Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-11:
RLE-faget er eit viktig fag. I tillegg til å lære om dei store verdsreligionane kristendom, islam, jødedom, buddhisme og hinduisme og om livssynshumanisme, trusfridom og religionskritikk skal faget bidra til dialog om tru, livssyn og respekt for livssynsvalet til andre. Faget er også viktig fordi det tar opp grunnleggjande filosofiske og etiske spørsmål og reflekterer over tema knytte til identitet, menneskeverd, liv og død, rett og gale. RLE-faget er eit fag der elevane kan diskutere spørsmål som er viktige og vanskelege i ungdomstida: relasjonar, familie, venner, samliv, homofili, seksualitet. RLE er eit heilt sentralt fag for å oppfylle skulen sin formålsparagraf: at elevane kan utvikle kunnskap og haldningar for å meistre både samfunnslivet og sitt eige liv, at elevane skal lære å tenkje kritisk og handle etisk, at utdanninga skal fremje lærelyst og danning og motarbeide alle former for diskriminering. Når ein skulle endre eit viktig fag som RLE, korleis burde ein da gå fram? Kanskje skulle ein starte med å spørje lærarar, elevar og skuleforskarar om korleis faget verkar, og gå i dialog med dei for å høyre om noko kunne gjerast annleis – og gjere faget meir relevant, oppdatert og sterkare i samarbeid med desse miljøa. Måten regjeringa og kunnskapsministeren behandlar RLE-faget på, er nesten ikkje til å tru. Eg håpar – for Guds skuld – at dette er siste gongen vi i Stortinget er vitne til ein så kunnskapslaus behandling av eit fag i skulen. Regjeringa vil innføre K-en i KRLE att og auke kristendommen sin plass i faget. Dei som skal undervise i faget, og organiserte i Utdanningsforbundet og i Skolenes landsforbund seier nei. Dei som skal utdanne lærarane, som Det utdanningsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Oslo og Institutt for lærerutdanning og pedagogikk ved Universitetet i Tromsø, seier nei. Pedagogikkstudentane – framtidas lærarar – seier nei. Ei lang rekkje høgskular og universitet, som NTNU, Høgskolen i Oslo og Akershus og Universitetet i Bergen, seier nei. Fagmiljøa rundt RLE – Nasjonalt fagråd for kristendomskunnskap og religionsvitenskap, Norsk Religionspedagogisk Forskningsforum, Nasjonalt senter for flerkulturell opplæring – seier nei. Foreldre, representert ved Foreldreutvalet for grunnskolen, seier nei. Likestillings- og diskrimineringsombodet seier nei. Likevel tar kunnskapsministeren sats og hoppar over alle faglege råd. Det er ein fullstendig uakseptabel måte å drive fagutvikling på og respektlaust overfor lærarar, forskarar og fagmiljø. Tenk viss ein hadde gjort det same, og godtatt det, i fag som norsk eller matematikk – at regjeringa i strid med alle faglege råd føreslo å innføre meir algebra og mindre differensiallikningar. RLE-faget kan tydelegvis brukast som ein politisk kamparena, som eit reint verkemiddel for betre samarbeidsklima på borgarleg side. Representanten frå Venstre innrømde det. Venstre var eigentleg imot, men på grunn av avtalen gjekk dei inn for dette. Slik kan ein leike med hovuda til elevane. Slik kan ein leike med fag i norsk skule. Det betyr at det er nokre svært få personar som avgjer kva elevar rundt omkring i heile landet skal drive med i timane – personar utan nokon som helst fagleg legitimitet. Det er berre trist. No skal det altså bli meir kristendom i skulen. Da blir det mindre tid til andre ting, som etisk refleksjon, livssynsdialog og spørsmål om liv og død. Den endringa blir gjord i 2015 i eit land med stadig større livssynsmangfald. Det er ei prioritering eg trur svært få ungdommar vil forstå. Og for å seie det sånn: Liksomargumentet kulturarv – ingen faglege instansar har nemnt det omgrepet.