Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-12-11:
Mandag 2. desember vedtok stortingsflertallet rammene for neste års statsbudsjett. Rammene for sosialkomiteens ansvarsområde er ikke tilstrekkelig til å opprettholde viktige velferdsordninger. Rammene fører også til at helsereformen underfinansieres. Det vil i neste omgang kunne ramme pasientene. Arbeiderpartiet beklager at stortingsflertallet vektlegger skattelette til dem som har mest, fremfor velferdstiltak til dem som har minst. Enslige forsørgere får redusert tilskudd til barnepass. Bare minstepensjonistene vil nå få fritak for egenandeler for medisiner på blå resept. Gravferdshjelpen avvikles. Det kuttes i viktige tilskuddsordninger for funksjonshemmede. La meg få sitere fra Fremskrittspartiets merknader i innstillingen: «Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet finner forslaget i statsbudsjettet om å kutte den generelle gravferdsstønaden på kun 4 000 kroner og dermed spare inn for staten 150 mill. kroner som ett av de mest ekstremt usosiale forslag i det foreliggende statsbudsjett.» I dag blir dette «ekstremt usosiale forslag» vedtatt av Stortinget som en konsekvens av de rammer stortingsflertallet vedtok forrige mandag. Fremskrittspartiet prøver å framstå som de svakes talsmann, partiet for dem som sitter nederst ved bordet. Men det er bare tilfellet så lenge partiet har ubegrensede økonomiske ressurser til disposisjon, slik de har i sitt mer eventyrlignende alternative statsbudsjett. Når partiet må velge, når partiet kommer i nærheten av makt, ser vi partiets sanne ansikt. Da blir billigere sprit og billigere campingvogner viktigere enn å forhindre «ekstremt usosiale forslag». Fra nyttår kan nordmenn glede seg over at prisen på Upper Ten går ned, men gravferdshjelpen forsvinner. For da Fremskrittspartiet hadde makt, da Fremskrittspartiet i budsjettforhandlingene hadde Regjeringens skjebne i sine hender, så valgte de spriten! De valgte bort gravferdshjelpen! Jo da, Fremskrittspartiet har bidratt til å rette opp mange andre usosiale kutt som lå i Regjeringens forslag til statsbudsjett. Men partiet må likevel ta ansvar for de vedtak de faktisk er med på å fatte. Jeg må si at jeg beundrer den tålmodighet som regjeringspartiene viser overfor sin budsjettpartner, for Fremskrittspartiet opptrer etter min mening med en dobbeltmoral av de sjeldne. Regjeringen hudflettes for å fremme forslag om usosiale kutt. Men forrige mandag satt Fremskrittspartiets representanter her i denne salen og stemte for de rammene som gir disse kuttene. Men dette skal de verken ha eller ta noe ansvar for. Imidlertid skal de ha all ære for de kutt som ble reversert. Når Fremskrittspartiet har makt, blir det ikke fem øre mer til sykehusene. Men den dagen sosialkomiteen skal avgi innstilling i forhold til salderingen av budsjettet for 2002, kommer partiet med forslag om å tilleggsbevilge 2 milliarder kr til sykehusene. Dette er jo ikke noe annet enn fullstendig undergraving av den budsjettavtale de nettopp har inngått. Dette er heldigvis ikke mitt problem – og takk og lov for det! Arbeiderpartiet mener at budsjettet for 2003 på en god måte synliggjør sammenhengen mellom fordelingspolitikken og samfunnets evne til å bekjempe sosial urettferdighet. I Regjeringens forslag til statsbudsjett legges det opp til en omvendt Robin Hood-politikk: Det tas fra de fattige og gis til de rike. Budsjettforliket med Fremskrittspartiet endrer ikke denne hovedprofilen. Dog tas det litt mindre fra de fattige enn det Regjeringen la opp til, men det tas fortsatt fra de fattige. I forbindelse med presentasjonen av statsbudsjettet forsøkte Regjeringen å framstille budsjettet som et krafttak for bekjempelse av fattigdom. Etter hvert har den ene etter den andre organisasjonen imøtegått Regjeringens framstilling. FFO, Handikapforbundet, Velferdsalliansen, Fattighuset og LO er eksempler på organisasjoner som nærmest entydig har karakterisert budsjettforslaget som usosialt. Sant nok foreslår Regjeringen nye tiltak for fattigdomsbekjempelse. Det er bra. Men de nye tiltakene foreslås finansiert gjennom å kutte i viktige velferdsordninger. Det vil igjen skape ny fattigdom. Skal man bekjempe fattigdom, må man fordele bedre. Man må ta fra de rike og gi til de fattige, f.eks. ved å innføre skatt på aksjeutbytte. Fattigdom bekjempes ikke ved å ta fra de litt fattige og gi til de veldig fattige. De nye helseforetakene har nå vært i arbeid i snart ett år. Det har vært et krevende startår, men alt i alt tror jeg ikke det kan herske tvil om at reformen har kommet godt i gang. Det skal de ansatte ha ros for, det skal de nye styremedlemmene ha ros for, og det skal helseministeren ha ros for. Likevel er det selvsagt ikke slik at alt er rosenrødt. Foretakene sliter med en anstrengt økonomi. Åpningsbalansene er ennå ikke på plass, og det er fare for at det kan ta lang tid før de er det. Det hemmer foretakene i deres økonomistyring. Helsereformen skal føre til økt effektivitet i norske sykehus. Vi skal få mer helse for hver krone. Det skal igjen føre til kortere ventetid for pasientene. Derfor er det riktig å stille klare effektiviseringskrav til foretakene. Men jeg frykter at de krav som nå stilles overfor foretakene, er urealistiske. Det kan føre til motstand og handlingslammelse i stedet for pågangsmot og gjennomføringskraft. Et godt lønnsoppgjør og en betydelig økning i pensjonskostnadene fører til at helseforetakene i år går med milliardunderskudd. Alt tyder på ekstraordinære pensjonskostnader også neste år. Dette møter stortingsflertallet med å øke rammene for driftskreditt. Arbeiderpartiet beklager at stortingsflertallet ikke var villig til å øke bevilgningene til helseforetakene da budsjettrammene ble vedtatt. La meg stresse ett forhold som det er svært viktig at vi får gjort noe med. Det er urimelig at pasientbehandlingen ved norske sykehus skal svinge i takt med oppgang og nedgang på verdens børser. Derfor har Arbeiderpartiet sammen med SV og Senterpartiet i budsjettinnstillingen foreslått at Regjeringen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett må komme tilbake med en statlig låne- eller fondsordning som gjør at helseforetakene og samarbeidspartnere i spesialisthelsetjenesten kan dekke sine pensjonsforpliktelser. Dette vil være et grep som i betydelig grad vil være et svar på de utfordringene helseforetakene i dag står overfor. Det er beklagelig dersom flertallet i dag stemmer dette forslaget ned. Jeg har likevel med glede merket meg at også budsjettkameratene, Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, i sine merknader sier at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett må vurdere «eventuelt om det er behov for supplerende tiltak, for eksempel at det innføres en fondsordning». Jeg vil med dette ta opp de forslag der Arbeiderpartiet står sammen med andre partier, og de forslag vi står alene om, men med følgende merknader: Når det gjelder forslag nr. 6, er det på representantenes plasser omdelt en beriktiget versjon. Når det gjelder forslag nr. 13, er Arbeiderpartiet med som forslagsstiller. Det skal vi ikke være. Og forslag nr. 18 foreslås i samråd med medforslagsstillerne omgjort til et oversendelsesforslag.