Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-09:
SV deler det synet som Venstre nå la fram i saken. Vi står sammen om merknader i innstillingen, og vi ønsker også å stemme imot begge ledd, men subsidiært stemme for Arbeiderpartiet og Senterpartiets forslag til annet ledd. Jeg vil gå gjennom noen av de tungtveiende innsigelsene som høringsinstansene har kommet med, for det er veldig sjelden jeg har sett en sak som har så tungtveiende innsigelser. For eksempel er flere departementer imot, bl.a. Fornyings- og administrasjonsdepartementet, som sier – helt riktig – at man ikke skal behøve å dele alle opplysninger om seg sjøl med utlendingsmyndighetene, for det er ikke relevant. Datatilsynet «frykter at loven legger til rette for ukvalifisert gjetning, med derpå dårlig opplysningskvalitet, noe som kan få alvorlige følger for den enkelte», og det er jo det som er viktig i disse sakene. Dette handler jo om veldig alvorlige ting. Det ene er om man får opphold. Det andre er hva som skjer hvis man blir sendt tilbake igjen på et helt falskt grunnlag. Her gir man nesten en slags angiverplikt til folk som har svært ulike kvalifikasjoner og ulik mulighet og kunnskap til å tolke den informasjonen de får – det er ikke tolk, og det kan være ganske tilfeldig hva det er man fanger opp og tolker. Flere av høringsinstansene påpeker også at her er det informasjon uten tolk, og at man også vil oppleve tolkninger. Foreningen for asylmottaksarbeidere viser nettopp til dette og sier: «Når enhver har rett til å rapportere, vil kvaliteten av opplysningene være preget av tilfeldigheter og basert på subjektive oppfatninger. Foreningen mener derfor at lovforslaget strider mot likebehandlingsprinsippet, som bør råde i utlendingssaker.» Jeg trodde vi var enige om at likebehandlingsprinsippet skulle råde, og at det ikke skulle være tilfeldig hvilke opplysninger som man skulle kunne legge fram. Så er det enda kraftigere innsigelser fra mange av høringsinstansene når det gjelder barn. Derfor er jeg glad for at det er lagt fram et alternativt forslag i dag. For det er klart at barn som lever i mottak, vil på en mye sterkere måte enn voksne være avhengig av å kunne stole på noen voksne, kunne betro seg til dem, fortelle tanker og kanskje også historier som det ikke er meningen at skal bringes videre til utlendingsmyndighetene. Disse barna har heller ikke den plikten, som det har vært sagt her. Av hensyn til barnas integritet og personvern bør det ikke åpnes for at opplysninger kan formidles til utlendingsmyndighetene uten samtykke. Norsk senter for menneskerettigheter mener at ved å innføre en slik opplysningsplikt som regjeringen nå foreslår, og som det ser ut til å bli flertall for, «fratas medarbeidere i mottak og omsorgssentre muligheten til å foreta en egen vurdering av barnets beste». Det er et hensyn vi er forpliktet til å ta, og som de ansatte der er forpliktet til å ta. Barneombudet mener at «det er meget betenkelig at ansatte i mottak skal ha plikt til å videreformidle informasjon tatt ut av sin sammenheng. Ansatte vil komme i en enda vanskeligere mellomposisjon, som fører til en ytterligere sammenblanding av roller som omsorgsarbeider og som en del av utlendingsmyndighetene». Dette at man skal være både omsorgsperson og kontrollør og angiver på én gang, er ikke en rettssikker situasjon for dem som skal bo på mottak. Det er viktig å få fram fakta i slike saker, men fakta må man få fram gjennom prosedyrer som sikrer rettssikkerheten og sikrer kvalitet i vurderingene av de opplysningene som kommer fram. Det man gjør nå, er å åpne for et system der det er ukvalifiserte personer som skal tolke utsagn, kanskje gitt i en fortvilet og vanskelig situasjon, som kan få avgjørende betydning i en sak som faktisk kan handle om liv og død. Det er SV imot.