Ingjerd Schou (Høyre), 2002-06-20:
Eldreomsorgen kom på 1990-tallet på etterskudd i forhold til den sterke veksten i tallet på eldre innbyggere med behov for pleie og omsorg. Det var derfor nødvendig med et solid norsk skippertak for å endre på dette. Handlingsplanen for eldreomsorgen ble igangsatt i 1998 med bred oppslutning i Stortinget. Det var behov for en kraftig utbygging av kapasiteten både når det gjaldt personell og bygninger, og en opprustning og kvalitetsforbedring av gammel bygningsmasse. Et sentralt krav var å fjerne dobbeltrommene i aldersinstitusjonene og tilby enerom til alle som ønsket det. Nå sluttføres handlingsplanen, og jeg er glad for at det er en bred oppslutning også om denne avslutningen. Men det betyr ikke at vi skal avslutte arbeidet med norsk eldreomsorg. Nå er det tid for å skifte hovedfokus fra bygninger og årsverk til kvalitet og innhold i tjenestetilbudet – «Fra hus til hender», som vi satte som undertittel på meldingen. I perioden 1998–2001 er pleie- og omsorgstjenesten tilført 13 000 nye personellårsverk, og det samlede tilbudet av aldershjem, omsorgsboliger og sykehjem har økt med 10 850 boenheter. Både bemanning og botilbud er bygd ut raskere enn veksten i antall eldre innbyggere. Fortsatt er nærmere halvparten av prosjektene under bygging og vil bli tatt i bruk de nærmeste fire år. Når sluttresultatet av handlingsplanen skal vurderes, må vi derfor se helt fram til 2005. En prognose for sluttresultatet i 2005, før de siste 5 000 boenhetene er fordelt, angir en samlet dekning på 31,6 institusjonsplasser og omsorgsboliger pr. 100 innbyggere over 80 år, mot 26,4 da handlingsplanen startet. Samtidig vil nesten 45 pst. av alle sykehjem i Norge enten være nybygd eller opprustet og modernisert. Eneromsdekningen vil være om lag 95 pst., mot 83 pst. før handlingsplanen. Handlingsplanen har derfor nådd sine mål og sørget for at eldreomsorgen både har holdt tritt med veksten i antall eldre og skapt ytterligere kapasitetsvekst. Dette har vært helt nødvendig også for å ta igjen noe av det forsømte og legge grunnlaget for den videre utvikling i årene som kommer. Det er min oppfatning at kommunene har tatt utfordringen og bidratt til et nasjonalt skippertak for eldreomsorgen. For landet sett under ett innebærer resultatene av handlingsplanen store og viktige endringer. Utbyggingsmønsteret ser ut til å følge disse hovedlinjene: sykehjemsutbyggingen holder tritt med økningen i antall eldre over 80 åreneromsreformen blir gjennomførtsykehjemmene rustes opp og gjennomgår en omfattende standardheving og moderniseringen stor del av aldershjemmene blir nedlagt og erstattet med omsorgsboligerdekningsgraden øker først og fremst i form av vekst i tallet på omsorgsboliger med felles servicearealutbyggingen av nye omsorgsboliger følges opp med bemanningsøkning i hjemmetjenestene I 2005 vil det samlede tilbudet bestå av 60 pst. sykehjemsplasser, 5 pst. aldershjemsplasser og 35 pst. omsorgsboliger. Ser vi landet under ett, er sykehjemmene fortsatt det viktigste tilbudet. Gjennom handlingsplanen for eldreomsorgen har kommunene stått fritt til å utforme og bygge ut et tjenestetilbud tilpasset lokale forhold og behov, og selv velge organisatoriske løsninger og tjenestemodeller. Dette har resultert i at noen kommuner har valgt å satse på sykehjem, mens andre har valgt å bygge ut omsorgsboliger og hjemmetjenester med heldøgnstilbud. Det foregår for tiden en spennende utvikling i kommunene, der det beste fra to ulike tradisjoner er i ferd med å smelte sammen. Snart ser vi ikke lenger forskjell på moderne, små sykehjemsenheter med høy bostandard og lokale bo- og servicesentre med omsorgsboliger. Vi har fått sykehjem med omsorgsboligstandard og omsorgsboliger med sykehjemstilbud. Nesten alle nye omsorgsboliger bygges nå med fellesareal og i tilknytning til lokaler for helse- og sosialpersonell. Samtidig utvikles nye modeller for bygging og drift av sykehjem med gode enerom, organisert i små bogrupper med egne fellesfunksjoner. På denne måten kombineres erfaringene fra institusjon og mer åpen omsorg. Utfordringen ligger i å utvikle tilbud som både gir trygghet og individuell tilpasning til den enkeltes behov. Det er imidlertid ikke boformen, men bemanningen som er det avgjørende for muligheten til å gi et heldøgnstilbud. Det er derfor betryggende at utbyggingen av omsorgsboliger følges opp med hjemmetjenestepersonell. Mer enn halvparten av de 13 000 nye personellårsverk som er bygd ut de siste fire år, er kommet i hjemmetjenesten. Jeg har merket meg at behovet for ytterligere personellvekst understrekes i komiteinnstillingen. Regjeringen er innstilt på å legge til rette for det gjennom vekst i kommunenes frie inntekter. I dag reguleres tilbudene i sykehjem og omsorgsbolig i to forskjellige lover. Det er ulike klageordninger og rettighetsbestemmelser, og betalingsordningene er helt forskjellige. Etter hvert som tjenestetilbudet i sykehjem og omsorgsboliger mer og mer overlapper hverandre, blir det også nødvendig å pålegge kommunene å sikre brukerne samme vilkår og rettigheter uavhengig av boform. Regjeringen vil derfor sette ned et lovutvalg for bedre harmonisering av den kommunale helse- og sosiallovgivning. Videre vil vi gå gjennom og vurdere brukerbetalingsordningene. En brukerorientert tjeneste krever enklere ordninger og et mer enhetlig lovverk som gir reell valgfrihet og tjenestetilbud tilpasset den enkeltes behov og ønsker. Handlingsplanen for eldreomsorgen har også medført større mangfold i boformer, driftsmodeller og organisasjonsløsninger tilpasset de ulike lokale forhold og behov. Samtidig har handlingsplanen bidratt til å skape større likhet i samlet tjenestetilbud kommunene imellom ved å heve de kommunene som hadde lavest dekningsgrad. Gjennom fastere styring og klar prioritering ved fordeling av tilskuddsrammene, har Regjeringen sikret bedre fordeling mellom kommunene. Ved å løfte alle, men mest de kommunene som lå lavest, er geografiske forskjeller utjevnet. Når Regjeringen fant det nødvendig å utvide handlingsplanen med ytterligere 2 000 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger, var det bl.a. for å forsterke en slik profil. Før handlingsplanen kan avsluttes, skal alle kommuner som har søkt om det, få mulighet til å bygge opp et tilbud om heldøgnspleie og –omsorg svarende til 25 pst. av befolkningen over 80 år, enten dette gis i sykehjem, aldershjem eller omsorgsbolig. Stortingsflertallets forslag om ytterligere 3 000 sykehjemsplasser innebærer at vi kan godkjenne flere sykehjemssøknader. Flertallet i sosialkomiteen understreker samtidig at kommuner med lavest dekningsgrad skal prioriteres. Flertallets prioritering av sykehjem og kommuner med lav dekning er i tråd med den prioritering Regjeringen har lagt til grunn for fordeling av den allerede vedtatte tilsagnsramme for i år. Den utvidede rammen vil bli fordelt på prosjekter i kommunene ut fra de føringer flertallet i komiteen har gitt om dette. Fortsatt er det mange og store utfordringer og uløste oppgaver i eldreomsorgen. Når utbyggingen er fullført, vil de handle mer om kvalitet og tjenesteinnhold enn om bygninger og kapasitet. Tilsynsmyndighetene avdekker hyppig svikt i grunnleggende rutiner ved enkelte sykehjem. Mange eldre får ikke de tilbud de har krav på etter helse- og sosiallovgivningen, den medisinske oppfølgingen er ofte mangelfull, og deler av tjenesteapparatet sliter med manglende rekruttering. Regjeringen vil derfor la handlingsplanen for eldreomsorgen bli avløst av et utviklingsprogram for bedre kvalitet og enklere ordninger i helse- og sosialtjenesten, med følgende hovedpunkter: enklere og bedre harmonisert regelverk for helse- og sosialtjenesteneenklere finansiering og brukerbetalingfelles tilsyn for helse- og sosialtjenesteneledelse og organiseringkompetanse og rekrutteringkvalitetsforskrift og internkontrollplikt til eneromsaksbehandling og rettssikkerhetoppfølging og rådgivning Når alle de nye byggene står ferdige i 2005, er de ytre rammene på plass, og det er tid for å endre fokus og konsentrere seg i det videre arbeidet om tjenestenes innhold og kvalitet. Regjeringen tar sikte på å legge frem en egen stortingsmelding om dette våren 2003. Regjeringen vil der også utrede alternativer for å sikre tilstrekkelig bemanning i pleie- og omsorgstjenestene, slik flertallet i innstillingen til Dokument nr. 8:114 ber om. Regjeringen ønsker å ta utgangspunkt i hva den enkelte bruker av omsorgstjenesten selv opplever som god kvalitet. Det betyr at vi midt oppe i behandlings- og rehabiliteringshverdagen i pleie- og omsorgstjenesten ikke må miste av syne det vanlige livet. Uansett hvordan det er fatt med oss, setter de fleste pris på duften av nybakt brød eller god musikk, og helt til det siste er vi avhengige av mellommenneskelig nærhet og varme.