Trine Skei Grande (Venstre), 2012-04-16:
Personvernet har vel egentlig aldri vært så truet som det er akkurat nå. Det viser hvor viktig det er at vi har et aktivt datatilsyn, og hvor viktig det er at vi har kontrollmekanismer som skal ta vare på dette. Jeg har spesielt lyst til å løfte fram tre områder der vi ser store utfordringer. Det ene gjelder barn og personvern. Vi har i dag mange ordninger som gjør at barn kan overvåkes. Vi har skolesystemer, og vi har systemer for foreldre som gjør at barn kan overvåkes – alt med gode intensjoner. Det jeg er engstelig for, er hvordan vi over tid undergraver respekten for det å ha et privatliv – når vi faktisk ser at vi uten blygsel kan overvåke barn og fortelle barn at deres privatliv ikke er noe verdt. Hva slags generasjon er det vi får da, når ungdommer som vokser opp, har blitt utsatt for en sånn overvåking, der privatlivet deres ikke er noe verdt? For min generasjon husker jeg det var store debatter – i media også – om det var riktig at foreldre leste dagbøker når de fant dem. Min mor fortalte at hun syntes det var feil å lese dagbøker, sjøl om man fant dem. I dag har vi ordninger som gjør at foreldre kan overvåke all kommunikasjon og f.eks. hvor barn er til enhver tid. Jeg tror at barn også har rett til et privatliv. En annen stor utfordring er helseregistre, hvor lett veldig privat og veldig ømtålig informasjon kan komme på avveier. Så er det hele den dingseverdenen vi blir omgitt av, der vi har utrolig mange muligheter gjennom bruk av både laptop-er, iPad-er og smarttelefoner til veldig mange morsomme, veldig mange underholdende og veldig mange forenklende grep i hverdagen. Men det begrenser oss også til å være veldig utsatt som reklameobjekter, der man kan hente inn informasjon fra alle sider. Jeg vil få nevne et eksempel: Vi har banker og kredittbyråer, som kan sirkle rundt på sosiale medier, på kortbetaling, på mobilapplikasjoner, på alle mulige dingser som gjør at du i framtida får boliglån basert ikke bare på betalingsmønsteret ditt, men også på hvor fornuftig vennene dine bruker lommeboka, om du kjøper sunn nok mat, om du er produktiv nok, eller bruker Facebook mens du faktisk sitter i arbeidstida. Det er mye informasjon som kan samles rundt det, og som kan brukes til å krenke privatlivet – sjøl om også alle disse dingsene fører til mye positivt når det gjelder både forskning, forretningsmodeller og det å gjøre dagen vår morsommere. Venstre har i dag lagt fram et forslag for å sikre norske borgeres eiendomsrett over egne data. Dette er noe som EU-kommisjonen har lagt fram for parlamentet. Vi mener at dette er en veldig viktig rettighet, og at det er viktig at parlamentet stadfester en sånn rettighet på et tidlig tidspunkt. Vi er i ferd med å miste kontrollen over data vi har. Vi har stadig mer kunnskap om hverandre, men vi har mindre muligheter til å gå inn og samtykke og muligheter til å trekke tilbake data – det å trekke tilbake opplysninger om en sjøl, og å si at det man faktisk har lagt ut sjøl, er ens egen eiendom. Det er noe grunnleggende i den utviklinga vi ser, som gjør det vanskeligere og vanskeligere i det hele tatt å få muligheten – eller retten – til å bli glemt. Vi må her være i forkant av teknologien og ikke henge etter. Så mener jeg det er et veldig viktig prinsipp at hver enkelt borger også skal ha kontroll over informasjon som er lagt ut av andre, enten det er av det offentlige eller av næringslivet. Når vi nå ser at rekrutteringsselskap med offentlighetsloven i hånd kan be om å få utlevert data om uteksaminerte studenter ved norske universiteter, er det noe alvorlig galt med hele synet på eiendomsretten til informasjonen om seg sjøl. Derfor tar jeg opp Venstres forslag.