Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-13:
Ervervsloven har eksistert siden 1. januar 1995 og har gjort det mulig for norske myndigheter å kontrollere oppkjøp av næringsvirksomhet over en viss størrelse gjennom meldeplikt til Nærings- og handelsdepartementet. Loven har blitt evaluert, og i evalueringsarbeidet er det særlig lagt vekt på hvilke behov det er for denne type regulering. I høringsrunden er det bare arbeidstakerorganisasjonene LO, YS og NITO som har gått imot at ervervsloven oppheves. Subsidiært har disse organisasjonene gått inn for at ervervslovens bestemmelser som gir de ansatte rett til å uttale seg til departementet, og plikten for erverver til å avholde informasjonsmøte, overføres til annet regelverk. Erfaringene med loven gjennom sju år har vist at det reelle behovet for å kontrollere eierskifter er lite, fordi det sjelden er knyttet dramatiske endringer til disse. Loven har etter min mening rett og slett gått ut på dato. Loven er også et særnorsk fenomen. Andre land har hatt lignende ordninger, men har opphevet disse. Forslaget om å oppheve ervervsloven er også et resultat av Regjeringens arbeid med regelforenkling for næringslivet og en oppfølging av Sem-erklæringen om at unødvendig regelverk bør fjernes for å minske reguleringen av enkeltmenneskers og bedrifters hverdag. Det er gjort beregninger som viser at loven i sin levetid kan ha påført norsk næringsliv kostnader i størrelsesordenen 100 –200 millioner kroner. Kostnadene har knyttet seg både til direkte kostnader ved innsending av ervervsmeldinger og til indirekte kostnader som f.eks. forsinking når det gjelder gjennomføring av oppkjøpet på grunn av myndighetskontrollen. I tillegg kommer selvfølgelig kostnadene som man har hatt i departementet. I stedet for å holde fast ved reguleringer som det ikke er behov for, må vi bruke kreftene på positive virkemidler for å bedre rammevilkårene for næringslivet. Vi må sørge for at Norge gjennom slike virkemidler er attraktivt for nyetableringer og investeringer i eksisterende næringsvirksomhet. Nytten av loven for norske myndigheter, næringslivet og arbeidstakerne viser seg i dag å være langt mindre enn kostnadene og, jeg vil si, langt mindre enn det man antok da den ble innført. Jeg er fornøyd med at de aller fleste høringsinstansene også er enig i dette. Reguleringen gjennom ervervslovens system er en gammeldags regulering som ikke lenger virker. Systemet med myndighetskontroll med investeringer i Norge har røtter tilbake til 1880-tallet, da man påla utenlandske investorer konsesjonsplikt ved investeringer i naturressurser. Ervervsloven er derimot et ikke-diskriminerende regelverk som pålegger både norske og utenlandske investorer å melde bedriftsoppkjøp til departementet. Det er verdt å minne om at av over 2 100 meldinger om erverv har ingen blitt nektet. De ansattes organisasjoner har gått imot at ervervsloven oppheves. I forarbeidene til ervervsloven ble det vist til at ansattes rettigheter reguleres av reglene i aksjeloven, arbeidsmiljøloven og avtaleverket inngått mellom partene i arbeidslivet. Det var aldri intensjonen at informasjonsplikten etter ervervsloven skulle innebære en plikt for erververen til å iverksette drøftelser eller forhandlinger med de ansatte. Dette skulle fortsatt reguleres gjennom avtaleverket mellom de ansatte og arbeidsgiverne. Når man likevel valgte å ha bestemmelser i ervervsloven som gav de ansatte informasjons- og uttalerett, var det bl.a. fordi dette ville gi de ansatte et mer reelt grunnlag for å komme med sine synspunkter på oppkjøpet på et tidlig tidspunkt, samtidig som det ikke ville være særlig tyngende for erverver fordi han allerede var forpliktet til å informere etter annet regelverk. Erfaringer viser at de ansatte har benyttet bestemmelsen i meget liten grad. Av totalt 2 147 meldinger er det bare 91 tilfeller, dvs. under 5 pst., der de ansatte har benyttet seg av retten til å uttale seg til departementet. I tre av disse bad man om at ervervet måtte underlegges nærmere prøving, og i fem av dem bad man om at ervervet ble nektet. I 23 saker bad man om at det ble satt vilkår, uten et konkret krav om nærmere prøving eller nekting. En opphevelse av ervervsloven vil innebære at over 110 års lovregulering på dette området faller bort. Erfaringene tilsier at en reguleringslov med myndighetskontroll ikke vil gi styring med etableringer og investeringer i eksisterende virksomheter. Det er heller ikke grunn til å tro at loven vil sikre langsiktig eierskap, redde hjørnesteinsbedrifter eller sikre rettigheter til de ansatte bedre enn det regelverket som har som hovedformål å sikre dette. Når også kostnadene ved meldepliktsystemet for norsk næringsliv langt overstiger nytten av det, mener jeg tiden er moden for at reguleringer på dette området avskaffes.