Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-01-15:
Jeg blir litt bekymret når jeg hører virkelighetsoppfatningen hos de rød-grønne. Det de her sier om kommuneøkonomien, tilbakevises i Regjeringens egne dokumenter, og er tilbakevist flere ganger. Utviklingen ute er bekymringsfull, og denne debatten dreier seg jo om å forholde seg til de krav som er satt, og gjøre noe med det. Jeg har snart fulgt tre barn gjennom videregående opplæring. Det har jo hendt at jeg har lurt på hva de driver med, og hvor mange dager som forsvinner til ting som ikke direkte forbindes med skolens primæroppgave som læringsarena. Aftenposten gikk faktisk rett på den problemstillingen våren 2007. De bad ni elever ved ni forskjellige videregående skoler om å loggføre timene. Resultat: I gjennomsnitt forvant 30 pst. av timene. En realfaglærer ved Bamble videregående skole hadde ført sin egen statistikk i flere år. Den dokumenterte at elevene hans fikk stadig færre timer i klasserommet. I 2006 forsvant hver fjerde time til andre ting. Dette er alarmerende, og det var bakgrunnen for Høyres Dokument nr. 8-forslag om tapt undervisningstid som vi innleverte tidlig i fjor høst, og som ligger til behandling i komiteen. Men jeg må også, dessverre, innrømme at jeg som far ikke satte meg videre inn i problemstillingen. Jeg forholdt meg til at læreplanen og kravene er der, og dermed at elevene får de timene de skal ha. Utgangspunktet i skolen er jo at staten regulerer det minimumsantallet undervisningstimer elevene skal ha, som statsråden sa. Det har gått ut i rundskriv, og det kobles opp mot det å utstede vitnemål. Det kan tilbys flere timer, men minimum er satt. Jeg tror ikke jeg er alene om å stole på at dette følges opp, men det er ingen åpenhet om det. Det legges ikke fram noen statistikk som enkelt dokumenterer overfor elever og foresatte om de får de timene som er forutsatt. Skolen har behov for noen aktivitetsdager og alternative dager, slik som idrettsdager, og dager til teaterturer eller ekskursjoner. Dette kan være dager som mer eller mindre systematisk kan knyttes til læreplanmål for et eller flere fag. Læring kan selvfølgelig foregå på mange arenaer, men det går noen grenser her. De fleste av oss oppfatter det slik at den grensen er satt ved det minimumstall som læreplanene setter. Der stopper skoleeiers frihetsgrad. De timene trengs for å skape resultater i skolen. Skoleeier er den første som burde være seg dette bevisst. Norsk Lektorlag har i brev til Kunnskapsdepartementet datert 27. november i fjor tatt opp forholdet mellom generell læreplan og læreplanene for fagene i videregående opplæring i Kunnskapsløftet. De viser til et eksempel fra Østfold der en skole planlegger et mindretilbud av timer i forhold til minstekravet på 262 timer over en treårsperiode. Det tilsvarer antall timer i to fag. Dette er altså planlagte mindretimer. Det går sjelden så godt som planlagt! Aftenpostens oppslag antydet jo det, men vi kan neppe si at det er dokumentert med et så lite utvalg. Den offentlige skolen tåler ikke tap av troverdighet her. Oppfølgingen må være like tett som om den skulle vært privat, noe representanten Anundsen var inne på. Norsk Lektorlag har i sitt brev bedt om noen svar fra statsråden. De har så langt ikke fått noen respons, og jeg vil derfor be statsråden si noe om dette i denne debatten. Aksepterer statsråden at det er nødvendig å hente timer i de forskjellige fagene for å samle dem i aktiviteter som legges inn under den generelle læreplanen? Og om han gjør det: Hvor mange timer aksepteres flyttet? Videre vil det være interessant å høre statsrådens syn på om skoleeier kan planlegge å bruke «andre» som ikke har kompetanse i et fag, til å undervise i dette faget? Et utsagn fra fylkesutdanningssjefen i Buskerud er: «At andre enn faglærer står for opplæringen er ikke det samme som å frata elevene undervisningstid. De får bare opplæring på andre arenaer!» Er dette noe han støtter? Det er ordet «planlegge» som er det sentrale i dette. Skolen må kunne improvisere, men det synes som om det er i ferd med å bre seg en aksept for at skoleeier kan planlegge et tilbud som ligger under det minimumsmål som Kunnskapsløftet og tilknyttede rundskriv pålegger dem. Da er man på tur inn i urolig farvann. Skoledebatten i Norge har nå krav, kvalitet og læring i fokus. Norsk skole kan ikke fortsette glideflukten fra kvalitet. I barneskolen skal timetallet økes, i videregående må det ikke være tvil om at man skal ha de timene som er forutsatt!