Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
En politikk som gir lav rente, lav prisstigning og framfor alt lav ledighet, er den beste basis for å møte de utfordringer en står overfor på justissektoren. Med de nevnte elementer på plass har en et godt utgangspunkt for å sikre trygge og gode familieforhold, for å gi barn og unge best mulige oppvekstvilkår og for å gi dem mulighet til å bruke sine evner, og sist, men ikke minst for å møte de utfordringer samfunnet i dag står overfor når det gjelder en bekymringsfull kriminalitetsutvikling. I dette siste er det forebyggende arbeid av den aller største verdi, noe som er blitt understreket gjentatte ganger fra Arbeiderpartiets side i dag. Verdt å merke seg er at i en tid der antall politifolk og synlig politi i gatene står i fokus, blir det også fra politihold lagt stor vekt på dette. Derfor gir virkelig deler av budsjettforliket mellom sentrumspartiene og Høyre og Fremskrittspartiet grunn til bekymring. En redusering av statlige midler til skolefritidsordningen vil først og fremst gå utover de med svakest økonomi, noe som igjen kan føre til at de barn som trenger dette tilbudet mest for å gi hverdagen struktur og innhold, mister det. En barnehageutbygging på sparebluss vil ikke gjøre situasjonen bedre. I det hele tatt kan den økonomiske situasjonen i mange av landets kommuner føre til at det forebyggende arbeid blant barn og unge blir skadelidende. Ekstra bekymringsfullt blir dette når en på forhånd vet at enkelte av de partier som nå står for en ytterligere svekking av kommuneøkonomien, fra før av ikke er blant dem som prioriterer dette arbeidet høyest i kommunene. Et annet felt der forliket gir grunn til bekymring, er det nivået en nå legger seg på når det gjelder arbeidsmarkedstiltak, som vil gjøre det enda vanskeligere for dem som i dag har størst vanskeligheter med å få innpass i arbeidslivet. Blant disse er bl.a. mennesker med en kriminell bakgrunn. Interessante prosjekt mellom kriminalomsorgen og arbeidsmarkedsetaten er nå på gang, og det ville være ytterst beklagelig hvis dette arbeidet ble satt i revers. Det beste utgangspunktet for en rehabilitering og for å kunne fungere i samfunnet er uten tvil å ha en fast jobb å gå til. Når det gjelder voldssaker og gjengproblematikken en spesielt står overfor i Oslo, er det en kjensgjerning at ungdom med innvandrerbakgrunn er overrepresentert. Dette må tas på alvor, men det er ikke nok med bare en styrking av politiet, noe ikke minst medievinklingen skulle få en til å tro. Det er nødvendig å gå inn i de bakenforliggende årsakene, og da blir arbeidet med integreringen av våre nye landsmenn helt sentralt. Som i tilsvarende debatt i fjor vil jeg minne om St.meld. nr. 17 for 1996-97, Om innvandring og det flerkulturelle Norge, en melding som legger et godt grunnlag for dette arbeidet. På bakgrunn av den store politiske enigheten bak tiltakene i meldingen er det viktig at Regjeringen i samarbeid med de andre sentrale aktører legger bredsiden til i gjennomføringen av tiltakene. Budsjettforliket, som kutter 20 mill. kr på tilskudd til opplæring for språklige minoriteter i grunnskolen, lover heller ikke her godt. Samspillet mellom politiet, domstolene og kriminalomsorgen er avgjørende for en helhetlig og resultatorientert kriminalpolitikk. Derfor er det nødvendig å fokusere også på de to sistnevnte, og Arbeiderpartiet har derfor lagt vekt på dette ved fordelingen av de økte midlene en har fått innenfor justissektoren. Et viktig og alarmerende trekk ved kriminalitetsbildet er den økte internasjonaliseringen. For å bekjempe kriminalitet på tvers av landegrensene er det viktig å få Schengen-avtalen på plass. I den sammenheng må Regjeringen legge til rette for en ryddig og konstruktiv behandling av avtalen. Så over til noe helt annet, nemlig Redningstjenesten og adgangen til å kreve refusjon ved redningsaksjoner der det foreligger grov uaktsomhet. Som i forrige budsjettproposisjon skriver Justisdepartementet at en ønsker å stramme inn i forhold til gjeldende praksis. Jeg vil da minne om at komiteen allerede i fjor gav grønt lys for en innstramming, og da må en kunne forutsette en rask iverksetting. Jeg vil også komme inn på vedtaket Stortinget gjorde i forbindelse med behandlingen av Dok. nr. 8:14 for 1997-98, om opprettelsen av fond for søk etter omkomne på havet, der en bad Regjeringen i forbindelse med fremleggelsen av statsbudsjettet for 1999 foreta en avklaring om etablering av et fond eller annen finansieringsordning for søk etter omkomne på havet. Denne avklaringen har Regjeringen ikke kommet med. Etter mine begreper er dette alvorlig, noe som er beklagelig. Jeg vil understreke at et flertall i komiteen, bestående av Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet, står bak denne kritikken mot Regjeringen. Kyst-Norge har ventet lenge på en avgjørelse i denne saken, og da holder det ikke med å sette ned et nytt utvalg. Avklaringen må nå komme så fort som mulig i 1999.