Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2007-11-13:
Reiselivsnæringen er en av de sterkest voksende næringene i verden, men står samtidig overfor store utfordringer her i Norge. Reiseliv er en betydelig distriktsnæring, en viktig tilleggsnæring til nedadgående sysselsetting i jordbruket, og det er snakk om mange viktige kvinnearbeidsplasser. Det blir sagt at sysselsettingen innen reiselivet er større enn den er innen både fiskerinæringen og landbruket i Finnmark. Regjeringen har sagt at det skal satses på en reiselivsnæring som skal gi helårsarbeidsplasser. Det er viktig og må tas på alvor. Dessverre ser vi at det er langt mellom ord og handling. Hvordan kan vi bidra politisk til å skape helårsturisme og næringsaktivitet i de mange små bygdesamfunn som i dag lever av og pulserer av turisme kun i løpet av noen korte sommermåneder? Et godt eksempel er turistbygda og reiselivsfyrtårnet Geiranger i Geirangerfjorden, som er innlemmet i UNESCOs eksklusive verdensarvliste. Geiranger med sine 230 innbyggere, der ca. 45 er ansatt på Union Hotel, lever og pulserer i dag mer eller mindre hele året, dette takket være kurs og konferanser ved hotellet i vinterhalvåret. Det er et ønske å kunne fordele turismen over større deler av året for å avlaste de mest hektiske sommermånedene. Det er en selvfølge at med ca. 500 000 besøkende turister årlig er det selve bygda Geiranger som er hovedpulsåren, og som må fungere for at UNESCOs verdensarvstatus skal bestå og få ankerfeste også i framtiden. Usikkerheten og utfordringene som bygdefolket og den største arbeidsplassen, Union Hotel, lever med, er at det årlig går flere ras på rv. 63 mellom Eidsdal og Geiranger. Rv. 63 er den eneste helårsforbindelsen som hotellet og bygda har med omverdenen. At bygda ofte isoleres opptil flere uker av gangen i vinterhalvåret, bidrar til å svekke Geiranger som reiselivsprodukt. Det bidrar til avbestillinger og store økonomiske tap, ikke bare for hotellet, men også for det lille, men svært viktige og sårbare lokalsamfunnet. Dersom hotellet må gå tilbake til vinterstenging, vil det bidra til utrygge arbeidsplasser og fare for fraflytting. UNESCOs verdensarvstatus, som Geirangerfjorden fikk i 2005, er tuftet på et levende lokalsamfunn, samt bevaring av natur og kultur. Stengte veier deler av året og fraflytting kan bidra til at landbruket legges ned og samfunnet dør ut. Kulturlandskapet gror igjen, og Geiranger som nasjonalt reiselivsfyrtårn vil få en sterkt vedvarende forringelse. Reiselivsfyrtårnet Geiranger er av stor betydning for hele nasjonen Norge. Skal vi i framtiden på en god måte ivareta slike unike turistperler, må vi tenke turisme på helårsbasis, men da må det tenkes nytt. Jeg har derfor lyst til å utfordre statsråden ved å foreslå at området Geiranger og Geirangerfjorden blir et pilotprosjekt for Regjeringen, og at Regjeringen bidrar slik at det kan tilrettelegges for helårsturisme, uten fare for vinterstengte veier grunnet rasfare. Jeg har tidligere tatt saken om vinterstengte veier inn til Geiranger opp med statsråden, da jeg mener at statsråden er rette vedkommende i kraft av å være næringsminister. Dessverre gikk det som jeg fryktet. Statsråden sendte spørsmålet videre til Samferdselsdepartementet, som igjen viste til Nasjonal transportplan og til prioriteringer lokalt. Da er vi dessverre like langt, for ventelistene for midler til rassikring i Møre og Romsdal er lange som et ondt år. Den største utfordringen for reiselivsnæringen er at næringen på en måte lever i et ingenmannsland. Utfordringene skyves i dag fra departement til departement uten at noen tar ansvar og tenker helhet. Arbeidet med en nasjonal strategi for reiseliv må derfor koordineres mellom alle berørte departementer. Det er her snakk om minst seks–åtte departementer. Jeg ønsker å stille statsråden følgende spørsmål: Vil statsråden løfte fram verdensarvområdet Geiranger, og gjøre den lille bygda til en pilot innen reiseliv, med tanke på det å kunne drive helårsturisme i framtiden uten fare for vinterstengte veier grunnet rasfare? Regjeringen har sagt at den vil satse på helårsturisme i bygdene. Jeg håper å få et positivt svar fra statsråden. For øvrig vil jeg si at jeg var på samme verftskonferanse i Ålesund som statsråden var på, og jeg må innrømme at jeg ikke klarer å huske den samme hallelujatalen som statsråden her refererte til. Tvert imot var de ikke glad for rederibeskatningen.