Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
La meg starte med å takke saksordføreren, Terje Aasland, og Regjeringa også, for godt utført arbeid med denne forvaltningsplanen for Norskehavet. Med denne forvaltningsplanen har vi satt spor etter oss. Vi har etablert en ny havmiljøpolitikk gjennom praksisen med forvaltningsplaner for havområdene. Vi startet med en helhetlig forvaltningsplan for Barentshavet og Lofoten i 2006, og nå i 2009 med Norskehavet, og så skal vi gå videre med Nordsjøen. Det vil i så fall bety at 90 pst. av de norske havområdene er dekket. Forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten var den første forvaltningsplanen for et norsk havområde, og således et gjennombrudd. Arbeidet med forvaltningsplaner har også vakt internasjonal oppmerksomhet, og er noe vi bør være stolte av. Som vi veit, har Norskehavet en rik natur, med bl.a. store og internasjonalt viktige bestander av fisk og sjøfugl, og kaldtvannskorallrev som er unike i global sammenheng. De særlige miljøverdiene i Norskehavet krever et høyt beskyttelsesnivå og høye miljøstandarder for aktivitet i området. Utfordringene i Norskehavet er mange. Særlig dreier det seg om effekter av klimaendringer, forsuring, overbeskatning av enkelte fiskebestander, risiko for akutt forurensing, nedgang i sjøfuglbestander og behovet for bevaring av korallrev. Det er altså et mangfold av utfordringer som vi er nødt til å forholde oss til. Derfor skal vi også videreføre og styrke gjennomføringa av en helhetlig og økosystembasert forvaltning. Økosystembasert forvaltning innebærer at forvaltning av menneskelige aktiviteter tar utgangspunkt i de rammene som økosystemet setter for opprettholdelse av struktur, virkemåte, produksjon og naturmangfold – intet mindre! Dette forplikter. All aktivitet i havområdet skal nå forvaltes innenfor rammer som sikrer at den samlede miljøpåvirkninga ikke blir større enn at økosystemene bevares. Det utfordrer oss, fordi vi mangler mye kunnskap om området. Derfor må vi også opptre føre var. SV er spesielt fornøyd med de skrankene som settes for aktivitet i kystnære og særlig naturrike områder i Norskehavet. Mørekysten er særlig viktig for oss. Vi er også veldig fornøyde med at Sularevet og Iverryggen er foreslått som område til marin verneplan og er beskyttet mot bunntråling, og at det er lagt begrensninger for de deler av Iverryggen som er åpnet for petroleumsvirksomhet, ved at det ikke blir utlyst konsesjoner fram til oppdatering av forvaltningsplanen. Det samme gjelder for Froan og Sularevet. SV er fornøyd med at vi skal holde trykk på kunnskapsinnhenting, bl.a. via MAREANO og SEAPOP. Jeg nevnte marine verneplaner. Dette er pionerarbeid i Norge, som vi har store forventinger til. Vi er glade for at havforsuring har fått ekstra oppmerksomhet i meldinga, et tema som aldri tidligere har vært berørt i politiske dokumenter som dette. Klimaendringene kommer til å utfordre oss kraftig framover. Som en kystnasjon er vi i stor grad avhengige av og ansvarlige for livet i våre havområder. Forvalter vi ikke ressursene på en bærekraftig måte, sager vi av den greina vi sitter på. Samtidig er vi også en oljenasjon. Dette gjør at vi ofte møter oss sjøl i døra, og nettopp det kommer til å bli et hetere tema framover ettersom vi får økt kunnskap om hva klimaendringene betyr for fiskeriene, fuglelivet og for havet sjøl. Forventede effekter av klimaendringene omfatter bl.a. endringer i havtemperatur, havstrømmer og havnivå. Økt CO2-nivå i atmosfæren fører også til økt CO2-nivå og forsuring av havvannet. Vi vet ikke hvor raskt og på hvilken måte klimaendringene vil påvirke havmiljøet i Norskehavet. En oppvarming av Norskehavet forventes imidlertid å føre til at frontene mellom atlantisk og arktisk vann skyves nordover og vestover. Norskehavets særpreg gjør at effekten av havforsuring forventes å komme særlig raskt til syne her, med skadevirkninger på økosystemene allerede innen 2025. Det er derfor vi nå satser på oppbygging av kunnskap og overvåking. Siden starten av den industrielle revolusjonen har vann nær havoverflaten i verdenshavene allerede fått redusert pH med ca. 0,1 pH-enheter. I løpet av de neste 100 årene forventes en reduksjon på 0,3 pH-enheter, avhengig av utslippsscenarioer. Dette er en utvikling som er 100 ganger raskere enn for de tidligere 100 000 årene. Ved økt opptak av CO2 i sjøvannet skjer en forsuring som kommer til uttrykk ved redusert pH. Det fører til at de organismene som bygger skjell av kalk, får redusert evne til å danne kalkskjell. I tillegg har vi et skrekkscenario, og det er at havet på grunn av for stort opptak av CO2 begynner å gi fra seg CO2 igjen. Da får vi såkalte tilbakekoblinger, som virkelig kan sette fart på klimaendringene. Dette må vi forholde oss til, og etter SVs syn bør all kunnskapen vi nå har, tilsi at vi får en styrt dreining fra olje til nye fornybare energikilder.