Rune E. Kristiansen (Arbeiderpartiet), 1999-03-16:
Jeg tror jeg vil starte med å si – som også enkelte har vært innom – at fra høsten 1999 vil tallet på barn med innvandrerbakgrunn i grunnskolen i Oslo ligge på ca. 28 pst. Det sier noe om de utfordringer vi står overfor. Jeg føler at man skal opptre med en viss ydmykhet i forhold til de problemområder som vi debatterer her – og ofte har debattert tidligere – knyttet til integrering, språkopplæring, retten til arbeid, retten til godkjent utdanning osv. Men det er en ting som ofte blir borte, og det er: Er det vi politikere som har funnet på den løsningen at morsmålsundervisning er nødvendig? Der har jeg stor respekt for dem som til daglig er i den norske skole. Det er de som har førstehåndskjennskap til behovet for morsmålsundervisning eller ikke. Så kan man i Stortinget –det er sunt – godt være uenig i en del gitte retningslinjer som Stortinget trekker opp i forhold til lærerorganisasjonene. Men det er ikke én lærerorganisasjon eller pedagog som har hatt kontakt med denne komiteen eller tidligere utdanningskomiteer, som ikke har understreket nødvendigheten av at morsmålsundervisning er en forutsetning hvis vi skal lykkes i å nå de mål Stortinget og samfunnet for øvrig har trukket opp i forhold til de utfordringer vi står overfor. Jeg vil gjerne understreke at en del andre – ikke minst i Fremskrittspartiet – bør tenke gjennom fra hvilke kilder en stortingskomite ofte henter sitt grunnlag for å fatte vedtak. Jeg sa det var en kjempeutfordring. Vi har prøvd å møte den gjennom stortingsvedtak, og er nå inne i et prøveprosjekt med gratis korttidsbarnehage i en bestemt bydel i Oslo. Grunnlaget for det var nettopp at vi så behovet for at norskopplæring må startes tidligere enn i den obligatoriske grunnskolen. Hva det prosjektet vil føre fram til, er det ingen som vet ennå, for det er nylig etablert. Men det var i hvert fall en klar tanke bak det. Jeg er glad for at meldingen bygger på de prinsippene Stortinget har trukket opp før. Jeg kan ikke se at det er noe vesentlig annet enn tidligere stortingsbehandlinger, evalueringer etc. som Regjeringen her tar fatt i og fører fram for Stortinget. Det er altså en bred politisk enighet rundt meldingen – bortsett fra Fremskrittspartiet, som har en helt egen kanal i denne sak som i alle andre saker knyttet til innvandring/integrering. Derfor er jeg svært skuffet, men ikke overrasket over at Fremskrittspartiet nå trekker barnevernet inn på den måten de her gjør. Vi har helsestasjoner i Norge, vi har førskoler etc. som har som oppgave både å fange opp de ting som må rettes opp, og å være bindeledd til foreldrene. Jeg er glad for at den tverrpolitiske enigheten som er i Oslo, også gjør seg gjeldende i Stortinget. Til saksopplysning for Fremskrittspartiet står Fremskrittspartiet i Oslo sammen med Høyre, Arbeiderpartiet, Venstre og de andre partiene – bortsett fra SV, som vil gå noe lenger – i forhold til retten til morsmålsundervisning. Jeg håper vi i hvert fall i Oslo får videreført den delen som bystyret har trukket opp, og at Fremskrittspartiet fortsatt vil være aktivt med og se på morsmålsundervisning som et hjelpemiddel for å lære norsk. Den nøkkelen må fortsatt stå i døren inntil vi har lyktes i å komme så langt at morsmålsundervisning kan tones langt mer ned i grunnskolen. Men det er ikke aktuelt i dag, når tallet er så høyt som det er. Det er vanskelig å ta en debatt knyttet til bare morsmålsundervisning. I de problemstillinger enkelte har tatt opp her, er det klart at det også går på norskopplæring for voksne, det går på så mange områder. Men jeg er i hvert fall glad for den enigheten som ligger i det som flertallet står bak i innstillingen, og også Regjeringens håndtering av tidligere fattede vedtak her i Stortinget.