Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
Budsjettdebatten og budsjettarbeidet viser at det nå utvikler seg en situasjon når det gjelder noen viktige tema knyttet til utdanningspolitikken, som bekymrer Senterpartiet ganske mye. Det ene er det faktum at man over natta innfører en lærernorm som ikke er utredet, og der vi ikke kjenner verken utformingen eller konsekvensene av normen. Alle ønsker økt lærertetthet, men det er mange måter å oppnå det på. Og når vi ser de sterke innvendingene som har kommet, både når det gjelder sentralisering, og også når det gjelder spørsmålet om dette kan være en detaljstyring av skoler, er det en utfordring at man over natta innfører en lærernorm, som antakelig også vil kreve opp mot 3 000 nye årsverk av lærere, i en skole som allerede mangler nesten 4 000 kvalifiserte lærere. I tillegg er det slik at når vi fastholder det firerkravet i matematikk som er blitt innført, og ikke er i stand til å gjøre noe med det, ikke er i stand til å erstatte det med f.eks. et fornuftig gjennomsnitt, eller poeng, betyr det at man i realiteten stenger ute ungdommer som kan tenke seg å bli lærere, og som er svært motivert for lærergjerningen. Man legger altså mer vekt på den karakteren de har når de skal inn i lærerutdanningen, enn den de eventuelt har når de er ferdig utdannede lærere. Det tredje som også er en utfordring, er sjølsagt kompetansekravet for lærere, som blir gitt tilbakevirkende kraft, og som naturlig nok har provosert svært mange av lærerne, som føler at de over år har gjort en god og fornuftig jobb i norsk skole, og som nå plutselig føler seg avskiltet. Men det store problemet, hvis disse tre tiltakene settes sammen, er at summen av dem antakelig forsterker lærermangelen i Norge. Vi forsterker andelen ikke-kvalifiserte i norsk skole, vi gjør det tilsiktet, og vi gjør det uten å være villig til å snu oss rundt og vurdere det på nytt. Så har Senterpartiet merket seg at Kristelig Folkeparti har understreket her i dag at den avtalen de har inngått når det gjelder kompetansekrav og firerkravet i matematikk, bare gjelder for 2018. Det betyr at Senterpartiet ikke har gitt opp, at vi vil komme tilbake til denne saken i nye omganger, og at dette vil være en sak som også vil være viktig å diskutere i et lengre perspektiv. Jeg har også lyst til å kommentere et par andre ting som har kommet fram i løpet av debatten. Det ene er en oppfølging av det som jeg hadde en liten dialog med representanten Steffensen om, når det gjaldt yrkesfag. For det er jo riktig at Høyre og Fremskrittspartiet avviser å være med på en utredning om utstyrsbehovet når det gjelder yrkesfagene, og det gjorde de fordi de mente at det allerede var utredet. Men så erkjenner også Høyre og Fremskrittspartiet at den situasjonen man har i dag, er for dårlig – og den er for dårlig særlig i en del av de mest ressurskrevende fagene på yrkesfaglig studieretning. Men det foreslås ingen tiltak for å bedre den situasjonen. Alt ansvar skyves nedover. Og det er det Senterpartiet har vanskelig for å forstå, at man ikke nå skal kunne gjøre et løft når det gjelder utstyr innenfor yrkesfagene, særlig for en del av de mest ressurskrevende fagene. Det burde vi ha bidratt til, det kunne vært et virkelig løft, og det er i alle tilfeller langt bedre enn å bevilge 4–5 mill. kr til å være med på skolekonkurranser fordi det er yrkesfagenes år neste år. Så har jeg til slutt lyst til å si noen få ord om prosessen rundt budsjettet, for jeg synes den blir stadig mer merkverdig å bivåne fra sidelinja. Først foretar Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen noen smålige kutt i folkehøgskolene, i voksenopplæringen og i studieforbundene, og de følger opp disse kuttene med en ganske tøff retorikk, der de latterliggjør kortkurs på folkehøyskolene osv., og snakker ned de sakene ganske betydelig, men de vet jo at planen er klar: Planen er at dette skal Venstre og Kristelig Folkeparti få lov å forhandle inn igjen i budsjettet. Og når det da er gjort, er alle plutselig fornøyde. Da tar til og med Høyre og Fremskrittspartiet litt av æren for de pengene som er forhandlet tilbake. Og så får man den situasjonen at man over natta, uten noen konsultasjoner, uten noen høringer, innfører en lærernorm som på ingen måte er utredet, men som bare skal innføres, av en statsråd som vi alle her vet – og statsråden har også sjøl erkjent det – er imot hele greia. Det er en uforsvarlig budsjettprosess.