Mimmi Bæivi (Arbeiderpartiet), 1999-10-12:
Arbeiderpartiet vil fortsatt holde på målet om at hovedtrekkene i bosettingsmønsteret skal opprettholdes, og da må selvsagt etablering av arbeidsplasser innenfor nye vekstnæringer som reiseliv, ny teknologi, mineraler, offshore og olje danne basis for både stabilitet og utfordringer i distriktene. Men det avgjørende er hvordan primærnæringene fortsatt skal kunne sikre livskvalitet og viktige arbeidsplasser for både kvinner og menn. For Nord-Norge og Finnmark spesielt er fiskerinæringen den viktigste primærnæringen. Det er i denne næringen vi har mange mennesker med stor kunnskap og kompetanse – nok kunnskap til å ta de rette veivalgene i en positiv utvikling. Men satsingen vil selvsagt koste. Det tradisjonelle nordnorske næringslivet blir ofte framstilt som et næringsliv med høy arbeidsledighet, mangel på kapital, lav kompetanse, et næringsliv som er råvareorientert og avhengig av overføringer fra staten. Men Nord-Norge er et ressursrikt område, vi har rike fiskeressurser, ren natur og store energiressurser. Hvorfor går det da ikke så bra med den nordlige landsdelen? Jeg mener at rettighetene og styringen over disse ressursene igjen må tilbake til landsdelen. Da vil behovet for overføringer bli atskillig mindre. Problemet for f.eks. Finnmark er ikke overkapasitet i flåten, men at fylket over lang tid har tapt fangstandeler og fiskerettigheter. Andre utfordringer er å utvikle en variert flåte som kan gjøre Nord-Norge mindre avhengig av russeleveransene. En nasjonal oppgave må være fornyelse av fiskeflåten. En annet område som bør settes i fokus, er forskning, utdanning og markedet. Her må det et mye større samarbeid til mellom bedrifter, næringen og forskningen. Det er også et stort behov for utbygging og vedlikehold av fiskerihavner langs hele kysten. De årlige statlige bevilgningene til fiskerihavneformål har ikke stått i forhold til de utfordringene vi står overfor. Dette er rammevilkår og forutsetninger som må legges til grunn for å gi den beste garantien for at det fortsatt skal bo mennesker her som kan høste av havet. Når jeg er inne på temaet fisk, kan jeg ikke unnlate å nevne sikkerhetsopplæringen for fiskere. Altfor mange fiskere har de siste årene omkommet på havet. Da er det utrolig at støtten til sikkerhetsopplæring er skåret ned. Erfaringen viser at slik opplæring nytter. Det må være det offentliges ansvar å få ned dødstallene. Ennå er det færre unge mennesker i nord som tar høyere utdanning. En må fortsette å motivere disse til bredere utdanning slik at også de skal kunne utvikle seg i det kunnskapssamfunnet som kommer i større og større grad. Selv om flere tar utdanning, mangler vi helt i nord en bredde i arbeidslivet som gjør det attraktivt og spennende for dem å bli i landsdelen. Vi trenger dem for å få til videre vekst og utvikling. Utbyggingen av Snøhvit er et prosjekt som kan være en av nøklene til sysselsetting, bosetting og verdiskapning i nord. Det vil kunne bli den nærings- og industriutbygging som vi trenger. Snøhvit vil kunne representere en ny næring med store utviklingsmuligheter gjennom økt kompetanse og også være med på å endre den skjeve fordelingen mellom antall offentlige og private arbeidsplasser. Et petroleumsmiljø i Nord-Norge og i Barentshavet gir et godt utgangspunkt for Barentsregion-samarbeidet og gir signaler om Norges fortsatte satsing og innflytelse i nordområdene. Flere og flere kvinner har i dag frihet til å ta utdanning, noe som er svært positivt for samfunnet. Kvinner ønsker å realisere sine evner og kunnskaper og flytter dit det er arbeid. Den bredden i arbeidsmarkedet som kreves for å få disse kvinnene til å bli også i distriktene, er ikke til stede. SND må her bli et enda bedre redskap når det gjelder kvinnerettede tiltak. Vi er kommet et skritt på veien, men det er lenge til vi kan slå oss på brystet og si at kvinner får sin rettmessige del av offentlige midler som brukes til næringsutvikling. Det er viktig at det fra SNDs side jobbes med ulike strategier og på ulike områder. Kvinner er en viktig gruppe i jobbskapingssammenheng. Derfor skal de heller ikke ta til takke med smuler. Næringspolitikk og velferdspolitikk er to sider av samme sak. Har vi ikke en god næringspolitikk og et robust næringsliv, har vi ingen garanti for en videreutvikling av velferdssamfunnet. Arbeiderpartiets mål om en stabil økonomisk politikk er en garanti for at vi skal få dette til.