trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-18:
Under henvisning til en tidligere replikkveksling her som Sanner var involvert i, kan det være fristende å si: ikke et Høyre-budsjett uten næringslivsfientlige forslag. Så også denne gangen, på til sammen nærmere 200 mill. kr. I en tid da forskning, utvikling og internasjonalisering er viktigere enn noen gang, i en tid da vi nettopp har flagget Innovasjon Norge som en langsiktig satsing, er kutt det første man skal stå overfor. I en tid da verfts- og leverandørindustrien har det vanskelig, er det altså en endring av permitteringsreglene, til ulempe for både arbeidstakere og arbeidsgivere, det første man skal møte. På bakgrunn av det er det rett og slett grunn til å spørre representanten Sanner og Høyre: Er de lettet over at forliket med Arbeiderpartiet har bidratt til å reversere i alle fall en del av de verste kuttene overfor næringslivet som Høyre i regjering bidrog til?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-18:
Dette har til dels vært våren for samarbeid mellom de såkalte hovedfiendene i norsk politikk. Langtidsplan for Forsvaret og revidert budsjett er vel de to viktigste eksemplene på det. Samtidig har jo Høyre gått svært høyt på banen med en nokså enkel retorikk, vil jeg si, omkring "den røde fare". Ordbruken minner litt om tonen tilbake i ungdomspolitikken, for å være ærlig, og retorikken får jo stå for seg. Men det synes oppriktig talt som om det er ganske enkelt for Regjeringen å bli enig med den såkalte hovedmotstanderen, ja langt enklere enn i dialogen de har med borgerlige partier som Fremskrittspartiet. Replikksvaret til Siv Jensen i denne runden bekrefter vel egentlig at det tyder på at dialogen med hovedmotstanderen kanskje er lettere enn med borgerlige kollegaer. Mitt spørsmål er hvordan det egentlig føles for finansministeren og Høyre å inngå en avtale og et forlik med et parti som Høyre etter hvert har valgt å begynne å kalle den røde fare.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-18:
Finansministeren var i sitt replikksvar til Senterpartiet opptatt av at han ikke kjente igjen Senterpartiet. Jeg har lyst til å kommentere det. Jeg må også si at jeg synes det er vanskelig å kjenne igjen Høyre. Hvor er det blitt av det gode, gamle, verdikonservative Høyre som var opptatt av en anstendig balanse mellom offentlige investeringer og privat forbruk? Hvor har det blitt av det Kåre Willochske Høyre som refser grådighetskulturen? Hvor har det blitt av det gode, gamle Høyre som lyttet og støttet næringslivet i distriktene? Hvor har det blitt av det Høyre som anså både kapitaltilgang, offentlige virkemidler og langsiktighet som viktig i næringspolitikken? Vi får stadig besøk, også i Senterpartiet, av Høyre-ordførere langs kysten som spør seg om det samme. Hvor har det blitt av det Høyre? Nå er det eneste mantraet Høyre har igjen i næringspolitikken: skattelette, skattelette. Så hvis det er slik at Høyre har vanskelig for å kjenne igjen Senterpartiet, må jeg si at det også fra vår side er vanskelig å kjenne igjen det gamle Høyre. Jeg tror at nettopp balansen mellom det private forbruket og de offentlige investeringene er et viktig moment. Her har dagens samfunn et problem. Det ligger et problem i det at det private forbruket øker så sterkt at det faktisk skjer til fortrengsel både i forhold til behov i offentlig sektor og i forhold til investeringer i verdiskaping i Norge. Det er også en av grunnene til at Senterpartiet står for et budsjettforslag i dag som er mer ekspansivt når det gjelder offentlig etterspørsel enn det Arbeiderpartiet og regjeringspartiene står for, fordi vi må ha en annen balanse framover i forholdet mellom offentlige investeringer og privat forbruk. Det må være en økt vilje til å løse oppgaver innenfor helse, eldreomsorg, næringsliv og skole. Så har jeg lyst til å knytte et par korte kommentarer til forslag nr. 74, fra Senterpartiet, som omhandler et tak på pensjoner innenfor det offentlige. I løpet av det siste året har vi alle ropt høyt og har villet ha noe gjort i forhold til en del av de pensjonsavtalene vi har sett innenfor offentlig sektor. Ingenting har skjedd. For et par dager siden fikk vi også beskjed om at ingenting er gjort i forhold til de store pensjonene som ble gitt når det gjelder Helse Sør. Da er det på tide at man snart nedfeller noen klare retningslinjer for pensjon innenfor det offentlige. Vi har retningslinjer for lønn og lønnsøkning innenfor det offentlige, vi har retningslinjer for alle andre ytelser i det offentlige enten det er reise, diett eller naturalytelser, og da må det også snart finnes en standard for hvilke pensjonsrettigheter og hvilket tak man skal ha for pensjonsavtaler innenfor det offentlige. Det er bakgrunnen for Senterpartiets forslag.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2004-06-18:
Det trengst fleire nye arbeidsplassar. Det er for stor arbeidsløyse i Noreg. Næringsminister Gabrielsen reiste land og strand rundt og oppmuntra til innovasjon og nyskaping, og vi andre nikka, for det var nødvendig i ein situasjon der arbeidsløysa auka. Så kom revidert nasjonalbudsjett, og kutta kom akkurat der som næringsministeren hadde sagt at det var nødvendig å auka. Vi fekk e-post etter e-post, òg frå folk i Høgre, der det stod at dei håpa på ein fornuftig opposisjon som kunne retta opp alle desse kutta som Høgre hadde vore med på. I dag har Jan Tore Sanner svara det same på alle spørsmål som har vorte stilte til han, så eg prøver meg på ein annan vri. Og då spør eg: Meiner representanten Jan Tore Sanner at det ikkje var nødvendig med dei 200 millionane som dei kutta, at det ikkje var nødvendig med pengar til nyskaping og innovasjon, for det trongst ikkje i Noreg?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2004-06-18:
Kristeleg Folkeparti var lukkelege i haust då regjeringspartia inngjekk budsjettavtale med Arbeidarpartiet, fordi det då vart meir pengar til verdiskaping, til å få fleire folk i arbeid, til helse - og så hindra det ein del usosiale kutt. Så kom revidert budsjett, og finansministeren og Regjeringa kutta akkurat på desse områda som vi fekk fleirtal for i lag med Kristeleg Folkeparti i haust. Jan Tore Sanner bekrefta nettopp at det var ei vilja utvikling å kutta i desse postane. Men ved hjelp av den avtalen som Arbeidarpartiet og regjeringspartia har inngått no i vår, klarar vi å retta opp igjen desse skeivheitene når det gjeld verdiskaping, arbeid og helse, noko som er heilt nødvendig. Eg følte nok at Kristeleg Folkeparti og Sørfonn var fornøgde med dette, og eg høyrer her at det er ulike vurderingar i Regjeringa og regjeringspartia av om desse tinga er viktige. Men er det slik at revidert budsjett har vorte betre og Kristeleg Folkeparti lukkelegare etter dette forliket?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-06-18:
Eg synest Djupedal var visjonær i omtalen av dei etiske retningslinjene for oljefondet, men da budsjettforliket låg føre, brukte han uttrykket "smått", og no var det "beskjedent". Dersom ein vel å sjå litt positivt på dette, og samstundes bruker litt fotballspråk no i desse EM-tider, får eg eit inntrykk av at SV, og for så vidt òg Framstegspartiet, heiar veldig på Arbeidarpartiet i kampen mot regjeringspartia. Men forventningane - og håpet - er sannsynlegvis så store at vi får mest kjeft for at sigeren ikkje blei større, i staden for å få kreditt for alle dei måla vi undervegs har scora. Vi har oppnådd ei styrking av Aetat med 4 000 arbeidsplassar, noko m.a. SV har vore veldig oppteke av i Dokument nr. 8-forslaget om tiltak mot arbeidsløyse. Vi har styrkt sjukehussektoren med 500 mill. kr, og vi har greidd å reversere mesteparten av kutta på alt som har med nyskaping, næringsutvikling og innovasjon å gjere. Er dette smått, må eg da spørje representanten Djupedal - eller er det uttrykksforma som kanskje gjer at det blir litt smått?
Svein Flåtten (Høyre), 2004-06-18:
En aktiv stat skal løse sysselsettingsproblematikken, sier representanten Djupedal. Men det er vel fortsatt slik at for å få færre ledige må det skapes nye arbeidsplasser. Det er det neppe noen uenighet om. Regjeringens politikk går nettopp ut på det, bl.a. ved å gi betydelige skattelettelser til næringslivet. Men representanten Djupedal har både i saken om skattereformen og senere sagt at skattelettelser ikke betyr noe for verdiskapingen. Tvert imot, i forslaget til budsjett for det året som ligger her, vil man heve skattene med 3,4 milliarder kr. Mitt spørsmål til representanten Djupedal er da, bare for å bli hjulpet på vei til å forstå: Hvorfor er det bedre for de ledige som trenger nye arbeidsplasser at næringslivet får ytterligere byrder i form av betydelige skatteøkninger, slik SV metodisk og regelmessig går inn for, enn at skattekostnadene for norsk næringsliv reduseres?
Svein Flåtten (Høyre), 2004-06-18:
Det siste året har det vært en betydelig debatt rundt rammebetingelsene for den norske petroleumsvirksomheten, med særlig fokus på skattenivået. Næringen selv har lagt ned et stort arbeid i vurderingen av petroleumsvirksomhetens rammevilkår. Det er derfor svært tilfredsstillende at Regjeringen i revidert budsjett har gått inn i en svært grundig analyse og presentert dette bredt for Stortinget. Norsk petroleumsvirksomhet vil være i en fallende kurve uansett de nærmeste tiår. Men i øyeblikket er aktiviteten stor og investeringene høye, og muligheten for en myk landing er absolutt til stede. Det er derfor gledelig at Regjeringen varsler en aktivitetspakke for best mulig å opprettholde virksomheten. De viktigste tiltakene er økning av leteaktiviteten, økt utvinning fra eksisterende felt og ikke minst å redusere kostnadsnivået på norsk kontinentalsokkel, et arbeid hvor aktørene selv spiller en vesentlig rolle. De tiltakene Regjeringen har foreslått, har som siktepunkt å øke konkurransen for å få flere nye aktører, gi de nye økt likestilling i forhold til de eksisterende og lette omsetningen av lisenser. På skattesiden vil selskaper som går med underskudd, kunne få skatteverdien av letekostnadene utbetalt. Vi går også inn for en forsering av friinntekten til 7,5 pst. i fire år fra nåværende 5 pst. i seks år. Dette vil nettopp bedre lønnsomheten etter skatt av investeringer i haleproduksjon og når det gjelder økt utvinning på eksisterende felt. Komiteens leder fra Fremskrittspartiet sa i sitt hovedinnlegg i dag at hun tok innover seg bransjens anbefalinger i denne saken. Men det er også grunn til å ta innover seg den utredning som Regjeringen har foretatt i denne saken. Da vil man se at det norske petroleumsskattesystemet er slik innrettet at man ved en normalavkastning på prosjektene har en beskatning omtrent som på land. Man skjermes fra særskatt gjennom gunstige fradragsordninger. Men når avkastningen blir særlig høy, kommer særskatten på 50 pst. i tillegg. Særskatten gir dermed staten ekstrainntekter og en større del av grunnrenten ved svært lønnsomme prosjekter, mens de mer normalt lønnsomme prosjektene slipper særskatt. Risikoen ved bransjens eget forslag er derfor at de svært lønnsomme blir enda mer lønnsomme, og at det ikke får den virkning som man ønsker for aktiviteten. Norsk sokkel er i ferd med å bli moden. De store prosjekters tid er forbi, og mye av de gjenværende ressurser befinner seg i små og mindre lønnsomme prosjekter. Da blir det riktig politikk, slik også Regjeringen har lagt til rette for, at man prioriterer de marginalt lønnsomme prosjektene med skattelettelser og andre aktiviteter. Man tilpasser altså skattesystemet til den typen prosjekter som man antar gjenstår. Man henvender seg til og stimulerer aktørene på de små og mindre lønnsomme prosjekter i stedet for å stimulere dem som allerede er store og lønnsomme.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-18:
SV har vært flinke til å profilere seg som jernbanepartiet, og vært mindre entusiastiske til veibygging. Fremskrittspartiet har en helt annen prioritering, men nok om det. Også i dagens innstilling har SV flere forslag om jernbane, særlig når det gjelder godstrafikk. Det er derfor litt overraskende at SV aksepterer den store økningen i kjøreveisavgift for Gardermobanen. Prismodellen for Flytoget viser at den økningen vil redusere antall reisende med 175 000 pr. år. Økningen i avgiften går langt utover det Jernbaneverket selv har bedt om, og det gis i tillegg tilbakevirkende kraft. Fremskrittspartiet går imot deler av økningen, Senterpartiet går imot hele, mens SV aksepterer den. Hvorfor?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-18:
Representanten Lund sa noe interessant i begynnelsen av sitt innlegg. Han sa at Norge trenger en ny og mer næringsvennlig regjering. Nå er det jo et regjeringsalternativ som har stått fram i det siste. Mitt spørsmål er: Hvordan ser representanten Lund for seg at en regjering med et sterkt SV vil være i stand til å føre en mer næringsvennlig politikk, og på hvilke områder ser han da for seg forbedringer?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-18:
Representanten Vihovde har gjentatte ganger, i likhet med andre representanter for regjeringspartiene, kommet med skråsikre påstander om at Fremskrittspartiets økonomiske politikk ville ført til høyere rente og sterkere krone - senest i replikkveksling med representanten Solholm på tirsdag. Det er altså Regjeringens stramme og ansvarlige finanspolitikk som har ført til lav rente og svakere krone. Men denne politikken har altså vært å bruke mer penger enn Fremskrittspartiet foreslo i sitt alternative budsjett. Hvordan henger dette sammen? Hvis det er slik at det er Regjeringens politikk som har alt ansvaret, og ikke lave importpriser, internasjonale konjunkturer osv. - kort sagt at sammenhengene er noe mer kompliserte - må det vel også være slik at det er Regjeringens politikk som har ansvaret for de mer enn 100 000 arbeidsledige?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-18:
Den 28. september 2001 ble Regjeringens mediemelding, I ytringsfrihetens tjeneste, lagt fram. I meldingen står det at den på et generelt grunnlag skal omhandle mål og virkemidler i mediepolitikken, og virkemidlene inkluderer den direkte pressestøtten, regelverket for statsannonsering og merverdiavgiftsfritaket for aviser. Meldingen viser til Dagspresseutvalgets gjennomgåelse av de samme problemstillingene. I Dagspresseutvalgets innstilling forutsettes det uttrykkelig at departementet på selvstendig grunnlag skal foreta en vurdering av spørsmålene omkring ukepressen og ileggelse av merverdiavgift, fordi utvalget ut fra sitt mandat ikke fant det naturlig å ta stilling til om ukepressen også burde bli fritatt for moms, eller få en lavere sats. I mediemeldingen sier Regjeringen at den legger avgjørende vekt på de vurderinger som ble gjort av Dagspresseutvalget, uten å foreta en egen vurdering av momsspørsmålet i forhold til ukepressen. Dette betyr at ukepressen ikke er tatt med i en samlet vurdering, verken i Dagspresseutvalget eller i mediemeldingen. Heller ikke spørsmålet om konkurransevridning er vurdert. Det burde være tydelig for alle at det har skjedd en tilnærming mellom ukepressen og dagspressen når det gjelder innhold. Særlig for de store løssalgsavisene er dette tydelig, hvor livsstilsrelatert underholdningsstoff har fått en stadig større plass, spesielt i helgene. Konkurransetilsynet er helt klare på dette, og sier i et brev til departementet at løssalgsaviser og ukeblader konkurrerer med hverandre både om lesere og annonsører, og at de framstår som alternativer til hverandre og burde ha samme rammevilkår. Når det gjelder betydningen for språkutvikling, leselyst og leseferdighet, er det ingenting som tyder på at aviser er viktigere enn ukeblader. I Vest-Europa er det i tillegg til Norge bare Danmark som har en forskjellsbehandling. Alle andre land behandler aviser og ukeblader likt, med en momssats som varierer fra 0 pst. til 22 pst. Dette er noe av bakgrunnen for at Fremskrittspartiet har tatt opp denne saken. Etter vårt syn bør like tilfeller behandles likt, og vi kan ikke finne verken kulturpolitiske eller språklige argumenter for å opprettholde en forskjellsbehandling. Jeg registrerer med en viss tilfredshet at regjeringspartiene i sin merknad velger å ikke argumentere mot forslaget, men nøyer seg med å vise til de provenymessige konsekvensene og en bredere vurdering av merverdiavgiftsregelverket. De ønsker også å knytte det til budsjettprosessen. Det samme gjør statsråden i sitt brev. Når hun konkluderer med at hun ikke vil støtte forslaget på det nåværende tidspunkt, tar jeg det som et tegn på at det vil bli mulig å finne en løsning på et senere tidspunkt, eventuelt i forbindelse med en gjennomgang av hele merverdiavgiftsregelverket - for øvrig en gjennomgang som er særdeles påkrevd. Til slutt vil jeg ta opp mindretallsforslaget fra Fremskrittspartiet.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2004-06-18:
Nå er det sånn at SV er grunnleggende uenig i kontantstøtten og derfor foreslår å fjerne kontantstøtten over natten, fra 1. august. SV vet veldig godt at blant kontantstøttemottakerne er det studenter, det er aleneforeldre, det er familier med en annen bakgrunn, som kommer fra andre land, det er lavinntektsgrupper i fleng. Vi vet at kontantstøtten virker sosialt utjevnende. Det vet SV også. Like fullt foreslår de fra den ene måneden til den andre å ikke ta hundrelapper, men å ta tusenlapper fra disse småbarnsfamiliene. Det å ta over 3 500 kr i måneden fra en familie er mye mer dramatisk enn å ta noen hundrelapper på et egenandelskort. Er det sånn at SV uten å blunke kan ta fra disse gruppene, fordi SV er prinsipielt uenig i innretningen på støtten? Og er det sånn at det er mye viktigere å hjelpe småbarnsfamiliene, uansett om de har lav eller høy inntekt, når det gjelder barnehage, enn å hjelpe dem som har en stram økonomi og små barn, og som velger kontantstøtte? Er det sånn at SV vil hjelpe bare på sine egne premisser?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-18:
Det er eit prekært behov for eit betre vedlikehald av mange kyrkjer. Kommunane har ansvaret, og det vekte stor undring då kommunane fekk eit rundskriv med påminning om akkurat det. Det er ikkje mangel på kunnskap og vilje, det er mangel på midlar som gjer at situasjonen er slik. Senterpartiet føreslår i denne innstillinga ei låneordning til oppussing av kyrkjebygg, i fyrste omgang på 500 mill. kr, etter same modell som låneordninga for skulebygg som ein så langt har positive erfaringar med. Enkelte i Kristeleg Folkeparti har teke til orde for å riva kyrkjer. Er det den generelle holdninga i Kristeleg Folkeparti? Eller er det slik at dei skuvar dette spørsmålet føre seg, slik som statsråden gjer no for tida? Kan Kristeleg Folkeparti tenkja seg å følgja opp eit forslag om ei låneordning for å få noko gjort og sikra eit betre vedlikehald?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-06-18:
Revidert nasjonalbudsjett er også et forspill til neste års budsjett. Arbeiderpartiet har allerede gjort klart at vi vil bedre skoletilbudet, bygge ut eldreomsorgen og styrke helsetjenesten. Derfor vil vi styrke kommunesektorens økonomi. Regjeringen varsler det motsatte. De velger det motsatte, et opplegg som vil gi dårligere skoletilbud og dårligere eldreomsorg. Regjeringen velger skattelette istedenfor velferd. Mener representanten Sørfonn det er rimelig at Regjeringen bevisst legger opp til å svekke velferdstilbudet på disse områdene og la skolebarn og eldre betale for skattelettelsene? Eller er han enig med sitt partis fylkesleder i Troms, Gerd Kristiansen, som sier: "Det moralsk riktige må være å kutte ut de forslagene som søker å tilfredsstille de private lommebøkene. Bygg heller opp de offentlige velferdsgodene".Hva mener Sørfonn?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-18:
Jeg vil først oppklare en åpenbar misforståelse. Jeg oppfattet det slik at representanten Monsen mente at det var SV som skulle være sterk i den nye regjeringen! Så til spørsmålet. Jeg registrerer at Senterpartiet foreslår 1 milliard kr mer til sykehusene, som for så vidt er den samme summen som SV ønsker å styrke helseforetakene med. Men jeg ser at presisjonsnivået med hensyn til styrking ikke er spesielt høyt. Man vil ha det inn i de generelle rammene. Nå har vi hatt et lønnsoppgjør innenfor sykehussektoren der vi ser at enkeltgrupper, altså enkeltleger, har fått en lønnsvekst på mer enn 100 000 kr på et år. Ser Senterpartiet behov for å legge skarpere føringer med hensyn til lønnsforhandlingene i helseforetakene, slik at man hindrer at påplusninger og økte bevilgninger fra Stortinget bare går med til en lønnsfest i helseforetakene, i stedet for at det brukes målrettet innenfor områder som f.eks. psykiatri og rusomsorg, der man kunne ha oppnådd mer på disse områdene hvor man i dag står for svakt.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-18:
I forbindelse med behandlingen av lov om bioteknologi høsten 2003 i Stortinget oppstod en debatt omkring retningslinjer for bruk av ultralyd i svangerskapet. Det var en rekke fagorganisasjoner som, særlig med utgangspunkt i Regjeringens høringsuttalelser, reagerte, fordi man oppfattet at det forelå klare tegn på innstramming i bruk av ultralyd i svangerskapet. En del av de reaksjonene førte til at Regjeringens framlegg ikke inneholdt de samme formuleringene. Men det var i hvert fall en betydelig utrygghet blant organisasjonene, og særlig Den Norske Jordmorforening, Den norske lægeforening og også Norsk Gynekologforening. For SV har det vært viktig i forbindelse med behandlingen av bioteknologiloven å ta på alvor de innvendingene som har kommet med hensyn til bruk av ultralyd i svangerskapet. Vi mener at man skal ha en målrettet bruk, der man skal videreføre det tilbudet som har vært imellom uke 17 og 19, at ingen informasjon skal holdes tilbake overfor den gravide, og at den gravide skal - hvis det foreligger medisinske indikasjoner for det - ha rett til ultralydsundersøkelser i svangerskapet, og undersøkelsene skal fullt ut refunderes av det offentlige. For oss var det også viktig ikke å gjøre det ulovlig å ta ultralydsundersøkelser på andre betingelser, men i den grad den ikke er medisinskfaglig begrunnet, må man i så fall bekoste undersøkelsen selv, noe annet ville være urimelig. Vi ser eksempelvis her i dag at Bjarne Håkon Hanssen nettopp understreker behovet for at det er medisinskfaglige kriterier som styrer sykehussektoren, noe vi naturligvis er helt enig i. Skulle det være andre faktorer, ville man få en ressursbruk som var ufornuftig. Regjeringen legger nå fram retningslinjene overfor Stortinget, men det var for SV viktig, før de ble lagt fram, å gå en runde på nytt med fagorganisasjonene og de som er satt til å praktisere retningslinjene til daglig. Vi er svært glad for å kunne konstatere at både Den Norske Jordmorforening, Legeforeningen og Norsk Gynekologforening understreker at de er godt fornøyd med retningslinjene slik de er nå, at de er klargjørende, og at man får til en videreføring av de retningslinjene som har vært til nå. I tillegg kvalitetssikres undersøkelser der det er behov for fosterdiagnostikk, slik at man kan være sikker på å møte personell som har de nødvendige kvalifikasjonene, og som gjør at undersøkelsen har den faglige forankring den bør ha. Det gjør at vi tror at man i sum kommer styrket ut både innenfor den alminnelige svangerskapsomsorgen og også ved videre henvisning til spesialist, med de retningslinjer som foreligger i dag. SV er derfor glad for å kunne støtte retningslinjene slik de er nå, og tror at dette vil være med på å styrke svangerskapsomsorgen generelt. Takk for oppmerksomheten.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-18:
Senterpartiet har nå meldt seg på i skyggeregjeringen, eller skal vi si spøkelsesregjeringen, til Jens Stoltenberg, og vi ser hvordan partiene SV og Senterpartiet ivrer etter å komme nærmest Jens, mens Arbeiderpartiet ikke helt har vent seg til at de kanskje ikke lenger er alene om å være konge på haugen. En slik regjering, om de skulle klare å få flertall her i salen, vil ta bort kontantstøtten og redusere støtten til friskoler. Både Giske, Djupedal og Stoltenberg har ganske klart gitt beskjed om at den ordningen som så mange benytter seg av, skal vekk. Vi ser også at Senterpartiet nå har begynt å snevre inn kontantstøtten ved at bare de som er hjemme med barna, skal nyte godt av ordningen. Er man eksempelvis student og kan passe barna selv, skal man miste et viktig økonomisk supplement. Dette minner nok mer om en sosialismens "vi vil bestemme alt for deg", og er ikke en tillit til at foreldre ordner sin hverdag slik den passer deres liv best. Er dette en ny linje fra Senterpartiet? Tar de bort fleksibilitet og mangfold og blir med i en sosialistisk regjering?
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-06-18:
Eg håpar at representanten Hansen er einig med meg i at å ha ein svakare kronekurs og ei lav rente har vore noko av det viktigaste ein kunne gjera, rett og slett for å få redusert den nedbygginga som har vore på mange arbeidsplassar, spesielt langs kysten i konkurranseutsett industri. Når eg viser til kva denne regjeringa faktisk leverer innanfor forsking og innanfor SkatteFUNN og Forskningsfondet, er det for å visa at Regjeringa faktisk tek nyskaping på alvor. Så får ein eit forslag om eit kutt på 168 mill. kr. Det var kanskje ikkje eit kutt som alle tok bølgja over. Men for å halda på stramheita i budsjettet og for å kunna dekkja inn trygdeutbetalingane og dei store sjukefråværskostnadene som ligg der, forsvarer faktisk Venstre at det var eit kutt som var nødvendig for å halda stramheita i budsjettet. At dette no er reversert, og at ein har funne andre kutt, kan for så vidt vera greitt, men det var ikkje akkurat dei store inndekningane som låg i Arbeidarpartiet sine forslag heller.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-06-18:
Jo, Regjeringa sin politikk verkar. Det å ha ein stram finanspolitikk har faktisk vore med og gjort at vi har trygge arbeidsplassar. Skulle vi følgt Framstegspartiet sine budsjettforslag - eg hugsar ikkje talet på milliardar i påplussing i budsjettet for 2004, men det var eit monaleg tal - hadde vi fått desse utgiftene i tillegg til at sjukefråværskostnadene hadde gått opp, trygdeutbetalingskostnadene hadde gått opp, og skatteinntektene hadde gått ned. Då hadde ein fått ein bruk av oljefondet og det framtidige pensjonsfondet som hadde vore enorm, som hadde gitt feil signal ut i marknaden, og som faktisk hadde gjort at renta hadde gått opp og kronekursen hadde blitt meir ugunstig. Det å føra eit stramt budsjett og halda igjen på dei offentlege utgiftene er viktig, men det er ikkje Framstegspartiet noko særleg flinke til, for dei har faktisk milliardinvesteringar overalt.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-06-18:
For 2003 har det blitt løyvt 11 mill. kr til heving av "Gudrun Gisladottir". Men det viser seg at desse løyvingane er altfor små. Det at det har teke lengre tid å få trålaren heva, kjem ikkje av sommel, men ugunstige vêrforhold. Når fiskeriministeren no seier at det er utruleg komplisert å heva vraket, men at dei vil fjerna oljen og dermed hindra den utsleppstrusselen som ligg der, så trur Venstre på fiskeriministeren. Det forundrar meg at det heller ikkje har kome krav om iallfall å få vita kostnadene ved det. Det vil bli vesentleg dyrare enn 11 mill. kr, og eg ville gjerne visst kva ein fekk igjen på miljøsida for det dette ville kosta. Det kunne kanskje vore meir fornuftig å bruka dei pengane til noko anna som er mykje viktigare for miljøet - og la båten liggja der han ligg.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-06-18:
Under høyringane i finanskomiteen var dette òg eit tema som studentorganisasjonane tok opp med oss. Dei syntest faktisk at dette var ei ordning som på kort sikt verka fornuftig. Ein fekk bygd fleire studentbustader, men dei signaliserte òg at det låg føre nokre utfordringar på lang sikt når det gjeld vedlikehaldskostnader, og at dette òg kunne medføra, som representanten Skjælaaen var inne på, auka utgifter for studentane. Dersom målet først og fremst er å få bygd fleire bustader, får vi heller ha som målsetjing på lang sikt å få gjort noko med stipendandelen, slik at studentane kan møta desse kostnadene, og kanskje vi på sikt kunne prisjustera stipendandelen.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-06-18:
Nei, det er faktisk ikkje Venstre si haldning at det skal dumpast vrak - korkje her eller der. Vi har vore pådrivarar for og opptekne av at ved skipskatastrofar skal vrak fjernast. Men det eg vil seia i denne saka, er at hevinga av dette vraket kostar mykje meir enn det som ligg i budsjettet, og fiskeriministeren har ikkje fått dei pengane, dei er ikkje løyvde på budsjettet. Det har heller ikkje kome forslag i denne salen om at desse pengane skal løyvast. Dersom ein ønskjer å ta den auka kostnaden ved å heva vraket, skal ikkje Venstre motsetja seg det, vi ser at på sikt kan det vera den beste løysinga. Men så lenge fiskeriministeren seier at ved å la vraket liggja der, og ved å ta ut olja, er det ikkje nokon forureiningsfare, så trur eg faktisk fiskeriministeren på det.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-18:
Representanten Hill-Marta Solberg har på vegne av samtlige partier med unntak av regjeringspartiene fremmet et forslag om at den islandske fabrikktråleren "Gudrun Gisladottir", som ligger på 40 meters dyp i Nappstraumen i Lofoten, blir hevet som tidligere forutsatt. Fartøyet sank for to år siden, og det har hele tiden vært en forutsetning at båten skulle heves, fordi den representerer en forurensningsfare der den ligger i et sårbart og viktig fiskeriområde i Lofoten. Den burde ha vært hevet for lenge siden. Det er sterkt kritikkverdig at det ikke allerede har skjedd. Det politiske ansvaret ligger hos fiskeriministeren. Det foreligger bl.a. uttalelser fra et kompetent bergensfirma om at hevingen kan gjennomføres i løpet av en måned. Hva mener Venstre om den saken? Støtter Venstre forslaget? Det står mye i Venstres program om miljø og at partiet vil beskytte sårbare fiskeriområder mot forurensning. Bør "Gudrun Gisladottir" heves og fjernes fra Lofoten, slik at vi unngår at et sårbart fiskeriområde blir forurenset?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-18:
I proposisjonen fremmer Regjeringen en rekke forslag til omlegging av finansieringssystemet for bygging av studentboliger. Forslagene innebærer ikke, slik Senterpartiet ser det, en økt satsing fra Regjeringens side, men kort oppsummert et nullsumsspill der spilleregler endres før alle studentsamskipnadene har kommet i mål med oppbyggingen. Regjeringens forslag om å redusere statstilskuddet og heve låneandelen, parallelt med lengre løpetid for lånene, vil kunne gi økte kostnader for samskipnadene, som i sin tur vil måtte sende regningen til studentene i form av økt husleie. Mener representanten Vihovde at det er god velferdspolitikk på denne måten å la framtidige studenter måtte bære risikoen for eventuelle økte kostnader ved utbyggingen?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-06-18:
Vi kommer tilbake til "Gudrun Gisladottir". Den er erklært som vrak der den ligger i Nappstraumen. Ved fjerning av olje og annen forurensningsfare vil den ikke bety noen miljøtrussel, sa representanten Vihovde. Departementet skal altså få lov til å dumpe vrak i Nappstraumen, det går representanten Vihovde inn for. Kan alle fiskere som kondemnerer båter, også dumpe vrak i sjøen, eller er det bare departementet som skal få lov til det? Er det Venstres holdning?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-06-18:
Det største problemet i norsk økonomi er at flertallet på Stortinget har plassert oljeinntektene i utenlandske aksjer, og at pengeverdien har fått større betydning i norsk økonomi enn realverdien. Aksjespekulasjon med innbyggernes oljeinntekter har ikke vært noen suksess, selv om verdien har økt siste året. Det er en altfor usikker investering. Stadig flere økonomer mener at store investeringer i utenlandske selskaper og minimale investeringer i Fastlands-Norge er en mislykket politikk. Samfunnsforskere mener at presset om stadig færre kommuner ikke er noen løsning hvis man vil ha rimeligere kommunale tjenester. De seneste dagene er det blitt foreslått at jeg skal bli trønder. Men jeg tror ikke det heller vil styrke verken norsk økonomi eller kommuneøkonomien. Nei, jeg etterlyser større respekt for dem som prøver å holde hjulene i gang, og som prøver å opprettholde den sysselsetting vi har, på tross av nedskjæringer og stadig verre rammebetingelser. Vedtaket om nettolønninger er et famøst vedtak som kan føre til at tusenvis mister jobben. Det er viktig for norsk økonomi at vi har livskraftige bedrifter rundt om i hele landet. Dette må komme til uttrykk når Stortinget behandler budsjettet i dag. Til slutt vil jeg si at Kystpartiet er imot at Norge skal selges bit for bit.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-06-18:
Det er ikke noe tallmessig underlag for å hevde at vi får en innelåsing av en gruppe permanent ledige over lang tid. Gjennomløpshastigheten, hvis man kan bruke det uttrykket, i køen av arbeidsledige er blitt større nå enn tidligere. Jeg har også lyst til å legge vekt på det som står i Statistisk sentralbyrås siste gjennomgang av norsk økonomi, hvor man har løftet blikket litt og sier: Hva skjer når man er i nedgangsperioder? Da øker ledigheten. Men i den nedgangsperioden vi nå har vært igjennom, har ledigheten økt mindre enn i tidligere nedgangsperioder. Det har altså ikke bitt seg fast en varig høy ledighet. Hvis jeg får lov til å henvise til erfaringer i vårt sosialdemokratiske naboland Sverige, opplever jo faktisk også de for tiden en økonomisk vekst, altså en oppgang i økonomien, men samtidig øker ledigheten. Det gjør den ikke i Norge, så i så måte har man mer å lære ved å se på Norge enn ved å se på det sosialdemokratiske Sverige for tiden.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-06-18:
Nei, det er ikke slik at Statistisk Sentralbyrås analyse av arbeidsmarkedet avviker fra Regjeringens. Som vanlig, dessverre, når finanskomiteens leder taler om prognoser, tar hun feil. Finanskomiteens leder har gjort det til en spesialitet, for å si det slik, å gi prognoser om økonomisk vekst som aldri stemmer, knapt nok i den måneden det gis. Finanskomiteens leder sa vel også - det ble sitert i et tidligere innlegg - at hun ikke tror på de økonomiske prognoser som legges frem av Regjeringen. Vel, vel, men da kan hun kanskje tro på andre prognoser som legges frem, av Norges Bank, av Statistisk Sentralbyrå osv. De går i nøyaktig samme retning. Etter at revidert nasjonalbudsjett ble lagt frem, har byrået lagt frem sine nye prognoser både for arbeidsmarked, for økonomisk vekst generelt, for prisstigning, osv., og over hele linjen underbygger de Regjeringens prognoser i revidert. Så får man tro på hva man vil. Men for å si det slik: Jeg tror det er en fordel at man befinner seg i virkelighetens verden. Og velkommen tilbake dit!
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-06-18:
Det var en spennende invitasjon fra representanten Djupedal til en interessant debatt om "jobless growth". Det beste eksemplet i teori og praksis på det motsatte på 1990-tallet har jo faktisk vært utviklingen i USA, hvor man har hatt en formidabel vekst i økonomien over en lengre periode nesten uten historisk parallell, og hvor den veksten også har ført til en - sett med amerikanske øyne, og sett med europeiske øyne - veldig sterk vekst i sysselsettingen. Men jeg skal altså ikke henfalle til å si at vi bare bruker amerikanske erfaringer. Ja, det er viktig, tror jeg, at man parallelt med å føre en fornuftig økonomisk politikk som gir kronekurs til å leve med, som gir moderat rente i forhold til andre land, også stimulerer en mer langsiktig omstilling i industrien, eller i konkurranseutsatt næringsliv i det hele tatt, for det er riktig at næringslivet står overfor andre utfordringer enn bare de innenlandske. Moderate lønnsoppgjør er viktig, moderat penge- og finanspolitikk er viktig. Men samtidig står man overfor store strukturelle endringer internasjonalt, utfordringene fra de "nye" land i Asia: Kina, India osv. Strukturomlegningene i hele skipsbyggingsindustrien, for å ta et annet eksempel, krever omstilling, og det er derfor Regjeringen også satser sterkt, sterkere enn noen tidligere regjering, på forskning og utvikling.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-06-18:
For å være ærlig må jeg si at jeg oppfattet Siv Jensens hovedinnlegg egentlig som en kappgang om hvem som er mest sosialdemokratisk, Arbeiderpartiet eller Fremskrittspartiet. Så i forhold til borgerlig politikk - ja, jeg får bare svare dannet på den måten at da vil jeg henvise til Willochs to siste bøker. Det står noe om det der. Hvordan det føles å samarbeide med Arbeiderpartiet? Jo, Arbeiderpartiet har den fordelen at de i alle fall befinner seg innenfor virkelighetens verden når det gjelder handlingsregel og oljepengebruk. Der skiller de seg skarpt fra Senterpartiet, som jo fullstendig har forandret kurs og holdning til bruk av penger siden de sist satt i regjering. La meg si det - nesten personlig - slik at jeg kjenner ikke igjen noe fra det gamle Senterpartiet, fra Gudmund Restads tid, og jeg har sittet sammen med ham i finanskomiteen i åtte år, i det Senterpartiet som nå opptrer i Stortinget. Det er ikke et fnugg av sammenheng og likhet. Det har jo også økt avstanden til Arbeiderpartiet. Jeg har sittet og filosofert litt mens jeg har hørt på innleggene her, over regjeringskonferansene hos "kaoskameratene" på det tidspunkt de eventuelt overtar regjeringsmakt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-06-18:
Det er vel ikke fullt så dystert som man kunne få inntrykk av, at vi har brukt alt vi kan bruke av oljefondet for flere år fremover. Men det er riktig at vi nå ligger i overkant av en 4 pst.-innfasing ved justeringer på revidert budsjett. Vi er noe nærmere 4 pst.-regelen enn det vi var i 2003-budsjettet, så slik sett er det bra. Jeg hadde jo ønsket et oppgjør uten mer bruk av oljepenger. Jeg har merket meg Arbeiderpartiets formaninger om ikke å bruke mer oljepenger, men jeg registrerte bare at de var ikke ledende for forhandlingenes gang her i Stortinget. Oljefondet er jo også påvirket av andre forhold. La meg si det slik at en høy oljepris over tid, en fortsatt høy oljeproduksjon - der vi ikke er i noen forvitringsbane, vi er i en utviklingsbane, oljeinvesteringene øker både i år, til neste år og sannsynligvis i 2006 - gir et noe større handlingsrom i budsjettpolitikken i årene fremover. Men det er viktig at vi allikevel har en handlingsregel, slik at vi ikke innbiller oss at en høy oljepris en måned eller to plutselig skal pløyes inn i økonomien, for det er umulig å ta det tilbake igjen. Derfor er forutsigbarhet og langsiktighet viktig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-06-18:
Jeg vil for ordens skyld bare gjøre oppmerksom på at ifølge Stortingets bevilgningsreglement kan ikke bevilgning skje ved at man gir fullmakt til bevilgninger. Stortinget bevilger. Det forslag som foreligger, er ikke et bevilgningsvedtak. Det er heller ingen fullmakt, det er et uttrykk for et ønske som statsråden har sagt at han vil følge opp etter beste evne. Det eksisterer en adgang til å fremme kongelig resolusjon om bevilgning i løpet av sommerferien når Stortinget ikke er samlet. Det skal imidlertid kun gjelde uforutsette utgifter for staten. Etter denne debatten og etter den brevvekslingen som har funnet sted forut for behandlingen, kan ingen hevde at dette er en uforutsett bevilgning. Det har vært sagt at Stortinget eller partiene ikke har vært forelagt et behov for bevilgning for en eventuell hevingsoperasjon. Jeg erindrer iallfall at SV har spurt om det og har fått et svar fra Fiskeridepartementet hvor det står at det ikke foreligger noe bindende anbud på en eventuell heving, men at det dreier seg om beløp i størrelsesordenen flere titalls millioner, og det kan bli mer. Det var også det representanten Djupedal nylig bekreftet i sitt innlegg. Men jeg kan også bekrefte at Arbeiderpartiet heller ikke har spurt om noe bevilgningsbehov ved eventuelle videre operasjoner. Nå er dette med en bevilgning i løpet av sommeren vel ikke det mest akutte problemet. Som fiskeriministeren har redegjort for, er det Kystverket som har det faglige ansvaret for å svare på om en eventuell heving vil være miljømessig forsvarlig. Jeg antar at Stortinget ikke vil pålegge fiskeriministeren en heving som faglig sett frarådes, en heving på et tidspunkt hvor oljen i vraket ikke er tømt. Men jeg registrerer at forslagsstiller ønsker at man skal komme tilbake ved første mulige anledning, og det vil vi selvfølgelig forsøke å gjøre.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-06-18:
I forbindelse med revidert budsjett legger Regjeringen også fram retningslinjer for bruk av ultralyd. Nok en gang søker Regjeringen å stramme inn på dagens praksis. Regjeringen foreslår at det skal gis et tilbud om ultralydundersøkelse i 17.-19. uke og ultralydundersøkelse på medisinske kriterier. Dette er vel og bra, men når det i retningslinjene presiseres at bruk av ultralyd utover dette ikke er å regne som god klinisk praksis, vil dette føre til en innstramning i den etablerte praksis, en praksis som er langt mer omfattende enn basert på de to kriteriene som Regjeringen foreslår. Formuleringene tilsier riktignok ikke at det skal være forbudt å få tidlig ultralydundersøkelse på andre kriterier, men formuleringene er slik at de vil fungere som et sterkt press på både gravide, leger og jordmødre til å begrense omfanget av ultralyd - for hvilken lege, hvilken jordmor, vil våge å handle på et grunnlag som gjennom offentlige retningslinjer ikke er god klinisk praksis? I beste fall vil retningslinjene bli praktisert på en veldig ulik måte, og dermed vil tilbudet til gravide også være ulikt, i verste fall en drastisk innstramning. Slik Arbeiderpartiet ser det, må det være kvinnen som bærer fosteret, det blivende barnet, som har rett til å få kunnskap om utviklingen og helsetilstanden. Denne retten må ikke medikaliseres eller psykologiseres. Arbeiderpartiet mener derfor at et tredje kriterium må innarbeides i retningslinjene, et kriterium som sikrer at kvinner som ønsker ultralydundersøkelse også tidlig i svangerskapet, skal ha rett til å få dette på et selvstendig grunnlag og innenfor den alminnelige svangerskapskontrollen. Dette spørsmålet er helt grunnleggende og handler om kvinners selvbestemmelsesrett. Med ultralydteknologiens muligheter vil det være et økende behov for kompetanseutvikling. Derfor har et flertall i finanskomiteen forpliktet seg til økte bevilgninger i det kommende budsjett. Dette er et klart signal til statsråden om å ta hensyn til dette i det kommende budsjettarbeidet.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2004-06-18:
Veldig mange tilsette i norske industribedrifter opplever ein svært krevjande kvardag. Mange av dei er permitterte, endå fleire har mist arbeidet sitt. For dei det gjeld, for familiane deira og samfunna rundt desse industrimiljøa, ser det for tida mørkt ut. Det er dessverre situasjonen for dei tre tyngste industrikommunane i Sogn og Fjordane, Flora, Høyanger og Årdal. Problema er særleg store fordi dominerande bedrifter innanfor verkstad- og aluminiumsindustrien har fjerna eller har varsla at ein skal fjerne hundrevis av arbeidsplassar på kort tid. Ved Kleven Florø AS har ca. 500 tilsette mist arbeidet i løpet av ca. eit halvt år. I Årdal avviklar Norsk Hydro ca. 500 arbeidsplassar i perioden fram til utgangen av 2006. Vi kan trygt seie at velrenommerte industrimiljø vaklar. Det skal ikkje mykje empati til for å forstå at problema set personar og lokale styresmakter på ei hard prøve. Dei tre kommunane har søkt om og fått omstillingsstatus. Det fekk dei faktisk før Norsk Hydro i førstninga av mai bestemte at 355 arbeidsplassar i Årdal og Høyanger skal bort innan mars neste år. Arbeidarpartiet har teke eit klart standpunkt i denne saka. I ein så ekstraordinær situasjon som lokalsamfunna er oppe i, må også Regjeringa og Stortinget bidra aktivt for å skape ny verksemd. To departement har vore involverte i behandlinga av søknaden om statlege omstillingsmidlar til dei tre kommunane. Regjeringa har foreslått eit mindre beløp til oppstarting av omstillingsarbeidet i 2004. Eg minner om at det er søkt om midlar til omstilling for perioden 2004-2008. Søknaden er nøktern. For Arbeidarpartiet er det svært viktig at Regjeringa følgjer opp med løyving til omstillingsarbeidet i samsvar med den planen som er utarbeidd. Det vil vere avgjerande for at kommunane skal kunne lykkast med å få til ny og alternativ verksemd. Den nye avtala mellom regjeringspartia og Arbeidarpartiet sikrar ein tiltakspakke til Årdal og Høyanger. Det er positivt, og det legg eit godt grunnlag for det krevjande arbeidet som blir drive for å få til nye industrietableringar. Poenget er at på ei og same tid må det satsast på to frontar: Omstilling ved hjelp av statlege og fylkeskommunale midlar og ein eigen tiltakspakke for Årdal og Høyanger som følgje av den dramatiske nedbygginga som Norsk Hydro har vedteke. Statsminister Bondevik har i skriv til Arbeidarpartiet si stortingsgruppe 13. mai i år omtalt dei særeigne problema som Flora, Årdal og Høyanger no står oppe i. Eg vel å tolke statsministeren sine formuleringar som ein erklært vilje til å følgje opp saka på ein aktiv måte. Arbeidarpartiet legg til grunn at Regjeringa har eit stort engasjement i omstillings- og fornyingsarbeidet i dei tre industrisamfunna.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2004-06-18:
Finanskomiteens flertallsmerknader om nødnett har reist spørsmål om regjeringspartiene ikke ser behovet for nytt nødnett. Jeg finner det i denne sammenheng nødvendig å vise til justiskomiteens enstemmige budsjettmerknader fra i fjor: "Komiteen viser til St.meld. nr. 17(2002-2003) Samfunnssikkerhet - Veien til et mindre sårbart samfunn og til de respektive partiers merknader om nytt digitalt nødsamband i Innst. S. nr. 9(2002-2003) (2002-2003) (2002-2003) Så langt en samlet justiskomite. Jeg vil også vise til St.meld. nr. 39 for 2003-2004, Samfunnssikkerhet og sivilt-militært samband, hvor Regjeringen uttaler følgende: "Effektiv livreddende og sikker innsats, særlig ved store hendelser, har akutt behov for et nytt, forutsigbart og moderne nødnett med stor kapasitet." "Brudd i sambandet mellom en sambandssentral og tjenestemenn kan føre til farlige misforståelser og er sammen med manglende avlyttingssikkerhet et alvorlig hinder for det kriminalitetsforebyggende arbeide." Regjeringspartiene tar behovet for nytt nødssamband på alvor. Arbeidet med nytt nødnett er grundig utredet, og Regjeringen vil komme tilbake med denne saken i forbindelse med statsbudsjettet. Jeg vil i den sammenheng peke på at en oppfølging av krav om kryptering av analoge systemer ikke nødvendigvis gir det mest framtidsrettede nødssamband her i landet. Kostnader knyttet til kryptering av det gamle analoge sambandet vil fort beløpe seg til 700 mill. kr. Dette vil i stedet være et godt startgrunnlag for inngangen til den digitale virkeligheten. Hele Europa har valgt ny digital teknologi for sine nødssamband. Dette forplikter Norge ikke minst i forholdt til våre nære naboer knyttet opp til grenseoverskridende aksjoner. En vurdering av det såkalte nullalternativet, dvs. videreføring av eksisterende samband, er et blindspor. Det vil sette oss i et underlig lys sammenliknet med våre nærmeste naboer.