Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2007-02-02:
Først synes jeg at interpellanten fortjener ros for å ha reist en viktig debatt om et tema som veldig ofte undervurderes – kanskje fordi det er så krevende, som det har blitt understreket her både av statsråd og av interpellant – men som betyr svært mye for mange menneskers daglige trivsel og livskvalitet. Man regner med at rundt en halv million mennesker er plaget av støy. En stor andel av dem, omtrent 100 000, bor i mitt fylke, som er Oslo. 85 000 av dem har sine plager knyttet til vei. Det er også i Oslo at man finner de store områdene der folk er utsatt for høye støynivåer og har de ordentlig store belastningene – f.eks. i Groruddalen, som er landets tettest befolkede, samtidig som området utsettes for enorme trafikkbelastninger fra hovedveiene gjennom dalen. Vi er veldig langt fra å kunne si at målet om en reduksjon i støyplager på 25 pst. er nådd. Siden 1999, da målet ble satt, har utviklingen gått i feil retning. Det er mange som har ansvaret, og det er alvorlig. Selv om støy fra jernbane, flyplasser og industri har blitt redusert, har økningen i veitrafikken gjort at støyplagene samlet sett har økt år for år. Det er ingen tvil om at det er veiene som er den store utfordringen når man skal gjøre noe skikkelig med folks plager. I år 2000 var det omtrent 2,8 millioner motorkjøretøyer i Norge. Hver eneste nordmann reiste gjennomsnittlig 38,5 km hver eneste dag – dobbelt så langt som for 30 år siden. Selv om hver enkelt bil bråker litt mindre nå enn den gangen, sier det seg selv at vi utsettes for helt andre støynivåer nå enn for bare et par tiår tilbake. Det er bekymringsfullt når vi vet hvor store konsekvenser støy kan ha for folks helse. Det gjelder særlig dem som utsettes for de høye støynivåene. Det handler ikke bare om stress og søvnproblemer, men også om mer alvorlige sykdommer, som man har vært inne på her tidligere. Dette er godt dokumentert. Det er ikke noe man trenger å lure på. Lurer man likevel, kan man bare ta seg en tur opp til de mest trafikkutsatte områdene som ligger bare noen minutter med T-bane fra dette bygget. Der ligger boligblokkene tett ned mot store hovedinnfartsårer som E6 og Trondheimsveien. Støybelastningen i noen av disse områdene er enorm. Etter å ha oppholdt seg en stund ved f.eks. E6 på Furuset, er det ingen som vil ha problemer med å skjønne at det kan gå hardt ut over både nattesøvn og trivsel. Denne regjeringen har fokusert sterkt på Groruddalen. Det satses nå historisk på opprustning av hele dalen, både når det gjelder inkludering, boligmiljøer og ikke minst transport. Her er lokk over E6 et viktig krav fra dalen i forbindelse med Oslopakke 3 og Nasjonal transportplan – et tiltak som vil bety svært mye for et svært tett befolket og veldig trafikkutsatt område. Så er jeg glad for at Regjeringen nå vil konkretisere mål som faginstansene mener det er realistisk å nå – for urealistiske mål virker mot sin hensikt – og ikke minst hvordan vi skal klare å nå dem. For meg og for Arbeiderpartiet er det viktig å fokusere på dem som utsettes for den høyeste støyen, siden det er de som klart er mest utsatt for helseplager. Forskningsinnsats slik at vi klarer å finne effektive måter å begrense støy fra veitrafikken på, blir viktig. Der har vi et godt stykke å gå, men det er helt avgjørende hvis vi skal klare å gjøre noe fundamentalt med problemet. Veitrafikken står for 80 pst.–90 pst. av den støyen som plager folk. Derfor må vi finne nye og effektive løsninger for veitrafikken. Samtidig må vi klare å øke satsingen på de tiltakene som kan settes inn på kort sikt, for å bøte på problemene der de er aller mest akutte. Jeg ser fram til å få en skikkelig handlingsplan på bordet, og at dette blir et tema når vi skal behandle meldingen om rikets miljøtilstand om kort tid. Jeg er helt enig med interpellanten i at dette er en debatt som man ikke kan abdisere fra, selv om den er vanskelig. Jeg er veldig tilfreds med de signalene som vi får fra ministeren i dag, at dette er et område som blir prioritert.