Svein Harberg (Høyre), 2013-12-10:
Jeg var en stund glad da jeg så at det kom opp 10 minutters taletid – for jeg kunne i grunnen ha brukt den veldig konstruktivt, tror jeg. Men vi skal over på et nytt og viktig politikkområde – og det er en minst like viktig debatt for vår komité. Først vil jeg gjerne gjenta min takk til komiteens medlemmer for fleksibilitet og konstruktivt samarbeid, som har gjort det mulig å få på plass en innstilling som jeg tror ivaretar alle partiene i komiteen på en god måte. Det er ingen tvil om at familiepolitikken er et utfordrende og krevende politikkområde. Jeg må si at spesielt i møte med barn og unge som har utfordringer, og som trenger hjelp fra samfunnet for å kunne få nye muligheter, er det lett å kjenne fortvilelse over at en ikke får satt i gang tiltak som treffer målgruppene fort nok. Det er spesielt vondt å se at mange ikke får god nok tilgang til den hjelpen de skulle hatt. Det er derfor regjeringens viktigste oppgave å tette hullene i det sosiale sikkerhetsnettet omkring barn og unge som trenger en håndsrekning fra samfunnet i en tøff og utfordrende hverdag. Det er ikke alltid lett å prioritere mellom flere gode formål, men en handlingskraftig regjering må likevel ta noen slike valg. Høyre støtter regjeringen i å prioritere innsatsen på de tiltak som vi allerede vet virker, og som kan gi hjelp til flere nå. Vi er utålmodige på dette feltet, og vil gjerne gjøre mange ting, men med det grunnlaget vi hadde for vårt budsjettarbeid denne gangen, var omprioritering til strakstiltak helt nødvendig. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet er uenig i våre prioriteringer og beskylder oss for kutt. For det første kan det vanskelig kalles kutt når det gjøres endringer sammenlignet med noe som aldri har vært vedtatt, og for det andre er det verd å merke seg at flertallet av folket for bare noen måneder siden klart har uttrykt at de ønsket seg en ny regjering, og dermed nye og andre prioriteringer. Budsjettene i de kommende årene vil inneholde enda flere klare prioriteringer og målrettede satsinger på tiltak der vi vet at innsatsen virker. At det ikke har vært et system for systematisk innhenting av fakta som viser omfang, behov og resultater av virkemidler, er en underlig historie i seg selv. Vi registrerer at Stoltenberg-regjeringen på vei ut av regjeringskontorene ville sette i gang dette, men ville f.eks. ikke finansiere allerede fra starten av de tiltak alle er enige om at vil gi direkte og god effekt overfor målgruppen. Dette har regjeringen rettet opp i. En tydelig styrking av ressursene omkring barna i barnevernet og en direkte innsats på 20 mill. kr for å legge til rette for at flere av disse barna får et individuelt skoletilbud slik at de greier å gjennomføre skole og opplever læring og mestring, noe som åpner dører ut av den vanskelige situasjonen de er i. Det må bli slutt på at en plass i barnevernet gir deg tilknytning til det offentlige hjelpeapparatet resten av livet. En vanskelig start må følges opp med en ekstra innsats som gir den enkelte muligheter mest mulig lik de mulighetene andre barn og unge har. Vi har mange gode medhjelpere i denne kampen. Det er et imponerende engasjement og en overveldende personlig innsats fra mange enkeltmennesker som gjør at vi er optimistiske. Som tidligere ordfører har jeg sett hvilken innsats de ansatte i kommunen gjorde for å hjelpe. Jeg vet at det er slik rundt om i kommunene, og de skal ha stor takk. Medmenneskelighet kan ikke vedtas, det må utøves av de ansatte, men vi skal selvsagt kontinuerlig ha øye for forbedringer i rammebetingelsene. Det er imidlertid en stor gruppe mennesker som er ansatt i privat sektor, som gir oss tilbakemelding om at de ikke føler seg like verdsatt, og som ikke føler den nødvendige trygghet for sine arbeidsplasser. For denne regjeringen vil det være en klar målsetting å ta i bruk alle gode krefter, uavhengig av arbeidsgivertilknytning, offentlig eller private og ideelle. Det er kvaliteten på tilbudet og tilgjengeligheten for den enkelte bruker, som skal avgjøre bruken. Også innen familiepolitikken behandler vi i dag et budsjett som tydeliggjør politiske skillelinjer. Det er både naturlig, viktig og antagelig ikke veldig overraskende at regjeringen sammen med samarbeidspartiene prioriterer ordninger som bygger opp under den enkelte families valgfrihet. Vi har en grunnleggende tillit til at den enkelte familie kan gjøre gode valg for seg selv. Tilliten til enkeltmennesker og familier er så sentral hos oss at det virkelig gjør vondt – hos meg selv og på vegne av de mange familier som har valgt å benytte seg av kontantstøtten – når Jens Stoltenberg sier: Vi kan ikke premiere dem som har valgt feil. En slik holdning til familier som velger en tilgjengelig, offentlig løsning, er ganske arrogant. Uttalelsen forteller samtidig om et parti som mener de har den riktige løsningen. Den må alle følge, og alle andre tar feil. Regjeringen og flertallet på Stortinget kommer ikke til å arbeide på den måten. Vi kommer til å fortsette å ha tro på og tillit til at våre innbyggere kan gjøre gode valg på egenhånd. Vi kommer til å legge til rette for fleksibilitet og gode løsninger både for den enkelte bruker og for de kommunene som skal bidra i tilretteleggingen for brukerne, innbyggerne sine. Nettopp denne tanken ligger til grunn for at vi heller ikke har valgt å pålegge kommunene to barnehageopptak i året. Vi har selvsagt registrert at Stoltenberg-regjeringen på vei ut av regjeringskontorene foreslo en startbevilgning til to opptak. Ordningen er på ingen måte fullfinansiert, og en runde med kommunene forteller at dette ikke nødvendigvis er den løsningen som gir den rette fleksibiliteten i deres kommune. Høyre har vært tydelige på at vi vil ha en ordning med fleksibelt opptak, og dette er et arbeid vi vil følge opp. På gjentatte spørsmål har også flere statsråder tydelig svart at dette vil bli fulgt opp. Representanter fra opposisjonen, som har lovet en slik ordning i valg etter valg, og ikke levert, er nå veldig sjokkert over at dette ikke er på plass i løpet av to måneder med ny regjering. Det er ikke vi. Å pålegge kommunene to opptak som de ikke er klare for å levere, er ikke en fleksibel løsning. En forutsigbar og god fleksibel løsning tar det mer enn to måneder å etablere siden ingenting er gjort på forhånd. Regjeringen har også her gjort viktige prioriteringer. Først prioriterer vi kompetanse og kvalitet, tydelig levert i budsjettet. Kostnadene for foreldre med barn i barnehage justeres kun for pris- og lønnsvekst, og det satses ekstra på ledelse og kompetanse omkring barna. Det er en god og viktig prioritering. Til slutt vil jeg bare igjen minne om at det viktigste regjeringen og vi på Stortinget nå kan gjøre, er å tette hullene i det sosiale nettverket, det nettverket som skal gi trygghet og hjelp til dem som trenger det mest. Det skal vi gjøre ved å øke innsatsen og ved å ta alle gode krefter i bruk. Når vi kan se på resultatet at vi har hjulpet flere gjennom og ut av utfordringene, har vi alle vunnet en stor seier. Det arbeidet håper jeg vi kan stå sammen om.