Kristin Clemet (Høyre), 2001-11-27:
Utdannings- og forskningsdepartementets budsjettforslag er på til sammen 45 milliarder kr. Når vi vet at det går mange milliarder kroner til utdannings- og forskningsformål også over andre departementers budsjetter, forteller det hvilken enormt stor sektor vi står overfor. I tillegg brukes det store beløp, ja noen sier like store beløp, i privat sektor. Vurdert i et slikt perspektiv kan selvsagt ikke Regjeringens forslag til endringer i Stoltenberg-regjeringens budsjettforslag for 2002 ses som veldig omfattende. Men de representerer viktige signaler. Vi har sagt at vi vil satse på bedre kvalitet, økt mangfold og tryggere læringsmiljø i skolen. I budsjettet har vi foreslått økte satsinger på alle tre områder. For det første: Vi foreslår å øke timetallet i norsk med én time i 2., 3. og 4. klasse, og vi foreslår å opprettholde den sentrale eksamen i grunnskolen etter at den var strøket av den forrige regjering. Dessuten fortsetter vi satsingen på IKT i utdanningen. For det andre: Vi foreslår å styrke de private høyskolene med ca. 18 mill. kr, slik at bevilgningene kommer i samsvar med den kostnadsnormen Stoltenberg-regjeringen fremforhandlet. Og for det tredje: Vi bevilger mer penger til innsats mot mobbing og problematferd i skolen som et bidrag til å sikre elevene et trygt læringsmiljø, og vi viderefører planen om en offensiv opprustning av skolebygg. Samtidig opprettholdes satsingen på kvalitetsreformen i høyere utdanning, og vi fortsetter opptrappingsplanen for forskning. Det er en viss reduksjon i den sektorvise satsingen på forskning sammenlignet med arbeiderpartiregjeringens forslag, men samtidig økes Forskningsfondet med ytterligere 2 milliarder kr, og vi utvider ordningen med skattefradrag for privat forskning. Disse endringene må ses i sammenheng med de lettelser i bedriftsbeskatningen som foreslås, og som gjør det lettere for bedriftene selv å prioritere ny teknologi, kunnskap og forskning. Det er helt nødvendig dersom vi skal nå målet om en FoU-innsats minst på OECD-nivå innen 2005. Innenfor grunnopplæringen er problemstillingen en annen. Vi er allerede på toppen i OECD i ressursbruk, men skårer bare gjennomsnittlig når det gjelder kunnskap. Riktignok vet vi for lite om hvilket utbytte elevene får av norsk skole, bl.a. fordi vi er for dårlige til å måle og bedømme kvalitet, men det vi vet, tyder ikke på at vi ligger på topp. Det er ikke behov for å snu opp ned på norsk skole. Mye fungerer allerede bra, og noen steder fungerer det veldig bra. Vi imponerer f.eks. mange andre land med vårt perspektiv på livslang læring og en meget høy andel for høy utdanning i Norge. Men fordi vi også har dårlige resultater, og fordi også andre land i dag satser betydelige ressurser på å forbedre sitt utdanningssystem, trengs det en ny kurs. Vi må satse mer på innholdet i skolen, og vi må interessere oss mer for det utbyttet elevene har av skolen. Og det er ikke bare et bevilgningsspørsmål. Vi må også forandre holdninger, fornye utdanningssystemet og bli flinkere til å lære av de beste. Skal vi få en bedre skole, er det nå også på tide å se hele grunnutdanningen i sammenheng og sørge for at den holder høy kvalitet og kan gjennomføres uten blindveier, omveier og overlapping. Mer enn 95 pst. av elevene går videre fra grunnskole til videregående opplæring. Den forrige regjeringen nedsatte et utvalg for å vurdere dette, og det er et arbeid vi vil videreføre, men med større vekt på å vurdere og utvikle kvalitet. Reform 94 og Reform 97 var i stor grad strukturreformer som kom fra oven – nå er det på tide å fylle grunnutdanningen med bedre innhold. La meg avslutningsvis si et par ord om de mest omstridte budsjettendringene Regjeringen har foretatt, nemlig studiefinansieringen og utlånsordningen for bøker. Jeg har ingen problemer med å forstå at studentorganisasjonene gjerne vil ha en høyere stipendandel allerede nå, men tillater meg likevel å understreke at vi har oppfylt tre av de fire mål vi har satt oss for studiefinansieringen i denne fireårsperioden: Vi har reversert arbeiderpartiregjeringens forslag om full konverteringsordning.Vi innfører ikke vårt eget forslag til konvertering, som altså er en mildere konverteringsordning, før Kvalitetsreformen i høyere utdanning er gjennomført.Vi øker kostnadsnormen til 80 000 kr. I tillegg skal vi, som lovet, øke stipendandelen til 40 pst. i løpet av perioden. Utlånsordningen for bøker blir ikke fjernet, men den bygges ikke videre ut. Vi synes ikke at det er en god ordning, bl.a. fordi bøker raskt blir foreldet – det er faktisk et kronisk problem i norsk skole – og fordi utlånte bøker ikke kan brukes aktivt. Og de bør jo særlig kunne brukes aktivt i videregående opplæring, som er en studieforberedende skole også. Jeg forstår selvsagt at elevene gjerne vil ha erstattet denne ordningen med en annen ordning umiddelbart, men det har ikke vært mulig. Departementet arbeider nå med alternative løsninger som skal komme elevene til gode, og som vi vil få komme tilbake til.