Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-15:
Jeg har fått tildelt 20 minutter i denne debatten. Jeg kan signalisere med én gang at her blir det debattid til overs. Denne debatten har nå preget media og Stortinget i snart ett og et halvt år. Personlig anser jeg hele denne saken som utdebattert, men jeg vil prøve i korte trekk å gjøre rede for Fremskrittspartiets formål og deltakelse i saken. For ett år siden, i den første operarunden, var anslaget for en opera i Bjørvika 1,4 milliarder kr. Jeg satte også den gangen store spørsmålstegn ved dette anslaget. Jeg tror jeg den gangen opptrådte ganske så beskjedent med et anslag på nærmere 2 000 mill. kr. Nå når jeg ser at anslaget i proposisjonen er økt med 400 mill. kr på ett år, tar jeg selvkritikk på at jeg var for beskjeden i fjor. Men jeg tar det samtidig som en bekreftelse på at min skepsis i fjor var berettiget. Når nå også representanten Grethe Fossum og representanten Ola T. Lånke gjennom media gang på gang presiserer at årets anslag ikke må forveksles med rammer, er jeg ikke i tvil om at mitt beskjedne anslag i fjor på 2 000 mill. kr ikke bare var beskjedent, man kanskje i tillegg naivt. Jeg tror ikke at jeg tar for store ord i munnen når jeg påstår at når flertallet i denne salen, bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre, vedtar en eventuell bygging av en opera i Bjørvika ferdigstilt i 2008, vil regningen de skal presentere for det norske folk i valgkampen 2009, lyde på noe helt annet enn 1 800 mill. kr. Det er mer nærliggende å tro at det kanskje vil ligge en regning på bordet på nærmere 3 000 mill. kr. Eller la meg si det på en annen måte. Hvert år fremover til og med 2008 må norske skattebetalere innbetale 550 mill. kr til bygging og drift av opera i Norge. 550   mill. kr – 170 mill. kr til drift og 375 mill. kr til investeringer til den nye operaen. Jeg formoder også at de samme partiene skal finne dekning for disse midlene. Og her må jeg skuffe representanten Fossum litt. Hun var så glad for at vi i denne debatten ikke gjentok våre prioriteringer. Men nå skal jeg gjøre det. La Fremskrittspartiet disponere disse 550 mill. kr., så skal alle vår sykehus ha topp moderne utstyr i 2009, alle våre eldre skal etter ønske få enerom, skolene våre skal oppdateres til forsvarlige utdanningsinstitusjoner osv. Jeg er klar over at spesielt representanten Fossum vil kalle dette populistisk og si at vi prøver å sette grupper opp mot hverandre, men for Fremskrittspartiet handler det om prioritering. Det er interessant å merke seg at hvis vi går tilbake til februar 1997, hadde Dagbladet et oppslag med forhenværende statsminister Thorbjørn Jagland, der det står: Nei til opera, ja til enerom. Jagland ville på offensiven. Han slo det klinkende klart fast at det ikke ble noe operabygging for Arbeiderpartiets del i denne perioden før Arbeiderpartiet hadde innfridd sitt løfte om at alle eldre etter ønske skulle få enerom. Jeg tror ikke det løftet er innfridd, men det er tydelig at før en valgkamp er alt mulig i Arbeiderpartiet. Så til årets debatt om Operaen. Ved framleggelse av proposisjonen innså jeg og Fremskrittspartiet at vi ikke kunne hindre et vedtak om bygging av opera, på lik linje med det vi fikk til i fjor. Dette på grunn av at Regjeringen og statsråden på en måte spilte ut alle kortene sine og gjennom det lot Arbeiderpartiet få bukten og begge endene ved å signalisere subsidiær stemmegivning for Bjørvika. Fremskrittspartiet har på grunn av dette fått i gang en dialog med regjeringspartiene i håp om å få redusert kostnadene for norske skattebetalere. Dette har også ført fram. Fremskrittspartiet har gjennom denne prosessen fått bevist, fått bekreftet, at det er mulig å få bygd en opera med en utforming, et innhold og en kvalitet i tråd med det som er ønskene i proposisjonen, til en langt lavere pris. Men uansett om prisen ble redusert, må staten fortsatt bidra med over 1 milliard kr til dette prestisjebygget. Det var dette Fremskrittspartiets stortingsgruppe sa nei takk til. Vi kunne ikke akseptere så store offentlige utgifter. Når så Fremskrittspartiet har avklart sitt ståsted i saken, dukker det opp en hel masse usaklige argumenter om ansvaret. I fjor fikk jeg og Fremskrittspartiet massiv kritikk fordi vi la opp en strategi hvor vi ventet med å legge fram standpunktet vårt til vi kom i salen. I år sa jeg ganske tidlig at jeg hadde intensjoner om at Fremskrittspartiets standpunkt skulle legges fram på et tidspunkt som gjorde at det store flertallet i salen fikk ta ansvaret for å plassere Operaen. Det har vi gjort! Men når det gang på gang i det flere representanter har sagt, avspeiles at Fremskrittspartiet på en måte skal stilles ansvarlig for at det nå blir bygd opera i Bjørvika, føler jeg behov for å avklare dette kort. Jeg hadde ærlig talt ikke trodd at det var nødvendig å presisere for Stortingets representanter at det er flertallet for et vedtak som også må ta ansvaret, men slik er det altså: Det er 165 representanter i Det norske storting. Fremskrittspartiet har 25 av disse – selvfølgelig altfor lite, hvis du spør meg, men det er situasjonen. Fremskrittspartiet vil i dag, som det eneste partiet, stemme mot en statlig bygging av opera. Altså har Stortinget med et flertall bestående av 140 representanter, fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre, Senterpartiet, SV og Venstre, bestemt at det skal bygges et operahus – her har jeg satt spørsmålstegn ved representanten Bastesen. At Fremskrittspartiet står fast ved sine vedtak også når det gjelder flertallets uenighet om plasseringen, tilsier selvfølgelig ikke at vi, som i denne sammenhengen blir som en liten gruppe å betrakte, skal bære noe av ansvaret for dette massive flertallets vedtak. Hvis en slik praksis skulle innføres i Det norske storting og det norske demokratiet – at man uansett måtte ta ansvaret for hvilket som helst flertalls uansvarlige vedtak og prioriteringer – ville det jo skremme vannet av noen hver med tanke på å gå inn i politikken. Hvis regjeringspartiene er opptatt av ansvarlighet i forhold til usikkerheten omkring kostnadene ved Bjørvika, som de er så opptatt av å gi uttrykk for når det gjelder Fremskrittspartiet, må de bevise denne usikkerheten, de må bevise det ansvaret som de prøver å dytte på Fremskrittspartiet, gjennom å stemme mot Bjørvika-alternativet. Det er ikke sånn at det eksisterer noen ekstern kraft som tvinger verken Kristelig Folkeparti eller noen av de andre partiene i Regjeringen til en slik stemmegivning. For Senterpartiets del har jeg imidlertid registrert en sånn kraft, og den kommer fra deres tillitsvalgte og partifrender i distriktene. Regjeringspartiene har fortsatt en mulighet til å vise en snev av ansvarlighet og gjennom dette legge hele ansvaret dit det hører hjemme: hos Arbeiderpartiet – Arbeiderpartiet, som gjennom representanten Grethe Fossum gang på gang prøver å klistre et usikkerhetsmoment ved Fremskrittspartiets standpunkt i denne saken. Grethe Fossum representerer Norges største parti, Arbeiderpartiet, og de har faktisk ennå ikke selv forstått hvorfor de ønsker Bjørvika – det er nesten så jeg mistenker Grethe Fossum og resten av Arbeiderpartiet for å ha et inderlig ønske om at Fremskrittspartiet skal støtte Vestbanen for å avlaste Arbeiderpartiets fremtidige samvittighetsnag, som sannsynligvis vil komme fram etter hvert som prisanslagene for Bjørvika vil stige fram mot ferdigstilling i 2008. Men jeg skal love: Det skjer ikke. Arbeiderpartiet skal, sammen med de øvrige partier som skaffer flertall for Bjørvika, få ta det ansvaret selv. For Arbeiderpartiets argumentasjon og standpunkt – som egentlig er utformet av Oslo Arbeiderparti, og som har, som det er sagt, fått to tidligere kulturministre fra partiet til å snu, og også representanten Grethe Fossum og for den del hele Arbeiderpartiets stortingsgruppe – er jo falt bort! Det ligger ikke noe byutvikling i dette alternativet, det ligger ikke noen bedre utnyttelse av bevilgningene til en opera i Bjørvika i dette alternativet. Det eneste utfallet på dette vil være at Arbeiderpartiet og SV på et merkelig, prinsipielt grunnlag tvinger gjennom et nytt pengesluk, i Bjørvika – og Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre gir altså sin tilslutning til dette. Og hvis det fortsatt skulle være noen tvil, kan jeg gjerne gjenta, avslutningsvis, at Fremskrittspartiet vil stemme mot alle alternativer til bygging av opera, uansett beliggenhet. Jeg vil til slutt fremme det forslaget som Fremskrittspartiet har i innstillingen.