John Dale (Senterpartiet), 1998-12-07:
Sjølvsagt har regjeringspartia all grunn til å vera nøgde med utfallet av budsjettbehandlinga, og kanskje særleg på dei områda energi- og miljøkomiteen styrer med. Når det samla budsjettopplegget først vart lagt fram med ein innstrammingseffekt på 8-9 milliardar kr og ein uvanleg stor koalisjon av parti straks fylka seg bak det, forsvann dei fleste spenningsmomenta. Regjeringa fekk igjennom sin politikk med relativt små justeringar. Så kan me saktens spørja, slik regjeringar ofte gjer: Kva er alternativet ? I augneblinken er det vanskeleg å få auga på, for det skal noko til å halda partia frå kvarandre når semja om noko så viktig som norsk økonomi omfattar så vel diagnose som medisinering. I ein slik situasjon vert det svært lite rom for markeringar, så vel for regjering som for opposisjon. Tida er difor ikkje inne til å gjera opp status for korleis det står til med oppfylginga av partia sine programpostar. Men det er likevel grunn til å merka seg at sentrumsregjeringa, trass i tronge budsjettrammer, har klart å stå fram offensivt på eit så strategisk område som energiøkonomisering. Det poenget har representanten Lars Rise alt fått fram, men det er all grunn til å repetera det: Trass i at Regjeringa måtte rygga litt under forhandlingane med Framstegspartiet og Høgre, kan me slå fast at posten vert auka kraftig. Frå 1997 og fram til i dag har løyvingane til enøk meir enn dobla seg, og dei ligg 40 pst. over det Jagland-regjeringa foreslo for året 1998. Realøkonomisk er det som skjer, ikkje det heilt store, det er sant, for mykje meir skal til for å driva fram energiøkonomisering i stor målestokk. Og lett vert ikkje det i ei tid med låge oljeprisar. Men likevel, den politiske markeringa er så pass klar at me trygt kan snakka om kursendring. Enøk skal spela ei viktigare rolle i vår totale energiforsyning framover enn tilfellet har vore tidlegare. Det er vårt klare siktemål, og då er det samtidig hyggeleg å konstatera at eit solid fleirtal støttar Regjeringa sin politikk – i alle fall så langt. Som sagt, innanfor allment aksepterte rammer har energi- og miljøkomiteen, med utgangspunkt i Regjeringa sine prioriteringar, og eg understrekar det, drøfta seg fram til semje om det aller meste. Ja vel, det gjer det komplisert å lesa partipolitikk ut av resultatet. På den andre sida er det opplagt bra at enkelte miljøpolitiske saker og problemstillingar samlar brei støtte i komiteen. For eksempel står kalkingsprogrammet sterkt, og saman med det tanken om å styrkja den lokale forvaltinga av fiske- og viltressursar. I komiteen er ein stemt for å styra pengar rett mot dei tiltenkte føremåla. Det gjeld innanfor så vel kulturvern som programmet Lokal Agenda. Ynsket om å unngå unødig byråkrati vert tillagt større vekt, men det betyr sjølvsagt ikkje at me i alle samanhengar skal underkjenna behovet for nye stillingar. I samband med det synest eg at representanten Sanner kanskje førte ein for sterk kritikk mot det opplegget som Regjeringa kom med. Andre samstemte oppfatningar gjeld friluftslivet, som no vert tilgodesett i større grad enn tidlegare, og eg synest det er særleg gledeleg at friluftspolitikken vil verta drøfta i si fulle breidd, med utgangspunkt i ei komande stortingsmelding. Så kom ikkje og sei at det er uråd å tenkja offensivt i tider med innstrammingar på budsjetta! Rovdyrpolitikken er eit særs omstridt tema, med mange kryssande konfliktliner. Ordskiftet viser at byråkratar står mot lekfolk, natur mot kultur, by mot land, ja, her finst òg brytingar mellom kjensler og fornuft. Med andre ord er me vitne til og tek del i ein opprivande verdidebatt. Som det ofte skjer i slike situasjonar, går bataljen fort over til å verta stillingskrig, og i lengda tærer det på kreftene. Difor er det eit godt teikn at ein samla komite no utan atterhald erkjenner at situasjonen fleire stader i landet er svært vanskeleg både for sauehald og reindrift. Og ikkje berre det, komiteen fokuserer på eit av dei punkta der tampen brenn mest, og meiner såleis det er nødvendig å gå gjennom reglar og praksis knytt til uttak av skadedyr. Dette kan skje utan at heile rovdyrpolitikken på nytt vert sett på sakskartet. Som representant for Senterpartiet har eg mange gode grunnar for å seia meg nøgd med resultatet av budsjettarbeidet i miljø- og energikomiteen, og som eg sa innleiingsvis, alle regjeringspartia kan lett slutta seg til ei slik vurdering.