trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Jeg har ikke nevnt menneskerettigheter i dette spørsmålet, det er det statsråden selv som har gjort i sine svar. Jeg har snakket om norsk lov og anvendelse av norsk lov i Nederland for norske innsatte. Et annet eksempel som jeg gjerne vil ha kommentarer på, er hva som skjer dersom en innsatt bryter norsk lov i fengslet, men som ikke er brudd på nederlandsk lov. Det kan f.eks. gjelde en del narkotikaforbrytelser. Vil vedkommende da slippe unna fordi statsråden og regjeringen har sendt ham til Nederland? Marianne Vollan, som er direktør i Kriminalomsorgsdirektoratet, sa i juli 2015: «Straffegjennomføringen i Nederland skjer etter norsk lov, og de innsatte har dermed de samme rettigheter og plikter som innsatte i norske fengsler.» Gjelder det også hvis det skjer handlinger i fengsel som er straffbare ifølge norsk lov, men ikke nederlandsk lov?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Regjeringa, med Venstre og Kristeleg Folkeparti, har i vekevis reist rundt med lekkasjar frå den komande stortingsmeldinga om Nasjonal transportplan. Så langt har lekkasjane reist fleire spørsmål enn svar, og mange har vorte litt skuffa. Tidenes jernbanesatsing viste seg å innehalde lite nytt, men desto fleire utsetjingar: Ringeriksbanen er utsett, InterCity-strekningane er utsette, Trønderbanen er utsett, Arna–Stanghelle er utsett. Ifølgje statsministeren er prosjektet Arna–Stanghelle prioritert i NTP. På Arna stasjon skal statsministeren ha sagt at «utviklingen har trykket dette prosjektet fremover i køen på grunn av rasfare og alvorlige ulykker på veien». Sanninga er at prosjektet har kome lenger bak i køen. Transportetatane føreslo oppstart i 2021. No er prosjektet utsett til 2024. Denne utsetjinga har vekt sterke reaksjonar. Det forstår eg godt. Eg er frå fylket sjølv og får mange innspel frå folk som jamleg trafikkerer strekninga, både med tog og på veg. Så har regjeringa i sine pressekonferansar skrytt av å ha inngått avtale med Venstre og Kristeleg Folkeparti om Nasjonal transportplan. Men den 19. mars kan me lesa i Bergens Tidende at leiaren i Kristeleg Folkeparti, Knut Arild Hareide, og nestleiaren i Venstre, Terje Breivik, begge understrekar at Nasjonal transportplan ikkje er behandla i Stortinget, og at håpet om å framskunda prosjektet ikkje er ute. Igjen opplever me at denne regjeringa bidreg til at det vert skapt forvirring og usikkerheit om viktige spørsmål. Mitt spørsmål til statsministeren er difor om ho også sjølv vil arbeida for tidlegare oppstart av prosjektet Arna–Stanghelle, eller om einigheita mellom regjeringa og samarbeidspartia om oppstart fyrst i 2024 ligg fast?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Takk for svaret. Då hovudtrekka i Nasjonal transportplan vart presenterte av regjeringa på Oslo S nyleg, vart det gjentekne gonger understreka kor viktig det var å høyra på fagfolka sine vurderingar, og det vart slått fast at det var faglege vurderingar som låg til grunn for prioriteringane. Eg vil difor minna statsministeren om kva regionvegsjef Eidsnes i Statens vegvesen uttalte då etatane la fram sitt grunnlag for eitt år sidan: «Vi ser for oss oppstart i 2021, og dette årstalet er ikkje tilfeldig. Det er svært viktig at prosjektet blir starta opp innan utgangen av fireårsperioden.» Kvifor synest ikkje statsministeren at dette faglege rådet er så viktig lenger?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Regjeringen har i tråd med den nasjonale transportplanen vi har lagt fram, hatt et ønske om å redusere planleggingstiden for samferdselsprosjekter. Stort sett har det bare vært prat så langt, men regjeringen har likt å trekke fram to fyrtårn – Ringeriksbanen og Arna–Stanghelle. For Ringeriksbanen og E16 Skaret–Hønefoss hoppet man over kommunedelplanfasen. Det samme skjedde for Arna–Stanghelle, da det ifølge regjeringen hastet med å realisere prosjektene. Nå ser vi at selv ikke disse to fyrtårnene var annet enn korthus. Regjeringen klarer ikke å prioritere penger til byggingen, selv når prosjektet var ferdig planlagt. Da blir mitt spørsmål til statsministeren: Hva er poenget med å kutte i planleggingsprosessene, få ned planleggingstiden, få planleggingen ferdig, når man ikke klarer å prioritere penger til bygging?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-03-22:
Europaparlamentet vedtok 16. mars en resolusjon om en integrert arktispolitikk. Forslaget om at det skulle arbeides for et forbud mot utvinning av olje og gass i Arktis ble nedstemt i plenum, men en paragraf som oppfordrer til forbud mot boring i islagte farvann, ble stående. Vi er glad for at et flertall i Europaparlamentet valgte å droppe en unyansert oppfordring til generelt forbud mot utvinning av olje og gass i Arktis. Det er som kjent bred politisk oppslutning om at petroleumsvirksomheten er en hovedpilar i den økonomiske aktiviteten også i nord, og at den representerer unike muligheter for verdiskaping i Nord-Norge. Fiskeri, sjømat, skipsfart og petroleumsnæringen utgjør til sammen ryggraden i Kyst-Norge, og – jeg må få lov å legge til – de lever godt side om side. Fra norsk side har vi i flere år hatt en dialog med EUs institusjoner om Arktis og nordområdene. Siden nordområdene er et kjerneområde for norske utenrikspolitiske interesser, er det viktig at vi søker forståelse for norske synspunkter og bidrar til at EUs arktispolitikk i størst mulig grad er basert på kunnskap og fakta om forholdene i nord. Vi opplever at norske synspunkter etterspørres og verdsettes, både i kommisjonen og i Europaparlamentet. Selv om Europaparlamentets resolusjon ikke er bindende for EUs medlemsland eller EUs institusjoner, har det vært svært viktig for oss å bidra inn i Europaparlamentets forberedelse av denne resolusjonen. Vi har to hovedbudskap. For det første baserer vår nordområdepolitikk seg på at havretten gjelder i Arktis. Og det andre punktet som har vært viktig å fremføre, er at vi må ha en god balanse mellom bærekraftig bruk og vern – riktig bruk, det beste vern. Vi har også arbeidet målrettet gjennom politiske og diplomatiske kanaler for at også resolusjonen til Europaparlamentet skal ivareta norske interesser, og bl.a. informert om Norges erfaring som ansvarlig petroleumsaktør i Arktis siden 1979, og om kyststatenes rettigheter i henhold til havretten.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-03-22:
Internasjonal lov og havretten er noen av de viktigste verktøyene vi har for å drive vår aktivitet og bosetting i nord. Dette var en lang resolusjon med veldig mange punkter. Den sa på den ene siden at havretten skal gjelde. På den andre siden hadde den punkter som gikk langt utover nasjonalstatens rettigheter i henhold til internasjonal lov. For oss har det vært viktig å poengtere at havretten skal gjelde, kyststatens rettigheter skal gjelde. Da har det vært viktig for oss å framheve at det er kyststaten som skal bestemme hva slags aktivitet det skal være i kyststatens territorier. Det var viktig for oss i kommunikasjonen mot EU. Så er det nok et mer nyansert bilde av om det er energiproduksjon – olje og gass – i Arktis som truer, som sørger for klimaendringene. Bruk av fossil energi er en viktig del av det. Der kan jeg være enig med representanten(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-03-22:
Svaret er ja. EU vil være avhengig av en stor satsing på fornybar energi, der Norge følger programmene, og der vi er en viktig bidragsyter både på teknologi, på at vi har mye vannkraft, og på at vi utvikler vindkraft. Et av de viktigste spørsmålene i EU er hvilken energimiks som skal ta Europa og verden over fra kull – veldig fossilbasert energi – til en renere energi i framtida. Der vil norsk gass spille en viktig rolle, rett og slett fordi det nå en gang er sånn med vind at det blåser den ene dagen – det blåser ikke den andre dagen. Det er som med bølgekraft at det er bølger den ene dagen – det er ikke bølger den andre dagen. Da må man ha et anker i dette for å glatte ut og få en energileveranse som kan være der hver dag. Der vil gass spille en viktig rolle i tiår på tiår framover. Norges politikk her er helt i tråd med EUs politikk.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
«Sjøkrigsskolen utdanner offiserer som skal lede og drifte de mest moderne og avanserte systemer om bord på krigsfartøyene, lede personell i kamp og bruke effektiv maktanvendelse på vegne av befolkningen. Hvordan mener statsråden vi skal klare å opprettholde kvaliteten i opplæringen med kutt på over 500 mill. kroner, 265 færre årsverk, når utdanningen reduseres med ett år, og hovedinnsparingen skal tas innen nivådannende utdanninger, som utgjør halvparten av utdanningssektoren i Forsvarets totalbudsjett?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
For det første: Da vi hadde reformen i sivil sektor, var det ikke snakk om å redusere beløpet med en femtedel. Vi skulle egentlig beholde den samme rammen. Når det gjelder profesjonsutdanning, spesielt innenfor de ulike våpengrenene, trenger man handlingskompetanse, man trenger å ta avgjørelser på veldig kort tid – man er isolert på en båt. Hvordan bygger man opp det skjønnet som man skal utøve, både strategisk og med tanke på å vite hvordan man skal være en del av en større helhet, når man er spesialist? Ministeren framhever den militære kompetansen. Men mer oppstykking, mer modulbasert utdanning – vil ikke det fragmentere hele utdanningen og den modenheten som skal til for å klare å rekruttere framtidige sjømilitære? Det er snakk om å håndtere noe av det mest avanserte krigsmateriellet vi har. Da trenger man først og fremst meget gode både ledere, offiserer og menige for å ha det samspillet. Hvilken kvalitet mener ministeren vi skal få gjennom denne reformen?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Men når man skal kutte på det laveste nivået, der man skal rekruttere, der man egentlig skal legge grunnlaget for de framtidige krigerne, sjøkrigerne, er det da klokt å sentralisere beslutninger, som man gjør i dag – mens alle andre institusjoner og profesjonsutdanninger søker nærhet til det operative, til dem som forstår virkeligheten, og til den nære forbindelsen som er mellom Sjøkrigsskolen og Haakonsvern, som er Nordens største marinebase? Hvorfor kutter man de båndene og lar dette styres fra Oslo? Hvilke planer har man for å overføre mer til det sivile? Spørsmålet som jeg stiller på nytt, er: Er det klokt å ha den sentraliseringen og virksomhetsoverføringen som er besluttet skal iverksettes på så kort tid, fram til 1. august, uten å la Sjøkrigsskolen, som har så god kompetanse, få lov til å komme med egne forslag om hvordan det skal videreutvikles?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
«Sivilombudsmannens rapport fra Norgerhaven fengsel viser at innsattes pasientrettigheter ikke er ivaretatt, og at helsetilbudet ikke er tilfredsstillende. Han peker på at innsatte med kroniske og ikke-akutte sykdommer ikke blir sikret oppfølging av spesialisthelsetjenesten, og at de innsatte ikke har reell tilgang til en effektiv klageordning for helsehjelp. Hva vil statsråden gjøre for å følge opp funnene slik at helsetilbudet og pasientrettighetene til de innsatte blir ivaretatt?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
En rekke områder i rapporten som Sivilombudsmannen legger vekt på, var egentlig spilt inn av Helsedirektoratet i utarbeidingen av retningslinjene. Det viser seg at en del innsatte frivillig har ønsket å sone i Nederland, men at de har hatt en helsesituasjon som gjør at de trenger støtte fra spesialisthelsetjenesten. Her har tydeligvis ikke systemet fungert. Det viser seg også at det kan være en rollekonflikt knyttet til hvordan det er organisert i Nederland, hvor det egentlig er fengselsstyret som styrer helsetjenesten. Pasientrettighetene er forskjellige i Norge kontra i Nederland. Hvordan sikrer man seg at alle de fire, konkrete innspillene fra Sivilombudsmannen blir fulgt opp, og hvordan vil Stortinget bli orientert om det?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Jeg takker for svaret og forventer at vi blir orientert når ministeren må svare Sivilombudsmannen. Betyr det at ministeren ikke har vært kjent med at det har vært problemstillinger knyttet opp mot et likeverdig helsetilbud fram til nå? Eller har man prøvd å håndtere situasjonen og forbedret den før Sivilombudsmannen reiste ned? Spørsmålet er: Var det nødvendig å ha Sivilombudsmannen der nede for at de fikk et likeverdig tilbud? Eller ble det gjort noe i forkant?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-03-22:
Regjeringa vil reformere Forsvarets utdanningssystem på en måte som både ivaretar egenarten til den militære profesjonsutdanningen, sikrer god kvalitet i utdanningen og kan tilpasses endrede forutsetninger og behov. Den pågående utdanningsreformen i Forsvaret er en struktur- og kvalitetsreform. Den er bl.a. drevet fram av tilsvarende prosesser vi har sett i sivil universitets- og høyskolesektor, hvor hensikten er å konsolidere institusjonene og styrke den faglige kvaliteten gjennom bedre og mer robuste fagmiljøer. Den reflekterer også et behov for å effektivisere et utdanningssystem som koster 2,5 mrd. kr i året. Fokus på kvalitet i utdanningen må i framtida gjelde all utdanning i Forsvaret, ikke bare offisersutdanningen. Som representanten er godt kjent med, er offiserrollen i endring. I framtida skal offiserene i større grad fokusere på å bli gode ledere og i mindre grad være spesialister på alle felt. Det er da spesialistenes rolle. Morgendagens utdanningssystem må speile dette på en god og framtidsrettet måte. Jeg tror det kan være fornuftig å se litt på hvordan utdanning distribueres i Forsvaret i dag. Vi har seks akkrediterte høyskoler, med til sammen 700 elever fordelt på en rekke linjer. Vi har i tillegg utdanning på til sammen 16 geografiske lokasjoner. Vi har ti fagskoler og seks befalsskoler. Samtidig har Krigsskolens egne dekaner i dekanstudien slått fast at over 50 pst. av fagene på krigsskolene har klare fellestrekk. Ved organisatorisk å sammenslå de seks høyskolene og befalsskolene kan ressursene i større grad ses i sammenheng. De kan utnyttes bedre. Det vil også gi bedre og mer robuste fagmiljøer. I dagens fragmenterte system, med mange små fagmiljøer, er det sånn at fire av ti fagskoler har færre enn 20 ansatte. Men det er også sånn at de til sammen 700 elevene blir undervist av om lag 300 faglig ansatte. Det gir et forholdstall mellom lærer og student på rundt 2,3. Det er et veldig lavt forholdstall. Det er det også hvis man sammenligner med andre tunge sivile profesjonsstudier. Dette har også vært et tema knyttet til sammenligning med andre. Politihøgskolen har f.eks. et forholdstall på 12. En annen sentral driver er selvfølgelig endringene som nå pågår i militærordningen. Disse endringene – både eksterne og interne – gjør det nødvendig å reformere Forsvarets utdanningssystem. Det er for å sikre bedre kvalitet og mer relevans i framtida. Det berører alle Forsvarets utdanningsinstitusjoner. For å sikre en kvalitativt god utdanning både av spesialister og av offiserer må fagutdanningen, som i dag er en integrert del av Sjøkrigsskolen, bl.a., også gjøres lettere tilgjengelig for spesialistene. Samtidig må offisersutdanningen i større grad fokusere på militær kjernekompetanse. Det betyr at profesjonsdelen av utdanningen fortsatt skal ha en helt sentral plass.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-03-22:
Mot slutten av sitt innlegg er representanten Grung nettopp inne på hele begrunnelsen for denne reformen: Vi skal sikre god kvalitet i utdanningen i Forsvaret. Vi er helt avhengig av å ha veldig gode ledere. Vi er helt avhengig av å ha veldig gode spesialister, både fordi en potensiell kompleksitet i en væpnet konflikt bare øker, og fordi kompleksiteten i materiellet som skal håndteres, også øker. Derfor er de kvalitetsreformene som er gjennomført i sivil sektor, viktige. Men det er også viktig å gjennomføre en tilsvarende kvalitetsreform i militær sektor. Dette er også noe forsvarssjefen beskriver en god del av i sitt fagmilitære råd. Han mener bl.a. at det er riktig å kutte ned på utdanningens lengde og gjennomføre mer av fagutdanningen ute i avdeling, sånn at de som utdannes i Forsvaret, raskere får mer tid ute i avdeling – det er der vi trenger dem – samtidig som man opprettholder kvaliteten på utdanningen. Det er også fullt mulig – innenfor de tiltakene jeg har varslet her – å gjøre noe med effektiviseringen, som ikke går på bekostning av kvalitet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-03-22:
Her tror jeg det må foreligge en misforståelse. For det første er det full anledning for alle til å komme med sine innspill. Jeg har nå nedsatt en styringsgruppe i Forsvarsstaben, som nettopp gjennomgår hvordan man skal operasjonalisere disse tiltakene. Det bruker Forsvaret 2017 på, sånn at de får en god løsning. Det andre er at det kuttes ingen bånd mellom Sjøkrigsskolen og Haakonsvern. Sjøkrigsskolen blir liggende akkurat der Sjøkrigsskolen er. Forsvarssjefen beholder alt ansvar for all utdanning i Forsvaret, og grensjefene får plass i styret i den nye Forsvarets høgskole. Det betyr at innflytelsen blir god også for forsvarsgrensjefene. Jeg mener det samtidig er viktig å se mer helhetlig på dette enn bare sett per forsvarsgren. Vi har mye å lære av sivil sektor når vi ser utdanningsinstitusjoner samarbeide om fagområder for å få sterkere fagmiljøer. En modulbasert opplæring er ikke uvanlig noe sted. Det sikrer god kvalitet, og det sikrer at vi utnytter fagmiljøer og kompetanse på en bedre måte enn det vi klarer med dagens system.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
«Under innspurten av valgkampen før stortingsvalget i 2013 stilte Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre opp sammen med Huseiernes Landsforbund og lovte at egenkapitalkravet til norske boliglånskunder skulle bli skrudd ned til 10 pst. Hvorfor har statsråden gjort det til sin kampsak ikke å innfri dette løftet?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Dette var en veldig lang bortforklaring og på ingen som helst måte et svar på mitt spørsmål. Jeg tror finansministeren hadde tjent på å være ærlig her. Unge som vil inn på boligmarkedet, ser at valgløftet ble brutt, og at det nå bare er blitt vanskeligere for dem å nå boligdrømmen. Jeg må kanskje minne finansministeren på hva hennes eget parti sa før valget, at en, forutsatt et borgerlig flertall, skulle senke egenkapitalkravet til 10 pst. En tallfestet altså det. Dette var i september 2013, så gikk det bare noen måneder – februar 2014 – til finansministeren avlyste at en skulle gjøre noe med dette i det hele tatt. Det var en imponerende snuoperasjon gjort på rekordtid, og de begrunnelsene en her bruker, er jo kjente faktorer. Jeg vil derfor spørre finansministeren hva som egentlig endret seg så radikalt i boligmarkedet i de månedene mellom da valgløftet ble gitt og til en måtte gå bort fra det? Eller visste hun allerede før en ga dette valgløftet at en ikke kom til å gjøre noen ting med det?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Det er samtidig fristende å minne finansministeren på at dette er Stortingets spørretime, der Stortinget spør og finansministeren svarer. Og jeg merker meg at finansministeren her velger ikke å ta det ansvaret jeg mener hun burde gjøre når en går så høyt på banen før et valg og lover en ting, og så løper bort fra det. Men hun har ikke bare løpt fra egne løfter, jeg synes også denne regjeringen har vært imponerende passiv i den brede boligpolitikken. Finansministeren har selv ansvaret for statsbudsjettet. Der har en redusert lånerammene til Husbanken og gjort det vanskeligere for unge å få startlån. Det er bred enighet i Stortinget om de forenklingene som er gjort, og det er derfor veldig synd at en nå har gjort det vanskeligere spesielt for unge å komme inn på boligmarkedet ved å svekke Husbanken som det viktige virkemiddelet det er. Arbeiderpartiet mener en må gjøre mer for å hjelpe de unge førstegangsetablererne inn i boligmarkedet. Jeg vil derfor spørre finansministeren om det er en ideologisk tro på at det er markedet som skal ordne opp, som stopper regjeringen i å hjelpe flere unge inn i boligmarkedet ved å svekke Husbanken?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-03-22:
Dette er jo en underlig spørsmålsformulering. Boligprisene har vokst nesten uavbrutt de siste 20 årene, og gjeldsveksten i husholdningene har over mange år vært høyere enn inntektsveksten. Siden 2013 har husholdningenes gjeld, målt som andel av deres disponible inntekt, økt fra 222 pst. til 230 pst. Det er et høyt nivå både historisk og sammenlignet med andre land. Boligprisene har steget kraftig, og prisveksten har den siste tiden vært særlig høy i Oslo-området. Høy boligprisvekst øker husholdningenes gjeld, og det innebærer samtidig en tiltakende risiko for finansiell ustabilitet. Dette er forhold som trekkes frem av både Finanstilsynet og Norges Bank og av internasjonale organisasjoner som IMF og OECD, som en av de største sårbarhetene i det norske finansielle systemet. Denne regjeringen mener det er viktig med rammer for bankenes boliglånspraksis som på en best mulig måte bidrar til en god og stabil utvikling i norsk økonomi og fleksibilitet – og til at de som har evne til å betjene lån, fortsatt får boliglån. I tillegg har regjeringen gjennomført en rekke forenklinger, sånn at nye boliger skal kunne bygges billigere og raskere enn før, og vi ser nå at boligmarkedet svarer med rekordhøy igangsetting av nye boliger. Det er svært gledelig. Vi har lagt frem en boligstrategi, og vi har gjennomført betydelige forenklinger i regi av kommunal- og moderniseringsministeren, som gir resultater, og kanskje noe av det viktigste vi gjør, er å legge til rette for at vi retter opp ubalansen mellom tilbudssiden og etterspørselssiden i boligmarkedet. Men det tar tid før tiltak på tilbudssiden får full effekt på utviklingen i boligmarkedet, og derfor fastsatte regjeringen først en midlertidig boliglånsforskrift sommeren 2015, og deretter, i desember 2016, en ny midlertidig boliglånsforskrift. Der er intensjonen å kombinere klare rammer for bankenes utlånspraksis med en fleksibilitet som ikke var innarbeidet i boliglånsretningslinjene. Målet er å bidra til en mer bærekraftig utvikling i boligpriser og gjeld, samtidig som vi ikke stenger deler av befolkningen utenfor boligmarkedet. Unge som eldre skal fortsatt ha muligheten til å oppnå boligdrømmen, og da handler det om at vi har innarbeidet en betydelig grad av fleksibilitet, som innebærer at også kunder med begrenset egenkapital skal ha mulighet til å få lån. For eksempel må altså en nyutdannet førstegangsetablerer som har gode inntektsutsikter å vise til, kunne få lån i dette markedet, og det har jeg lagt til rette for.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-03-22:
Jeg er uenig i at dette var en bortforklaring – jeg mener snarere tvert imot. Vi har levert på det som var hovedintensjonen i det løftet vi ga før valget, nemlig at vi skulle sikre at unge i etableringsfasen skulle ha adgang inn i boligmarkedet. Det er blitt betydelig mer krevende for mange fordi boligprisene har skutt fart. Derfor har de tiltakene vi har gjort på tilbudssiden, vært avgjørende viktig, og som nå fører til at det bygges nye boliger i rekordfart, og at prisene på de minste boenhetene går ned. Det er et vesentlig bidrag for at unge nettopp skal kunne realisere boligdrømmen sin, som representanten er opptatt av. Jeg er også opptatt av det, men da må vi ha fleksibilitet i boliglånsforskriften, og vi må først og fremst legge til rette for å gjenopprette ubalansene som eksisterer i boligmarkedet. Det har vi gjort. Det er fristende å stille spørsmålet tilbake: Hvorfor i alle dager stiller Arbeiderpartiet dette spørsmålet? Er det fordi de er uenig i den fleksible boliglånsforskriften som regjeringen nå har gjennomført, eller er det fordi de er uenig i de liberaliseringene vi har gjort i boligmarkedet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-03-22:
Jeg skjønner at representanten Tvedt Solberg synes det er ubehagelig å få spørsmål tilbake fra finansministeren, men jeg mener det er relevant å spørre: Er Arbeiderpartiet uenig i den boliglånsforskriften regjeringen nå har vedtatt? Jeg skjønner jo at Arbeiderpartiet åpenbart er uenig i det vi har gjort for forenklinger i plan- og bygningsloven og tiltak på tilbudssiden, men det er altså det mest avgjørende vi kan gjøre for å sikre at flere på en raskere og rimeligere måte kommer seg inn i et boligmarked hvor man har sett en eksploderende utvikling i prisene. Derfor har det vært viktig for denne regjeringen å legge til rette for den forenklingen, og det kommer vi til å fortsette å gjøre, rett og slett fordi det bidrar til å redusere prisene over tid. Vi har lagt til rette for rekordhøy utbygging av studentboliger også, som er et viktig tiltak i helhetsmiksen i boligmarkedet. Så er det jo ikke sånn at regjeringen har vært passiv i forhold til dette, snarere tvert imot. Og jeg har stått oppreist og tatt ansvar for dette hele veien som finansminister. Jeg har vært klokkeklar på at vi både må ha klare regler i forhold til bankenes praktisering og samtidig må sørge for tilstrekkelig fleksibilitet for unge i etableringsfasen som ikke har egenkapital når de går inn i boligmarkedet.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
«Forslag til TEK 17 har fått bred kritikk i høringen fordi forslaget svekker krav om universell utforming og tilgjengelighet i boliger. Dette vil bety økte samfunnskostnader fordi mange vil måtte flytte eller utbedre boligen sin hvis man blir avhengig av hjelpemidler. Samtidig står det i høringsnotatet at reduserte byggekostnader ved TEK 17 er beregnet til om lag 100 000 kroner for en leilighet på 50 kvm. Kan statsråden garantere at lavere byggekostnader alltid vil komme boligkjøper til gode?»
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Jeg gjentar spørsmålet, for jeg fikk ikke svar på det: Kan statsråden garantere at lavere byggekostnader alltid vil komme boligkjøper til gode? Det fikk jeg ikke svar på. Det er interessant å se på tallene. Jeg var inne på SSB tidligere i dag. Prisstigningen i Oslo det siste året ligger på 15,9 pst., byggekostnadene for blokkleilighet i samme periode på 2,9 pst, så prisstigningen er betraktelig større enn det byggekostnadene er. Per Jæger, administrerende direktør i Boligprodusentenes Forening, var sitert på E24.no på mandag, og sa følgende: «I Oslo har prisveksten på leiligheter vært større enn veksten i byggekostnader. Dette har ført til at de utbyggere som tidligere har kjøpt tomter og nå kommer med boliger, har hatt god fortjeneste». Da er mitt spørsmål: Kan man da garantere at boligkjøperne får billigere boliger når det er utbyggerne som sitter igjen med fortjenesten?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2017-03-22:
Da legger jeg merke til at man ikke kan garantere det. Mitt neste spørsmål kommer egentlig fordi representanter fra regjeringspartiene i en debatt i Stortinget i går veldig tydelig sa at det er ungdom og fattige som får regningen for økt tilgjengelighet. Da er mitt spørsmål: Når statsråden selv innrømmer at dette er mye mer komplekst enn som så, hva synes han om at representanter fra regjeringspartiene setter grupper som i stor grad står utenfor boligmarkedet, opp mot hverandre? Synes han det er rettferdig? Jeg la også merke til at statsråden sa at de kravene man foreslår, ivaretar behovene for tilgjengelighet. Da har jeg bare lyst til å sitere. Nav sier forslaget vil få «uheldige samfunnsmessige konsekvenser», Bufdir påpeker at enkelte av endringsforslagene vil føre til at begrepet «universell utforming» blir betydelig utvannet, Helsedirektoratet mener at noen av forslagene «vil kunne ha negativ innvirkning på folks helse», og Husbanken skriver at summen av endringene vil være i veien for regjeringens egen nasjonale strategi, Bolig for velferd. Vil statsråden lytte til disse innspillene?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Forslaget til nye byggtekniske forskrifter ivaretar kravene til tilgjengelighet. Jeg er imidlertid opptatt av at vi ikke skal ha flere regler og krav i boligbyggingen enn nødvendig. De kravene vi skal ha, bør være fleksible og legge til rette for at innovasjon og utvikling i boligmarkedet er mulig. Vi foreslår derfor flere forenklinger i forskriftene. Endringer gjennomføres uten at krav til størrelsen på snuarealet senkes, men ved at det gis mer fleksibilitet i utformingen av snuareal. Endringene er beregnet til å kunne kutte byggekostnadene med mellom 100 000 kr og 130 000 kr for de eksempelbyggene det er tatt utgangspunkt i. Forenklingene i de byggtekniske forskriftene er en del av regjeringens samlede strategi for å gjøre det raskere og billigere å bygge. Boligbyggingen er nå oppe på det høyeste nivået på flere tiår. Det viser at politikken virker. Vår erfaring fra de tidligere endringene i byggteknisk forskrift tyder på at utbyggere lar boligkjøpere nyte godt av forenklingene. I 2015 unntok vi en andel av leilighetene under 50 kvadratmeter fra tilgjengelighetskrav. Både OBOS og Selvaag Bolig oppgir å ha senket prisen på de nye leilighetene som følge av dette. I en artikkel i Dagens Næringsliv 7. mars i år ble prisreduksjonen angitt til å bli fra 150 000 kr til 750 000 kr per leilighet i konkrete prosjekter. Det er en prisreduksjon som betyr mye for unge førstegangskjøpere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Det betydelige presset som har vært på prisene i boligmarkedet, særlig i de store byene, skyldes flere forhold, bl.a. at det i for mange år ble bygget for lite. Det har denne regjeringen gjort noe med. Vi har tatt frem verktøy i verktøykassen som gjør at det bygges mer, kan bygges tettere, kan bygges høyere, kan bygges enklere, og vi kan få kostnadene ned. Derfor ser vi at boligbyggingen nå er på det høyeste siden begynnelsen av 1980-tallet. Det viser at politikken virker og kan bidra til at det blir en bedre balanse i markedet. Så tror jeg representanten kjenner denne statsråden så godt at hun vet at statsråden sjelden bruker ord som «garanterer», men jeg viser konkret til eksempler fra bl.a. OBOS; hvor de har gått inn og redusert prisen på konkrete bygg fra mellom 150 000 kr til 750 000 kr. Det betyr noe for unge boligkjøpere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Det er vanlig at man lytter når man har forslag ute til høring. Det er hele poenget med en høringsprosess. Men la meg bare gjenta det jeg også sa i mitt innlegg, nemlig at endringene gjennomføres uten at krav til størrelse på snuareal senkes, men ved at det gis mer fleksibilitet i utformingen av snuareal. Representanten startet med en henvisning til en debatt i går. Jeg pleier ikke å karakterisere representanter fra verken eget parti eller andre partier, og i hvert fall ikke når jeg ikke har hørt på debatten. Det som er regjeringens tydelige ambisjon, er at vi skal ha høy standard, men vi skal ha fleksible krav. I altfor mange år har man levd i den troen at hvis man bare putter tilstrekkelig antall krav på toppen av hverandre, så blir kvaliteten høy nok. Jeg tror ikke det er slik. Jeg vil ha enkle, tydelige krav som gir kvalitet, men vi må også sørge for at vi ikke har flere krav enn nødvendig, slik at vi også kan få kostnadene ned, noe som kan komme unge boligkjøpere til gode.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Jeg kan forsikre representanten Eidsvoll Holmås om at regjeringen tar tilgjengelighet i boligmassen på alvor. I forslaget til TEK17 er kravene om hvilke boliger som skal være tilgjengelige for personer med funksjonsnedsettelse, videreført fra TEK10. For regjeringen er det viktig at vi kombinerer høy standard og tilgjengelighet med et enklere og mer fleksibelt regelverk. Endringer regjeringen allerede har gjennomført for de minste leilighetene, har ifølge OBOS bidratt til at de har kunnet redusere prisen med flere hundre tusen kroner på enkelte leiligheter. Det betyr mye for unge boligkjøpere. Byggeprosjekter oppført etter TEK17 vil kunne bidra til stadig flere tilgjengelige boliger. Vi har hatt på høring noen forslag til hvordan krav til tilgjengelighet i boliger kan oppfylles. For eksempel foreslår vi at man kan velge enten dagens snusirkel eller et rektangel som gir samme snumuligheter. Rektangelet gir ikke redusert snuareal. Jeg er trygg på at vi også i fremtiden vil ha god tilgjengelighet i boligene. Vi går nå igjennom de høringsinnspillene som er kommet, og vil fastsette en forskrift før sommeren.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Svaret på det spørsmålet er nei. Jeg er også uenig med Norske arkitekters landsforbund i at vi trenger statsdefinerte detaljregler på alle områder. Jeg har stor tillit til at både dyktige arkitekter og dyktige utbyggere vil finne gode løsninger. De kravene vi legger frem i ny TEK17, ivaretar kravene til god kvalitet, til høy standard, men vi må også sørge for at vi har fleksibilitet, og til at vi kan bidra til å få kostnadene ned. Jeg kjenner representanten Heikki Eidsvoll Holmås som en representant som er opptatt av unge boligkjøpere, og endringene vi har gjennomført, har bidratt til at prisen har blitt redusert på mange boliger. Selvsagt skal vi lytte til bekymringer, og selvsagt lytter statsråden til faglige råd før vi trekker de endelige konklusjonene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Statsråden skal kanskje være forsiktig med å belære en SV-representant om tilbud og etterspørsel, men det er ganske åpenbart at når det har blitt bygget for lite for lenge, så presser det prisene opp når etterspørselen er høyere enn tilbudet. Vi har gjennomført en rekke endringer som innebærer at tilbudssiden nå er forbedret, ved at det bygges mer enn det det er gjort på flere tiår. Det viser at politikken virker. Det blir gradvis bedre balanse i markedet. Så må vi også bidra til at vi har de reglene og de kvalitetskravene vi skal ha, men heller ikke mer enn det. Når OBOS, som en institusjon med høy tillit, også går inn og reduserer prisen på de boligene, på de leilighetene som er fritatt for universelle krav, viser det at de tar samfunnsansvar, og at forenklinger bidrar til at unge boligkjøpere kan komme lettere inn på boligmarkedet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Jeg er enig med representanten Kjenseth i at det vil være behov for flere tilgjengelige boliger i årene som kommer, slik at flere eldre kan bo hjemme lengst mulig. Som med TEK10 vil byggeprosjekter etter TEK17 gi et godt bidrag til en mer tilgjengelig boligmasse i Norge. Samtidig som vi legger til rette for flere tilgjengelige boliger, mener regjeringen det er rom for å forenkle de byggtekniske forskriftene. Enklere regler kan bidra til lavere kostnader. Jeg vil imidlertid understreke at vi ikke har foreslått å endre kravene til andelen tilgjengelige boliger, og vi har ikke foreslått å endre reglene om hvilke boliger som må oppfylle tilgjengelighetskrav. Kravene til hvilke boliger som f.eks. skal ha heis, er ikke foreslått endret, selv om utredninger viser at å fjerne dette kravet kunne bidratt til vesentlige kutt i byggekostnadene. Vi har hatt på høring forslag til noen endringer om hvordan man kan oppfylle krav til tilgjengelighet, f.eks. at man kan velge mellom dagens snusirkel eller bruk av et rektangel, som gir samme snumulighet. Jeg er trygg på at vi i fremtidens boliger vil ha god tilgjengelighet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Jeg deler representanten Kjenseths utgangspunkt fullt og helt. Det vil være behov for flere tilgjengelige leiligheter og boliger, og det gjelder ikke bare for eldre; det gjelder også for funksjonshemmede, og det kan gjelde oss alle. Livssituasjonen kan endre seg, og den kan endre seg raskt. Det må vi ta høyde for. Derfor legger vi til rette for flere tilgjengelige boliger. Det som ligger i dette forslaget, er ikke en endring i snuareal, men at man kan gjennomføre disse kravene på en litt mer fleksibel måte enn tidligere. Og måten vi sikrer dette på, er rett og slett å fastsette dette i tekniske forskrifter, som så må oppfylles av dem som bygger boliger.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Her er jeg nok uenig i premisset for spørsmålet, for de kravene som stilles, gjelder for alle, uavhengig av om det er i byer eller om det er utenfor byene, hvor det er mindre press. Vi skal ha høye krav og høy standard på de boligene som bygges, men gjennom flere tiår har det vært en utvikling hvor det ene kravet har blitt lagt opp på det andre. Det har etter hvert blitt så komplisert at det har vært krevende å oppfylle alle kravene, og ikke minst har det vært dyrt. Jeg kjenner også representantens parti så godt at jeg vet at Venstre også er et parti som er opptatt av forenkling. Og jeg mener vi må kunne ha to tanker i hodet samtidig: høy kvalitet, samtidig som vi gjennomfører forenkling. Det er ambisjonen i det vi nå gjennomfører. Vi har hatt det ute på høring. Så skal vi gå gjennom høringsuttalelsene og bekymringene og faglige råd før vi trekker en endelig konklusjon.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Regjeringens viktigste bidrag for å gjøre boligbygging lønnsomt er forenklinger i plan- og bygningsloven. Med enklere plan- og bygningsprosesser og mer hensiktsmessige tekniske krav kan vi legge til rette for økt boligbygging i hele landet. Regjeringen har også bidratt til at man har hevet terskelen for innsigelser, som bidrar til at det kan bygges flere boliger der hvor kommunene ønsker dette. Som et utgangspunkt ønsker jeg å si at vi er på rett vei i boligbyggingen i Norge. Statistisk sentralbyrå meldte tidligere i år at kommunene i Norge til sammen ga igangsettingstillatelser på 36 203 boliger. Det er det høyeste boligbyggetallet siden 1982. Den samme statistikken viser at byggetallet var høyest i vår største kommune, nemlig Oslo. Her ble det gitt 4 829 igangsettingstillatelser. Men statistikken viser også at hele 403 kommuner ga igangsettingstillatelser til boligbygging i 2016. Dette er gledelige tall, som viser at boligbygging finner sted over hele landet. Boligprisene varierer betydelig mellom regionene. I enkelte deler av landet kan markedsverdien på en bolig være lavere enn det det koster å bygge boligen. Dette er problemstillinger vi tar høyde for i våre boligpolitiske virkemidler. Husbankens låneramme er i 2017 på 18 mrd. kr. Gjennom grunnlånet har Husbanken anledning til å finansiere bygging av boliger også i distriktene. I distriktene har Husbanken også anledning til å fravike kravet som gjelder om 85 pst. belåningsgrad, dersom betalingsevnen er tilfredsstillende og det lokale markedet for boligforsyning ikke fungerer. I forskriften til Husbankens startlånsordning er det åpnet for at kommunene kan gi startlån til boligbygging i distrikter. I forskriften heter det bl.a. at kommunen kan gi startlån dersom «boligsituasjonen hindrer muligheten til å opprettholde arbeidsforhold, eller hindrer utviklingen av det lokale næringslivet». Forenklinger i plan- og bygningslovgivningen kan bidra til reduserte byggekostnader. Regjeringen har allerede sørget for en rekke forenklinger, og vi fortsetter forenklingsarbeidet, bl.a. ved at vi nylig har hatt på høring forslag til ny byggteknisk forskrift.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Den forsøksordningen som representanten viser til, var en treårig forsøksordning, og vi avsluttet den, i tråd med planene til den forrige regjeringen. Det var ikke ment at den ordningen skulle vare mer enn tre år. Jeg mener vi må være åpne for å vurdere ulike ordninger for å sikre tilstrekkelig boligbygging. Et av de ønskene om tiltak som jeg får fra kommunene, er at staten i større grad må legge til rette der hvor kommunene selv ønsker å bygge. Det har vi bl.a. imøtekommet ved at vi sier ja til flere kommuner der den forrige regjeringen sa nei, hvor det før ble lagt innsigelser, og hvor vi nå sier ja til kommunene. Det innebærer at kommunene, særlig i distriktene, kan legge bedre til rette for boligbygging og også gjøre det mer attraktivt i spesielle områder.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Husbanken skal først og fremst være et boligsosialt virkemiddel. Det gjør også at vi har innrettet startlånsordningen mer mot boligsosiale utfordringer. Det er en prioritet fra denne regjeringen at vi skal ha en høy profil på det boligsosiale området. Så mener jeg at det viktigste vi kan gjøre for ungdom, både i by og distrikt, er å legge til rette for tilstrekkelig boligbygging, og det gjør vi bl.a. gjennom forenklinger i plan- og bygningsloven og tekniske forskrifter. Det bidrar til at det bygges mer, og også til at man kan få kostnadene ned.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Det er Landbruks- og matdepartementet som har hovedansvaret for dyrehelse og sykdommer i Norge, mens Klima- og miljødepartementet har ansvaret for viltforvaltningen. Det betyr at landbruks- og miljømyndighetene må samarbeide tett for å få kontroll over Chronic Wasting Disease, den såkalte skrantesjukdommen, og redusere smittefaren. Som representanten Ivar Odnes viser til, ble skrantesjuke påvist i Norge for første gang i mars 2016. Siden da har myndighetene tatt hjerneprøver av over 11 000 hjortedyr. Det er til sammen oppdaget fem tilfeller av sykdommen, henholdsvis på tre reinsdyr i Nordfjella og to elger i Selbu. Det er aldri påvist smitte til mennesker, men sykdommen er dødelig for hjortedyr som elg, hjort, rådyr og rein. I tillegg til prøvetaking har Mattilsynet innført tiltak for å begrense spredning av sykdommen, f.eks. forbud mot transport av hjortedyr mellom fylker og ut av landet. I enkelte fylker er det også forbudt å legge ut fôr og slikkesteiner til hjortedyr som ikke er inngjerdet. For å hindre spredning av sykdommen forsøkes det å holde villrein innenfor den nordlige delen av Nordfjella villreinområde. Det har vinteren 2017 derfor vært et tett samarbeid mellom Statens naturoppsyn lokalt og Filefjell reinlag om overvåkning ved rv. 52, for å hindre at villrein fra Nordfjella krysser veien og går inn i områdene som brukes av Filefjell reinlag, og for å hindre at tamrein går inn i villreinområdet. SNO har i tillegg intensivert overvåkning langs fv. 50 for å hindre at villrein vandrer ut av området sørover. Oppsynet følger også opp villrein langs rv. 7 på Hardangervidda som et ledd i å minimere spredningsfare til Norges største villreinbestand. For å hindre mulig kontakt mellom villrein fra Nordfjella og tamrein i Filefjell reinlag er det nå satt opp midlertidige sperrebånd på enkelte delstrekninger langs rv. 52, utført av Filefjell tamreinlag på oppdrag av Miljødirektoratet. Det vurderes også permanent oppsetting av gjerde. I 2017 vil det bli innhentet ytterligere prøver fra hjortedyr, og gjennom det vil vi få bedre oversikt over utbredelsen av skrantesjuke i Norge. SNO har en tett oppfølging av villrein og kan felle dyr som viser tegn på skrantesjuke i alle villreinområder. Det er en spesielt lav terskel for felling i Nordfjella og omkringliggende villreinområder. Elg, hjort og rådyr som viser tegn på sykdommen, kan felles av kommunen og testes for skrantesjuke. I 2016 var det øremerket 2 mill. kr til oppfølging av funn av skrantesjuke på villrein, og i 2017 er det satt av 4 mill. kr til oppfølging.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Nå viste jeg i mitt innlegg til de tiltakene som er gjennomført. Det er gjennomført omfattende tiltak, også for å begrense vandring, som vi mener kan bidra til å redusere smitte. Så vil det alltid være slik at når denne typen alvorlige hendelser inntreffer, er det viktig med tett kontakt mellom de ansvarlige myndighetene og også med lokalbefolkningen, som også gjør en betydelig innsats i samarbeid med SNO og de andre etatene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Nå er det et tett samarbeid mellom landbruks- og miljømyndighetene på dette området. Det koordineres godt mellom de statlige etatene. Jeg er enig med representanten i at både kommunen og ikke minst frivillige gjør en svært god innsats. Det er viktig i denne typen situasjoner at ressursene møter hverandre, og at det er et godt samspill også med de frivillige, som vi har god tradisjon for i Norge gjør en viktig innsats. Jeg vil også vise til at Vitenskapskomiteen for mattrygghet har laget én rapport om Chronic Wasting Disease i Norge. Den ble utgitt i juni 2016, og det kommer en ny rapport i slutten av mars. Den rapporten vil også gi oss et godt grunnlag for å vurdere behovet for og – ikke minst – hvilke tiltak man skal iverksette fremover.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Å eie sin egen bolig gir en grunnleggende trygghet i hverdagen som de fleste nordmenn ønsker seg. For personer med utviklingshemning er trygghet i hverdagen ekstra viktig. Regjeringen tok i statsbudsjettet for 2017 et viktig grep for å gjøre veien til egen bolig kortere for denne gruppen. Det er kommunene som har hovedansvaret for at personer med utviklingshemning får et godt sted å bo, men vi ønsket å gi kommunene og beboerne mer fleksibilitet i måten de organiserer seg på og anskaffer boligene. Fra 1. januar 2017 får borettslag og sameier kompensert moms for byggekostnader og drift dersom de inngår som en del av det lovpålagte heldøgns helse- og omsorgstilbudet i kommunen. Momsfradraget vil komme beboerne direkte til gode. De vil få lavere månedlige kostnader, i form av lavere lånekostnader og lavere utgifter til drift og vedlikehold. Vi antar at det vil bli opprettet flere slike borettslag som følge av endringen. I tillegg spiller Husbankens virkemidler en viktig rolle for å fremskaffe bolig til denne målgruppen – både startlån, tilskudd til etablering og investeringstilskudd til omsorgsboliger. Regjeringen er opptatt av at situasjonen kan bli enda bedre. Derfor satte vi ned et utvalg i 2014. Utvalget har gitt oss en grundig gjennomgang av bosituasjonen for utviklingshemmede i NOU 2016:17 På lik linje. Høringsfristen gikk ut 2. mars. Regjeringen vil gå nøye gjennom NOU-en og høringsuttalelsene og komme tilbake til Stortinget med en vurdering og eventuelle forslag til tiltak.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Først av alt vil jeg si at de aller fleste kommunene gjør et veldig godt arbeid på dette området. Vi må også ha med inn i denne diskusjonen at utviklingshemmede er like forskjellige som alle andre. Det betyr at behovene, ønskene, er forskjellige. Noen ønsker å bo alene, andre i et borettslag og andre igjen i et tilbud som er bedre koordinert. Det er der jeg mener at det er viktig at både statens og kommunens virkemidler er tilpasset slik at flere kan få mulighet til å få oppfylt sin boligdrøm. Derfor var jeg veldig glad for at regjeringen fikk på plass denne momskompensasjonsordningen for borettslag og sameier. Det har vært en kamp for mange foreldregrupper gjennom veldig mange år for å få det på plass. Jeg var selv aktiv pådriver for det som stortingsrepresentant og er veldig godt fornøyd med at dette nå er gjennomført fra 1. januar 2017.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-03-22:
Jeg har lyst til å besvare spørsmålet med å si at jeg håper at premisset ikke er riktig. Hvis det er riktig at enkelte kommuner spekulerer i at man ikke skal bygge ut boliger, for da kan man redusere tilbudet og kostnader, vil jeg gjerne ha en oversikt over hvilke kommuner dette er. Jeg synes det er svært krevende å besvare det spørsmålet så lenge jeg er usikker på selve premisset, men jeg vil uttrykke et sterkt håp om at det ikke stemmer at kommuner spekulerer i dette. Så må vi sørge for at vi har statlige virkemidler, og at vi samspiller med kommunene, slik at flest mulig, uavhengig av den situasjonen man er i, har muligheter til å få oppfylt boligdrømmen.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-03-22:
«Andelen av eldre øker. Om lag 10 pst. av dagens boligmasse er ansett å være tilgjengelig for alle. Det er et politisk ønske at folk skal bo lengst mulig hjemme i tilrettelagte hjem, fremfor institusjoner. Flere høringsinstanser har reagert på endringene i TEK17. Mener statsråden at det i lys av dette er forsvarlig å redusere på tilgjengelighetskravene i nye boligbygg slik regjeringen nå foreslår?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-03-22:
Jeg takker for svaret. Snusirkel for rullestol er et av spørsmålene som diskuteres mye, hvordan snuing kan foregå uten at en skal ha krav til den snusirkelen, og det rektangelet er selvfølgelig en mulighet. Men det blir helt opp til boligprodusentene og de som bygger boligene, å vurdere det. Det rektangelet kan også gi den snugraden, men utfordringen i dag er jo at de i realiteten ikke tar hensyn, verken til den ene eller til den andre. Dette er et politisk spørsmål, hvordan vi skal sørge for at det legges til rette, og at det bygges boliger som har plass til universell utforming. Vi ser en utfordring særlig i Oslo, hvor det bygges færre og færre boliger tilrettelagt for en stadig yngre, kjøpesterk gruppe som kanskje ikke har behov for den rullestolen her og nå, men i framtida. Så hvordan skal vi sikre dette politisk, at det blir rom for en rullestol som kan snus, i disse boligene?