trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-12-19:
Jeg vil takke for en nyttig debatt. Det er jo ikke slik at det var noen tvil før vi begynte denne debatten, om at vi alle er imot korrupsjon og kameraderi. Men det er veldig bra at vi får gått noen runder, slik at vi kan finne den riktige måten å møte disse utfordringene på. Det er et krevende tema vi snakker om. Det har vært stilt flere spørsmål ved innkjøpsregelverket, og det er spurt om hva Regjeringa tenker når det gjelder spørsmålet om å heve terskelverdien for innkjøp ytterligere. Til det er det å si det vi har sagt før, at det skal vi vurdere. Her må vi finne det rette balansepunktet mellom byråkrati på den ene sida og det å sikre at vi har rutiner som er gode nok for å forhindre korrupsjon, kameraderi og smøring, på den andre. Det står jo her en person som ofte mener at EU-tilpasning ikke nødvendigvis er av det gode i alle sammenhenger. Men vi kommer tilbake til dette når vi har evaluert den ordninga vi har nå, med en terskelverdi der Bondevik-regjeringa la den. Det er ingen tvil om at det knytter seg en del spesielle utfordringer til interkommunale selskaper, og det er en av de problemstillingene som vi kommer til å gå nøye inn i – hvordan vi sikrer tilstrekkelig kontroll, og at rutinene er gode nok i forhold til hvem som sitter hvor, og styrer hva. Jeg tar med meg denne problemstillingen, knyttet til muligheten for å organisere seg bort fra selskapskontroll. Som kommunalminister vil jeg fortsette å ta utfordringene knyttet til korrupsjon med det dypeste alvor. Det er viktig ut fra et rent samfunnsmessig perspektiv, ikke minst viktig for en regjering som er opptatt av at vi skal gi kommunene handlingsrom. Når vi ønsker å gi kommunene handlingsrom, må vi også være sikre på at alle forhold blir utøvd på en slik måte at folk har tillit til systemene. Og det er jo i stor grad det vi snakker om her: tillit. Jeg vil fortsette å følge opp ved å se på om det er endringer som skal gjøres i forhold til lover, regler og rammeverk. Vi vil fortsette dialogen med KS, som vi allerede, som sagt, har startet. Vi vil gå gjennom de erfaringene man nå får med den seminarrunden og den skoleringsprosessen som KS skal ha. Jeg vil så foreta en vurdering av hvilken oppfølging som er nødvendig, og vi vil garantert komme tilbake til Stortinget med disse spørsmålene på en egnet måte på et egnet tidspunkt.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Korrupsjonstallene er bare toppen av det norske isfjellet, blir det sagt. Folk i Norge er mistenksomme, og det er bra. På Romerike måtte en ordfører gå av fordi han hadde mottatt velferdsreiser fra interkommunale selskap, NRV og RA-2, der det nå er avslørt stor samrøre mellom vannverkssjefen og sjefens familie og private selskaper. Dette er vi kjent med fra pressen. En annen lokalpolitiker, også fra Akershus – forresten fra Stortingets største parti – er avslørt for trolig å ha tatt ut mer penger på sine politiske verv enn det han har hatt adgang til. Det er klart at disse to sakene har påvirket synet på korrupsjon i Norge. I en meningsmåling TNS Gallup har gjort på Romerike i kjølvannet av vannverksskandalen, svarte 74 pst. at de er helt eller delvis enige med korrupsjonsjegeren i at bestikkelser og korrupsjon er like vanlig her som i resten av Europa. De signalene må vi og Stortinget ta på alvor. Det er bra at folk ser at påstandene til Eva Joly om at det er mer korrupsjon i Norge enn det vi tror, er riktige. Det er også positivt at så mange vil si ifra dersom de oppdager tilfeller på sin arbeidsplass eller i den kommunen de bor i. Undersøkelsen sier at 50 pst. vil si ifra til sin overordnede. Kun 2 pst. vil si ifra til pressen. Der har vi vel litt ulikt syn, og vi opplever det annerledes. Jeg trodde det var motsatt, men det er det folk sier i undersøkelsen. Jeg er også enig med dem som sier at det er viktig at kommunesektoren tar problemet på alvor, og at den må framskaffe kunnskap og iverksette forebyggende tiltak. Tiltakene må omfatte både kommunale og interkommunale selskaper og hele den offentlige sektor. Det er også viktig at man tar rykter og henvendelser fra Norges innbyggere på alvor, at man reagerer konsekvent på slike handlinger. Det er pinlig å være politiker fra Romerike og Akershus. Det er pinlig når vi opplever noe slikt som vi har opplevd her. Jeg kommer fra en kommune som kjøper vann nettopp fra Nedre Romerike Vannverk, så jeg har antakeligvis vært med på å betale en jaktfarm i Afrika. Det er ikke noen god følelse for oss innbyggere. Det er godt å høre at statsråden tar dette på alvor og foreslår en del tiltak, som jeg synes er veldig positivt. Dette skal jeg følge med argusøyne. Men vi skal ha tillit til politikere, vi skal ha tillit til ansatte, og vi må ha en holdningsendring i offentlig sektor.
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-12-19:
Det nærmer seg jul, så jeg skal være ekstremt kort, selv om ikke innsatsen i forhold til organisert kriminalitet fortjener at man er kort. En enstemmig komite er av den oppfatning at det er nødvendig å markere klart og tydelig at kriminaliteten som NOKAS-ranet representerer, er et eksempel på noe man må prioritere å bekjempe. Det har vært og er nødvendig for samfunnet å markere at det går en grense, og at den er overtrådt i denne saken. Derfor går en enstemmig komite inn for proposisjonens forslag til tilleggsbevilgning, som den foreligger. Det vil høyst sannsynlig – kanskje mer enn høyst sannsynlig – bli behov for mer, og derfor ber komiteen Regjeringen komme tilbake til Stortinget med forslag til dekning av de merutgiftene som høyst sannsynlig vil komme. Jeg viser derfor til komiteens forslag til vedtak, og for øvrig viser jeg til proposisjonen.
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-12-19:
Under debatten om «Utvik Senior» i juni i år var det ulike syn og vurderinger i forhold til hensiktsmessigheten av å etablere en særskilt nemnd og en særskilt erstatningsordning, eller såkalt særskilt erstatningsordning, for det man får her, er jo faktisk en tillempet versjon av billighetserstatningen, som var diskusjonstemaet den gangen. Høyre valgte likevel å støtte en slik ordning subsidiært, men jeg kunne tenke meg å stille følgende spørsmål til saksordføreren: Er Arbeiderpartiet overrasket over resultatene av nemndens arbeid, regelverket som ble utformet og erstatningsutmålingen, på bakgrunn av den debatten vi hadde i juni? Jeg må ellers si at det er en tendens til en utvikling der noen tar i bruk vel sterke ord. Jeg synes faktisk, i en slik sak, at ordbruken er i nærheten av å være smakløs. Det er ikke nødvendigvis respektfullt f.eks. i forhold til andre grupper som har lidt overlast, å ta i bruk denne type karakteristikker av andre partier i denne salen og tidligere regjeringer som har behandlet denne saken på en verdig måte. Jeg møtte selv de etterlatte i forbindelse med «Utvik Senior» flere ganger, og det gjorde et sterkt inntrykk. Det gjorde det på alle. Men jeg synes det er smakløst å sette prissummer her i denne salen på denne type ting, når man også ser på andre grupper i forhold til hva de har fått. Denne type saker egner seg svært dårlig her i denne salen, til å sitte og lage prislapper fordi man ønsker å skaffe seg noen ekstra velgere. Jeg skjønner veldig godt at mange etterlatte føler det veldig sterkt. Det gjorde jeg også. Det vet jeg at alle i denne salen gjorde. Men jeg synes vi kan holde oss for gode til å ha denne type debatter i denne salen. Ellers er det et annet spørsmål som vi også hadde oppe den gangen, i juni, og det var spørsmålet om kvotetildeling. Det var også en veldig viktig bit av totalbildet i forhold til enkelte av de etterlatte. Meg bekjent ble det spørsmålet løst på en relativt god måte. Jeg synes det er viktig å få med det også i denne debatten.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2005-12-19:
Jeg synes statsråden viste en åpen holdning og gav et godt svar på de utfordringene vi står overfor. Jeg synes det er bra at representanten Tørresdal løfter debatten slik at vi får den her i salen, etter de hendelsene vi har sett i høst. Men jeg synes det er viktig å understreke at de fleste som jobber i kommunen, de fleste som er kommunalt valgt, og de fleste ordførerne er lovlydige borgere som prøver å gjøre sin plikt og forvalte de økonomiske midlene på en mest mulig ansvarsfull måte. Desto viktigere er det at vi tar tak i de negative utslagene vi ser, slik at ikke de som gjør en god jobb, blir stilt i et dårlig lys av dem som ikke bare har redelige hensikter. Derfor er det bra med debatten, og bra med åpenheten. Men jeg synes det er viktig at vi nå ikke bare fokuserer på enkelttilfellene, men ser på de strukturene som legger til rette for korrupsjon. Kommunal sektor har de siste årene vært preget av at det har pågått en kontinuerlig omstillingsprosess, der det har kommet nye organisasjonsformer, og der nye grenser må trekkes. Det har foregått mye nytt arbeid. Mye av den omstillingen som har skjedd, har skjedd etter Margaret Thatchers modell, etter det som med et moteord kalles New Public Management, AS-organisering, foretaksorganisering, som har gjort at det stilles nye krav. Jeg synes det er underlig å høre på representanten fra Høyre, som snakker om lyssky virksomhet som foregår i det kommunale rom. Jeg tror nok det foregår mer lyssky virksomhet i lukkede rom, i styrerommene, enn i det kommunale rom. Jeg vil kanskje ikke kalle det lyssky virksomhet. Men jeg synes det er viktig at vi løfter den problemstillingen. Noe av utfordringen i forhold til kommunale foretak, kommunale AS, er at det er mange av de samme personene som er involvert i mange forskjellige roller, som har styrelederroller eller ordførerroller. Det er vanskelig å trekke grensene. Jeg håper at KS etter konsultasjonsmøtet går inn i den debatten på en skikkelig måte og trekker grenser der, og kommer med klare etiske retningslinjer i forhold til de mange rollene man har som lokalt folkevalgt. Jeg tror det er bra at KS nå sier at de skal gå inn i dette med full kraft neste vår på de regionale konferansene, og ha et kontinuerlig arbeid for å se hvordan vi som folkevalgte – både lokalt og nasjonalt – kan trekke gode retningslinjer som er enkle å følge. Jeg vil presisere til slutt at vi som er i offentlig sektor, har et spesielt stort ansvar for å ha ryddighet. Det er offentlige midler man disponerer, fellesskapets midler. Man kan derfor ikke ta for lett på denne problemstillingen. Jeg synes statsråden viser en forbilledlig åpen og offensiv holdning til spørsmålet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Bare kort til det saksordføreren var inne på: Det er noen kamper Stortinget er nødt til å ta, og kampen mot det som skjedde, og rammet oss, når det gjelder NOKAS-saken i Stavanger, er en av dem. Det er slik at man tidvis diskuterer rammebetingelser økonomisk og metodemessig, men det er et faktum at de kriminelle miljøene ikke har de begrensningene som det lovlydige apparatet har. Derfor er vi helt nødt til å stille opp når det maktapparatet vi har til å bekjempe denne type kriminalitet, trenger det. Jeg vil bare slutte meg til saksordførers opplysninger. Fremskrittspartiet – og jeg regner med de øvrige partiene – er, dersom det er behov for ytterligere bevilgninger for å ferdigstille denne saken, i hvert fall beredt til å følge opp i enhver sammenheng.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Det har vært brukt mange ord allerede i debatten her. Det vitner om et engasjement, og det synes jeg saken har fortjent. Hvis vi kun hadde latt saksordføreren kort kommentere innstillingen, hadde vi gjort en urett mot de etterlatte. Jeg synes denne saken er såpass viktig at den fortjener den debatten som Stortinget nå tar. Noe annet synes jeg ville vært respektløst. Det er fristende å kommentere noen av de utsagnene som har kommet til nå. Jeg registrerer at representanten Dahl synes at mitt første innlegg var smakløst. Ja, det er mulig det. Jeg registrerer også at representanten Dahl mener at dette er en måte å skaffe seg nye velgere på. Hvis representanten Dahl med det mener de etterlatte eller pårørende etter «Utvik Senior»-forliset, er det iallfall veldig begrenset. Jeg tror at den målgruppen skal man bruke andre metoder på å søke å få til velgere enn å bruke denne saken. Det ville bli for dumt. Jeg skal la det ligge og ikke gå noe videre inn på det som representanten Dahl antydet i sitt innlegg. Representanten Knutsen pratet om at dette er et traume. Ja, jeg vil tro at mange av de etterlatte vil føle håndslaget fra Arbeiderpartiet i denne saken som et traume. Jeg synes at «smålig» er et mildt uttrykk her. Representanten Knutsen var også inne på at mange vil synes at dette beløpet er for lavt. Ja, men ikke Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet synes at det er helt på sin plass, det er helt korrekt, og det er akkurat nok til at staten har gjort opp for seg på en forsvarlig og god måte overfor dem som siden ulykken skjedde i 1978, har kjempet imot staten som motstander og ikke hatt den som medspiller. Det er mulig at det er bra nok for Arbeiderpartiet. Det er ikke bra nok for Fremskrittspartiet. Representanten Knutsen var også inne på det med muligheter, og at det er lagt sterke føringer for fri rettshjelp. Men som andre har vært inne på før meg, er det altså en lov som ligger til grunn der. Jeg har ikke oppfattet at flertallet har sagt noe om at det skal dispenseres eller på noen måte endres. Det betyr at fylkesmannen som innvilget det, må forholde seg til gjeldende lovverk, uavhengig av hva Stortinget har sagt, for jeg har ikke oppfattet at man her dispenserer. Representanten Bjørnflaten sier at dette er en vanskelig sak. Ja, det er mulig at det er det, det er mulig at det er det. Representanten var også inne på at det her er opprettet en egen nemnd. Ja, det ble gjort enstemmig i vår. Og representanten sier at man ikke skal overprøve den. Men jeg trodde det var slik at Stortinget stort sett kan gjøre det Stortinget vil. Det er altså en anbefaling fra en nemnd til departementet, og departementet kommer hit med den. Men jeg registrerer at Stortinget rett som det er forandrer det som kommer fra departementet. Eller er det nå slik at det er departementets syn som skal være det saliggjørende? Mener representanten Bjørnflaten at Stortinget heretter skal framstå som politisk kastrert? Er det det som er formålet med dette, at ikke Stortinget lenger skal ha egne meninger? Jeg håper iallfall at ikke det er intensjonen til representanten fra Arbeiderpartiet.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Da saken om fiskefartøyet «Utvik Senior»s forlis ble behandlet i Stortinget den 13. juni i år, fremmet medlemmene fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti forslag om at det «etableres en særskilt erstatningsordning for etterlatte etter «Utvik Senior»», og om at «Stortinget ber Regjeringen oppnevne en egen nemnd som gis i oppdrag å fastsette erstatningsbeløp og definere hvem som skal omfattes av ordningen». I dag følger Stortinget opp vedtaket, fremmet i det forrige Stortinget. Det er opprettet en særskilt erstatningsordning. I tillegg har en egen nemnd fastsatt erstatningsbeløpet, og hvem som omfattes av ordningen, slik Stortinget har pålagt Regjeringen. Stortinget følger i dag opp innstillingen fra Justisdepartementet om at de etterlatte skal få erstatning. Fire av de etterlatte skal få en tilleggserstatning på 150 000 kr, og en av de etterlatte skal få en tilleggserstatning på 200 000 kr. Erstatningsbeløpet for de 43 etterlatte utgjør til sammen 5,2 mill. kr. Man kan mene at beløpene er for lave i forhold til den urett de etterlatte etter «Utvik Senior»s forlis har vært utsatt for. Det er likevel utenfor Stortingets kompetanseområde i en slik erstatningsordning å gå inn i hver enkelt sak og fastsette erstatningsbeløp utover det som ligger i innstillingen fra departementet. Det er også slik at en erstatning i likhet med det som ligger utenfor Stortingets billighetserstatningsordning, er ment å være en økonomisk håndsrekning og et uttrykk for samfunnets beklagelse til den enkelte. Komiteens flertall går uvanlig langt når det gjelder de etterlattes mulighet til å få dekket sine relevante saksomkostninger. Flertallet antar at en søknad om fri rettshjelp til å dekke relevante saksomkostninger gis en positiv behandling. Gjennom behandlingen av denne saken slås det fast nok en gang at årsaken til «Utvik Senior»s forlis ikke skyldtes feilnavigering. For flertallet i komiteen er det igjen viktig å understreke at dette innbærer en fullstendig renvasking av mannskapet, noe som i lang tid har vært et viktig fokus hos de etterlatte og kystbefolkningen. Det er også svært viktig at de etterlatte får tilbake fiskekonsesjonen båten hadde før den forliste. «Utvik Senior»-forliset rammet et lite kystsamfunn på Senja hardt, og berørte alle oss som bor langs kysten. Jeg synes personlig at dette er en veldig vanskelig sak. Gjennom behandlingen i dag gir vi oppreisning for noe av den uretten som er begått, selv om det er noen som vil hevde at beløpet er for lavt. Men det viktigste for meg er at Stortinget i dag gir uttrykk for samfunnets beklagelse overfor den urett som er begått, og som har rammet et lite kystsamfunn.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Jeg fikk et spørsmål fra representanten Dahl som jeg skal prøve å besvare. Jeg har forståelse for at det er forskjellig syn på hvor stor erstatningssummen skal være. Som flere representanter før meg og også jeg var inne på, har dette vært en veldig vanskelig sak, og er en veldig vanskelig sak for befolkningen langs kysten, særlig naturlig nok de etterlatte som ble rammet så hardt. Men samtidig er det viktig for meg å understreke at Stortingets flertall i juni i år vedtok at man skulle sette ned en egen nemnd som skulle gå gjennom saken, og som skulle fastsette erstatningen til de etterlatte. Dette er gjort. Nemnda har gått igjennom saken og lagt fram et forslag for departementet, som departementet har oversendt til oss. Da er det viktig at vi følger det forslaget. Jeg ser det ikke som naturlig at Stortinget skal gå inn i detaljene i forhold til det nemnda har gjort, og overprøve nemnda. Det er utenfor Stortingets kompetanseområde, og det er derfor vanskelig. Men jeg har stor forståelse for at det også er skuffelse blant noen fordi at dette er en så vanskelig sak. Jeg vil også advare mot noen av de uttalelser som har framkommet i denne debatten. Jeg mener at vi som politikere har et ansvar for å prøve å bidra til at noen sår kan bli leget. Jeg tror dessverre at en del av de uttalelser som har kommet i denne debatten, ikke bidrar til en forsoning.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Grunnen til at jeg tar ordet i denne debatten, er at jeg ble ganske forundret da jeg leste innstillingen, etter å ha fulgt med i det som har vært sagt om «Utvik Senior» fra det som nå er regjeringspartiene, da de var i opposisjon. Det er tydelig at her har det vært et politisk skifte fra det man sa i valgkampen, og til den konklusjonen man har kommet med nå. André Oktay Dahl var inne på at dette var smakløst, og at det var mer for å skaffe seg ekstra velgere. Jeg trodde det var slik at det var i valgkampen man jobbet for å få ekstra velgere. Det regjeringspartiene nå har kommet med her på Stortinget, henger ikke sammen med det man forfektet i valgkampen, for da var det ikke måte på hvor langt man skulle gå for å gi erstatning som var rettferdig overfor de etterlatte i «Utvik Senior»-saken. Man kan aldri erstatte det tapet som de etterlatte i «Utvik Senior»-saken har lidd, men det vi i alle fall fra Stortingets side kan gjøre, er å sørge for at de får en erstatning som er rimelig i forhold til de tap de har lidd. Vi er faktisk her i denne salen for å ta ansvar. I alle fall er jeg blitt valgt inn i denne salen for å ta ansvar. Men jeg registrerer at det er andre som ikke vil ta dette ansvaret i denne saken. Man fraskriver seg det ansvaret. Jeg vet ikke om det er lov å bruke ordet «feigt» – det er i hvert fall det ordet jeg tenker på. Men jeg skal ikke bruke det, for dermed å unngå å bruke et ikke-parlamentarisk uttrykk. Men i denne saken og i liknende saker i framtiden kommer Fremskrittspartiet til å ta ansvar. Vi kommer til å fremme de forslagene som vi mener er nødvendige. Vi kommer til å fremme de forslagene vi har gjort hele veien i denne saken, og kjøre den linjen. Det kommer vi til å gjøre i denne saken, og det kommer vi til å gjøre i andre saker. Men jeg beklager å registrere at de nåværende regjeringspartiene har løpt fra ansvaret sitt i forhold til det de sa i valgkampen. Det synes jeg er beklagelig, og det er bare med på å øke politikerforakten.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Jeg skal ikke bruke lang tid på denne saken, men bare konsentrere meg om det det har vært litt ulikt syn på i komiteen. Jeg vil ta opp det forslaget Fremskrittspartiet har sammen med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, og gi en kort begrunnelse for det. Utgangspunktet vårt er at vi mener at man i Tromsø burde få en såkornordning på lik linje med de fire andre universitetsbyene. Det ser jeg at man ikke har fått. Man har laget en egen ordning som har en bedre ramme, men man har lagt distriktspolitiske føringer for dette fondet. Vi synes det er uheldig at ikke Tromsø får lov til å konkurrere på lik linje med de andre universitetsbyene. Jeg registrerer at det får man ikke. Men jeg vil bare si at jeg er fornøyd med at Tromsø får på plass en ordning etter hvert. Det er ikke den beste ordningen som har blitt foreslått, men den er bedre enn ingenting.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
I Soria Moria-erklæringen står det følgende: «Vi vil at den landsdekkende såkornordningen knyttet til universitetet også bør omfatte Universitetet i Tromsø.» Det vil man ikke nå når man legger fram denne proposisjonen her. Jeg vil gjerne stille spørsmål om hvorfor man ikke vil gjøre det, og hvor mange andre punkter i Soria Moria-erklæringen man ikke har tenkt å følge opp. Nå vet jeg at statsråden bare har ett minutt til å svare på spørsmålet, og det kan kanskje være litt kort tid til å redegjøre for det man ikke har tenkt å oppfylle i Soria Moria-erklæringen, men det går an å be om mer tid hvis man har noe mer man ønsker å si. Jeg savnet egentlig en god begrunnelse for hvorfor man med denne ordningen ikke kan investere utenfor distriktspolitiske virkeområder. Så om ikke statsråden får tid nok, ber jeg om at han tegner seg på nytt.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Når det gjelder det svaret som statsråden kom med til min replikk, har jeg bare behov for å få en liten oppklaring. Statsråden sa at man ikke kunne oppfylle alt som står i Soria Moria-erklæringen på en gang. Det skjønner jeg, og det er jeg for så vidt også litt glad for. Hvis man skal følge opp det som står i Soria Moria-erklæringen når det gjelder såkornfond og universitetsbyen Tromsø, som skal få en lik ordning med de andre universitetsbyene, betyr det at man her vil komme tilbake med en ny ordning, eller vil man endre på den etableringen man nå gjør? Her skapes det jo litt uklarhet om hvor man egentlig skal, og når man skal komme i mål med dette. Videre sa statsråden i sitt innlegg at man har en dialog med ESA når det gjelder kommunene. Kan statsråden utdype litt mer om hva han legger i begrepet «dialog»? Er det slik at man forhandler med ESA, eller avklarer man med ESA? I og med at ESA er et kontrollorgan, kunne det være greit å få akkurat den avklaringen, hvordan statsråden gjør dette.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Ja, og her kommer en ny. Da jeg hørte på saksordførerens framstilling av denne saken og presentasjonen av den, slo det meg at her var det en saksordfører som fremmet forslag og synspunkter som hun virket veldig lite komfortabel med selv. Og det forstår jeg så godt. Jeg vil velge å si at jeg på en måte skjemmes litt over det som flertallet i Stortinget nå er i ferd med å gjøre. Jeg oppfatter det faktisk som småligheter. Jeg hørte representanten Dahl sa at det var usmakelig og populistisk at et parti fremmer et alternativt forslag til løsninger i saken. Jeg skal ikke gå inn på akkurat det, men jeg vil bare si at det kanskje er andre utenfor denne salen som vil oppfatte synspunktene fra representanten Dahl som usmakelige – kanskje forslagene spesielt. Det har i over ti år vært slik at de etterlatte har vært ført bak lyset. De har kjempet mot en rik og nesten allmektig stat, der de gjennom snart 30 år har lidd. Som sagt har de stått imot presset fra denne staten og ikke gitt seg. Det er noe det står respekt av. Så viste det seg etter denne tiden at de hadde rett. Så kommer vi til erstatningen. Jeg vil tro at det er mange av dem som i dag skal motta denne erstatningen og oppreisningen fra staten, som ser dette som skulle være en gledens dag, som nesten det motsatte – som å være en skuffelse. Ikke nok med at de beløpene det snakkes om, er svært lave, men så skal altså de etterlatte måtte søke om fri rettshjelp. Her er det slik at fri rettshjelp, så vidt jeg kjenner til, går ved en grense på inntekten på ca. 250 000 kr. Det betyr at de som får 50 000 kr i erstatning og tjener over dette, kanskje må bruke sitt beløp til å betale et advokathonorar. Ellers i rettssaker hvor motparten blir dømt uskyldig, er det slik at man får dekket alle kostnadene av motparten, og i dette tilfellet er det staten. Jeg synes at staten har vist seg å være veldig lite sjenerøs mot en gruppe som har kjempet i snart 30 år for å oppnå rettferdighet. Den har etter mitt syn løpt langt fra ansvaret.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-19:
Vi ser fra tid til annen at det dukker opp saker som man ikke så lett blir ferdig med, og som det kan ta mange år å bearbeide. Mehamn-ulykken, der et Widerøe-fly styrtet i Finnmark, var en slik sak. Nordsjødykkerne og de skadene de har fått gjennom arbeid i Nordsjøen, kan være en annen slik sak. Og vi ser det her igjen, forliset til «Utvik Senior» den 17. februar 1978 er en tilsvarende sak. Det som ofte kjennetegner denne typen saker, er at uansett hva slags beslutning man kommer fram til, er det vanskelig å kompensere for de lidelser som mange har vært gjennom, og kanskje også for den uretten som er begått. Men det er også en type saker som krever en viss varsomhet i ordbruken. Jeg vil tro at mange sitter igjen med fortvilelse, med sorg og med savn etter det som skjedde, og jeg tror at både flertallet og mindretallet her er opptatt av å ta på alvor de frustrasjonene og den fortvilelsen. Så kan det hende at det man kommer fram til, for noen ikke oppleves som den kompensasjonen de burde ha hatt. Det kan hende det ville vært slik også om man hadde latt saken få en ny runde, og at erstatningsbeløpene hadde vært justert. Jeg tror at det viktigste man kan gjøre, er å vise respekt for at det som har skjedd, har påført mange smerte og lidelse, og respektere at uavhengig av hva slags beslutning man kommer fram til her, og at et mindretall kan ha et annet syn, så har alle en respekt for det alvoret som ligger til grunn, og at vi velger å bruke ord som står i samsvar med det.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Jeg skal være kort. Men det er ikke til å komme forbi at jeg synes debatten sporer av, når man forholder seg til kompensasjon, kompensasjon og kompensasjon. Jeg trodde faktisk at det vi var ute etter, var å gi disse det her gjelder, en størst mulig grad av rettferdig behandling. Da er det ingen tvil i min sjel om at når vi måler alle andre ting i samfunnet opp mot kronebeløp, bør 25 års kamp, og over det, ende opp med en helt annen sum enn det som er foreslått i denne salen i dag. Jeg synes vår viktigste oppgave bør være å yte disse menneskene rettferdighet, og det opplever jeg ikke at vi gjør i dag.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2005-12-19:
Det er ikke bare flygeledere vi mangler i Norge. Vi mangler også tannleger, vi mangler leger, vi mangler jordmødre, vi mangler gynekologer, og ikke minst mangler vi flere varme hender innen omsorg. Det er klart at klarer ikke Regjeringen å nå målsettingen sin, vil dette bli en voldsomt stor politisk slitasje. Det er den ene siden. Den andre siden er at hvis man ikke når målsettingen, vil det være en tragedie for dem som faktisk trenger denne omsorgen. Vi har fra denne talerstolen mer eller mindre hatt en kontinuerlig politisk debatt i 15 år, som ennå ikke har løst disse problemstillingene. Noen tror at det offentlige ikke øker byråkratiet. Det var i 1984 ansatt i overkant av 400 000 mennesker i det offentlige. I dag har det vel blitt det dobbelte. Når noen angriper Fremskrittspartiet på grunn av at vi ønsker både private og offentlige innenfor omsorg, blir det fort slik at debatten dreier seg om hvem som skal utføre en tjeneste. Men for dem det gjelder, er det å få den tjenesten de har krav på, mye viktigere enn hva navnet på ryggen til dem som utfører tjenesten, faktisk er. Innenfor omsorg er det slik at i stor grad har vi den kompetansen som vi ønsker å ha, men vi er altfor dårlige til å utnytte den. Vi har mange stillinger som er brøkstillinger, som er halve stillinger, hvor folk ønsker seg over i full stilling eller i en høyere brøk. Dette koster penger, og da ikke som frie midler til kommunene, som selvfølgelig ønsker å bruke dem på det som der og da måtte være mest formålstjenlig. Jeg har stor forståelse for debatten om hvorvidt dette bør være øremerkede midler, eller om det burde være frie midler, og skal man nå fram til dem som trenger denne omsorgen, er det liten tvil om at man må gå veien om øremerking, dersom man skal ta dem det gjelder, på alvor. Derfor har vi i vårt budsjett foreslått like mye midler til kommunene som det Regjeringen har gjort, men vi har foreslått det som øremerkede midler. Den eneste årsaken til det er at vi tar dem denne mangelen gjelder, på alvor. Jeg tror vi vil oppleve en veldig debatt i Norge i tiden som kommer, om hvordan vi skal løse dette problemet. Men skal vi få ansatt flere mennesker innen Kommune-Norge for å ta seg av dem som trenger hjelp, tror jeg ikke vi kan komme utenom å øremerke disse midlene.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Fleirtalet i næringskomiteen gjev i innstillinga si tilslutning til Regjeringa sitt forslag om ny regional fordeling av dei distriktsretta såkornfonda. Målsetjinga med såkornordninga er å auka tilgangen av eigenkapital for nyetablerte bedrifter og vekstbedrifter i ein kapitalintensiv fase. Ei evaluering som vart gjord på oppdrag av Nærings- og handelsdepartementet hausten 2003, viste at kvar statleg krone i lån gjennom ordninga har utløyst 4,80 kr i privat kapital. Konklusjonen i evalueringa var at staten gjennom den stimulansen såkornordninga har representert, har tilført marknaden privat kapital og bidrege til at bedriftene har vorte tilførte god kompetanse. Såkornfonda representerer investeringskapital som vert etterspurt av små og mellomstore bedrifter over heile landet. Arbeidarpartiet er difor nøgd med at Regjeringa no foreslår at to av dei distriktsretta fonda vert lagde til Nord-Noreg. Det at det eine av desse fonda skal lokaliserast til Tromsø, inneber at Tromsø vert likebehandla med universitetsbyane i Sør-Noreg, slik at prosjekt frå universiteta har nærleik til såkornfonda. Som distriktsretta fond kan det ikkje verta nytta til å investera utanfor det distriktspolitiske området, men til gjengjeld får fondet gunstigare rammevilkår enn dei landsdekkjande fonda. Som kjent er Nærings- og handelsdepartementet i dialog med EFTAs overvakingsorgan, ESA, om vilkåra for alle såkornfonda, og eg har tru på og håp om at utfallet av denne dialogen vil verta at vi kan tilby gunstige såkornordningar til flest mogleg prosjekt i kommunar over heile landet.
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-19:
Bakgrunnen for at vi får ein debatt om denne saka, er den litt spesielle vrien som den nye regjeringa har gjort når det gjeld plassering av dei distriktsretta såkornfonda. I utgangspunktet var det tenkt at eit fleirtal av desse skulle liggje i Sør-Noreg. No får vi den situasjonen etter det som er føreslått, og som ser ut til å få fleirtal i dag, at det eine, som ein tidlegare har bestemt, skal liggje i Namsos. Innovasjon Noreg har sjølv bestemt at det andre skal liggje i Bodø. Så er det no etter ei politisk vurdering bestemt at det tredje skal liggje i Tromsø. Eit av dei spørsmåla dette reiser, og som eg håpar statsråden vil kome litt inn på i innlegget sitt er: Kva då med resten av distrikta i Sør-Noreg? Korleis kan ein klare, når ein berre har eitt fond igjen – eller tenkjer statsråden seg endå fleire – å få dekt heile Sør-Noreg med eitt fond, i tillegg til det som no er i Nord-Trøndelag? Det er også litt urimeleg at Tromsø ikkje skal ha eit fullverdig fond som kan nyttast landsdekkjande. Det har tidlegare vore antyda av fleire at dette bør skje, og Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre føreslår i dagens innstilling at ein etablerer eit slikt fond. Då vil det også vere mogleg å ha to til, som kan plasserast i Sør-Noreg og dermed gi betre dekning. No kan sjølvsagt statsråden seie at dei distriktsretta fonda ikkje skal dekkje berre distriktet omkring der som sjølve fonda er administrerte frå. Det er formelt sett korrekt. Men all erfaring både her i landet med liknande fond tidlegare og utanlands viser at ein stor del av investeringane frå desse fonda skjer temmeleg nær det området fonda er administrerte frå. Om det er slik at det no sør for Nord-Trøndelag skal vere berre eitt fond, vil eg gjerne spørje statsråden om han vil setje i gang spesielle tiltak for å få avklara korleis ein kan få dette eine fondet som blir igjen lenger sør, til også i praksis å vere eit fond for andre distriktskommunar i Sør-Noreg.
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-19:
Eg merka meg at statsråden ikkje ein gong prøvde å svare på det enkle spørsmålet som eg stilte i mitt innlegg. Det er heilt korrekt at dei fonda som er landsdekkjande i universitetsbyane, ikkje er universitetsfond, og det er òg rett at dei har litt dårlegare vilkår. Dersom tre av dei distriktsretta fonda som har litt betre vilkår, er lokaliserte frå Nord-Trøndelag og nordover, blir det berre eitt igjen for å dekkje alle dei distrikta i Sør-Noreg som har eit mykje omfattande næringsliv. Så eg vil gjenta mitt spørsmål til statsråden, som eg vil be pent om svar på: Kva vil statsråden gjere for at det fondet som skal plasserast sør for Nord-Trøndelag, for å seie det på den måten, skal kome alle dei fylka som ligg under dette fondet, til gode?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-12-19:
Det har vore knytt store forventningar til desse distriktsretta fonda over heile landet. Me ser at det her er ein aktivitet og eit håp om at dette skal bidra til næringsutvikling over heile landet. Den usikkerheita som er knytt til ESAs behandling, har ikkje vore god for næringslivet, og den har ikkje vore god for dei som prøver å stabla desse fonda på beina. Det signalet som no kjem frå Regjeringa og frå stortingsfleirtalet, om at ein ønskjer å omplassera ytterlegare eit fond til Nord-Noreg, gjev ein veldig dårleg signaleffekt, ikkje for Nord-Noreg sjølvsagt, for dei er det positivt, men det er ei minusside her, og for resten av landet slår det veldig dårleg ut. Det er eit signal me ikkje ønskjer å gje. Det er nemleg slik at all erfaring viser at fonda – og då snakkar eg ikkje om Sørfonn! – er mest effektive i ein liten radius ut frå der fonda er lokaliserte administrativt. Så ut frå dette stiller òg Kristeleg Folkeparti seg bak både merknaden og forslaget. Merknaden går på at ein må sjå på verkemidla og få avklara dette med ESA, slik at ein kan få dei distriktsretta fonda til å verka betre i så mange kommunar som mogleg. I tillegg ønskjer me eit landsdekkjande fond knytt til Universitetet i Tromsø, på lik line med det dei har i dei andre universitetsbyane. Det vil etter vår oppfatning gje ei mykje betre løysing og eit mykje betre signal.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-12-19:
Eg vil starta med å følgja opp litt av det siste, for i merknadene frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre står det at ein «ber Regjeringen avklare kriteriene for fondene overfor ESA, slik at ordningen kan gjelde flere kommuner enn i dag». Spørsmål nr. 1 er: Vil statsråden følgja opp intensjonen i denne merknaden om at det altså skal gjelde for fleire kommunar? Så har eg eit spørsmål til: Bekymrar det statsråden at fleirtalet i innstillinga sender svært dårlege signal til næringslivet elles i Noreg? Det siste spørsmålet er: Kan statsråden bekrefta at oppfatninga hans også er at fond er mest effektive i kort radius frå der dei administrativt er plasserte?
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Til spørsmålet om Soria Moria-erklæringen: Det har aldri vært denne regjeringens intensjon at Soria Moria-erklæringen skal gjennomføres i første budsjettbehandling i Stortinget. Regjeringen har som prosjekt at vi i løpet av perioden skal gjennomføre de ambisjonene som er nedfelt i Soria Moria-erklæringen, og det er vi godt i gang med. Jeg er særdeles fornøyd med det arbeidet som er gjort så langt, og jeg er enda mer fornøyd med at vi har en politisk plattform i Stortinget som gjør det mulig å få gjennomført de ambisjonene vi har. Så til såkornfondets lokalisering til universitetsbyen Tromsø. Det at vi etablerer en distriktsrettet såkornordning i universitetsbyen Tromsø istedenfor et såkalt landsdekkende såkornfond, bidrar til at vi får en bedre såkornfondsordning lokalisert i universitetsbyen Tromsø. Den ordningen som vi nå etablerer, er bedre enn den landsdekkende ordningen som vi som sagt er i dialog med ESA om for å operasjonalisere.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Det er riktig det som representanten Løvik peker på når det gjelder lokalisering av de distriktsrettede såkornordningene. Vi fører nå samtaler med ESA om hvorvidt vi kan bruke den type ordninger på ulike steder i landet. Utgangspunktet til den forrige regjeringen, som denne regjeringen har ført samtaler i forhold til, er såkalte D-områder og de kommunene som har gått inn under de distriktsrettede ordningene i Sør-Norge. Etter de prosessene som er ført, der vi nå aner konturene av hva slags ordning som vil bli godtatt, er nok den mest tjenlige organiseringen den vi her foreslår, med fire landsdekkende ordninger i sør og to distriktsrettede ordninger i nord. Men det er helt åpenbart at jeg vil følge utviklingen veldig nøye, slik at vi oppnår den hensikten som ble lagt til grunn ved opprettelsen av de ulike fondsordningene.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
La meg først si at jeg er særs godt fornøyd både med komiteens behandling og med komiteinnstillingen som sådan. Når det gjelder hvorvidt jeg skal jobbe for at flere kommuner skal omfattes av distriktsrettede såkornsordninger, bekrefter jeg det. Både den forrige og denne regjeringen har hatt gode dialoger med ESA om dette for å få til best mulige ordninger for næringslivet i hele landet. Jeg har en positiv tro på at vi skal komme til en ordning som ivaretar de interessene i størst mulig grad. Jeg merker iallfall at det jobbes, og at det har vært jobbet godt og grundig over lang tid for å få dette på plass. Så er det nok et faktum at nærhet til beslutninger ofte er en fordel i forhold til mulige investeringer. Det gjelder på dette området som på mange andre områder. Derfor er det også viktig i den større strategitenkning innenfor næringsliv og offentlig eierskap at vi har lagt vekt på hovedkontorfunksjonen ved lokaliseringen, nettopp av hensyn til at det skal tjene norsk næringsliv i litt større perspektiv.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Akkurat nå er det ikke aktuelt å etablere noen ny ordning. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg lokaliserer man et distriktsrettet såkornfond i universitetsbyen Tromsø, og det gjør at Tromsø får en ordning med bedre vilkår enn de som har landsdekkende fond. Det er også slik at såkornfondet kan investere i hele landet, men da på vilkår som gjelder for resten av landet. Man kan ikke bruke de vilkårene som gjelder for de distriktsrettede fondene, utenfor det distriktspolitiske virkeområdet – slik at det er sagt. Når det gjelder å avklare hva som er dialog og hva som er forhandlinger, føres det samtaler for å avklare spørsmål som ESA stiller, med siktemål å etablere best mulig ordninger for næringslivet i Norge.
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-19:
Jeg vil takke statsråden for svaret, og er i og for seg glad for at han er enig i deler av min situasjonsbeskrivelse, i hvert fall i forhold til nå-situasjonen. Der tror jeg nok vi kan være enige om at utfordringene er til å takle og til å leve med. Det jeg imidlertid fikk en følelse av da jeg hørte statsrådens svar, var at han ikke tok helt innover seg, eller tok på alvor, de utfordringene vi har litt inn i fremtiden. Som jeg sa i mitt innlegg, er det alltid slik at fremtidsscenarioer er beheftet med betydelig usikkerhet, men jeg tror ikke det kan herske særlig tvil om at vi står overfor betydelige utfordringer i forhold til å løse arbeidskraftbehovet om 5, 10, 15 år. Det er en utfordring som alle bør ta på alvor, ikke minst den til enhver tid sittende regjering. Ellers stusset jeg litt over statsrådens visitt med hensyn til hvorfor det tok slik tid før arbeidsledigheten gikk ned. Jeg tror ikke en skal ha studert økonomisk historie og samfunnsøkonomi spesielt lenge før en blir klar over at ved en endret politikk tar det tid å se effekter av det en faktisk gjør. Det tror jeg nok også den sittende regjering vil oppleve. Så den effekten vi ser nå, med betydelig vekst i både antall ledige stillinger og betydelig nedgang i arbeidsledigheten, henger åpenbart sammen med at det har vært ført en konsekvent og fornuftig politikk gjennom fire år, som jeg er helt sikker på at den sittende regjering vil forsøke å ta ansvar for. Men vi skal være ganske flittige til å påpeke at dette er et resultat av Samarbeidsregjeringens politikk. Etter at vi overtok i 2001, måtte vi gjennom hele 2002 på samme måte leve med at vi måtte slite med konsekvensene av tidligere regjeringers politikk. Slik er det – en utvikling lar seg ikke snu over natten. Det jeg i grunnen savnet mest i statsrådens svar, var hans vurderinger av behovet for å åpne for mer arbeidsinnvandring. Jeg fikk inntrykk av at statsråden trøstet seg med at disse arbeidskraftutfordringene kunne la seg løse ved at de som er ledige pr. i dag, fyller alle behov for fremtidig arbeidskraft. Det er en nokså naiv forestilling, og det bekymrer meg hvis statsråden slår seg til ro med at det er situasjonen. For det er å ta altfor lett på disse utfordringene.
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-19:
Først vil jeg få lov til å takke dem som har deltatt i debatten med stort engasjement. Dette er et viktig tema, og jeg tror det kommer til å bli betydelig viktigere i årene fremover. Derfor synes jeg også det var viktig å få en politisk fokusering på saksområdet. Først av alt har jeg lyst til bare å oppklare det som muligens kan være en åpenbar misforståelse. Da jeg i mitt tidligere innlegg brukte ordet «naiv», var ikke det en beskrivelse av Regjeringens politikk i forhold til arbeidsinnvandring. Men jeg mener bestemt at jeg i statsrådens innlegg hørte at han la til grunn en virkelighetsoppfatning som gikk ut på at de som p.t. er arbeidsledige, kan fylle ethvert arbeidskraftbehov i årene fremover. Det var det jeg gav uttrykk for i tilfelle var en naiv forestilling. Det er mulig jeg oppfattet statsråden feil, eller at jeg hørte feil. I så fall beklager jeg det, men hvem som misforstod hvem, vil jo i tilfelle utskriftene av debatten vise. Jeg synes i hvert fall at statsråden tok problemene for lite på alvor når det var snakk om de utfordringene vi står overfor, ikke akkurat i dag, men kanskje noen år frem i tid. Ellers synes jeg debatten har vist til fulle at dette er et sammensatt spørsmål, et komplekst spørsmål, hvor det ikke finnes ett enkelt fasitsvar, men hvor statens politikk, offentlige myndigheters politikk, må virke i et samspill mellom offentlig og privat sektor, hvis man skal få til de resultatene vi alle ønsker. Det dreier seg om lovgivning, men ikke minst også om hvordan ulike systemer fungerer hver for seg og sammen. Debatten om det kommende nye pensjonssystemet er en viktig bit i dette, et pensjonssystem som bidrar til at folk faktisk står lengre i jobb, som syns det er attraktivt, og strekker seg for å få til det. At vi har attføringssystemer som bidrar til at folk kommer tilbake i arbeidslivet og ikke støtes ut, er veldig viktig, og, som også representanten Inge Lønning pekte på, hvordan utdanningspolitikken virker til at vi får den rette kompetansen til de jobbene som skal fylles med kompetent arbeidskraft. Alt dette er fryktelig viktig. Men i helheten må vi heller ikke glemme at det er avgjørende at vi klarer å rekruttere arbeidskraft også utenfra. Derfor var det en interessant og viktig saksopplysning statsråden kom med, om at Regjeringen fører og har til hensikt å føre nøyaktig den samme politikken når det gjelder arbeidsinnvandring, som den tidligere regjeringen. Det var nytt for meg. Jeg er glad for at denne debatten har oppklart at det er Regjeringens linje. Jeg fikk ikke akkurat det inntrykket i valgkampen. Da ble påstanden fra LOs side om sosial dumping gjentatt, og det forekom ofte.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Jeg konstaterer at representanten Engeset mener at det finnes tung og betydelig dokumentasjon på at to års kraftig konjunkturoppgang ikke gir særlig nedgang i ledigheten. Jeg tillater meg å si at det finnes vel en god del dokumentasjon på at to års konjunkturoppgang også gir seg betydelig større utslag i nedgang i ledighet enn det vi har sett i Norge de to siste årene. Så har jeg også behov for veldig kort å kommentere spørsmålet om arbeidsinnvandring. Der er jo situasjonen den at hvis den politikken vi fører på det området, er naiv, er det en god beskrivelse også av den forrige regjeringens politikk, fordi vi pr. i dag har videreført den forrige regjeringens politikk i forhold til arbeidsinnvandring. Så er det vi driver på med nå, naivt, må det også være en karakteristikk som rammer den forrige regjeringen. Jeg er enig med representanten Engeset i at dette er viktige spørsmål, som vi hele tiden skal ha et sterkt fokus på, men representanten Engeset har rett i at denne regjeringen, som følge av den konjunkturoppgangen vi nå har hatt, og er inne i, og som ser ut til å fortsette – i hvert fall i en tid framover – vil være veldig opptatt av at det skal gi seg utslag i faktisk nedgang i ledigheten her i Norge, og at det vil gi seg utslag i en utvikling preget av at alle dem som har deltidsjobber, får utvidet sine stillinger. Derfor kombinerer vi nå en konjunkturoppgang med ytterligere satsing på arbeidsmarkedstiltak, ikke minst for å kvalifisere dem som er ledige, slik at vi ikke får en situasjon der vi får underskudd på arbeidskraft samtidig som vi har mange ledige. Det finnes mange eksempler på at det er fare for det, fordi de ledige ikke har den kompetanse som arbeidsmarkedet etterspør. Derfor vil vi altså satse på arbeidsmarkedstiltak til tross for konjunkturoppgang for å sørge for at konjunkturoppgang fører til nedgang i ledighet. Så skal vi selvfølgelig hele tiden fokusere på arbeidsmarkedet og fortløpende vurdere behovet for arbeidskraftinnvandring, men pr. i dag gjør vi oss den samme politiske vurderingen som den forrige regjeringen gjorde seg.