Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-16:
I Dagsrevyen i går kunne vi se reportasjen om Spyros. Spyros er en ung mann i Hellas, høyskoleutdannet og får nå kuttet lønnen for tredje gang – denne gangen med 22 pst. Men han er likevel heldig fordi han har jobb. I et land der ledigheten øker med over 7 pst. på ett år, har han mistet drømmen. Ja, han har til og med mistet troen på at han kan drømme – den har politikerne tatt fra han, sier han. En del lenger øst fortsetter det som enkelte nå kaller en borgerkrig, i Syria. Ifølge FNs tall er 5 400 mennesker drept, mange regelrett henrettet, av al-Assads brutale regime. For å fortsette sveipingen litt rundt i verden: Vi hørte i dag at mediesensuren i Kina øker, mens i nabolandet Myanmar kan vi glede oss over en veldig positiv utvikling. Kvinner, barn og funksjonshemmede møter diskriminering verden over. I Afghanistan er 2012 og 2013 kritiske år for å sikre at de resultatene som er oppnådd, ikke forsvinner, og at vi klarer å planlegge både tilbaketrekkingen av militære styrker og fortsatt utviklingshjelp på en god måte. I Norge vil vi snart få vår borger nr. 5 millioner. Sannsynligvis vil det være en arbeidsinnvandrer fra et eller annet europeisk land. Siv Jensen mente tirsdag at den arabiske våren i stedet burde kalles den arabiske vinter. For det første: Med Fremskrittspartiets utenriksbudsjett ville det ikke vært veldig mye ressurser å bidra med til fredsbygging og stabilitet, men la nå akkurat det ligge. Poenget er at det er viktig ikke å ha urealistiske forhåpninger til hvordan varig fred og et stabilt demokrati bygges i Nord-Afrika og Midtøsten. Sett fra vårt trygge Norge er det lett å overvurdere positiv utvikling. Jeg har lyst til å minne om hvordan f.eks. Europa utviklet seg etter 2. verdenskrig med et todelt Europa, der øst lå ufritt og isolert, og der Berlinmuren kunne eksistere i 40 år. Jeg er uenig med Senterpartiet og Nei til EU om at utviklingen av Europa og det europeiske samarbeidet etterpå har vært et eliteprosjekt. Det som skjedde i perioden fra 1990 og framover, økte integreringen og samarbeidet internt i Europa, og det ble vesentlig tettere basert på et politisk og folkelig ønske om fred, stabilitet, solidaritet og økonomisk framgang for alle. La nå også Nord-Afrika få tid til å finne sin vei uten at vi dømmer utviklingen nord og ned basert på kanskje urealistiske og naive forestillinger, men også krav om at det skal skje på kort tid. Norge bør være en støtte og en samarbeidspartner, hvis de vil, på deres premisser og hvis vi kan gjøre en forskjell. Norges utvikling de siste 120 årene – arbeiderklassens kamp for sosiale rettigheter og utviklingen av den norske modellen – har gitt oss innbyggere frihet. I verdenssammenheng er Norges situasjon unik. Vi tilhører en liten, eksklusiv klubb av nasjoner der politiske valg gjør at vi klarer oss rimelig godt. I USA er det fortsatt sånn at mister du jobben, mister du alt. Middelklassen i USA har ikke lenger råd til å sende ungene sine på college. Blir du arbeidsledig og syk samtidig og ikke har forsikring, kan du være riktig ille ute. «Working poor» er et begrep i USA, men også i Storbritannia – selv om folk har jobb, er de like fullt fattige. Forskjellene øker i disse landene. Finanskrisen fører til fattigdom, sosial uro, framvekst av høyrepopulisme, høyreekstremisme og krav om nasjonal styring på bekostning av internasjonalt samarbeid. Vi ser det også i Norge. Vi hører disse stemmene i Norge, i Europa og i andre deler av verden. For Arbeiderpartiet er det viktig å advare mot en slik utvikling. Svarene på de utfordringene vi står overfor, enten det er fredsskaping, finanskrise eller klimaproblemer, er mer internasjonalt samarbeid – ikke mindre.