Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-11-26:
Senterpartiet er med i en merknad hvor vi ber Olje- og energidepartementet vurdere – og jeg understreker «vurdere» – om det skal fastsettes strengere krav til utvinningsgrad i pågående og framtidige konsesjonsrunder. Representanten Per Rune Henriksen sa at det var prematurt. Ja, det kan hende det er prematurt, men det som står, er «vurdere». Det er da prematurt i den forstand at en tar inn over seg den nye situasjonen, ikke minst med klimautfordringene, som fører til at vi har et annet internasjonalt fokus på fornybart karbon og fornybar energi framover. Det har store konsekvenser for etterspørselen etter fossilt karbon, etter fossil energi, enten det er olje eller gass. Vi er altså i en ny virkelighet når det gjelder prisene på det fossile. Når en er i en ny virkelighet når det gjelder prisene på det fossile, vil det sjølsagt også slå over på hva som er den mest forretningsmessige og samfunnsøkonomisk klokeste utvinningsstrategien: å fokusere på å bedre utvinningsgraden eller å fortsette med et sterkt fokus på økte områder. Jeg vil si at jeg er veldig stolt av den merknaden. Den er prematur, men den er i tråd med det som er framtida. Det er veldig mange både forretningsmessige og samfunnsmessige argumenter for dette. Hvordan en skal gjøre det, er jeg den første til å innrømme er krevende. Det er krevende. Men det er jo nettopp det som er essensen i oljepolitikken, at den har vært veldig krevende. Norge har på mange måter vært nyskapende og prøvd å finne kombinasjonen av samfunnsmessige krav i forhold til foretaksøkonomisk lønnsomhet for selskapene. Det er interessant at det er et mindretall i komiteen som påpeker at verken Oljedirektoratet eller Petoro har tilstrekkelige ressurser til å følge opp den innsatsen som er nødvendig for å videreutvikle modne olje- og gassfelt med stor verdi, og at oppfølgingen ikke er effektiv nok. Jeg synes det er litt sterkt at ikke Arbeiderpartiet og Høyre er med på det. Vi sier også at det er nødvendig med en større gjennomgang av Petoros oppgaver og ressursbruk. I en slik gjennomgang må det vurderes om Petoros administrative utgifter skal flyttes «under streken» og bli en del av den samlede kontantstrømmen i SDØE, noe Petoro sjøl har tatt til orde for. For hvis en skal ha et økt fokus på det vi nå snakker om, må en gis de finansielle muskler fra dem som skal opptre på vegne av fellesskapet, slik at en kan være mer aktiv. Det er det mindretallet har lagt vekt på, for å ivareta det som er den nye virkeligheten som Norge står i, også globalt, når det gjelder pris og forutsetninger framover. Det er forutsigbarhet som gir kapasitet, i denne bransjen som i andre bransjer. Det var jo en situasjon hvor prisene gikk så høyt til værs og myndighetene var med på ferden i så stor grad at det ikke var tilstrekkelig kapasitet i bransjen. Det førte til en kostnadsspiral og en kostnadsvekst i bransjen som var ekstrem. Det står ikke her i innstillinga hvor ekstrem den var, men så langt jeg vet, var den vel oppe i nærmere 25 pst. per år over en periode på en tre–fire år. Når vi da kjenner oljesektorens etter hvert store betydning for samfunnsøkonomien og «overspill»-effekter i resten av samfunnet, er dette sterkt medvirkende til den kostnadsvekst og det kostnadsnivå vi har fått i det norske samfunn, som er helt annerledes enn hos konkurrentlandene våre, på hele området. Det ser Senterpartiet som en kjempemessig utfordring i den situasjonen vi står oppe i nå, ikke minst når flertallet her i denne salen ønsker å ha åpne grenser med hensyn til arbeidsinnvandring og det hele. Da vet representanten Per Rune Henriksen at dette er mer enn krevende. Det må i større grad være myndighetenes ansvar å legge til rette for en større forutsigbarhet som kan gi kapasitet, og at en dermed gjennom den folkevalgte styringa kan korrigere markedskreftene sånn at en får en slakere og mer jamn kurve, ikke disse store topper og fall, for det er, ikke minst for bransjen sjøl, uheldig. Når det gjelder investeringer og folk, fører det til at det blir ansatt og det blir investert, og så blir det nedbemannet og det hele. Dette er sjølsagt krevende, men det er et samfunnsmessig ansvar å prøve å legge til rette for det. Når det gjelder det som har skjedd på norsk sokkel, er det gjort utrolig mye godt arbeid. Det jeg her prøver å gå inn på, er at det gode arbeidet blir videreført i den situasjonen som vi nå er i, og at en tar den nye tida inn over seg, bruker det aktive statlige eierskapet, den aktive rollen som myndighetene har, til å sikre at en ivaretar en større grad av de utvinningsmuligheter som foreligger, som følge av stadig ny teknologi som kommer, som representanten Per Rune Henriksen på en god måte beskrev.