Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-03-22:
I Ot.prp. nr. 34 for 2000-2001 fremmer Regjeringen forslag om å utvide det gjeldende diskrimineringsforbudet i arbeidsmiljøloven § 55 A. Denne utvidelsen innebærer at det ved ansettelse i arbeidslivet blir forbudt å diskriminere funksjonshemmede. I gjeldende § 55 A i arbeidsmiljøloven står det at arbeidsgivere ved ansettelse ikke må «forskjellsbehandle søkere på grunn av rase, hudfarge, nasjonal eller etnisk opprinnelse, homofil legning eller homofil samlivsform». I proposisjonen foreslår Regjeringen at også funksjonshemmede skal innlemmes blant de grupper som fra før av er nevnt i § 55 A i arbeidsmiljøloven. En samlet komite støtter Regjeringens forslag på dette området og går inn for at også funksjonshemmede skal innlemmes på linje med de grupper som fra før av er nevnt i arbeidsmiljøloven § 55 A. Regjeringen foreslår videre i samme proposisjon at det skal innføres sanksjonsbestemmelser for å oppnå lovens intensjoner om å forhindre diskriminering etter § 55 A ved ansettelse. I denne sammenheng foreslår Regjeringen derfor å innføre opplysningsplikt, delt bevisbyrde og erstatningsansvar for arbeidsgivere som utviser usaklig forskjellsbehandling ved ansettelse etter § 55 A. Forslaget medfører at arbeidsgivere som får rettet en anklage mot seg for å ha diskriminert etter § 55 A, skriftlig må motbevise sin uskyld, samtidig som man risikerer rettssaker og økonomisk erstatningsansvar ved brudd på disse reglene. Under behandlingen i komiteen har Regjeringens forslag om å innføre nevnte sanksjonsbestemmelser fått tilslutning fra et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV. Dette flertall mener at innføring av opplysningsplikt, delt bevisbyrde og erstatningsansvar vil gjøre diskrimineringsforbudet for alle diskrimineringsgrunner etter § 55 A mer effektivt. Mindretallet, bestående av Fremskrittspartiet og Høyre, har derimot ikke funnet å kunne gi sin tilslutning til en slik type lovfesting på dette området, da dette etter disse partiers synspunkt ikke nødvendigvis vil være det beste virkemiddel for å oppfylle selve lovintensjonene. For Fremskrittspartiets del er vi klart enig i at ingen skal diskrimineres på nevnte grunnlag ved ansettelser. Men på den annen side virker det like klart at den type sanksjonsbestemmelser det her er tale om, er et lite egnet virkemiddel for å oppnå lovintensjonen. Etter mitt syn vil disse bestemmelsene på ingen måte gagne dem det skal hjelpe i det hele tatt. Trolig vil sanksjonsbestemmelsene derimot virke stikk motsatt, nemlig slik at situasjonen for dem man skulle hjelpe, isteden blir vanskeligere. Dette er et godt eksempel på politikerformynderi som er overflødig, og som bare lager problemer for alle parter. Selve ansettelsesprosessen kan bli mer lukket. Dette er i så fall svært uheldig. Arbeidssøkere med svakere formelle kvalifikasjoner blir tapere. Er det bra? Hvilken vekt kan en arbeidsgiver tillegge sin egen vurdering av personlig egnethet fremfor de formelle kvalifikasjonene? Arbeidsgivers styringsrett blir drastisk redusert. Man kan ikke lenger ansette den man helst vil. Man kan bli tvunget til å ansette personer man ikke ønsker. Skaper det et bedre arbeidsmiljø? Lovjungelen og skjemaveldet mot småbedriftene forverres ytterligere, og loven kan skape motsetningsforhold mellom nordmenn og f.eks. innvandrere. Dessuten er omfanget av den påståtte diskrimineringen heller slett utredet. Man kan derfor trekke i tvil om det i det hele tatt er noe reelt behov for disse sanksjonsbestemmelsene.