Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-07:
Først av alt vil jeg knytte en kommentar til påstanden i interpellasjonen om at det er mange uavklarte forhold rundt framtidig norsk nettpolitikk. Jeg la 17. april fram Ot.prp. nr. 62 for 2008–2009 om endringer i energiloven. Jeg mener at det forslaget nettopp avklarer norsk nettpolitikk. Gjennom forslaget vil jeg styrke småkrafts og vindkrafts rett til nett, bedre forsyningssikkerheten gjennom å redusere faren for regional ubalanse i kraftsystemet og minske de regionale prisforskjellene på nett og strøm. Samtidig ble det også varslet at vi vil se på en samlet regulering av nettet for å forsikre oss om at reguleringa er hensiktsmessig med hensyn til å optimalisere incentivene for investering og effektiv drift, som nettopp representanten Lien var opptatt av, og vi vil se på muligheten for lik nettleie over hele landet, som jeg ikke vet om representanten Lien er opptatt av, men som uansett er noe jeg er opptatt av. Regjeringa er opptatt av rammevilkårene for norske nettselskaper. Som forvalter og eier av en av landets viktigste infrastrukturer gjør denne bransjen en svært viktig jobb. Samtidig er det viktig å huske på nettvirksomheten i Norge drives som monopoler innenfor hvert forsyningsområde. For å unngå at enkelte nettselskaper utnytter sin monopolstilling, er det viktig at myndighetene har kontroll med den virksomhet selskapene driver. Nettselskapene er derfor regulert av myndighetene gjennom bl.a. energiloven, forkrifter og konsesjoner. Reguleringa av nettvirksomheten uttrykker myndighetenes krav og forventninger til nettselskapene og legger rammen for hvilke forhold nettselskapene må tilfredsstille. Krav til bemanning og kompetanse er ikke et nytt element i reguleringa av nettselskapene. I energiloven kreves det konsesjon for å bygge og drive elektriske anlegg. Av forarbeidene framgår det at bakgrunnen for konsesjonsplikt bl.a. er det offentliges behov for å føre kontroll med drift av slike anlegg når det gjelder ansvarsforhold og vedlikehold, altså i dagens lovverk. Konsesjonsplikten og konsesjonen med tilhørende vilkår må derfor pålegges den reelle driveren av anlegget. Det sentrale vurderingstemaet er om den som innehar konsesjonen, kan sette bort driftsoppgaver og fortsatt anses som den reelle driveren av anlegget. Det må foretas en konkret vurdering av de enkelte strukturelle endringer for å kunne fastslå om bestemmelsen er overholdt. Sentrale momenter ved vurderinga er hvor mange og hvilke oppgaver som settes bort. Stortinget behandlet både i 2001 og i 2006 rammene for bemanning hos konsesjonærer innenfor kraftdistribusjon. I begge omgangene ble det presisert at det ikke var tilstrekkelig at konsesjonæren kun ivaretar et rent formelt og økonomisk ansvar for virksomheten. Forskriftsutkastet, som nå har vært på høring – og det er ikke Olje- og energidepartementets utkast, det er NVEs utkast, som ble presisert av departementet da det ble sendt ut – presiserer kravet til «å drive» i energiloven. Utkastet angir først at alle konsesjonærer skal ha egen bemanning med nødvendig kompetanse til daglig ledelse, teknisk drift og praktisk gjennomføring av de oppgavene som følger av konsesjonene. Dette er foreslått å gjelde for både produksjonsselskaper og nettselskaper. For nettselskapene er det i tillegg fastsatt mer konkret hvor stor del av konsesjonærens oppgaver på ulike områder som må utføres av egne ansatte. Disse kravene er formulert slik at nettselskapene må ha egen bemanning til «selv å utføre den altoverveiende del av oppgaver», «selv å utføre de mest sentrale oppgaver» og «å kunne betjene en vesentlig del av» nærmere bestemte oppgaver. Forskriftsutkastet er, som jeg nevnte, utarbeidet av NVE og ble sendt på høring av departementet 13. november 2008 uten at det ble gjort noen endringer i det. Det ble presisert at departementet ikke hadde tatt stilling til forskriftsutkastet slik det var utformet av NVE. Høringsfristen gikk ut 6. februar 2009, og departementet har mottatt en rekke høringsuttalelser til nevnte forskriftsutkast. Bransjen, anført av EBL, mener konsesjonæren selv må få avgjøre egen organisering innenfor de relativt vide rammer lovverket i dag setter. Det anføres at krav til bemanning ikke er en garanti for god beredskap. Bemanningskrav kan ifølge EBL heller medføre uklare ansvarsforhold mellom myndigheter og konsesjonærer. En rekke nettselskaper har nylig fremmet et felles forslag til tilnærming til forskrift. Selskapene foreslår en forskrift som stiller klare krav til nettselskapenes dokumentasjon av hvordan beredskapen ivaretas. Det er foreslått dokumentasjonskrav til bl.a. lokalkunnskap, kompetanseutvikling, mannskapstilgjengelighet, beredskapsordning mv. EL & IT Forbundet på den andre siden, kan man si, hevder at inntektsrammereguleringen belønner nettselskap som utsetter tjenester, og at tjenesteutsetting ikke fører til lavere kostnader for samfunnet. Forbundet hevder videre at alle utførende funksjoner blir dårligere utført når oppgavene utføres av innleide aktører. Både de høringsinstansene som ønsker forskriften, og de som mener at den er overflødig eller direkte uheldig, viser til forsyningssikkerhet, beredskap og økonomisk effektivitet som hovedargument for sitt syn. De som ønsker forskriften, mener at utsetting av tjenester fører til kompetanseforvitring, det fører til at lokalkunnskap forsvinner, at det vil brukes mindre ressurser på vedlikehold, og det fører til høyere nettleie for kundene. Tilhengerne mener også at beredskapen kan svekkes uten en slik forskrift, da montører til å utføre oppretting ikke befinner seg i området til enhver tid. Ved store strømutfall flere steder samtidig, f.eks. ved ekstremvær, kan entreprenører ha problemer med å stille tilstrekkelig antall montører til alle de nettselskapene de har avtale med. I tillegg er enkelte av den oppfatning at tjenesteutsetting svekker konsesjonsmyndighetenes kontroll, da de krav regelverket og konsesjonene stiller, kun retter seg mot konsesjonær og ikke mot innleide entreprenører. Motstanderne av forskriften mener på den andre side at entreprenørvirksomheten skaper større kompetansemiljø, og at bruk av entreprenører fører til at man har flere å trekke på i en beredskapssituasjon. Hvis det blir krav til at hovedvekten av oppgavene skal utføres av egne ansatte i alle selskaper, har man ikke lenger entreprenørselskaper som kan benyttes i ekstraordinære situasjoner. Motstanderne mener også at tjenesteutsetting gjør driften mer effektiv. Flere har kommet med forslag om at kravet til egenkompetanse kan oppfylles hvis alle oppgavene til nettselskapet er sikret ved langsiktige avtaler innen et konsern, med andre konsesjonærer eller med lokale selskaper som sikrer stabil og reell kompetanse innen konsesjonsområdet. I tillegg til langsiktige avtaler kan myndighetene også stille andre funksjonelle krav, som krav til beredskapsplaner, sårbarhetsanalyser og reparasjonsberedskap. Det kan også stilles krav til at spesielle funksjoner, som f.eks. driftssentraler, skal bemannes med egne ansatte. Funksjonelle krav sammen med, eller i stedet for, absolutte bemanningskrav er forhold som vi nå ser på i arbeidet med en eventuell forskrift. I arbeidet har vi også sett hen til våre nordiske naboer og hvordan de har valgt å utforme lovverket når det gjelder kompetanse og bemanning. Verken Danmark, Finland eller Sverige har krav til en bestemt bemanning i nettselskapene. Danmark gjennomførte i 2007 en utredning om forsyningssikkerhet, og anbefalinga ble da at man ikke skulle sette fysiske eller tekniske krav, og at det heller ikke skulle utvikles kompensasjonsordninger for avbrudd. Avbrudds- og leveringskvalitetsstatistikken følges imidlertid tett av myndighetene. I Sverige må det ved søknad om konsesjon vedlegges en egen redegjørelse om konsesjonærens organisasjon. Det er imidlertid vid adgang til å kjøpe tjenester fra tredjepart, men ved konsesjonssøknad må man gjøre rede for hvordan man gjennom avtaler har sikret seg at oppgaver blir ivaretatt. I Finland er det krav om at nettselskapene skal ha det man kaller «tillräcklig personal» og «i sin tjänst(…) en driftsledare som fyller behörighetskraven». Det finske Energimarknadsverket har gitt en redegjørelse for hva som ligger i «tilstrekkelig personell». De viser til at kjøp av tjenester fra tredjepart er tillatt i betydelig omfang. Hensynet til nødvendig styring og kontroll ivaretas bl.a. ved at avtaleverket mellom nettselskapet og tjenesteyter er ett av områdene som er gjenstand for kontroll ved betydelig bortsetting av tjenester. (…) Jeg registrerer at denne saken har stor interesse i bransjen, og det er absolutt forståelig at så er tilfellet. Som flere av høringsinstansene har påpekt, står bransjen overfor flere store utfordringer i tida som kommer, spesielt med tanke på investeringer. En eventuell forskrift om kompetanse- og bemanningskrav er ikke ment å skulle stikke kjepper i hjulene for en effektiv og hensiktsmessig organisering av nettselskapene. Uansett hvordan en eventuell ny forskrift blir utformet, vil det fremdeles bli åpnet for utstrakt adgang til kjøp av tjenester fra tredjepart. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan si noe mer konkret om denne saken på det nåværende tidspunkt. Utkast til forskrift har vært på høring, og vi vurderer nå, sammen med NVE, de ulike innspillene vi har fått. Omfanget av høringsinnspill og motstanden mot forskriftsutkastet understreker viktigheten av at departementet foretar en grundig gjennomgang og vurdering av alle momentene i saken, og det har jeg som ambisjon å gjøre på en skikkelig måte.