Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
I 2007 vedtok Stortinget med stemmene til Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet å kjøpe 30 pst. av Aker Holding. Dette var et nyopprettet holdingselskap, hvis eneste formål var å eie drøyt 40 pst. av Aker Solutions. Staten og Aker ASA forpliktet seg til å eie aksjene i minst ti år. Begrunnelsen for kjøpet, slik det framgår av St.prp. nr. 88 for 2006–2007, var å sikre kompetanse og eiermiljø i Norge i et langsiktig perspektiv og gi et godt fundament for utvikling av den industrielle kompetanse selskapet besitter. Næringskomiteens flertall skrev i innstillingen at «denne saken er et godt eksempel på at Regjeringen fører en aktiv næringspolitikk.» Dette oppkjøpet ble gjenstand for sterk kritikk, både fra uavhengige fagpersoner og fra opposisjonen. Kristelig Folkeparti er generelt tilhenger av statlig eierskap for å sikre naturressurser, hovedkontorfunksjoner og viktige kompetansemiljøer i Norge. Men det må skje på ryddige vilkår. Kristelig Folkeparti gikk sterkt imot dette oppkjøpet fordi det var mangelfullt begrunnet, fordi prisen var for høy, og fordi det gav staten for liten innflytelse. Kristelig Folkeparti var kritisk til at staten ikke benyttet seg av eksterne rådgivere til kvalitetssikring. Vi mente også det kunne føre til uheldige bindinger når staten gikk inn som direkte eier i det største leverandørselskapet på norsk sokkel. Kristelig Folkeparti understreket dessuten under stortingsbehandlingen at dersom oppkjøpet fikk flertall, var det avgjørende at staten ikke ble en sovende partner, men aktivt sikrer statens verdier i den utstrekning det er mulig. I april 2009 kom så nyheten om at Aker Solutions gjennomførte et større aksjekjøp i fem selskaper fra Aker ASA. Transaksjonen ble negativt mottatt på børsen, og aksjekursen i Aker Solutions ASA gikk ned 15 pst. Det ble hevdet at Aker Solutions betalte overpris for aksjene, og tidligere hedgefondforvalter Kjell Erik Eilertsen mente i Dagens Næringsliv 3. april 2009 at Røkke brukte Aker Solutions som «søppelkasse». Dette har også vært nevnt av tidligere talere. Kristelig Folkeparti mener at den enigheten som ble oppnådd mellom Aker, Saab, Investor og Nærings- og handelsdepartementet 11. mai 2009 ikke innebærer reelle endringer med hensyn til vedtaket av 1. april 2009, bortsett fra at saken skal behandles på generalforsamling i Aker Solutions ASA, og at staten gjennom avtalen har forpliktet seg til å stemme for transaksjonene. Vi kan ikke se at det gjennom de drøftelser som har foregått mellom staten og Aker siden vedtaket 1. april 2009 og avtalen av 11. mai 2009, har skjedd noen substansiell endring av de vedtak som statsråd Brustad reagerte så sterkt imot. Kristelig Folkeparti registrerer også at avtalen av 11. mai på de fleste punkter er i strid med de anbefalinger som fremgår av Paretos rapport, som ble bestilt av Nærings- og handelsdepartementet etter offentliggjøring av transaksjonene. I sitt brev til komiteen av 15. mai henviser konsernsjef Øyvind Eriksen til møtet med departementet av 13. mars 2009, hvor departementsråden tok opp spørsmål rundt aksjonæravtalen. Eriksen uttaler i sitt brev: «Vi kunne vanskelig oppfatte departementsrådens påpekning annerledes enn at det var styret – og ikke eierne – i Aker Holding som vi skulle forholde oss til». Dette står i klar kontrast til departementets presisering overfor komiteen om at det vanlige er at styreleder og/eller daglig leder kommer og informerer eier om saker av strategisk interesse eller av ellers viktig betydning for selskapet. Det synes å ha vært uklarhet om rapporteringsrutiner mellom Nærings- og handelsdepartementet og Aker-ledelsen. Kristelig Folkeparti kan ikke se at Nærings- og handelsdepartementet på noe tidspunkt har klargjort overfor Aker at man forventer direkte informasjon til departementet fra styreleder og/eller daglig leder i tillegg til den informasjon som gis til statens styrerepresentant. På spørsmål under høringen, og senere i brev til komiteen av 3. juni 2009, kunne statsråden heller ikke vise til at dette er klargjort i eierskapsmeldingen. Nærings- og handelsdepartementet kan heller ikke godtgjøre at styrerepresentanten oppnevnt av staten var gjort kjent med dette behov for direkte informasjonskanal mellom Aker og departementet i tillegg til den informasjonen hun selv stod for. Kristelig Folkeparti mener hovedansvaret for denne uklarheten påhviler Nærings- og handelsdepartementet. Kristelig Folkeparti forutsetter at det for fremtiden er en bedre dialog mellom eiere i forkant av denne typen transaksjoner, og at det er enighet før og ikke etter at transaksjonene er annonsert. Vi regner også med at det blir avklart hvordan og mellom hvem dialogen skal skje, i forkant. Saken ble gjennom sin representant i styret for Aker Holding kjent med planlagte interne transaksjoner i Aker som ville berøre Aker Solutions ASA, allerede 18. september 2008. Den 24. februar 2009 ble det kjent at ledelsen i Aker Solutions ASA hadde planer om å kjøpe seg opp i Aker Oilfield Services AS. Videre ble det på eiermøte 13. mars 2009 orientert om størstedelen av de planlagte transaksjoner. Staten var på dette møtet representert med fire representanter for Nærings- og handelsdepartementet. Disse hadde ikke innvendinger til saksbehandlingen og bad heller ikke om ytterligere informasjon til departementet. Det ble også holdt møter mellom styrerepresentanten oppnevnt av staten og Nærings- og handelsdepartementet 25. mars, og mellom Aker Holding og departementet 30. mars. Departementet har hatt alle muligheter til å skaffe seg tilstrekkelig informasjon om transaksjonene og behandlingsmåten i hele denne perioden, men har unnlatt å gjøre det. Kristelig Folkeparti mener at departementet hadde mulighet til å engasjere uavhengig finansiell rådgiver for å vurdere strategi og pris for transaksjonene før vedtak ble fattet. Dette kunne gitt staten grunnlag for å vurdere både pris og industriell strategi i oppkjøpene på et selvstendig grunnlag før vedtak ble fattet i selskapet. Departementet forholdt seg i stedet passivt både til behandlingsmåte og verdivurdering. Kristelig Folkeparti mener at denne mangel på engasjement og aktivitet fra statsrådens side er sterkt kritikkverdig og ikke er egnet til å ivareta statens interesser. Statsråden utviste først aktivitet og reaksjon etter at transaksjonene ble offentlig kjent og utsatt for til dels sterk kritikk. På dette tidspunkt var imidlertid vedtak fattet og avtale signert. Departementets reaksjon kom for sent til at vedtaket om transaksjonene kunne omstøtes. Dermed var vedtak fattet uten at departementet hadde foretatt en selvstendig vurdering av transaksjonene, slik man i ettertid har sett behov for. Kristelig Folkeparti setter pris på at det under behandlingen av saken har framkommet bred politisk enighet om at Aker-saken understreker behovet for et aktivt og bevisst eierskap fra statens side, i tråd med eierskapsmeldingen, og det er behørig understreket også av saksordfører Øystein Djupedal tidligere i debatten. Kristelig Folkeparti har særlig merket seg at en samlet komité, altså inklusive regjeringspartienes representanter, mener at «saken illustrerer behovet for en tydeliggjøring av statens klare forventninger som eier med hensyn til omfanget av selskapsinformasjon av strategisk eller industriell karakter, hvordan staten skal informeres, hvem som plikter å informere, og tidspunktet for en slik informering». Videre sier komiteen at den vil «understreke nødvendigheten av at staten som eier, på linje med andre industrielle eiere, deltar aktivt og tydelig med klare, velbegrunnede og selvstendige standpunkter knyttet til større strategiske industrielle disposisjoner i selskapet». Kristelig Folkeparti tar dette som et klart signal om at en samlet kontroll- og konstitusjonskomité, og heller ikke regjeringspartiene, er fornøyd med den måten Regjeringen har håndtert eierskapet i Aker Holding på. Statsrådens handlemåte når det gjelder ivaretakelse av statens eierskap i Aker Holding, har ut fra de begrunnelser jeg her har gitt uttrykk for, ikke vært egnet til å ivareta statens interesser, og er sterkt kritikkverdig. Kristelig Folkeparti beklager derfor statsrådens håndtering av saken. Regjeringspartiene prøver i innstillingen – og jeg synes vel også her i salen i dag – å latterliggjøre mistillitsforslaget som fremmes. Mistillit er noe de fleste partier i Stortinget ikke fremmer i utide, det tror jeg vi er klar over. Så vidt jeg har brakt på det rene, har det ikke vært fremmet noe slikt forslag siden mot forrige Stoltenberg-regjering i 2000. Og det var et forslag fra kun ett parti. Mistillit er alvor. Når Kristelig Folkeparti fremmer det i konkrete saker, har en statsråd begått handlinger som er sterkt kritikkverdige, eller unnlatt å gjøre noe, som også får alvorlige konsekvenser. I denne saken er det, som jeg har beskrevet i innlegget mitt, det som har skjedd. Jeg forventer at statsråden her i salen viser en helt annen holdning og tar selvkritikk, i motsetning til det som har vært tilfellet så langt i denne saken.