Torbjørn Hansen (Høyre), 2004-10-21:
Bokføring er en grunnleggende og viktig funksjon i vårt økonomiske system, både for bedriftene, for bedriftenes eiere, for investorer, kreditorer, ansatte og også for offentlige myndigheter, særlig i forhold til skatte- og avgiftskontroll. Bokføring danner grunnlaget for å lage årsregnskap, ligningsoppgaver, næringsoppgaver og omsetningsoppgaver og er derfor av stor interesse for en lang rekke eksterne kilder. Dette gjør at reglene for bokføring må sikre en tilfredsstillende registrering og dokumentasjon av de enkelte transaksjoner. Samtidig er det ingen tvil om at arbeidet med bokføring er omfattende for landets tusenvis av bedrifter og medfører kostnader både ved utarbeidelse og ved oppbevaring. Departementet fremmer i proposisjonen forslag til en egen lov om bokføring som erstatter kapittel 2 i regnskapsloven av 1998. Lovforslaget er basert på en utredning fra Bokføringsutvalget. Bokføringsarbeidet i næringslivet er omfattende og av stor betydning for en lang rekke instanser i samfunnet. En samlet finanskomite ser derfor positivt på at det foreslås at man vedtar en egen lov om det. Det har vært mange innspill fra næringslivet i denne saken, særlig knyttet til de betydelige kostnader ved oppbevaring av regnskapsinformasjon. Regjeringen har på denne bakgrunn foreslått flere tiltak i loven som reduserer kostnadene ved oppbevaring. Loven medfører at det skilles mellom primær og sekundær regnskapsinformasjon. Mens primær regnskapsinformasjon fortsatt vil ha en oppbevaringstid på ti år, som i dag, vil sekundær regnskapsinformasjon kun måtte oppbevares i tre år og seks måneder. Bokføringspliktige kan også som hovedregel velge fritt oppbevaringsmedium, herunder elektronisk oppbevaring. Dette gjør hverdagen enklere for mange bedrifter. Komiteen understreker i merknadene til innstillingen at nytteverdien av en oppbevaringstid på ti år bør vurderes opp mot de samlede samfunnsøkonomiske kostnader ved en slik oppbevaringstid. Denne vurderingen må også omfatte forholdet til skatte- og ligningslovgivningen samt straffebestemmelser og foreldelsestid. Komiteen finner det naturlig at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en orientering om dette på egnet måte. Komiteen mener også at dispensasjonsadgangen ved forskrift eller enkeltvedtak fra bestemmelsene om oppbevaringssted, oppbevaringstid og elektronisk tilgjengelighet bør brukes aktivt, med utgangspunkt i en fortløpende vurdering av samfunnsmessig kost-nytte. Bokføringsloven trer i kraft 1. januar 2005. Komiteen viser til at nye regler vil kreve systemendringer i dataapplikasjoner og innretning av nye rutiner, investeringer mv. hos den regnskapspliktige. Implementeringstiden kan bli knapp for enkelte virksomheter, og komiteen ber derfor Regjeringen sørge for at de gjeldende bokføringsregler må kunne brukes i ett år parallelt med den nye bokføringsloven. Dermed sikres en smidig overgang til nytt regelverk. Når det gjelder kravet fra enkelte hold om å unnta kassaruller fra oppbevaringsplikt i ti år, har flertallet ikke gått inn på dette. Dokumentasjon av den enkelte transaksjon er faktisk grunnlaget for dokumentasjon av virksomhetenes omsetning og resultat og dermed en helt sentral og viktig regnskapsinformasjon. Mulighetene for elektronisk oppbevaring og dispensasjonsadgangen som er gitt, vil imidlertid kunne bidra til at kostnadene ved oppbevaring av denne type dokumentasjon ikke blir urimelig høye for næringslivet. Både Regjeringen og finanskomiteen har lagt stor vekt på balansen mellom nytteverdien av regnskapsinformasjonen og kostnadene ved bokføring i næringslivet. Bokføringsloven innebærer en klar forenkling og forbedring for bedriftene og sikrer høy kvalitet på en sentral og viktig informasjon om næringslivet i Norge. På denne bakgrunn vil jeg anbefale innstillingen.