Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-11-13:
I likhet med forslagsstillerne mener jeg det er nødvendig å se på organiseringen av barnevernet, og jeg er enig i at det er viktig at vi styrker kommunenes ansvar overfor barnevernet. Regjeringen ønsker en tydeligere ansvarsdeling i barnevernet. Endringene må møte dagens utfordringer. Samtidig må vi unngå å skape nye utfordringer. Bufetat, som er det statlige nivået i barnevernet, har ansvar for å bistå kommuner med plassering av barn i fosterhjem og institusjon. De dekker også en stor del av utgiftene ved plasseringer utenfor hjemmet. Bufetat ble etablert som følge av forvaltningsreformen i barnevernet i 2004. Før forvaltningsreformen var det fylkeskommunen som hadde ansvaret for oppgavene som Bufetat har i dag. Det var flere grunner til at staten overtok oppgaver fra fylkeskommunen. Tiltaksapparatet var bl.a. for dårlig utbygd, og det var store forskjeller mellom fylkeskommunene. Jeg vurderer det som lite hensiktsmessig å tilbakeføre oppgavene til fylkeskommunen. Forvaltningsreformen ble evaluert i 2011, og evalueringen viste at tiltaksapparatet hadde blitt bedre, og de regionale forskjellene hadde blitt mindre selv med denne reformen, men likevel viste evalueringen også at vi fremdeles har utfordringer mellom det kommunale og det statlige nivået i barnevernet. Med andre ord: Dagens ansvarsdeling i barnevernet er ikke uproblematisk. Ansvarsforholdene mellom stat og kommune ble drøftet i Prop. 106 L for 2012–2013, som Stortinget behandlet våren 2013. Statens og kommunens ansvar og roller ble presisert, og det ble foretatt endringer i finansieringsordningen i barnevernet. Regjeringen ønsker å videreutvikle og forsterke føringene som ble gitt i Prop. 106 L for 2012–2013 om klare ansvarsforhold mellom stat og kommune og økt kommunalt finansieringsansvar. Dette skjer nå parallelt med at vi utreder en ny struktur for en mer hensiktsmessig fordeling av oppgave- og finansieringsansvaret i barnevernet mellom stat og kommune. Jeg er spesielt opptatt av at forebygging og tidlig innsats vektlegges mer i arbeidet med utsatte barn og familier. Kommunens nærhet og brede kjennskap til barnet og barnets situasjon er viktig for at det enkelte barn skal få rett hjelp til rett tid. Økt faglig og økonomisk ansvar vil også gjøre kommunene bedre i stand til å etablere tiltak som kan forebygge at et barn plasseres utenfor hjemmet. Det vil også kunne gi sterkere incentiver til at kommunene kritisk vurderer og evaluerer hjelpen som gis til det enkelte barn. Flere lokale tiltak kan også gjøre at flere barn kan få lov til å vokse opp i sitt eget nærmiljø. Vi har mange utfordringer med små kommuner. Noen steder er det ned mot én til tre ansatte innenfor barnevernet. En ny kommunestruktur vil medføre større og mer robuste barneverntjenester, med bedre forutsetninger for å ivareta et helhetlig ansvar. Samtidig må vi være oppmerksomme på at enkelte av barnevernstjenestene er rettet mot få barn. Noen oppgaver er små i omfang, men god oppgaveløsning krever spesialisert kompetanse og et sterkt fagmiljø. Institusjonstilbudet er et eksempel på dette, og det samme er fosterhjemsomsorgen. Vi vet at Helsetilsynet og Riksrevisjonen har avdekket svikt i barnevernet i mange kommuner. Det er derfor viktig med strukturer som kan motvirke sårbarhet i kommunene. Det er behov for en andrelinjetjeneste i barnevernet. En andrelinjetjeneste kan gi støtte og kompensere for mangelfull kompetanse og kapasitet i den enkelte kommunen, men andrelinjetjenestens virksomhet må skje med bakgrunn i etterspørsel fra kommunene. Vi trenger også et sterkt fagdirektorat som kan fremme faglig utvikling av barnevernet og bidra til å redusere kvalitetsforskjeller mellom kommunene. Jeg mener det er lite hensiktsmessig å legge ned Bufdir og overføre direktoratets oppgaver til departementet, slik forslagsstiller her foreslår. Jeg er derimot enig i at det er viktig å unngå rolleblandinger. Det er behov for et tydelig skille mellom direktoratets ansvar for drift av Bufetat og rollen som fagorgan. Jeg vil legge fram en lovproposisjon om ny ansvarsfordeling i barnevernet i denne stortingsperioden. Jeg vil også legge opp til at endringene må gjennomføres på måter som sikrer forutsigbarhet for de ansatte og ikke minst for barna og familiene som mottar hjelp fra barnevernet. Jeg ønsker også at ny organisering skal prøves ut i form av forsøksvirksomhet i enkelte kommuner før den iverksettes. Forsøksvirksomheten vil gi viktige erfaringer og et bedre grunnlag for å sørge for gode endringsprosesser.