trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arvid Falch (Tverrpolitisk Folkevalgte (Kystpartiet)), 2001-02-07:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg sitter med en viss følelse av at han prøver å bagatellisere de problemene som foreligger. Bakgrunnen for spørsmålet er å få full klarhet i kommandolinjene og slik at det ikke hersker noen som helst slags tvil om hvordan kystovervåkingen skal foregå, og av hvem. Forsvarsministeren har ellers tidligere i år informert Stortinget om at status for kystradarkjeden i Sør-Norge er dårlig, og at det til modernisering og hjelp har vært søkt om infrastrukturmidler i NATO. Dette arbeidet har pågått siden slutten av 1980-årene. Det er vel slik å forstå at midler av NATOs infrastrukturprogram er øremerket behovet for militære kapasiteter. Dersom dette er riktig, må det vel være en militær-faglig begrunnelse for å søke om nettopp slike midler.
Arvid Falch (Tverrpolitisk Folkevalgte (Kystpartiet)), 2001-02-07:
Jeg takker igjen for svaret. Men jeg vil også minne om at forsvarsministeren har informert Stortinget om at det ikke anses å være militært behov for kystradar i Norge. Er det slik å forstå at det hadde vært et militært behov dersom NATO hadde finansiert 80-85 pst. av kostnadene, men at det nå ikke anses å være et militært behov, ene og alene av økonomiske årsaker?
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Representanten Bastesen, her representert ved en kollega, møter stadig offiserer som mener noe annet enn forsvarsministeren og Forsvarets militære ledelse. Det er i seg selv lite overraskende, siden vi totalt sett har 11 270 befal i kongeriket. Om det likevel bør avstedkomme spørsmål i hver spørretime, er en annen sak. Det er ingen grunn til å anta at det gjennomgående hersker en annen holdning i Forsvaret til spørsmålet om kystovervåking enn den jeg allerede har meddelt Stortinget. Jeg vil derfor gjenta at kystovervåking både er og vil forbli en sentral oppgave for Forsvaret. Dette er uansett en sak for regjering og storting. Jeg utelukker ikke at man fortsatt vil treffe offiserer som mener noe annet, men her er det altså Regjeringen og Stortinget og Forsvarets militære ledelse som bestemmer. Det er helt ukjent for meg at det skulle være en aktuell problemstilling å overlate til politiet det ansvaret som Forsvaret i dag har for overvåking av territorialfarvannet og havområdene. Men jeg betviler ikke at man kan ha møtt noen offiserer som mener det. Det er heller ikke aktuelt å overlate kystradarkjeden til andre etater. Maritim overvåking vil fortsatt være en forutsetning for at Forsvaret skal kunne utføre prioriterte oppgaver som f.eks. suverenitetshevdelse, myndighetsutøvelse og krisehåndtering i våre havområder. Et annet virkemiddel er tilstedeværelse med egnede styrker og enheter. Som jeg har vært inne på tidligere, bidrar også mobile enheter i stor grad til den totale overvåkingen. I dag er det stort sett Forsvaret som har særlige forutsetninger og relevante ressurser til å drive overvåking. I tillegg kommer andre offentlige etater som har spesielt ansvar innenfor sine sektorer. Som andre statsråder og jeg selv tidligere har sagt her i Stortinget, vil det være nødvendig å samordne og utnytte de sivile og militære overvåkingsressursene bedre. Dette vil bli vurdert i forbindelse med det arbeidet som de aktuelle departementene nå er involvert i, bl.a. på bakgrunn av miljøvernministerens initiativ, og jeg viser til både hennes og andre statsråders svar om det samme. I denne sammenheng er det naturlig å drøfte mulighetene for utvikling og modernisering av dagens overvåkingssystemer, samt hvordan dette kan finansieres.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Det er hevet over tvil at denne problemstillingen har vært under utvikling. Det var lettere å få NATO-finansiering til såkalte infrastrukturtiltak i en situasjon som var preget av den kalde krigens problemstillinger, og vi skal vel heller ikke stikke under stol at vi av og til lykkes i å finansiere ting som vi da også nasjonalt hadde behov for, i tillegg til at behovet var basert på en alliert analyse. Men det er helt klare signaler om at NATO ikke er interessert i å delta med strukturmidler i en oppgradering av kystradarkjeden i sør som før, og dermed har vi et finansielt problem av ganske store dimensjoner. Det har jeg redegjort for tidligere i mine svar i spørretimen om det samme, og dette spørsmålet må vi håndtere, slik at kystovervåkingen – og det er mange kapasiteter her utover radarkjeden – blir best mulig. Men jeg må dessverre skuffe representanten når det gjelder NATOs vilje til å finansiere dette.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Nei, jeg er meg ikke bevisst at jeg har sagt at det ikke er noe behov for radarkjeden. Tvert imot, vi har altså en godt fungerende radarkjede i nord, som er «shipshape» og oppdatert og fungerer bra. Det er et militært behov for den, og det er selvsagt også et militært behov for en kystradarkjede som dekker hele landet. Men vi er altså i en annen finansiell situasjon enn vi har vært før, og det oppfattes på alliert side som mindre påtrengende å delta i dette enn før. Det er det som er problemet i forhold til selve finansieringen. Men selvsagt har vi militær nytte av kystradarkjeden i sør slik den også nå ligger der.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Regjeringens program for fornyelse av offentlig sektor ble omtalt i St.prp. nr. 1 for Arbeids- og administrasjonsdepartementet for 2001, og fikk stort sett positiv mottakelse under behandlingen i Stortinget. Programmet omfatter store reformer som sykehusreformen, universitets- og høyskolereformen, forsvarsreformen, politireformen osv., og ikke minst oppgavefordelingen mellom forvaltningsnivåene. I tillegg kommer reformer og gjennomgående tiltak som retter seg mot hele den offentlige forvaltning, for å forenkle og effektivisere denne til beste for brukerne, altså befolkningen. Disse reformene dreier seg om å utnytte ny teknologi for å kunne gi nye tjenester for brukerne, f.eks. døgnåpen forvaltning, raskere informasjon og svar og effektiv dokument- og saksbehandling. De dreier seg også om å få til et mer oversiktlig og enklere regelverk og sikre at vi ikke til stadighet produserer nye regler som er uhensiktsmessige for kommuner, næringsliv og enkeltpersoner. I tillegg omfatter Fornyelsesprogrammet organiseringen av forvaltningsapparatet, slik at ressursene blir effektivt brukt til tjenesteproduksjon og vi får redusert interne administrasjonsoppgaver, slik som unødig rapportering. Når det gjelder de større reformene som sykehusreformen, Politireform 2000, universitets- og høyskolereformen, forsvarsreformen, ansvars- og oppgavefordelingen mellom forvaltningsnivåene og flere andre forslag til større omorganiseringer, vil disse forelegges som meldinger og/eller proposisjoner til Stortinget. Flere legges fram allerede i vår. Jeg har varslet at jeg vil redegjøre for Stortinget om status og problemstillinger på det forvaltningspolitiske område i april, med hovedfokus på Regjeringens fornyelsesarbeid. Jeg håper at Stortinget involverer seg sterkt i diskusjonene knyttet til stortingsmeldinger, proposisjoner og den forvaltningspolitiske redegjørelsen. I tillegg vil Regjeringens langtidsprogram bli lagt fram denne våren, og her står også fornyelse av offentlig sektor i fokus. Stortinget har avgjørende innflytelse på hvordan regelverket, ulike velferdsordninger, organiseringen av forvaltningen og fordelingen av ressursene blir. Mitt ønske er at vi i alle sakene til Stortinget som angår fornyelse av offentlig sektor, får tydelig fram – og enda tydeligere enn vi har fått det til nå – både hovedhensiktene med og forventede effekter av våre forslag. En av hovedhensiktene med fornyelsen av offentlig sektor er at vi må få til en dreining av ressursbruken fra administrasjon til tjenesteyting. Dette er en stor utfordring som vil medføre omstilling og omorganiseringer som også kan føre til at folk må bytte arbeidsplass. For øvrig vil jeg gjerne bidra til at ulike fora diskuterer Fornyelsesprogrammet, og at det stadig kommer nye forslag om forbedringer. Programmet er ikke statisk, men skal være en kontinuerlig prosess. Vi vil gjerne bidra dersom det er komiteer/grupper i Stortinget som ønsker mer informasjon om Fornyelsesprogrammet eller ulike temaer innenfor dette.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Som jeg har sagt, er det viktig at Stortinget diskuterer de overordnede prinsipper som skal ligge til grunn for fornyelsen. Det er bare på den måten man kan holde fokuset på de framtidige ønsker, samtidig som man diskuterer de ulike organisasjonsendringer som en konsekvens av de overordnede ønskene. Derfor vil langtidsprogrammet være en utmerket anledning til å diskutere det overordnede fokus, samtidig som man har blikk for de enkelte organisasjonssaker, som etter tur vil bli framlagt for Stortinget.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Det er to innfallsvinkler til dette. Det ene er at staten som virkemiddelaktør må bidra til å få utviklet næringsvirksomhet i disse kommunene. Det andre er at staten som en stor bruker av offentlige tjenester, men også som en stor produsent, medvirker til å desentralisere, dvs. legge ut virksomheter fra Oslo, og det er selvsagt slik at de områder av landet som blir mest rammet, må få den største støtten i forbindelse med en slik omdisponering – selvsagt under forutsetning av at vi kan greie å stille med nødvendig kompetanse for å løse oppgavene. Dette er noe som Regjeringen vil ha et hovedfokus på i framtiden.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
La meg først si at jeg deler den bekymring som representanten Einar Steensnæs her gir uttrykk for, og som også er kommet fram gjennom utspill fra Oljedirektoratet og arbeidstakerorganisasjonene. I den senere tid har også oljeselskapene ved sin industrisammenslutning Oljeindustriens Landsforening sluttet seg til disse bekymringene. Myndighetene mener at virksomheten på sokkelen generelt, tross den negative utviklingen vi nå ser tegn til, fortsatt er forsvarlig. Den økte rapportering av nestenulykker kan i noen grad tilskrives bedre rapporteringsrutiner og kan i så måte bidra positivt til prioritering av sikkerhetsfremmende tiltak. Det er likevel en generell oppfatning at det er en reell økning i antall nestenulykker. Gjennom tilsyn har tilsynsmyndighetene avdekket mangler i forhold til regelverkets krav. Oljedirektoratets statistikk på personskader for petroleumsvirksomheten viser også en utflating i forhold til tidligere år. Det er derfor viktig at det nå iverksettes tiltak for å motvirke denne negative trenden. Årsaken til den negative utviklingen er etter min vurdering sammensatt. Industriens effektiviserings- og endringsprosesser har medført at vurderinger av helse, miljø og sikkerhet i enkelte tilfeller ikke har vært tilstrekkelig fokusert. I tillegg må en også se disse problemene i lys av den generelle aldring av innretninger med utstyr som finner sted. Det er i første instans næringen selv som må iverksette de nødvendige tiltak for å snu denne negative utviklingen. Oljedirektoratet har imidlertid tatt flere initiativ for å sette problemstillingen på dagsordenen, ved bl.a. å tilskrive alle rettighetshaverne i lisensene på sokkelen om deres felles ansvar for å ivareta helse, miljø og sikkerhet. Det er satt i gang et prosjekt for å kunne vurdere utviklingen av risikonivået på norsk sokkel og for å sikre en enhetlig forståelse av de problemer en står overfor. Videre er det nedsatt et eget partssammensatt forum, sikkerhetsforum, som skal gå nærmere inn i og drøfte ulike aspekter ved disse problemstillingene. Oljedirektoratet vil også i kommende år fokusere på denne utviklingen i tilsynssammenheng. Jeg har tillit til at Oljedirektoratet har den nødvendige oversikt og tar i bruk de påkrevde virkemidler. Problemstillingene vil for øvrig også bli behandlet i større bredde i forbindelse med fremleggelsen av en egen stortingsmelding om helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten nå til høsten.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Vi er allerede i dialog med Oljedirektoratet om hvordan vi på best mulig måte skal bruke de ressursene vi har for å ivareta kravene til helse, miljø og sikkerhet. Nettopp denne rapporten, hvor Oljedirektoratet er virkelig kritisk til et selskap, synliggjør med all tydelighet hvor alvorlig Oljedirektoratet tar utviklingen, og de er altså villig til å sette inn de nødvendige ressurser. Om vi trenger regelendringer og om vi trenger ytterligere ressurser for å styrke kontrollvirksomheten, kan jeg ikke svare konkret på i dag. Det vil vi først svare på når vi har foretatt den fullstendige gjennomgangen som vi tar som en forberedelse til stortingsmeldingen. Men jeg kan forsikre stortingsrepresentant Steensnæs om at hvis det skulle være behov for å gjøre omprioriteringer for å styrke kontrollen, så vil vi gjøre det.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Det er helt åpenbart at hvis det er noen bedrifter som ikke er i stand til eller som ikke vil følge opp de pålegg som gis av tilsynsmyndighetene, må myndighetene vurdere reaksjoner. Det kan være reaksjoner i forhold til deres fremtidige muligheter på sokkelen, og det kan også være reaksjoner i form av bøter.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «Ifølge Haugesunds Avis 29. januar 2001 har det den siste tiden skjedd en sterk økning i innrapportering av såkalte uønskede hendelser på installasjonene i Nordsjøen. Både Oljedirektoratet og fagorganisasjonene kritiserer sikkerheten i Nordsjøen. Det stilles spørsmål både om sikkerhetskulturen i offshoresektoren og om forholdet mellom inntjening og krav til sikkerhet. Hva er årsaken til denne negative utviklingen, og hva blir gjort for å rette opp dette?»
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Den stortingsmeldingen som statsråden refererer til, ble det jo tatt initiativ til fra Stortingets side gjennom et eget Dokument nr. 8-forslag, og det vil bli et meget viktig dokument. Men det er tydelig at utviklingen på sokkelen har vært så negativ at det er grunn til å ta i bruk mer øyeblikkelige midler. Vi har faktisk ikke tid til å vente på en stortingsmelding. I Aftenposten forleden refereres en flengende kritikk som Norsk Hydro får av Oljedirektoratet, der det heter: «Eksisterende prosedyrer har ikke blitt etterlevd, og det synes å være en arbeidsplass på rørdekket som bryter med grunnleggende prinsipper for sikkerhet.» Det heter også i det samme oppslaget i Aftenposten: «I fjor registrerte vi 16-17 nestenulykker hvor det kun var millimeter og sekunder som skilte død og liv.» Jeg syns dette er såpass alvorlige indikasjoner på en manglende sikkerhetskultur i Nordsjøen at jeg vil spørre statsråden om han ikke ser at det er nødvendig å gå inn i denne problematikken nå ved å stramme inn regelverket og kanskje også øke kontrollen, for å hindre at disse nestenulykkene faktisk blir ulykker og fører til tragiske utfall.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Jeg er fornøyd med statsrådens svar i den forstand at dette blir tatt alvorlig. Jeg syns også de langsiktige strategier som departementet følger, vitner om at dette vil bli tatt på alvor og tenkt gjennom. Men jeg er mer usikker på om de øyeblikkelige tiltakene vil være tilstrekkelige for å unngå det som kan bli en meget negativ utvikling med – dessverre – muligheter for katastrofale følger i Nordsjøen. Jeg vil gjerne spørre statsråden, i påvente av at en får se på regelverket og vurdere de innspillene som er kommet, om han også ser det som aktuelt å innføre bøter på norsk sokkel for de selskaper som ikke følger regelverket og de elementære, grunnleggende sikkerhetsforanstaltninger, slik som amerikanerne har gjort – etter det jeg skjønner med et vellykket resultat?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Eg vil stilla følgjande spørsmål til finansministeren: «Tidlegare endringar av skattelova og av likningspraksis førde, heilt utilsikta, med seg sterkt negative konsekvensar for norsk ytremisjon. Dei to siste regjeringane har uttrykt positiv vilje til å retta dette opp. I Revidert nasjonalbudsjett 2000 vart det varsla at forslag om endring av skattelova på dette punktet ville bli sendt ut på høyring i 2000. Situasjonen er alvorleg for fleire misjonsorganisasjonar. Kva tid kjem lovendringa?»
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Eg takkar statsråden for eit positivt svar. Det er slik at mange ventar spent på den varsla lovendringa. Dersom det ikkje vert ei lovendring som endrar praksisen, vil det bety kvelden for norsk ytremisjon og kroken på døra for mange frivillige lag eller organisasjonar som driv sosialt og mellommenneskeleg arbeid i u-land. Derfor hastar det med saka, og eg er veldig glad for at statsråden no sa at framdriftsplanen er slik at saka kjem til Stortinget i løpet av hausten, og at dette kan få verknad frå komande årsskifte. Men likevel: Denne praksisen som ein har hatt ei tid, og som var utilsikta, har ført med seg at fleire likningskontor har ilagt misjonsorganisasjonar skatt. Det har vorte store ekstra kostnader. I og med at dette var ein utilsikta praksis, kunne det vera interessant å stilla dette tilleggsspørsmålet: Vil statsråden vurdera å gje dette lovforslaget tilbakeverkande kraft?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Når eg brukte uttrykket utilsikta verknad, meiner eg med det at denne ordninga fekk konsekvensar som ein i alle fall ikkje hadde tenkt seg for misjonsorganisasjonar og for frivillige organisasjonar som driv arbeid ute. Men eg kjenner så godt til desse organisasjonane at eg veit at dei har lagt vinn på å få ein praksis som er i samsvar både med lov og forskrifter. Eg kjenner vidare til at både humanitære organisasjonar som driv på frivillig basis, og misjonsorganisasjonane er bekymra fordi den praksisen vi har, har påført dei store ekstrakostnader. Så eg er glad for at statsråden, slik som eg oppfatta svaret hans, er villig til å vurdera om det er fornuftig å gje den varsla lovendringa tilbakeverkande kraft, slik at dersom dette har påført store ekstrakostnader, noko som eigentleg ikkje var meininga, er det mogleg å sjå nærare på det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Et forslag til endring av skatteloven på dette punkt vil bli sendt på høring i løpet av denne måneden. Departementet tar sikte på at forslag til lovendring skal kunne legges fram for Stortinget i høst med virkning for 2002. I høringsnotatet vil hensynet til humanitære organisasjoner inngå i vurderingen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
La meg først si at det ikke er åpenbart at endringene har vært utilsiktet, i den forstand at det er mye som tyder på at den tidligere praksis ikke har vært korrekt i mange sammenhenger. Jeg legger for min del til grunn at vi har behov for å få en klargjøring av hvordan regelverket skal være. Derfor tar vi sikte på en gjennomgang, og vi sender som sagt saken ut på høring i løpet av denne måneden. Jeg legger også til grunn at det som sendes på høring, vil medføre en klar endring, bl.a. at misjonærer som er i utlandet i en nærmere bestemt periode i sammenheng, etter et slikt regelverk vil kunne kreve skattefritak for lønnsinntekten, uavhengig av om den er skattepliktig i oppholdsstaten eller ikke. Jeg vil pr. i dag ikke stille i utsikt at ordningen vil bli gitt tilbakevirkende kraft.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Vi skal alltid være åpne for å vurdere spørsmålet, men jeg vil gjenta det jeg sa, jeg vil ikke stille i utsikt at det vil bli gitt tilbakevirkende kraft.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Merverdiavgiftsreformen trer i kraft 1. juli 2001. I merverdiavgiftsloven er det fastsatt unntak for merverdiavgift for boligbyggelagenes omsetning av forvaltningstjenester til tilknyttede borettslag, slik representanten viste til. Unntaket får anvendelse for boligbyggelag på omsetning til borettslag. Statusen som tilknyttet borettslag følger direkte av borettslagslovgivningen. Tjenester som vil omfattes av unntaket, er forvaltningstjenester som boligbyggelagene yter overfor tilknyttede borettslag i forbindelse med oppføring av bygg og selve driften av borettslagene. Ved oppføring av bygg vil dette være tjenester som eksempelvis består i utarbeidelse av bygge- og finansieringsplan og bistand ved kontraktsinngåelse mellom entreprenør og borettslag. Ved selve driften av de tilknyttede borettslagene vil det være tale om tjenester som består i forretningsførsel på vegne av borettslagene. Når det gjelder den nærmere begrunnelse for unntaket, viser jeg til at boligsamvirket har spilt en viktig rolle ved gjennomføringen av den offentlige boligpolitikken. I juni 1997 ble det oppnevnt et utvalg til å vurdere og eventuelt komme med forslag til revisjon av gjeldende lovgivning for boligbyggelag og borettslag. Utvalget kom med sin innstilling i juni 2000, NOU 2000: 17 Burettslovene. Vedrørende spørsmålet om tilknytningen mellom boligbyggelag og borettslag uttalte utvalget bl.a. at det er grunn til å tro at forvaltningen av tilknyttede borettslag har lagt grunnlag for kontinuitet i boligkooperasjonen. Boligbygging er konjunkturavhengig og har svingt mye over tid og mellom regionene. Forvaltningsoppgavene er stabile og har gjort det mulig å holde oppe et profesjonelt apparat i boligbyggelagene. Bakgrunnen for at Finansdepartementet foreslo dette unntaket, var altså den særlige tilknytningsformen mellom boligbyggelagene og de tilknyttede borettslagene, samt de uheldige konsekvenser innføring av merverdiavgiftsplikt kunne få for forvaltningsstrukturen i boligsamvirket. Stortingets flertall gav som kjent sin tilslutning til disse vurderingene. Jeg kan ikke se noe grunnlag for utvidelse av dette unntaket.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Dersom representanten hadde tatt seg tid til å høre på hva jeg sa, istedenfor å irritere seg over det, ville representanten ha registrert at jeg begrunnet hvorfor det er en slik ulik behandling. Det skyldes som sagt den særskilte tilknytningsformen mellom boligbyggelag og borettslag, mens selvstendige borettslag ikke har en tilsvarende tilknytning. Hvis representanten spør om det er rimelig, er svaret ja. Hvis representanten spør om jeg mener at det er grunn til å utvide det, er svaret nei.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Vi snakker ikke om like organisasjonsformer. La meg få lov til å sitere tre setninger fra NOU-en som jeg synes er ganske illustrerende: «Bustadbyggjelaga og dei tilknytte burettslaga utgjer eit samla kooperativt system.» Videre: «Bustadsamvirket i denne forma har spela ei viktig rolle i bustadforsyninga her i landet i meir enn eit halvt hundreår.» Og videre: «Mange vil meine at den integrerte organisasjonen, tilknytinga mellom bustadbyggjelag og burettslag, har vore ein føresetnad for å få gjennomført dei oppgåvene som nettopp er nemnde.» Dette er jeg enig i. Derfor mener jeg vi står overfor to vidt forskjellige situasjoner, som begrunner den noe ulike behandlingen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
«Å være til stede» betyr i denne sammenhengen at likningsforvaltningen vil være representert i den enkelte kommune – enten i egen regi i form av distriktskontor eller lokalkontor, eller som etatsfunksjon i samarbeidsløsninger med f.eks. trygdeetaten eller innenfor rammen av offentlig servicekontor. Ved den kommende omorganiseringen av likningsforvaltningen er det spesielt viktig at skatteetaten legger til rette for fortsatt god lokal service og veiledning. Nettopp derfor skal likningsforvaltningen fortsatt «være til stede» i praktisk talt alle landets kommuner. Skattedirektoratet forutsetter at 80–90 pst. av alle publikumshenvendelser kan behandles lokalt der hvor etaten bare blir representert med etatsfunksjon. Omorganiseringen ble lagt fram for Stortinget i budsjettet for 2001. Et stort flertall i Stortinget sluttet seg som kjent til forslaget – bl.a. Kristelig Folkepartis gruppe og representanten Holten.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Som representanten viste til, står vi overfor ganske store endringer i forhold til skattearbeidet. Vi kjenner alle til forenklet selvangivelse, som stadig flere av oss har muligheten til å ta i bruk, og det gjør, som representanten var inne på, at likningen av personer blir enklere enn tidligere, mens vi i mange andre sammenhenger ser en mer komplisert likning i forhold til næringsdrivende. Det har vært en viktig årsak til det forslaget til omorganisering av skatteetaten som vi la fram for Stortinget i høst, og som Stortinget som kjent gav sin tilslutning til. Utgangspunktet er da at man ved distriktskontorene vil kunne utforme en særskilt kompetanse innen bl.a. ulike næringsspørsmål, men også slik at distriktskontoret og lokalkontorene i et samspill kan ha en fordeling av sine funksjoner slik det vurderes hensiktsmessig i de enkelte tilfeller, og også slik at man legger spesialiserte funksjoner til enkelte lokalkontor.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Klokken på plassen min virker ikke, så hvis jeg bare får lov til å avslutte?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Der man er representert, men ikke har egne kontorer i form av distriktskontor eller lokalkontor, vil de aller fleste av de enkle funksjonene kunne ivaretas – man antar at 80-90 pst. av henvendelsene skal kunne behandles lokalt – mens noe mer kompliserte spørsmål, bl.a. i næringssammenheng, vil måtte henvises til lokalkontor og distriktskontor. Men en viktig forutsetning her er jo at man skal ha en spredning av lokalkontor og distriktskontor, slik at det uansett ikke vil være uhensiktsmessig lang vei til dem.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Det takker jeg for.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
La meg først forsikre om at et viktig moment har vært at man har behov for å utvikle mer ekspertise enn det som er i dag. Dersom vi skulle gjøre det uten en omorganisering, ville det ha krevd et betydelig antall nye stillinger i skatteetaten. Når man nå foretar denne omorganiseringen, vil vi kunne være til stede overalt og ha en svært desentralisert funksjon, samtidig som vi kan utvikle de mer spesialiserte funksjoner. Så kan jeg forsikre representanten om at det bl.a. i Østfold vil være slik at det uansett vil være kort vei til der man skal kunne få bistand av – skal vi si – dypere karakter. Men, som sagt, de enklere funksjonene skal vi kunne utføre i alle kommuner.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-02-07:
Jeg vil stille følgende spørsmål til finansministeren: «Fra 1. juli 2001 vil borettslag som er tilknyttet boligbyggelag, bli fritatt for merverdiavgift på forvaltningstjenester. Fra samme dato blir frittstående borettslag og eierseksjonssameier pålagt å betale 24 pst. moms på samme tjenester. Synes statsråden det er bra med en slik forskjellsbehandling?»
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-02-07:
Jeg må si at finansministeren overhodet ikke svarte på spørsmålet mitt. Jeg har grunn til å spørre om han tror at jeg er en komplett idiot, for det han leste opp nå, var det som stod i proposisjonen om momsreformen. Den har jeg lest. Det jeg spurte om, er: Synes statsråden det er bra med en slik forskjellsbehandling? Det sies også i proposisjonen at man skal gjøre færrest mulig unntak for moms på tjenester. Her går man bort og gjør unntak uten å ha noen spesiell begrunnelse. Hvorfor behandler man ikke borettslag tilknyttet boligbyggelag likt med selvstendige borettslag?
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-02-07:
Nå er det slik at det foreslås i NOU 2000:17 at man ikke skal ha den sterke bindingen mellom borettslag og boligbyggelag. Man foreslår at man kan demokratisere dette forholdet. Ser finansministeren noen som helst grunn til, når de blir straffet for å finne en annen forretningsfører, f.eks. ved at man ilegger moms, at man skal gå inn på dette og demokratisere forholdet mellom boligbyggelag og borettslag? Det sier seg jo selv at når man ved å ilegge moms forskjellsbehandler like tjenester, så er jo det egentlig en diskriminering av selvstendige borettslag. Jeg ber ikke om unntak, men jeg mener at de bør likebehandles. Det betyr at det bør ilegges moms.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Behovet for lokal kjennskap og veiledning er avgjørende også i forbindelse med en god ligningstjeneste. Nå planlegges nedlegging og sammenslåing av ligningskontor i mange kommuner, men det er presisert at ligningsetaten vil «være til stede». Hva menes med uttrykket «å være til stede?»
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Det å være til stede betyr i denne sammenheng, som finansministeren nå sier, å ha representasjon i de enkelte kommuner. Det som er viktig for meg og selvfølgelig for dem som bor i disse småkommunene, er at det er lagt til rette med fagfolk, med kompetanse som gjør en daglig drift mulig, og ikke minst at det er mulig å få svar på de spørsmål som oppstår. Personligning er for så vidt en kurant sak i dag. Men spesielt innenfor det som har med næringsvirksomhet å gjøre, er det én ting å være til stede med egen representasjon, men spørsmålet er jo: Er den da av en slik karakter at man har mulighet til å påta seg denne informasjonen løpende overfor dem som har næring som bakgrunn?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-02-07:
Jeg takker for statsrådens svar. Jeg kjenner jo selvfølgelig til at denne saken har vært til behandling i Stortinget. Men det er allikevel slik at en må ha et balansepunkt mellom det å spare, gjøre det effektivt, og det å kunne yte tjenester som det er behov for. Da er det jo spørsmål om en kan komme i fare for å få en omorganisering som gjør at de som har behov, ikke føler at de får dekket disse. Da er spørsmålet: Har vi da gått for langt når det gjelder å rasjonalisere og økonomisere? Og da er spørsmålet igjen: Er det på dette området kanskje uheldig å gå for sterkt inn for en økonomisering? For det kan jo føre til at vi får mye uriktig ligning, og det er verken enkeltpersoner eller offentlige myndigheter tjent med.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Ved lov av 30. april 1999 nr. 22 om endringer i utlendingsloven besluttet Stortinget å opprette Utlendingsnemnda. Ved denne beslutningen ble ansvaret for enkeltsaker flyttet ut av departementet. Samtidig besluttet Stortinget å gjøre endringer i departementets instruksjonsadgang slik at departementet etter lovens ikrafttredelse 1. januar i år verken kan instruere om lovtolking, skjønnsutøvelse eller avgjørelsen av enkeltsaker etter utlendingsloven. Dette er i dag situasjonen både i forhold til Utlendingsdirektoratet og Utlendingsnemnda. Som Stortinget er kjent med, ligger det altså ikke lenger til statsråden å ta stilling til enkeltsaker, verken når det gjelder sakens utfall eller spørsmål om adgang til å forbli i Norge i påvente av behandlingen av søknaden. Som jeg har opplyst ved flere anledninger, arbeider departementet med forenklinger av regelverket slik at det skal bli mer fleksibelt, noe jeg mener er helt nødvendig. Som kjent har jeg nedsatt en arbeidsgruppe på statssekretærnivå under ledelse av statssekretær Øystein Mæland i Justisdepartementet. Denne arbeidsgruppen ser spesielt på regelverket i tilknytning til rekruttering av arbeidskraft fra utlandet. Det er forventet at arbeidsgruppa vil komme med sine forslag i løpet av mars måned.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, kan jeg ikke og vil ikke kommentere enkeltsaker, fordi jeg ikke lenger kan instruere i enkeltsaker, men når det gjelder det generelle, er jeg enig med representanten Kristiansen i at det er for tungvint slik som det fungerer i dag. Derfor vil jeg i løpet av veldig kort tid komme tilbake med forslag til forenklinger og endringer i regelverket som skal gjøre at saksbehandlingstida generelt i UDI blir kortere enn det som er tilfellet i dag. Når det gjelder arbeidsinnvandring generelt, kommer vi så fort denne arbeidsgruppa har kommet med sine forslag, altså i mars, tilbake med noen forslag til hvordan dette bør gjøres mye enklere. Jeg er enig med representanten Kristiansen i at på generelt grunnlag når vi er i en situasjon der vi åpenbart innenfor f.eks. helsesektoren har skrikende mangel på arbeidskraft i deler av landet, bør vi selvfølgelig gjøre det lettere for dem som kommer fra andre land og har relevant utdannelse, å kunne ta seg jobb også ved helseinstitusjoner rundt om i vårt eget land. Men som sagt, jeg kommer tilbake med forslag til det i løpet av kort tid.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Jeg kan svare positivt på at forenklinger i forhold til saksbehandling for å få saksbehandlingstida ned kommer jeg tilbake til i løpet av veldig kort tid. Det håper jeg vil bety – det er målsettinga med det – at saksbehandlinga tar kortere tid, og at det gjøres enklere enn det som er tilfellet i dag. I den sammenheng vurderer vi også om det er mulig å flytte noe ut av UDI og la det behandles av andre. Alt dette vil nå bli vurdert i løpet av veldig kort tid, i den jobben som vi er midt oppe i. Så på generelt grunnlag: positive signaler – og jeg kommer straks tilbake med tiltak.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Jeg stiller følgende spørsmål til helseministeren: «De statlige støtteordningene til rehabiliteringssentrene varierer sterkt fra institusjon til institusjon. For Rehabiliteringssenteret Nord-Norges Kurbads del har tildelingsreglene bidratt til at kurbadet får svært liten statlig refusjonsstøtte sammenlignet med en rekke andre rehabiliteringssentre rundt om i landet. Hvorfor er det forskjellsbehandling, og er dette en ønsket forskjellsbehandling fra statlig hold?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Jeg takker statsråden for svaret, som var en grei gjennomgang av de faktiske forhold. Det er, som statsråden sa, ulike kostnader knyttet til de ulike rehabiliteringssentrene. Det som bekymrer meg, er at man her risikerer at Nord-Norges Kurbad i Tromsø vil bli lagt ned på grunn av den regelendringen som har skjedd, og det vil jo være svært beklagelig. Jeg regner med at statsråden kanskje så på NRK i går, der en pasient bokstavelig talt hadde lært seg å gå på nytt etter å ha vært lam i langt over ti år. Så den jobben, ut fra det behovet som er for rehabilitering innenfor helsevesenet, kjenner statsråden helt sikker til er veldig viktig. Derfor vil jeg spørre: Vil statsråden og Regjeringen sørge for at det blir mer penger i den potten ved revidert nasjonalbudsjett, slik at man kan opprettholde aktivitetsnivået?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg hadde vel for så vidt ventet meg at man ikke vil svare på hva man kommer med i revidert nasjonalbudsjett. Men det er iallfall positivt at helseministeren er i dialog med Nord-Norges Kurbad. Da får jeg bare ønske, håpe og tro at statsråden fører en slik dialog at pasienttilbudet blir opprettholdt. Det er jo slik at skal man dekke det behovet som er innenfor helsevesenet, er man vel i alle fall nødt til å opprettholde de institusjonene man i dag har i drift, og da går jeg ut fra at statsråden vil sørge for det. Når det er sagt, går jeg ut fra at man fra statlig hold vil sørge for at behandlingskapasiteten i fremtiden ikke reduseres på grunn av økonomiske rammer.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Fram til i år har finansieringssystemet vært slik at opptreningsinstitusjoner har fått en fast bidragssats fra folketrygden pr. kurdøgn. I tillegg kunne institusjonene kreve en egenandel av pasientene for å dekke sine samlede kostnader. Siden det er store ulikheter i institusjonenes kostnader, ble resultatet av dette at egenandelene varierte sterkt, faktisk fra 195 kr pr. døgn for de billigste og opp til 626 kr pr. døgn for de dyreste. Med virkning fra 2001 ble dette endret. Viktigst i så henseende var at egenandelene ble harmonisert og samtidig redusert fra et gjennomsnitt på 220 kr pr. døgn til 190 kr pr. døgn. Dette innebærer en økning i statens finansiering på om lag 24 mill. kr for inneværende år. Hensikten med dette er å gi bedre utgiftsskjerming for personer med kronisk sykdom eller funksjonshemming. Institusjonene kan ikke lenger fastsette egenandeler ut fra kostnader ut over den maksimalsats Stortinget har vedtatt. Siktemålet med finansieringsordningene er at institusjonene skal gis like vilkår for å kunne yte et godt tilbud til pasientene. Institusjonene har imidlertid fortsatt ulike kostnader, noe som bl.a. kan skyldes varierende gjeldsbelastning. Til dekning av disse kostnadene yter staten støtte ved bidrag fra folketrygden. Bidragssatsen er nå fastlagt for den enkelte institusjon, med utgangspunkt i anslag for institusjonens kostnader. Stortinget sluttet seg til å legge den såkalte «kurpris» for den enkelte institusjon i 2000 til grunn for kostnadsanslagene og dermed for bidragssatsen for 2001. Bidragssatsen ble samtidig økt med 2 pst. i forhold til 2000. Nord-Norges Kurbad har etter dette kommet ut med den laveste kurpris blant de sammenlignbare opptreningsinstitusjoner. Dette er ikke et resultat av forskjellsbehandling, men tvert imot av at institusjonene er behandlet likt, basert på de nevnte kostnadsanslag. Så har jeg registrert at institusjonen selv ikke anser bidragssatsen som tilstrekkelig til å sikre videre drift, og kan opplyse at departementet er i dialog med Nord-Norges Kurbad om særskilte forhold knyttet til deres økonomiske situasjon.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Vi er som sagt fullstendig klar over at Nord-Norges Kurbad har økonomiske problemer som vi er i dialog med institusjonen om og vil søke å bidra til løsninger på. Jeg vil vel si at i den utstrekning dette er problemet, er det ikke omleggingen av ordningen som sådan som nødvendigvis er årsaken til problemene, men det faktum at den samlede kostnadsdekning for både denne og flere institusjoner i samme kategori for tiden er vanskelig, noe som gjør at vi også er i ferd med å gjennomgå hele systemet på ny. Jeg registrerte for så vidt også det oppslaget i NRK i går som det ble vist til her, men vil også der si at det nok har sammenheng med en annen problemstilling enn den som er tatt opp her – ikke mindre viktig av den grunn. Jeg kan ellers ikke gå inn på det vi kommer med i revidert nasjonalbudsjett, utover det jeg nå har sagt.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Jeg deler representanten Korsbergs ønske om at vi skal unngå det, og ser det som min oppgave å gjøre det beste for at så også skal unngås.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Jeg kjenner dessverre ikke den saken som det nå vises til, så godt at jeg tør uttale meg om den konkret. Men jeg mener at vårt regelverk, våre retningslinjer for godkjenning og våre godkjenningsprosedyrer for utenlandsk helsepersonell nå er tilfredsstillende. Jeg er selv opptatt av at de praktiseres med smidighet og har i enkeltsaker som har vært til behandling så langt, lagt vekt på at det skal gjøres. Men samtidig er jeg også opptatt av at vi ikke skal renonsere på de faglige krav som vi stiller til helsepersonell, inkludert de krav vi i så henseende også stiller til vårt eget helsepersonell, som tar sin utdanning og har sin yrkeserfaring i Norge. Jeg kan ikke tro at det tas avgjørelser på grunnlag av om folk med utdanning fra utlandet – enten det er Filippinene eller andre steder – er norske statsborgere eller ikke, men jeg skal selvfølgelig gå nærmere inn på den saken. Men jeg kan ikke gjøre det nå.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Jeg kan bekrefte at det skal jeg gjøre.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-02-07:
Jeg vil få stille et spørsmål til helseministeren: «Ifølge Aftenposten 1. februar 2001 mangler Norge 3 700 sykepleiere. Det er åpnet opp for utenlandske sykepleiere som ønsker å arbeide i Norge. En engelsk sykepleier som er godkjent for å kunne arbeide i alle EU-land, har fått avslag om godkjenning av sin utdanning i Norge, til tross for lang og relevant erfaring. Helsepersonelloven åpner for offentlig godkjenning av utenlandske sykepleiere som har godtgjort å ha den nødvendige kyndighet. Vil statsråden sørge for at denne sykepleieren får norsk godkjenning?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-02-07:
Jeg takker helseministeren for svaret. Det kan se ut som det kan bli en løsning for denne sykepleieren ved en fornyet vurdering, og at hun blir veiledet på hvilke andre kvalifikasjoner hun må ha. Men det gjelder jo ikke bare dette tilfellet. Det viser seg at av 17 filippinske sykepleiere som tok obligatorisk kurs i nasjonale sykepleiefag sist høst, er kun én godkjent – én fikk godkjenning umiddelbart, og han er norsk statsborger. De 16 andre er det ikke, og det er grunn til å tro at det er den eneste forskjellen. Det ser ut som om kravene til dokumentasjon er strengere hos oss enn i andre land. Den filippinske utdanningen er på fire år, og de sykepleierne jeg nå har nevnt, kan alle jobbe i EU-land. Synes helseministeren at dette er rimelig? Og mener helseministeren at de godkjenningsreglene vi nå har, er gode nok? Eller er det praktiseringen av regelverket det kan være noe galt med? Jeg viser da til de filippinske sykepleierne.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-02-07:
Jeg vil bare understreke at også jeg er opptatt av at vi skal ha en faglig god utdanning og praksis for våre sykepleiere. Det er jo også intensjonen i helsepersonelloven, så der er vi helt enige. Men det kan synes som om det ikke blir utvist nødvendig skjønn i en del av sakene som blir behandlet. Jeg er glad for at helseministeren nå vil gå tilbake og se på hva som er skjedd med de 16 filippinske sykepleierne som ikke fikk sin godkjennelse etter å ha oppfylt ett av de kravene Norge setter, nemlig å gjennomgå det nasjonale kurset for sykepleiere. For det er jo slik at vi har redusert kravet når det gjelder språk, så det kan ikke være der problemet ligger. Jeg håper at helseministeren kan gå tilbake og se på hva som var begrunnelsen for avslagene for de 16 filippinske sykepleierne som jeg refererte til.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
«I Aftenposten 30. januar 2001 vises det til at privatimport av amerikanske personbiler i realiteten er forbudt. Det vises til at bl.a. e-merking av lys er til hinder for slik import. Tidligere ble godkjenning av amerikanske biler fra den tyske bil- og sikkerhetstestorganisasjonen, TÜV, også godkjent i Norge. Dette er ikke tilfellet lenger. Både svenske og tyske myndigheter aksepterer amerikanske godkjenninger som likeverdige. Vil statsråden ta initiativ til at dette også innføres som ordning i Norge?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Det er godt å høre at det i hvert fall er lite grann på gang – spesielt når det gjelder lysutstyr. Bakgrunnen for at tyske og svenske myndigheter aksepterer amerikansk godkjenning som likeverdig med EUs godkjenningsregler, er erkjennelsen av at reglene på de to kontinentene samlet sett er likeverdige. På enkelte områder er de amerikanske reglene kanskje litt bedre enn EUs regler. Og motsatt: På enkelte områder er EUs regler litt bedre enn de amerikanske reglene. En annen grunn er erkjennelsen av at målemetodene er forskjellige og derfor vanskelige å sammenlikne. Dette betyr ikke at den ene måten å måle ting på er dårligere enn den andre. Svenske og tyske myndigheter har da også vurdert godkjenningsordningene som likeverdige. Er det noe grunnlag for at Norge, som ikke engang produserer ordinære biler, skal ha langt strengere regler enn bilproduserende land som Tyskland og Sverige?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Når det gjelder e-merkede lys, viser flere tester at amerikanske SAE-godkjente lykter gir et vesentlig bedre lys enn e-merkede lykter på de samme bilene. Forskjellen er at amerikanske lykter ikke har en fullt så knivskarp skillelinje på nærlysene, men gir ca. 7 pst. mer strølys, som i praksis ikke merkes av bilistene. Mener statsråden at de 250 millioner amerikanske bilistene – i bilens hjemland, USA – er trafikkfarlige når de kjører omkring uten e-merkede lys? Og er det slik at ministeren vil gjøre det litt lettere med privatimport til Norge og se på det svenskene gjør?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Jeg ønsker å stille miljøvernministeren følgende spørsmål, som vil bli besvart av samferdselsministeren: «I Stortingets rovdyrdebatt 30. januar 2001 var miljøvernministeren svært vag om myndighetenes syn på den varslede felling av to ulveflokker. Jeg går ut fra at statsråden ikke snur i denne saken på grunn av Sveriges eller andres reaksjoner, men står fast på det som tidligere er bestemt, nemlig felling av disse to ulveflokker?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Jeg takker statsråden for svaret, som på en måte var et positivt svar i forhold til den ene flokken og de menneskene som bor i det området, men dessverre ikke i forhold til den andre flokken, som heter Koppangflokken. Det er sagt at det vil bli gitt en del midler – 8 mill. kr har jeg hørt – til forebyggende tiltak. Men jeg synes at dette er skammelig, uansett hvor lite eller stort beløpet er, for selv om de får penger, kan ikke det være med på å dempe eller ta vekk den rovdyrfrykten de menneskene som bor i dette området, har. Dermed får de en sterkt redusert livskvalitet. Så her er oppfølgingsspørsmålet: Hva vil statsråden gjøre for at livskvaliteten ikke skal bli redusert for de personer som bor i dette området?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-02-07:
Jeg takker for svaret. Denne saken kan jo dra lenge ut, i og med at den nå antakeligvis går til namsretten – med de konsekvenser det får, både for de rovdyrene som skal felles, og ikke minst for befolkningen i disse områder. Det er også sagt en del om forholdet til svenske myndigheter. Det viser seg nå at Sverige er litt delt i synet på dette med rovdyr, men jeg ser det slik at Sverige har hatt en stor påvirkning – i hvert fall er det min påstand – på denne beslutningen. Kan det være riktig?
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til justisministeren: «Kriminelle gjengar, som ofte består av uorganisert ungdom, er aukande. Desse skapar frykt og angst og set liv og helse i fare. Tidlegare var slike gjengar eit problem i dei store byane, men i dag eksisterer gjengproblem og utøving av vald også i mange bygder. På kva måte vil Regjeringa medverke til at politiet og andre instansar kan bli betre til å takle gjengkriminalitet?»
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Eg vil takke statsråden for eit grundig og godt svar, og eg skulle ønskje at alle desse tiltaka kunne setjast i verk så snart som råd er. Eg trur at mange av dei unge som kjem med i kriminelle gjengar, ofte er ute etter spenning og økonomisk gevinst. Men no ser vi dessverre at gjengane også utfører rasistisk vald i aukande grad. Mange av desse unge er ikkje med i organiserte aktivitetar som t.d. idrettslag, kulturlag eller ideelle organisasjonar. Eg trur også det må vere eit viktig mål for kommunane å auke innsatsen monaleg overfor born og unge i tida framover. Det er to saker som har skaka meg opp i den seinare tida. Den eine er den reportasjen som vi såg i TV for ei tid sidan om Arve Beheim Karlsen, som vart jaga ut i elva i Sogndal, og som regelrett vart mobba, og hadde blitt mobba over lengre tid. Den andre saka som eg har lyst til å nemne, gjeld ein mann i Herøy som for ei tid sidan vart banka opp av eit tjuetals ungdomar då han prøvde å splitte to gjengar som han ville prøve å roe ned. Dei brukte faktisk jernstenger og balltre, og mannen heldt på å døy. Vi kan ikkje ha det slik ute i våre lokalsamfunn, derfor håpar eg at straffene og reaksjonane må skje hurtigare.
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
Det som statsråden seier her, er eg heilt samd i. Eg trur det er veldig viktig at ein fangar opp desse ungane som fell utanfor skuleverket, som kanskje har eit svakt nettverk på heimebane og gjerne har vanskar i heimesituasjonen, og som blir mobba. Vi har ei utfordring når det gjeld å hjelpe akkurat den gruppa og kome inn på eit tidleg stadium. No ser eg at statsråd Giske har gått ut og sagt at dette med vald, mobbing og menneskeverd skal kome sterkare inn i skulen. Det håpar eg er ein ting som de kan samarbeide om, slik at skulen òg kan bli flinkare til å informere om den utviklinga som held på å skje i ein del lokalsamfunn og i byane.