Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-06-09:
Jeg viser til saksordfører Borten Moes innlegg og til at innstillingen i stor grad er enstemmig. La meg markere et par punkter som ikke er underlagt denne enstemmigheten, for det første det synspunktet Borten Moe hadde om at Riksrevisjonen her går inn i et politisk område som de ikke har rett til å revidere. Det er jeg helt uenig i. Det er heller ikke grunnlag i komiteens innstilling, verken fra mindretall eller flertall – en enstemmig komité langt mindre. Stortinget kan gjerne mene at man bør ha et kontrollpunkt hvert femte år, men Riksrevisjonen står helt fritt til å foreta forvaltningsrevisjon på et hvilket som helst tidspunkt. Den uavhengigheten er hele Riksrevisjonens eksistensberettigelse. Det hadde vært noe annet om Riksrevisjonen selv hadde hatt oppfatninger om målene, men det har de ikke. De forholder seg til Stortingets mål og går inn og drøfter hvor realistisk det er å nå disse. For Stortinget er det en tilbakemelding som er til å stole på. I en senere sak i dag, også om klimaspørsmål, har Riksrevisjonen avdekket at Stortinget i flere måneder og år har fått falsk tilbakemelding. Denne saken er ikke av den natur, men her peker Riksrevisjonen på at det på et av de store områdene for å oppnå klimamålene, nemlig kvotekjøp, er stor usikkerhet knyttet til hvor store reduksjonene faktisk blir, i forhold til hva som blir hevdet i prosjektene. Det er flertallet i komiteen, mindretallet i Stortinget, som faktisk tar ut dette fra Riksrevisjonens rapport og peker på at staten i perioden fra 2008 til 2012 må kjøpe klimakvoter tilsvarende 25–30 mill. tonn CO2-ekvivalenter for levering i perioden 2008–2012. Så sier vi at vi har merket oss at regjeringen i Meld. St. 2 for 2009–2010, altså revidert nasjonalbudsjett, sier at 1,3 millioner kvoter så langt er levert statens konto i kvoteregisteret. Staten har inngått avtale for 20,6 millioner kvoter for levering i Kyoto-perioden, men det er usikkerheten om disse prosjektene blir realisert og kan meldes inn på kontoen, Riksrevisjonen gjør oppmerksom på i denne rapporten. Det synes jeg er en betimelig advarsel, tatt i betraktning den usikkerheten som er påpekt i den sammenhengen. La meg for ordens skyld si at det er en trykkfeil i komiteens flertallsmerknad på side 21, første spalte, hvor jeg nå siterte millioner i stedet for milliarder. Det fremgår riktignok av sammenhengen, fordi man sammenligner med milliontall senere, men det kan forvirre den ukunnige leser, hvis slike finnes. Så har jeg også lyst til å peke på, uten å ta opp igjen debatten i Stortinget tidligere denne uken om hele klimapolitikken, at når Riksrevisjonen peker på usikkerhet, så peker de også på at en rekke av de prosjekter utover kvotekjøp som skal bidra til reduserte klimautslipp, er prosjekter som har vært utsatt. Det er det mange årsaker til. La meg ikke gå inn på den politiske diskusjonen om elsertifikater, strategi for drivstoff osv. eller om energieffektive bygg. Men felles for mange av disse tiltakene er at de er blitt iverksatt senere enn forutsatt, senere enn forutsatt også av regjeringen. Det finnes det grunner til som kanskje ligger utenfor regjeringens herredømme, kanskje innenfor regjeringens konfliktområde. Men det er jo med på å understreke betimeligheten av Riksrevisjonens advarsel, nemlig at usikkerheten er stor, og skal man nå målene innen den satte frist, så må tempoet opp.