Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-04-22:
Jeg vil aller først bare knytte en kort kommentar til uttalelsene fra representanten Tybring-Gjedde. Han er selvfølgelig i sin fulle rett til å komme med karakteristikker av andre mennesker, men jeg må si at en 10 minutters tirade med et generelt og kraftig personangrep på navngitte personer, og hvor han også mener at stort sett hele det norske diplomatiske korps er av samme kaliber som det han selv viser til, syns jeg med respekt å melde ikke hører hjemme i stortingssalen, spesielt ikke fordi de navngitte personene ikke er her og kan ta til motmæle. Så vil jeg gå over til det som er tema for dagen, nemlig debatten om redegjørelsen. Jeg takker for både hyggelige tilbakemeldinger om redegjørelsen og godt samarbeid, og jeg ser fram til å fortsette det samarbeidet med komiteen også etter valget. Det er stor grad av enighet om de lange linjene her, og jeg skal derfor egentlig bare vise til redegjørelsen min for det aller meste, fordi den er såpass omfattende at det meste av det som skal sies, ble sagt der. Men jeg vil understreke at det engasjementet som Stortinget og komiteen – både som komité og gjennom diverse delegasjoner – viser for demokratiarbeid også i vår umiddelbare nærhet, er av stor betydning. Jeg vil ikke på noen måte underspille det engasjementets betydning gjennom f.eks. parlamentarikerdelegasjoner, og jeg vil bare oppfordre Stortinget til å fortsette det arbeidet. Det andre er at det avtegner seg et veldig tydelig bilde, hvor jeg mener at Norge også er veldig godt posisjonert. Det blir stadig viktigere å verne om det multilaterale, det forpliktende internasjonale samarbeidet. Det er ikke uten grunn at jeg i den stortingsmeldingen jeg presenterte om det, sa at det å verne om det multilaterale samarbeidet er Norges viktigste utenrikspolitiske interesse. Det står jeg ved, og jeg mener det er den beste måten vi kan ivareta våre interesser på. Vi utvider samarbeidet med nære allierte, enten det er USA, Storbritannia, Tyskland, Frankrike, Nederland eller de nordiske landene. Vi har tatt sete i FNs sikkerhetsråd og jobber der sammen med våre nærstående og også andre, og vi bygger allianser på tvers, nettopp for å ivareta både norske og globale interesser. Vi jobber gjennom styreplassen vår i IAEA for nedrustning, vi jobber med to konkrete prosjekter, nemlig verifikasjon og irreversibilitet, som jeg snakket om i redegjørelsen min. Og vi jobber gjennom Sikkerhetsrådet med de samme spørsmålene. Det er med andre ord en klar og tydelig linje i norsk utenrikspolitikk. Så vil jeg bare også benytte anledningen til å svare på de spørsmålene som representanten Petter Eide hadde. Den etablerte skyggeregjeringa har jo på ganske kort tid egentlig oppnådd flere ting. Det ene er at også kineserne har hatt kontakt med dem, og det er i denne sammenheng viktig. Vi kommer også til å ha kontakt med dem, og vi opplever nå en relativt interessant utvikling, der ti av Myanmars største opprørsgrupper har sluttet seg til demokratibevegelsen. Hvordan det kommer til å utvikle seg videre, er selvfølgelig for tidlig å si, men det er i alle fall en interessant utvikling. Når det gjelder støtte til sivilt samfunn, jobber vi og andre nærstående med å finne ut hvordan vi best kan fortsette å støtte. Som representanten vet, har vi fryst stat-til-stat-bistanden og det som handler om støtte til militærregimet eller til myndighetene, men vi opprettholder det humanitære, og vi opprettholder selvfølgelig også det som handler om fredsbygging, demokratiutvikling og sivilt samfunn. Men jeg skal ikke underslå at det er vanskelig å få det til nå, fordi rommet innskrenkes. Derfor må vi tenke kreativt på hvordan vi skal gjøre det, og på hvordan vi skal kunne klare å støtte de ulike grupperingene, og medier er en del av det. Så har ikke jeg en detaljoversikt over Norfunds investeringer, siden det ligger under utviklingsministeren, men det kan selvfølgelig både utviklingsministeren og jeg komme nærmere tilbake til. Så helt avslutningsvis: Vi er i en situasjon nå hvor vi kommer til å måtte leve med ettervirkningene av pandemien i lang tid. Det kommer til å prege måten vi jobber på, og det kommer til å prege måten verden håndterer små og store utfordringer på. Jeg kan med stor grad av sikkerhet si at mange av de utfordringene vi ser i dag, der vernet av menneskerettigheter går i feil retning, der vi ser at autoritære ledere tiltar seg mer makt, der vi ser at kvinner, jenter og sårbare grupper rammes uproporsjonalt av det som nå skjer, er jeg redd for er utviklingstrekk vi må kommer til å ha over lang tid. Da er det vår oppgave i fellesskap å prøve å gjøre noe med det. Vi kan ikke gjøre alt, vi kan ikke løse alt, men vi kan bidra på en måte som gjør at den situasjonen vi ser i dag, blir lettere. Det er også en av årsakene til at vi i år har et rekordhøyt humanitært budsjett, på 6,3 mrd. kr, fordi andelen mennesker i verden som trenger humanitær hjelp og beskyttelse, bare fortsetter å øke.