Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 1999-06-17:
SV er glad for den vilje som både Regjeringen og stortingsflertallet har til å bevilge mer for å løse de ufattelige humanitære tragediene som er kommet i kjølvannet av krigen i Kosovo. Når vi likevel fremmer forslag om en økt bevilgning, er det fordi den fullmakten som vi opprinnelig hadde foreslått, og som jeg vel oppfatter at Regjeringen responderer på i sitt forslag om fullmakt, av forskjellige grunner ikke ble akseptert av stortingsflertallet. Vi har erfaring fra en rekke andre kriger og konflikter for at det det egentlig trengs aller mest penger til, det får minst midler. Bosnia er et veldig godt eksempel på det, hvor det hele tiden har vært slik at midlene til den militære innsatsen langt, langt har oversteget midlene til de humanitære og sivile formålene. Hvis vi ser på Norges bevilgninger til Kosovo, er situasjonen den at krigen er fryktelig dyr, mottak av flyktninger i Norge er enda dyrere, mens beløpet som er satt av til den humanitære innsatsen, fortsatt er det laveste. Ser man på andre nasjoner, er selvsagt dette misforholdet dramatisk mye større. Grunnen til at SV foreslår et økt beløp nå, er at vi ønsker å vise dette tydelige dilemma at det er så utrolig mye lettere å få penger til å føre krig, til å sette inn fredsbevarende og fredsopprettende styrker og til og med til å ta imot flyktninger i Norge. Dette er ingen kritikk, for tvert imot var det helt nødvendig og riktig både å føre denne krigen og også å ta imot flyktninger i Norge når Makedonia kom i den situasjonen som oppstod der. Men det er alltid mye vanskeligere å få penger til den nødvendige gjenoppbyggingen og ikke minst til de tiltakene som kunne forebygd og hindret krig og konflikt på forhånd. Dette misforholdet ønsker vi å påpeke gjennom vårt forslag, og vi mener også at hvis Stortinget nå gikk ut med et mye tydeligere signal om Norges vilje til å bevilge beløp som monner, ville det være lettere å få slike beløp fra andre land, underforstått at Norge alene ikke kan løse de humanitære problemene i Kosovo, men at et stort bidrag fra Stortinget kan gjøre det lettere å få penger fra EU, fra USA, som ser ut til å ha liten vilje til å betale for dette, og fra andre steder. Så advarer jeg mot overdreven optimisme med hensyn til hvor raskt det vil bli mulig å få flyktningene hjem. Svært mange, særlig folkeopinionen, har en slags forestilling om at når krigen nå er over, vil flyktningene i stor skala kunne vende nærmest umiddelbart tilbake. Det er en farlig forestilling som kan føre til skuffelser og misforståelser framover. Dette vil ta lang tid. Det vil koste mye penger, og det er positivt og bra at Regjeringen og stortingsflertallet viser vilje til å forstå det og forhåpentlig vil komme tilbake med økte bevilgninger, enten i et ekstraordinært møte i løpet av sommerferien eller i forbindelse med budsjettbehandlingen til høsten. Videre deler jeg det synet som flere har vært inne på, at det er åpenbart at skadene i Kosovo er de største. Det er selvsagt forskjell på et sted hvor krigsskadene skyldes at militser og bander har gått fra hus til hus, sprengt disse husene eller tent på dem, og et sted hvor skadene er påført gjennom bombing, selv om det ble gjort en god del feil under bombingen. Vi har én eneste erfaring de siste tiårene fra Balkan, og det er at hvis vi løser konfliktene så å si én for én, forsøker å gå inn først i Bosnia, så i Kosovo og før det igjen i Slavonia, Krajina, Kroatia osv., så kommer vi ingen vei. Det hele må løses i en sammenheng. Derfor er det nå behov for en gjenoppbyggingsplan for hele Balkan, ikke bare for Kosovo, men selvsagt med Kosovo i fokus. Serbia må ikke isoleres. Jeg tror det er mye større grunn til å tro at den serbiske befolkningen vil kvitte seg med Milosevic hvis vesten nå opptrer overfor dem med sol og varme framfor med vind og kulde. Jeg advarer også mot det Jan Petersen var inne på. Han snakket som om Milosevic har vunnet frie valg i Serbia. Det har ikke vært frie valg i Serbia i noen reell forstand. Det er ikke frie valg i et land hvor regjeringen kontrollerer radio og fjernsyn og bruker disse hvert eneste sekund i sin propaganda. Riktignok har folk lagt stemmesedler i urnene, og de er blitt talt opp riktig, men det er ikke det samme som frie valg. Ingen har anerkjent valgene i Serbia som helt ut frie, og det bør ikke vi heller gjøre. Milosevic i sin nye posisjon er for øvrig heller ikke engang valgt. Til slutt vil jeg si at det aller farligste nå er at vi bare konsentrerer oss om Kosovo. Vi må ikke glemme at det er flere internt fordrevne i Angola enn det er flyktninger fra Kosovo. Det er langt flere drepte i krigen mellom Eritrea og Etiopia enn det er i den siste krigen på Balkan. Bare i et bittelite land som Kongo/Brazzaville alene er det antakelig flere internt fordrevne enn hva det er i Kosovo. Vi må ikke nå bare konsentrere oss om Kosovo og glemme alle disse andre konfliktene.