Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-05-24:
Innstillingen viser at det fortsatt er stor grad av politisk enighet om samiske saker. Et bredt flertall står sammen om merknadene i innstillingen. Sametinget er det viktigste politiske organet til samer i Norge, og det har til oppgave å prioritere mellom behovene i det samiske samfunnet. Det er i seg selv en krevende oppgave. Den blir ikke lettere dersom vi, som rikspolitikere fra storting og regjering, skulle komme med for mange synspunkter på hva Sametinget burde gjøre. Jeg mener derfor det er bra at flertallet understreker at Sametinget har ansvar for de forvaltningsområdene de er blitt tillagt, og for prioritering mellom ulike formål, innenfor de rammene som er til rådighet. Jeg er enig med komitéflertallet i at satsingen på samiske språk er helt sentralt for å sikre samisk kultur. Regjeringen har tatt på seg et tydelig ansvar for å sikre utviklingen av de samiske språkene, bl.a. gjennom Handlingsplan for samiske språk. Mitt håp er at denne satsingen vil bidra til å øke antall samiske språkbrukere og til å synliggjøre de samiske språkene i det offentlige rom. Det har på flere områder vært en positiv utvikling i arbeidet med de samiske språkene, bl.a. ser vi at stadig flere voksne tar samiske språkkurs, og at satsingen på sørsamisk og lulesamisk språk har gitt ny energi til språkarbeidet i disse områdene. Nye arenaer for møter mellom barn og unge fra Norge og Sverige, som språkleirer, har bidratt til at lulesamisk og sørsamisk språk blir tatt mer i bruk. Vi trenger mer systematisk kunnskap om bruken av de samiske språkene. Sametinget, Kunnskapsdepartementet og Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet har derfor sammen finansiert en undersøkelse om hvor mye de samiske språkene blir brukt. Resultatene av undersøkelsen er ventet i juni. Folkerettens regler om urfolk og minoriteter må tolkes og anvendes på konkrete problemstillinger. På noen punkter oppfatter Sametinget at folkeretten går noe lenger enn regjeringen mener den gjør, og slik uenighet må vi leve med. Ett eksempel er spørsmålet om hvilke føringer folkeretten gir for arbeidet med regjeringens årlige budsjettforslag til Stortinget. Jeg er tilfreds med at sametingspresidenten og jeg i juni i fjor kom til enighet om et sett med praktiske rutiner som skal følges opp i kontakten mellom Sametinget og regjeringen i arbeidet med de delene av statsbudsjettet som gjelder samiske formål. Jeg er kjent med at flertallet i Sametinget mener disse rutinene ikke er tilstrekkelige, og at Sametinget burde ha større innflytelse på fastsettelsen av budsjettrammene. Regjeringen mener imidlertid at det fortsatt må være sånn at Stortinget fastsetter omfanget av bevilgningene til Sametinget over statsbudsjettet, og at det skjer etter forslag fra regjeringen. Saken har vært drøftet lenge, posisjonene er avklart, og sjansene for å oppnå enighet vurderes som små. Jeg er derfor ikke innstilt på ytterligere runder om spørsmålet om budsjettprosedyrer. Samtidig vil vi etter hvert vurdere eventuelle forbedringer av de praktiske rutinene som sametingspresidenten og jeg ble enige om for snart ett år siden. Jeg tar til etterretning at flertallet ønsker å videreføre ordningen med at Sametingets årsmeldinger legges fram i en egen melding til Stortinget, bl.a. fordi det gir Stortinget en ekstra anledning til å debattere samiske spørsmål. Arbeidet med å skrive en melding til Stortinget om Sametingets virksomhet for 2011 er i gang, og jeg tar sikte på at den blir lagt fram i slutten av september. Fra og med neste år tar departementet sikte på å legge fram de årlige meldingene innen utgangen av juni. Jeg vil bemerke at den meldingen vi nå diskuterer, ble lagt fram 25. november i 2011.