Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-01-23:
Det er viktig å huske at barne- og ungdomskriminalitet er et problem som må løses tverrsektorielt. I familie-, kultur- og administrasjonskomiteen arbeider vi nå med to store meldinger som direkte angår feltet. Det gjelder barne- og ungdomsvernet og barn og unges oppvekst. Vi får også familiemeldingen til behandling i løpet av sesjonen. Det er en stor utfordring at barn og unge som er i ferd med å bli kriminelle, blir oppdaget tidlig. Dette er også avgjørende for den hjelpen som kan ytes for å hjelpe dem ut av den skadelige utviklingen. På den bakgrunn hilser vi velkommen at politiet etter forslaget skal kunne etterforske lovbrudd begått av personer under den kriminelle lavalder, og at saken etter endt etterforskning kan overføres til barnevernet. Oppmyking av taushetspliktsreglene kan videre føre til et bedre samarbeid mellom politi og barnevern, til gjerningspersonens beste. Innføringen av bekymringssamtale for barn og foreldre er et godt tiltak for å ansvarliggjøre ungdommen og deres foresatte. For dem som er over den kriminelle lavalder, er det fint at mekling i konfliktråd blir nevnt som et særvilkår, forutsatt at ordningen er basert på frivillighet, og at det ikke stilles krav om at meklingen skal ende i en avtale. Mekling mellom gjerningsperson og offer bidrar til å motvirke ny kriminalitet og fremmer gjerningspersonens tilpasning i samfunnet. Mange av disse ungdommene har slitt i lang tid med sosiale problemer av ulike typer uten at de har fått hjelp og støtte fra hjelpeapparatet. Det er først når utviklingen har kommet så langt og omgangskretsen har blitt så destruktiv at kriminell atferd er tatt i bruk, at en får reaksjoner fra samfunnet. Dette er galt i forhold til alle, både gjerningsperson, offer og samfunnet for øvrig. Det er viktig at ressurssituasjonen i hjelpeapparatet, både i skoler, på helsestasjoner og i barnevern m.m., er så god at risikoatferd kan oppdages tidlig, og at hjelpetiltak kan iverksettes. Med den nåværende svært vanskelige kommuneøkonomien frykter vi at det vil kunne blir enda mer brannslukking i framtiden, og at forebygging blir nedprioritert. For utagerende og risikosøkende ungdom er det lite tilbud i hjelpeinstansene. Noen av disse ungdommene blir ikke «sett» før de begår lovbrudd og har passert den kriminelle lavalder. Det er eksempler på at barnevernsarbeidere har observert kriminell atferd hos mindreårige uten å ha kunnet gripe inn, fordi de ikke har hatt tilstrekkelig hjemmel til det. I andre tilfeller har det ikke eksistert tilbud som kunne bidra til en positiv utvikling hos ungdom. I arbeidet med barnevernsmeldingen er dette en av de gruppene vi ønsker å fokusere på. Jeg skal selvsagt være forsiktig med å gi generelle råd når det gjelder barn og unge som begår straffbare handlinger, men jeg har tro på at unge mennesker bør få mulighet til å gjøre opp for seg. Blir noe ødelagt, bør det erstattes og repareres. Det bør skje der og da. Vi skal ikke finne oss i det eller forstå barn og unge så altfor godt. Rask reaksjon og erstatning kan virke forebyggende og hjelpe de barna og de ungdommene som begår hærverk. Sagt på en annen måte: Den som kliner ned en vegg med maling, får vær så god å vaske den veggen etter seg. Barn føler faktisk trygghet ved å ha rammer. Dagens barnevern er preget av lite deltakelse fra folkevalgte organer. Det bør derfor vurderes tiltak for å sikre at lokalpolitikere får oversikt over og tar ansvar for tjenestetilbudet til det kommunale barnevernet. Arbeiderpartiet mener at barnevernet er avhengig av politikere med god kunnskap og innsikt. Det er viktig å holde fram i denne debatten at forebygging alltid lønner seg, både økonomisk og menneskelig. Det krever ansvarlige politikere som bevilger midler til en god oppvekst for alle barn og unge uavhengig av sosial bakgrunn.