Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Vi har nettopp nå fått oppskriften fra Arbeiderpartiets parlamentariske leder på hvordan man svarer når man blir utfordret på hva man vil, og hva det koster. Derfor kan det jo være like naturlig for meg å gjøre hennes ord til mine ved å si at Fremskrittspartiet vil gjennomføre sin politikk innen økonomisk ansvarlige rammer, og jeg kan forsikre om at våre prioriteringer står fast. Vi har så langt i denne finansdebatten vært vitne til, hva skal jeg kalle det, en rød-grønn verbal orgie i angrep på opposisjonen. Det er gjerne en teknikk man velger å bruke når velgerne rømmer ens egne partier, og ikke lenger har tillit og tiltro til den sittende regjering. Jeg skjønner at det er ubehagelig, men da burde man kanskje være mer opptatt av å endre på sin egen adferd og sin egen fremtoning og sin egen politikk fremfor å rette alt skytset mot opposisjonen, som dessverre ikke har noen innflytelse over den politikken som føres for øyeblikket. Og da er det også naturlig for meg å stille noen spørsmål: Kan det hende at velgerne faktisk er enig med Fremskrittspartiet, siden de i hvert fall i meningsmålinger velger å si at det er oss de vil stemme på? Kan det hende at de har oppfattet hva vi vil, og overhodet ikke trenger statsministerens eller andre rød-grønne politikeres hjelp til å komme ut av uføret, ved ikke å misforstå? Kan det hende at de rett og slett har fått nok av rød-grønn politikk og vil ha det annerledes? Det burde kanskje regjeringspartiene reflektere noe mer over i sin iver etter å angripe opposisjonen. Jeg vedstår meg hvert eneste komma i Fremskrittspartiets program – jeg ikke bare vedstår meg det, jeg er faktisk veldig stolt av det. Og jeg er egentlig veldig glad for at Arbeiderpartiet er mer opptatt av å snakke om Fremskrittspartiets politikk enn om sin egen. Det gjør det bare mulig for oss på enda flere flater og på enda flere arenaer å få synliggjort enda mer av Fremskrittspartiets svært utmerkede politikk. Problemet til Arbeiderpartiet er allikevel at de ikke får fokuset bort fra seg selv, fordi det fokuset er der hver eneste dag gjennom at velgerne hver eneste dag kjenner på konsekvensene av den rød-grønne politikken. Så merker jeg at man har regnet fælt i regjeringsapparatet og i de rød-grønne partiene. Man har regnet fælt – og synes at 88 mrd. kr er et fint tall å skremme velgerne med. Nå er det litt vanskelig for meg å imøtegå eller debattere disse tallene på Arbeiderpartiets egne premisser, for jeg har jo ikke sett verken forutsetningene for regnestykkene eller konklusjonene – for de er hemmelige. Hvis de ikke er hemmelige, gleder jeg meg til å få utlevert det notatet etterpå. Jeg håper at statsministeren kan komme og gi meg det – det hadde vært veldig hyggelig. Men la meg sette de påståtte 88 mrd. kr i perspektiv i forhold til noen av de løftene, eller mangel på innfrielse av løfter, som kommer fra de rød-grønne. Et eksempel: lyntog – man sier at man skal bygge lyntog. Kostnadsrammen for å bygge det er et sted mellom 300 og 500 mrd. kr. Men det er åpenbart ansvarlig politikk. Eller: Ved å la være å legge til rette for videre utbygging av Heidrunfeltet taper Norge 50 mrd. kr. Men det er vel, siden det er de rød-grønne som definerer det, småpenger. Eller: Vi har analyser som konkluderer med at vi årlig har et tap på et sted mellom 80 og 100 mrd. kr som skyldes manglende effektivitet på grunn av dårlig infrastruktur i vårt samfunn. Det er slike tall vi helst ikke vil forholde oss til. Men 88 mrd. kr, hvis man skal tro tallet som Arbeiderpartiet har regnet seg frem til, som vil gjøre økonomien mer velfungerende, nei, det er uansvarlig. Det er en debatt på helt useriøse premisser, og jeg tror ikke jeg orker å bruke veldig mye mer tid på det, annet enn bare å slå fast at Fremskrittspartiet har ambisjoner om å gjennomføre sin politikk. Det er derfor vi stiller til valg, og jeg er glad for at stadig flere velgere slutter opp om den politikken. Det betyr nemlig at vi kan få en forandring, vi kan få en fornyelse, og vi kan sette de viktigste tingene i samfunnet først. Jeg er veldig stolt av å legge frem – sammen med Fremskrittspartiets finansfraksjon og stortingsgruppe – et alternativt statsbudsjett som setter de eldste først. Eldre mennesker står alltid på dagsordenen i debatt og valgkamp, men de blir alltid tapere i rød-grønne budsjetter. Det kommer ikke Fremskrittspartiet til å godta særlig lenger.