Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
La meg begynne med å si noen ord om den nye helse- og omsorgskomiteens arbeid med budsjettet for 2014. Veldig mange er helt nye i komiteen, og flere er helt nye som stortingsrepresentanter, og vi har byttet plass når det gjelder å være i opposisjon og posisjon. I tillegg har vi først hatt den avgåtte regjeringens budsjettframlegg, deretter Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringens budsjettframlegg, og tillegg har det kommet ytterligere endringer etter avtale med Venstre og Kristelig Folkeparti. Det har derfor naturlig nok vært en utfordrende og til dels krevende oppgave for oss i komiteen å gå igjennom. Helse er et enormt stort felt, som alle har et forhold til, og som alle ønsker mye for. Jeg vil berømme den nye komiteen for et godt utført arbeid. Vi har gjennomført en rekke høringer, vi har holdt tidsfrister og vi har hjulpet hverandre mye. I tillegg har vi diskutert oss fram til omforent ordlyd på enkelte områder. Jeg er stolt av komiteen som jeg får lov til å være leder av. Så til innholdet i budsjettet. Samlet sett har Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringen, i samråd og etter avtale med Venstre og Kristelig Folkeparti, lagt fram et styrket helsebudsjett, med så mange endringer som det var mulig å få til på såpass kort tid. Jeg skal ikke underslå at jeg ser fram til å legge fram et helhetlig budsjett neste år, som vi har laget fra bunnen av. Men uansett er det et faktum at sykehusene nå får det største løftet noensinne, med en økning på hele 2,7 mrd. kr. Sykehuskøen har økt jevnt og trutt hvert eneste år de siste åtte årene, og dette måtte snus. Det er rett og slett meningsløst å la folk vente på noe de likevel skal få. Det kan gi ytterligere forverring av sykdom eller skade. Venting kan utløse smerter og uro, og det medfører ofte store utgifter til sykepenger og økt fare for å falle helt ut av arbeidslivet. I tillegg gir det redusert bemanning og økonomiske belastninger for arbeidsgiver. I forlengelsen av en skade eller alvorlig sykdom, er rehabilitering avgjørende for å minimere omfang av skade, og et svært viktig verktøy for å mestre dagliglivets nye utfordringer. Mange private rehabiliteringsinstitusjoner sitter på uvurderlig kompetanse og har ledig kapasitet. Derfor vil regjeringen øke kjøp av disse tjenestene. Riktig rehabilitering til riktig tid er en viktig del av tilfriskningsprosessen. De lange køene har også slått ut negativt ved at de med mye penger har kjøpt seg ut av køen og dermed sluppet å vente. Et sted mellom 300 000 og 400 000 mennesker har nå tegnet en helseforsikring, noe som er et tegn på at stadig flere ikke stoler på at de får den hjelpen de trenger om behovet skulle oppstå. Regjeringen ønsker ikke et slikt todelt helsevesen, og ventetider og kø er det viktig å ta grep om i så måte. Generelt er det svært mye å ta tak i innenfor sykehussektoren. Mer enn 1 700 sykehussenger og flere lokalsykehus har blitt borte under rødt-grønt styre. Det har medført ikke bare lange køer, men også mange korridorpasienter. Vi vet at det er etterslep i vedlikehold av bygningsmasse, og vi vet at den medisinske utstyrsparken er på etterskudd i fornying i tillegg til betydelige utfordringer innenfor IKT. Jeg personlig er derfor veldig glad for at vi nå skal få en skikkelig gjennomgang av alle disse problemstillingene. Regjeringen skal jobbe fram en helhetlig helse- og sykehusplan. Nå har jeg merket meg at Arbeiderpartiet, til tross for at det har vært imot en slik plan, nå er fryktelig utålmodig. Jeg har også merket meg at Arbeiderpartiet, som det eneste partiet som vil beholde dagens styring av sykehusene, er det partiet som er mest utålmodig etter en endring. Jeg velger å se positivt på disse signalene. Når Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringen nå skal finne bedre og mer hensiktsmessige måter å styre sykehusene på, skal vi forvisse oss om at det vi innfører, er bedre enn det vi har. Omstillinger skal gi forbedringer, hvis ikke bør man la det være. Det har omstillingsprosessen i Oslo-området vist oss. Jeg konstaterer at til og med den avgåtte regjeringen nå erkjenner dette. Så ser jeg at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet i sine merknader er engstelige for at utarbeidelsen av en helse- og sykehusplan vil gi uro, angst og usikkerhet i foretakene. Jeg kan berolige disse med at de eneste som har uttrykt uro, angst og usikkerhet, er de rød-grønne selv. Ingen andre har uttalt slik angst til meg, og helseministeren har hatt møter med de regionale helseforetakene og forsikret dem om at de ikke trenger å høre på svartmalingen. Deres arbeidsoppgaver ligger fast. De rød-grønne er egentlig generelt engstelig. Særlig er de engstelige for alt den nye regjeringen vil gjøre annerledes. Det er derfor nødvendig å minne om at flertallet av det norske folk har ønsket seg nye løsninger, handlekraft, mangfold og valgfrihet. Derfor skal spesialisthelsetjenesten gjennomgås. Derfor skal ISF-andelen økes for å oppfylle aktivitetsmålet, og derfor skal det innføres nøytral merverdiavgift, selv om et mindretall i denne sal ikke liker det. Rehabilitering, rus og psykisk helse skal løftes. På hver eneste budsjetthøring de siste åtte årene har vi fått høre skuffelsen over nedprioriteringen av disse områdene. I år uteble denne skuffelsen. Flere har nå håp om bedring fordi vi har varslet opptrappingsplaner, fritt behandlingsvalg, økt kjøp av ledig kapasitet hos private og ideelle med 300 mill. kr og øremerking av 343 mill. kr til rustiltak i kommunene. Regjeringen har i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti gitt generelt økte budsjetter og økt skattefradrag for gaver til frivilligheten, i tillegg til et krav om at veksten innenfor sykehusene skal være større for rus og psykisk helse enn innenfor somatikken. Hver for seg er de viktige virkemidler – sammen gir de full pakke. De rød-grønne skriver i sine merknader at tall fra Samdata de siste årene viser større vekst i kostnadene til rus og psykisk helsevern, og at det derfor ikke løser utfordringer å gjeninnføre denne ordningen. Til det har jeg lyst til å si at Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringen mener at kostnad alene ikke er en egnet måte å måle vekst på. Det som er viktig, er ventetiden og aktiviteten. Hvis ventetiden er for lang og behandlingen utilstrekkelige er det svært kritikkverdig om man sier seg fornøyd med kun å se på at det har vært en kostnadsvekst. Jeg har også merket meg at vi aldri tidligere har opplevd en avgått regjering, som så tydelig kritiserer seg selv for alt de ikke har klart å løse. Ved å gå inn på Stortingets nettsider kan vi lese både spørsmål og interpellasjoner fremmet av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet de siste ukene. Her utbroderes kritikkverdige forhold som har pågått gjennom det siste året, eller gjennom flere av de siste årene, og de spør hva de enkelte statsrådene vil gjøre for å rydde opp. Også helseministeren har blitt pepret med spørsmål. Det er tydelig at det endelig har gått opp for noen hver at vi har store utfordringer innenfor helsevesenet. Jeg håper disse representantene fortsetter å sende spørsmål, slik at enda flere får innsikt i hva åtte år med rød-grønn regjering har gitt oss. Vi skal rydde opp, område for område, men det er ikke mulig å snu alle stener i løpet av noen få uker. En viktig del av det å rydde opp, handler om å gi de ansatte økt kunnskap gjennom et kompetanseløft, noe vi bevilger 50 mill. kr til. Skal vi lykkes med gode helsetjenester, må vi hegne om alle de dyktige medarbeiderne vi har over hele landet, som daglig redder liv og utfører mirakler, og vi trenger å løfte helsevesenet som en attraktiv arbeidsplass for kommende generasjon. Innovasjon, velferdsteknologi, forskning og utvikling er viktige stikkord som løftes høyt av regjeringen. Jeg ønsker også å nevne frivilligheten. Etter åtte år på Stortinget har jeg opplevd utrolig mange sterke øyeblikk. I mitt møte med enkeltmennesker og frivilligheten blir jeg gang på gang minnet om det enorme engasjementet som finnes der ute. Frivilligheten når alle med sin tilstedeværelse, empati, kunnskap og mangfold. Jeg er derfor stolt av den styrkingen som nå ligger i dette budsjettet, mye også takket være Venstre og Kristelig Folkeparti. Vi er usedvanlig samkjørte og enige når det gjelder verdien av frivilligheten som en del av det offentlige tilbudet, og vil også i årene som kommer, hegne om disse. Regjeringen løfter også støtten til tannbehandling for grupper med store behov. Jeg er glad for at regjeringen foreslår en ny stønadsordning til helt eller delvis tannløse personer, samt en heving av stønadsnivået for de sykeste. Regjeringens forslag om å styrke bevilgningen til tannhelsetilbud til tortur- og voldsutsatte og pasienter med sterk angst for tannbehandling er også svært viktige grep som nå tas. Jeg tror alle forstår viktigheten av å ha tenner. I mangel av tenner, eller med store smerter i munnen, reduseres også automatisk inntak av næringsrik mat, som igjen kan medføre økt sykelighet. Det er god folkehelse i å gi folk mulighet til økonomisk å makte å få stelt sine tenner, og særlig når utgiftene blir uforholdsmessig høye. Som et ledd i den nylig vedtatte folkehelsemeldingen, skal forebygging ha et sterkere fokus. Det betyr et sterkere fokus på kunnskap, også hos ansatte i barnehage og skole. Å oppdage tidlig barn som sliter eller som blir utsatt for omsorgssvikt, mobbing eller overgrep, er avgjørende for å skape en grunnmur for et voksenliv. Dette budsjettet er starten på en lang reise for å styrke helsetjenestene på alle plan.