Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Konklusjonen på dagens debatt ser ut til å kunne bli at Arbeiderpartiet får flertall for sitt opplegg i sin helhet, og det har vært vårt mål, som Arbeiderpartiets parlamentariske leder, Jens Stoltenberg, tidligere sa. Når det gjelder debatten om stortingsregjereri, har jeg lyst til å si det at den har oppstått fordi Regjeringen gjennom forpurringer og utsettelser har forsøkt å forhindre at flertallets syn ble gjennomført, slik at det altså har vært nødvendig med ni gangers behandling her i Stortinget. Til slutt ble det nødvendig at Stortinget i plenum måtte vedta at det skulle være Stortinget selv som skulle velge den private interessent som partner til staten. Dette var regjeringspartiene med på. At Regjeringen aldri har hatt flertall for sin politikk i Stortinget, viser jo det faktum at Regjeringens endelige anbefaling ventelig ikke får flertall i kveld. Og det er egentlig svært oppsiktsvekkende – vil jeg si – at Regjeringen ikke er del av flertallet i en av de største industripolitiske saker vi på svært lang tid har hatt til behandling i Stortinget. Jeg har ikke så god historikk på det, men jeg tror neppe det har skjedd så mange ganger før. Jeg ble svært overrasket da jeg hørte at den første av Regjeringens talere her, nemlig statsråd Dåvøy, brukte mye av sitt innlegg til å argumentere mot det som kommer til å bli vedtatt. Hun hadde meget tungtveiende innvendinger, men akter tydeligvis likevel å sitte over et vedtak som ventelig vil bli gjort. Arbeiderpartiets håndtering har vært forankret i det langtidsprogrammet som den siste arbeiderpartiregjering la fram. Vårt utgangspunkt var at vi lever i en kunnskaps- og innovasjonsøkonomi som stiller helt nye krav til statens rolle. Kunnskap og teknologi har dessuten den egenskap at det kreves varierte og brede miljøer, der utdanning, forskning og næringsliv jobber side om side. Kunnskap trives ikke alene, kunnskap tiltrekker seg kunnskap. Derfor utvikles det nå teknologi- og kunnskapssentra i mange land der statlig og privat kapital går sammen for å omsette kunnskap og forskning til nye produkter og å få fram nye ideer. Et eksempel på hvor nødvendig denne forbindelsen mellom forskning og næringsutvikling er, er det faktum at Norge var ledende i utviklingen av GSM-telefonsystemet, men var ikke selv i stand til å holde tak i utviklingen av det, og andre land har omsatt det vi fant opp, og utnyttet det kommersielt. Det skjer en rivende utvikling rett utenfor vår stuedør. Den finske stat har sammen med privat kapital bygd opp et av de ledende selskaper på mobiltelefoni, Nokia. I Øresund-regionen satser den svenske og den danske stat betydelig kapital, ja, det vi diskuterer her i dag, er nesten ingenting mot det den svenske og den danske stat satser på å utvikle integrerte miljøer av utdanning og forskning i denne regionen som kanskje kommer til å bli den største magneten for kunnskap og teknologi i hele Nord-Europa, rett utenfor vår stuedør. Det er fokusert mye på Fred. Olsen i denne debatten over lang tid, men faktum er jo at Telenor er den største partner i IT Fornebu Technoport. Telenor er vårt viktigste teknologiselskap, og man kan kanskje si at det er Norges svar på Nokia og LM Ericsson. Jeg skulle gjerne likt å vite om andre land hadde sett seg råd til å sette et slikt selskap utenfor i en slik sammenheng som vi nå diskuterer. IT Fornebu Technoport er det eneste av de to som har formelle intensjonsavtaler med utenlandske selskaper og universiteter. IT Fornebu Multimedia Læring har tegnet 17 intensjonsavtaler og rammeavtaler med kommuner og regionale sentra over hele landet om nettbasert undervisning gjennom elektroniske klasserom. Det vi diskuterer her, er næringsutvikling og distriktsutvikling basert på at vi har et sterkt nasjonalt sentrum på Fornebu som vi skal utvikle, og dessuten få til tilsvarende regionale sentre utover hele landet. Dette er framtidens næringspolitikk og framtidens distriktspolitikk. Det har tatt lang tid å få dette til. Vi har tapt mye tid. Nå håper jeg virkelig at vi kommer i gang.