Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-14:
Norge skal være et land der vi tar vare på hverandre. Det er helt grunnleggende for Arbeiderpartiet. Derfor er vi sterke forsvarere av velferdssamfunnet – og av velferdskommunen. Ordet «kommune» kommer fra latin og betyr «felles», og det er det lokale fellesskapet som gjennom kommunen – en måte å organisere fellesskapet på – hjelper det enkelte medlemmet gjennom hele livet: fra det første møtet med jordmortjenesten, via bruk av barnehagetilbud og skole, forsyning av rent drikkevann og hygieniske avløpssystemer, næringsutvikling og kulturopplevelser, via aktivitetstilbud, trygghet og omsorg etter hvert som vi blir eldre og behovene melder seg, og til det siste hvilestedet på kirkegården, som oftest er kommunal. Penger til kommunene er altså penger til oss selv. Vi bor alle i en kommune. Derfor er det også oss selv det går ut over når høyreregjeringen bruker kommuneøkonomien for å saldere skattekuttene til dem som har mest fra før. I forslaget til statsbudsjett for 2019 legger regjeringen opp til en svært lav vekst i kommunesektorens frie inntekter, en realvekst på kun 0,7 pst., ifølge regjeringens egne tall. Arbeiderpartiet mener dette er for lite når kommunene har store uløste oppgaver innenfor sentrale velferdsområder. Arbeiderpartiet mener at barnehage, skole, eldreomsorg og helsetjenester er viktige tjenester i folks hverdag og det viktigste vi kan bruke fellesskapets penger på. For å bygge ut og styrke disse tjenestene mener Arbeiderpartiet at vi må prioritere en sterk og forutsigbar kommuneøkonomi. Derfor har vi de siste årene foreslått mer penger til kommunene enn regjeringen. Arbeiderpartiet har større ambisjoner enn regjeringen for bedre kvalitet i velferd, omsorg og skole i kommunesektoren. Vi mener det er påkrevd med en kraftig økning i veksten i kommunenes og fylkeskommunenes inntekter. I Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett prioriterer vi derfor en styrking av kommunesektorens inntekter i 2019 med 3,5 mrd. kr utover regjeringens forslag. Veksten fordeles mellom kommunene og fylkeskommunene. Inkludert i denne veksten er en styrking av toppfinansieringsordningen for ressurskrevende tjenester. I tillegg styrker vi de regionale utviklingsmidlene til fylkeskommunene. Høyresiden angriper ikke bare kommunene økonomisk, men også politisk. Det skal privatiseres og konkurranseutsettes – gjerne med EØS som unnskyldning. I regjeringserklæringen heter det at «private tilbydere bør kunne konkurrere om å levere offentlig finansierte tjenester på samme vilkår som offentlige virksomheter». Derfor passer det nok regjeringen ypperlig at ESA har utfordret den norske samfunnsmodellen, hvor norske kommuner leverer brede fellesskapsløsninger på pragmatisk vis. Som svar på den utfordringen fra ESA fikk regjeringen utarbeidet rapporten Like konkurransevilkår for offentlige og private aktører av en arbeidsgruppe ledet av professor Hjelmeng. Hjelmeng-rapporten foreslår byråkratiserende regler som i praksis vil hindre mange kommuner i å gi innbyggerne gode tilbud. Årsaken er altså et ESA-krav som ingen EU-land har måttet gjennomføre. Det åpenbare svaret fra regjeringen – i stedet for å innføre byråkratiserende regler – burde jo være å utnytte det handlingsrommet som finnes. ESA er langt mer pragmatisk enn mange tror. Det handler om politisk vilje. I stedet satser man på en kortsiktig, høyrepolitisk gevinst. Dette mener vi ikke bare er å svikte vanlige folk rundt omkring i landet, det er med på å undergrave oppslutningen om den viktige EØS-avtalen. Og det er det siste vi trenger akkurat nå. Med politiske virkemidler og bruk av både private og offentlige løsninger har vi bygd stein på stein i å skape et godt utbygd velferdssamfunn i Norge. Vi har brukt kommersielle interesser, marked og offentlige løsninger som virkemidler, alt etter hva som ga de beste løsningene. Men denne regjeringen har som uttalt politisk mål at man vil i en annen retning. De vil bygge ned offentlig sektor for å privatisere og kommersialisere – det er et mål å skape mer marked. Der vi har et pragmatisk forhold til å bruke private tilbydere innenfor det offentlige og som et supplement til det offentlige, har denne regjeringen en ideologisk agenda. Markedet og det å legge til rette for kommersielle interesser er ikke et virkemiddel. Det har blitt et mål i seg selv. Det er et mål å gjøre et marked ut av flest mulig sektorer. I Arbeiderpartiet vil vi noe annet. Vi er opptatt av løsninger, gode løsninger for innbyggerne og næringslivet. Derfor vil vi styrke løsningene for fellesskapet – ikke løsninger hvor kvaliteten varierer med størrelsen på lommeboken din eller andre ressurser du besitter – for vi vil at alle skal kunne delta og være med i samfunnet.