Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-06-16:
Målet med Riksrevisjonens forvaltningsrevisjon har vært å undersøke myndighetenes arbeid med å redusere NOx-utslipp for å kunne oppfylle forpliktelsene i Göteborgprotokollen, som ble undertegnet i 1999. Undersøkelsen inkluderer de sektorene som myndighetene har fremhevet som vesentlige for å nå målene om NOx-reduksjon, og tar for seg følgende problemstillinger: Har utviklingen av NOx-utslipp vært tilfredsstillende ut fra forpliktelsene i Göteborgprotokollen?Har Miljøverndepartementet ivaretatt sitt ansvar som overordnet miljømyndighet ved å følge opp målene for NOx-utslipp på en hensiktsmessig måte? Har bruken av virkemidler overfor de enkelte kildene vært tilstrekkelig for å bidra til reduksjonen av NOx-utslippene? Kontroll- og konstitusjonskomiteen viser til at Riksrevisjonens undersøkelse gir en fin faglig oversikt innenfor et meget komplisert område. Vi har merket oss at Norge i 1999 undertegnet Göteborgprotokollen om reduksjon av gasser, inkludert nitrogenoksider - NOx - som fører til forsuring, overgjødsling og bakkenært ozon. På flere punkter har komiteen delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet, bestående av regjeringspartienes fraksjoner, viser til at man kanskje kunne ha gjort et bedre arbeid tidligere, før den sittende regjering ble dannet. Men det er en samlet komite som registrerer at Riksrevisjonens undersøkelse konkluderer med at det er lite sannsynlig at Norge vil oppfylle forpliktelsene i Göteborgprotokollen om reduksjon av NOx-utslipp ned til 156 000 tonn innen 2010. Jeg forutsetter at statsråden vil redegjøre nærmere for hvorledes Regjeringen har tenkt å legge opp arbeidet for om mulig å nå de forpliktelsene Norge har påtatt seg. Komiteen har merket seg at undersøkelsen er grundig analysert og dokumentert med statistiske data fra SSB, supplert med nødvendige dokumenter, møter og intervjuer. Det fremkommer at de viktigste utslippskildene i Norge er alle skip i norsk farvann, offshore petroleumsvirksomhet, veitrafikk og fastlandsindustri. Komiteen ser at skipstrafikken og offshorevirksomheten har vist økende utslippsmengder, mens NOx-utslippene fra veitrafikk og fastlandsindustri er avtagende. Komiteen har også merket seg at offshore petroleumsvirksomhet står for drøye 30 pst. av de nasjonale utslippene, hvor energianleggene står for 90 pst., mens avrenning av gasser, fakling, bidrar til 10 pst. av utslippene. Bruk av lavNOx-teknologi offshore er det mest effektive av tiltakene, og komiteen registrerer myndighetenes godkjenning av operatørenes plan for utbygging og drift, PUD, som et sentralt virkemiddel for å regulere NOx-utslippene fra offshoresektoren. Vi har altså virkemidler for her å kunne gjennomføre betydelige reduksjoner hvis vi ikke får den ønskede virkning fra det nyetablerte NOx-fondet. Her foreligger en mindretallsmerknad fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti, hvor vi setter spørsmålstegn ved forskjellsbehandlingen mellom den norske fiskeflåten og kystfarten, med bl.a. hurtigruteskipene og den internasjonale skips-, cruise- og fergetrafikk ut fra norske havner, som overhodet ikke blir belastet med NOx-avgift. Vi vurderer situasjonen slik at dette er en betydelig konkurransevridning hvor norske interesser og næringer blir skadelidende. Mens kystfart og fiske lider under økt avgiftsbelastning, slipper på den annen side de daglige og mange fergeavganger fra norske havner til Tyskland og Danmark samt den sterkt økende cruisetrafikken i norske farvann disse økonomiske belastninger. Det er et forhold som disse medlemmer håper kan rettes opp, idet NOx-avgiftene i seg selv ikke reduserer utslippene. Det gjør kun utviklingen i teknologien og fornyelse av flåten. Jeg ber også her statsråden merke seg disse synspunktene og kommentere hvorledes man kan hindre denne konkurransevridningen, som er en konsekvens, og som likevel har liten innvirkning på NOx-utslippene, da det er den teknologiske utviklingen som styrer det. Komiteen viser også til at det etter fremlegging av Riksrevisjonens rapport er etablert et NOx-fond for næringslivet. Vi viser til at Stortinget i desember 2006 gjorde vedtak om å etablere en fondsordning, men at det tok lang tid å få etablert et mandat for forhandlingene, og at dette ikke kom på plass før høsten 2007. Etter at enighet ble oppnådd i januar 2008 om hovedpunktene i en avtale, har Miljøverndepartementet brukt lang tid for å få ferdig notifikasjonen til ESA, slik at avtalen kunne undertegnes først 14. mai d.å. Komiteen viser til at det på grunn av disse forhold ikke har vært mulig for Riksrevisjonen å vurdere virkningen av den nye ordningen med NOx-fondet, men vi har grunn til å tro at denne vil virke positivt på reduksjonen av norske NOx-utslipp. Jeg ber også her statsråden gi opplysninger om det er noe kunnskap på dette området om hvorvidt NOx-fondet ser ut til å virke slik det er forventet å gjøre.