Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-06-19:
Jeg vil først innlede med å si at jeg er fullt ut klar over den viktige jobben EOS-utvalget har å gjøre. Jeg er fullt ut klar over at nettopp i forhold til de hemmelige tjenestene er det viktig at noen passer på enkeltindividets rettssikkerhet på en best mulig måte, og at dette også gjøres til gjenstand for behandling i kontrollkomiteen, skulle bare mangle. Dernest vil jeg si at denne saken, som omtales som «Sak 1», nå har versert under tre statsråder. Det EOS-utvalget har kritisert, har i første rekke vært saksbehandlingen i departementet i denne perioden. Grunnen til at det er så viktig å lytte til kritikken fra EOS-utvalget, er at uavhengig av hva som er rett og galt i denne saken, om det var grunnlag eller ikke grunnlag for bortfall av sikkerhetsklareringen – det skal avgjøres i domstolen – så er det viktig at det ikke kan reises spørsmål ved integriteten til departement, FO/S og Forsvarets overkommando når en behandlet enkeltindividet, slik situasjonen er her. Departementet er ankeinstans, og da Stortinget i fjor behandlet årsmeldingen fra EOS-utvalget, framførte EOS-utvalget kritikk knyttet til innsyn. Det ble også bedt om, like etter stortingsbehandlingen, at departementet gikk gjennom saken på ny på en mest mulig uhildet måte. Dette bad EOS-utvalget om. Daværende statsråd Godal sa her i salen at han var enig i det som kom fram, både fra kontrollkomiteen og fra EOS-utvalget, om at man skulle gi innsyn, og daværende statsråd Godal gav også beskjed i departementet – allerede like etter brevet fra EOS-utvalget i fjor, tidlig i juli – om at det skulle foretas en ny gjennomgang i tråd med påpekningene fra EOS-utvalget. Jeg er helt enig i Godals vurdering, og jeg er helt enig i at det var viktig å ta EOS-utvalgets kritiske bemerkninger til etterfølgelse og faktisk gjøre noe med det. Siden den gang har det vært en ny behandling av ankesaken i departementet, med en ny saksbehandler på saken. Resultatet av den gjennomgangen var at i forhold til de faktiske påpekninger av sikkerhetsbrudd knyttet til selve bortfallet av sikkerhetsklarering har departementet opprettholdt det samme syn gjennom alle tre statsrådsperiodene. Men også i det siste brevet fra EOS-utvalget, som reflekteres i den årsmeldingen som er til behandling i dag, sier man at det er kritikkverdig at det har vært en muntlig saksbehandling i departementet, og det refereres helt konkret til et møte mellom departementsansatte og vitner i denne konkrete saken, hvor det har vært gjort skriftlige nedtegnelser, men ikke i form av et referat som begge parter har vært enige om etterpå. Det har ført til at det nå er ulik oppfatning blant dem som var til stede på samme møte, om hva som faktisk ble sagt på møtet. Det er kritikkverdig. EOS-utvalget har sagt at det er kritikkverdig, og jeg er helt enig. Da er poenget: Som statsråd nå, kan ikke jeg forandre ting som skjedde under andre statsråder, eller som har skjedd, men det jeg kan gjøre, er å være krystallklar på at kritikk fra EOS-utvalget skal tas alvorlig, og skal få en konsekvens for departementets framtidige behandling av slike saker. Den konsekvensen har jeg også signalisert at vi tar, bl.a. i brev til SVs stortingsgruppe, ved at det er gitt retningslinjer internt i departementet om både skriftlig type saksbehandling i framtiden, og hva en mest mulig uhildet gjennomgang betyr i praksis, nemlig at man ikke bare erstatter saksbehandler, men at man faktisk også setter en ny seksjonsleder på saken, altså nærmeste leder. Så igjen til selve saken som står for domstolen, og som jeg selvfølgelig ikke kan gå inn i realitetene på. Det å erkjenne at departementet har hatt en saksbehandling som kunne vært bedre i hele den perioden saken har ligget der, fra 1999 og til i dag, og komme med forslag til forbedringer, det kan jeg gjøre, men derfra å trekke den konklusjon at de prinsipielle spørsmål som selve sikkerhetklareringsbortfallet stiller, ikke skal få sin avklaring i domstolene, det er en annen sak. Derfor har jeg anket saken, og den beslutningen er min.