Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-08:
En samfunnsutvikling som stadig er preget av motstridende mål, stiller økende krav til helhet og samordning på mange områder: kunnskap, næringsutvikling, arealplanlegging, samferdsel, folkehelse og kultur, ressursforvaltning og ikke minst klima og miljø. Miljøpartiet De Grønne slutter seg derfor til en enstemmig komité som støtter en regionreform som legger til rette for en samfunnsutvikling basert på regionale fortrinn og forutsetninger, og som styrker regionenes evne til å møte nye oppgaver med bedre samordning. Men klima- og miljøspørsmål er ikke lenger sektorinteresser sidestilt med mange andre interesser. De er essensen og drivkraften i det grunnleggende endringsprosjektet som mange kaller det grønne skiftet, og som hele samfunnet må gjennomføre. Dette har i altfor liten grad preget debatten om regionreformen. Når vi i 2016 legger opp til en storslått regionreform, må vi ha en klar tanke om formålet. Formålet må helt entydig være å gjøre regionene til sentrale redskaper i det grønne skiftet og forberede regionene på å gå igjennom dette skiftet – og blomstre etterpå. Det finnes områder hvor det er tjenlig å bli større. Vi trenger et sterkere regionalt nivå under folkevalgt styring som kan ta regionalt lederskap i samarbeid med kommuner, næringsliv og statlig forvaltning. Regionene må få klart definert ansvar og myndighet for de oppgavene som er viktige for den regionale utviklingen, og for samordningen av disse oppgavene med kommunenes og statens virksomhet i regionen. Når vi diskuterer større regioner, må vi også stille noen sentrale spørsmål: Vil handlings- og myndighetsrommet for bærekraftig samfunnsplanlegging bli større? Hvordan iverksetter vi de store tiltakene for grønn næringsutvikling, folkehelse, kultur, natur og matjord? Hvordan skaper vi best mulig utvikling uten tap av verdier? Hvordan kutter vi utslipp og får fortgang i arbeidet med å nå målene i Paris-avtalen? Miljøpartiet De Grønne mener at det må være et mål og en klar forutsetning for dannelse av nye regioner at de innen 2030 blir effektive lavutslippsregioner med sterk næringsutvikling innen rammen av strenge kultur-, natur- og miljøkrav. Samlet er dette grunnlaget for det overordnete målet: regioner med høy livskvalitet. Mye av debatten handler om at regionene må få nye og viktige oppgaver. For Miljøpartiet De Grønne er det en avgjørende og demokratisk forutsetning at alle avgjørelser skal tas på lavest mulig beslutningsdyktig nivå, så nær innbyggerne som mulig – det vil ofte si i kommunene. Men samtidig må beslutninger som får regionale eller nasjonale konsekvenser, kunne styres av regionalt eller nasjonalt folkevalgt nivå. Derfor støtter vi forslag fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet om at oppgaver som legger til rette for bruk av politisk skjønn, legges til folkevalgt regionalt nivå, og tjenester som Innovasjon Norge, videregående opplæring, tannhelse, kollektivtilbud osv. beholdes på regionalt folkevalgt nivå, mens forvaltningsoppgaver som i dag ligger til Fylkesmannens miljøvernavdeling og landbruksavdeling, må bevares. Regional planmyndighet, innsigelsesinstitutt og muligheten til å bruke regionale planbestemmelser må styrkes. Bedre samordnet areal- og transportplanlegging på regionalt nivå er bra, både for kommunalt og for nasjonalt nivå. Fylkeskommunene må ta mer styring over egen framtid, og fylkene har gjort klart hvilke oppgaver de ønsker seg. Nå er det opp til regjeringen å klargjøre hva de vektlegger i en sammenslåingsprosess. Viktigheten av samfunnsutviklerrollen som fylkene har allerede i dag, er underkommunisert og undervurdert. En av forutsetningene for at regionreformen blir vellykket, er at denne rollen blir tydeligere. Eventuelle nye og større regioner må få et klart mandat og ta ansvar for å gjennomføre endringer. Fylkene må få oppgaver og myndighet som styrker muligheten til å drive bærekraftig samfunnsutvikling. Klimasmart og miljøriktig regional utvikling er nøkkelen til framtidig velferd. Det er en forutsetning for konkurransedyktig næringsliv, og offentlige tjenester og velferd må i seg selv trygge framtidas livsgrunnlag, ikke undergrave det. Paris-avtalen, som regjeringen har signert, stiller mye større krav til samfunnsendring i Norge enn det som hittil er bygd inn i norsk politikk. Regionreformen bør bli den første arenaen der denne forutsetningen bygges inn helt fra grunnen av.