Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-07:
Dette er en interessant dag med mange viktige utdanningspolitiske spørsmål - en maratondebatt, kan vi vel kalle det, men det er viktige spørsmål også denne interpellanten tar opp. Jeg har lyst til å presisere at i forbindelse med Kvalitetsreformen ble det understreket at økt internasjonalt aktivitetsnivå er nødvendig for å få nye impulser i norsk universitets- og høyskolesektor og for å øke kvaliteten i norsk høyere utdanning. Det står selvfølgelig jeg for, og det står også Kunnskapsdepartementet og Regjeringen bak. I Kvalitetsreformen ble det presisert at ett av tiltakene for økt internasjonalt aktivitetsnivå var at alle høyere utdanningsinstitusjoner skulle kunne tilby studenter som ønsker det, et studieopphold i utlandet som en del av et norsk gradsstudium. Så der ble altså delstudentene framhevet som en viktig del av den økte internasjonaliseringsaktiviteten man gjerne ville ha. Internasjonaliseringsstrategiene i Kvalitetsreformen var mer enn å sende norske studenter på delstudier. Dette var kanskje det nye som ble understreket, men strategiene inkluderer også: flere utenlandske studenter til Norge internasjonalt forskningssamarbeid og forskermobilitet, både inn til og ut fra Norge internasjonale perspektiver i norske utdanningstilbud internasjonalt pensum engelskspråklige programmer m.m. Det er viktig å ha dette perspektivet når vi snakker om internasjonalisering og Kvalitetsreformen. Jeg vil også minne om at det vil bli lagt fram en stortingsmelding om internasjonalisering av utdanning. Det vil da inkludere videregående opplæring, fagskoleutdanning og høyere utdanning. Den meldingen som nå er under arbeid, vil ha en bred tilnærming til problemstillingene, med en helhetlig vurdering av mål og virkemidler, som seg hør og bør i slike meldinger. Ved siden av mobilitet er det viktig at vi ikke glemmer at internasjonalisering også skal bety noe for det store flertallet studenter som ikke velger å ta hele eller deler av studiene ute. God kontakt mellom land og god kontakt mellom kulturer har også et bredere perspektiv enn bare student og studier. Når vi snakker om studentmobilitet, er det viktig å skille debatten om gradsstudier og delstudier i utlandet, da vi har ulik politikk, utvikling og årsakssammenhenger for de to studentgruppene. Jeg skal derfor begynne med å si noe om delstudier, der det altså har vært et klart mål å øke antallet studenter etter Kvalitetsreformen. I studieåret 2002-2003, da Kvalitetsreformen ble innført, var antallet delstudenter i overkant av 5 200. I studieåret 2004-2005 var antallet nesten 6 650, mens antallet i 2005-2006 var på drøyt 7 000 delstudenter. Dessverre hadde vi en nedgang til 6 564, for å være helt nøyaktig, i 2006-2007. Vi kjenner ikke årsaken til nedgangen - det er selvsagt ingen ønsket nedgang fra vår side heller - men noe kan forklares ved at det totalt sett var færre studenter i høyere utdanning i Norge dette året. Foreløpige tall for 2007-2008 tyder på at vi kanskje får en oppgang igjen. Oppgangen i antall delstudenter er i tråd med målsettingene i Kvalitetsreformen. Men vi ønsker større mobilitet enn hva vi har oppnådd, særlig innenfor europeiske programmer og til andre land og områder som er viktige for Norge, som f.eks. USA. Norge har gått inn i EUs handlingsprogram for livslang læring med stor styrke, men vi ser lav norsk utnyttelse i Erasmus. Norske studenter kan få ca. 1 500 kr i stipend pr. måned gjennom Erasmus, i tillegg til studiefinansieringen gjennom Lånekassen. Likevel utnyttes ikke ordningen fullt ut. Nedgang i mobilitet på delstudier er en felles trend for hele Europa, men man vet ikke årsaken. Studier i Europa viser imidlertid at det ikke bare er økonomi som spiller inn. Også mangel på personlig motivasjon, for dårlige språkkunnskaper og manglende tilrettelegging for mobilitet i hjem- og mottakerland blir trukket fram som viktige faktorer, som interpellanten også selv var inne på her. Kunnskapsdepartementet har lagt fram en strategi for økt utdanningssamarbeid med Nord-Amerika, dvs. USA og Canada. Målet er økt samarbeid mellom norske og nordamerikanske høyere utdanningsinstitusjoner, med studentmobilitet som én av samarbeidsaktivitetene. Vi har også initiativer overfor andre land som vi håper vil bidra til økt mobilitet. Jeg kan jo referere fra en meget fersk runde i Latin-Amerika som har resultert i Memorandums of Understanding med Argentina, Chile og Brasil, og vi har tilsvarende på gang overfor India og Kina. Vi ønsker også økt samarbeid med Russland, ikke minst som en del av nordområdestrategien. Så til gradsstudiene: Vi har sett en nedgang i antallet gradsstudenter i utlandet siden ca. 2003-2004 fra drøyt 15 000 til drøyt 12 000 studenter. Nedgangen i antallet gradsstudenter har ikke vært intendert, men det lå heller ikke spesifikke mål om økning i Kvalitetsreformen. Vi kjenner ikke årsaken til de siste årenes nedgang, men vi ser samme trend i de andre nordiske landene. Årsakene til nedgangen må undersøkes. I forbindelse med stortingsmeldingen om internasjonalisering av utdanning setter Kunnskapsdepartementet nå i vår gang en studie for å se nærmere på dette. Diskusjonen rundt støtte til det såkalte freshman-året - som var en ordning som ble endret for ca. 20 år siden - det vil si første året av bachelorutdanninger i USA og også første året av bachelorutdanninger i en del andre land, har dominert i det siste og i mange år. Jeg mener at dette er en uheldig avsporing av en viktig debatt. Manglende støtte til freshman-året kan ikke være den eneste årsaken til nedgangen i antallet gradsstudenter. Støtten til freshman-året ble som sagt tatt bort for over 20 år siden, mens nedgangen i antallet gradsstudenter i USA begynte mye senere. Den største nedgangen i antall norske gradsstudenter til utlandet siden toppåret 2002-2003 gjelder studenter til Australia, som også interpellanten var inne på. Av en total nedgang på nærmere 3 000 studenter utgjør nedgangen i norske studenter til Australia nesten 2 200, så det er langt færre som drar til Australia nå enn da man nådde toppen i 2002-2003. Jeg er bekymret for at den offentlige debatten som nå går om studier i USA og freshman-året, skal skremme bort potensielle studenter. Det er svært gode muligheter til å ta utdanning i utlandet - også i USA. Norge har blant verdens mest sjenerøse støtteordninger for utdanning i utlandet. Det fikk vi bekreftet på vår reise i de latinamerikanske land. Norske studenter der var meget tilfreds med sin studiestøtteordning når de sammenlignet seg med studenter fra andre land. Dessuten er mange amerikanske læresteder villige til å ta norske studenter opp i andre året av bachelorutdanninger. I tillegg omfattes over 50 læresteder i USA av tilleggsstipendordningen. Tar man utdanning ved disse lærestedene, får man støtte også til freshman-året. Dette er informasjon som ikke kommer så tydelig fram til studentene. Representanten Ine Marie Eriksen Søreide etterlyser tiltak som kan bidra til at flere studenter tar utdanning i utlandet. Tiltak for økt studentmobilitet og særlig økt antall gradsstudenter blir selvsagt ofte et spørsmål om studiefinansiering. Her vil den nevnte stortingsmeldingen gjøre rede for bakgrunnen - som vi trenger for å ha enda bedre grunnlag for tiltak - og tiltak i forhold til økt studentmobilitet vil både bli drøftet og foreslått her. Siden jeg ble utfordret på dette området, skal jeg gi noen foreløpige vurderinger. Vi har i dag en politikk i studiefinansieringen som prioriterer delstudier og mastergradsutdanning framfor gradsutdanning på bachelornivå. Jeg tror dette fortsatt er en fornuftig prioritering. Jeg tror heller ikke at et ensidig søkelys på støtte til freshman-året er den beste og mest effektive løsningen. For eksempel vil en tilnærming der Bologna-landene sammen øver press på læresteder i USA slik at de tar opp europeiske studenter til andre året i bachelorgraden, kunne spare studentene for ett års studier og tilsvarende lånebyrde. Dette må jeg få lov å komme nærmere tilbake til i stortingsmeldingen, men vi er altså ikke det eneste landet som har den ordningen vi har. I Bologna-sammenheng er vi ganske mange som har det samme utgangspunktet nettopp fordi disse utdanningene i Norge og f.eks. i USA ikke matcher hverandre på år. Jeg tror også at informasjonstiltak om de mulighetene som finnes, og veiledninger som gjør søknadsprosessene enklere, vil senke terskelen for å velge studier i utlandet. Til dette med kvalitetskrav, som interpellanten var inne på: Det er ingenting fra vår side som sier at vi skal fire på noe der. Vi stiller de samme kvalitetskrav overalt, både til egne og til utenlandske studier, for å få nødvendige ordninger innenfor studiestøtten. Vi ønsker større mobilitet. Vi ønsker flere studenter til utlandet, og ikke minst ønsker vi at flere studenter fra andre land også får muligheten til å studere ved norske læresteder.