Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-11-27:
Bare for å fortsette i politimetaforer, der siste taler slapp: La oss si at noen, uten å spørre deg, hadde tømt stua di for alt som var der. Så kom de etterpå, uten å spørre deg, og satte tilbake en tredjepart og fortalte at det var en satsing. Hva snakker jeg om? Jeg snakker i klart, folkelig språk om Regjeringens behandling av universiteter og høyskoler. Dette er jo en helt selsom prosedyre. Det er selvfølgelig hyggelig i forbindelse med «Thanksgiving» å få 160 mill. kr, men det mangler fortsatt 240–260 mill. kr. Og mangler det så mye for dem som skal drive universiteter og høyskoler, blir det enten ledige stillinger eller press på undervisningstilbudene. Denne situasjonen eksisterte allerede ved det gamle hvileskjæret. Når hvileskjæret gjentas på nytt igjen – for det eksisterer jo fortsatt – er det en uendret situasjon. Den usedvanlig lavmælte og nøkterne leder av Universitets- og høgskolerådet, Jarle Aarbakke, sier det slik i dag: Det er hyggelig å ha penger – kampen for resten fortsetter. Han pakker det jo ikke inn på noen måte. Etter å ha hørt statsråden i dag skulle man nesten tro at dette bare var et rent teknisk problem, og at det i grunnen ikke var en kompensasjon, det var en satsing. De pengene som skulle dekke lønn og pensjon, fikk de ordne opp med selv. Men hvordan i all verden skal en sektor passe på en overraus stat som går inn i et lønnsoppgjør? Universiteter og høyskoler kan jo ikke overstyre den lønnspolitikken, de får resultatet i fanget – og de får følgene av det i fanget. Sluttresultatet blir – når vi skal opptre som politikere og ikke som bokholdere – at det mangler penger. Så kan man betegne det som man vil, men det mangler penger for å sørge for at det blir satset på en skikkelig måte – med undervisning og med forskning. Noe av det farligste man gjør ved å være så korttenkt, er at man undergraver langsiktigheten i institusjoner som er helt avgjørende som en del av en motkonjunkturpolitikk, fordi grunnforskningen, satsingen ved universiteter og høyskoler, er avgjørende for alt som har med næringsutvikling å gjøre – det å satse også mot næringsutvikling henger nøye sammen. På slutten av denne debatten valgte jeg å ta ordet fordi jeg er en av dem som er glad når en regjering er nødt til å komme med 160 mill. kr – én uke etter at statsråden i møte med sektoren sa at det ikke var noen penger å få. Da skjønner jeg at det har skjedd et eller annet som er ok. Jeg skal oversette dette til klart, politisk språk: Da skjønner jeg at det nytter å utøve et press, og jeg skjønner at det nytter å påføre SV så mye smerte at det på indre bane kan utløse penger. Jeg lover å opprettholde det presset inntil resten av pengene kommer. For universiteter og høyskoler blir ikke drevet på en skikkelig måte før resten av hvileskjæret er nullet ut. Jeg lover at Venstre skal fortsette på en utrettelig og tålmodig måte. På samme måte som vi holdt på med det forrige hvileskjæret som ble fjernet, skal vi holde på slik at dette hvileskjæret blir borte. Hvorfor skal vi gjøre det? Jo, fordi norsk forskning og de som jobber der – forskere, lærere og studenter – fortjener at man gjør det, og det er å bygge landet på en skikkelig måte. Det er korttenkt ikke å gjøre det. Vi lover at vi skal stå på, og da blir det kanskje flere gode resultater etter slikt press.