Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-06-02:
Det Dokument 8-forslaget vi nå behandler, er et forslag som i prinsippet handler om ansvarsfordelingen mellom regjering og storting, og omhandler mineralsk aktivitet eller gruvevirksomhet. I Norge har vi i nyere tid ikke aktivt lagt til rette for denne virksomheten – i seg selv ikke så veldig rart, med bakgrunn i historien knyttet til gruveaktivitet og mineralsk aktivitet, som står i kanskje grell kontrast til de miljøstandarder vi setter i dag, selv om vi kanskje i et både etisk og moralsk perspektiv burde bidratt på et langt tidligere tidspunkt til å finne løsninger for at verdens etterspørsel etter mineraler i større grad kunne eliminere de miljømessige utfordringene næringen skaper, ikke bare i Norge, men over hele verden. Rammene for denne typen aktivitet ligger i forurensningsloven, i plan- og bygningsloven og i mineralloven. I mineralloven, som vi fikk i 2010, står det i formålet veldig tydelig at hensikten og «formålet med loven er å fremme og sikre samfunnsmessig forsvarlig forvaltning og bruk av mineralressursene i samsvar med prinsippet om en bærekraftig utvikling». Det står videre i mineralloven at loven skal ivareta hensynet til «miljømessige konsekvenser av utvinning» og «langsiktig planlegging for etterbruk eller tilbakeføring av området». Det er ganske tydelige formuleringer og klare føringer for hva mineralloven legger opp til av muligheter for mineralsk aktivitet i Norge. I tillegg til det fikk vi under vår regjeringstid en mineralstrategi, hvor vi utvetydig slår fast i formålet at «norsk mineralnæring skal være blant verdens mest miljøvennlige og aktivt søke fremtidsrettede løsninger». Likeledes mente vi at det var viktig å legge til rette for en forutsigbar og effektiv saksbehandling som en rettesnor for alle statlige, regionale og kommunale myndigheters praktisering av regelverket overfor næringen. Så er det slik at saker som vi nå på en måte er involvert i knyttet til Førdefjorden og Repparfjorden, er saker der interessene står veldig hardt mot hverandre. Det er noe som egentlig er naturlig og ikke til å unngå, interessene er motstridende i denne type saker. Vi har hele tiden vært tydelige på hvem det er som skal fatte beslutninger i disse sakene. Vi har hele tiden vist til at det er regjeringens ansvar å gi tillatelse etter de lover og regler som finnes for utvinning av mineralressurser i Norge. Vi står fast på dette prinsippet, selv om det også i vårt parti er betydelig motstand mot deponi eller sjødeponi. Men jeg understreker: Ansvaret ligger hos regjeringen, og det er et betydelig ansvar som påhviler regjeringen, og som de må håndtere med største varsomhet. Brytes prinsippet om bærekraftig utvikling gjennom regjeringens beslutning, brytes formålsbestemmelsen i mineralloven, og det er selvfølgelig alvorlig hvis det skjer. Vi har derfor lagt til grunn at regjeringen gjennom sin konklusjon stiller de strengeste miljøkrav til en eventuell tillatelse, og – dersom tillatelse gis – at overvåkingen av området er slik at en nøye følger miljø- og ressurstilstanden i området, og er veldig tydelig på at hvis grenser som er fastsatt, overskrides, må det bety en umiddelbar stans i aktiviteten. I forbindelse med behandlingen av saken har en også kommet inn i de enkelte sakene langt på vei, men vi mener at noe av det som må være grunnlaget for en beslutning, er nettopp at beslutningen er grundig utredet. Vi har derfor under behandlingen fremmet flere forslag hvor vi bl.a. mener at det i nye saker er naturlig at det stilles krav om at de ulike alternativene for deponiløsningene konsekvensutredes, slik at alle relevante faglige vurderinger framkommer før beslutning kan tas. Vi mener av erfaring av det vi nå ser, at det er naturlig. Vi sier også – til kjernen av problemet – at det nå må startes et utredningsarbeid for å redusere deponeringsbehovet ved framtidig utvinning av mineralressursene, og mener at det er viktig at dette blir satt i gang raskt. Til slutt: Vi har i dag fremmet et forslag, som jeg tar opp, hvor vi «ber regjeringen påse at miljøfaglige råd er grunnlaget for en helhetlig beslutning når endelig utslippstillatelse gis i forbindelse med utvinning av mineralressurser, og at denne sikrer bærekraftig utvikling og ikke forringer miljø og/eller ressursgrunnlaget over tid». Det er et flertall i komiteen som er for denne type punkter i innstillingen, og vi mener det er naturlig at de samme partiene slutter seg til den type vedtak.