trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-11-16:
Det er mange grupper som har sine «dager». Jeg vet ikke om presidenten vet det, men på lørdag er det kvinnegründernes dag. Innovasjon Norge sier at sju av ti søknader er fra menn, og av dem som starter AS-er i Norge, er én av fem kvinner. Innenfor teknologibedriftene står det enda dårligere til. Av hundre selskap i Norge er det ett der kvinner er medgründer eller har gründet. Det er et veldig kjønnsdelt arbeidsmarked i Norge, vi har store lønnsforskjeller, og vi ser store forskjeller mellom såkalte jentefag og guttefag. Gründing skjer veldig sjelden i de tradisjonelle jentefagene. Det er sikkert også noe av grunnlaget for at vi har en så stor lønnsforskjell og et så kjønnsdelt arbeidsmarked. Hva skal vi gjøre for å få flere kvinner til å gründe, og hvilke tiltak må vi sette i verk for å sikre denne gruppen større likestilling også blant gründerne?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Norge trenger nye arbeidsplasser, og mange av disse må komme fra nye bedrifter. I de siste ukene har det blitt skrevet om et «gründer-opprør», og et av problemene de fokuserer på, er manglende tilgang til venturekapital i Norge. En av disse, Are Traasdahl, skrev en kronikk i Aftenposten i forrige uke. Jeg siterer: «Staten er nødt til å spille en viktig rolle.(…) Det store problemet med manglende venturekapital løser seg nemlig ikke av seg selv. Og nei, det holder ikke med skatteincentiver og såkorn.» (…) Spørsmålet mitt til statsministeren dreier seg ikke om etablererstøtte, pre-såkornfond eller såkornfond, skatteincentiver eller formuesskatt, men nettopp venturekapital. Ser statsministeren behovet for at staten skal bidra med venturekapital, og hva er statsministerens plan for å kompensere for de 1,25 milliardene hun nå trekker tilbake fra nettopp Investinor?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-11-16:
På Civitas frokostmøte om innovasjon i dag ble det stilt et grunnleggende spørsmål: Hvorfor trenger vi innovasjonspolitikk? Og svaret var ganske enkelt: Mer innovasjon i samfunnet gir økt verdiskapning. Regjeringen har levert en gründerplan, men det er et utålmodig miljø. SkatteFUNN-ordningen er en ordning som er viktig, som fungerer godt, og som gir gode resultater. Statsministeren sa i forrige svar at man skal endre hvis det ikke fungerer bra nok. Men vi vet også at det er tøft å starte opp nye bedrifter, og derfor har bl.a. Forskningsrådet tatt til orde for å gi mer støtte gjennom SkatteFUNN-ordningen til bedrifter som er yngre enn åtte år. Det er en ordning som Frankrike har hatt stor suksess med. Hvordan vurderer statsministeren dette?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-16:
Med alle dei skattelettane som har kome på formuer med denne regjeringa, skulle ein tru at tilgangen på risikokapital i alle fall skulle gått opp litt. Men sanninga er at han har gått ned. Investinor står no for rundt halvparten av alle risikokapitalinvesteringar i Noreg. Frå 2009 til i dag har dei stått for ein tredjedel, så det er altså ein nedgang i den private risikovillige kapitalen. Berre for å illustrere dette med dei kutta som regjeringa gjer, på 1,25 mrd. kr i statsbudsjettet for neste år, vil det bety ein nedgang frå 300 mill. kr per år til 100 mill. kr per år. Det er for ein enkel SV-ar veldig vanskeleg å forstå kva som er grunngivinga for dette, men i nettavisa Shifter står kanskje svaret på det, der Monica Mæland seier: «Hvis statens rolle blir for stor, risikerer man å fortrenge det private initiativet heller enn å hjelpe.» Er dette grunnen til at ein har valt å kutte i Investinor?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-16:
«Kunnskapsministeren behandler nå et forslag fra Lånekassen om å legge ned kontorene i Tromsø og Ørsta, samt en gradvis nedbygging i Bergen. Begrunnelsen er effektivisering gjennom digitalisering. Men digitaliseringen gjør det mulig å utføre oppgavene fra hvor som helst i landet, noe som også gjøres i dag. Dermed er dette først og fremst et sentraliseringstiltak. I etterkant har statsråden bedt om nye løsninger hvor Ørsta inngår. Hva er grunnen til at Tromsø holdes utenfor?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-16:
Det er fleire forhold i prosessen som har leidd fram til det forslaget som statsråden no har til behandling, som har skurra. For det første: Det utvalet som hadde ansvaret for å kome med forslag til effektivisering, hadde eksplisitt i sitt mandat at Trondheim og Oslo skulle haldast utanfor, altså at dei skulle vernast frå nedlegging. Det betyr sjølvsagt at det er dei andre kontora som må ta støyten når ein skal vurdere effektivisering. Det har altså ikkje vore ein reieleg og open prosess om kva som vil skape best mogleg effektivisering av Lånekassens aktivitetar. Det som gjer det spesielt, er jo når ein i etterkant har fått forhandla fram ein annan type løysing i Bergen, og så prøver ein no å få til ein annan type løysing igjen for Ørsta, og det einaste ein da står igjen med, og som da vil bli offer for denne nedlegginga, er Tromsø. Spørsmålet mitt til statsråden er: Er han fornøgd med den prosessen som har vore forut for det saksgrunnlaget han no skal behandle?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-16:
Eg synest det er godt at ingen konklusjonar er tatt, og at statsråden også understrekar det. For min del ville det vore ein mykje ryddigare prosess viss ein hadde sett heilt opent på det, sett på kva for moglegheiter som ligg i den nye teknologien. Det er jo ikkje gitt at han treng å føre til det eller det eller det – det treng ikkje vere sentralisering, det kan vere mange løysingar ute og går her. Men da ein la det mandatet til ei gruppe som skal jobbe med dette, med ein sånn føresetnad, så meiner eg at ein allereie har tatt part i korleis konklusjonane i rapporten skal vere. Det meiner eg er ein svakheit i det. Samansettinga av denne gruppa har òg vore spesiell: Folk frå dei kontora som no er foreslått nedlagde, representantar derifrå, har ikkje vore ein del av gruppa, mens dei som ligg i denne «vernesona» – for å kalle ho det – Oslo og Trondheim, var dei som utgjorde denne gruppa. Så til sist, eigentleg meir til prosessen: Når tenkjer statsråden at ein skal lande denne saka, og har ein også vurdert dei argumenta som har kome i det opne brevet frå Lånekassen i Tromsø?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Arbeiderpartiet mener at vi må gjøre mer for å hjelpe unge førstegangsetablerere inn på boligmarkedet. Derfor har vi fremmet en rekke konkrete forslag her i Stortinget. Regjeringa har vært passiv og samtidig løpt fra egne valgløfter. Før valget i 2013 lovte Høyre unge velgere at en skulle redusere egenkapitalkravet. I regjering ble dette raskt avlyst. Da skulle en kanskje tro at regjeringa kom med andre tiltak for å hjelpe unge i etableringsfasen inn i boligmarkedet, men regjeringa har heller redusert lånerammene i Husbanken og gjort det vanskeligere for unge å få startlån. Under denne regjeringa har altså tiltakene blitt færre, og inngangen til boligmarkedet for unge har blitt vanskeligere. Er det en ideologisk tro på at markedet selv skal ordne opp, som stopper denne regjeringa fra å hjelpe flere unge inn på boligmarkedet?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Regjeringens forsøk med såkalt statlig finansiering av eldreomsorgen har fått mange kommuner til å si nei til å være med, fordi man har regnet ut at man taper penger på forsøket. I helseministerens hjemkommune, Stavanger, meldte Høyres leder av levekårsutvalget, Kåre Reiten, at kommunen ville ha tapt flere hundre tusen kroner på å bli med. Forstår statsråden sin partifelles dype skepsis til forsøket med statlig finansiert eldreomsorg?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Når Høyre og Fremskrittspartiet i Stavanger sier så klart nei, er det jo fordi en lokalt klarer å se gjennom den tette ideologiske tåken som helseministeren i sitt svar viser at han befinner seg i. I Stavanger ser en at statlig finansiering av eldreomsorgen betyr mer byråkrati og et dårligere tilbud til de eldre. Det regjeringa prøver å framstille som vinn-vinn, er i realiteten tap-tap for kommunene. Stavanger er ikke alene om å gjennomskue konsekvensene av reformen. Kommune etter kommune har trukket seg fra prosjektet. Høyres lokalpolitikere rundt i hele landet forsøker nå å ta avstand fra ordninga, men helseministeren, Høyres nestleder, er ansvarlig for prosjektet. Å ha ansvar betyr også å avslutte prosjekter som ingen vil ha. Kanskje det var et godt formål, men dette viser seg vel å fungere best i teorien. Hvor mange dyre, byråkratiske Fremskrittsparti-prosjekter som ingen vil ha, skal Høie tillate at får skure og gå? Når vil den tette ideologiske tåken lette?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg merker meg at helseministeren er fast bestemt på at prosjektet må fortsette. Tåken er fortsatt tett, for kunnskapen er jo klar. Kommune-Norge sier nei til dette dyre, byråkratiske prøveprosjektet. En skulle i utgangspunktet ha med seg 20 kommuner. Det er ikke et veldig ambisiøst mål med tanke på hvor mange kommuner vi har i dette landet. Etter at alle kommunene er spurt, står regjeringa nå igjen med syv kommuner som er med på prosjektet. Jeg vil derfor tilbake igjen til Stavanger. Der sier Høyres folk at det kan være at denne statlige modellen kan være bra for mindre kommuner med dårlig økonomi og dårlige tjenester. Kan helseministeren avklare om det som nå har blitt realiteten, var regjeringas intensjon allerede fra starten, at dette var et prøveprosjekt først og fremst for små kommuner med et dårlig tilbud, en dårlig økonomi?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-16:
Mangel på nybygging er et problem rundt omkring i mange kommuner i landet. Mens boligprisene skyter fart i de store byene, har deler av Bygde-Norge det motsatte problemet. Boligprisene stagnerer, og få våger å ta risikoen på å bygge ny bolig, fordi en må regne med store tap hvis boligen en dag skal selges. Byggekostnadene overstiger langt markedsverdien. Regjeringen valgte i 2015 å fjerne budsjettposten «Boligetablering i distriktene», til tross for at evalueringen av ordningen viste gode resultat. Blant annet står det: «Tiltakene har medført lokal optimisme og gitt positive effekter for et boligmarked som i utgangspunktet hadde stått stille, både for innbyggere, for kommunen og for næringslivet.» Det er snakk om 20 mill. kr, som Senterpartiet også legger inn i årets alternative budsjett. Hva er regjeringens begrunnelse for å kutte prosjektet etter at de har fått en evaluering som var så entydig positiv?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-16:
«Vi kan lese i flere medier at mange opplever å ikke få utlevert aviser på lørdager etter at Posten avviklet sitt tilbud på denne dagen. Dette strider mot Stortingets intensjon. En samlet komité uttalte: «Komiteen vil be departementet følge opp intensjonen i loven og sørge for at det kommer på plass en god løsning som sikrer tilgang til papiraviser på lørdag i hele landet.» Hvordan vil statsråden sikre at folk får aviser omdelt på lørdager?»
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-16:
Takk for svaret. Det er synd å si at jeg ble veldig beroliget. Kvikkas er så vidt jeg vet, et selskap som er helt uten tidligere erfaring fra avisdistribusjon. Nå har vi hatt en lørdag til etter at mitt spørsmål var innlevert, men dessverre viser det veldig liten bedring den andre lørdagen. Avisene mister abonnenter, de mister annonseinntekter fordi lørdagsavisene er veldig attraktive som annonseplass, og en svært liten andel som tidligere fikk distribuert denne gjennom Posten, har fått den og gjerne bare i sentrum og ikke ute i grendene. Dette er stikk i strid med stortingsvedtaket, der en samlet komité var tydelig på at alle skulle ha lørdagsaviser på lørdag. Hvorfor ble lørdagsombringingen avviklet fra Postens side før det var et godt alternativ på plass? Og var det ikke ganske naivt å tro at et selskap helt uten erfaring fra avisdistribusjon og uten lokalkunnskap skulle klare å løse dette? Når kan vi forvente at dette er brakt i orden, slik at lørdagsavisene er på plass på lørdager til alle abonnenter?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-16:
Lokalavisene har mange abonnenter over hele landet. Studier, arbeid eller vervet som stortingsrepresentant gjør at man flytter på seg, men lokalavisen er kanskje enda viktigere for dem for å holde kontakten med hjembygda. Nå i disse dager opplever vi brev fra lokalavisene der det står – f.eks. i Romerikes Blad – at lørdagsavisene dessverre ikke kan leveres lenger på grunn av at Posten har lagt ned lørdagsombringingen. Det er sentrale adresser som Stortinget, Karl Johansgate, Oslo. I debatten om ny postlov sa statsråden: «Vi sørger for å bruke de virkemidler som er nødvendig, og vi skal kunne samarbeide med avisene og sørge for at den dekningen som er, fortsetter.» Hvordan har statsråden tenkt å oppfylle lovnaden om at alle skal få lørdagsavisen sin på lørdag, også fjernabonnenter?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Statsbudsjettet har medført en betydelig klimadebatt. De færreste er fornøyde, og det er kanskje ikke til å undre seg over. Det er manglende vilje til å foreslå konkrete tiltak som bringer klimagassutslippene ned, i det statsbudsjettet som foreligger. Skal vi kunne nå Paris-målet om 40 pst. utslippskutt innen 2030, er det sånn at det haster. Tiltakene bør vedtas i løpet av denne stortingsperioden hvis vi skal unngå kritiske handlinger. Arbeiderpartiet la derfor i februar fram over 40 klimaforslag i Stortinget. I klimapakken i vårt alternative budsjett følger vi nå opp med flere tiltak som må til for å nå Paris-målet, og som kan innfri våre forpliktelser. Jeg har ofte utfordret klima- og miljøministeren til å komme med konkrete tiltak, slik at Norge kan redusere klimagassutslippene med 40 pst. innen 2030. Klimaministeren har kontinuerlig bedt oss om å vente på EU. Da stortingsflertallet i 2015 vedtok felles gjennomføring med EU, ble Stortinget forespeilet at den bilaterale avtalen mellom Norge og EU ville være på plass i løpet av 2016. Nå er det klart at dette vil drøye, i hvert fall til i løpet av 2017, mest sannsynlig 2018. Men så lenge er det ikke klokt å vente. Det vil ta tid før nye tiltak virker, og derfor må vi starte nå. Det er bare 13 år igjen til 2030, med andre ord: Det haster. Klimaministerens strategi er åpenbar: å vente seg fram til utslippskutt. Mitt spørsmål blir derfor: Deler statsministeren troen på at Norge best når Paris-målet ved å vente til EU har forhandlet seg fram til enighet om innsatsfordelingen mellom EU-landene, før en fremmer konkrete og tilstrekkelige tiltak?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Statsministeren og regjeringens problem er at politikken ikke virker. Klimagassutslippene går opp. Det er et faktum. Klimaet er også godt belyst i dagens VG og er vel også et uttrykk for at klimapolitikken faktisk ikke virker. Når en leser hva klima- og miljøministeren der sier, kan en åpenbart få et spesielt inntrykk av at det er EU som skal gjøre en klimarevolusjon i Norge. Det kommer selvfølgelig ikke til å skje. Det er regjeringen som må legge fram forslag til tiltak i Norge – tiltak de så langt ikke har lagt fram, og tiltak som eventuelt ikke virker. Det er nettopp her problemet med dagens regjering er. Ikke ett konkret nytt tiltak er fremmet i løpet av de tre årene hvor dagens statsminister har ledet regjeringen. Jeg undres litt over om det er sånn at når klima- og miljøministeren hele tiden henviser til at han venter på EU, er det blitt et faktum at det er EU som må påtvinge regjeringen klimatiltak for at regjeringen skal velge å legge fram klimatiltak som virker. Er det uenighet(presidenten avbryter) i regjeringen som er grunnlaget for dette? (presidenten avbryter)
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Det hadde vært interessant å høre om statsministeren og Høyre/Fremskrittspartiet tok forbehold om økte klimagassutslipp da man la fram regjeringserklæringen etter at man hadde blitt enig med Kristelig Folkeparti og Venstre om en avtale. Da man la fram årets budsjett, anslo man at utslippskuttene kom til å være på 0,2 millioner tonn. Er det dette klima- og miljøministeren beskriver som den grønne revolusjonen i dagens VG?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg har den glede å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren, opprinnelig fra representanten Trettebergstuen: «Regjeringen Solberg har i sin regjeringsplattform sagt at «velferdstjenester ikke skiller seg fra andre varer og tjenester», og at det er et mål å bringe inn private aktører for å få til ønsket konkurranse. Både nordiske og internasjonale forskere har pekt på at den kunnskapen vi har så langt, tyder på at offentlige og ideelle aktører scorer bedre på alle kvalitetsparametere innen eldreomsorg enn private kommersielle drivere gjør. Hvorfor lytter ikke regjeringen til hva forskningen viser oss?»
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Det er viktig, som statsråden sier, at vi skal være opptatt av økt kvalitet. Derfor var det forunderlig at man senest i går i denne salen stemte ned forslag fra Arbeiderpartiet om økt kompetanse i primærhelsetjenesten, og forslag som ville ha ført til mer forskning i den kommunale helsetjenesten. Det viser bare at Høyre og Fremskrittspartiets representanter lytter til forskning som passer deres ideologiske overbevisning. Det så vi i saken om reservasjonsretten, og i saken om arbeidsmiljøloven, med den største streiken vi har hatt i Norge på veldig mange år. Mener helse- og omsorgsministeren at det er for mye penger til helse og omsorg i kommunene, i og med at han ideologisk er så for kommersielle private aktører, som ønsker å ta ut store utbytter til sine eiere?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Den største utfordringen for helsevesenet de neste årene er mangelen på kompetanse og mangelen på nok arbeidskraft. Når man vet at 80 pst. av utgiftene til et sykehjem går til lønn og pensjon, er det åpenbart hvor man starter å kutte hos private kommersielle aktører. Det er derfor Arbeiderpartiet ønsker å ha private ideelle, vi ønsker å ha kommunale, som er opptatt av kvalitet, som er opptatt av kompetanse, og som er opptatt av å sette de eldre først – og der man ikke, slik man ser i våre kjære naboland, som Sverige, får en samling av fire–fem store kommersielle aktører som tar utbytte i hundremillionersklassen hvert eneste år, som skulle gått til eldreomsorg. Da er det betimelig igjen å stille spørsmålet: Siden helseministeren ønsker å ha flere kommersielle og ikke øke tallet på de ideelle, og man mener at det er for mye penger i helse- og omsorgssektoren, synes han det er helt greit at man skummer fløten av eldreomsorgen og tar store utbytter, i stedet for at det går til våre eldre?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-16:
Jeg vet ikke om jeg skal kalle det «fascinerende» eller «deprimerende» å høre Arbeiderpartiet og Høyre kritisere hverandre for dårlig klimapolitikk. De har jo så rett så rett, begge to. Arbeiderpartiet brukte åtte år på å konstruere og praktisere en klimapolitikk som hadde som entydig formål ikke å kutte utslipp i Norge. Det var en helt perfekt, vellykket politikk. Det ble ikke kuttet utslipp overhodet, og Arbeiderpartiet var ansvarlig for å ha sabotert norsk klimapolitikk gjennom åtte år. Men det er selvsagt strålende at Arbeiderpartiet nå vil være med på å være de offensive og utfordre Høyre. Og Høyre kan på sin side svare på det. Statsministeren kan her og nå avklare at hun er best på klimapolitikk ved å svare ja på følgende spørsmål: Kan statsministeren garantere at klimaforlikets krav om å kutte norske utslipp til 47 millioner tonn, fra dagens 53 millioner tonn, vil bli gjennomført med den politikken som er lagt fram nå?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
«Høyres leder Erna Solberg lovet i april 2013 et massivt samferdselsløft i Tromsøregionen til om lag 5 milliarder kroner dersom de kom i regjering, deriblant ny Kvaløyforbindelse, Tindtunnel, Ullsfjordforbindelse og bompengefri E8 gjennom Ramfjord. Solberg uttalte til Nordlys 23. april at «dette er prosjekter som vi lover å starte om vi vinner valget». Etter tre år er ikke én meter av disse prosjektene satt i gang. Hvor ble det av Høyres samferdselsløft for Tromsøregionen?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg takker statsministeren for svaret. Skrytelista har vi hørt før. Faktum er at når det gjelder fylkesveier, er det enighet om den satsingen, det var en satsing som startet i den rød-grønne NTP-en. Når det gjelder satsingen i Nasjonal transportplan, ligger regjeringa omtrent på det som ble lagt fram av den rød-grønne regjeringa, men har heller ikke kommet med noen nye prosjekter. Det jeg spurte om, gjaldt at dette er siste sjanse Høyre har til å følge opp sine soleklare valgløfter fra valgkampen i 2013 om prosjekter til 5 mrd. kr i Tromsø-regionen. Fasiten så langt er at spaden ikke er satt i jorda for noen av dem, og planleggingen er ikke framskyndet. Den gang tok ikke Høyres leder noen forbehold om vedtakene i NTP våren 2013, om at man også må ha normale lokale prosesser, eller at disse løftene egentlig ikke gjaldt i denne stortingsperioden, men i neste stortingsperiode. Jeg har lyst til å spørre statsministeren om ett av de konkrete prosjektene: Er det sånn at regjeringa vil legge inn en statlig andel som gjør at de fortsatt kan garantere at E8 inn til Tromsø blir bompengefri?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Når det gjelder innfartsveien E8 til Tromsø, var det første regjeringa gjorde, å sette til side statlig plan, så den veien tar lengre tid å få på plass. Men Erna Solbergs løfter i 2013 tok ingen forbehold om det hun nå sier. Det hun tvert imot sa, var at dette er prosjekter som vi lover å starte om vi vinner valget. Det er ikke alle andres skyld, det er ikke lokale prosessers skyld når vi ser at Høyre har levert 0 av 5 mrd. kr i løftene sine. Høyre må ta ansvar for egne løfter. Jeg kan forstå at man tar litt ekstra i i en valgkamp, når man vil mye, men dette står likevel igjen som et av de grelleste eksemplene på skamløs valgkamp i moderne politisk historie. Med de ordene som statsministeren nå kom med, vil jeg stille spørsmålet: Kan statsministeren nå garantere eller i alle fall varsle at disse fire prosjektene som hun lovte i 2013, vil ligge inne i neste Nasjonal transport som regjeringa legger fram?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
«Fra og med 2016 gjorde regjeringen en endring i kap. 2370 Tilfeldige utgifter under Finansdepartementet, som medførte at trygdeoppgjørene ikke lenger skal behandles i Stortinget, til protester blant annet fra pensjonistenes organisasjoner. Denne konsekvensen var ikke beskrevet i Finansdepartementets proposisjon for 2016. Var statsråden klar over dette da hun presenterte budsjettet for 2016, og hvis ikke, vil hun ta initiativ til at Stortinget igjen får trygdeoppgjørene til behandling på vanlig måte?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg stilte vel egentlig et ganske enkelt ja- og nei-spørsmål, og det var stilet til finansministeren, Fremskrittspartiets leder. Hun vil ikke svare på spørsmålet og har altså sendt en Høyre-statsråd i stedet, og jeg skjønner godt hvorfor. Fremskrittspartiet har jo løpt fra sine løfter til pensjonistene så til de grader at Pensjonistforbundet i forbindelse med Fremskrittspartiets dobbeltspill ved oppgjøret for 2015 kalte Fremskrittspartiets opptreden for en «grisetakling», og sa det så sterkt: «Juks og fanteri lønner seg aldri.» Det er hard, men klar tale. Tidligere Fremskrittsparti-statsråd Robert Eriksson sa her i Stortinget at det ikke var noe i veien for at trygdeoppgjøret også i framtida kunne legges fram på vanlig måte. Det har ikke skjedd. Det jeg da lurer på, er om det var før eller etter at Høyre overtok departementet fra Fremskrittspartiet, at regjeringa bestemte seg for at Stortinget ikke lenger skulle få oppgjøret til behandling på vanlig måte.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Det hører vel med til den historien at det var Arbeiderpartiet som tok initiativ til at minstepensjonistene faktisk fikk noe, og det hører også med til historien at det er en del enslige pensjonister over minstepensjonsnivå som har vært nødt til å betale prisen for at gifte og samboende skulle få mer. Vi har i dag hatt høring i Stortinget om meldinga om trygdeoppgjøret, og det var bare to organisasjoner som møtte. De andre har kanskje gitt opp, men budskapet var likevel klart: Organisasjonene ønsker behandling av trygdeoppgjøret i Stortinget på vanlig måte. I spørretimen 1. juni i år sa statsråden i svar til undertegnede at trygdeoppgjøret gjennomføres som før. Nei, det gjør jo ikke det. Det kommer ikke til Stortinget før nesten et halvt år etter at det er avsluttet, tross uttalelsene fra Fremskrittspartiets Robert Eriksson her i Stortinget om behandling på vanlig måte. Så hva har skjedd siden den gangen? Er det gått prestisje i saken, eller mener virkelig begge regjeringspartiene, Fremskrittspartiet og Høyre, nå at pensjonistenes ønske om stortingsbehandling er et helt urimelig krav?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-16:
Flere utgifter som budsjetteres under Arbeids- og sosialdepartementets budsjett, omfattes av reguleringen av folketrygdens grunnbeløp i det årlige trygdeoppgjøret per 1. mai. Fram til og med budsjettåret 2015 var utgiftene knyttet til neste års regulering av grunnbeløpet og pensjoner ikke inkludert i utgiftsanslagene i departementets proposisjon for det kommende budsjettår. Før sommeren i budsjettåret ble det derfor lagt fram en proposisjon med tilleggsbevilgning som følge av reguleringen av grunnbeløpet og pensjoner fra folketrygden per 1. mai. Fra 2011 er reguleringen av grunnbeløpet regulert i lov og forskrift. De nye reguleringsbestemmelsene som er fastsatt i loven, innebærer at grunnbeløpet skal indeksreguleres med lønnsveksten i samfunnet. Ved å legge til grunn anslaget for lønnsveksten neste år, som anslått i nasjonalbudsjettet, og reglene for hvordan de ulike ytelsene reguleres, kan man beregne anslag for regulering av ytelser neste år. Når Stortinget har fastsatt klare og forutsigbare regler for regulering av pensjoner, er det altså mulig å ta hensyn til utgifter til pensjon på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett allerede i statsbudsjettet. Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2016 i fjor høst ble det derfor vedtatt en endring i budsjetteringen av utgiftene som følge av reguleringen av grunnbeløpet og pensjoner. Den anslåtte effekten av inneværende års regulering ble budsjettert på relevante poster på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett, i motsetning til tidligere praksis med budsjettering på kapittel 2309 Tilfeldige utgifter under Finansdepartementet. Siden midlene allerede var bevilget på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett, var det ikke nødvendig å fremme en egen proposisjon i forbindelse med årets trygdeoppgjør for å flytte midler fra en budsjettpost til en annen. Denne omleggingen av budsjettpraksis er en forenkling og effektivisering av budsjettarbeidet. Den har ingen realitetsbetydning for gjennomføringen av trygdeoppgjøret. Det skal fortsatt gjennomføres drøftinger med organisasjonene om tallgrunnlaget for reguleringen på vanlig måte. Jeg viser ellers til at regjeringen har lagt fram en egen melding om regulering av pensjonene i 2016. Meldingen inneholder mye av den samme informasjonen som ble gitt i de tidligere budsjettproposisjonene, men også informasjon som tidligere ikke ble forelagt Stortinget i den såkalte trygdeproposisjonen. Jeg mener det er viktig å vise et helhetlig bilde av den økonomiske situasjonen til pensjonistene. Derfor er det også i meldingen redegjort for utviklingen i pensjonistenes samlede inntektsforhold de siste årene. Meldingen er lagt fram, slik at Stortinget skal være kjent med innholdet når Stortinget behandler statsbudsjettet for 2017.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-16:
Nå ble jo budsjettet for 2016 lagt fram før det ble endringer i politisk ledelse i departementet. Jeg er for øvrig glad for at jeg får anledning til å fortelle litt om regjeringens politikk. Det er ingen tvil om at regjeringen prioriterer pensjonistenes økonomi. Regjeringen foreslo å øke grunnbeløpet for gifte og samboende pensjonister, et forslag som Arbeiderpartiet stemte imot, som var en betydelig bedring av gifte og samboende pensjonisters inntekt. Regjeringen har foreslått flere skattelettelser som kommer pensjonistene til gode. Stortinget vedtok å bedre økonomien for minstepensjonistene, for å nevne noe. I meldingen som er lagt fram for Stortinget, ser man også hvilken betydning disse vedtakene har for pensjonistenes økonomi. Det innebærer en vesentlig bedring av deres økonomi, og noe av det har altså Arbeiderpartiet stemt imot.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-16:
Måten man regulerer pensjonene på, ble foreslått av den forrige regjeringen, vedtatt av Stortinget, og denne regjeringen har bestemt seg for å være lojal til reguleringsmåten Stortinget har vedtatt. Så regulering av pensjonene skjer på samme måte som før. Trygdeoppgjøret og trygdedrøftelsene gjennomføres på samme måte som før. Stortinget får seg forelagt en sak med statistikk og protokoller i større omfang enn før. Forskjellen er altså når på året Stortinget får seg forelagt saken, og hvor bevilgningen posteres. Det er altså ingen realitetsendringer for pensjonistenes økonomi, og alt annet gjennomføres på nøyaktig samme måte som under den forrige regjeringen.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
«En pressa kommuneøkonomi gir kommunene store utfordringer med å levere gode nok tjenester til våre eldre. Eldreomsorgen er under sterkt press mange steder, dette dokumenteres av de eldre selv, deres pårørende og ansatte i sektoren. Hvordan kan statsråden se landets eldre inn i øynene og forsvare at denne regjeringa nedprioriterer eldreomsorgen, samtidig som denne regjeringa gir store skattekutt til landets aller rikeste?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Jeg forholder meg til den virkeligheten som er der ute. En treffer ansatte, en treffer pårørende, og en ser eldre som ikke får den hjelpen de trenger. En ser et sterkt press på denne tjenesten. Det som er tallenes klare tale, er at denne regjeringa i løpet av sin periode har gitt 6 mrd. kr i formuesskattekutt. Det tilsvarer 6 000 sykehjemsplasser eller 7 000–8 000 sykepleiere. Dette er prioriteringer til denne regjeringa. Spørsmålet er rett og slett hvordan statsråden kan forsvare regjeringas omfordelingspolitikk med store skattekutt til dem som har mest, når man ser hva det fører til, nemlig større forskjeller og velferdskutt.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
De dynamiske effektene av skattepolitikken til Høyre er umulig å få rede på, det bekrefter alle fagmiljøene også. Dessuten kan man legge til at Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett innebærer en styrking av kommuneøkonomien med over 2 mrd. kr. Det kan det bli mye god eldreomsorg av. Jeg minnes et slagord som heter «Mennesker, ikke milliarder». Jeg synes det var et godt slagord, det var et slagord som Høyre brukte foran forrige valgkamp. Det har seg sånn at historien viser at når Høyre snakker om velferd og skatt, blir det stort sett skattekutt det handler om. Det er det som er realiteten i denne perioden også. Spørsmålet mitt til slutt er om vi kan forvente oss flere skattekutt til milliardærene, framfor mer og tiltrengte ressurser til bl.a. eldreomsorgen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-16:
Regjeringen prioriterer opp eldreomsorgen og gir kommunene bedre rammebetingelser enn den rød-grønne regjeringen maktet i sin periode. For at kommunene skal kunne videreutvikle tjenestene, trenger de økonomisk handlingsrom. Når vi tar hensyn til kommunenes merutgifter knyttet til demografi og pensjon, ser vi at handlingsrommet for kommunene samlet sett er klart større under den borgerlige regjeringen fra 2014 til 2017 enn det var under den rød-grønne fra 2011 til 2013. Også når vi sammenlikner den faktiske utviklingen i frie inntekter, er tallenes tale klar. Den gjennomsnittlig årlige realveksten for kommunene i perioden 20l3–2016 var 2,2 pst., mens den under de rød-grønne fra 2009–2013 var 1,4 pst. Ser vi på realveksten per innbygger, var den i gjennomsnitt 1,1 pst. i årene 2013–2016, mot bare 0,1 pst. under de rød-grønne fra 2009 til 2013. Kommunenes driftsresultat i 2015 var det beste siden 2006, og det er god grunn til å anta at driftsresultatet blir minst like godt i 2016 som i fjor. Det betyr at kommunene har et bedre handlingsrom under den borgerlige regjeringen enn de hadde under den rød-grønne. I tillegg til å styrke kommunenes økonomiske handlingsrom, slik at tjenestene til eldre og andre kan forbedres, har regjeringen styrket omsorgstjenesten gjennom en rekke statlige tiltak. Regjeringen vil at staten skal ta større ansvar for kapasitet og kvalitet i omsorgstjenestene. Vi har økt den gjennomsnittlige statlige tilskuddsandelen per heldøgns omsorgsplass fra 35 pst. til 50 pst. av den maksimale anleggskostnaden per plass. Staten tar nå halve investeringskostnaden. I 2014 økte vi tilsagnsrammen for ordningen med 1,85 mrd. kr utover forrige regjerings forslag og sørget for både økt tilskuddsandel, økt tilskudd til pressområdekommuner og mulighet for tilskudd til 2 500 plasser. Denne styrkingen er fulgt opp i budsjettene for både 2015 og 2016. I 2017 viderefører vi den økte tilskuddssatsen og foreslår en tilsagnsramme som legger til rette for å opprette 1 800 plasser. Vi har også lagt til rette for flere tusen dagaktivitetsplasser for personer med demens i perioden 2014–2017. I tillegg gjennomfører vi nå en viktig kommunereform. Det innebærer at de kommunene som nå går sammen, styrker sine fagmiljøer, styrker sin kompetanse og legger det beste grunnlag for å kunne gi innbyggerne bedre tjenester i tiårene som kommer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-16:
Det siste er jo ikke riktig. Realiteten er at den borgerlige regjeringen har gitt kommunene større handlingsrom enn den rød-grønne maktet. I tillegg er det også slik at verdiene må skapes før de skal deles. Det var noe tidligere statsminister fra Arbeiderpartiet, Jens Stoltenberg, var veldig opptatt av, at vi må legge et grunnlag for verdiskaping for at vi skal kunne øke velferden i Norge. Det er åpenbart at det har skjedd noe med Arbeiderpartiet etter at Jens Stoltenberg gikk av. Når vi senker skatten på norske arbeidsplasser, er det for å gi norske arbeidstakere en jobb å gå til, sørge for at flere har et arbeid og legge til rette for verdiskaping. Det er det viktigste grunnlag for velferd i kommunene. Vår regjering har klart å legge bedre til rette for næringslivet, slik at vi kan legge et godt grunnlag for velferd og vekst fremover, samtidig som vi har gitt kommunene et økt økonomisk handlingsrom sammenlignet med det den rød-grønne regjeringen klarte å prioritere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-16:
Det virker ikke som om representanten hører hva jeg sier i mine innlegg. Det er faktisk slik at den borgerlige regjeringen har gitt større økonomisk handlingsrom til kommunene enn man hadde under den rød-grønne regjeringen. Det betyr at kommunene har et større rom til å prioritere nettopp eldreomsorg. La meg gjøre Freddy de Ruiters ord til mine: Jeg forholder meg til verden der ute. Hvorfor skal norske arbeidsplasser være kraftigere beskattet enn utenlandsk eide arbeidsplasser? Vi ønsker at norske arbeidsplasser skal kunne konkurrere på like fot med dem som er eid av utlendinger i Norge. Derfor reduserer vi formuesskatten, fordi vi mener at norske arbeidsplasser ikke skal møte dårligere i konkurransen. Det som representanten kalte for et slagord, nemlig «Mennesker, ikke milliarder», har vi gitt et innhold nettopp ved å legge et grunnlag for mer omsorg, mer velferd og mer kompetanse i kommunene – og det ser vi gir positive resultater.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
«Vegpakke E6 Helgeland nord, strekningen Korgen–Bolna, er i budsjettet for 2017 foreslått redusert i omfang for å holde seg innafor opprinnelig kostnadsramme. Dette var overraskende da man i budsjettet for 2016 sa man skulle komme tilbake til overskridelsen som er på anslagsvis 480 mill. kr. Jeg er kjent med at det jobbes med å se på muligheter for å finne en løsning lokalt. Vil statsråden støtte et slikt initiativ ved å avvente konklusjon om en reduksjon av omfanget av utbyggingen til revidert budsjett 2017?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
For det første er jeg glad for at statsråden vil sette seg ned for å finne løsninger for Helgeland nord, og jeg er enig i at jo fortere man gjør det, desto bedre er det. Men etter de opplysningene jeg sitter med, er siste mulighet i juni fordi kontraktene må justeres til neste høst for at man skal komme i havn. Det er i hvert fall vinduet som er presentert for meg. Det er sånn, selv om statsråden sier det enn så mange ganger, at Arbeiderpartiet i sine budsjett i alle år hadde minst like mye til samferdsel som denne regjeringen – sågar mer. Å danne et bilde av noe annet synes jeg man skulle holde seg for god til. Jeg tror at helgelendingene er veldig glad for denne milliarden, men det er nå en gang slik at når det blir et kutt, er det fort det man fokuserer på. Det er også slik at denne satsingen lå i transportplanen. Men igjen: Kan man, og vil statsråden være med på det, bruke tida fram til revidert nasjonalbudsjett?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-11-16:
Det er jo ikke korrekt. Men vegpakke Helgeland er mer enn nord. Den går også i sør, og det ligger også en pakke for Brattås–Lien, som heller ikke har fått bevilgninger for 2017. Jeg vil bare minne statsråden på at til et spørsmål fra meg i 2014 skrev statsråden: «Jeg kan forsikre om at regjeringens ambisjon er å følge opp dette.» Og: «Det tas sikte på oppstart av Helgeland sør i 2015 og Brattås–Lien i 2016.» Det har ikke skjedd, og i tillegg er E6 Helgeland sør satt på vent på grunn av rot med budsjettprosessen, som gjør at det vil koste staten mange hundre millioner. Det vil nok bli avklart. Men spørsmålet mitt gjelder noe som er viktig for å få gjort ferdig hele E6 Helgeland: Når kan man forvente at det blir oppstart av den strekningen som er utenom vegutviklingskontraktene, altså den som ligger fra Kappskarmo til Brattås–Lien, som man lovte det skulle være oppstart på i 2016? Det har ikke skjedd, og det ligger heller ikke i budsjettet for 2017.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Regjeringen er opptatt av å bygge mest mulig vei, best mulig, raskest mulig, men også billigst mulig. Vi skal ha mer vei for pengene. Det har gjenspeilt seg i de budsjettene vi har framlagt nå for fjerde år, ved at veibudsjettet vil være nesten 10 mrd. kr høyere i 2017 enn det var i 2013. Vi er opptatt av å sørge for at hvis det kommer kostnadsoverskridelser, må vi finne ut hva som er utfordringen, og hva vi kan gjøre for å redusere kostnadene, slik at vi får gjennomført veiprosjektet best mulig og gitt trafikantene et best mulig tilbud. Jeg er åpen for å vurdere alle alternative løsninger som kommer for å få ned kostnadene. Vi har allerede bedt Statens vegvesen ta en runde med entreprenøren. Hvis lokale myndigheter har forslag til alternative løsninger og de med sin lokalkunnskap sier at det kanskje kan gjøres litt annerledes – gjøre noe annet her – og det dekker våre transportbehov, ja, så må vi absolutt diskutere det. Det er derimot viktig at det skjer ganske raskt. Det har vært brukt en del tid på dette allerede, så hvis lokale aktører – om det er kommunepolitikere, næringsliv eller andre – har innspill, bør de kontakte Vegvesenet så fort som mulig. Den satsingen som regjeringen har hatt på vei i Nord-Norge, har vært formidabel. I de forrige fire årene ble det brukt rundt 4,5 mrd. kr totalt på riksveiinvesteringer. I denne perioden har vi brukt over 12 mrd. kr. Det betyr nesten en tredobling i satsingen. For første gang på mange tiår reduserer en forfallet på veinettet – ikke bare i Nord-Norge, men over hele landet. Det betyr at veiene er i litt bedre stand totalt sett når året er slutt, enn da året begynte – i motsetning til tidligere, da veiene var i litt dårligere stand da året var slutt. Det handler rett og slett om prioritering. Jeg vet at Arbeiderpartiet vil si at dette hadde de også planlagt. Ja, det er sikkert riktig. De hadde sikkert planlagt det i mange tiår. Problemet var at det aldri ble gjennomført. Etter å ha fulgt debatten som har vært på Helgeland, om veisatsingen der, er jeg litt forundret, for vi bruker nesten 1 mrd. kr på E6 i 2017, men representanten Juvik og andre gir inntrykk av at Helgeland er helt glemt. Jeg tror den milliarden er mer enn det den forrige regjeringen brukte på Helgeland i tilsvarende åtteårsperiode. Det er åpenbart at dagens regjering ikke har glemt Helgeland. Det som også er interessant, er å se at i Arbeiderpartiets alternative budsjett ligger det ikke inne én ekstra krone til veibygging. Tvert imot kutter de veisatsingen nasjonalt med flere hundre millioner kroner samtidig som de øker bompengene med 0,5 mrd. kr utover det regjeringen har foreslått, og øker avgiftene for bilistene med nesten 3 mrd. kr. Så fra et trafikantperspektiv får man altså et tilbud som er 4 mrd. kr dårligere med det som representanten Juvik har lagt fram, enn med det som regjeringen har foreslått. Men alle tiltak fra lokalt hold for å få ned kostnadene vil bli tatt varmt imot fra min side.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Det har jeg allerede svart på, og jeg svarte veldig positivt. I alle veiprosjekt der man har utfordringer, og for så vidt i alle veiprosjekt uansett, ønsker jeg å involvere lokale aktører på et tidligere tidspunkt, men det er ekstra viktig når man opplever problemer. For bare et par uker siden hadde jeg flere av de mellomstore entreprenørene i Norge på mitt kontor for nettopp å diskutere hvordan vi kunne gjøre prosjektene bedre med deres tidlige involvering. Flere av dem etterspurte totalenterprise, flere av dem etterspurte delaktighet allerede fra utformingen av prosjekt – en tilnærming som jeg ser at fagbevegelsen som Arbeiderpartiet samarbeider med, kritiserer kraftig, men som entreprenørene selv mener er viktig. Det er ikke riktig som representanten Juvik sier, at dagens opposisjon, med Arbeiderpartiet i spissen, bevilger mer penger til vei enn regjeringen. I Arbeiderpartiets alternative budsjett, som de fremla for en uke siden, er det et nettokutt i veibevilgningene, en kraftig økning i bilrelaterte avgifter og en økning i bompengene. Så i stedet for å komme med tomme ord bør man faktisk forholde seg til det en selv foreslår.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
La meg oppklare en åpenbar misforståelse: I Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett foreslår en å kutte 350 mill. kr til nye veier, en foreslår å kutte 25 mill. kr til riksveier, og en foreslår å kutte rundt 229 mill. kr til Statens vegvesen generelt. Så foreslår en å øke bevilgningene med 300 mill. kr. Men summeringen av kuttene til nye veier er større enn bevilgningene til f.eks. riksvei og trafikksikring. En enkel kalkulator ville vist at det er et nettokutt på veisiden. Den debatten kan vi da avslutte. Når det gjelder Helgeland sør og Brattås–Lien, står det ganske klart omtalt i proposisjonen som Stortinget har vedtatt, at man begynner med Helgeland sør, og så tar man det andre ganske kjapt etterpå. Det er nettopp det det står, og det er det vi kommer til å gjøre. Men jeg minner om at når man peker på at noe har stått i Nasjonal transportplan, gir Arbeiderpartiet inntrykk av at det da blir automatisk gjennomført. Brattås–Lien lå også inne i Nasjonal transportplan i forrige fireårsperiode uten at Arbeiderpartiet brukte én krone på å bygge noe på den veistrekningen. Vi skal komme i gang, og derfor er jeg stolt over at vi gjennomfører det Arbeiderpartiet planla uten å gjennomføre.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Takk for spørsmålet. Som jeg skrev i mitt svar den 27. oktober, ble det satt i gang et arbeid og brukt ca. 1 mill. kr på å gjøre planlegging. Det som jeg synes er det interessante i saken, er at lokale aktører kommer og sier at de føler at Vegvesenet har planlagt noe annet, større og dyrere enn det de egentlig trenger lokalt, og det gjør at de frykter at prosjektet blir dyrere og derfor heller ikke gjennomført. Det har gjort at jeg har satt meg ned og tatt en runde med våre fagfolk for å høre hva det egentlig er som er planlagt, og jeg har nå sendt et brev til Vegvesenet i regionen og sagt at de skal ta kontakt med lokale myndigheter og lokale aktører for å høre om det er synspunkter på løsninger som kan være enklere og billigere og mer realistisk å gjennomføre raskt, for å se hva kostnadene da blir. Det tror jeg er en måte å få Vegvesenet ut i en bedre dialog på enn det som tilsynelatende har vært. Vi får flere aktører som kan være med og finne løsninger som gjør at de to flaskehalspunktene som det er snakk om her, får en løsning. Jeg husker selv at jeg som 5–6-åring kjørte opp og besøkte slekten min på Sandane, og de samme problemene vi opplevde da, opplever en ennå. Vi har altså brukt snart 40 år på ikke å gjøre noe annet enn å reasfaltere et par ganger. Det å prøve å finne bedre løsninger enn det en har gjort før, det å komme seg litt ut av sine tilvante oppfatninger av hva en faktisk trenger, og heller se på hva som er nødvendig, håper jeg vi får til gjennom den bestillingen vi har sendt til lokalt veikontor.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Jeg mener Vegvesenet har gjort den jobben de i utgangspunktet ble spurt om å gjøre – de har sett på de to flaskehalsene Gullkista og Jarbrugda. De har sagt at deres vurdering har vært at en må bygge tunnel begge steder, og at det vil gi en kostnad på 700 mill. kr for den ene tunnelen og 500 mill. kr for den andre tunnelen. Det som er det nye nå, er at en får debatten der en lokalt sier at en tror det er mulig å gjøre dette på en enklere, bedre og billigere måte – kanskje ikke fullt så store tunneler, kanskje litt andre løsninger. Det gjør at når en får den drivkraften lokalt, mener jeg det er interessant å se på det på nytt. Ofte er også kravene fra de lokale at det Vegvesenet bygger, er for billig og for kort, og når en nå faktisk får konstruktive innspill om at en kan gjøre det på en annen måte, gjennom de oppslagene NRK har hatt, vil jeg absolutt følge det opp. Men vi har også sjekket med Vegvesenet lokalt om de har fått noen direkte henvendelser om hvorvidt de kunne gjort ting på en annen måte. Det har de ikke. Så de signalene som NRK nå har kommunisert, setter jeg veldig pris på. Men det hadde vært vel så greit om de hadde kommet direkte til Statens vegvesen istedenfor via media, så hadde Vegvesenet gjort den jobben tidligere.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-16:
Jeg synes en tegner et litt feil bilde. Vegvesenet har gjort det som de ble bedt om, og vi har lest godt de merknadene, som også Fremskrittsparti- og Høyre-folk lokalt har gledet seg veldig over, om å utbedre de to flaskehalsene. Det lå ikke inne en krone til bygging av dette; det lå ingen forutsetninger fra Stortinget for å bygge. Når en får et prosjekt som ville ha kostet 1,2 mrd. kr, ber jeg om at representanten Navarsete ville si hvilket annet prosjekt som skulle skyves bakover i køen for å framskynde dette, som den rød-grønne regjeringen ikke løftet en finger for i de åtte årene den rød-grønne regjeringen styrte. Etter å ha kjent til en problemstilling i 40 år er det veldig enkelt å forvente, så fort en selv ikke har innflytelse, at andre skal løse det. Jeg tror representanten Navarsete vet at det er litt mer komplisert enn som så. Vi har faktisk fulgt opp dette, men det jeg som sagt synes er interessant her, er at en sier at vi trenger kanskje ikke den løsningen som Vegvesenet har skissert; kanskje vi kan gjøre det enklere, bedre og billigere. Hvis vi da får fram noe som koster vesentlig mindre, er det mye større sjanse for at Stortinget, når en skal prioritere i Nasjonal transportplan, løfter dette prosjektet høyere opp, hvis det koster noen hundre millioner kroner, enn hvis det koster noen milliarder kroner.