trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Det er alltid interessant å høre på Kvassheim når han kommenterer indre forhandlinger. Det skal jeg avstå fra. Når det gjelder hvem som har æren for at vi fikk et bredt klimaforlik, tror jeg at representanten må se i øynene at vi har en regjering som har flertall. Det var ikke nødvendig for den sittende regjering å komme til Stortinget og be om et bredt forlik. Det var fordi det var så forpliktende og viktig for oss, at vi inviterte Stortinget til et stort og bredt forlik, for å få langsiktighet og for å få forutsigbarhet. Det ligger nå til grunn for konkret handling. Kvassheim var også inne på dette med forutsigbarhet. Han skulle til og med skjerpe forliket ytterligere - og det må vi diskutere framover, selvfølgelig, når vi ser utviklingen - og han var inne på København-møtet i 2009. Mitt spørsmål er: Er Venstre til å stole på hvis de skulle komme i en slik posisjon at de må forhandle med Fremskrittspartiet? Ser Kvassheim for seg en styrking av miljøpolitikken med en slik politisk situasjon i Stortinget, jf. det som skjedde i Oslo?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Jeg skal ikke spørre Dagfinn Høybråten om Kristelig Folkepartis forhold til Fremskrittspartiet. Men jeg ble litt opptatt av noe miljøpolitisk talskvinne i Kristelig Folkeparti la meget stor vekt på - jeg tar forbehold om riktig muntlig sitat - at økt oljeutvinning ville være et brudd med klimaforliket. Klimaforliket er jo helt klart påvirket av reduksjoner vi skal ha av CO2 innen 2012 bl.a. Er det slik at Kristelig Folkeparti ser isolert på oljeutvinningen i denne saken, eller ser man totaliteten der? Betyr dette at økt oljeutvinning er noe som ikke kan tillates utover dagens nivå, uten at det skjer ensidig elektrifisering fra land?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Ja, det gjelder alle forpliktelser av det slaget der, for å svare direkte på det. Jeg skal ikke gjenta alle argumentene om hvorfor Fremskrittspartiet ikke får være med på klimaforliket, det har jeg sagt og forklart veldig tydelig tidligere. Hvis man ikke ser behovet for økt pensjon, eller ser behovet for bedre eldreomsorg, er det vanskelig å være med på et pensjonsforlik eller et eldreomsorgsforlik. Så lenge man bruker så mye energi på å så tvil om grunnlaget for klimapolitikken, er det også veldig vanskelig å ta inn et slikt parti i en reell debatt om klimatiltakene - også om man skulle være enige om enkelte av dem. Når det gjelder Kårstø, tror jeg alle denne type målsettinger, enten det er målsettinger for Kårstø eller for Mongstad, eller for hvor raskt vi kan utvikle vindmøller til havs - som energi- og oljeministeren kommer til å snakke om i et senere innlegg - er målsettinger for hvordan vi skal sette inn alle krefter, politiske, økonomiske og teknologiske, for å få det til. Men utviklingen av ny teknologi kan ikke vedtas, den kan bare skapes. Jeg tror til og med det var Skjervengen i Fremskrittspartiet som en gang sa at framtiden vedtas ikke, den skapes.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg føler at denne debatten om hvor mye vi skal gjøre hjemme og ute, er helt sentral, men den kom litt galt ut fra start i Norge. Det er fordi man ikke forstod at grunnen til at vi må gjøre mye hjemme, er at det er det som driver ny teknologisk utvikling. Selvsagt er det riktig at ved å bruke pengene i utlandet, blir det raskere tiltak, det blir billigere tiltak. Man får renset mer CO2 på kortere tid hvis man gjør det i Kina eller i India eller i mange andre land enn i Norge. Men den nye teknologien vil bli utviklet i Japan, i California, i EU, i Norge. Og med mindre vi, de mest avanserte økonomiene i verden, stiller tøffe krav til vår hjemlige industri, får man ikke utviklet ny teknologi raskt nok. Det er også en hovedinnvending mot det Fremskrittspartiet tidligere har kommet med, som er argument mot å gjøre tingene hjemme. Da får vi ikke den nye teknologien som verden er helt avhengig av på dette området. Tett samarbeid med EU, som det mest teknologisk og økonomisk avanserte området i verden, sammen med USA og Japan og noen få andre land, er helt avgjørende for å lykkes med dette.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
La meg bare først oppklare formalitetene. Det er selvsagt Stortinget som bestemmer hvor mye penger som skal brukes, ikke denne regnskoggruppa. Den spiller inn til Regjeringen, som spiller inn til Stortinget - bare så vi har formalitetene klare. Det er storting og regjering som bestemmer hvor mye penger som skal brukes. Vi har ikke sett behov for å sette av dette på et eget fond. Vi har jo et gigantisk nasjonalt fond hvor det står penger som man kan ta av den dagen vi har prosjektene klar. Når det gjelder hvordan dette skal fases inn på bistandsbudsjettet, er det noe Regjeringen vil diskutere på Thorbjørnrud nå til helgen, og som vi selvfølgelig vil komme tilbake til Stortinget med og ha en dialog om. Det er ingen tvil om at mesteparten av de pengene vi da vil velge å bruke på regnskog, kan regnes som bistand, og at det vil være veldig dumt av Norge for vår internasjonale anseelses skyld ikke å ta det med som bistand. Men på hvilken måte dette skal komme i tillegg til økning - som vi også trenger - til helse, til utdanning og til mange andre viktige bistandsformål, er noe vi vil komme tilbake til Stortinget med. For øvrig er jeg veldig, veldig glad for bekreftelsen fra Kristelig Folkeparti om at vi ikke skal rushe inn i dårlige prosjekter, men med stein på stein bygge gode.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Mitt hovedanliggende er at siden dette er et så vanskelig område å gå inn på, men også så viktig, er det helt avgjørende at vi går inn på det med noe som har et solid fundament. Men bare for å nevne de muligheter som foreligger allerede i dag: Verdensbanken har et fond på dette området. Det er et fond for Kongo-bassenget som britene har tatt initiativet til, men de har ikke klart å bruke særlig mye penger fra det fondet, slik jeg har oppfattet det. Det er mulig å tenke seg at man kan inngå bilaterale avtaler med Brasil som stat, men også det har vanskeligheter ved seg. Vi har allerede en slik avtale med Brasil, men den måtte gå gjennom FNs utviklingsfond fordi Brasil ikke kunne inngå bilaterale avtaler med et annet land. Vi skal ikke kaste bort én dag eller én time på å få dette til. Vi er når som helst villig til å ta en dialog med opposisjonen om dette. Vi må bare ikke gjøre noe som gjør at vi om ett år får vite at pengene er misbrukt. Men Brasil er en opplagt kandidat som et land som man kan tenke seg å ha en bilateral avtale med på et tidligere tidspunkt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
Jeg vil foreslå for representanten Solvik-Olsen at han tar en studie av Fremskrittspartiets egen retorikk. Jeg vil holde den opp mot eldreomsorgen som eksempel. Aldri hører man Fremskrittspartiet erklære f.eks. at Regjeringen eller andre partier gjør for mye når det gjelder eldreomsorgen og bruker altfor mye tid og altfor mange krefter på dette området. På klimaområdet - og Fremskrittspartiet hevder at de er opptatt av det - bruker Fremskrittspartiet all tid og energi på konstant å klage over ting som gjøres som er for drastiske, for sterke. Samtidig er man sur for at man ikke blir kalt inn i diskusjoner om klimaforlik. Ny teknologi kan ikke vedtas, men man kan ha ambisiøse og tøffe mål om når man skal nå dem. Man kan sette penger, politisk kapital og administrativ kapasitet inn på å nå det. Det er det vi forsøker å få til på alle disse områdene. Når det gjelder disse gratiskvotene, er tendensen i EU nå den stikk motsatte av den Solvik-Olsen her gjør seg til talsmann for. Det går i retning av strengere regimer. Vi håper og tror at det vil være på plass i 2012, og at det Norge da har gjort, er å gå foran med det som EU kommer etter med i 2012.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-04:
Først må jeg få understreke at Regjeringa får resultater på fornybarfeltet. Det er ikke riktig, det som representanten antyder, at intet skjer. La meg bare vise til Enovas energiresultat i fjor, 2,4 TWh. Det er et betydelig bidrag, og vi vet at beløpet til Enova dobles i 2008. Det betyr at resultatene vil komme i enda større monn. Når det gjelder forhandlingene med svenskene om grønne sertifikater, har vi en forståelse med dem om at det ikke er klokt å snakke mye om dette før vi har løsningene klare. Hvilke områder som skal inngå i det grønne sertifikatmarkedet, snakker vi ikke om utad, men jeg er helt sikker på at representanten er kjent med at svenskene har noe av den mindre vannkrafta med i sitt opplegg.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-04:
La meg begynne med det siste. Jeg tror at representanten siterer fra et oppslag i Nationen. Jeg kjenner meg ikke igjen når det gjelder begrepet «vås». Det er et ord jeg aldri bruker - det har ikke blitt sagt. Det som er realiteten, er at Norge har en offensiv miljøpolitikk. Den kursen Regjeringa har lagt seg på, representerer en betydelig dreining fra tidligere kurs. Jeg er glad for at også EU legger seg på en mer ambisiøs kurs når det gjelder miljø og klima, og jeg kan forsikre representanten om at vi har et utmerket samspill med EU på disse områdene. Ikke minst har jeg en tett og god dialog med energikommissæren, en dialog som jeg tror er nyttig både for EU og - definitivt - for oss. Når det gjelder representanten Thorkildsens bruk av ordet «klimabanditter», har ikke jeg den hele og fulle sammenhengen dette er satt inn i - jeg har rett og slett ikke lest den artikkelen. Det som er realitetene, er at vi skal jobbe systematisk med å få utslippene fra norsk sokkel ned, og det anser jeg som en viktig oppgave jeg har.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-04:
For det første: Når det gjelder datoen 1. juli, håper jeg at vi skal ha en forståelse med svenskene innen det tidspunktet, noe som vil innebære at vi ikke trenger å tenke igjennom helt nye ordninger på fornybarfeltet. Jeg er med andre ord optimist med hensyn til å få de grønne sertifikatene på plass. Det er helt riktig at vi på noen områder har for dårlige støtteordninger i dag. Vi greier ikke å utløse den fornybare energien som jeg mener at vi har potensial for. Det ligger først og fremst på området vind. Når det gjelder det området, har vi allerede signalisert til Enova at støttebeløpet må økes, slik at vi får realisert prosjekter. Da benytter vi oss av den etablerte investeringsstøtteordningen, som er notifisert i ESA. Når vi nå ønsker å heve støttenivået, må vi gå en ny runde med ESA, men det er en enklere prosess. Dette arbeidet er vi allerede i gang med - dette er på skinnene - og jeg håper at vi kan utløse nye vindkraftprosjekter raskt.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-04:
Thoriumrapporten er nå sendt på høring, og høringsfristen er 31. mai. Men jeg gjorde det klart allerede den dagen rapporten kom, at sett fra min side er det ikke aktuelt for Regjeringa å satse store ressurser på videre utvikling innenfor dette feltet, først og fremst fordi det er så mye annet fornuftig vi kan gjøre. Da nevnte jeg nettopp de områdene som representanten Kvassheim nå tok opp. Vi har et stort arbeid å gjøre i forbindelse med CO2-fangst og -lagring. Vi har formidable forutsetninger for å jobbe med og videreutvikle fornybar energi. Da er det min klare oppfatning at det er det vi skal gjøre. Jeg skal sjølsagt være skikkelig nok til å gå en runde med mine kollegaer i Regjeringa etter høringsrunden på thoriumrapporten, men jeg er ikke i tvil om hva som blir resultatet av det.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-04:
Jeg mener at statsråd Solheim sa noe meget klokt, nemlig at teknologiutvikling kan vi ikke vedta. Men vi har definitivt klare ambisjoner når det gjelder dette. Målet vårt når det gjelder Kårstø, er som det har vært, og som vi har meldt i våre dokumenter til Stortinget, at vi skal få det på plass så raskt som mulig. I dokumentene står det tidligst 2011-2012. Vi jobber ut fra det. Investeringsbeslutning skal fattes høsten 2009, og alt er i rute for det. Når det gjelder Mongstad, er også alt i rute, både planlegging og tenkning rundt investeringsbeslutning. Så sant ikke teknologien spiller oss et puss, er Regjeringa helt og fullt i rute. Når det gjelder bruk av kjernekraft, registrerer jeg at det er en stor internasjonal debatt om det. Den politiske avgjørelsen som vi må ta i Norge, er om det er dette vi ønsker å satse på. Mitt svar på det er at vi har så mange andre viktige oppgaver at vi heller bør satse pengene våre og kunnskapen vår på CO2 -håndtering og fornybar energi.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Det er ingen uenighet i Fremskrittspartiet om Fremskrittspartiets klimapolitikk. Den er enstemmig vedtatt av vår stortingsgruppe og ligger til behandling her i dag, bl.a. oppsummert gjennom en rekke punkter, en rekke konkrete forslag - langt mer konkrete enn de jeg registrerer at de såkalte klimakameratene har greid å komme frem til etter uker og måneder med forhandlinger. Både Per Sandberg, Ketil Solvik-Olsen, undertegnede og resten av vår stortingsgruppe står bak de forslagene. Vi kommer til å gjenta den type forslag. Vi kommer til å fremme forslag som vi mener er fornuftige, både for å redusere CO2-utslipp og for å gjøre noe med utviklingen innenfor transportsektoren som vi mener er urovekkende. Men vårt svar på det er å bygge bedre veier, legge om avgiftssystemet slik at vi har anledning til å kjøpe mer miljøvennlige biler til en anstendig pris, gjøre noe med midler til forskning, legge forholdene til rette for bedre teknologiutvikling, mer aggressivitet i forhold til fornybar-satsing osv. Det ligger allerede på bordet, og jeg har ingen grunn til å skamme meg over Fremskrittspartiets vedtak i denne saken.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Når Inga Marte Thorkildsen kan ta ord i sin munn som «å gamble» med jordas fremtid og en rekke annet som ikke bidrar til noe annet enn å skremme, fremfor å bidra med balansert faktafremstilling av noe som er definitivt nyansert blant mange av verdens ledende forskere, synes jeg det er veldig synd. La meg gjenta: Fremskrittspartiet sutrer ikke i denne saken. Vi føler oss heller ikke som noe offer, vi tåler godt å stå alene i denne saken, rett og slett fordi noen må tørre å bære til torgs de andre og alternative synspunktene. Det har vi tenkt å fortsette med, selv om vi kommer til å delta i tiltaksdebatten, selv om vi kommer til å fremme helt konkrete forslag til endringer som vi mener er fornuftige. Men Inga Marte Thorkildsen bekrefter akkurat det jeg påstod, nemlig at man i debatten om fremtidige valg anklager det norske folk for å være idioter. Det er det mest alvorlige fordi hun selv bærer til torgs at det eneste folk er opptatt av, er lavere bensinpris. Det er ikke det Fremskrittspartiet prøver å si. Vi prøver å si at det skal ligge en kost-nytte-effekt bak de tiltakene denne salen vedtar. Det skylder vi skattebetalerne å gjøre før vi brenner av milliarder av kroner som kanskje ikke har effekt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg registrerer at både Sande og en rekke andre representanter åpenbart er litt tungnemme, for de kan ikke ha lest det forslaget Fremskrittspartiet har til denne saken. Vi har gitt våre klare vurderinger av denne Kyoto-avtalen - som ikke er noen internasjonal avtale, men en avtale mellom ytterst få land - som i beste fall vil bli bedre hvis alle land er en del av det som nå er grunnlaget for forhandlinger. Men det er ikke slik at det er uinteressant hva slags tiltak man velger å iverksette for å nå eventuelle målsettinger. Det er definitivt ikke uinteressant hvilke tiltak denne salen ender opp med å vedta for å nå de forpliktelsene som klimakameratene i Norge har blitt enige om. Det er svært interessant - fordi noen skal betale regningen. Denne noen er den vanlige skattebetaler. Det er norsk næringsliv. Vi skylder dem alle sammen å legge grundige vurderinger til grunn for vedtak vi fatter. Det er altså ikke våre penger, det er skattebetalernes penger. Det er et veldig sunt prinsipp å ta med seg i denne debatten.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg la merke til at statsministeren understreket hva som var poenget med å inngå forlik. En vesentlig del av det var å berømme hverandre for at man hadde inngått forlik, ikke nødvendigvis at man fattet konkrete vedtak. Dette forliket likner mistenkelig på forliket om eldreomsorg som ble inngått før jul, som heller ikke førte til en eneste endring for de eldre i dette landet. Så sa statsministeren at det haster å få gjort noe. Samtidig som han sa det, kritiserte han Fremskrittspartiets mangel på handlekraft. La meg bare understreke overfor statsministeren at det bare skal stemmes over et eneste forslag i salen i dag i forbindelse med behandlingen av denne saken. Det er et forslag fra Fremskrittspartiet som lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme Kyoto-tiltak i tråd med forslaget i Dokument nr. 8:97(2006-2007) (2006-2007) Dette stemmer Arbeiderpartiets stortingsgruppe ned, dette stemmer samtlige andre partier i Stortinget ned, til tross for at statsministeren sier at det haster å få gjort noe. Klimaforliket som ligger til grunn her, bærer ikke bud om ett eneste vedtak. Spørsmålet til statsministeren er om han mener at det betyr at man virkelig kommer til å få gjort noe.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Jeg vil tilbake til forrige replikkveksling mellom meg og statsministeren, fordi statsministeren bare fortsatte å omtale målsetningene uten å snakke om tiltakene. Det er interessant for folk der ute å få vite hva som skal gjøres, når det skal gjøres, hva det kommer til å koste, og hvem som kommer til å bli rammet av det. Statsministeren prøvde nettopp i sitt svar til Erna Solberg å bagatellisere det faktum at gjennom den nylig vedtatte klimakvoteloven vil selv de mest miljøvennlige bedrifter i Norge ha en konkurranseulempe i forhold til tilsvarende bedrifter i Europa. I tillegg er CO2 -effekten angivelig nær null. Det henger jo ikke på greip i forhold til den retorikken som statsministeren og forlikspartiene har i denne saken, og det synes jeg statsministeren kan gå nærmere inn på. Så er jeg helt enig med statsministeren når han sier at det ikke er noen forskjell på å gjøre fornuftige ting i Norge eller i Polen, så lenge det blir gjort. Hvordan harmonerer det da med at forlikspartiene nå skryter hemningsløst av at to tredjedeler skal tas i Norge, når statsministeren gang på gang har sagt at det er meningsløst å tallfeste hvor kuttene blir tatt, så lenge de blir tatt?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Erkjennelsen av menneskeskapte klimaendringer basert på kjente forskningsresultater er denne sakens store politiske skillelinje. Jeg synes det kan være greit å få avklart Høyres egentlige holdning til denne saken. I en tale til Natur og Ungdoms 40-årsjubileum advarte tidligere statsminister Kåre Willoch på det sterkeste mot Fremskrittspartiet. Willoch la vekt på at Fremskrittspartiet ikke har noen troverdighet i klimaspørsmålet, og understreket at Fremskrittspartiet kan ødelegge for norsk klimapolitikk. Willoch sa: «Vi må hindre at styringen kommer i hendene på dem som enten fremdeles benekter at klimaproblemene eksisterer, eller som i hvert fall ikke vil gjøre nevneverdig for å motvirke dem.» Da lurer jeg på: Kan Erna Solberg gi sin tilslutning til den analysen tidligere Høyre-statsminister Kåre Willoch her foretar? Og kan eventuelt Erna Solberg gi en garanti om at analysen kommer til å prege Høyres valg av samarbeidspartnere i framtiden?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-03-04:
Jeg takker for komplimentene, men må konstatere at vi får nok et eksempel i denne debatten på at man forsøker å gjøre dette til en debatt om hva slags regjeringskonstellasjoner vi skal ha etter 2009. Det kommer helt sikkert til å bli avklart da. Men det som er avklart nå, er at uansett regjering står disse seks partiene - som etter all sannsynlighet kommer til å utgjøre et overveldende flertall også i det neste storting - bak denne politikken. Derfor er det ingen grunn til uro fra verken Arbeiderpartiet eller andre regjeringspartier for at ikke i hvert fall Kristelig Folkeparti vil stå bak den avtalen vi har underskrevet på. Det pleier vi å gjøre, og det kommer vi også til å gjøre i denne saken.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-03-04:
La meg først si at Ketil Solvik-Olsen tar feil når han sier at Kristelig Folkeparti ikke har fulgt opp sin motstand mot gasskraftverk uten rensing. Det har Kristelig Folkeparti gjort ved hver eneste korsvei hvor det har vært oppe, enten i regjeringsforhandlinger eller her i Stortinget. Så til spørsmålet om realismen i de 61 kravene. Jeg mener at en er nødt til å se realismen i det i forhold til den enorme utfordringen vi har når det gjelder å stille til veie tilstrekkelig kraft og ren kraft i Norge. Viljen til å satse på ren og ny fornybar kraft er også avhengig av at vi er villig til å satse økonomiske ressurser på det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-03-04:
Selvsagt ser Kristelig Folkeparti helheten i politikken, og ikke minst helheten i forhold til hva slags utslipp som den politikken vi vedtar å føre i Norge, resulterer i. Det må også gjelde når vi vurderer nye oljeutbygginger. Nettopp derfor er vi for vår del opptatt av at elektrifisering må være et viktig tema når en vurderer nye utbygginger. Men jeg kan ikke tenke meg at vår energipolitiske talskvinne har uttalt seg på en slik måte at vi skulle være forpliktet til å si nei til nye utbygginger isolert sett. Det må i så fall være en misforståelse fra representanten Nordtuns side.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Trass i at det var eit fleirtal i Stortinget for Regjeringa sin politikk med utgangspunkt i regjeringspartia, er eg svært glad for at me fekk til eit breitt klimaforlik, og eg vil takka Kristeleg Folkeparti for den innsatsen partiet stod for i den samanhengen. Eit breitt forlik er ein klar fordel i ei så viktig sak. Det skapar tilsynelatande avklaring og stabilitet på området. Når eg vel å bruka ordet tilsynelatande, er det fordi det finst ein slange i paradiset i denne saka, nemleg Framstegspartiet. Sjølv om Høybråten forsikrar at Framstegspartiet ikkje vil få innflytelse på denne politikken, er det jo slik at om det kjem ei borgarleg regjering i Noreg, vil Framstegspartiet uansett måtta ha innflytelse. Det eg er redd for, er at Framstegspartiet vil lokka med eple. Eg lurar på korleis Kristeleg Folkeparti kan garantera at Framstegspartiet - som på alle målingar er det største borgarlege partiet - ikkje vil få innflytelse på politikken på dette området.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Framstegspartiet si holdning i denne saka er veldig forvirrande. På den eine sida har dei i heile dag sagt at det er ingen tiltak som Framstegspartiet sjølv ikkje kan stilla seg bak i dette forliket, og på den andre sida angrip dei samtidig forliket og vedtak som er gjorde i samband med forliket. Eg vil peika på at Stortinget allereie i 1990 gjorde vedtak om å innføra tiltak for å redusera norske CO2-utslepp, og innføring av CO2-avgifta har bidrege til at Noreg i dag har mykje lågare utslepp enn det me elles ville hatt. Noreg var då det første landet i verda som innførte eit slikt system, og etter mitt syn har ikkje det hindra utviklinga av norsk industri. Tvert imot har det ført til at me har fått ei sunn utvikling av industrien, samtidig som me har greidd å redusera utsleppa våre. Eg føler meg heilt sikker på at dei tiltaka som er skisserte i samband med klimameldinga her, vil bidra til at me framleis skal ha industriutvikling i Noreg, samtidig som me greier den målsetjinga som er viktig for fleirtalet i denne salen, nemleg å få ned dei totale CO2-utsleppa våre.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Heile hensikta med å innføra eit CO2-regime er jo at ein skal få ned utsleppa av CO2,og når det kostar å ha CO2-utslepp, vil industrien og dei som i dag har CO2-utslepp, sjølvsagt gjera ein innsats for å redusera dei. Så er det samtidig slik at det totale talet på CO2-kvotar som er tilgjengelege, vil minka, og dermed er det sjølvsagt slik at resultatet av dette er at CO2-utsleppa vil måtta gå ned, rett og slett fordi det ikkje vil vera nok CO2-kvotar tilgjengeleg. Derfor er dette eit opplegg for å stimulera til ny teknologi, og det som er målsetjinga, er sjølvsagt at me i framtida skal kunna produsera ting som er viktige for oss, på ein mykje meir miljøvenleg måte enn det som er tilfellet i dag, og det er det politikken på dette området legg opp til. Så synest eg sjølvsagt at heile klimaproblematikken er eit internasjonalt problem, og derfor bør ein ha så mange land med på det regimet som blir vedteke, som mogleg.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-03-04:
For det første synes jeg kanskje det er nødvendig å nyansere bildet av Fremskrittspartiet litt i forhold til det store bildet som skapes her i salen i dag. Jeg er enig i at det har skjedd en utvikling i Fremskrittspartiet også, og det er jeg glad for. Jeg tror det er nyttig for alle partene at vi også tar det inn over oss. Når det gjelder spørsmålet om grønne sertifikater, er det en sak som det skal forhandles om med svenskene nå framover. Vi er opptatt av at forhandlingene skal være reelle, vi er opptatt av at forhandlingene skal resultere i økt satsing på fornybar energi, og vi tror at også det å ha med småkraftverkene i denne sammenhengen må til for å få til gode resultater.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-03-04:
Jeg tror det er enighet i denne salen om betydningen av Enova i forbindelse med satsingen på ny fornybar energi, ikke minst for å få på plass gode virkemidler som gir effekt både på kort og lang sikt. Vi er også klar over at NVE har hatt kapasitetsutfordringer når det gjelder behandling av søknader om kraftutbygging, både for småkraft- og for minikraftverk. En del av årsaken til det, slik jeg har forstått det, er faktisk at det er vanskelig å få tak i folk som har kompetanse, og det tar tid å fylle opp de ledige stillingene. Jeg forstår det også slik at det blir bedre nå. Når det gjelder småkraftverk og skatteproblematikken, er det en sak som vi har sagt at vi ønsker å ta opp i revidert statsbudsjett. Vi kommer tilbake til det i den forbindelse. Vi er opptatt av forutsigbarhet, i likhet med replikanten, og vi skal også stå bak det framover.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-03-04:
Selv om jeg er blitt tillagt noe annet, vil jeg understreke at jeg bare kan tale på vegne av Venstre - og det er et lite parti - når jeg nå sier at Venstre ikke kommer til å forhandle seg vekk fra dette klimaforliket. Det kommer vi til å stå fast ved. Når vi tenker på at vi i denne stortingssalen også på et par andre områder har inngått noen store forlik som legger klare rammer for neste stortingsperiode, jeg tenker på pensjonsforlik og skatteforlik, er det klart at det er utenkelig for oss å inngå i noe samarbeid som på noe vis fjerner oss fra disse forlikene. Jeg mener på sett og vis at det også forplikter andre partier, som er en del av disse forlikene, enn Venstre. Jeg kan helt sikkert gi de forsikringene. Men det gir også mulighet for en mindretallsregjering å påberope seg, og si til det som da måtte være opposisjonen, at vi har noen forlik, de gjelder, og en har å stille opp for de forlikene en har inngått.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-03-04:
La meg først stoppe opp litt ved føre var-prinsippet. Jeg registrerte også at da det kom en ny akselerasjon i Fremskrittspartiets bidrag i debatten om klimaforlik for et par uker siden, representert ved parlamentarisk nestleder Sandberg, skapte man på en måte mye usikkerhet om hvorvidt det er sant det forskere har kommet opp med. Han kom opp med noen hundre forskere som har divergerende syn, og så understreket han etterpå, som Solvik-Olsen nevner: Vi står også for føre var-prinsippet. Hva er da problemet? Det spiller ingen rolle om brøken mellom forskere er 2 500 til 100, eller 2 500 til 300. Det hefter mye usikkerhet ved dette. Det er i så stor grad sannsynlig at det er menneskeskapt, at vi er nødt til å handle. Dermed burde Fremskrittspartiet på en helt annen måte meldt seg inn i debatten og sagt at selv om vår analyse og vårt utgangspunkt er annerledes, vil vi iverksette tiltakene. Det er hele poenget, og det burde være Fremskrittspartiets budskap - ikke å spre usikkerhet om det.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-03-04:
For det første forstår jeg godt det dilemma som SVs saksordfører har vært i. Klimameldingen var i utgangspunktet for svak. Det sa en samlet miljøbevegelse. Så har det vært en vei fra klimameldingen fram til der vi er i dag, hvor det har blitt en betydelig forbedring. Det er ingen tvil om at opposisjonen her har spilt en viktig pådriverrolle. Det har SV langt på vei anerkjent. Det å da sende noen signaler, som representanten gav uttrykk for her i salen i dag, og som jeg leser i media, om at SV egentlig ville gått mye lenger, eller at de kom med tilbud i klimaforhandlingene som vi sa nei til, for å kunne komme lenger, er for oss fullstendig uforståelig. Vi kom omtrent halvveis på kravlisten vår. Jeg synes egentlig det er ganske imponerende, gitt at Regjeringen overhodet ikke hadde behov for noe forlik. Jeg tror at SV har bidratt positivt til det, og i så måte har SV spilt en konstruktiv rolle. Det sa jeg også i mitt innlegg, som saksordføreren hadde hørt hvis hun var til stede. Så vil jeg understreke at dette klimaforliket for Venstre også er å oppfatte som et parlamentarisk grunnlag for neste periode. Det betyr at den regjering vi skal være en del av, må utgå fra disse partiene - og fortrinnsvis de borgerlige.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Representanten Sponheim har flere ganger avvist et regjeringssamarbeid med Fremskrittspartiet. Han har da ikke bare vist til gapet, men også særlig til den gedigne avgrunnen som skiller de to partiene i miljø- og klimapolitikken. Målet med et bredt forlik er å sikre at politikken står fast selv ved skiftende regjeringer. Når partiene bak dette forliket her i salen representerer nesten 80 pst. av velgerne, skulle en tro at det hersket liten tvil og usikkerhet ved det punktet. Jeg er likevel bekymret for at Venstres regjeringsdrøm muligens ikke står seg når de lener seg på Fremskrittspartiet. Da lurer jeg på om representanten Sponheim kan garantere at klimaforliket ikke blir gjenstand for forhandlinger gitt et borgerlig flertall etter valget i 2009.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Jeg er veldig stolt over at Norge er en ledestjerne internasjonalt. Vi tok lederskap under konferansen på Bali, og vårt initiativ rundt avskoging av regnskogen, med bevilgninger på 3 milliarder kr, har satt saken på den internasjonale dagsordenen. Jeg er også stolt over at veien videre er staket klart ut. I klimaforliket ligger det ambisiøse mål etterfulgt av sektorvise klimahandlingsplaner med konkrete tiltak. Jeg er glad for at vi fikk til forliket, og Regjeringen synes det er viktig at det ikke bare er snakk om regjeringspartiene, men at det er et bredt forlik i Stortinget. Vi må sikre at politikken ligger fast, og at den følges opp, uansett valgresultater i framtiden. Det synes å herske full forvirring i Fremskrittspartiet, og den forvirringen søker de å videreformidle. Partiets klimapolitiske talsmann, Ketil Solvik-Olsen, og partiets formann, Siv Jensen, viser til det Dokument nr. 8-forslaget som debatteres i dag, og forsøker å vise til hvordan partiet skal oppfylle Kyoto-forpliktelsene. Samtidig forsøker partiets nestformann, Per Sandberg, å så tvil om hvorvidt det i det hele tatt er et problem å løse. Partiets formann, Siv Jensen, og den energipolitiske talsmannen, Solvik-Olsen, synes nærmest parkert på sidelinja av nestformannen, Sandberg. Under debatten om rikets miljøtilstand for knappe tre uker siden nektet Fremskrittspartiet to ganger på direkte spørsmål å svare på om de trodde at klimaendringene var menneskeskapt. De bebudet at svaret skulle komme under denne debatten; det hørte ikke hjemme under debatten om rikets miljøtilstand. Men det står like uavklart etter debatten i dag. På grunn av sin egen forvirring forsøker altså Fremskrittspartiet å flytte fokuseringen fra hva vi skal gjøre, og hva slags tiltak vi skal sette i gang, over til om det i det hele tatt er et problem å løse. De vil vinne stemmer på klimahysteriet, og de sammenligner det med hvordan de selv har klart å framstå i innvandringspolitikken. Jeg deler her representanten Thorkildsens syn på at dette er kynisk. Det er ikke uten grunn regjeringspartiene er bekymret for om dette klimaforliket vil følges opp dersom vi får et borgerlig flertall. Vil det følges opp konkret også med bevilgninger i budsjettene, eller vil det være gjenstand for forhandlinger med Fremskrittspartiet? Hva skjer om Fremskrittspartiet får innflytelse på klimapolitikken, gitt et borgerlig flertall etter valget i 2009? Det står også uavklart etter dagens debatt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Svaret på det er ja! For det første la klimameldingen opp til skjerpet virkemiddelbruk og skjerpede målsettinger. For det andre ble den konkretisert og skjerpet gjennom forhandlingene her i Stortinget, f. eks. ved at vi nå ikke skal være karbonnøytrale i 2050, men innen 2030. Det kommer til å bety at Norge må påta seg vesentlig større forpliktelser til å finansiere utslippsreduksjoner i den fattige verden tidligere enn vi ellers ville ha gjort. For eksempel har vi konkretisert og tallfestet innsatsen for å redusere avskoging, og vi har tallfestet innsatsen bl.a. for å styrke jernbanen. Dette er et forlik som kommer til å få konkrete konsekvenser, akkurat slik som stortingsmeldingen la opp til konkrete tiltak. Regjeringen er allerede i gang. Vi er allerede i gang bl.a. med å gjennomføre Kyoto-tiltak i stort omfang. Vi kjøper kvoter, finansierer klimatiltak i fattige land og i tillegg investerer vi i store og omfattende tiltak hjemme.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Jeg er sterk tilhenger av å bruke markedskreftene som en tjener, ikke som en herre i klimaarbeidet. Jeg er sterk tilhenger av at vi skal ha store offentlige forskningsbevilgninger, men det er utrolig hvordan det hjelper når private også mobiliseres. Jeg er f.eks. helt sikker på at når vi nå har sørget for at 70 pst. av norske klimagassutslipp er underlagt enten CO2-avgift eller EUs kvotesystem, vil det føre til at mange norske private bedrifter kommer til å forske veldig mye på å utvikle ny teknologi. Jeg kan ikke skjønne at det er noen motsetning mellom å være for offentlige forskningsbevilgninger og samtidig å gjøre det som representanten Sponheim var inne på, nemlig å gjøre noe med drivkreftene i økonomien, endre selve strukturen i økonomien ved å gjøre det ulønnsomt å forurense og lønnsomt å rense, gjennom å innføre bl.a. et CO2-kvotesystem som gjør at norske bedrifter som overhodet ikke bryr seg om miljøet, likevel kommer til å utvikle miljøvennlig teknologi simpelthen fordi det er veldig lønnsomt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Jeg mener at vi i meldingen og i forliket peker på mange tiltak som kan iverksettes tidlig, type satsing på jernbane, type satsing på CO2 -rensing fra gasskraftverk, nye byggeforskrifter som skal redusere energibruken i nye bygg, og også satsing på annen type teknologiutvikling. Så vi kommer til å ha store og små tiltak som bidrar til å redusere utslippene her hjemme. Men jeg forstår grunnleggende sett ikke helt motsetningen mellom å gjøre ting hjemme og gjøre ting ute. Hvorfor det skal være noe mindreverdig å redusere med et tonn i Polen sammenliknet med et tonn i Norge, forstår jeg ikke, for det avgjørende er at antall tonn sluppet ut i atmosfæren går ned. Derfor må vi sette tak på de totale utslippene. Det gjør vi gjennom kvotesystemet. Det jobbet den forrige regjeringen med. Det jobber denne regjeringen med. Det avgjørende er at utslippene går ned, og at Norge tar ansvaret for å få dem ned.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
For det første vil jeg gjerne si at norsk olje- og gassindustri er den industrien i verden som har de laveste utslippene sett i forhold til produksjonen. For det andre kjenner jeg ikke til noen annen olje- og gassindustri som har strengere rammevilkår enn den norske olje- og gassindustrien. Ikke noe annet land i EU har tildelt null gratiskvoter. Norsk olje- og gassindustri er, så vidt jeg vet, den eneste industrien noe sted i hele verden som altså får absolutt null kvoter til å slippe ut CO2. De må betale for hvert eneste gram CO2 de slipper ut, og det kommer til å gjøre at de vil være veldig opptatt av å redusere sine utslipp. Så må vi ha internasjonale avtaler som gjør at det ikke bare stilles strenge krav til utslippsreduksjonene på norske sokkel, slik vi nå gjør gjennom kvotesystemet, men som gjør at det også stilles strenge krav enten det er i Canada, Alaska eller andre steder. Det er derfor jeg er en sterk tilhenger av at vi framforhandler en ny Kyoto-avtale, med enda strengere utslippskrav enn dagens avtale.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Regjeringen anslo at de virkemidlene vi hadde beskrevet, f.eks. klimakvoter, også kommer til å føre til reduksjoner i Norge. Det er en misforståelse å tro at klimakvoter bare fører til reduksjoner i utlandet. Poenget er at når norske bedrifter må kjøpe kvoter, vil de anstrenge seg veldig for å redusere utslippene i Norge for å slippe å kjøpe kvoter. Sånn virker markedet, og det har en utrolig kraft når det først virker på den rette måten. Så kvotesystemet kommer til å føre til reduksjoner i Norge. Vi anslo at det kunne føre til reduksjoner i Norge på 13-16 millioner tonn. Nå anslår vi, med de nye virkemidlene, at det kan være 15-17 millioner tonn. Det er ett tonn på toppen. Det skal vi greie å få til gjennom de virkemidlene vi har på plass. Vi har jo tallfestet hjemmereduksjonen i 2020. Vi har valgt ikke å tallfeste fordelingen hjemme-ute, altså på mål én, nemlig overoppfyllelsen, og heller ikke på karbonnøytraliteten. Så den tallfestingen her er helt håndterbar og bryter ikke med prinsippene i klimameldingen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
La meg starte med å peke på at den globale gjennomsnittstemperatur falt fra januar 2007 til januar i år mer enn ved noen måling de siste 100 år. Det er det farlige, ensidige innholdet i en klimadrevet miljøpolitikk som Fremskrittspartiet advarer mot, og som Fremskrittspartiet foreløpig er det eneste parti som advarer mot. Vi må altså ikke bli så «føre snar» at det kan sies om oss om noen år at aldri har så mange blitt lurt så fort av så få. La meg også minne om at i desember 2007 skrev 100 fremtredende internasjonale forskere brev til FNs generalsekretær der de advarte mot konklusjonene til FNs klimapanel. Vi i Fremskrittspartiet i lille Norge er altså ikke alene, men det er faktisk innenfor det internasjonale vitenskapsmiljøet fremtredende forskere som advarer både mot konklusjonen og mot den retningen som FN etterpå har valgt å følge, og som jo er grunnsteinen i selve klimaforliket her i Stortinget også. Vi må altså ikke stille oss slik at skeptikerne og tvilerne blir mistenkeliggjort. Jeg refererer til solforsker Pål Brekke i et blad som nettopp kom fra Norges forskningsråd - nr. 1/08. Han sier: «Det kan være at solen spiller en mer sentral rolle i oppvarmingen enn vi har trodd til nå.» Han sier også: «Når det blir umoralsk å tvile, da begynner dette å likne på religion.» Litt mer om transportdelen av klimameldingen og innstillingen der. Jeg viser til sidene 22-24 i innstillingen, som gir brede kommentarer og merknader fra Fremskrittspartiet til det som er mye av en felles skyteskive for mange klimaivrige miljøpolitikere, nemlig transportsektoren. For Fremskrittspartiet er det slik at et effektivt og sikkert transportnett også er et energieffektivt og miljøvennlig transportnett. Derfor vil vi bygge, ikke stoppe. Derfor vil vi ekspandere og organisere, ikke avgrense. Vi vil ikke ha mer skatter. Vi vil ikke ha mer avgifter. Vi vil ikke ha mer offentlige inngrep. Vi vil bygge moderne, effektive, sikre og miljøvennlige veier. Vi vil, som jeg sa i et tidligere innlegg, effektivisere dagens jernbanenett. Vi vil flytte langtransport fra vei til bane og kjøl. Vi vil stimulere til et mer effektivt kollektivtilbud i befolkningstette strøk. Vi vil bygge modale knutepunktterminaler i samferdselsmessig infrastruktur der flere transportformer knyttes sammen. Et effektivt, sikkert transportnett er et miljøvennlig transportnett.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
I to innlegg har jeg berørt føre-var-prinsippet. I mitt første innlegg sa jeg at man kan være «farlig snar» hvis man er føre var. Eksempelet er det som i dag kommer om biodiesel, og det vi tidligere har fått, om partikkelfiltre som faktisk er skadelige. I mitt andre innlegg sa jeg at vi ikke skal være så «føre snar» at det i ettertid kan sies om oss at aldri har så mange blitt lurt så fort av så få. Det betyr ikke at man legger til side prinsippet om å være føre var, men det betyr at man bruker det med en solid porsjon nøkternhet og forsiktighet - spesielt forsiktighet når det viser seg at det er begrunnet tvil om en del av det vitenskapelige grunnlaget som ligger i bunnen for en svært klimahektisk og klimadrevet miljøpolitikk.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Debatten vi har her i Stortinget i dag, og den politikken det blir flertall for å føre, vil få stor betydning for Norges bidrag til å redusere de globale klimagassutslippene. Vårt internasjonale bidrag blir viktig, men klimaforliket slår fast at om lag to tredjedeler av Norges utslipp skal tas nasjonalt. Det betyr at vi må ta i bruk sterke virkemidler for å nå det målet. Det innebærer også at det må settes i verk tiltak lokalt. Jeg kommer fra Trondheim. Der har Arbeiderpartiet lansert en miljøpakke med en rekke tiltak for å få ned de lokale utslippene. Ambisjonen er at man skal redusere personbiltrafikken med 20 pst. innen 2018. For å få til det har man sagt at man skal innføre en miljøavgift på bensin og diesel, hvor inntektene skal øremerkes drift og investering og forbedring av kollektivtrafikken. I tillegg vil man benytte bompengeinntekter fra allerede vedtatte veiprosjekt til kollektivformål. Å satse på kollektivtrafikk ensidig er ikke nok. Man må også ha andre tiltak for å begrense privatbilismen. Å bruke parkeringspolitikken mener jeg er riktig, ikke bare gjennom restriksjoner i sentrum, men også overfor kjøpesenter i utkanten av byen, hvor det i dag er gratis å parkere. Videre er det også naturlig å legge til rette, slik at flere velger å kjøre el-, hybrid- og hydrogenbiler. Jeg har nevnt noen av de tiltakene som planlegges brukt i Trondheim. Jeg skal ikke legge skjul på at det har vært en ganske heftig debatt om denne miljøpakken, men det som overrasker meg, er at partiet Høyre, som var så ivrig i forbindelse med klimaforliket her på Stortinget, ikke akkurat er noen støttespiller i denne saken. Det synes jeg er trist. Hvis klimaforliket skal være noe mer verdt enn det papiret det er skrevet på, må også partiene som forpliktet seg der, være med lokalt. Vi får ikke redusert med et eneste tonn CO2 hvis det bare blir ord. Det krever handling. Jeg skal innrømme at det er krevende å iverksette tiltak som påvirker folks hverdag, men jeg tror til syvende og sist at en omlegging av kollektivtrafikken og en kraftig reduksjon i privatbilismen vil føre til noe godt for alle byens innbyggere, og det vil være godt for klimaet globalt. Men da må vi også ha partier som står rakrygget og er med på den politikken, som ikke bare svartmaler og trekker seg bort fra de forpliktelsene man har vært med på her på Stortinget. Nasjonal og lokal politikk må henge sammen.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Jeg vil bare, først av alt, begynne med å takke representanten Sortevik for at han bekrefter statsministerens påstand om at Fremskrittspartiet rir to hester i denne saken. Sortevik sier her at Fremskrittspartiet ikke er de eneste som advarer mot konklusjonene, mens de i innstillingen skriver at de tar konklusjonene på alvor. Det må i høyeste grad kunne sies å være to holdninger på én gang. Men så: Klimameldingen inneholder allerede ved framleggelsen en rekke tiltak for transportsektoren, og klimaforliket forsterker dette ytterligere - man vil kutte to tredjedeler av utslippene fra veitrafikken. Derfor peker også meldingen og forliket spesielt på de store byområdene. Det er der det er mulig å redusere klimautslippene gjennom redusert trafikk. Kombinasjonen av et godt kollektivtilbud og begrensninger på privatbiltrafikken har vist seg å være effektiv i byområder. Vi kan jo nevne eksempler som London, hvor man har en makspris på 270 kr for de mest miljøfiendtlige bilene for å kjøre inn, mens det er gratis for dem som ikke har noen utslipp. Pakkeløsninger er derfor et solid virkemiddel, og det viser seg at å kombinere snille og slemme tiltak virker mye bedre enn positive og negative tiltak hver for seg. Jeg vil derfor spesielt nevne klimaforlikets punkt om belønningsordningen for kollektivtrafikk. Belønningsordningen skal dobles, iallfall dersom det oppnås forpliktende avtaler om redusert biltrafikk med de aktuelle byene. De nye pengene i belønningsordningen skal spesielt tildeles de byområder som er villige til å begrense biltrafikken gjennom veiprising, differensierte bompengesatser eller andre trafikkregulerende tiltak. Jeg er glad for at dette punktet i Regjeringens klimamelding har bred støtte i Stortinget, helt fra SV til partiet Høyre. Dermed har vi også blitt flere som aktivt kan engasjere oss i å skape forståelse for at det må brukes både gulrot og pisk i en offensiv klimapolitikk for bytrafikken. Vi må ikke glemme at gjennomføringen av de mange tiltakene i klimameldingen vil kreve mot og handlekraft fra oss som politikere. Derfor er det også gledelig at vi har fått et bredt forlik her nå. Det er viktig å utvikle et transportsystem som bruker mindre energi, benytter fornybare energikilder og kan erstatte betydelige deler av de sterkt forurensende transportformene som baserer seg på fossile energier. Energibedriftenes landsforening har lagt fram en rapport, Grønn boks, som viser oss hvordan vi kan bruke fornybar energi i transportsektoren. Å satse på fornybar energi, som vi er rike på i Norge, og å satse på klimanøytrale energibærere er det viktigste vi kan gjøre hvis vi skal få utslippene i denne sektoren ned mot null. Derfor er det svært gledelig at forliket i Stortinget bekrefter Regjeringens satsning på Transnova, som bidrar til utprøving og utvikling av morgendagens transportformer.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-03-04:
Det ble for fristende å ta ordet etter representanten Hoksrud, som snakket om de flotte klimatiltakene til Fremskrittspartiet. Vi kan jo nevne noen av dem her: bygge moderne, effektive, sikre og miljøvennlige veier. Veier i seg selv er neppe miljøvennlige, det handler jo i tilfelle om hva slags biler vi skal kjøre på dem. Der har Regjeringen gått inn for Transnova og andre ting for å utvikle en mer miljøvennlig bilpark. Når Fremskrittspartiet skriver «effektivisere og optimalisere dagens jernbanenett» i sine forslag, er det jo i tilfelle bare jernbanenettet i seg selv som skal være effektivt og godt. For vi vet jo fra tidligere debatter med Fremskrittspartiet at de har foreslått å kutte opptil hele og halve delen av det som heter statlig kjøp av kollektivtransport fra NSB, noe NSB igjen har sagt vil bety at man må legge ned hele lokaltogtrafikktilbudet i Oslo. Da hjelper det jo lite at man har et effektivt og godt jernbanenett i bunnen, når man ikke har råd til å kjøre noen tog på det. Slik er det hele veien med Fremskrittspartiets gode tiltak. Man skal ha lavere avgifter som stimulerer til en raskere utskifting av bilparken. Fra 1990 til 2005 har utslippene fra bilparken økt med 25 pst. Samtidig har bilene blitt mer moderne, mer effektive og sluppet ut mindre. Det har allikevel altså blitt mer utslipp totalt sett. Mer veier, mer biler, som Fremskrittspartiet her legger opp til, vil også til slutt gi økte utslipp, hvis Fremskrittspartiet ikke greier å tenke nytt, greier å tenke på en måte å redusere biltrafikken rundt de store byene på, og også å satse på å ha vogner som kan gå på dette effektive kollektivtransportnettet, ikke bare å investere i det. Så vil jeg til slutt også si til representanten Sortevik at jeg finner det ganske interessant at et av Fremskrittspartiets forslag er å ha skatte- og avgiftslettelser som stimulerer til bruk av alternativt drivstoff. Hvorfor advarer da representanten Sortevik så sterkt mot biodrivstoff, som jo nettopp kan sies å være et alternativt drivstoff? Fremskrittspartiet har jo ikke her tatt avstand fra biodrivstoff, at det er noe de ikke vil satse på. Snarere tvert imot ønsker man å oppfordre til mer bruk av alternativt drivstoff. Alle er enige om at biodrivstoff er et alternativt drivstoff.