Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Når vi i dag har en debatt om Regjeringens miljøvernpolitikk og rikets miljøtilstand, er det mange forskjellige tema å gripe fatt i. Jeg vil ta utgangspunkt i et kapittel som har fått mye omtale i innstillingen, nemlig økt skogvern. Jeg er glad for at det har fått stor omtale. Slik som vi ser det, blir hovedutfordringen framover og i det videre vernearbeidet å redusere konfliktnivået, samtidig som det sikres god faglig kvalitet i skogvernet. For det er viktig at skogvernet, på samme måte som andre miljøtiltak, baseres på samfunnsmessige nytte-kostvurderinger. Ved valg av areal som skal vernes, bør det være en avveining mellom naturfaglige hensyn og ikke minst de næringsmessige konsekvenser et vern har, og selvsagt andre viktige samfunnshensyn. Ved vern er det viktig å understreke den grunnleggende betydningen som den private eiendomsretten har i Norge, og at den private eiendomsretten må respekteres dersom man skal unngå alvorlige konflikter med grunneiere som får sine eiendommer og områder fredet. For det er den private eiendomsretten som er en forutsetning for å sikre en bærekraftig forvaltning av våre ressurser. Private grunneiere har personlig interesse av å forvalte sine eiendommer i et langsiktig perspektiv, slik at verdiene holdes i hevd i generasjoner. Retten til å kunne utnytte lokale naturressurser vil være helt avgjørende for en framtidsrettet næringsutvikling, og da spesielt i distriktene. Et naturlig prinsipp for dette er å bevare naturverdier og ressurser gjennom bærekraftig bruk. Vi ser det som svært viktig at rådighetsinnskrenkninger bør søkes løst gjennom prosesser som så langt det er mulig, ivaretar grunneiernes interesser ved frivillige avtaler, konfliktreduserende tiltak, makeskifte at eiendom og erstatning som kompenserer for det faktiske økonomiske tap med hensyn til det inngrepet som er foretatt. Der det er hensiktsmessig, bør staten stille arealer til disposisjon for makeskifte. Jeg er glad for at det synes som om Regjeringen har tenkt å stake ut en ny kurs når det gjelder skogvern. At Regjeringen i framtiden i hovedsak ønsker å bruke frivillig vern, er fornuftig og riktig, og noe vi i Fremskrittspartiet har ønsket lenge, for det er bedre med en god dialog enn tvangsvern, slik det har vært mye av tidligere. Et annet og viktig konfliktdempende tiltak er en rask og effektiv saksbehandling og raskt erstatningsoppgjør ved vern. Kort tid fra vernevedtaket blir truffet, til erstatningsoppgjøret er avsluttet, vil redusere usikkerheten rundt vernet for grunneiere og selvfølgelig også redusere konfliktnivået. Den tradisjonelle verneprosessen Miljøverndepartementet har satt i gang i Trillemarka-Rollag Østfjell, har ført til store konflikter. Vi vil derfor be om at det skjer en ny vurdering av vernet i dette området, og – om det er hensiktsmessig – å videreføre vernearbeidet på denne måten som det nå arbeides for. Det er gode grunner til å prøve om arbeidet også i dette området kan baseres på frivillig vern. LNF står for landsbruks-, natur- og friluftsområder. Vi mener at Regjeringen bør ta en kritisk gjennomgang av bruken av LNF-kategorier. Under behandlingen av meldingen om friluftsliv, understreket komiteens flertall – bestående av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet – at man skal være forsiktig med inngrep i den private eiendomsretten. Likevel blir eiendomsretten stadig skadelidende under begrepet LNF. Vi erfarer at mange føler at forutsetningen med LNF-kategorien i dag er snudd på hodet av Miljøverndepartementet, fylkesmenn og enkelte kommunepolitikere. I en del kommuner settes det sterke begrensninger for eiendommer som må karakteriseres som å være bebygd. Miljøverndepartementet har sagt at det ikke automatisk skal gis dispensasjon etter plan- og bygningsloven til å bygge opp hus og hytte i LNF-områder etter brann. At en huseier ikke automatisk skal få bygge opp sitt hus etter en brann, men er avhengig av en dispensasjon, er for meg helt ubegripelig. Det burde være en selvfølge at når man har fått tillatelse til å føre opp en bolig én gang, skal det være en automatikk i å kunne føre opp en ny bolig etter brann e.l. Vi i Fremskrittspartiet har tiltro til lokaldemokratiet fordi det ivaretar innbyggernes interesse på en god måte. Norge er et langstrakt land, og hytte- og boligbygging må tilpasses ut fra lokale forhold, uten et stivbeint sentralt lovverk som byggeforbudet i 100-metersbeltet er. Dagens praktisering av 100-metersforbudet er egentlig et gigantisk beslag uten noen form for erstatning. Jeg er derfor glad for at regjeringspartiene nå mener at det ikke er behov for å stramme inn i dispensasjonspraksisen eller en mer restriktiv lovgivning i forhold til byggeforbudet i 100-metersbeltet. Da vi behandlet friluftsmeldingen, mente regjeringspartiene noe annet, og at dispensasjonspraksisen bl.a. medførte uønsket hyttebygging i forhold til rikspolitiske retningslinjer. Globale miljøutfordringer innebærer et internasjonalt ansvar. Mange grenseoverskridende miljøutfordringer påvirker menneskets helse, velstand og utvikling. Siden flere av de største miljøutfordringene er globale, er internasjonalt samarbeid en forutsetning for å finne gode og robuste løsninger. Det er derfor viktig at vi fokuserer på å få fram helhetlige og realistiske løsninger sammen med andre land. Det som skjer i Norge, er egentlig det motsatte. Her til lands blir ofte miljøkravene mye strengere enn i andre land som bl.a. norsk industri konkurrerer med. Norsk olje- og gasspolitikk er et eksempel på dette. Til slutt vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen, både dem vi står bak alene, og dem vi står bak sammen med andre partier.