sier seg selv at vi ikke må ta overskuddet inn på statsbudsjettet, til en stat som er rik nok fra før, men heller la overskuddet virke i aksjeselskapet, f.eks. Avinor, slik at man kan få ting på plass. Avinor, som har monopol, har med de rød-grønne hindret utvikling. Det er det på tide på å gjøre noe med.