Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-15:
Det er ikke tvil om at det å bli mobbet kan sette varige spor. Mange bruker hele livet sitt til å bearbeide opplevelsene fra barne- og ungdomsårene. I en artikkel utgitt i Tidsskrift for Den norske legeforening nr. 15 – 9. august 2007 har forfatterne sammenholdt internasjonal forskning på sammenheng mellom mobbing og psykisk og somatisk helse. Deres funn viser at om lag 10 pst. av barn og unge i norske skoler blir utsatt for mobbing to–tre ganger i måneden eller oftere. Mobbing kan settes i sammenheng med en rekke helseplager. Det er sterke historier som kommer fram når folk først tør å fortelle hva de har opplevd. Mange føler det veldig stigmatiserende å fortelle sine historier, fordi det er mye skam og misforstått skyldfølelse i historiene om mobbing. I boken til Kristin Oudmayer, «Fordi jeg fortjener det? En bok om mobbing, håp og ansvar», forteller noen sine historier for første gang, og det er sterk lesing. I en av historiene slås det fast at et barn som overlever mobbing, ikke er et offer – barnet er en overlever. Dette viser etter Kristelig Folkepartis mening at kampen mot mobbing må føres hele tiden. Det nytter ikke med hvileskjær i denne kampen. I 2002 startet Bondevik II-regjeringen Manifest mot mobbing og lanserte sin nullvisjon. Både kong Harald og statsminister Bondevik holdt nyttårstaler om mobbing, og skoler ble tilbudt antimobbeprogrammer med dokumentert effekt. Det var mange som var uenige i det å lansere en nullvisjon, fordi de mente det var urealistisk. Men det sterke fokuset og de ambisiøse målene ga resultater. Mens mobbingen økte med gjennomsnittlig 10 pst. per år i perioden 1995–2001, var mobbingen i 2004 redusert med 30 pst. Det betyr at det går an å redusere mobbingen i skolen. Under Stoltenbergs regjeringsperiode ser vi at tallene igjen har gått opp og har holdt seg stabilt på et altfor høyt nivå. Mobbesaker er kompliserte og følelsesladet, og det er krevende for involverte parter å løse situasjonen. Når foreldre opplever at de i møtet med skolen ikke blir tatt på alvor, er det veldig viktig å ha et sted å henvende seg til og få hjelp. Derfor mener Kristelig Folkeparti at det må innføres et mobbeombud i hvert fylke. Det vil være et sted hvor det er lett for foreldre å henvende seg på et tidlig tidspunkt for å få hjelp til hvordan det skal bli slutt på mobbingen. Et slikt ombud vil også kunne ha en pådriverrolle overfor skolene, slik at det kontinuerlig jobbes mot mobbing på skolene. Et slikt ombud vil også kunne være et sted hvor lærere kan få råd om hvordan man skal ta tak i mobbing når det oppstår. Det bør også vurderes å gi mobbeombudet sanksjonsmuligheter, sånn som de har i Sverige, og mulighet til å føre saker i rettsapparatet for mennesker som har fått ødelagt sin skolegang på grunn av mobbing. Kristelig Folkeparti tror ikke at et elevombud på samme måte ville kunne inneha alle disse rollene. Elevombudet vil være mye mer rettet bare mot elever, mens et mobbeombud vil være en instans hvor både foreldre og lærere kan søke hjelp på et tidlig nok tidspunkt. Hva skjer når menneskeverdet trues i et samfunn? Den nye formålsparagrafen gir tydelig oppdrag om beskyttelse av menneskeverdet i skolen og en etikk i samhandling mellom elevene. Jeg utfordrer statsråden til å sørge for at formålsparagrafen blir brukt mye mer aktivt i arbeidet mot mobbing i skolen. Der står det bl.a.: «Opplæringa skal byggje på grunnleggjande verdiar i kristen og humanistisk arv og tradisjon, slik som respekt for menneskeverdet og naturen, på åndsfridom, nestekjærleik, tilgjeving, likeverd og solidaritet, verdiar som òg kjem til uttrykk i ulike religionar og livssyn og som er forankra i menneskerettane.» Litt lenger nede står det: «Opplæringa skal gi innsikt i kulturelt mangfald og vise respekt for den einskilde si overtyding.» Formålsparagrafen inneholder mange elementer som gir sterke oppdrag til skolen om å ta tak i kampen mot mobbing. Vi trenger nye virkemidler i kampen mot mobbing. Kristelig Folkeparti fremmer derfor dette forslaget om å innføre et mobbeombud. Så håper jeg at vi får lese flere historier om mobbeoverlevere som kan si at skolen i dag behandler dette på en helt annen måte. I boka til Kristin Oudmayer er det en mobbeoverlever som sier: «I dag har jeg det bra. I dag har jeg det topp! I dag har jeg en selvsikkerhet av sement, fundert på alle de gangene jeg klarte å reise meg igjen etter at noen hadde tråkket meg ned. I dag har jeg tilgitt alt, møter fortidens mobbere med et gjensidig smil – det er glemt. Jeg er takknemlig. Mitt eneste problem ligger hos lærerne. Som ikke gjorde noe. Som passerte meg som om jeg var luft da jeg tryglet om hjelp.»