Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2019-04-11:
Jeg må starte med det siste som representanten Knag Fylkesnes sa. Jeg vet ikke om han har fått med seg at det i går ble kjørt en proposisjon gjennom statsråd, der man nettopp velger å gå tilbake på å endre formålsparagrafen i reindriftsloven – å ikke gjøre det. For øvrig er det en proposisjon som viser at departementet har gått inn i problemstillingene rundt reindriftsloven på en slik måte at man tar hensyn til innspillene fra og følelsene som er i reindriftsnæringen, når man gjør endringer i en så viktig lov for næringen. Reindriftsloven regulerer rammevilkårene for en næring med tradisjoner som går århundrer tilbake, og som i dag er en svært viktig kulturbærer i de samiske områdene av Norge. Man skal ha en viss porsjon ydmykhet i møte med dette. Formålsparagrafen til reindriftsloven sier det egentlig godt. Reindrift skal drives med «basis i samisk kultur, tradisjon og sedvane til gagn for reindriftsbefolkningen selv», samt at reindriften «skal bevares som et viktig grunnlag for samisk kultur og samfunnsliv». Et viktig grunnlag for å opprettholde reindriften er at den er basert på økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft. Økologisk bærekraft innebærer kort og godt at antall dyr må stå i forhold til beitegrunnlaget. Forslagstillerne foreslår et bunnfradrag, i utgangspunktet på 200 rein, ved reduksjon av reintall i en sida og ønsker på denne måten å skjerme de minste enhetene. Vi registrerer at i innstillingen har SV valgt å ikke nevne et spesifikt tall i forslaget de fremmer. Det kunne vært greit om representanten Knag Fylkesnes kanskje kunne gjøre rede for hvorfor man har valgt å gjøre den endringen i forhold til det opprinnelige forslaget. I dag er det slik at sidaen i sitt arbeid med utarbeidelse av en reduksjonsplan står fritt til å ta de hensyn de vil, f.eks. å skjerme de minste enhetene og ta hensyn til ungdom som etablerer seg i næringen. Spørsmålet om bunnfradrag er ikke bare enkelt. På den ene siden er hensynet til de minste og muligheten deres til å drive med reindrift viktig, mens det på den andre siden må tas hensyn til de som i dag har reindrift som hovedbeskjeftigelse. Et bunnfradrag slik som foreslått, vil innebære at de med flest rein må ta en enda større del av reduksjonen enn etter dagens bestemmelser. Samtidig er det et betydelig etableringspress i reindriften, særlig i deler av Finnmark. Det vil på sikt gi en utvikling i næringen som kan resultere i tilnærmet likt reintall der langt færre enn i dag har mulighet til å være heltidsutøvere, gitt at nok aktører etablerer seg. Selv om dette vil ta noe tid, må det også legges til grunn at et lovverk også skal stå seg over tid. Å gjøre det vanskeligere å drive med reindrift på heltid vil også ha en negativ innvirkning på reindriften som kulturbærer. Forslaget om et bunnfradrag på 200 rein ble opprinnelig fremmet av reindriftslovutvalget, men regjeringen Stoltenberg II vurderte det mer hensiktsmessig å gi sidaene anledning til selv å bestemme hvordan en reduksjon skal gjennomføres. Forslagsstillerne fra SV, med støtte fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, ønsker altså nå å endre en lov som de selv fikk vedtatt da de satt i regjering, nettopp for å legge til rette for at reindrift som kulturbærende næring kan være hovedbeskjeftigelse for næringsutøverne. Det framstår unektelig som noe underlig. Kristelig Folkeparti har landet på at det fortsatt er mer hensiktsmessig å opprettholde sidaenes mulighet til å bestemme egen reduksjonsmodell, heller enn å innføre et nasjonalt bunnfradrag på 200 rein. Når det er sagt, mener fortsatt Kristelig Folkeparti at det er både viktig og riktig at størrelsen på sida-andelene fortsatt er differensiert, med store, små og mellomstore flokker, slik det også tradisjonelt har vært. Reindriftsloven er fra 2007, og den legger opp til en lovmessig ramme som skal sikre større grad av internt selvstyre i næringen. Det har vært en lang og omfattende prosess med å få dette gjennomført, bl.a. gjennom utarbeidelse av bruksregler. En ny og omfattende gjennomgang av reindriftsloven nå vil kunne skape usikkerhet i næringen og åpne for nye uheldige tilpasninger i påvente av eventuelle lovendringer. Kristelig Folkeparti støtter, i likhet med de andre regjeringspartiene, derfor ikke forslagene som blir fremmet i saken.