Lars Sponheim (Venstre), 2000-11-30:
Den merverdiavgiftsreformen Stortinget i dag vedtar, er et viktig skritt i fornyelsen av det norske skatte- og avgiftssystemet. Momsreformen innebærer at momsgrunnlaget utvides mye ved at nye tjenester tas inn. Dette vil gjelde de tjenestene som tilbys i dag, men ikke minst alle de nye tjenesteområdene som kommer for fullt. Her ligger velferdssamfunnets kanskje største inntektsgrunnlag i årene framover. Større momsinntekter gir grunnlag for å redusere andre skatter og avgifter, spesielt inntektsskatt. Gjennom forbruksbeskatning på et bredere grunnlag kan vi nettopp vri skattleggingen fra skatt på arbeid mot skatt på forbruk. Dette er i tråd med Venstres grønne skatteomlegging. Reformen blir vedtatt omtrent slik den ble forberedt av sentrumsregjeringen, og sentrumspartiene har satt sitt tydelige stempel på resultatet: fjerning av investeringsavgiften fra 2002, halvert matmoms, ikke moms på reiseliv og persontransport mv. Fjerning av investeringsavgiften fra 2002 vil være et viktig løft for arbeidsplasser og nyskaping i næringslivet, med lettelser på ca. 6,5 milliarder kr. Investeringsavgiften er i dag fragmentert. Den rammer tilfeldig, og det er betydelige innkrevingskostnader. Når vi fjerner investeringsavgiften, vil det også være et viktig skritt i retning av Venstre og sentrumspartienes prosjekt «Et enklere Norge». En voksende og viktig næring som reiselivet unngår moms. Dermed sikres arbeidsplasser over hele Norge. Det kan være på sin plass å minne om at reiseliv er mer enn hoteller. For eksempel blir opplevelser en stadig viktigere del av reiselivet, ikke minst fordi Norge her har unike og naturgitte muligheter, som er attraktive også i internasjonal målestokk. Brevandring, rafting, hvalsafari og større opplevelssentra som Nordkapp er eksempler på slike bedrifter i en voksende og viktig del av reiselivet. Etter ni måneder i regjering har Arbeiderpartiet gjentatte ganger bidratt til å spre pessimisme i reiselivsnæringen: forslaget om moms på reiseliv, kutt i bevilgningene til profilering av Norge og uttalelser om å flytte arbeidskraft fra reiselivet til offentlig sektor. Jeg håper de forbedringer Venstre og sentrum har fått til, gir grunnlag for ny optimisme i reiselivet over hele landet. Innenfor skattesystemet er det gjennom budsjettavtalen foretatt klare forbedringer for arbeidsplasser og nyskaping i forhold til Regjeringens forslag. Næringslivet og det frivillige Norge slipper Arbeiderpartiets økning i arbeidsgiveravgiften. Forslagene om fjerning av aksjerabatten og 80 pst.-regelen er slått tilbake. Og de viktigste forverringene i delingsmodellen er unngått. Det viktigste er likevel de store endringene i skattesystemet Venstre og sentrum har fått gjennomslag for fra 2002 – et langt enklere og mer rettferdig skattesystem med tilnærming mellom skatt på arbeid og skatt på kapital og fjerning av delingsmodellen. Dermed kan vi styrke framtidas næringsliv og verdiskaping, samtidig som vi sikrer bedre fordeling. I budsjettavtalen er dette slått fast gjennom følgende prinsipper: tilnærming mellom skatt på arbeid og skatt på kapital, slik at delingsmodellen oppheves effektiv beskatning av kapitalinntekt mer rettferdig fordeling nøytralitet mellom ulike investerings-, finansierings- og virksomhetsformer Dette nye skattesystemet vil også erstatte den midlertidige utbytteskatten, som automatisk faller bort fra 2002. Flatere skatt vil innebære både en kraftig økning av bunnfradragene og en betydelig reduksjon av toppskatten. Skattesystemet blir mer effektivt. Arbeidstilbudet øker, det blir mer lønnsomt å arbeide. De som tjener minst, får de største skattelettelsene. De med høyere inntekter får lavere skatt på den siste kronen man tjener. Det er også naturlig at redusert marginalskatt på sikt reduserer lønnsforskjellene. Samtidig innebærer flatere skatt økning av kapitalbeskatningen. Det skal være nøytralitet mellom ulike former for kapitalinntekt, slik at kapitalen anvendes der den er mest lønnsom. Vi vil dermed unngå de problemene den midlertidige utbytteskatten fører med seg, der direkte investeringer i næringsliv og arbeidsplasser blir hardere beskattet enn andre kapitalplasseringer, f.eks. bankinnskudd. Det er først og fremst forskjellen i kapitalinntekter som gir de store forskjellene i inntekt og formue i Norge. Økt kapitalbeskatning og redusert skatt på arbeid gjennom store bunnfradrag og redusert marginalskatt vil derfor ha bedre fordelingsvirkninger enn dagens sterke progressive beskatning av arbeidsinntekter. Det er en myte at vi må ha et sterkt progressivt skattesystem for å sikre god fordeling. Flatere skatt med store bunnfradrag etter Venstres modell vil gi en langt bedre sosial utjevning. I tillegg kommer de positive effektene på økonomien av redusert effektivitetstap og økte arbeidstilbud. Den beryktede delingsmodellen som straffer aktive eiere i egen bedrift, er nettopp et resultat av de store forskjellene i skatt på arbeid og kapital. Delingsmodellen rammer dem som arbeider i egen bedrift. Aktive eiere må skatte opptil 55 pst. av inntekten, mens passive eiere slipper med 28 pst. skatt. Gjennom tilnærming av skattesatsene for arbeid og kapital kan delingsmodellen oppheves. Dermed får vi også en betydelig forenkling av skattesystemet. Et enklere og mer oversiktlig skattesystem vil også være mer rettferdig. I dag kan de med store ressurser drive utstrakt skattetilpasning for å spare skatt. Vanlige lønnsmottakere har ikke disse mulighetene. Et enklere skattesystem vil først og fremst være en fordel for dem med vanlige inntekter. Budsjettavtalen for 2001 slår fast at det nye skattesystemet fra 2002 skal bygge på nøytralitet i skattesystemet og tilnærming mellom skatt på arbeid og skatt på kapital. Venstre er imot et system med progressiv overskuddsbeskatning, slik Arbeiderpartiet drøfter i sitt budsjettforslag. Progressiv overskuddsbeskatning vil ha en rekke svakheter. For det første bryter et slikt system med nøytralitetsprinsippet. Videre vil bedrifter som går godt, straffes med ekstra høy skattebelastning. Dessuten vil et slikt system innebære at bedrifter med lav egenkapital, f.eks. kunnskapsbedrifter, vil kunne få betydelig høyere skatt enn andre virksomheter. I tillegg vil progressiv overskuddsbeskatning kreve et svært komplisert regelverk og føre med seg om mulig enda flere tilpasninger enn delingsmodellen. Det er ikke mange måneder siden et samlet politisk miljø i Norge var opptatt av hva vi skal leve av i framtida, hvordan vi skal tette det voksende verdiskapingsgapet. Desto mer overraskende er det at Arbeiderpartiet vurderer et system som til de grader straffer de nyskaperne som skal løse denne oppgaven. Med flatere skatt unngår vi disse problemene. Systemet er enkelt og rettferdig, oppmuntrer til nyskaping og gir god fordeling.