Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-05:
Politikken vi fører på asyl- og flyktningfeltet, er svært viktig, fordi dette handler om mennesker i nød. Vi har internasjonale forpliktelser til å ta imot mennesker som trenger vår beskyttelse. Vi skal ha en konsekvent, rettferdig og rettssikker flyktning- og asylpolitikk i tråd med Soria Moria-erklæringen. Hva betyr så det? Det betyr bl.a. at vi har et kompetent og effektivt apparat som er i stand til å behandle sakene innen rimelig tid. Det betyr at de som trenger beskyttelse, skal få det. Det betyr rask retur, helst frivillig, for dem som ikke har krav på beskyttelse. Det er en menneskerett å søke asyl. Derfor er det også svært viktig at asylpolitikken vår er tydelig og forutsigbar. Ingen er tjent med at et stort antall mennesker uten behov for beskyttelse likevel forsøker å få opphold på dette grunnlaget. Ingen er tjent med at personer uten lovlig opphold forblir i Norge. Det er alle enige om. Siden den rød-grønne regjeringen overtok i 2005, har det vært jobbet systematisk med å få ned antallet grunnløse søknader, få kontroll med restansesituasjonen hos utlendingsmyndighetene og få en raskere effektuering av avslagene. Denne politikken begynner nå å gi resultater. Antall asylsøkere har gått ned, UDI behandler for første gang på lenge flere saker enn de får inn. Det vil også komme dem til gode som skal bli, i form av økte ressurser til raskere bosetting og en bedre integrering. Det vil dessuten gi rom for å øke antall kvoteflyktninger, som kanskje er den svakeste gruppen av alle. Venstre signaliserer med noen av sine forslag i denne saken et ønske om å reversere denne politikken, med de konsekvensene det vil få, bl.a. for framtidige asylsøkere. Det er et dårlig signal å gi, at bare du greier å holde deg i Norge lenge nok uten lovlig opphold, får du bli. Det vil føre til ny vekst i søkere uten beskyttelsesbehov. Det vil føre til at enda flere setter livet sitt på vent i et forsøk på å unndra seg retur, i stedet for å bruke de returprogrammene som finnes. Det vil svekke legitimiteten til asylpolitikken. Det er bare de med behov for beskyttelse som taper på det. Rettssikkerheten svekkes hvis det blir premie for å oppholde seg ulovlig i landet. Samtidig er det ikke vanskelig å erkjenne at asyl- og flyktningpolitikken reiser mange dilemmaer av menneskelig art. For det første gjelder det lengeværende barn, for det andre gjelder det mulighetene for nødvendig helsehjelp, og for det tredje gjelder det retten til nødhjelp. Barn er ikke ansvarlig for foreldrenes handlinger. I forbindelse med Stortingets behandling av den nye utlendingsloven ble det uttrykkelig sagt at hensynet til barns beste skulle tillegges større vekt enn etter den gamle loven. Det kommer klart til uttrykk både i proposisjonen, i lovteksten, i debatten i Stortinget og i de etterfølgende forskrifter. Barnekonvensjonen gjelder, og regjeringen har igangsatt et eget meldingsarbeid om barn på flukt, der ytterligere tiltak vurderes. Retten til nødvendig helsehjelp er nå til behandling gjennom planlagte endringer i prioriteringsforskriften. Saken har vært på høring og er til behandling i regjeringen. Når det gjelder forslag 5, der Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet ikke ønsker å være med på alle merknadene til Høyre og Kristelig Folkeparti, er det fordi vi mener at den opplistingen som er gjort i forhold til utlendingsloven § 38, er god nok opplisting, og vi ser ikke noe behov for ytterligere utredning av grunnlaget for den paragrafen. Når det gjelder økonomisk nødhjelp etter lov om sosiale tjenester, omfatter den også personer som oppholder seg ulovlig i Norge. Subsidiaritetsprinsippet fortolkes imidlertid slik at personer som har mulighet til livsopphold på andre måter, ikke har rett til økonomisk stønad. Personer som har søkt asyl, skal ha tilbud om innkvartering. De har derfor ikke rett til stønad fra kommunen. Personer som har fått avslag på asyl, kan få tilbud om innkvartering. Justisdepartementet har instruert UDI om at disse skal få slikt tilbud, sist i januar i år. De vil derfor heller ikke ha rett til stønad fra kommunen. Personer uten lovlig opphold som aldri har søkt asyl i Norge, får heller ikke tilbud om innkvartering. De vil ha krav på nødhjelp og eventuelt botilbud etter sosialtjenesteloven. Til slutt et par ord om to av de andre forslagene som reises: Mæland-utvalgets utredning er på høring. Utvalget har gjennomgått klageordningen i utlendingssaker. Forslaget om købytte, fra asylsøker til arbeidsinnvandrer, for personer som oppholder seg i Norge, tiltres ikke. Flertallet ønsker ikke å bidra til at asylinstituttet undergraves på denne måten. Den løsningen som ble valgt i forbindelse med Maria Amelie-saken, er etter flertallets mening en bedre løsning. Asylpolitikken ligger fast. I stedet ble det gjort endringer i reglene om arbeidsinnvandring. Denne saken og andre saker viser at det både er mulig og ønskelig å justere regelverket dersom vi ser at det gir utilsiktede virkninger. Flertallet vil fortsatt være en garantist for en konsekvent, rettferdig og rettssikker flyktning- og asylpolitikk.