Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-17:
Mange har ventet på - og imøteser - denne stortingsmeldingen. At Norge trenger mer utenlandsk arbeidskraft, har vært tydelig lenge. Selv om svært mange arbeidsinnvandrere nå har kommet til Norge, vil behovet trolig vedvare. Den store mangelen på arbeidskraft viser at vi må både forsterke inkluderingsarbeidet og øke arbeidsinnvandringen. Stortingsmeldingen gir en god og grundig gjennomgang av de sammenhenger som spørsmålet om arbeidsinnvandring må vurderes opp mot og ses i forhold til. Den sier lite om integrering, men bør så absolutt kunne legge grunnlaget for en mer opplyst og nøktern debatt om arbeidsinnvandring framover. Det er et bredt flertall som står bak komiteinnstillingen til St.meld. nr. 18 for 2007-2008, Arbeidsinnvandring. Både Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre kan sammen med regjeringspartiene stille seg bak de fleste forslagene i meldingen. Det er bare Fremskrittspartiet som reserverer seg og ikke stemmer for Regjeringens forslag. Imidlertid står partiet sammen med både Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre om enkelte tilleggsforslag. Jeg vil kort redegjøre for noen av de punktene i meldingen som det er bred enighet om. Det er et svært viktig grep at arbeidsgiver nå får større ansvar for rekrutteringen av fagfolk og nøkkelpersonell utenfor EØS-området. Graden av dette er vi imidlertid uenige om. Det er positivt at vi er enige om å støtte forenklingstiltak som innebærer en enklere og raskere saksbehandling, herunder en rask overgang til elektroniske saksbehandlingssystemer i utlendingsforvaltningen. Nesten samtlige høringsinstanser har påpekt behovet for en enklere og raskere saksgang. Så er det viktig at myndighetene fortsatt fokuserer på reguleringsmekanismene som skal forhindre sosial dumping og press mot avtaleverket i norsk arbeidsliv. Det er positivt at vilkårene for å kunne arbeide i Norge fortsatt skal være basert på avtalene som er framforhandlet av partene i arbeidslivet. Det er viktig å se tiltak i lys av hjernefluktproblematikken. Tiltak som iverksettes i Norge, må ikke tømme utviklingsland for verdifull kompetanse. Det er også veldig positivt at svært mange av høringsinstansene har tatt opp denne problemstillingen. Så vil jeg som saksordfører framheve noen av de områdene der en ikke har kommet til enighet i komiteen. Det første gjelder datoen for iverksettelse av forslagene. Regjeringspartiene ønsker ikke å legge sterkt nok trykk på at endringene skal iverksettes fra 1. januar 2009, slik Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre vil. I stedet støtter de rød-grønne partiene her Regjeringens antydninger om 1. januar 2010. Virksomhetenes mulighet til selv å definere hva slags kompetanse som trengs, og hva som skal være lønnsnivået, er det andre uenighetspunktet jeg vil framheve. Mens man i meldingen og også stortingsflertallet mener at for å kunne defineres som høyt kvalifisert spesialist og nøkkelpersonell skal lønnen måtte være over et visst nivå. Det antydes om lag 600 000 kr. Opposisjonspartiene støtter ikke dette, men mener at det er bedriftene selv som best vet hva slags kompetanse som trengs. Mindretallet ønsker heller ikke å binde spesialistbegrepet til et så høyt lønnsnivå som 600 000 kr. Dette synspunktet ble for øvrig trukket fram av flere organisasjoner i komiteens høringsrunde. Det tredje punktet er at Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre fremmer forslag om å be Regjeringen vurdere godkjenningsordninger og regelverk vedrørende arbeid som au pair. Jeg har erfart at au pair-ordningen ligger i et noe uklart grenseland, og at det fra flere hold reises en rekke betenkeligheter ved praksisen. Regjeringspartiene har ikke villet gå inn på forslaget som vi har fremmet, men har heller ikke kommet med andre synspunkter eller lagt inn motforestillinger til mindretallsforslaget. Jeg kunne tenke meg at settestatsråden - dersom han ser seg i stand til det - gir sitt syn på den au pair-praksisen vi har her i landet. Regjeringen skal ha ros for å ha opprettet et servicesenter for arbeidsinnvandrere her i Oslo. Dette har blitt svært godt mottatt og er tydelig etterspurt. Lignende servicekontorer bør etableres flere steder i landet. Både Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet står bak forslaget om å opprette et tilsvarende senter i Stavanger. Rogalandsregionen har etter Oslo flest arbeidsinnvandrere i landet og burde derfor etter vår mening stille først i køen. Men regjeringspartiene støtter ikke det forslaget, og jeg kunne tenke meg å spørre statsråden hvorfor. Overgangsordningene mener vi bør oppheves. Det gjelder de østeuropeiske landene. Det fremmer mindretallet forslag om. Men å oppheve overgangsordningene er tydeligvis ikke Regjeringen eller regjeringspartiene klar for, og jeg ber statsråden begrunne hvorfor dette ikke kan gjøres umiddelbart. Vi kan ikke se noen som helst grunn til å vente med det. Først etter nesten tre år i regjering har Bjarne Håkon Hanssen lagt fram for Stortinget denne meldingen om arbeidsinnvandring. Næringslivet har i lang tid etterlyst både enklere regler og raskere saksgang for å få tilsatt nødvendig utenlandsk arbeidskraft. Og i Høyre har vi ved flere anledninger fremmet forslag i Stortinget for å imøtekomme samfunnets behov for å få flere arbeidstakere. Men hver eneste gang har regjeringspartiene latt det gå prestisje i saken og stemt ned fornuftige Høyre-forslag. Men de ligger i denne innstillingen. I stortingsmeldingen har Regjeringen på mange områder kopiert Høyres politikk. Hovedinnholdet er derfor identisk med mange av de forslagene vi har fremmet tidligere, så det var ingen overraskelse at det ble et bredt flertall i komiteen. Men Regjeringen har etter Høyres mening brukt altfor lang tid. Det er lenge siden næringslivet sa fra om at det haster med å få på plass bedre tiltak, enklere rutiner og mer fleksibelt regelverk. Det er uforståelig at Regjeringen vil iverksette det som står i meldingen først fra 1. januar 2010, når en først har måttet vente så lenge - og så skal det gå enda lengre tid. Det haster, men hittil har altså ikke posisjonen lyttet. Det er fortsatt ikke for sent. Jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden på å framskynde denne prosessen. Fortsatt kan man klare å få det iverksatt fra 1. januar 2009. Høyre mener også at Regjeringen burde gått lenger i sine forslag, og at den kunne ha bidratt mer for å gjøre det lettere for norsk næringsliv å få tilgang på arbeidskraft. Regjeringen er fortsatt for skeptisk til å gi bedriftene vide fullmakter. Og det gjelder forslag som jeg har orientert om at vi er uenige om. I Høyre mener vi at det er arbeidsgiverne som best vet hvilken kompetanse bedriftene trenger, og de bør selv definere det behovet de har - definere hva en spesialist er. Vi vil igjen si at vi mener at Regjeringen setter for høye krav både til kompetanse og til lønn. Vi må imøtekomme næringslivet og bedriftene ved å senke den terskelen. Høyres forslag ville ha gjort det lettere og mer fleksibelt for både arbeidsgivere og arbeidstakere. I denne innstillingen har vi bl.a. fremmet forslag om overgangsordningene, forslag med hensyn til å definere hva en bedrift er, og forslag om å innføre en visumordning med lang varighet for arbeidstakere som er ansatt i bedrifter som er lokalisert både i Norge og i utlandet. Dette visumet må gi rett til ubegrenset innreise til og utreise fra Norge. Det må selvfølgelig skje innenfor rammen av våre Schengen-forpliktelser. Men det er en fleksibilitet som denne typen bedrifter har etterlyst, og som de sårt trenger. Jeg har sagt det før: Først ventet Regjeringen i tre år med å legge fram denne meldingen, og så skal den altså ikke tre i kraft før i januar 2010. Det er for dårlig, det tar for lang tid. Jeg håper at statsråden som nå sitter i salen, kan ta utfordringen og framskynde hele prosessen. Avslutningsvis vil jeg ta opp alle de forslagene som Høyre har fremmet både alene og sammen med andre partier.