Erna Solberg (Høyre), 2002-06-05:
Som kjent bygger forslagene fra odelstingsproposisjonen på NOU 2001:14 «Vårens vakreste eventyr …?», nemlig utredningen fra det såkalte Stabel-utvalget, som har gått gjennom det tarifforhandlingssystemet vi har. Mitt utgangspunkt er at en konflikt mellom arbeidsgiver og arbeidstaker ikke er de offentlige myndigheters ansvar, heller ikke rammene rundt det, eller hvordan konfliktformene skal være. Utgangspunktet er at dette er et forhold mellom arbeidsgiver og arbeidstaker og deres organisasjoner. Vi skal selvfølgelig ha et lovrammeverk som sørger for hvordan meglingsinstitusjonene fungerer, og hvilke prinsipper som gjelder, men de som utvikler systemet, bør i stor grad være partene i arbeidslivet. Derfor baserer også denne proposisjonen seg på at de forslag som Stabel-utvalget fremmet i flertalls- og mindretallskonstellasjoner, som det ikke ble gitt videre oppfølging på i høringsrunden, heller ikke er fremmet. Vi synes at disse reglene bør ha relativt stor aksept både på arbeidsgiver- og arbeidstakersiden hvis myndighetene skal lovregulere eller gjøre endringer i disse. I så måte synes jeg både innleggene fra SV og Senterpartiet har berørt mange interessante problemstillinger, men jeg synes på en måte ikke at det er Stortinget eller Regjeringens rolle å gå inn i disse problemene. Jeg synes at et initiativ på det området skal komme fra partenes side. Hvis de føler at dagens streikesystem og forhandlingssystem ikke gir gode og hensiktsmessige nok kampmidler og konfliktløsningsmidler, så mener jeg egentlig at det ligger hos dem å finne frem til nye metoder. Da vil jeg som statsråd være med på å følge det opp i den grad noe av dette må inn i lover og regler og inn i lov om arbeidstvister. Men jeg synes ikke at dette er et område hvor vi på politisk plan i Stortinget skal være de som er førende når det gjelder hvordan eventuelle konfliktmetoder skal være. Jeg synes, som sagt, at det er opp til partene å ta et initiativ til det. Hvis det er et problem med dagens lover og regler, er det kanskje nettopp de som burde fremme spørsmålet, også overfor Regjeringen. La meg så si noe til det andre punktet som det har vært en viss diskusjon om, og som jeg forstår at et flertall i komiteen ikke har fremmet, men som et mindretall i komiteen, som har et flertall i salen bak seg, vil fremme, nemlig Regjeringens forslag om en frist: Hvis man ikke har avgitt svar til Riksmeklingsmannen innenfor fastsatt frist, anses meglingsforslaget som vedtatt. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet skriver at de mener at forslaget er en prinsipiell endring i reglene for uravstemning som ikke bør foretas uten en grundigere utredning, og det vises da til arbeidstvislovens historie angående lovfesting av avstemningsregler. Det uttales også at ingen av partene har bedt om en slik endring. Derfor vil jeg gjerne få lov til å presisere at det var et samlet Stabel-utvalg som stod bak dette forslaget på bakgrunn av et innspill til utvalget fra riksmeklingsmann Reidar Webster. Fordi en slik lovendring ble ansett som helt uproblematisk, er ikke forslaget drøftet spesielt verken i innstillingen eller i proposisjonen. Forslaget griper ikke på noen måte inn i organisasjonenes rett til å avtale egne avstemningsregler, men det er en praktisk løsning på et problem som oppstår hos Riksmeklingsmannen fra tid til annen. Jeg mener derfor at dette forslaget bør støttes, fordi det utvalget som er partssammensatt faktisk er det utvalget som har foreslått det. For å si noe om formann, nestformann og bestemmelser for å gjøre dette kjønnsmessig nøytralt, så vil Regjeringen gjerne se nærmere på det. Det er relativt mange endringer i mange paragrafer som skal til. Vi har varslet at vi ønsker å foreta en teknisk og språklig modernisering av denne lovgivningen, som også Stabel-utvalget mente var nødvendig. Vi ønsker gjerne å få lov til å gjøre disse lovendringene samtidig, slik at vi slipper å ha to runder med lovendringer i Stortinget som ikke er av politisk karakter, men som gjelder rent språklige og tekniske ting.