Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2011-06-08:
Introduksjonsprogrammet er et av de viktigste integreringstiltakene vi har i Norge. Dette er manges første møte med norsk kultur, samfunn og språk – og språket er vel kanskje den største barrieren for integrering i Norge. Derfor vil en innføring i norsk språk til våre nye innbyggere gi muligheter til raskere integrering og deltakelse i samfunnet for øvrig. De endringene i introduksjonsprogrammet vi behandler i dag, er viktige og positive. Endringene gir både rett og plikt til flere timer undervisning i både norsk og samfunnsfag. I tillegg gir disse endringene flere mennesker mulighet til å få denne opplæringen. Det er svært nyttig at våre nye innbyggere i Norge får en innføring i språket og hovedpilarene som vi bygger samfunnet vårt på. Derfor er det gledelig at det bl.a. foreslås å øke timetallet fra 300 til 600 timer, da det viste seg at en ordning med 300 timers undervisning ikke var nok til å lære norsk på et godt nok nivå. Det er likevel viktig å presisere at en økning i timetallet sannsynligvis vil medføre økte økonomiske forpliktelser for kommunene. Dette mener jeg at det ikke er tatt godt nok høyde for i denne saken, og jeg vil derfor vise til det forslaget som Kristelig Folkeparti fremmer sammen med Høyre og Fremskrittspartiet, der det presiseres at regjeringen i samarbeid med KS må «utarbeide konkrete kostnadsberegninger for utvidelsen av timetallet fra 300 til 600 timer». Kristelig Folkeparti ønsker også utvidelsen av personkretsen for introduksjonsprogrammet velkommen. Det er positivt at denne retten gis til flere, og at personer som befinner seg i en sårbar situasjon, slik det er fremstilt i dette forslaget, nå får en rett til å delta i introduksjonsprogrammet. Jeg må si at jeg er både forbauset over og sterkt uenig i noen av Fremskrittspartiets bemerkninger i denne saken. Slik det kommer fram i innstillingen og også i debatten som vi har vært vitne til i dag, vil altså Fremskrittspartiet knytte kurs i introduksjonsordningen tettere opp mot erverving av statsborgerskap. De mener altså at det ikke skal holde å ha kunnskap i norsk og samfunnskunnskap, det skal også stilles krav til kompetanse på begge områdene. Man kan kunne alt om norsk kultur, politikk og nasjonale verdier og ha et sterkt ønske om å bli norsk, men om man ikke vet når man skal bruke «og» eller «å», kan man altså ikke bli norsk statsborger. Etter mitt syn blir det grunnleggende feil at presentasjonene på en prøve, en test, skal avgjøre hvorvidt man kan bli statsborger i Norge, eller ikke. Kjennskap til Nansen og evnen til å bøye verb må ikke være avgjørende for å bli norsk statsborger. Til slutt vil jeg si at ferdigheter i norsk og samfunnskunnskap er viktig. Men det hjelper lite på integreringen dersom de som fullfører disse kursene, uansett ikke får jobb. Det er klart at ferdigheter i norsk og samfunnskunnskap vil gjøre det lettere for innvandrere på arbeidsmarkedet, men det endrer ikke på det at mange innvandrere ikke får jobb ene og alene på grunn av at de er innvandrere. Det å ha innvandrerbakgrunn reduserer sannsynligheten for å bli innkalt til intervju både i privat og i offentlig sektor. Studier i en del OECD-land har vist at gjennomsnittlig én av tre jobbsøknader fra innvandrere blir avvist fordi personen har innvandrerbakgrunn. Begrepet «gjør din plikt, krev din rett» er vi alle enig i. Det er sånn det skal være. Men hva da med alle dem som aldri får muligheten til å gjøre sin plikt? Dem må vi ha et fokus på. For å endre på de holdningene som ligger bak denne diskrimineringen, kreves det arbeid over lang tid, og de endringene vi gjør i dag, er sannsynligvis et lite steg i riktig retning, slik jeg bedømmer det.