Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Representantforslaget inneholder 18 forslag som dreier seg om å få et styrket krisesentertilbud over hele landet med bedre kvalitet og innhold. Ikke alle forslagene opprettholdes, da noen få allerede er i gang, men jeg tar opp i alt 14 forslag. Siden 2010, da krisesentertilbudet ble en lovpålagt oppgave for norske kommuner, og kommunene opprettet det, er det nå tid for å se på nettopp kvaliteten og innholdet. NOVA har evaluert hvordan kommunene har utført oppgaven, og det viser seg at det er mye som er blitt bra, og mye som er godt ivaretatt. Det er mange kommuner som har gjort en god jobb for å få et bedre tilbud, men evalueringa viser også at det er en vei å gå før vi er i mål og har et tilbud som fungerer slik vi vil. Arbeiderpartiet mener derfor at vi ikke bør vente med å sette i gang tiltak. Vi bør sette i gang det som rapporten peker på som mangler og utfordringer. Evalueringa viser at det er utfordringer og mål som ikke er nådd, særlig når det gjelder grupper med tilleggsproblematikk, samordning av hjelpetiltak for voldsutsatte og ansvarsfordelinga i reetableringsfasen. Mange kommuner mangler også handlingsplan for arbeid mot vold i nære relasjoner og har mangelfull informasjon om krisesentertilbudet. Jeg vil kommentere noen av forslagene vi tar opp. Når det gjelder barnefaglig kompetanse på krisesentrene, er det hjemmel for det nå. Statsråd Horne svarer i sitt brev at det er viktig å inneha kompetansen, men hun er skeptisk til å stille krav i lovverket om dette. Det er riktig at det er mange som har god erfaring og god realkompetanse, og at et for rigid krav kan bidra til å gjøre rekruttering vanskelig i deler av landet. Vi mener likevel at det kan omgås ved at det gis mulighet for unntak der en kan dokumentere kunnskapen. Da vil i hvert fall hver enkelt ansettelse bli vurdert ut ifra det. Arbeiderpartiet mener at det er så mange barn som er involvert i sakene på krisesentrene at vi må sørge for at de ivaretas best mulig. Barn i krise trenger trygge hverdagsrammer. Mange er revet opp fra det vante miljøet i skole og barnehage. Det er viktig at ungene får fortsette enten der eller et annet sted i den tida de er på senteret. Det er en rettighet som ungen har, men som ikke alltid blir oppfylt fra kommunenes side. Tilbakemeldinger fra kommunene viser at de ikke alltid legger til rette for det. Derfor vil vi tydeliggjøre kommunenes ansvar på det feltet. Evalueringa viste også at voldsutsatte med tilleggsproblemer ikke er godt ivaretatt, som jeg var inne på. Det er bra at statsråden også er bekymret for dette, for det er et vanskelig og omfattende felt som trenger å ses på med tanke på å få til ulike løsninger og ulike modeller. Vårt forslag er å utrede nettopp ulike modeller for å få et bedre tilbud, noe vi mener bør gjøres nå. Det er grunn til å påpeke at ikke alle kommuner har handlingsplan mot vold i nære relasjoner. Byer som Skien og Larvik og mange flere har gode planer. Vi mener at vi har oppfordret veldig mange ganger fra denne talerstolen til at dette arbeidet blir gjort. Kommunene har ikke gjort det, og vi mener at det nå bør gjøres. Vold i nære relasjoner er både et samfunnsproblem og et helseproblem, og det bør være en selvfølge at kommunene har planer for det ansvaret de faktisk har for å forebygge. Vi mener at vi har oppfordret lenge nok, og at pålegget nå bør komme. Når det gjelder krav til kommunene om egne sosiale handlingsplaner, gjelder de samme argumentene. Mange kommuner har gjort jobben. De har planer, men mange voldsutsatte trenger omfattende bistand etter opphold på senteret. Veien videre må være klar for å unngå at de går tilbake til voldsutøveren. Vi oppfordrer også til at det settes i gang forskning som kan følge utviklinga av tilbudet over tid. Jeg kommer ikke inn på alle de 14 forslagene, men vi mener at det å gjennomføre det som NOVA-rapporten har foreslått av tiltak der skoen trykker, vil bidra til et bedre tilbud. Vi mener at den vente-og-se-holdninga som statsråden skisserer, ikke er nødvendig og ikke god nok.