trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Mange av representantene har vært inne på dette med fri etableringsrett. Jeg mener det er ekstremt viktig at kommunene får det ansvaret. Det er fordi vi skal ha en forutsigbar drift framover. Det er kommunene som lokal barnehagemyndighet som vet hvordan man skal vurdere framtida. Når SV blir angrepet for at det står i vårt arbeidsprogram at vi ikke er for private barnehager, er det feil. Det er ikke det som står. Men vi sier at i framtida er det kanskje flere kommunale barnehager som blir etablert i de kommunene hvor vi sitter ved makta. Hvis jeg hadde vært kommunepolitiker i Oslo, vet jeg hvilke barnehager jeg hadde ønsket at kommunen skulle overta, og det gjelder alle de ungene som er rundt i leiligheter, der man har brukt smutthull i dette lovverket og etablert familiebarnehager som går på dispensasjon fra det å ha førskolelærer. Det er den type barnehager i hvert fall jeg i framtida ønsker skal bli kommunale. Men fordi vi sier at det ikke skal være fri etableringsrett framover, har jo alle de private barnehagene som nå er etablert, som har gjort en kjempejobb, og som er kvalitativt gode, en trygghet framover for at kommunen skal finansiere dem. Jeg mener at dette er kjempebra for hele sektoren, ikke minst for foreldre og barn, slik at man ikke får konkurser på grunn av at konkurransen blir for stor. Vi hadde nok av det for noen år siden, da det ikke var lukrativt å bygge barnehager i kommunene. Jeg kommer selv fra en kommune hvor SV sa ja til alle private etableringer av barnehager fordi det var så dårlig finansiering at vi visste at dette ikke gikk på sikt, og kommunen måtte ta over disse barnehagene. Nå er det mulig for private barnehager, på grunn av den gode finansieringsordninga vi har, å etablere seg fram til 2011 og få en forutsigbar drift framover. Når det gjelder makspris: Makspris har vært ekstremt viktig fordi så mange flere har hatt råd til å bruke en barnehageplass. Forutsetningen for barnehageforliket var at kommunene skulle fortsette med graderte satser og friplasser. Det er det mange kommuner som har gjort, men det er også noen kommuner som ikke har gjort det. Så til danske tilstander. Vi i komiteen var på besøk der nettopp. Grunnen til at det har gått så dårlig med private barnehager i Danmark, er jo fordi de har en nasjonal stykkprisfinansiering, som Fremskrittspartiet ønsker. Det er jo ikke det vi sier. Barnehager koster ulikt å drifte, og derfor må vi ha differensiert, likeverdig behandling.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-06-08:
Kristelig Folkeparti er opptatt av foreldrenes valgfrihet, og vi er veldig opptatt av gode barnehager og gode tilbud for alle barn. Det er ikke tvil om at de siste årene har vært preget av et viktig mål for hele Stortinget, nemlig å få til full barnehagedekning. Det er et stort prosjekt, som denne Regjeringen har hatt veldig stort fokus på. Dette prosjektet kom ikke i mål uten hjelp fra de private barnehagene. Derfor er det litt rart for oss som har jobbet med dette lenge, at man nå ser de private barnehagene nesten som en trussel, at det rett og slett kan bli et problem hvis det blir for mange barnehageplasser. Ville det ikke være veldig trist om full barnehagedekning ble et kortsiktig mål fordi de private barnehagetilbyderne trakk seg ut på grunn av den uroen som er knyttet til finansieringen av disse?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-06-08:
Det er veldig viktig å oppsummere denne debatten med å si at det er ingen partier som er imot full barnehagedekning. Det er ingen partier i denne sal som er imot høy kvalitet og en makspris. Det er flott at en er i ferd med å nå disse målene. Bekymringen som har vært uttrykt i denne debatten, har handlet om at det er skapt en usikkerhet. Vi trenger både de private og de kommunale barnehagene for å beholde både kvaliteten og mangfoldet – og full dekning. Denne debatten har handlet veldig mye om det er reell, fri etableringsrett når en ikke har sikret finansieringen. Jeg skal la det ligge og peke på et par ting som ikke har vært nevnt så mye i debatten. Det er veldig viktig for Kristelig Folkeparti at det legges til rette for at en kan få barn når en er student. Da er det viktig med et godt studentbarnehagetilbud. Kristelig Folkeparti ønsker gode rammevilkår for studentbarnehagene og ber om at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med forslag som sikrer akkurat dette. Videre er det viktig at en ser på familiebarnehagene. De er ikke omtalt i proposisjonen, men også for denne delen av sektoren er det viktig med gode rammevilkår, forutsigbarhet og likebehandling. For å sikre kvalitet i familiebarnehagene bør man etter Kristelig Folkepartis mening begrense bruken av dispensasjon fra kravene om bemanningsnorm, lokale i bebodd hjem og ikke minst pedagogisk tilsyn. Også barn i familiebarnehager skal ha et tilbud som har høy kvalitet. Til slutt: Kristelig Folkeparti ønsker at alle foreldre skal ha en mulighet – og økonomi – til å kunne sende barn i barnehagen dersom de ønsker det. Dessverre har ikke alle råd til det i dag til tross for en makspris. Kristelig Folkeparti er opptatt av at alle kommuner skal ha inntektsgradert foreldrebetaling for barnehageplasser, slik at ingen barn forhindres fra å gå i barnehagen på grunn av foreldrenes økonomiske situasjon. Det var bra med makspris, men utfordringen med makspris var at det ble mindre forskjell på de som har dårlig betalingsevne, og de som har veldig god betalingsevne. Dette kan en rette opp med å sikre gradert foreldrebetaling.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-06-08:
Venstre og SV har jo stått sammen i kampen for å få flere barnehager, så den konfliktlinjen som statsråden la fram i sitt innlegg, om at man er enten for eller mot barnehager, er vel kanskje ikke den store konfliktlinjen akkurat i dag. Konfliktlinjen akkurat i dag går jo på et ideologisk skille mellom hvorvidt man syns det er best at det er det offentlige som eier barnehager, eller om det bør være private aktører. Da er spørsmålet mitt om statsråden er enig i det som står i SVs program, at man ønsker å minske antallet private aktører i det markedet, og at man ønsker å gjøre disse om til kommunale. Eller står man for et annet syn?
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-06-08:
Det står på side 15.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-06-08:
La meg få sitere SVs program side 15. Der står det: «SV vil arbeide for at en langt større andel av barnehagene blir offentlig eid og drevet». I helga var jeg på besøk i Lier kommune. Lier har tre kommunale barnehager og 26 private barnehager. Da vil jeg stille et spørsmål til statsråden. Hvis man er driver av en privat barnehage i Lier, og statsråden har tenkt å fortsette i sin posisjon som statsråd – jeg vet at han har svart belte i å bortforklare SV-vedtak: Dette vedtaket kan vel ikke ses på noen annen måte enn at som privat barnehagedriver i Lier må en forvente at Regjeringa skal gripe inn for å få flere kommunale barnehager, og at de private må legges ned?
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-06-08:
Jeg prøver en tur til, jeg. Hvis man har tre kommunale barnehager og 23 private barnehager, og det skal bli en langt større andel offentlig eide, hvordan skal man klare å få de private til å bli kommunale uten å legge dem ned eller overta driften?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Eg meiner nettopp at det er den uroa som no er borte. Eg kjenner godt til at den uroa har vore der. Men eg går ut frå at det representanten siktar til, er den frie etableringsretten, og det som mindretalet foreslår, at det med det skal følgje ei automatisk forplikting til å finansiere nye barnehagar. På det punktet må eg berre seie at eg er heilt ueinig. Eg har òg store problem med å skjøne standpunktet. For det vil jo vere ein stor fordel for dei eksisterande private og kommunale barnehagane at det ikkje automatisk kan løysast ut nye midlar til ein barnehage, same kven, fordi ein då risikerer at ein skvisar ut eksisterande barnehagar. Det trur eg verken foreldre, barn eller tilsette i dei barnehagane vil setje pris på. Det kan heller ikkje vere slik i samfunnet at det er ein rett å få pengar til å setje i gang utbygging av f.eks. ein ny barnehage eller ein annan institusjon innanfor velferdssamfunnet. Det er jo nettopp kommunen som, i ein utbygd sektor, skal få lov til å vurdere det sjølv.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Eg la merke til at representanten Skei Grande sa frå Stortingets talarstol at SV er imot private barnehagar, og det blei hevda frå ein annan at SV er eit parti som vil forby dei. Så finn det programmet, les kor det står. Det står ikkje der.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Ja, fint – kom bort med det, for det står ikkje. Vi er derimot opptekne av at vi skal ha begge tilboda. Ein annan ting er kva for uviklingstrekk ein ser føre seg i framtida. Men det er klart og eintydig, frå SV, at vi ønskjer å ha både kommunale og private barnehagar. Derfor har vi òg sagt i Soria Moria-erklæringa at vi skal jobbe for likeverdige lønns- og arbeidsvilkår, og vi har i si tid inngått barnehageforliket som òg hadde i seg likeverdig behandling av kommunale og private barnehagar. No er vi altså i mål med ei finne ei løysing på korleis vi skal sikre det i framtida, som vil gi trygge rammer både for kommunale og private barnehagar.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Kanskje kan det skje, og det er jo nettopp derfor den enkelte kommune skal få moglegheit til sjølv å gjere vedtak om korleis strukturen når det gjeld barnehagar, i ein fullt utbygd sektor skal sjå ut. Ein har då full anledning til å finansiere dei barnehagane ein synest er riktig å ha, og å byggje ut i den storleiken på sektoren ein ønskjer. Men det er ei heilt anna sak om det skal vere slik at ein har rett til å få eit kommunalt tilskot når ein etablerer ein ny barnehage, heilt uavhengig, og gjerne i motstrid til det kanskje eit politisk fleirtal i kommunen ville ønskje. Der har eg store problem med å forstå at dei partia som vanlegvis legg stor vekt på at kommunen skal ha betydeleg innverknad og moglegheit til å styre i velferdspolitikken, no i realiteten seier at her innfører ein rettar til å motta tilskot, som gir mindre handlingsrom for den enkelte kommune til å styre sektoren, og som etter mitt syn gjer det vanskelegare å føle seg trygg på moglegheita til å tenkje langsiktig for eksisterande barnehage.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Dette var derimot ein god illustrasjon på at representanten Skei Grande må lese det som står, som ho no gjer, og ikkje seie noko heilt anna frå Stortingets talarstol, som ho gjorde i stad, der ho sa at SV var mot private barnehagar. For det er ikkje det som står i programmet. Så trur eg ho er kjend med gjennom mange år kva som står i Soria Moria-erklæringa. Det som står der, er at vi treng både kommunale og ikkje-kommunale barnehagar i Noreg, at vi skal jobbe for likeverdige forhold for dei. Ho er òg kjend med barnehageforliket, som SV har inngått for mange år sidan, bl.a. saman med Venstre. Der står det at vi skal jobbe for likeverdig behandling. No er det gjennomført. Når vi har gjennomført det, kjem vi til å stå på dei forpliktingane i det vidare, sikre ei trygg og føreseieleg finansiering både for kommunale og private barnehagar i Noreg.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Unnskyld meg. – For det første: lat oss berre rydde opp i dette først, slik at vi no ikkje snakkar om det representanten Skei Grande sa i stad at SV er imot. Så har vi rydda opp i at Soria Moria-erklæringa er krystallklar på dette, og at politikken som vi no legg fram, skal vi stå ved vidare. Så er jo det vi i dag vedtek, å overføre ansvaret for den problemstillinga til den enkelte kommune. Så då kan SV og Venstre i Lier kommune vere ueinige om det, diskutere det i kommunestyret sitt, og då vil eg tippe at SV i Lier vil gå inn for at ein i framtida skal prioritere å byggje ut det kommunale tilbodet i Lier, mens Venstre i Lier kanskje vil seie at det er viktigare å styrkje det private tilbodet. Kva veit eg? Det er jo nettopp det som ligg i overføringar i ramma til kommunane, at den enkelte kommune skal ta ansvar for å utvikle sine tilbod innanfor barnehagane. Det vi i Regjeringa no har gjort, er å sikre at vi, uavhengig av om den enkelte kommune vel å prioritere kommunal eller privat utbygging, eller begge delar, skal ha ei trygg og god finansiering innanfor heile sektoren.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
På direkte oppmoding: Eg trur læraranes robuste autoritet i den norske samfunnet toler at vi gjennomfører ein høyringsrunde på normal måte i denne saka.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Eg trur eg kan nøye meg med å seie at eg er glad for at det er eit så breitt fleirtal som står bak dei fleste lovendringsforslaga, og at eg elles synest at når det gjeld dei forslaga det elles er ueinigheit om, har regjeringspartia gjort greie for sitt syn på ein god måte.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-08:
Eg trur eg må få kome tilbake til det spørsmålet når eg har fått kikka nærare på det. Det skal eg gjere, og eg skal då melde frå om korleis vi vil følgje opp den problemstillinga.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2009-06-08:
Med vedtaket i dag er vi endelig i ferd med å realisere barnehageforliket. Barnehageforliket var historisk også fordi det uttrykte en politisk konsensus om at alle barn skulle ha mulighet til en barnehageplass. Veien hit har vært lang. Holdninger og argumenter har endret seg over tid. I en årsberetning fra Christiania kommune fra forrige århundreskifte ble formålet med barnehagene beskrevet slik: «Børneasylerne danner Tilholdssteder for Børn af den fattige Befolkning(…) hvor de under Tilsyn af dertil ansatte Damer kunne tilbringe Dagen med Leg og passende Beskjæftigelse. Asylerne have et dobbelt Formaal: dels at lette Mødrene Adgangen til å søge Arbeide udenfor Hjemmet(…) dels og hovedsagelig at vænne Børnene til Lydighet, Renlighet og Orden og afholde dem fra at tilbringe sin Tid paa Gaden.» (…) (…) Dette er lenge siden. Men det er det også når jeg tenker tilbake på min tid som politisk aktiv. Som ung feminist sloss jeg sammen med likesinnede som ville stifte familie og samtidig ha en yrkeskarriere. Vi hadde tre måneders fødselspermisjon og barnehageplasser som ble fordelt etter sosiale kriterier. Vi skrev politiske programmer og utredninger om at det samfunnsøkonomisk ville lønne seg å bygge barnehager, for også kvinner kunne da gå ut i arbeidslivet og bidra økonomisk i samfunnet. Synspunktene ble latterliggjort av de mannlige kommunestyremedlemmene, som argumenterte med hvor dyrt dette ville bli, og hvordan utgiftene ville tynge de kommunale budsjettene. I dag vet vi bedre. Utredningene våre har vist seg å holde mål. Den velferden vi i dag har, ville vi ikke hatt uten kvinner i arbeidslivet. Med kvinnekuppet ved kommunevalget i 1971 ble barnehageutbyggingen for alvor satt på dagsordenen. Men det var mange år med gode intensjoner før reell utbygging startet, noe som vi som begynte å få barn, opplevde. Sønnen min ble født i 1969. Etter tre måneders permisjon fra jobb fikk jeg plass til ham i barnehage fordi jeg samtidig sluttførte hovedoppgaven min. Stakkars, så liten han er. Har du ikke dårlig samvittighet? Det var det jeg ble møtt med når jeg leverte ham i barnehagen. Det er klart jeg hadde dårlig samvittighet, men tre måneders permisjon var det vi hadde. Etter at jeg var ferdig med studiene, mistet vi barnehageplassen. Det var mange av oss som var fortvilte og stod uten noen barnehageplass. Fine ord om flere barnehager hjalp oss ikke. Det måtte handling til. Vi okkuperte et gammelt hus. På vinteren ble det kaldt og fuktig og ikke forsvarlig å ha barn der. Fordi mange av dem som deltok i denne aksjonen, var knyttet til en og samme arbeidsplass og truet med at de ikke kunne være i arbeid lenger, fikk vi midlertidig låne noen ubenyttede lokaler. Dette varte til sønnen min begynte på skolen. Veien fra kvinnekuppet og fram til i dag har vært brolagt med mye velvilje, mange løfter og lite handling. Men de siste fire årene har vært annerledes. Det er en bragd når denne regjeringen nå kan sette sluttstrek og si at til høsten har vi full barnehagedekning. Alle barn som ønsker barnehageplass, kan få det. Det er bare å glede seg. Det er bare å gratulere.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-08:
Jeg vil takke saksordføreren for arbeidet. Jeg vil også konstatere at i denne saken er avgrunnen mellom Venstre og Fremskrittspartiet betydelig mindre enn i en tidligere sak, i stortingsmøtet i går. Jeg har bare lyst til å gi noen veldig få kommentarer. Debatten er tatt i Stortinget, så jeg har ikke tenkt å ta den på nytt. I Stortinget gav statsråden uttrykk for at det forslaget som er sendt på høring, går lenger enn det forslaget som ligger i Odelstinget til behandling. Realitetene ved dette forslaget er at det kan være iverksatt på en slik måte at lærerne, når de går til skolen til høsten, har hjemmel for å bortvise elever. Hvis man følger den prosedyren som statsråden har lagt opp til, vil dette i beste fall kunne gjennomføres fra 1. januar 2010. Siden departementets forslag går lenger enn dette, kunne det kanskje være en idé for statstråden i mellomtiden, i påvente av at Regjeringen sender en sak til Stortinget, å støtte dagens forslag, slik at lærerens autoritet ikke går et dårlig halvår i møte første del av neste skoleår. Jeg anbefaler statsråden å støtte forslaget. Så kan forslaget heller eventuelt utvides når statsråden kommer tilbake til Stortinget med en odelstingsproposisjon. Med det vil jeg ta opp forslaget i innstillingen.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-08:
Hvis en elev med minoritetsbakgrunn har behov for spesialundervisning og trenger utvidet opplæringstid, sikrer vi gjennom denne loven at man nettopp får en mulighet til en utvidet tid på inntil to år. Dette er fordi regjeringspartiene og opposisjonen i komiteen mener det er viktig at så mange som mulig klarer å fullføre videregående utdanning. Men det er én gruppe av disse elevene med minoritetsbakgrunn som trenger en utvidet mulighet, nemlig de som går på private skoler, for i dag vil ikke de ha en hjemmel for å kunne ha rett til en utvidet opplæringstid. Vil statsråden ta initiativ til at det også skal gjelde for denne gruppen elever, slik at disse elevene ikke må bytte over til en offentlig skole for å få fullført sin utdanning?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2009-03-13:
Jeg har den glede å levere inn et representantforslag fra representantene Laila Dåvøy, Bjørg Tørresdal og meg selv om å forsterke brukerrettigheter ved søknader om trygdeytelser.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-13:
På vegne av representantene Jan Tore Sanner, Torbjørn Røe Isaksen og meg selv har jeg den glede å framsette følgende representantforslag: Klarere krav – økt toleranse.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-13:
Jeg vil bare henvise til saksordførerens utmerkede innlegg og til at komiteen denne gangen har hatt en noe mindre omtale av konkrete personvernforhold i forbindelse med behandlingen av denne årsmeldingen. Dette skyldes to forhold. Det skyldes den neste saken Stortinget skal behandle, og det skyldes at vi, da vi behandlet dette, fikk innstillingen fra Personvernkommisjonen. Grunnen til at jeg tok ordet, er at det har skjedd en misforståelse i innstillingen, der det på side 4 er en merknad fra Fremskrittspartiet og Venstre som også Kristelig Folkeparti og Høyre ønsker å stå bak. Det samme gjelder forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet og Venstre, som Kristelig Folkeparti og Høyre ønsker å støtte i salen, noe som også har blitt gjort under tidligere voteringer over samme tema.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-13:
Da vi hørte den delen av representanten Reikvams innlegg som dreide seg om datalagringsdirektivet, er det en muntlig utgave av opposisjonens merknader og forslag knyttet til samme sak. Mitt spørsmål til statsråden er om hun i dag kan redegjøre for Stortinget om status for Regjeringens arbeid med datalagringsdirektivet – og når vil Stortinget eventuelt bli gjort kjent med hva som er Regjeringens konklusjon?
Bent Høie (Høyre), 2009-03-13:
I Regjeringen er statsråden ansvarlig både for en effektiv offentlig forvaltning og for personvernet. Når en da hører historien om Frahm Jensen, som fire år etter at klagen ble sendt – hun har opplevd at den først lå tre år i Helsetilsynet og så ett år i Helsedirektoratet – ikke har fått svar på en så alvorlig klage, mener statsråden at dette er en forsvarlig behandling av en sånn klage? Og hva vil statsråden gjøre for at ikke andre opplever den type saksbehandling?
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-03-13:
Personvern har vært en viktig sak for Venstre i mange år. Et sterkt personvern er avgjørende både for den enkeltes frihet og for demokratiet. Jeg er derfor glad for at en samlet komité mener at det er bekymringsfullt at personvernet er under press. På alle de områdene der det er foretatt tilsyn, viser undersøkelser at personvernet presses. En samlet komité deler Datatilsynets bekymring over en utvikling som går i retning av dårligere trygghet og liberal praksis når det gjelder innsamling og lagring av personopplysninger. Selv om Venstre er glad for at samtlige partier på Stortinget er bekymret over utviklingen, er vi ikke fornøyd, for på tross av stadig nye rapporter og undersøkelser som viser at personvernet svekkes, er det liten vilje til å iverksette politikk for å endre denne utviklingen. Samtlige av Venstres forslag om å styrke personvernet har blitt nedstemt i denne perioden. I høst fremmet jeg sammen med Odd Einar Dørum et grunnlovsforslag om respekt for privatliv og hjem og beskyttelse av personopplysninger. Bakgrunnen for forslaget er at vi mener det er viktig at bestemmelsen om personvern bringes opp på samme nivå i hierarkiet av rettsregler som bestemmelsene om ytrings- og informasjonsfrihet. Det kan bare skje gjennom grunnlovsfesting. Vi har håp om at dette forslaget vil få støtte i Stortinget. I begynnelsen av januar i år la Personvernkommisjonen fram sin utredning. Den gjennomgikk både status og utfordringer for personvernet. I Venstre har vi lest denne utredningen med stor interesse, ikke bare fordi det var Venstre som initierte arbeidet, men fordi vi synes at mange av forslagene er interessante. Vi har derfor utfordret Regjeringen til å følge opp utredningen med politiske tiltak. På helsesektoren mener vi at det første Regjeringen må gjøre, er å foreta en gjennomgang av alle eksisterende helseregistre med et fokus på personvern. Vi har derfor fremmet forslag om dette allerede nå. Det er en sak til som jeg ønsker å ta opp i forbindelse med denne årsmeldingen, og det gjelder datalagringsdirektivet. For to år siden fremmet Venstre et forslag om at Regjeringen ved en eventuell implementering av datalagringsdirektivet må sørge for at opplysninger ikke skal lagres i mer enn seks måneder. Forslaget fikk ikke støtte. Siden den gang har direktivet fått enda mer oppmerksomhet, og flere har fått øynene opp for at direktivet vil kunne få stor betydning for den grunnleggende retten til å kommunisere anonymt. Venstre mener at en implementering av dette direktivet vil gripe inn i både personvernet og ytringsfriheten. Venstre er enig i at personvern av og til må vike i kampen mot terror og organisert kriminalitet. Vi mener imidlertid at datalagringsdirektivet går altfor langt i å gripe inn i vanlige folks frihet. På denne bakgrunn fremmer vi på nytt forslag om at Regjeringen ved en implementering av datalagringsdirektivet må sørge for at opplysninger ikke skal lagres i mer enn seks måneder. Med dette tar jeg opp forslagene nr. 1 og 2 i innstillingen.
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-03-13:
I Venstre er vi glad for at Høyre har fremmet dette representantforslaget. Som jeg sa i mitt innlegg om Datatilsynets og Personvernnemndas årsmeldinger, har personvern vært en viktig sak for Venstre i mange år fordi et sterkt personvern er avgjørende for den enkeltes frihet og for demokratiet. Men Venstre mener ikke at alle forslagene vil bedre personvernet. Både forslag II og forslag III i dokumentet bygger på en tankegang om at personvernutfordringen kan løses ved å registrere enda mer informasjon om enkeltmennesker. Jeg ser at personvernet i enkelte tilfeller kan komme i konflikt med målet om mest mulig åpenhet i samfunnet, men Venstre kan ikke se at dette er tilfellet for de situasjonene forslagsstillerne her prøver å regulere gjennom registrering. Det er bakgrunnen for at Venstre ikke støtter disse forslagene. Venstre støtter heller ikke forslag VI om å etablere personvernombud. For Venstre er ordet «ombud» litt hellig. I et demokrati er det prinsipielt de folkevalgte som er borgernes ombud. Det er vår jobb å ivareta interessene til de borgerne som har stemt på oss, det er vår jobb å ivareta regionale hensyn i det distriktet vi er valgt fra, og det er vår jobb å være talsmann for de små stemmene. Derfor mener Venstre rent prinsipielt at det bare skal finnes to ombud i tillegg til de folkevalgte. Det er Sivilombudsmannen, som har en helt spesiell posisjon i den offentlige forvaltningen, og det er Barneombudet, fordi barn ikke har stemmerett. Venstre mener vi uthuler demokratiet hvis vi lager et ombud for enhver situasjon og for enhver gruppe som føler seg tråkket på. Derfor har vi fremmet et forslag om å ha en gjennomgang av og opprydding i bruken av ombud. Det er bakgrunnen for at vi ikke støtter forslag VI i dette representantforslaget. Venstre har i innstillingen støttet forslag IV, om pasientjournaler, men vi har i tillegg fremmet et forslag om samme tema. Bakgrunnen for forslaget er at det etter Venstres mening er svært viktig å bevare folks tillit til legen sin. Våre innerste og mest personlige opplysninger bør spres til så få ulike instanser og mennesker som mulig. Det er en enorm etterspørsel etter helseopplysninger fra offentlige myndigheter, fra forskere og fra kommersielle aktører. Venstre er svært bekymret for en utvikling på helseområdet hvor det er vanskelig for den enkelte selv å ha oversikt over hvordan helseopplysninger blir brukt og lagret. Venstre fremmet derfor et forslag for et par år siden om å innføre et forbud mot bruk av opplysninger i pasientjournaler til kommersielle aktører som f.eks. forsikringsselskaper. Etter at Venstre fremmet dette forslaget, har forsikringsavtaleloven blitt endret for å regulere forholdet mellom en forsikringssøker og et selskap, når forsikring blir nektet eller tilbudt til en særlig høy premie. Vi støttet denne endringen, men mener fortsatt at kommersielle aktører ikke bør ha adgang til våre pasientjournaler. Vi ønsker derfor å fremme forslaget på nytt, og jeg tar med dette opp Venstres forslag.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
De rød-grønne partiene vil uttrykke tilfredshet med at vi har et datatilsyn som er oppgående, aktivt og ikke minst uavhengig. De ansatte i Datatilsynet står fram med en integritet som gjør at de blir tatt på alvor i den politiske debatten. Datatilsynet har greid dette i en tid da spørsmål som gjelder personvernet, ikke er blant dem som står høyest på den politiske dagsordenen. Vi vil også uttrykke tilfredshet med de prioriteringer som Datatilsynet har gjort de siste årene, nemlig å legge større vekt på tilsyn. Det er en stor utfordring, og det er nødvendig å øke og styrke tilsynet med virksomheters bruk av data og hvorledes de lagrer data. Det arbeidet Datatilsynet gjør på dette området, er viktig. Datatilsynet understreker i sin melding at personvernet er under stadig press. På alle de områder Datatilsynet har vært inne og ført tilsyn, påviser og dokumenterer de at personvernet er under sterkt press, og de påviser tre områder hvor det er et sterkt press. For det første er personvernet under press med utgangspunkt i det vi kan kalle en klassisk orwellsk situasjon: Storebror ser deg. Det er utfordrende, og vi kan godt kalle det Kafkas verden, der opplysninger og informasjon blir brukt bevisst i en maktutøvelse. Det er helt avgjørende at vi klarer å stoppe dette presset og en utvikling der data blir brukt på en slik måte. Det andre Datatilsynet påpeker, er det de kaller en omsorgsovervåking. I det bestes tjeneste innenfor utdanning, helse eller hva det måtte være, er vi så ivrige etter å hjelpe og støtte at datainformasjon kan bli misbrukt og personvernet være truet. Og for det tredje er det det de kaller effektivisering. I vår effektiviseringstid kan vi bli så ivrige etter å effektivisere at mennesket står i veien for effektiviseringen, altså at personvernet kan være truet som en konsekvens av det. Det er viktig at Datatilsynet fortsetter tilsynet for å hindre at datainformasjon blir misbrukt. Jeg kan godt legge til et fjerde område hvor det er helt åpenbart at personvernet er truet. Det er det jeg vil kalle frykt for terrorisme. På mange områder ser vi – og vi kan bruke datalagringsdirektivet som et eksempel på det – en sterk og klar tendens til at personvernet i saker som gjelder frykt for terror, må vike. Jeg registrerte hva Venstres talskvinne sa. Jeg synes vi skal være veldig på vakt for å bruke frykt for terror slik at det virker truende for personvernet. På disse tre områdene – og jeg legger til et fjerde – er det viktig at vi alle sammen er på vakt, og at vi alle sammen holder i gang en levende debatt omkring disse forholdene. Datalagringsdirektivet skal behandles senere. Jeg har allerede nå behov for å uttrykke bekymring for dette direktivet. Det kan – og som Datatilsynet selv understreker – være en trussel mot personvernet. Her skal en lagre all elektronisk informasjon, og denne informasjonen skal kunne lagres i opptil et år. Jeg vil allerede nå signalisere at vi bør vurdere å si at dette ikke skal implementeres i norsk rett, nettopp fordi det etter min oppfatning kan bli en alvorlig trussel mot personvernet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
Det er heilt rett, som representanten Starheim seier, at personvernet er under press. Det har mykje å gjere med ei teknologisk utvikling der vi får nye tilbod på nett, bl.a. sosiale tilbod med all verdas såkalla Web 2.0-applikasjonar, som Facebook og YouTube, der folk legg ut altfor mykje – vil eg seie – informasjon både om seg sjølve og kanskje om sin arbeidsgivar, utan å vere klåre over det, informasjon som kan misbrukast av andre. Det har vi sett, og det har folk etter kvart vorte klåre over, fordi vi har køyrt gode informasjonskampanjar, ikkje minst «Du bestemmer»-kampanjen, som eg sa. Når det gjeld om offentleg sektor er verre enn privat, veit vi vel eigentleg ikkje mykje om det. Eg vil iallfall ikkje her og no gå god for den utsegna frå representanten Starheim. Men det er heilt opplagt at vi i alle saker prøver å vise ansvaret som kvar enkelt offentleg verksemd har. Det handlar mykje om bevisstheit. Vi ser at når ein del av kommunane bryt lova, handlar det rett og slett om at dei utan å tenkje seg om legg ut opplysningar som skulle ha vore sletta. Vi må ikkje minst tenkje førebyggjande personvern, som eg sa, når vi utgreier nye tiltak. Det er veldig viktig.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
Som representanten Høie vel er kjend med, valde samferdsleministeren, som har det konstitusjonelle ansvaret for behandlinga av datalagringsdirektivet i Regjeringa, å avvente behandlinga av den saka som Irland hadde reist for EF-domstolen. Ein fekk svar den 10. februar 2009. Irland fekk ikkje medhald – dessverre, kan representanten Høie og representanten Reikvam seie. Det betyr at Regjeringa no må vurdere direktivet nasjonalt, ta stilling til om det er EØS-relevant og akseptabelt for oss. Det arbeidet er Samferdselsdepartementet i gang med. Utover det har ikkje eg nokon tilbakemeldingar til Stortinget i dag om kva tid den vurderinga er ferdig. Det er det samferdsleministeren som har eit ansvar for.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
Eg deler sjølvsagt ikkje representanten Starheim si vurdering, at lite vert gjort. Tvert imot har denne regjeringa verkeleg sett personvern på dagsordenen, både gjennom den generelle styrkinga av Datatilsynet og ikkje minst fordi vi har valt å gi midlar til ei utoverretta verksemd. Vi treng at folk fyrst og fremst vert informerte om moglegheitene for å misbruke eigne personopplysningar eller andre sine gjennom det som skjer på Internett, og om det ansvaret som kvar enkelt i både private og offentlege verksemder har i forhold til mine og representanten Starheim sine personvernrettar. Så har vi òg styrkt lovverket. Datatilsynet har no fått anledning til å skrive ut gebyr ved brot på lova. Det vil sjølvsagt vere med og forsterke det som ligg i lova, og det som er misbruk av lova, knytt til både offentlege og private verksemder som ikkje følgjer lova. Men fyrst og fremst er det viktig med informasjon, sånn at ein vert klår over det ansvaret ein har. Det er viktig.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
Som representanten Høie meiner eg sjølvsagt at det er heilt uakseptabelt. Vi har saksbehandlingsreglar i staten, og dei skal følgjast. Det gjeld òg klagebehandling. Nettopp for at klagebehandlinga skal verte opplevd som reell, er det viktig at ein følgjer dei saksbehandlingsreglane som gjeld i klagesaker. Det er jo ein forferdeleg viktig del av rettsinstituttet, rettsstaten Noreg. Eg kjenner ikkje til historia, men, som sagt, eg meiner det er like uakseptabelt som det representanten Høie gjer. Her bør ein sørgje for at vedkomande kvinne får svar så raskt som mogleg. Når det er sagt, er det viktigaste at ein går inn og faktisk gjer noko med regelverket som hindrar og avgrensar nettopp det innsynet som desse ulike etatane, jf. representanten Høie si historie, har bedt om. Der har eg vist til i innlegget mitt at vi no har endra lover på helseområdet og det som har med forsikring å gjere, sånn at ein ikkje har denne låvedøra av rett til innsyn, men får ein heilt spesifikk rett til innsyn når det er saklege grunnar for det. Det er kanskje det viktigaste.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
Som representanten Tørresdal riktig seier: Ja, det er heilt rett at Regjeringa lyttar til desse gode forslaga. Dei går alle på dei områda vi bad Personvernkommisjonen sjå spesielt på, nemleg barn og unge, justisområdet, samferdsleområdet som det tredje og helse som det fjerde. Då vi la fram innstillinga frå Personvernkommisjonen, var det nettopp desse områda som var vektlagde gjennom innlegga på pressekonferansen. Så ja, dette går inn i den oppfølginga som vi skal gjere vidare. Så er det òg rett, som representanten Tørresdal seier, at barn og unge er spesielt utsett. Dei er veldig gode brukarar av digitale media, men dei har i mindre grad enn oss vaksne fått utvikla den digitale dømekrafta, altså det å kunne sjå konsekvensane av sine eigne handlingar – der og då gjerne impulshandlingar, men dei får konsekvensar fram i tid. Difor seier eg at vi vaksne må ta eit ansvar for å lære ungane digital dømekraft. Det ligg på skule, sjølvsagt, å gjere det, det ligg på dei vaksne i barnehagane, men det ligg òg på oss som foreldre å gjere det. Når det gjeld saka om skattelistene, er Personvernkommisjonen delt på det området. Der er den offentlege debatten rundt utviklinga i Forskjells-Noreg vekta mot uheldige konsekvensar av forslaget. Men vi står bak ynsket om ei offentleggjering at skattelistene.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-03-13:
Framstegspartiet registrerer at tilsynet i si årsmelding frå 2007 skriv at personvernet er under press på alle område der det er føreteke tilsyn. Dette er ikkje noko nytt frå tilsynet si side. Dette har stort sett vore deira kommentar kvart einaste år vi har behandla tilsynet si årsmelding. Når ein då registrerer at det kanskje er det offentlege som er den største brytaren av desse forskriftene og reglane, så vil eg spørje statsråden: Kva vil statsråden gjere for å betre det offentlege sitt forhold til personvern?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-03-13:
Eg vil igjen vise til tilsynet si årsmelding for 2007, der dei skriv at personvernet er under press på nær sagt alle område der det er gjennomført tilsyn. Dette meiner eg å hugse har vore gjennomgåande kommentarar frå tilsynet kvart år i denne perioden, noko som betyr at lite vert gjort av styrande myndigheiter for å rette opp i dette. Eg viser også til vår merknad i den førre saka, der vi påpeikte at personvernet har fått dårlegare vilkår under den noverande regjeringa. Mitt spørsmål til statsråden er då følgjande: Vil statsråden vurdere om det bør innførast strengare sanksjonsformer i samband med brot på forskrifter og regelverk?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-03-13:
Kristelig Folkeparti har tillit til at Regjeringen lytter til disse gode forslagene fra Høyre, støttet av opposisjonen, nettopp fordi vi har en statsråd som sier det er nødvendig å konkretisere lovverket for å verne folk mot den enorme teknologiutviklingen og muligheten som ligger i den til å gjøre oss enda mer sårbare. Statsråden sa i sitt innlegg at hun var spesielt opptatt av barn og unge. Vi vet at de behersker denne teknologien og benytter denne teknologien, og de vet om veldig mange måter å komme inn på. Nettopp derfor er det Kristelig Folkeparti stiller spørsmål ved om en ikke ser barn og unge også i lys av at de driver og måler hverandres inntekter. Dette med fattige og rike familier gjør enkelte barn mye mer sårbare enn andre fordi det ute på nettet ligger informasjon om at familien ligger langt under gjennomsnittlig inntektsnivå. Ser statsråden at det av hensyn til barn og unge ikke er nødvendig at denne informasjonen ligger ute, tilgjengelig for alle?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-13:
Flere har rost Høyre for deres forslag knyttet opp mot personvern, og det vil jeg også gjøre. Det er ikke lenge siden det ble avgitt en offentlig utredning om personvern i det digitale samfunn, Individ og integritet, NOU 2009: 1. For tiden er det en sak ute på høring som i aller høyeste grad vil kunne berøre personvernet, nemlig etablering av et nasjonalt hjerte- og karregister. Jeg registrerer at Datatilsynet den 10. mars har kommet med sin høringsuttalelse, der de i forbindelse med en mulig etablering av et hjerte- og karregister påpeker at man ikke kan se hvert register for seg, men at man må se registrene under ett og derfor ha en prinsipiell tilnærming til den type etablering. Jeg registrerer også at Datatilsynet i sin uttalelse skriver: «Ved motstrid mellom personvernet til den enkelte pasient og forskningens interesser, skal det svært tungtveiende argumenter til for at personvernet til enkeltindividet skal vike.» Vi vet at det i dag er teknisk fullt ut mulig å anonymisere den type registre vi her snakker om, altså et helseregister som skal innbefatte store deler av befolkningen, og der man skal kunne registrere hjerte- og karsykdommer. Jeg må si at det Datatilsynet har av innvendinger til en personidentifiserbar database som man heller ikke skal ha reservasjon i forhold til, er en type innvendinger vi i SV i veldig stor grad tar på alvor. Det har jo tidvis vært framstilt som om det å ha en flertallsregjering betyr at opposisjonens engasjement ikke spiller noen rolle for sluttresultatet, men dette er jo nettopp en sak der man gjennom bred debatt i det offentlige rom, og i en debatt med alle partier på Stortinget skal lande på standpunkter som står seg over tid og som ikke endres avhengig av skiftende regjeringer. Jeg må si at noe av det som gleder meg mest, er å se hvordan opposisjonen synes å ha en samlet prinsipiell tilnærming til personvernspørsmål som er bærekraftig over tid. Det er en oppfatning SV over tid også har delt. Derfor ser jeg fram til den offentlige debatten i kjølvannet av den type høringsuttalelser som Datatilsynet har kommet med, slik at når og hvis det etableres et helseregister for hjerte- og karsykdommer, er det et register som også kan forsvares ut fra rene personvernhensyn, slik at befolkningen ikke skal ha noen som helst grunn til å frykte at svært personsensitive opplysninger kommer på avveie.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-13:
Jeg stemte feil. Jeg skulle ha stemt imot.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-18:
I dag blir Lagtinget nedlagt. Det er lenge siden det hadde noen meningsfull funksjon. Arven fra Lagtinget derimot – kvalitetskontroll og mindretallsvern – er like viktig nå som tidligere. I sin bok «Senatet som aldri vart», skriver Morten Søberg om hvor lagtinget kommer fra. Jo, lenge før 1814 – i gammelnorsk rett – var lagtinget et sendemannsting for et helt lagdømme. Den gang var lagtinget den høyeste doms- og lovgivningsinstansen for lagdømmet. Alt dette visste de meget vel på Eidsvoll. Der ønsket derimot Adler og Falsen aller helst et «overhus» etter amerikansk mønster: et norsk senat med mange og viktige likhetstrekk med den amerikanske varianten. Blant annet gikk Adler og Falsen inn for at de norske senatorene skulle sitte i seks år om gangen – mot toårige perioder for odelstingsrepresentantene. Slik gikk det ikke. Likevel: Lagtinget var tiltenkt en funksjon der vern av mindretall og kvalitetskontroll av lovarbeidet stod sentralt, og gjennom funksjonen som domstol i riksrettssaker var det selve manifestasjonen av folkevalgt myndighet som den høyeste, innehaveren av det siste ordet: et folkevalgt overhus. På sitt beste har Lagtinget medvirket til bedre lover. Lagtinget har gitt et mindretall på Stortinget rett og plikt til å kvalitetssikre selve grunnlaget for et fritt og sivilisert samfunn, som med lov skal «byggjast, og ikkje med ulov øydast». Ikke minst i en tid med flertallsregjering, og innenfor et system der et alminnelig flertall på Stortinget legger føringer for hvordan Grunnloven er å forstå, er det grunn til å stoppe opp ved begrepene maktfordeling og mindretallsvern. Vår grunnlov hviler tungt på disse prinsippene, og ikke uten grunn. Uten ukrenkelige individuelle rettigheter og statsmakter som balanserer ut flertallets makt, reduserer vi vår mulighet til å leve frie liv. Stortingets fremste oppgave er å være en sterk statsmakt og forsvare borgernes rettigheter og mulighet til å leve frie liv, vernet mot overgrep og maktmisbruk. Da må Stortinget være like sterkt, like uavhengig som Lagtinget en gang var ment å bli. Det er vår oppgave å verne om institusjonene og utvikle dem videre, i tråd med «tida og tilhøva» som det så vakkert står i fjelloven. Den levende arven etter Lagtinget må være en stadig påminnelse om nettopp dette.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-02-24:
Med jevne mellomrom reiser Fremskrittspartiet forslaget om å fjerne åpningstidsbestemmelsene. I det forslaget som behandles i dag, er fokuset spesielt på den såkalte Brustad-bua. Det foreslås ikke bare å fjerne Brustad-bua, men å tillate butikker å holde åpent på alle helligdager og søndager – heller ingen begrensninger i åpningstiden på jul-, påske- og pinseaften. Så sent som i 2003 ble dagens åpningstidsbestemmelser vedtatt i Stortinget. Den gangen var det Bondevik II-regjeringa som foreslo dette. Flertallet i Stortinget vektla den gang at det var viktig å sette grenser for kommersiell aktivitet på helligdager, og at det derfor som en hovedregel skulle holdes stengt på søndager. Flertallet i komiteen kan ikke se at dette behovet har endret seg noe særlig de siste fem–seks årene. Vi kan heller ikke se at det har vært store problemer med å håndheve regelverket. Fremskrittspartiet gjør i sine merknader og i sitt forslag et ganske stort nummer av at det her er masse byråkrati for å håndheve regelverket. Dette er direkte feil. Det brukes lite ressurser på å håndheve dette regleverket. Med unntak av noen problemer med hagesentrene, er varehandelen særdeles lovlydig og følger regelverket til punkt og prikke. Regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti er i denne innstillingen opptatt av å beholde søndagen som en annerledes dag. Det kommersielle presset på forbrukerne er stadig økende, og vi mener derfor at det er viktig å skåne forbrukerne for kjøpepress også på søndager. Fremskrittspartiet prøver å ufarliggjøre forslaget sitt med å si at sannsynligheten for at mange av aktørene vil utvide åpningstidene ytterligere, er liten. De siste års problemer med hagesentrene er et bevis for at dersom en aktør begynner å holde åpent, føler de andre seg presset til å følge etter av konkurransehensyn. Ergo: Sannsynligheten for at kjøpesentre i befolkningstette strøk vil holde åpnet på søndager, er stor. Regjeringspartiene er opptatt av at flest mulig arbeidstakere skal få fri på søndager, og støtter fagbevegelsens krav. Dessuten er vi, i likhet med Kristelig Folkeparti og Kirken, opptatt av at søndager bør være en annerledes dag – en dag hvor folk kan få mulighet til å bruke tida si sammen med familien og dyrke sine felles fritidsinteresser. Jeg har de siste dagene registrert at Fremskrittspartiet har reist en debatt om snikislamisering av det norske samfunnet. Dersom Fremskrittspartiet har et ekte engasjement for både norske og kristne verdier, burde de trukket tilbake dette forslaget som vil gjøre søndager til en hvilken som helst shoppingdag.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-24:
Både statsrådens og Gunn Karin Gjuls innlegg kunne man tolke dit hen at det var et kristent verdivalg at man skulle ha egne åpningstidsbestemmelser for søndager. Jeg synes det blir relativt pinlig og meningsløst når man trekker frem en slik type argumentasjon. Jeg har vanskelig for å se at det er spesielt mye mer kristent å handle i en butikk som er under 99 m2 enn det er å handle i en som er større enn 99 m2 – dette kommer altså på samme dag som og i og for seg bare noen minutter etter at Arbeiderpartiet har stått i spissen for å ta de kristne verdiene vekk fra NRK-plakaten. Så her er det en viss hulhet. En annen ting jeg registrerte i statsrådens innlegg, var at han truet dem som bryter disse «viktige» lovene, med politiet. Jeg synes det er en interessant prioritering om det er slik at vi skal sende politiet ut for å sjekke vareutvalget på hagesentrene på søndager når de ikke har tid til å ta seg av volds-, vinnings- og narkotikaforbrytelser. Det sier litt om prioriteringene. Det var egentlig representanten Hareide som fikk meg til å tegne meg igjen. Jeg registrerte at innlegget hans like gjerne kunne vært holdt for 10–15 år siden. Påstanden var at dette ville føre til at alle butikker ville være åpne hele tiden – 17. mai, søndager osv. – akkurat det samme man sa på 1980- og 1990-tallet. Da sa man at det kom til å være bilbutikker som ville være åpne kl. 3 om natten, kjøpesentrene kom til å være åpne hele døgnet. Man bommet helt og holdent – 100 pst.! Så var det en liten setning i representanten Hareides innlegg som han selv kanskje burde streket under, og det er at det er svært få som ønsker å handle på disse tidene. Ja, det er helt riktig. Og da er det ikke noe behov for at vi som politikere skal gå inn og overstyre det. Ellers registrerer jeg at Kristelig Folkepartis store frykt er at hagesentrene holder åpent når folk faktisk har tid til å jobbe i hagen – på søndager. Jeg må stille spørsmålet: Hva er det som er grunnen til Kristelig Folkepartis forfølgelse av hagesentrene? Er det slik at den eneste aktiviteten Kristelig Folkeparti vil tillate på en søndag, er kirkegang, så er det veldig greit. Da får man si det, men det er faktisk en del av oss som bruker søndagen ute i frisk luft, bl.a. til å hygge oss i vår egen hage og holde den ved like.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2009-02-24:
Kristeleg Folkeparti er veldig glad for at representanten Ulf Erik Knudsen driv eit godt hagearbeid på søndagen. Det må han gjerne fortsetje med. Men noko av det som har vore hovudpoenget for Kristeleg Folkeparti, er å seie at me ikkje trur at eit fullt frislepp på dette området er riktig. Dei siste månadene har tydelegare enn nokon gong fortalt oss at det er behov for å styre marknaden. Det er det innanfor finanssektoren, og det trur vi òg det er innanfor dette området. Så tok representanten Ulf Erik Knudsen òg opp i sitt innlegg det om folk ønskjer å handle på dette tidspunktet. Mitt poeng var at eg trur ikkje at folk ønskjer at me skal ha det slik at søndagen blir som alle andre dagar. Me har erfaringar frå andre land som har opna for full shopping og fullt kommersielt press på søndagen. Me ser at da følgjer folk etter. Så det er behov her for å styre marknaden. Det har erfaringane frå andre land vist – og det er det Kristeleg Folkeparti meiner i denne saka.