Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-05-12:
Først en takk til representanten Tynning Bjørnø, som tar opp de praktisk-estetiske fagene i skolen. Jeg registrerer med glede at vi er opptatt av mye av det samme, og siden jeg har neste interpellasjon, som i hovedsak dreier seg om lærerkompetansen, vil jeg derfor i mitt innlegg nå vektlegge de praktisk-estetiske fagene og oppfølging av rapporten Det muliges kunst, som ble lagt fram av utvalget for over et år siden. Den rød-grønne regjeringa nedsatte dette ekspertutvalget for å se på hvordan vi bedre kunne koordinere og samle innsatsen i arbeidet med kunst og kultur i barnehage og skole. Resultatet Det muliges kunst ble overlevert både kulturministeren og kunnskapsministeren i fjor vår. Gruppa har etter min mening levert en god beskrivelse av utfordringa og pekt på ulike tiltak som bør gjennomføres. Det er bra at både Kunnskapsdepartementet og Kulturdepartementet står bak bestillinga av rapporten, og at de begge er mottakere og dermed også felles ansvarlig for oppfølginga. Men erfaring tilsier at det er gjerne én som må ta lederansvaret, og statsråden har sagt at han har ansvaret, og at han følger opp. Jeg har lyst til å stille et spørsmål til statsråden: Jeg lurer på om oppfølginga er sånn at Stortinget skal få anledning til å diskutere denne rapporten på noen annen måte enn sånn som vi gjør nå, gjennom en interpellasjon? Jeg håper at statsråden vil svare på det og håper også sjølsagt at vi får anledning til å drøfte de praktisk-estetiske fagene og kunst- og håndverksfagene når vi da eventuelt får noen rapporter eller saker til behandling her i Stortinget. Det har vært en gryende bekymring i skolen for at de praktisk-estetiske fagenes stilling er svekket. Etter omlegginga til Kunnskapsløftet har det vært en voldsom nedgang i antall søkere til videregående opplæring som har søkt seg til de praktisk-estetiske linjene, særlig innenfor formingsfagene. Musikk, dans og drama går det ganske bra med, men en sliter med rekruttering til formingsfagene. Det gamle faget tegning, form og farge rekrutterte bredt til dem som ønsket seg videre til en yrkesfaglig utdannelse, til en kunstkarriere eller til en akademisk utdannelse. Jeg er derfor spent på den gjennomgangen av studieprogrammene som Stortinget vedtok for snart to år siden, og ser fram til resultatet og til at vi kanskje også får komme tilbake til det og diskutert det i Stortinget. Mange vil mene at det ikke gjør noe om det ikke er flere som velger seg til en praktisk-estetisk utdannelse, ut fra den oppfatning at kunstnere ikke er det som trengs mest i framtida. Jeg tror vi er på farlige veger dersom vi ikke er føre var og tar denne problematikken på alvor. Alt vi omgir oss med, former oss – fra den dagen vi åpner øynene og nybakte foreldre prøver å tvinge fram igjen de gamle barnesangene og lekene som de engang mente de hadde lært. Alle konferanser jeg er på, har et kulturelt innslag. Alle konferanser har egne logoer og materiell som følger konferansen. Alt vi omgir oss med av materielle ting, er designet av noen, og da av noen andre enn Vår Herre, som liksom tok seg av grunndesignet. Vi ønsker oss ungdom som er gode i realfag, og som er gode til å uttrykke seg muntlig og skriftlig. Vi sier vi trenger dem for å gå fra det oljebaserte samfunn og over i det grønne, fornybare samfunnet. Vi trenger ny teknologi for å ta oss dit. Vi trenger ungdom som evner å tenke kreativt, og som har evne til å samarbeide og løse problemer sammen. Jeg synes representanten Thorsen på en god måte beskrev vår ulike oppfatning av hva som er viktig i skolen, og hva vi skal med de praktisk-estetiske fagene. Kunst utfordrer. Å få anledning til å uttrykke seg gjennom mange mulige uttrykk er viktig for å stimulere de kreative evnene. Skal vi bli flinke på noe, må vi øve, og det gjelder også innenfor de praktisk-estetiske fagene. Vi blir ikke flinke til å tegne hvis vi ikke øver, og vi får ikke tatt ut vårt potensial dersom vi ikke har faglærere som kan det han eller hun driver med – akkurat som i alle andre fag. Interpellanten deler Senterpartiets bekymring for de andre praktiske fagene i skolen, som mat og helse og musikk. Kroppsøving er også nevnt, men det er flere faglærere tilgjengelig i kroppsøving enn i mat og helse, sjøl om disse henger nøye sammen. Det vil være av avgjørende betydning at vi sørger for at det er faglærere i faget mat og helse, også i en tid der det rapporteres om at 60 pst. av norske menn allerede er overvektige. Skal vi løse globale og nasjonale utfordringer i framtida, må ungene lære å lage god og sunn mat. Så skulle jeg gjerne ha sagt litt om Den kulturelle skolesekken, men det viktigste å si om det, er at de tilbudene som blir gitt i skolen, må møtes av fagkompetanse i den andre enden. Det må altså sitte fagkompetanse i skolen som kan møte dette, hvis vi skal ha fullt utbytte av Den kulturelle skolesekken.