Inge Lønning (Høyre), 2007-11-22:
Det er i sin alminnelighet en god regel for kommunikasjonen mellom storting og regjering at statsråder tar interpellasjoner på alvor. Jeg tror ikke jeg kan minnes å ha hørt i denne sal et svar på en interpellasjon som har vært så useriøst som det svaret statsråden nettopp avgav, og som viste så liten vilje til i det hele tatt å gå inn i en reell diskusjon omkring de problemer som interpellanten har reist, og som for mange mennesker i dette land bokstavelig talt er brennbare problemer. Det lar seg ikke avfeie ved en enkel konstatering av at Regjeringen legger til grunn at en handler i samsvar med Grunnloven. Ja, gud bedre, hva skulle den ellers legge til grunn? Men det trengs jo faktisk en diskusjon om hvorledes denne regjering tolker Grunnloven § 106. Det er ikke mange fond i dette landet som er grunnlovfestet. Statsråden kan jo ikke være ukjent med at det foreligger juridiske betenkninger som ikke bare reiser tvil om hvorvidt tomtefesteinstruksen og den foreslåtte endring av lov om Opplysningsvesenets fond er i samsvar med Grunnloven § 106, men som går meget langt i å konstatere at det er en åpenbar motstrid mellom Grunnloven § 106 og det Regjeringen har lagt til grunn i tomtefesteinstruksen. Professor Eivind Smith, som er en av våre fremste rettslærde på området, sier i en betenkning datert 12. november i år: «Det kan ikke for alvor hevdes at omfattende ensidig begunstigelse av tomteeiere faller innenfor Fondets formål etter grunnloven § 106. Dette stemmer» – konstaterer han – «med en uttalelse av Justis-departementets lovavdeling,» – som interpellanten også siterte, men som jeg finner grunn til å minne om en gang til – «der det bl.a. heter:Systematisk omdisponering av betydelige deler av fondets formue uten hensyn til de oppregnede formålene og uten at det ble gitt noen form for vederlag, vil være et eksempel på disposisjoner i strid med grunnlovsbestemmelsen».» Jeg må si at jeg synes statsråden og den regjering han er medlem av, har usedvanlig gode nerver hvis de imøteser en rettsprosess med dette utgangspunkt, uten å miste nattesøvnen. Jeg skal når som helst være villig til å inngå et veddemål med statsråden – hvis han har sans for den slags – om utfallet av en slik rettsprosess. Det utfallet kommer til å være til liten glede for Regjeringen. Derfor vil det være mitt innstendige råd til statsråden og Regjeringen å følge fjellvettreglen om å snu i tide – eventuelt grave seg ned. Det er ikke mulig å stable på bena noen vettug og troverdig argumentasjon for at det formål som Regjeringen politisk ønsker å tilgodese når det gjelder tomtefesteinstituttet, har noe som helst med det grunnlovsbestemte formålet for Opplysningsvesenets fond å gjøre. Derfor blir det blankt vilkårlig når man bruker Opplysningsvesenets fond som et politisk instrument for å virkeliggjøre Regjeringens intensjoner når det gjelder boligmarkedet. Det må være grunn til å minne om at hvis den tomtefesteinstruksen noensinne blir iverksatt, vil effekten på prisnivået i det norske boligmarked være lik null, fordi tomtefestere som mottar en gavepakke fra staten, vil dagen etterpå kunne by ut eiendommen til salg i markedet, til markedspris – selvsagt. Dette er et politisk slag i luften fra Regjeringens side. Det tragiske er bare at det skjer ved å tappe et grunnlovfestet fond for verdier i størrelsesordenen 1–1,25 milliarder kr. Da må jeg i likhet med representanten Anundsen be statsråden om å gi Stortinget en klar beskjed om hva det ligger i løftet om at dette skal kompenseres. Det skal ikke kompenseres til Den norske kirke gjennom årlige bevilgninger, for det svaret vil være et økseskaft. Det skal kompenseres til Opplysningsvesenets fond, som statsråden selv hevder er statens eiendom og ikke Kirkens eiendom. Det finnes bare én form for reell kompensasjon, og det er å tilføre fondet de samme formuesverdier som man tapper ut av fondet.