Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-04-18:
Eiendom, bygg og anlegg, for ordens skyld heretter forkortet EBA, er en helt avgjørende innsatsfaktor for å løse forsvarssektorens oppgaver. Riksrevisjonens forvaltningsrevisjon av forsvarssektorens EBA gir en grundig vurdering av EBA-området i sektoren. Forsvarssektoren skal ha god forvaltning, og ressursene skal forvaltes forsvarlig og samtidig utnyttes effektivt og i tråd med gjeldende regelverk og Stortingets vedtak og forutsetninger. Et av Riksrevisjonens funn er at tilstanden i eiendomsmassen forverres, og at vedlikeholdsetterslepet har økt i perioden 2009–2015. Som det framgår av komiteens innstilling, vil jeg være noe mer varsom med å trekke en så bastant konklusjon som Riksrevisjonen, om at tilstanden er blitt forverret i den reviderte perioden. Jeg mener de foreliggende registreringene indikerer at det beregnede vedlikeholdsbehovet for forsvarssektorens EBA har vært relativt stabilt i perioden 2009–2015. Som komiteen også selv peker på, har tilstandsregistreringen økt relativt mye, fra 73 pst. til 87 pst. Det kan være med på å gi noe av forklaringen på endringene uten at det betyr at tilstanden nødvendigvis er forverret, eller at etterslepet har økt. Likevel betyr det ikke at vedlikeholdsnivået er fullt ut tilfredsstillende for alle EBA-kategorier, for, som flere har vært inne på, eksisterer det et ikke ubetydelig vedlikeholdsbehov i sektorens eiendomsmasse. Det er en problemstilling som har vedvart over veldig mange år. Forsvarsbyggs tilstandsregistreringer og tilhørende analyser er et viktig grunnlag for å kontrollere den overordnede statusen og utviklingen i sektorens eiendomsmasse. Det arbeidet danner grunnlag for Forsvarsbyggs gjennomføring av vedlikehold. Når det gjelder de feilmarginer og skjønnsmessige vurderinger som naturlig nok ligger i tilstandsregistreringer, og det tidsspennet det revideres innenfor, mener jeg man ikke med full sikkerhet kan konkludere med at vedlikeholdsbehovet på porteføljenivå har økt fram til 2015. Det kan illustreres ved at utviklingen i vedlikeholdsbehovet per kvadratmeter er veldig avhengig av hvilket år som brukes som utgangspunkt. Tar man utgangspunkt i 2009, blir resultatet en mindre økning fram til 2015. Hadde startpunktet vært 2010, 2011 eller 2012, viser utviklingen en reduksjon i vedlikeholdsbehovet per kvadratmeter fram til 2015. Når man vurderer utviklingen i tilstanden i eiendomsmassen, er det også viktig å se på alvorlighetsgraden. Riksrevisjonens gjennomgang viser at de alvorlige avvikenes andel av det totale vedlikeholdsbehovet for perioden 2009–2015 er redusert. Jeg er tilfreds med at Riksrevisjonen bekrefter at det har vært en reduksjon i vedlikeholdsbehovet for boliger i 2013–2015. Det er i tråd med de føringene Stortinget ga ved behandlingen av den forrige langtidsplanen. Da ble det lagt vekt på: «Forsvarets boliger og kvarter skal være tidsmessige, av alminnelig god bokvalitet og i samsvar med gjeldende lover og regler.» Jeg mener vi fortsatt må fokusere på å bedre tilstanden for sektorens boligmasse. Det må imidlertid avveies opp mot andre viktige og presserende behov, og da tenker jeg spesielt på operativ EBA. Riksrevisjonen peker på at i perioden 2013–2015 er det strids- og forsvarsanlegg som har dårligst tilstand av EBA-kategoriene. Her vil jeg minne om den betydelige endringen vi har hatt i den sikkerhetspolitiske situasjonen de senere årene. Det har bl.a. ført til at Forsvaret har tatt i bruk igjen EBA som var ment å skulle avhendes. Forsvaret identifiserte høsten 2014 mer enn 75 000 m2 utrangert, men ikke avhendet EBA som ble vurdert for innrangering igjen. Etter at vurderingene var ferdigstilt, er det nå 60 000 m2 som er tilbakeført til Forsvarets EBA-portefølje. Denne eiendomsmassen har ikke vært prioritert med hensyn til vedlikehold, som flere har vært inne på i sine innlegg, fordi eiendomsmassen skulle avhendes. Dermed er det den som har dårligst tilstand, og det har altså helt naturlige forklaringer. Da er det samtidig viktig å understreke at nettopp konsekvensene av denne nye sikkerhetspolitiske situasjonen vil måtte prege prioriteringene av EBA-midler i de kommende årene. Det er også noe komiteen slutter seg til. I iverksettingsbrevet for langtidsplanperioden 2017–2020 er Forsvarsbygg sammen med Forsvaret gitt i oppdrag å identifisere de eiendommer, bygg og anlegg som er kritisk viktige for at Forsvaret skal løse oppdraget sitt. Lista vil komme til å inneholde bygg og anlegg som har ulikt formål og med geografisk spredning. Det vil danne et viktig grunnlag nettopp for den prioriteringen av ressursinnsatsen som jeg mener det er viktig å gjøre, og det imøtekommer det poenget som både Riksrevisjonen og komiteen har pekt på knyttet til prioriteringer. Riksrevisjonen påpeker at husleie ikke godt nok dekker kostnadene til verdibevaring av eiendomsmassen. Vi er nå inne i en periode der det investeres for historiske beløp i EBA i sektoren, bl.a. i forbindelse med ny kampflybase. Vi står også overfor nye endringer i basestrukturen. Disse endringene vil etter hvert kunne få konsekvenser for størrelsen på den kostnadsdekkende husleia som Forsvaret og de andre etatene må betale for å dekke de løpende utgiftene til forvaltning, drift og vedlikehold av lovpålagt utvikling i eiendomsmassen i framtida. Uavhengig av Riksrevisjonens funn har Forsvarsdepartementet planlagt en evaluering av husleieordningen i utgangspunktet innen utløpet av 2019. Det arbeidet og særlig grunnlagsarbeidet er allerede påbegynt, men det vil måtte ta noe tid fordi det bygger på et godt faktagrunnlag, og både Forsvarsbygg og Forsvarets forskningsinstitutt er i gang med å skaffe deler av det grunnlaget evalueringen baseres på. Jeg vil i budsjettet for 2018, Prop. 1 S, informere om framdrifta i evalueringen og tar sikte på å legge fram evalueringen i forbindelse med investeringsproposisjonen til Stortinget våren 2018. Det vil være i god tid før det som opprinnelig var planlagt, og der er det naturlig å ta det fordi investeringsproposisjonen inneholder både vedtak og informasjon om eiendom, bygg og anlegg og materiellinvesteringer i sektoren. Riksrevisjonen påpeker at svak styring og kontroll med vedlikeholdsprosjektene kan føre til at prosjektene tar lengre tid og blir dyrere enn planlagt, og at en del planlagt vedlikehold ikke blir gjennomført. Riksrevisjonens funn er viktige, og jeg vil følge opp disse funnene gjennom styringsdialogen med Forsvarsbygg. Flere tiltak er igangsatt allerede fra inneværende år. Blant annet er kravet om at vedlikeholdsmidlene i størst mulig grad skal brukes til planlagt vedlikehold, innskjerpet i iverksettingsbrevet for 2017. Forsvarsdepartementet har her etablert en egen styringsparameter for Forsvarsbygg i 2017 som skal sikre at minimum 80 pst. av de totalt tilgjengelige vedlikeholdsmidlene benyttes til planlagte tiltak, dvs. at maksimalt 20 pst. skal gå til uforutsett vedlikehold. Styringsparameteren anviser også at andelen av husleieinntekten som går til planlagt vedlikehold, skal økes i den langtidsplanperioden vi nettopp har påbegynt. Selv om jeg ikke fullt ut deler Riksrevisjonens konklusjon om at det har vært en klar negativ utvikling i eiendomsmassen i den reviderte perioden, mener jeg likevel det eksisterende vedlikeholdsetterslepet er en betydelig utfordring som ikke kan ignoreres. Etter min oppfatning må innsatsen for å vedlikeholde sektorens eiendomsmasse styrkes i tida framover. Det er viktig både for å opprettholde og ivareta samfunnets verdier og også for å gi Forsvaret best mulig forutsetninger for å kunne løse oppdraget sitt. Min første prioritet er å sørge for at vi får mest mulig ut av den ressursinnsatsen som settes inn. Jeg har derfor satt i gang flere forbedringsprosjekter i Forsvarsbygg som skal sikre dette. Det er forbedringer som skal sikre mer kosteffektive investeringer, mer effektive driftsprosesser og ikke minst en mer hensiktsmessig og effektiv intern organisering i Forsvarsbygg. Som en konsekvens av det er direktøren i Forsvarsbygg nå i ferd med å implementere en ny organisasjonsstruktur der bl.a. antall direktører i etatens øverste ledernivå reduseres fra tolv til seks. I tillegg innfører vi også økt bruk av såkalt variantbegrensning og standardisering bl.a. i byggeprosesser. FFI er i gang med en studie der årsakene til kostnadsutviklingen innen EBA, både på investeringer og drift, blir analysert nærmere. Det er et omfattende materiale av historiske data som brukes for å analysere kostnadsdrivere og identifisere muligheter til standardisering. Riksrevisjonens rapport er grundig og omfattende, og det er etter min oppfatning flere av funnene i rapporten som er veldig nyttige i departementets arbeid med videre forbedringer innenfor EBA-området. Jeg vil følge opp at de nødvendige prioriteringene og forbedringene blir iverksatt, slik at sektorens EBA på best mulig måte kan bidra til den operative evnen. Så vil jeg knytte noen få kommentarer til husleieordning og kapitalelement og for så vidt også forvaltningsmodellen. Jeg kan begynne med forvaltningsmodellen. Det er helt riktig, som flere har vært inne på her, at den har vært gjenstand for vurderinger i flere omganger, senest i forbindelse med den forrige langtidsplanen, Prop. 73 S for 2011–2012. Der slås det fast at forvaltningsmodellen basert på kostnadsdekkende leie i hovedsak fungerer godt. Men det legges også til at det skal vurderes ulike forbedringer. I oktober 2012 satte derfor departement ned en arbeidsgruppe med oppdrag å vurdere forbedringer i forvaltningsmodellen. Det var særlig to hovedmål som ble trukket fram. Det ene var å identifisere konkrete forbedringspunkter til forvaltningsmodellen for egentlig å anspore til mer kosteffektiv bruk og utvikling av sektorens EBA. Det andre var å identifisere konkrete forbedringspunkter i utøvelsen av forvaltningsmodellen og samordningen mellom aktørene. Arbeidsgruppa avga rapporten sin i mai 2013, og den inneholder en rekke forslag til forbedringer i bruken av modellen innenfor flere hovedområder. Det gjelder egentlig alt fra både valgfrihet og reelle forhandlinger, beregning av husleie, investeringer, samhandling mellom aktører, grunneiendommer og beredskap. Av anbefalingene fra rapporten som har endt opp i større endringer, kan det bl.a. nevnes utsetting av renholdstjenester, innføring av komponentutskifting over investeringskapitlet, at forvaltning av sektorens boliger og kvarter overføres til Forsvarsbygg, etablering av en modell for å beregne husleie og forenklet prosedyre basert på normalprosedyren for håndtering av mindre investeringsprosjekter, altså fullmaktsprosjekter. Det vil gjøre dette landskapet noe smidigere. Så noen ord om kapitalelementet. Det er viktig å understreke at kapitalelementet er en modellmessig synliggjøring av avskrivningskostnader. Det vil si at det har ingen reell budsjettmessig betydning. Så økning ett sted fører til nedtrekk et annet sted i budsjettet og vice versa. Det at kapitalelementet avvikles, er rett og slett fordi det ikke har hatt den ønskede effekten som man håpet på, og det er en relativt byråkratisk ordning som tar mye arbeidskraft både i Forsvaret, Forsvarsbygg og hos alle aktører som er inne i bildet. Vår vurdering er at det er bedre å fjerne ordningen med synliggjøring av et kapitalelement, men man kan likevel synliggjøre modellmessige avskrivninger av EBA-investeringer, for det er det det i særlig grad handler om. Det at vi får til en enklere forvaltning, mener jeg er et godt bidrag til det å skulle håndtere en stor portefølje av eiendomsmasse, som selvfølgelig til enhver tid vil ha mange utfordringer ved seg, der vedlikeholdsgraden og vedlikeholdsetterslepet nok uunngåelig alltid vil være til stede i en eller annen form. Avslutningsvis vil jeg understreke det jeg var inne på nokså tidlig i mitt innlegg, og som komiteen også har sluttet seg til, at de store endringene vi har sett i den sikkerhetspolitiske situasjonen, har nødvendiggjort at vi måtte ta inn igjen eiendomsmasse som var tenkt utrangert og solgt, og som ikke har vært vedlikeholdt på mange, mange år, og som vi nå må prioritere vedlikehold av for at det skal kunne ha den ønskede effekten operativt sett. Det er viktig, for det er en situasjon som man ikke forutså ville komme. Da vi satte en stoppordre i 2014 for videre avhending av det som var planlagt å avhendes, var det nettopp for at vi skulle vurdere om vi nå etter den nye situasjonen likevel har et behov. Forsvaret har altså gjort en vurdering av at det er et behov for ca. 60 000 m2 av de 75 000 m2 som var planlagt avhendet. Det sier seg selv at det kan være til dels store vedlikeholdsbehov, for det er mange bygg og anlegg i den porteføljen som ikke har vært vedlikeholdt på svært lang tid.