Erna Solberg (Høyre), 2000-03-07:
Man kan velge å ha et smalt eller et bredt perspektiv på den debatten vi har i dag. Det smale perspektivet er å diskutere situasjonen slik den er akkurat nå, forholdet mellom økt innvandring og arbeidsledigheten i Norge i dag. Det brede perspektivet er å se på kriteriene for at det norske velferdssamfunnet i fremtiden skal overleve som et godt velferdssamfunn. Det man vet i dag, er at det som er den manglende ressursen, og som kommer til å bli den manglende ressursen fremover for å løse velferdsoppgavene, men også vekstevnen i norsk økonomi, er arbeidskraft. Det gjelder arbeidskraft med kompetanse, men også helt vanlig arbeidskraft uten spesiell fagutdanning eller høyere utdanning. Vi kan løse problemet med mangel på fagutdanning på tre forskjellige måter. Vi kan heve den reelle pensjonsalderen i Norge. Det har vært diskutert, bl.a. i velferdsmeldingen, og Stortinget mente det. Etter den tiden har en reelle pensjonsalderen i Norge gått ned. Flere eldre har gått ut av arbeidslivet til tross for at det er det politiske ønsket at man skal øke de eldres aktivitet i arbeidslivet for å få mer kompetanse og mer arbeidskraft inn i arbeidsmarkedet. Man kan velge å kjøre mye større omstillingsprogrammer i offentlig sektor enn det man har vært villig til opp til nå. Det gjelder altså å frigjøre arbeidskraftressurser fra oppgaver som i dag gjøres, men som man mener ikke skal gjøres fremover. Det betyr at ikke så produktive sektorer må nedlegges og omstilles, og en mye større konkurranseutsetting i offentlig sektor. Når det gjelder dette, har jeg heller ikke opplevd at det er et flertall i Det norske storting for å kjøre et høyt tempo. Den tredje veien er økt innvandring. Vi vet at tar vi hele årskulltilgangen de neste ti årene inn i arbeidsmarkedet, vil den arbeidskraften slukes bare av behovene i offentlig sektor når det gjelder økt innsats i eldreomsorgen, økt innsats i helsesektoren på grunn av flere eldre, utdanning og i alle andre sektorer hvor vi i dag har mangler. Vi kommer ikke vekk fra det faktum at vi kommer til – hvis norsk økonomi går bra – å ha behov for økt innvandring. Da må vi også ha et system som er fleksibelt og som gjør det enkelt å ta inn arbeidskraft, og ikke, som vi har hatt til i dag, et svært vanskelig system. Det har vært vanskelig å få godkjent arbeidstakere som norske bedrifter har hatt avtale med fra land utenom EØS. Det har tatt lang tid, og bedriftene har opplevd det som så vanskelig at de på en måte har gitt opp å skaffe seg arbeidskraft utenfra hvis det ikke har vært høykompetent universitetsutdannet arbeidskraft. Vi har også sett at behandlingen i det norske systemet har tatt lang tid. Derfor prioriterte Høyre høsten 1998 ved behandlingen av kommunalbudsjettet at man skulle gi en ekstrainnsats til UDI for behandling av arbeidstillatelser. Forliket mellom de fem partiene, regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet, medførte en ekstrainnsats på 3 milliarder kr som bidrog til at behandlingstiden gikk ned fra 14 uker til 2 uker. Da begynner vi å nærme oss et system hvor faktisk sesongarbeidskriteriene i det hele tatt kan brukes. Det betyr at man ikke venter til etter at sesongen er over, før man får godkjent og får arbeidstillatelse for sine arbeidstakere. Det er viktig å følge opp videre dette behandlingstempoet. Fordi vi har en stor utfordring i arbeidsmarkedet i fremtiden, er det kanskje nødvendig å gjøre noe mer enn det som gjøres i dag. Derfor har Høyre også fremmet et forslag som går videre, med mulighet for at man kan få arbeidstillatelse i Norge selv om man ikke er fagutdannet hvis man har en jobb og en avtale med en arbeidsgiver. Det ønsker vi å få som en ny sak fra Regjeringen. Jeg synes det er litt påfallende ut fra de signaler som andre partier har gitt tidligere, at de ikke ønsker å støtte det. Jeg synes SVs argumentasjon er søkt. At vi i våre merknader påpeker at vi ønsker å stramme inn på kriteriene for å få opphold på humanitært grunnlag, synes jeg ikke er en grunn for ikke å stemme for et forslag hvor vi ikke nevner dette i det hele tatt, og hvor dette ikke er hovedintensjonen med forslaget. Vi trenger flere arbeidstakere i Norge i fremtiden. Vi kommer til å trenge økt innvandring. Jeg tror ikke det er noen tvil om det. Og jeg tror vi kommer til å trenge det på flere områder enn det som gjelder ren fagutdannelse, også bl.a. fordi så mange i Norge i dag tar fagutdannelse selv. Jeg tror derfor det vil være galt å gå inn i en situasjon med en mer liberal arbeidsinnvandring ved å sette slike sperrer som det man snakker om i dag. Man burde gå et skritt lenger av hensyn til å kunne løse velferdsoppgavene i vårt samfunn. Da holder det ikke, slik som noen har foreslått, at man skal ha en kvote på 1 000 personer i året. Det blir for lite, og det blir en utvelgelse av enkelte arbeidstakere.