Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2018-04-10:
Samferdselsministeren er vanligvis en mann av de store ord, også på Stortingets talerstol. Men etter å ha hørt ham prate i nesten en time må jeg si at jeg sjelden har hørt ham så spak som i dag. Jeg må si at jeg er overrasket, og jeg er skuffet over det vi nå har hørt. Samferdselsministeren hadde to valg i Stortinget i dag: Enten kunne han si at jernbanen skal bygges ut som forutsatt fra Stortingets side, eller så kunne han si at de har dette til vurdering, og det er ikke sikkert det blir slik som Stortinget har sagt. Jeg hadde trodd at han hadde valgt den første tilnærmingen, men så valgte han den siste. Samferdselsministeren og regjeringen er altså ikke sikre på om de skal gjøre slik som Stortinget har sagt. I vårt parlamentariske styresett er det slik at regjeringen iverksetter det som Stortinget vedtar. I 2013 behandlet Stortinget Nasjonal transportplan. Der var InterCity-utbyggingen på Østlandet med dobbeltspor til Halden, Lillehammer og Skien i 2030 en av de aller største sakene. Som et delmål av full InterCity-utbygging ble det sagt at dobbeltspor skulle stå ferdig til Fredrikstad, Hamar og Tønsberg i 2024. Senere har Ringeriksbanen til Hønefoss kommet til som den fjerde InterCity-strekningen. Så var det ny NTP-behandling i 2017, nærmere bestemt 19. juni, og det er under ti måneder siden. Igjen sier Stortinget at indre InterCity, altså dobbeltspor til Fredrikstad, Hamar og Tønsberg, skal stå ferdig i 2024. Det var ikke noe Stortinget bare fant på. Nei, det står svart på hvitt, fra Ketil Solvik-Olsen og regjeringen i Meld. St. 33 for 2016–2017. Jeg sjekket så sent som i dag, nok en gang, og det var ikke antydning til tvil eller usikkerhet om disse prosjektene og årstallet 2024. Jeg har også tatt meg den frihet å gå gjennom presseoppslag fra valgkampen. Det var ikke mye tvil da samferdselsministeren og hans partifeller reiste rundt i Østfold, Vestfold, Buskerud og Hedmark, og det er bare et halvt år siden dette ble lovt fra samferdselsministerens side. Alle skjønner at det kan skje ting med enkeltprosjekter, enkeltstrekninger. Men bildet kan jo ikke endre seg så totalt på noen få måneder. Nærmest hele investeringsporteføljen til jernbanesektoren er snudd opp ned og med store endringer. Norsk jernbane er for tida ute av styring, og det er forståelig, slik vi nå ser, med en rekke nye selskaper, enheter og foretak som popper opp. Selskapet Norske Tog eier togene. Selskapet Mantena vedlikeholder togene. Selskapet Entur selger billetter. NSB kjører togene – enn så lenge får vi si, for nå vil jo regjeringen at mange selskaper skal kjøre tog. Så har vi Jernbanedirektoratet, Bane NOR og sikkert enda flere. Nå kan alle disse ulike enhetene skylde på hverandre, og samferdselsministeren skylder, hørte vi nå, på de ulike enheter, foretak og selskap – når han ikke skylder på de rød-grønne, da, for det er som regel de som har skylda for de problemene som finnes. For Stortinget ligger ansvaret for det kaoset vi nå ser, bare ett sted, og det er hos samferdselsminister Ketil Solvik-Olsen. Det som nå skjer, er trist – forferdelig trist – ikke først og fremst for Stortinget, for stortingsrepresentantene eller for regjeringen og alle de underliggende etatene. Nei, det er trist for de reisende, som nok har en litt annen virkelighetsforståelse og forstår tingenes tilstand på en noe annen måte enn det vi hørte samferdselsministeren presentere her tidligere. Det er trist for de reisende på Østfoldbanen, på Vestfoldbanen, på Dovrebanen, på Trønderbanen, på Vossebanen eller på Jærbanen, der forresten toget har stått i dag. Det er trist for næringslivet, skog- og tømmernæringen og andre som frakter gods på jernbanen. Det er trist at vi har en regjering og en samferdselsminister som ikke evner å bygge jernbanen slik de har lovet.(Presidenten klubber.) Til slutt vil jeg sette fram et forslag. Jeg vil foreslå at redegjørelsen ikke bare vedlegges protokollen, men sendes transport- og kommunikasjonskomiteen til behandling. (Presidenten klubber.)