Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-29:
Jeg vet ikke om jeg føler meg helt sikker på at dette lovutkastet som vi nå behandler, fortjener alle de voldsomme og rosende ord som er gitt så langt. For det er viktig når vi skal etablere et nytt utdanningsnivå – jeg velger å definere det som et nytt utdanningsnivå, selv om vi så langt også har teknisk fagskole i dag – at det har tillit hos studenter og ikke minst hos næringslivet, som skal etterspørre de nye kandidatene. Og jeg føler meg ikke sikker på at det flertallet her gjør, er faglig klokt. Det setter en nedre grense til fem måneder, og det overrasker meg litt. Spesielt overrasker det meg i forhold til de som snakker om kvalitet i utdanningen, det å satse på kvalitet og kompetanse. Det er klart at det er begrenset hva slags kompetanse et fem måneders studium – selv om det er et heltidsstudium – kan gi. Jeg skulle nok ønske at flertallet hadde fulgt vårt forslag om å sette den nedre grense for den type utdanning som vi definerer som en fagskole, til ett år. Det ville gitt utdanningen større legitimitet, og det ville ha vært en styrke i forhold til det faglige. Så kan man si at med vårt opplegg ville en del tilbud ha falt ut – ja vel. Men er det så fryktelig galt at det finnes tilbud utenfor det etablerte utdanningssystemet vårt hvor det foreligger entydige og klare definisjoner av hva det skal være, og som ikke har offentlig godkjenning? For oss er det aller viktigst at de utdanningstilbudene som skal godkjennes, har et faglig nivå og er utdanninger som det er behov for i samfunnet. Jeg ser ikke at det er noe problem at det finnes kortere utdanningstilbud – det kan være intern opplæring, det kan være mye rart – som får lov til å leve uten offentlig stempel eller offentlige penger. Altså burde en ha fulgt opp vårt opplegg. Jeg er glad for at komiteen i sin innstilling presiserer og understreker at når NOKUT skal vurdere et utdanningstilbud som søker om godkjenning, skal en legge sterk vekt på sluttkompetanse. En skal inn og vurdere sluttkompetanse, og det er veldig essensielt i den forbindelse. Vi må sikre at de utdanningene som blir godkjent som fagskoler, har en sluttkompetanse som det er bruk for, slik at de som velger den utdanningen, vet at de nå går inn på en utdanning, at de velger et tilbud som er vurdert, som de vet at samfunnet har bruk for, og som gir kompetanse til bestemte yrker. Så det at NOKUT i sine vurderinger skal vektlegge sluttkompetanse, og at vi har understreket det så sterkt, er viktig. Dessuten er jeg glad for at komiteen understreker veldig sterkt progresjon, at det skal være en sammenheng i våre utdanningsløp. Ett av de problemene vi har i forhold til både grunnskole, videregående skole og høyere utdanning, er at vi ikke har fått til overgangene godt nok – det er ikke god nok sammenheng i våre utdanningsløp. Nå understreker komiteen veldig sterkt når det gjelder de som søker om godkjennelse som fagskole, at det som hovedregel skal være en progresjon fra videregående skole opp til denne fagskolen, at det skal være en sammenheng, og at de skal bygge på hverandre. Det er veldig viktig, og det blir en sentral sak for NOKUT i de vurderingene som de skal gjøre. Jeg er dessuten glad for at komiteen nå understreker at vi skal ta vare på teknisk fagskole – at det skal finnes teknisk fagskole i hvert fylke, eventuelt at fylkene samarbeider om dette – og at dette blir en viktig sak for departementet, for jeg regner med at departementet også i det videre vil følge opp den sterke merknaden og de klare synspunktene som komiteens flertall har på akkurat dette området. Jeg er også glad for at det er en samlet komite som sier noe om studentrettigheter, at vi også for denne typen utdanning ønsker å gi studentene de samme rettigheter i forhold til arbeidsmiljø. Det er litt uklart ennå om det blir flertall for dette – jeg er spent på hvorledes Fremskrittspartiet vil stemme. Jeg håper fortsatt at det skal bli flertall for å sikre studentrepresentasjon med fulle rettigheter i styrene. Helt til slutt registrerer jeg at flertallet går lenger enn departementet. Det begynner å bli en vane etter hvert, føler jeg, at det er vi i opposisjonen som må støtte departementet, forsvare statsråden, når det gjelder økonomi, mens stortingsflertallet går litt andre veier enn det som statsråden har lagt opp til. Dette begynner å bli en vane, og det synes jeg er litt merkelig.