Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-11-16:
Jeg vil først ta opp forslagene fra SV som er tatt inn i innstillinga. Etterutdanningsreformen er en av de viktigste sakene Stortinget behandler i denne perioden. SV er stolt av den, fordi det er en sak SV har stått i spissen for, og den er av avgjørende betydning både for enkeltmennesket og for samfunnet. Perspektivene i saken er store. Det er viktige politiske grep som nå er tatt for å få start på en kunnskaps- og kompetansesatsing for det 21. århundre. Det er en av de viktige strategiske bitene i en visjonær næringssatsing. Det er gledelig bred enighet, sjøl om en på noen områder kanskje er litt lunken og skuffer litt i forhold til at man ikke ser at dette er en næringssatsing som de fleste burde være interessert i. Lovhjemmelen er nå på plass på papiret, og nå skal den settes ut i livet. Da tror jeg at det må skje en revolusjon i manges hoder, både hos mange arbeidstakere og hos mange bedriftsledere, kanskje spesielt i offentlig sektor, og det må følges opp av en politisk vilje til å lage en finansieringsordning som sikrer at denne retten skal gjelde alle. I et moderne arbeidsliv vil oppgaver og organisering skifte mye raskere enn før. Kompetanse må fornyes og forandres. Hver enkelt har langt mer å komme med enn det vi har fått vist og utviklet i dag. Evner og talenter ligger ubrukt, kreativitet er ikke utløst. Skal hver og en kunne ta mer makt og styring over sitt eget liv og ikke være prisgitt hva andre finner på, må vi gi den enkelte en kunnskapskapital som ingen kan ta fra dem. Noen kaller det en ny maktfordeling mellom arbeid og kapital at en kan ta med seg kunnskapskapitalen sin og gå dit en vil sjøl og får best betalt for den. Hvis dette skal bli noe annet enn en floskel, må vi altså legge til rette for at denne rettigheten og muligheten til å få livslang læring og etterutdanning er en rett som skal gis til alle, og at det må gis permisjon, slik at man kan få del av denne. Ellers vil man oppleve store klasseskiller mellom folk og mellom regioner og land. For samfunnet og næringslivet er reformen helt avgjørende, for vi er på veg inn i et kunnskapssamfunn. Det som har forundret SV mest ved behandlinga av dette, er at flertallet etter vår mening henger mest igjen i gårsdagens tenkning når det gjelder kunnskapssynet. Flertallet velger å bruke begrepet «yrkesrelatert » om etterutdanning som skal kunne gi rett til permisjon. Det gjør rammene for permisjon altfor trange, og er ikke i tråd med innstillinga fra kirke-, utdannings- og forskningskomiteen da de behandlet reformen, eller i tråd med det som var utgangspunktet for den. Når man kan kombinere kunnskap og kompetanse på ulike, uvante og nye måter – andre måter å gjøre ting på – det er da oppfinnelsene oppstår, det er da de nye måtene å organisere arbeid på oppstår. Jeg tror krysskompetanse på tvers – på nye måter – absolutt vil være et konkurransefortrinn både for den enkelte arbeidstaker og for den enkelte bedrift i framtida. Det er ikke så enkelt å finne ut hva slags kompetanse det egentlig er som er «yrkesrelatert » for en rørlegger f.eks., eller en hjelpepleier. Kanskje et år på teaterskolen eller grunnfag i urdu kunne være like relevant for å klare jobben på f.eks. Ullevål sykehus. Jeg ser ikke bort fra det. For en lærer måtte nesten alt være relevant, for en lærer skal jo kunne formidle det meste. I «mitt tidligere liv » – i barnehagen – må jeg innrømme at jeg drømte om at vi skulle få en snekker, eller noen som kunne snekre, til å jobbe der. Om man som barnehageassistent kunne få en utdanning i snekring, tror jeg det ville være en berikelse. Jeg ser slik på det at kanskje både komiteen og Regjeringen har hatt litt for stor frykt for at man i industrien skulle gå mann av huse for å ta et grunnfag i japansk kunstbroderi eller noe slikt. Jeg trur faren for det er liten. Jeg trur de fleste er opptatt av å styrke seg i det faget man har, men at man skal være mye mer åpen for å kunne se de uvante og utradisjonelle kombinasjonene av fag, og at det vil være en stor fordel i framtida. Så til dette med at bedrifter skal kunne unntas ved forskrift. Jeg ser at flertallet ønsker å være veldig restriktive også på dette området, og jeg er glad for det. Men jeg og SV oppfatter at det som er slått fast i punkt 2 i lovforslaget, er tilstrekkelig og gir bedriftene tilstrekkelig spillerom for å kunne utsette permisjon til det er praktisk mulig å få den gjennomført. Det at noen skal unntas helt, mener vi er i strid med intensjonene i hele reformen.