Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-14:
Stortinget er i dag bedt om å gi samtykke til tiltreding av den internasjonale Hongkong-konvensjonen om sikker og miljømessig forsvarlig gjenvinning av skip, av 15. mai 2009. Noreg foreslo allereie i 1999, som første land i verda, eit bindande rammeverk i regi av IMO, som gjeld skipsgjenvinning. Bakgrunnen var dei store utfordringane gjenvinning av skip skapar for både det ytre miljøet og for arbeidsmiljøet. Skipsgjenvinning, slik det går føre seg i store skipsgjenvinningsnasjonar som India, Kina, Bangladesh og Pakistan, er prega av høg risiko for svært alvorlege arbeidsulykker og øydeleggjande påverknad av hav- og strandmiljøa i området rundt anlegga. Målet med konvensjonen er å førebyggje, redusere og, så langt som praktisk mogleg, eliminere arbeidsulykker og uønskt innverknad på helse og miljø, som følgje av oppbygging. Konvensjonen inneheld bindande krav til skip og skipgjenvinningsverkstader, og det vert sett miljøkrav gjennom heile skipets livssyklus, inkludert krav til verkstadene. Konvensjonen stiller krav til at det skal verte utarbeidd oversikt over farlige stoff som finst i materiale og materialkomponentar om bord i skip, slik at dei kan verte handtert på forsvarleg måte når skipet seinare skal gjenvinnast. Enkelte farlege stoff vil òg verte forbode til bruk i skip. Det gjeld nyinstallering av materiale som inneheld asbest, ozonreduserande stoff, og nyinstalleringar av materiale som inneheld poliklorerte bifinyl. Skip skal kunne verte hogd opp ved verkstader som er i samsvar med konvensjonen, og som har utarbeidd ein plan over korleis arbeidet skal gjerast for å sikre ei sikker og miljømessig forsvarleg gjenvinning. Konvensjonen set krav til autorisasjon av skipshoggingsverkstader med heimel i m.a. reglar om førebygging av skadeverknader på menneske og miljø, sikker og miljømessig forsvarleg handtering av farlige stoff, opplæring, kriseberedskap og -tiltak, rapportering osv. Konvensjonen vil først og fremst vere viktig internasjonalt, då gjenvinning av skip som går føre seg i Noreg, er avgrensa. Fleire av dei stoffa som vil verte forbode, som asbest og ozonreduserande stoff, er allereie forbode i Noreg. Tiltreding av konvensjonen krev ikkje lovendring. Krav til skipsgjenvinning er allereie dekt gjennom løyve gitt i forureiningslova, mens arbeidsmiljølova dekkjer konvensjonens krav knytt til tilsyn med arbeidsmiljø. Konvensjonens krav til skip som ikkje allereie er dekt av nasjonal lovgiving, som krev at det er utarbeidd oversikt over farlege stoff om bord i skip og kvar det finst, kan verte gjennomførte i forskrift gitt med heimel i lov om skipssikkerheit av 16. februar 2007. På grunn av årlege utgifter av ein viss storleik, krev tiltreding av konvensjonen Stortingets samtykke, med heimel i Grunnlova § 26, andre ledd. Kravstilling og tilsyn med verksemder som driv med skipsgjenvinning, vil krevje 15 vekeverk for Klima- og forureiningsdirektoratet. Sjøfartsdirektoratet vil trenge 1–2 nye årsverk for å kontrollere at nye og eksisterande skip utarbeider innhaldsliste over farleg materiale om bord i skip, sakshandsaming av dispensasjonssøknader og klagesakshandsaming. Utgiftene til gjennomføring av konvensjonen vil verte dekt innanfor Miljøverndepartementets eksisterande budsjettrammer. For industrien i Noreg vil tiltredinga av konvensjonen først og fremst innebere kostnader for reiar og operatør, på grunn av utarbeiding og vedlikehald av innhaldsliste over farlege skip. Så vil eg leggje til at det internasjonalt likevel kan vere ein svært viktig konvensjon, men at det er langt fram før han er endeleg ratifisert. Det er riktig, som det vart sagt her, at det må 15 land til, som til saman er 40 pst. av bruttotonnasjen. Noreg er først, eller blant dei første landa, men det er viktig at vi i så stor grad som mogleg jobbar for at det vert etterlevd internasjonalt, òg fram til ratifikasjon, og bidreg til at andre land ratifiserer avtalen så raskt som mogleg, så han kan tre i kraft fullt ut.