Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-13:
Interphone-studien er den største studien om risiko for utvikling av svulst etter bruk av mobiltelefon som har vært utført til nå. Studien omfatter 13 land, og det er Verdens helseorganisasjons kreftforskningsinstitutt som har utført studien. Norge var representert ved Kreftregisteret og Statens strålevern. Da studien ble publisert, sendte Statens strålevern ut en pressemelding om resultatene. Representanten Gitmark påpeker at pressemeldingen bare omhandler hoveddelen av rapporten og ikke vedleggene – som viste en høyere risiko. Strålevernet valgte å sende ut en pressemelding med de samme opplysningene som pressemeldingen fra det internasjonale kreftforskningsinstituttet, IARC. Strålevernet utarbeidet deretter utdypende informasjon om resultatene fra Interphone-studien. Hovedstudien er en vanlig pasient-kontroll-undersøkelse, og det er brukt en standardmetode innen epidemiologiske studier. Ved slike studier er det alltid mange elementer som er vanskelig å forutse under planleggingen. Strålevernet understreker at når det gjelder forskning på mobiltelefonbruk, er det kanskje flere usikkerhetsfaktorer enn på andre områder. Et eksempel kan være at mobilbruken er selvrapportert og ikke målt på en objektiv måte. Metodiske svakheter finnes i alle epidemiologiske studier. Forskerne søker alltid å redusere usikkerheten ved metoden mest mulig. I sin informasjon om Interphone-studien går Strålevernet nærmere inn på innholdet i vedleggene til hovedstudien. Det informeres om at det i vedleggene er gjennomført analyser hvor de har brukt en annen kontrollgruppe enn i hovedstudien – noe som vil påvirke resultatet. Her ble det funnet økt risiko blant personer som begynte med mobiltelefon for ti år siden eller mer, og hos dem som hadde snakket i flest timer. Endring av kontrollgruppe gjør analysene i vedlegget mindre troverdige, men gir likevel grunn til videre forskning. Strålevernet opplyser at forskerne som har planlagt og gjennomført Interphone-studien, er anerkjente epidemiologer. I rapporten diskuterer de også svakheter og usikkerheter i resultatene. Strålevernet opplyser at det er analysene i hovedartikkelen som er det opprinnelige, og som må vektlegges. Interphone-studien er den største i sitt slag, og er dermed et viktig bidrag i forskningen rundt mobilbruk og helserisiko. Jeg vil understreke at Strålevernet ikke driver forvaltning på dette området på bakgrunn av enkeltstudier alene. Resultatene fra Interphone-studien må ses i sammenheng med all annen kunnskap som finnes på dette fagfeltet, før det kan trekkes konklusjoner. Særlig er dette viktig når funnene ikke er entydige, og når det er metodiske svakheter ved studien. Mobiltelefonbruken har økt betydelig de siste årene. I dag har 80–90 pst. av befolkningen mobiltelefon, og basestasjoner er installert over hele landet. Trådløse nettverk brer om seg og blir i økende grad installert i hjem, kontorer, skoler og bysentre. Den økte mobilbruken har ført til økt bekymring for mulige helseeffekter ved bruk av mobiltelefon og ferdsel nær basestasjoner. Regjeringen tar bekymringen for stråling knyttet til kommunikasjonsteknologi alvorlig. Inntil man vet mer om mulige helseeffekter, er det viktig at de internasjonale anbefalingene om grenseverdier følges. I henhold til strålevernforskriften er det også krav om at all eksponering skal holdes så lav som det er praktisk mulig, også på områder hvor helserisiko ikke er dokumentert. Det innebærer at man skal søke å redusere eksponeringen ytterligere, selv om den allerede er under grenseverdiene. Forutsetningen er at det kan gjøres uten vesentlige ulemper. For at eksponeringen skal holdes så lav som mulig, anbefaler strålevernmyndigheten å bruke handsfree-utstyr, slik at telefonen holdes vekk fra hodet under samtale. De anbefaler også å sørge for å ha god mobildekning og bruke sms. Disse anbefalingene bygger på et føre-var-prinsipp. Jeg vil også nevne at Nasjonalt folkehelseinstitutt har oppnevnt en ekspertgruppe på området elektromagnetiske felt og helse. Gruppen er bredt sammensatt av fagfolk med kompetanse innen medisin, epidemiologi, biologi, fysikk, filosofi, statistikk og teknologi. Ingen av medlemmene har bransjetilknytning. Foreningen for el-overfølsomme har en observatør i gruppen og bidrar således til åpenhet om dette arbeidet. Gruppen skal oppsummere all kunnskap som finnes om helseeffekter av eksponering for svake høyfrekvente felt. I dag er det ulik praksis i ulike land når det gjelder håndtering av mobilmaster, basestasjoner og trådløse nettverk. Derfor har departementet bedt om at ekspertgruppen også ser nærmere på norsk forvaltning og regelverk på dette området. Gruppen skal levere sin rapport høsten 2011. Når rapporten fra ekspertgruppen foreligger, vil departementet ta standpunkt til videre oppfølging, herunder hvilke nasjonale anbefalinger man skal gi om hvordan vi skal oppnå lav eksponering i de omgivelsene folk lever og ferdes i.