Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2010-03-11:
Jeg vil takke interpellanten for denne muligheten til å få fram forskjellene mellom de ulike partienes politikk for landbruket og for distriktene. Jeg vil også takke statsråden for et godt og utfyllende svar. Jeg må si at jeg synes det er rørende at Fremskrittspartiet bekymrer seg over tomme gårdsbruk, når partiet samtidig ville redusere jordbruksavtalen med 7,5 milliarder kr i 2010. Dette tilsvarer et kutt i vederlaget til arbeid og egenkapital i jordbruket med om lag 70 pst. eller 129 000 kr pr. årsverk i 2010 – noe som særlig ville rammet unge brukere og de som har satset på næringen med nyinvesteringer de siste årene. Kuttforslagene i støtte, kombinert med de andre forslagene, ville etter en konkursbølge sentralisere landbruket i Norge rundt de største byene, mens det ikke ville være mulig å opprettholde noe landbruk i resten av landet. Det hjelper heller ikke med omstillingsstøtte, som Fremskrittspartiet foreslår, dersom grunnlaget for landbruket er borte. Jeg synes det er merkelig at Fremskrittspartiet snakker om å styrke grunneiers disposisjonsrett, når de samtidig vil avvikle landbruket og dermed rive ned grunnlaget for levende bygder rundt om i landet. Dette er sannheten om Fremskrittspartiets politikk for landbruket, distriktene og grunneierne. Med denne bakgrunnen kan man med rette spørre om Fremskrittspartiets bekymring over tomme gårdsbruk og grunneiere snarere er rene krokodilletårer enn reell bekymring. Fremskrittspartiet vil også avvikle omsetningsloven og markedsregulering til fordel for et rent markedsbasert omsetningssystem. Dagens markedsordninger bidrar til å gi stabile og forutsigbare priser for både bonde og forbruker. Uten regulering vil prisene variere betydelig, og det er verken produsent eller forbruker tjent med. Ustabile priser, og dermed inntekter, vil påvirke risikovurderinger og investeringslyst. Når det gjelder de gårdsbrukene som i dag ikke er bebodd, deler jeg ikke representanten Bredvolds syn om at det er lovgivningen som er årsaken. Jeg tror tvert imot at dersom reguleringene skulle bli fjernet, legges det til rette for at mange flere gårdsbruk enn i dag vil bli tatt i bruk som fritidseiendom. Senterpartiet er helt klar på at det politiske målet må være å legge til rette for at ressursene de tomme boligene representerer, blir utnyttet til å sikre bosetting i sårbare lokalsamfunn. Vi er opptatt av levende bygder og å legge til rette for positiv utvikling i distriktene. Dersom eieren selv ikke bruker gården til bolig eller næring, mener vi i Senterpartiet at vi må stimulere til å få gården eller boligen på salg. I tillegg må de som ønsker å bo i huset, få reell mulighet til å kjøpe. De må ikke konkurrere på pris med eiere som vil bruke eiendommen til fritidsformål. Skal bosettingen sikres på sikt, må det dessuten finnes eller skapes arbeidsplasser for dem som skal bo i husene. Statsråden nevnte i sitt innlegg at flere regioner og kommuner har satt i gang målrettet prosjektarbeid for at fraflyttede bruk får fast bosetting. Sammen med målrettet bruk av dagens lovgivning kan det føre til at de som ønsker det, kan skaffe seg en bolig til å bo i uten å bli utkonkurrert av folk som ønsker å kjøpe seg en hytte. Det er viktig å se på hva det enkelte parti står for i praktisk politikk, og forslagene til Fremskrittspartiet i statsbudsjettet for 2010 viser helt klart hva partiet står for i landbrukspolitikken. Det er verd å merke seg for alle. Senterpartiet er ikke villig til å rasere landbruket, slik Fremskrittspartiet legger opp til. Vi vil fortsatt kjempe for en politikk med levende bygder og landbruk i hele landet.