Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-02-12:
Abortloven har i dag regler som skal balansere hensynet til den gravide kvinnen på den ene siden og hensynet til fosteret på den andre. Før utgangen av svangerskapets 12. uke veier hensynet til kvinnen tyngst. Da bestemmer hun selv om svangerskapet skal avbrytes. Utover i svangerskapet vektlegges hensynet til fosterets rettsvern stadig tyngre. Etter 12. uke er det abortnemndene som avgjør om et svangerskap kan avbrytes. Er svangerskapet kommet så langt at det har passert 18 uker, skal det særlig tungtveiende grunner til for at nemndene kan tillate svangerskapsavbrudd. Dersom det er grunn til å tro at fosteret er levedyktig, kan avbrudd bare gjennomføres dersom det er overhengende fare for den gravide kvinnens liv eller helse. Et foster regnes som levedyktig dersom det er i stand til å overleve utenfor mors liv på den tid avbruddet finner sted. I den vurderingen skal en ta hensyn til de muligheter som finnes for behandling etter en eventuell forløsning. For å unngå at levedyktige fostre aborteres foreslår Kristelig Folkeparti at svangerskapsavbrudd etter 18. svangerskapsuke bare skal være tillatt dersom det er overhengende fare for kvinnens liv eller helse eller fosteret har en tilstand som er uforenlig med liv. Jeg kan ikke støtte dette forslaget. Etter min mening er det ikke nødvendig å endre loven for å ivareta fostres rettsvern. Men det er viktig at dagens abortregelverk overholdes, og at fosterets økende rettsvern i takt med svangerskapets lengde respekteres. Abort av levedyktige fostre skal ikke forekomme med mindre svangerskapet utgjør en overhengende fare for den gravides liv og helse. Derfor er også jeg glad for at Helsedirektoratet har presisert at et foster normalt skal regnes som levedyktig etter 22 fullgåtte svangerskapsuker, og at unntak bare kan gjøres dersom fosteret etter en konkret vurdering likevel vurderes ikke å være levedyktig. Det kan f.eks. være fordi det har skader som er uforenlige med liv. Jeg er enig i denne tolkningen. Jeg ser nå fram til å få rapporten fra ekspertgruppen som gjennomgår dagens regelverk for senaborter og abortnemndenes praksis. De skal bl.a. vurdere om det er behov for flere presiserende tolkninger av regelverket, og om saksbehandlingen i primær- og klagenemnda kan forbedres. I sitt arbeid må ekspertgruppen legge vekt på kvinnens behov for en god og trygg behandling av sin abortsak, og også på fosterets økende rettsvern i takt med svangerskapets lengde. Ekspertgruppen har bedt om og fått utsatt frist for å levere sin rapport – ikke mye, men til 8. april 2013. La meg også kommentere Kristelig Folkepartis og Høyres forslag om å fjerne skade hos fosteret som henholdsvis indikasjon og selvstendig indikasjon for svangerskapsavbrudd etter utgangen av 12. svangerskapsuke. I dag har kvinner rett til å få utført abort mellom 12. og 18. svangerskapsuke dersom det er stor fare for at barnet kan få alvorlig sykdom. Dette er i praksis definert til å omfatte f.eks. store misdannelser i hjertet, ryggmargsbrokk, skader fordi mor f.eks. har brukt epilepsimedisin i begynnelsen av graviditeten, eller alvorlige kromosomavvik, som f.eks. Downs syndrom. Jeg mener det er viktig å ha respekt for kvinner som har fått vite at fosteret de bærer på, har en slik alvorlig sykdom, og som derfor etter grundige overveielser kommer til at de ikke ønsker å fullføre svangerskapet. Jeg tror ikke det er en lett beslutning å ta – å søke om abort i disse tilfellene. Jeg ønsker ikke å legge stein til byrden for disse kvinnene ved å tvinge dem til å måtte overbevise abortnemndene om at de er i en vanskelig livssituasjon, eller at det vil være en urimelig belastning for deres helse å føde barnet. Dersom skade hos fosteret fjernes som selvstendig grunnlag for abort etter utgangen av 12. svangerskapsuke, mener jeg at kvinnene må gjøre nettopp det. Kvinner med alminnelig god psykisk og fysisk helse, som er i en stabil og god livssituasjon, vil etter dette forslaget ikke kunne få abort på grunn av skader hos fosteret. Jeg mener at alvorlig skade hos fosteret skal opprettholdes som et selvstendig grunnlag for å innvilge abort mellom 12. og 18. svangerskapsuke.