Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Først vil også jeg, i likhet med de andre talerne, berømme representanten Oktay Dahl for å reise et tema som ikke er av dem som er mest framme i den offentlige debatten, nemlig tvangsekteskap med et LHBT-fokus. Som interpellanten selv sier, er alle former for tvangsekteskap fullstendig uakseptabelt, uansett hvilken seksuell legning eller hvilket kjønn offeret har. Det er et alvorlig overgrep uansett. Tvangsekteskap i seg selv er imidlertid en form for vold i nære relasjoner som har fått stadig større oppmerksomhet de senere årene, slik statsråden redegjorde for i sitt innlegg. Likevel finnes det ingen sikre opplysninger om hvor mange jenter og gutter i Norge som utsettes for tvangsekteskap hvert år. Vi mangler foreløpig nasjonale registreringsrutiner og statistikk over antall saker som kommer til hjelpeapparatet, men fra det offentlige og frivillige hjelpeapparatet meldes det om et økende antall tvangsekteskapssaker. Det kan tyde på en økende bevissthet om rettigheter og muligheter til å få hjelp, og at flere derfor våger å motsette seg slike overgrep. Men dette er overgrep som begås av dem som skulle vært de aller nærmeste, og som i de fleste av den typen overgrepssaker, er det mest sannsynlig betydelige mørketall. Men noe vet vi: Tvangsekteskap er, sammen med kjønnslemlestelse, en form for vold og et brudd på menneskerettighetene som i all hovedsak foregår i familier med innvandrerbakgrunn. Så når Oktay Dahl tar opp spørsmålet om tvangsekteskap i et LHBT-perspektiv, snakker vi for det første om en minoritet i minoriteten, og vi snakker i tillegg om tvangsekteskap med en person av et annet kjønn enn det du selv føler naturlig tiltrekning til. Vi snakker dessuten om ungdom, som i utgangspunktet er enda mer sårbare enn voksne når det kommer til overgrep som så til de grader øver vold mot det aller innerste og det aller mest private, som smadrer en identitet som offeret selv kanskje ennå strever ganske mye med å definere for seg selv. Kanskje vet ikke familien at den ungdommen de tvinger til ekteskap, tilhører LHBT-minoriteten. Kanskje vet de det, eller kanskje har de mistanke om det. Hvis så er tilfellet, er krenkelsen om mulig enda verre. Det betyr at handlingsplanene mot tvangsekteskap der vi tør å ta den kulturelle konflikten, er viktige. Men det betyr også at vi må jobbe vel så mye på det holdningsskapende planet når det gjelder holdninger til LHBT-personer generelt, og i innvandrermiljøene spesielt. Det betyr at vi må være oppmerksomme på den spesielle situasjonen for LHBT-personer som søker asyl og plasseres på mottak. Justis- og beredskapsdepartementet må ta denne problemstillingen med i det pågående arbeidet med å følge opp det såkalte Berge-utvalget, NOU 2011: 10 I velferdsstatens venterom, som handler om mottakstilbudet for asylsøkere. Det betyr at vi må ha fokus på LHBT-personers spesielle situasjon i behandlingen av asylsøknader. Vi har sett noen eksempler på at avslag har vært begrunnet med at folk bare kan leve i skjul med sin legning. Men tilbake til LHBT-personer og tvangsekteskap: Som nevnt er dette en kombinasjon vi stort sett finner i noen innvandrermiljøer. En god integreringspolitikk vil dermed også være av betydning for å bekjempe både tvangsekteskap og negative holdninger til LHBT-personer. Stortinget har nettopp fått Meld. St. 6 for 2012–2013 om en helhetlig integreringspolitikk til behandling. Her adresseres den problemstillingen som interpellanten reiser. Jenters og gutters mulighet til å ta selvstendige valg for sitt liv og sin framtid når det gjelder utdanning, yrkesvalg og valg av ektefelle, diskuteres. At foreldre og omsorgspersoner støtter opp om unges selvstendige livsvalg, er helt sentralt – det vet vi alle. De betydelige utfordringene LHBT-personer med innvandrerbakgrunn kan møte i det norske samfunnet, blir tatt opp. Det skal legges fram, som statsråden sa, en ny handlingsplan for 2013–2016 om tvangsekteskap, kjønnslemlestelse og alvorlige begrensninger av unges frihet. Mer kunnskap og flere målrettede tiltak trengs, særlig når det gjelder den gruppen vi diskuterer her. Jeg vil derfor rette en oppfordring tilbake til interpellanten om å engasjere seg i arbeidet med den integreringsmeldingen som vi starter med rett over nyttår, ved f. eks. å be Skeiv Verden komme på høring 15. januar, så vi også kan stille spørsmål om det de forteller til de andre innvandrerorganisasjonene som forhåpentligvis kommer på høring. Så kan vi løfte LHBT-ungdommens utfordringer enda tydeligere fram i den framtidige integreringspolitikken. Ta gjerne kontakt med meg som saksordfører for den meldingen, og bidra også i debatten her i Stortinget 21. mars neste år.