Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-01-12:
Det er krig og uro i Europas nærområder. Det har det vært i lang tid, og det har ført til at mange mennesker er på flukt. Mange av dem har søkt tilflukt i de europeiske landene. Kanskje burde vi ha oppdaget det. Kanskje burde vi har skjønt det for lenge siden. Men i stedet må vi alle erkjenne at i løpet av høsten har tilstrømmingen av flyktninger fra Europas nærområder blitt en utfordring, som vi har oppfattet som ekstraordinær. Jeg tror situasjonen har skapt spørsmål. Den har skapt usikkerhet. Den har også skapt utfordringer. Senterpartiet tok tidlig til orde for at det politiske Norge burde inngå brede forlik – brede forlik om både innvandrings- og integreringspolitikken. Det har også det politiske Norge gjort i løpet av høsten. Det er to brede forlik, der de fleste av partiene i denne salen har blitt enige om en rekke tiltak når det gjelder innvandringsregulerende tiltak, men også integrering. Det er viktig. Av og til, når man hører retorikken i denne debatten, skulle man kanskje ikke tro det, men det er nok slik i dag at det knapt er noe annet land i Europa der de politiske partiene står så samlet om innvandrings- og integreringspolitikken som det vi gjør i Norge – ved behandlingen av både det forliket vi behandlet i fjor høst, og det forliket vi skal behandle og vedta her i dag. Det politiske Norge står i stor grad sammen om en asylpolitikk som må være konsekvent og rettferdig. Derfor ble det også vedtatt noen innstramminger. Derfor må man også være tydelig på å skille mellom dem som har krav på beskyttelse, og dem som ikke har det. Derfor må man også være tydeligere i spørsmålet om behovet for raskere retur. Derfor må man også, som vi gjør i dag, behandle en rekke punkter som angår en bedre integrering av dem som kommer til å få opphold i Norge, for det er mange som kommer til å få opphold i Norge, og de skal raskt og godt integreres i det norske samfunnet. Det er viktig og positivt at Stortinget i dag kan vedta det forliket som vi ble enige om før jul. Det er over 60 punkter, som omhandler tiltak på veldig bred basis. Det er spørsmål om tiltak i den mer akutte ankomstfasen og overfor barn som er på flukt. Det er tiltak når det gjelder helse, opplæring, utdanning og arbeid. Jeg har lyst til å understreke én ting: Dette forliket mellom partiene er ikke en meny som regjeringen kan plukke fra. Det er ikke en meny der regjeringen kan velge noen tiltak som de finner for godt å følge opp. Dette er et forlik der alle punkter forplikter alle parter – også regjeringen i den videre oppfølgingen. Det kommer til å trenges handling fra regjeringen også før integreringsmeldingen legges fram, fordi mottakssystemet er så presset som det allerede er. Det er også slik at mottak og bosetting kommer til å bli en langvarig forpliktelse for det norske samfunnet – en forpliktelse for denne regjeringen, men antakelig også for kommende regjeringer. Derfor er det viktig at det er en jobb som det politiske Norge står sammen om – der vi velger å være enige om store deler av politikken, og at vi velger å gå i gang med arbeidet. Den første fasen etter ankomst er ofte kritisk, både for flyktningene som ankommer, og for de kommunene som er vertskap for store asylmottak. At man behandler saker raskt etter ankomst, gir god informasjon om hvordan vår praksis er på innvandrings- og integreringsfeltet, og hvordan det kan slå ut for den enkelte flyktning som kommer hit, er viktig. Det er også viktig at flyktningene raskt får oversikt over hva det er det norske samfunnet forventer av dem når det gjelder integrering. De kommunene som huser store asylmottak, opplever i disse dager store utfordringer. Det er viktig at disse kommunene blir varslet i god tid, så tidlig som mulig, og at staten ser ansvaret sitt for å sørge for en god koordinering av det som skal skje, overfor disse kommunene. De blir satt i en situasjon der de har store forpliktelser allerede fra dag én, når det gjelder både helsetjenester og skole. Etter Senterpartiets mening er det noen hovedpunkter i dette forliket som nok vil være viktige for å lykkes med arbeidet framover. Jeg har lyst til å trekke fram tre av dem i tillegg til et avgjørende punkt. Det første er behovet for et samlet, mer effektivt og målrettet mottakssystem. Vi må bli flinkere til å sette i gang opplæring og aktivitet med det samme folk får opphold i Norge. Kartlegging av kunnskap og raskere godkjenning av utdanning og kompetanse er eksempler på ting vi må bli mye flinkere til å gjøre raskt. Det samme gjelder arbeidsrettede tiltak og sjølsagt også språk, som alle er enige om. Et annet område som vil være avgjørende for integreringen, er sjølve bosettingsarbeidet. Det å kunne gjennomføre bedre ordninger i tida framover når det gjelder bygging og kjøp av boliger, kommer til å være viktig. Husbankens lånerammer kommer til å være avgjørende. At det private leiemarkedet brukes mer aktivt for å sikre nok boliger til flyktninger, kommer til å være viktig. Et tredje punkt jeg har lyst til å framheve, er at vi må bruke mer krefter på et forsvarlig opplegg for barn på flukt. De enkelte instansene må samarbeide bedre om oppfølgingen av ungene, og det trengs mer barnefaglig kompetanse for å ivareta de ungene som kommer hit. Ulike former for bofellesskap, SOS-barnebyer, fosterhjemsordninger og f.eks. bruk av folkehøgskoler er nevnt i forliket som mulige tiltak når det gjelder å ivareta barn på flukt. Men jeg tror vi skal erkjenne at det aller viktigste for å lykkes med integreringen framover likevel er å anerkjenne at det er i kommunene det praktiske arbeidet kommer til å bli gjort. Det er der statsministerens uttrykk om «hverdagsintegrering» kommer til å foregå. Kommunene i Norge har ingen egne inntekter som kan løse denne problematikken. Derfor er det også slik at det må være staten som stiller opp og tar regningen for bosetting og integrering av flyktninger og asylsøkere. I tillegg synes også Senterpartiet det er riktig at bosetting i kommunene fortsatt skal baseres på frivillighet og avtalebasert bosetting, og ikke på tvang. Vi er glad for at forliket også reflekterer den holdningen. Men ingen av oss kommer til å være tjent med at kommunenes arbeid med flyktninger blir satt opp mot de velferdstjenestene som kommunene for øvrig har ansvaret for. Derfor må ressursene til kommunene økes betraktelig. Det gjelder både den generelle rammen til kommunesektoren og de særskilte tilskuddene, som integreringstilskuddet, vertskommunetilskuddet og tilskuddet til enslige mindreårige barn. Så er det nok slik i dag at noen kommuner lykkes bedre enn andre. Det er ulike kommuner og ulike grupper flyktninger. Men Senterpartiets poeng er at det ikke er kommunene som skal sitte igjen med regningen, basert på penger de ikke har. Det er staten som må ta regningen for denne oppgaven, sjøl om den regningen kommer til å være ulik for ulike grupper flyktninger og ulike kommuner. Derfor er Senterpartiet svært opptatt av at regjeringen skal sette seg ned med KS og beregne de konkrete kostnadene vi må forvente, og at det arbeidet skal skje så snart som mulig. Senterpartiet vil også understreke det som står i forliket, nemlig at det er et mål at det presset vi i dag opplever i mottaksstrukturen, ikke får forplante seg og bli en krise i kommunesektoren. Dette forutsetter at kommunene får kompensert utgiftene til mottak og integrering av flyktninger og asylsøkere. Det er sannsynligvis den viktigste setningen i hele forliket. En krise i kommunesektoren vil sette hele arbeidet med integrering av flyktninger og asylsøkere på spill, og da kommer vi for alvor skjevt ut. Derfor vil jeg gratulere statsråden i dag og si at hun i integreringsarbeidet bør være kommunenes fremste våpendrager innad i regjeringen. Som jeg sa i starten: Jeg synes det er en styrke at det politiske Norge står såpass samlet som man gjør i denne saken. Senterpartiet skal se på det regjeringen har sendt på høring av forslag, nå. Vi vil lytte til det som kommer fram under høringen. Vi vil gjøre en vurdering av det regjeringen framlegger for Stortinget av disse forslagene. Vi er klare på at en konsekvent og rettferdig asylpolitikk er en nødvendig forutsetning – også for en god integrering. En god integrering er en tematikk som fortjener debatt, men også et åpent sinn og bred oppfølging. De 64 forslagene som ligger på bordet i dag, er en invitasjon og en start på det. Derfor er Senterpartiet godt fornøyd med det vi i dag skal vedta. Vi ser fram til oppfølgingen av det, og vi mener som sagt at kommunenes rolle kommer til å være helt avgjørende i det videre arbeidet.