Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2003-11-27:
La meg begynne med å si at jeg i dag kommer til å være med og debattere det som står i innstillingen, og ikke det som ikke står i innstillingen – bare som en klargjøring. «Familien er samfunnets grunnleggende enhet og det naturlige miljø for vekst og velvære for alle dets medlemmer, i særdeleshet barna. Familien bør gis nødvendig vern og hjelp slik at den fullt ut kan påta seg sine forpliktelser i samfunnet.» Disse ord kunne vært hentet fra Regjeringens familiemelding eller fra Kristelig Folkepartis familieprogram, men de er faktisk hentet fra innledningen til FNs barnekonvensjon. Dette er verdens lands syn på familien. Familiemeldingen som vi i dag behandler i Stortinget, er Regjeringens og nå også Stortingets måte å tilrettelegge dette på, slik at familien nettopp kan få bli den grunnleggende institusjonen den bør være. Komiteen presiserer at familiebegrepet omfatter mange forskjellige typer samliv: ektepar med og uten barn, samboere med og uten barn, homofile par med og uten barn, aleneforeldre som bor sammen med barn, samværsforeldre, familier med fosterbarn, enslige, aleneboende m.m. Vi som samfunn kan ikke ta valget med hensyn til samlivsform for voksne mennesker, men det er samfunnets ansvar å ivareta barns rettigheter, og samfunnet kan legge til rette for å gi best mulig forutsetninger for et stabilt samliv. Innstillingen vi debatterer i dag, er kanskje rik på ord. Men det har – som vanlig i komiteen når det gjelder denne type saker – vært et stort engasjement fra alle partier. Komiteen mener at forpliktende og stabile samliv er det beste for barns oppvekst. Ekteskapet skiller seg ut av to grunner: formalisering av gjensidig forpliktelse og mer stabilitet. Et flertall i komiteen, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, mener derfor at ekteskapet gir den beste rammen rundt barns oppvekst. Samboere mangler denne juridiske trygghetspakken som ekteskapet automatisk gir. En hel komite mener det er viktig at det blir gitt grundig informasjon om plikter og rettigheter knyttet til forskjellige valg av samliv, slik at man ikke uforberedt havner i en vanskelig situasjon. Et ekteskap eller et langvarig samboerforhold er ikke bare idyll. Vi opplever at hverdagen kan være overbooket, med lite tid til hverandre, og ofte er vi tause om det som kan være vanskelig. I den travle hverdagen er ordninger som vi har i vårt samfunn – som kontantstøtte, som billige og nok barnehageplasser, som ordninger i arbeidslivet for arbeidstakere – veldig viktige for å gjøre det mulig å få til et godt familieliv. Kristelig Folkeparti tror at samlivskurs virker. Det er derfor gledelig at det i dag blir flertall for Regjeringens forslag til én-dags samlivskurs. Alle, unntatt Fremskrittspartiet, sier ja til dette forslaget. Fremskrittspartiet synes det er naivt å satse på dette, og SV løper foran og vil allerede utvide ordningen til hver gang man får et barn. Det synes jeg er et godt initiativ. Flertallet er enig i at det er et mål å utvide denne ordningen. Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet ønsker at kursene skal godkjennes av fylkesmannen. Dette er vi uenig i. Jeg vil her presisere at det fortsatt skal være mulig å søke støtte til samlivskurs av annen type – slik som i dag – fordi vi trenger et mangfold av tilbud i denne sektoren. Familievernkontorene våre er helt sentrale for gjennomføringen av Regjeringens politikk og nå Stortingets familiepolitikk. Det er de som møter familier i alle livets faser, i forebyggingsfasen, i krisen og i en bruddfase. Jeg er derfor glad for at komiteen støtter Regjeringens målsetting om å utvikle kompetansen og øke kapasiteten og tilgjengeligheten på familievernkontorene. Det er veldig viktig at kontorene får den kompetansen de trenger til å møte alle typer familier. For eksempel har vi understreket kompetanseprogrammet for minoritetsfamilier og for foreldre med funksjonshemmede barn. Hele komiteen støtter forslaget om at samboere med barn automatisk skal få foreldreansvar. Komiteen deler seg i synet på hvordan farskapet skal erkjennes, og jeg regner med at flertallet gjør rede for sitt syn selv. Regjeringspartiene mener at dagens ordning med at far erkjenner og mor godtar, fortsatt skal være gjeldende. Det viktigste for oss er å sikre barnet, og vi er derfor glad for at vi har et felles mål om at det felles foreldreansvaret skal bli vedtatt. Familiemeldingen sier at fars ansvar må økes, fars rolle skal styrkes – og det slutter komiteen seg til – ved å styrke pappapermisjonen. Hele komiteen er enig i at man skal ha selvstendig opptjening og en utvidelse av den selvstendige opptjeningen. Hele komiteen er ikke enig når det gjelder utvidelse av tid, men vi har et flertall for det på sikt, selv om vi er uenige om når og hvordan. Et mindretall i komiteen ønsker en endring for barn i partnerskap og tilknytning til juridisk forelder. Jeg vil bare understreke at det i det siste er gjort en del viktige vedtak i denne sal som styrker betydningen av å kjenne sitt biologiske opphav, f.eks. oppheving av anonym sædgiver, og mulighet til DNA-test i farskapssaker. Dette er nettopp en understreking av at det biologiske opphavet er viktig. I stebarnsadopsjonssaker er det viktig for oss at dagens ordning, hvor alle blir behandlet likt uansett legning, fortsatt skal gjelde. Når det gjelder adopsjonsfeltet som helhet, er jeg enig i Regjeringens syn på at det må komme en helhetlig gjennomgang av hele dette feltet. Det er gledelig at det ser ut til å være et flertall for at de økonomiske rammebetingelsene skal bedres på adopsjonsfeltet, selv om det er ulik oppfatning om når og hvordan. Et annet grep der komiteen støtter Regjeringen, er når det gjelder omleggingen i meklingsordningen. Omleggingen innebærer at de som trenger det mest, vil få tilbud om mer tid enn i dag, mens de som ikke har behov, kun får én time. Nytt er også at samboere med barn skal inn til obligatorisk mekling. Dette er veldig viktig. Barns situasjon i et samlivsbrudd er den samme enten foreldrene er gift eller samboende. Et mindretall mener at separasjonstiden skal bort, og ønsker en modell som i Sverige med betenkningstid kun for dem som har barn. Vi er glad for at et flertall støtter Regjeringens syn på at en separasjonstid gir en mulighet til å tenke seg om, men understreker at det finnes ordninger for å oppheve ekteskapet ved dom når det er overgrep eller andre spesielle situasjoner. Komiteen ser det som veldig viktig at vi som samfunn bryr oss om de familiene hvor hverdagen preges av vold og overgrep. Tiltak for barn som er utsatt for eller vitne til vold, er veldig viktig for at barn skal få den best mulige oppvekst. Barn som vokser opp i et hjem preget av store konflikter, trenger en ekstra oppfølging, og vi trenger å vite mer for å kunne hjelpe bedre. Forskningsprosjekter om vold er derfor viktig, både for å få vite om konsekvenser og også for å utvikle behandlingstilbud til den som slår. Vi er også tilfreds med at det er satt ned en arbeidsgruppe som skal se på problemstillinger knyttet til vold og samvær. Når en jobber med en familiemelding, er det viktig at en ser på alle typer familier, og at en prøver å gå inn i den hverdagen som barn vokser opp i – uansett. Meldingen har flere punkter som følger opp Samboerutvalgets innstilling. Det er også en god del andre endringer, men på grunn av tidsnød må jeg nøye meg med å henvise til meldingen. Endringene er knyttet til arv, sosialhjelp og en del andre økonomiske ordninger. Åtte av ti ungdommer ser for seg framtiden i et livslangt ekteskap. For at framtidsdrømmen deres skal bli virkelig, er denne familiemeldingen det verktøyet som kan være med og gjøre drømmen til virkelighet. Jeg anbefaler innstillingen, og ser fram til en flott debatt.