Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Jordbruksforhandlingene handler om å tilrettelegge inntektsmulighetene for jordbruket. Kristelig Folkeparti ønsker å bygge opp under den aktive bonden for å sikre landbruk i alle deler av landet. Det er avgjørende for å opprettholde bosetting i distriktene og et levende kulturlandskap. En forutsetning for rekruttering er at jordbruket gir en inntekt å leve av. Jeg tillater meg å sitere regjeringspartienes merknad i innstillingen til landbruksmeldingen, Innst. 234 S for 2011–2012: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, merker seg at regjeringen vil sikre utøverne i landbruket en inntektsutvikling og sosiale vilkår på linje med andre grupper og videreutvikle inntekts- og velferdspolitikken i landbruket med utgangspunkt i den landbrukspolitikken som har vært ført etter 2005.» Det er verdt å merke seg ordet «videreutvikle». Regjeringen har presisert at de ønsker å videreutvikle inntektspolitikken med utgangspunkt i den politikken som har vært ført etter 2005, og som har gitt aktører i landbruket en noe større gjennomsnittlig inntektsvekst enn andre grupper – ergo må en formulering om «å videreutvikle inntekts- og velferdspolitikken i landbruket med utgangspunkt i den landbrukspolitikken som har vært ført etter 2005», tilsi at aktørene i landbruket fremdeles skulle sikres en sterkere inntektsvekst enn andre grupper. I tillegg vil jeg også vise til at Kristelig Folkeparti – der regjeringen har holdt seg til en så svak formulering – fremmet et forslag om at inntektsforskjellene mellom aktører i landbruket og andre grupper skulle reduseres vesentlig da Stortinget behandlet landbruksmeldingen. Det betyr at det er et bredt flertall i Stortinget, bestående av regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti, som ønsker en større inntektsvekst i landbruket enn i andre grupper. Det var derfor overraskende, skuffende og uforståelig at regjeringen valgte å legge fram et tilbud i jordbruksoppgjøret som helt åpenbart var i strid med Stortingets vedtatte landbrukspolitikk. Hvis Stortinget i dag gir sin tilslutning til statens første tilbud som totalramme for årets jordbruksoppgjør, vil det gi en inntektseffekt på ca. 13 000 kr per årsverk i landbruket. For vanlig lønnsmottakere vil den gjennomsnittlige inntektsveksten antakelig nærme seg 20 000 kr etter årets lønnsoppgjør med påfølgende streiker og mekling. Det er på denne bakgrunn at vi velger å foreslå å sende forslaget tilbake til regjeringen og ber regjeringen utarbeide tilbud som er i samsvar med Stortingets vedtatte forutsetninger for inntektsutviklingen i landbruket. Deretter må det innledes nye forhandlinger med jordbruksorganisasjonene, og vi foreslår videre at regjeringen får fullmakt til å inngå en avtale med organisasjonene hvis det blir oppnådd enighet. I motsatt fall blir forslaget til rammer for jordbruksoppgjøret å legge fram for Stortinget innen 15. juli i år. Når vi fremmer dette forslaget, er det også årsaken til at Kristelig Folkeparti ikke går inn i noen av de merknadene som støtter årets tilbud – det vil jeg gjerne få understreke. Vi ønsker et nytt og bedre tilbud som faktisk ivaretar den landbrukspolitikken som ble vedtatt i Stortinget 12. april i år under behandlingen av landbruksmeldingen. Til slutt vil jeg påpeke at det ikke må innføres en praksis der et magert tilbud fra staten skal tvinge jordbruket til lydighet ved at Stortinget alltid gir sin tilslutning til regjeringens proposisjon bokstav for bokstav. Det er lang praksis for at regjeringen ved brudd i forhandlingene fremmer statens opprinnelige tilbud som forslag for Stortinget. Det ønsker Kristelig Folkeparti å fastholde som hovedregel og normal praksis. Jeg vil allikevel presisere og understreke at det ved forhandlingene i år var en helt spesiell situasjon ved at Stortinget like før hadde behandlet hovedlinjene i den framlagte landbrukspolitikken gjennom behandling av landbruksmeldingen. Når regjeringen i år legger fram et såpass svakt tilbud som årets, er det regjeringen som har utfordret de etablerte ordningene for forhandlinger om en landbruksavtale mellom staten og landbrukets organisasjoner. Jeg fremmer herved forslag nr. 21 på vegne av Kristelig Folkeparti. Når det gjelder de framsatte påstandene om Kristelig Folkeparti som vil samarbeide med andre som ikke ønsker næringen vel, påstander om at våre forslag rokker ved forhandlingsinstituttet, vil jeg komme tilbake til det, og også til påstandene om at politikken til denne regjeringen har ført til et stort og historisk løft for landbruksnæringen.