Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2013-02-12:
Det representantforslaget vi her skal debattere, om ny kolsstrategi, adresserer problemstillinger som denne regjeringa har hatt på dagsordenen gjennom nesten to stortingsperioder, og som er fulgt opp gjennom aktiv politikk og konkrete tiltak. En av de virkelig gjennomgripende helsereformene i nyere tid er Samhandlingsreformen. Det er en retningsreform, som ikke minst har satt folkehelse på den øverste politiske dagsorden, hvor forebygging og helsefremmende tiltak står heilt sentralt. Samhandlingsreformen har satt søkelyset på de store folkesykdommene i kategorien kroniske, ikke-smittsomme sykdommer, som i stor grad kan forebygges ved endringer i livsstil som røykekutt, mindre inntak av sukker og fett, et mer moderat alkoholforbruk og gjennom å være meir fysisk aktiv. Kols er en av de mest alvorlige sykdommene som påviselig har røyking som hovedårsak. Både kols og andre kroniske lungesykdommer rammer en stor gruppe mennesker. Antall kolssyke i Norge er ca. 370 000 og øker med 20 000 per år. Hos ca. 70 pst. av pasientene er tobakksrøyking årsaksfaktor alene mens andre tilfeller er knyttet til yrkesmessige forhold – i eller uten kombinasjon med tobakk. Det var for å møte denne virkeligheta at regjeringa i 2006 lanserte Nasjonal strategi for KOLS-området 2006–2011 og opprettet Nasjonalt KOLS-råd som en del av strategien. Denne strategien har vært et nødvendig og nyttig virkemiddel i arbeidet mot den kolsepidemien vi ser konturene av. Også FN og Verdens helseorganisasjon har retta oppmerksomhet mot kols som en svært alvorlig sykdom. I regjeringas kolsstrategi inngår bl.a. etablering av nasjonalt kvalitetsregister for personer med kols – i drift fra 2011 – og det er utgitt nasjonale retningslinjer og veileder for forebygging, diagnostisering og oppfølging knyttet til kols. I brev til helse- og omsorgskomiteen av 14. desember 2012 peker statsråden på at den videre satsinga for å hindre kols bør skje integrert i det tverrsektorielle folkehelsearbeidet som er nedfelt i folkehelseloven, og i oppfølginga av Samhandlingsreformen. Her understrekes det at Samhandlingsreformen nettopp fokuserer på bedre og mer koordinerte behandlings- og rehabiliteringstilbud. Og flere kolspasienter kan få tilbud gjennom f.eks. intermediærenheter, i kommunenes ø-hjelpstilbud eller også i egen heim, f.eks. ved hjelp av ny medisinsk teknologi. I 2011 er det bevilget 30 mill. kr til behandling og rehabilitering av kronikere i kommuner. Flere steder i landet pågår prøveprosjekter der pasienter med kols skal prøve ut en kolskoffert ved hjemmebehandling. Utstyret gir en toveis kommunikasjon med lyd og bilde mellom medisinsk personell og pasient, og hensikten er at utstyret skal gi økt trygghet for pasientene ved å bedre oversikten over f.eks. hjerte- og lungefunksjon og gjennom justering av behandlingstiltak. Målet er å få til bedre sykdomsforløp og dermed større mulighet for pasienten til å kunne bo heime. Også dette tiltaket skal evalueres. Den langsiktige primærforebygginga må ta sikte på å redusere forekomsten av kols. Dette bør først og fremst skje gjennom å søke å få til betydelige kutt i tobakksrøyking og gjennom et aktivt arbeid mot helseskadelig inhalasjon i arbeidslivet. Tidlig diagnostisering av kols er viktig og gir mulighet for tidligst mulig intervensjon gjennom røykeslutt og livsstilsendring. Et svært positivt resultat av kolsstrategien er at antall dagligrøykere i befolkninga går ned, og at dette særlig skjer blant de yngste. Jeg er glad for at denne regjeringa har stor oppmerksomhet på folkehelsearbeidet gjennom forebygging og helsefremmende tiltak, og jeg ser fram til folkehelsemeldinga som kommer i vår. Jeg tror det er rett å se arbeidet for å redusere de store folkesykdommene – herunder kols – som en integrert del av den breie folkehelsestrategien som vi nå skal ha, og ikke som særskilte tiltak som krever egne, spesifikke strategier.