Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Jeg traff den som ble kåret til Norges kuleste lærer i fjor, en konkurranse som jeg tror det var P3 som hadde, og det var en lærer som ikke hadde vunnet noe moteshow – ikke til forkleinelse for denne læreren. Han var antakelig litt eldre enn meg, han hadde fascinert sine elever med sin ekstremt intense faglige dyktighet, men også med måten han jobbet på – dette var naturfag – fordi han hadde sørget for å få, hva skal en si, tiloversmateriale fra slaktede dyr og stappet fryseren full. Det betydde at disse elevene hadde ekte materiale å dissekere og lære fra i naturfagtimene – fantastisk interessant og inspirerende. Det var nettopp den kombinasjonen av faglig dyktighet, et intenst engasjement og en god pedagog som klarte å løfte elevene til de høydene, og de kåret ham til Norges kuleste lærer. Så kult trenger ikke å være slapt, har jeg bare lyst til å si til Stortinget. La meg bare si følgende: Det er veldig mye av det som ligger i dette forslaget, som jeg er veldig enig i. Spørsmålet er: Hvordan er veien fram til å finne et system som gjør at vi klarer å sikre oss at de som har sterk faglig interesse av å utvikle sin faglige interesse, også er nærmest elevene? Hvordan er veien dit? Det er noen som tror at GNIST-samarbeidet er en reklamekampanje. Men GNIST-samarbeidet er en måte å tenke på i forhold til hvordan man skal samarbeide med de berørte i sektoren for å få til noen gode resultater. GNIST-samarbeidet er altså samarbeid med lærerorganisasjonene, med KS, med høyskolesektoren og med studentorganisasjonene, og vi har jevnlig kontakt. Det er det som er bakgrunnen for at vi lykkes med å rekruttere flere til lærerutdanningen nå enn tidligere. Reklamekampanjene er en bitteliten del av det, men det systematiske samarbeidet på dette området er det som gir uttelling. Jeg må si: Noen ganger føler jeg at regjeringen er litt ensom i kampen for å gjøre læreryrket attraktivt. Det er et utrolig krevende og spennende yrke, og jeg tror det er nettopp det ved de reklamekampanjene vi har hatt som har appellert til ungdom, nemlig at vi sier at dette ikke er et yrke for alle. Det er ikke et yrke for deg, hvis du ikke har i deg den faglige interessen, evnen til å skape kontakt med ungdom og muligheten til å følge dem opp skikkelig. Det er nettopp noe av bakgrunnen for at vi har økt rekrutteringen. En del av dem som begynner på lærerutdanningen, skal slutte før de er ferdige, fordi de oppdager at de ikke hører hjemme der. Da er det bedre at de slutter enn at de hangler seg halv- eller uinteressert gjennom en lærerutdanning, er med på å demotivere de andre studentene og kommer ut uten å ha tenkt å være noe særlig i norsk skole. Det beste er selvfølgelig om de oppdager det før de starter på utdanningen, men hvis de oppdager det underveis, er det bedre at de finner på noe annet å gjøre. Til det siste: Vi har et tett samarbeid, gjennom GNIST-partnerskapet, for å se på nettopp det som er intensjonen i disse forslagene; hvordan vi skal få til flere karriereveier. Vi hadde senest den 4. mars i år et møte om akkurat dette, som tok utgangspunkt i på hvilken måte vi kunne få opp interessen blant tariffpartnerne for et samarbeid om lokale løsninger for karrieresystem. Da tror ikke jeg det klokeste er at Stortinget gjør vedtak som kommer inn fra siden og sier: Slik har vi tenkt at det skal være. Da tror jeg det klokeste er at man blir enig med partene om hvordan man skal gå videre på dette. Vi har diskutert sertifiseringssystem, og vi har hatt innledere fra Sverige som har gått igjennom på hvilken måte man har gjennomført sertifiseringssystem i Sverige. Det gjorde meg ganske skeptisk. Det er omtrent bare svensker som klarer å gjøre noe som har en så god intensjon, så byråkratisk, og det var det Utdanningsforbundets landsmøte også vedtok. Da er det neppe noe særlig klokt at vi fra sidelinjen trer det nedover hodet på Skole-Norge. Jeg er veldig enig i veldig mange av intensjonene som ligger i dette forslaget. Men all min erfaring når det gjelder hva det er vi lykkes med når vi får opp rekruttering og interesse for læreryrket, er at godt samarbeid med partene er avgjørende. Hvis vi trer noe nedover hodet på partene som gjør at denne forholdsvis krevende diskusjonen skjærer seg i utgangspunktet, kommer vi ingen vei.