Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2010-03-02:
Arbeiderpartiet er enig med forslagsstillerne i at det er viktig og nødvendig å ha gode og varierte tilbud innenfor spesialisthelsetjenesten, og kanskje spesielt innenfor det feltet som saksordføreren nevnte, spiseforstyrrelser. Det er nemlig ganske komplekst, det er sammensatt. Det er viktig å ha tilbud som utfyller det vi har innenfor den tradisjonelle spesialisthelsetjenesten, og som oppfyller de kravene til kvalitet som stilles der. I loven er det definert hva spesialisthelsetjeneste er, og hva slags krav som stilles for å få godkjenning som sykehus. Det mener vi er riktig. En uthuling av lovverket og lettelser på krav mener vi ikke er veien å gå for å få bedre tilbud. I siste periode behandlet vi et forslag som nesten var identisk, Dokument nr. 8:91 for 2008–2009, der ønsket var at Capio Anoreksi Senter skulle få status som sykehus for å kunne komme inn under fritt sykehusvalg. Denne gangen er forslaget enda mer utvidet og vil kunne omhandle enda flere institusjoner. Tverrfaglighet er viktig. Etter vår mening kan det også ivaretas slik det nå er. Helseforetakenes sørge for-ansvar skal ivareta pasientenes behov for oppfølging og et godt tilbud. De skal tilby der de ikke selv har kompetanse eller tilbud nok. Derfor er det ingen grunn til at tilbud som Capio kan gi, ikke skal brukes som et godt supplement til dem som trenger det. Statsråden har i sitt svarbrev til komiteen, som dessverre ikke er vedlagt innstillingen, heller ikke gått inn for endringer av spesialisthelsetjenesteloven, og viser til kravene til hva sykehus skal inneholde, og hva loven i dag sier. Statsråden sier også der at de regionale helseforetakene til enhver tid må vurdere om de tilbud som de selv har, er gode nok – om de har god nok kvalitet, og om kapasiteten er stor nok. Spørsmålet vi kan stille her i dag, er: Har de det? Bør de vurdere å bruke flere varierte tilbud for å dekke de ulike behovene som finnes? Vi mener i hvert fall at det skal være gode og varierte tilbud, men vi mener at det primært bør løses innenfor det offentlige helsevesenet, med et godt supplement fra det private. Det finnes mange gode eksempler på dette samspillet. Vi bruker veldig mange. Det som er viktig for de private tilbyderne, er forutsigbarhet, noe vi forstår mangler i dag. Vi får stadig meldinger, både fra Capio Anoreksi Senter og andre, om at det ikke er lett å være tilbyder. Det er ikke godt å vite om en får kunder eller framtidige avtaler. Tilbud som vi trenger, kan derfor stå i fare for å måtte legge ned. Sist vi hadde denne saken i Stortinget, stresset jeg her fra talerstolen at tilbudet som bl.a. er på Capio, burde brukes der det er viktig for den enkelte pasient, nettopp fordi dette er en sykdomsgruppe som trenger mangfold og ulike tilnærminger. Svaret vi da fikk fra statsråd Bjarne Håkon Hanssen, var at det ikke er noen grunn til at tilbudet ikke skal brukes, men at helseforetakene bygger opp egne tilbud. Det er grunnen til at de private tilbyderne brukes mindre. Når vi nå får signaler om at tilbudene ikke brukes fordi helseforetakene ikke kan ta anbud fra andre enn ideelle, må det bero på en misforståelse. Det er i hvert fall ikke den beskjeden vi har fått. Når helseforetakene sier at de har gode nok tilbud selv, så spør jeg: Har de det? Hvordan skal vi løse dette til beste for pasientene? Hvem har rett? Jeg viser derfor til statsrådens svar, at det ikke er formelle hindringer i veien for at de regionale helseforetakene kan løse sine lovpålagte tjenester gjennom de private tjenesteyterne der de ser at det er grunn til det. Jeg oppfordrer statsråden nok en gang til å se på om denne intensjonen ivaretas og oppfylles, slik at de gode tilbudene som er bygd opp, ikke legges ned på grunn av at vi skal kjøre etter helseforetakenes egne regler. De mener selv at de har gode tilbud, men vi får stadig tilbakemeldinger om at tilbudene ikke er gode nok. Vi foreslår at representantforslaget vedlegges protokollen. Vi vil love at vi vil følge med, selv om vi ikke ønsker å endre loven, for å se hva som skjer med kjøp av tjenester fra Capio og andre tilbud for grupper som trenger mangfold og muligheter. Men vi vil fremdeles ha en spesialisthelsetjenestelov som regulerer sykehusene.