Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Det ville ikke forundre meg om vi i denne debatten har ulike syn på hvordan Forvaltningsreformen har fungert så langt, ut fra hvilket syn vi har på fylkeskommunene, og ut fra hvilken tillit vi har til fylkeskommunene og fylkespolitikerne. Da må jeg ile til med en gang og si at jeg antakelig er fylkeskommunens beste venn. Jeg har stor sans for fylkeskommunen som forvaltningsnivå. Fylkeskommunens oppgave som regional utviklingsaktør er det ingen andre, slik jeg ser det nå, som kan overta og gjøre på samme måten som fylkeskommunene kan i dag. Derfor var innholdet i Forvaltningsreformen – selv om jeg godt kunne ha tenkt meg at Forvaltningsreformen hadde blitt mye mer enn den ble – faktisk viktig for at fylkeskommunens rolle som regional utviklingsaktør kunne videreutvikles. For det er regionalt man ser utfordringene. Det er regionalt man vet hvilke grep man må ta for å løse dem, og det er regionalt man får på plass samspillet mellom aktørene. I tillegg til det som skjedde på veisiden, var det viktig for næringsutviklingen i fylkene at fylkeskommunene fikk deleierskap i Innovasjon Norge. Det var viktig for næringsutviklingen i fylkene at vi fikk på plass regionale forskningsfond, der fylkeskommunene er med og styrer og bestemmer hvordan man skal bruke de regionale forskningsmidlene. Da er det også viktig at man faktisk har en mer direkte styring med mer av veiene i fylkeskommunene enn det man hadde tidligere. Jeg er enig med samferdselsministeren som sier at Forvaltningsreformen så langt ser ut til å være vellykket på veiområdet, men også på de andre områdene. Jeg ser også, med utgangspunkt i forholdsvis mange fylkeskommuner som jeg kjenner godt, at man får til en mer helhetlig utbygging av de tidligere riksveiene som nå er nye fylkesveier. Undersøkelsene som samferdselsministeren viste til, viser også det samme. Fylkeskommunene gjør jobben sin. Vi får mer vei for pengene, og jeg mener at vi kan påvise at veiene blir bedre. Det er i hvert fall det undersøkelsene tyder på. Så fylkeskommunene gjør jobben sin. Det er ikke noe nytt at fylkeskommunene er veieiere. Det må vi huske på. Vi hadde jo gamle fylkesveier, og i mange fylkeskommuner er de gamle fylkesveiene fortsatt lengre i kilometer enn de nye fylkesveiene. Så man har erfaring fra å være veieier. Det skillet som var mellom de gamle fylkesveiene og de gamle riksveiene, var unaturlig i mange sammenhenger. Som tidligere fylkesråd for samferdsel kan jeg underskrive på at det ikke bestandig var så lett å se helheten. Men nå ser man helheten i dette nye fylkesveinettet. Før var det sånn at fylkeskommunene hadde avgjørende innflytelse på prioriteringsrekkefølgen på de gamle riksveiene. Fordelingen av pengene mellom fylkene ble avgjort i Stortinget gjennom behandlingen av samferdselsbudsjettet. Nå er det sånn at Stortinget overfører pengene til fylkeskommunene som frie midler, og fylkeskommunene prioriterer direkte. Når det gjelder trafikksikkerhet, hadde fylkeskommunene allerede et stort ansvar tidligere. Gjennom vegtrafikkloven § 40 a hadde fylkeskommunene ansvar for å samordne trafikksikkerhetstiltak i eget fylke, tilrå trafikksikkerhetstiltak og gjennomføre trafikksikkerhetstiltak. Jeg mener at da man fikk et mer direkte ansvar for flere av veiene, vil det bare styrke det regionale trafikksikkerhetsarbeidet. Det vi ikke skal ta for lett på, og som er kjempeviktig i denne sammenhengen, er det regionale samspillet med det regionale partnerskapet. Alle fylkeskommunene har et oppegående regionalt partnerskap der man samarbeider med næringslivet, med partene i arbeidslivet, med undervisningsinstitusjoner, med forskningsinstitusjoner om: Hva er best for vårt fylke? Hva må vi gjøre for at vi skal nå de målene vi setter oss? I mange sammenhenger er faktisk det som skjer på veinettet, viktig. Da er det viktig at fylkeskommunene har det direkte ansvaret. Så langt må i hvert fall jeg for min del si at resultatet av Forvaltningsreformen, selv om den har fungert forholdsvis kort, ser ut til å være veldig bra. Jeg må si at jeg har stor tillit til at fylkeskommunene og fylkespolitikerne vil prioritere vei framover. All mulig erfaring tilsier at det kommer til å bli resultatet.