trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-03-15:
Skal politiet vere betre rusta enn røvarane, treng politiet både nok folk og godt utstyr. Eit moderne og velfungerande IKT-system er viktig for å gjere arbeidet til politiet enklast og best mogleg, og for å få innført den nye straffelova fullt ut må straffesakssystemet også fornyast. Sjølvsagt skulle vi alle ønskje at dei store IKT-investeringane som ligg føre, kunne gjerast i løpet av kort tid. Det er heldigvis allereie på gang eit arbeid med å få på plass ein ny IKT-infrastruktur, og det er løyvt pengar direkte til dette føremålet i både 2010 og 2011. Når det gjeld framdrifta framover, er fleirtalet einig om at det forprosjektet som er på gang, bør avsluttast før det kan takast ei endeleg avgjerd om kor mykje pengar som skal brukast til investeringane, og korleis ein skal implementere dei nye straffesakssystema. Elles er driftsbudsjetta for politiet også tema for denne debatten. No blir det litt påfallande at påstandane om manglande satsing på politiet kjem frå representantar for eit parti som definitivt ikkje satsa på politiet sist dei sat i regjering. Ei heller sørgde dei for å utdanne fleire politifolk som kunne ha dekt opp dei stillingane dei no påstår dei ville ha gjeve økonomisk grunnlag for å opprette dersom dei hadde hatt makta. Eg skal la dette liggje og heller vise til det vi raud-grøne har fått til innanfor politiet. Vi har dobla inntaket på Politihøgskolen og gjeve politi- og påtalemakta 3,4 mrd. kr meir å rutte med frå 2006 til 2011. Talet på årsverk har auka, noko som fører til at uteksaminerte politistudentar kan få jobb. Med dette seier eg ikkje at det ikkje er nødvendig å auke løyvingane til politiet meir, for med målsetjinga om å styrkje bemanninga, slik at det blir to politifolk per 1 000 innbyggjarar innan 2020, er det klårt at vi må halde fram med satsinga. Men alt er relativt, og relativt sett har satsinga på politiet vore relativt større med denne regjeringa enn da Høgre sat ved roret, noko som heldigvis tek til å bli ei stund sidan.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-03-15:
Evna til å vere nøytral og objektiv er gode eigenskapar for ein dommar. Religiøse eller politiske symbol som ein del av påkledinga vil ikkje nødvendigvis vere eit teikn på at desse eigenskapane manglar, men kan utvilsamt bidra til å så tvil om dommaren er nøytral og objektiv. Det er viktig at dei som møter for retten, har tillit til systemet og til dommaren. Synlege politiske og religiøse symbol er etter mi meining mest truleg eit hinder for dette. Eg tykkjer derfor det er ein viktig debatt vi har for oss i denne saka. Eg set pris på tilnærminga justisministeren har, at det er grunn til å ha mest mogleg like retningsliner når det gjeld bruk av religiøse hovudplagg og symbol i politiet og i domstolane. Så blir spørsmålet: Korleis skal desse retningslinene eventuelt bli gitte? I representantframlegget gjekk forslagstillarane opphavleg inn for at Kongen i statsråd skal instruere Domstoladministrasjonen om å endre kappeforskrifta. Regjeringspartia i komiteen meiner at dette ikkje er rette måten å gjere det på, men at ei lovregulering derimot er ei god løysing. Eg tillèt meg å nemne eit av dilemma som er nært i slekt med den saka vi har for oss i kveld. I eit multikulturelt samfunn kan det vere vanskeleg å vite kva som er rett når det gjeld saka om ein skal innføre forbod mot ulike religiøse uttrykksmåtar. «Liberale verdiar» er fyndord vi gjerne bruker, men som kan bety ulike ting, alt etter kva vi legg i det å vere liberal. Er det liberalt å tillate skikkar som kan innebere at somme grupper menn eller kvinner blir undertrykte i religionens namn, eller er det meir liberalt å prøve å hindre at dette skjer, og heller leggje til rette for at flest mogleg kan leve livet sitt utan å bli utsette for tvang? Dette er ein stor og viktig diskusjon som vi kjem til å komme borti i ulike samanhengar. I denne konkrete saka vil det også vere ulike meiningar om kva som er rett og gale, alt etter kva ein legg i det å vere liberal – og alt etter korleis ein vurderer kravet til at den dømmande makta skal stå fram som og vere objektiv. Saksordføraren gjorde godt greie for saka og for fleirtalets vurderingar. No gjenstår det for regjeringa å avgjere om det skal fremmast eit lovforbod mot å bruke politiske og religiøse symbol for dommarar i retten. Målet må vere, slik eg ser det, at dei som møter i retten, både tiltalde, fornærma, offer og pårørande, skal ha tillit til at domstolane er objektive og nøytrale i den dømmande verksemda.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-03-15:
Venstres Trine Skei Grande har ikkje registrert at det har vore ei einaste enkeltsak om denne problematikken, og eg er heller ikkje kjend med at det har vore felt nokon dom med ein fagdommar f.eks. i hijab. Men det er likevel grunn til å tru at det blir ei aktuell problemstilling om ikkje så altfor lenge. Etter mi meining er det såleis mykje betre om eit eventuelt lovforbod mot religiøse og politiske symbol som ein del av dommarkledninga blir vedteke på førehand. Da får vi ta debatten på prinsipielt grunnlag, på ein ordentleg måte, og så slepp vi at enkeltmenneske blir gjenstand for eit salig rabalder, som det jo vel vil bli. Krossen kan undertrykkje kvinnfolk, høyrdest det ut som Skei Grande sa. Eg fekk det ikkje heilt med meg – før ho sa at Senterpartiet eigentleg tala om islam. Nei, eg tala ikkje om islam som religion, men sjølvsagt er tvangen om å bruke hijab relevant i forhold til det eg nemnde i stad. Denne er heller ikkje tydeleg grunnfesta i islam som religiøs lære, men det er utvilsamt ein undertrykkjande skikk som ein ikkje kan seie at ein eventuell frivillig bruk av krossen er. Nå vil eg påpeike at eg sjølv er ateist, og at eg ikkje har nokon sterke kjensler verken for krossen eller andre religiøse symbol. Men eg har ei bestemt oppfatning av at flesteparten av dei som møter i retten, enten ein er kristen, muslim eller ateist, vil tykkje det er langt meir tillitvekkjande med ein fagdommar med nøytral framtoning enn ein dommar som har på seg politiske eller religiøse symbol.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-03-15:
Først må eg få seie at den førre talaren, representanten Werp, hadde eit veldig godt innlegg om temaet. Det temaet som interpellanten tek opp, er eit viktig og alvorleg tema. Men det er ikkje lett å definere Stortinget si rolle i forhold til denne problematikken. Det er ikkje vanskeleg å forstå at det må vere særs belastande for sårbare menneske, om det er vaksne eller ungar, slik som i den mykje omtalte Alvdal-saka, når dei får smurt ei traumatisk overgrepshistorie utover spaltene til offentleg lesnad i massemedia. Sjølv har eg reagert med å lese minst mogleg om slikt, fordi det gjer meg kvalm, og fordi eg tykkjer at eg på sett og vis ikkje har noko med å vete om alle dei fæle detaljane. Samtidig er det vel slik at det at fleire får vete kva slags fæle gjerningar somme kan utføre, gjer oss betre i stand til å forstå at vi må vere meir på vakt og registrere om også menneske i vår eigen omgangskrins, eller i vår eiga bygd, blir utsette for overgrep. Vi må bli flinkare til å oppfatte signal og varsle barnevernet eller politiet. Det kan føre til at fleire overgriparar blir oppdaga og får si straff. Ikkje minst kan vi redde medmenneske frå overgrepssituasjonar og bidra til at dei får eit betre liv. Media har eit stort ansvar for korleis dei presenterer desse sakene. Det må ikkje bli slik at dei smør utover mest mogleg for å selje flest mogleg aviser. Dei må gjere etiske vurderingar av kva som er rett og gale. Men retten har også høve til å lukke dørene eller forby at intime og krenkjande opplysningar som kjem fram i ei rettssak, blir gjevne att offentleg. I neste månad skal medieansvarsutvalet leggje fram ei innstilling der m.a. enkeltpersonar sitt personvern blir drøfta. Dette er relevant for det vidare arbeidet med den problematikken vi debatterer i dag. Utviklinga vi ser for tida, kan i alle fall ikkje seiast å vere den beste dersom målet er å vareta personvernet og hindre at mediemerksemda blir ei stor tilleggsbelastning for dei som har opplevd overgrep.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-03-15:
Et enklere Norge, er et kjent sentrums- og Kristelig Folkeparti-slagord, og det er noe Kristelig Folkeparti er opptatt av. Vi er opptatt av å forenkle og å gjøre det enklere å senke terskelen for å kunne starte og etablere bedrifter. Som vi vet, er Norge et land som er preget av mange små og mellomstore bedrifter. Derfor er det å kunne gjøre det enkelt for dem som ønsker å starte sin egen lille bedrift, viktig. Når vi i dag diskuterer aksjekapitalen til AS, er det viktig å tenke på hva som er alternativet til å kunne starte et AS. Når en vet at det blir stadig flere som velger å registrere foretak i utlandet, kan det forslaget som er til behandling i dag, være et av de forslagene som er med på å sikre at man får redusert de såkalte NUF-ene, og kanskje får flere AS. Og en ser også, som Høyre og Fremskrittspartiet har vært inne på i merknadene, at nettopp et senket krav til aksjekapital i Sverige har bidratt til at det har blitt mange flere nye etableringer av bedrifter. Det er en effekt som en vet vil komme også i Norge. Derfor er Kristelig Folkeparti positive til det forslaget som foreligger, men samtidig ønsker vi også å vise til den høringen som pågår nå. Når det for ikke lenge siden ble gitt i oppdrag å komme med en utredning, og innstillingen fra utvalget til advokat Knudsen kom, så mener Kristelig Folkeparti at det er riktig å avvente svarene på høringen. Jeg la merke til at representanten fra Arbeiderpartiet uttalte at han ønsker å få fremmet saken raskt for Stortinget, og det er jeg glad for at han sier, for Kristelig Folkeparti er utålmodige når vi ser på innstillingen som utvalget landet på, og når vi også har sett på ulike signaler som har kommet. Men vi mener det er rett allikevel å avvente høringen og ta det i den rekkefølgen, men forventer at saken kan komme raskt tilbake til Stortinget.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-03-15:
Kristelig Folkeparti er opptatt av at i et flerkulturelt og flerreligiøst samfunn må det være uproblematisk å kunne markere sin religiøse tro og identitet gjennom den måten en kler seg på, det være seg i hverdagslivet eller på jobb. Derfor bør også hovedregelen i norsk arbeidsliv være at en kan få lov til å kle seg slik som en ønsker. Innenfor enkelte offentlige myndighetsroller der det er nødvendig med uniformering, vil det imidlertid fort bli vanskelig å kombinere en nøytral rolle med bruk av plagg og symboler som tydeliggjør en identitet eller religiøs tilknytning. Kristelig Folkeparti har tidligere støttet at det ikke skal være tillatt med synlige religiøse symboler på politiuniformen, da politiet har en spesiell rolle som eneste institusjon som kan bruke makt overfor sivilister. Kristelig Folkeparti mener det bør være mest mulig like retningslinjer når det gjelder bruk av religiøse symboler og religiøse hodeplagg i politiet og i domstolene. Derfor er Kristelig Folkeparti enig med flertallet i komiteen om at representantforslaget som her behandles, ikke er av en slik karakter at det er nødvendig å bruke instruksjonsmyndigheten overfor Domstoladministrasjonen. Samtidig er vi enig i at lovregulering er en mer korrekt måte å regulere bekledning av dommere i norske domstoler på, noe som forslagsstillerne også har tatt inn over seg. Kristelig Folkeparti er også langt på vei enig i mindretallets forslag i komitéinnstillingen, der regjeringen bes fremme et lovforslag for Stortinget om å innta en bestemmelse i domstolloven om forbud mot bruk av religiøse og politiske symboler i retten. Men samtidig støtter Kristelig Folkeparti flertallet i komiteen når det understrekes at dette ikke skal gjelde meddommere. Meddommere representerer den tiltaltes likemenn og -kvinner og samfunnet som helhet, inkludert det religiøse mangfoldet som finnes i Norge. Derfor vil jeg fremme et forslag som tar disse to momentene inn over seg. Det lyder: «Stortinget ber regjeringen fremme et lovforslag som sikrer at fagdommere har en nøytral bekledning i retten.»
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-03-15:
Jeg kjenner representanten Trine Skei Grande som en prinsipiell og dyktig debattant, som jeg ser opp til, og på mange måter synes jeg det er bra at representanten Skei Grande løfter det prinsipielle i saken. Men når hun beskylder alle som ikke er enige med henne, for å dikte opp en problemstilling og la seg rive med av Fremskrittspartiets retorikk, så har jeg et behov for å forsvare mitt eget partis standpunkt. Selv om det ikke er blitt tatt opp enkelttilfeller der en har møtt dommere som har brukt hijab, eller dommer som har blitt avsagt og klaget på for at det er blitt brukt hijab eller man har vært mistenksom når det gjelder nøytraliteten, så er det faktisk sånn at Domstoladministrasjonen har behandlet spørsmålet og sagt at de ikke ønsker et forbud, og dermed oppfattes det som at det er tillatt å bruke hijab i domstolene. Dermed er problemstillingen løftet. Hvis en skal være prinsipiell når spørsmålet blir løftet, så opplever i hvert fall jeg at jeg prinsipielt vil ta stilling til spørsmålet. Så lenge jeg ikke anser det som et brudd på at Stortinget griper inn overfor domstolene eller opplever det som noe farlig å gå inn for et lovforslag som er med på å regulere det, så ser jeg det slik at for Kristelig Folkeparti dreier det seg om nøytralitet i politiet, og de samme reglene skal gjelde for domstolene. Derfor har jeg ingen problemer med å fremme et eget forslag som går nettopp ut på at en sikrer at domstolene skal være nøytrale.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Først vil jeg si at jeg er glad for at det er bred enighet om å se nærmere på kravet til aksjekapital i aksjeloven. Regjeringen hadde før representantforslaget ble fremmet, igangsatt et arbeid som bl.a. gjelder kapitalkravet i aksjeselskaper. I juli i fjor ble advokat Gudmund Knudsen gitt i oppdrag av Justisdepartementet å utrede forenklinger av aksjeloven, og da særlig med sikte på de små aksjeselskapenes behov. En sentral del av oppdraget var å vurdere om kravet til minste aksjekapital bør senkes. Utredningen ble avgitt 7. januar i år og er nå på høring, som allerede nevnt, med høringsfrist 19. april i år. Advokat Knudsen har foreslått at kravet til minste aksjekapital etter aksjeloven skal være 30 000 kr. I utredningen fremmes det også andre viktige forslag til forenkling og modernisering av aksjeloven, bl.a. enklere regler for stiftelse av aksjeselskap og regler som gir selskapene større frihet til å velge hvordan de skal organisere seg. Det foreslås også enkelte oppmykninger i reglene om kreditt til egne aksjeeiere og selskapets erverv av egne aksjer. Det siste forslaget kan særlig ha betydning for gjennomføring av generasjonsskifte og legge bedre til rette for arbeidstakeres medeierskap i selskapet. Flere har spurt om forslaget om aksjekapitalens størrelse kan behandles utenom tur og raskere enn resten av utvalgets innstilling. Aksjekapitalens størrelse vil imidlertid ha betydning for en rekke av de andre reglene i loven. Det gjør at kravet til aksjekapital må ses i sammenheng med andre regler i aksjeloven og ikke vurderes isolert. Aksjeselskapsformen er den mest brukte foretaksformen i Norge, og derfor har reglene i aksjeloven stor betydning for de næringsdrivende. Dessuten utgjør hovedtyngden av aksjeselskapene små og mellomstore bedrifter, og det er dermed særlig viktig å se på forenklinger for disse selskapene. Regjeringens arbeid med aksjeloven følger opp Soria Moria II-erklæringen, der forenklinger for næringslivet, særlig rettet mot små og mellomstore bedrifter, ble uttrykkelig nevnt. Arbeidet med forenkling og modernisering av aksjeloven må også ses i sammenheng med andre forslag og tiltak fra regjeringen. Her nevner jeg særlig forslaget om å gjøre unntak fra revisjonsplikten for små aksjeselskaper, som skal behandles i Stortinget i april. Samlet representerer disse to forslagene muligheter for betydelige forenklinger og besparelser for aksjeselskapene, og de bidrar til at norske regler blir konkurransedyktige. Dessuten peker jeg også på mulighetene for elektronisk rapportering gjennom Altinn og videre arbeid med dette. Det er også varslet at regjeringen vil legge fram et tallfestet mål for å redusere kostnadene for bedriftene og foreslå konkrete tiltak og planer for å nå dette målet. Det har kommet 200 000 nye arbeidsplasser i privat sektor de siste ti årene, og næringslivet, også gründere, har gode kår i Norge. Regjeringen legger stor vekt på forenklingsarbeidet som skal komme næringsdrivende i dette landet til gode.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Det gjøres svært mye godt arbeid på det forebyggende området. Dette er likevel utfordrende tilfeller, som også krever forsterket innsats, og hvor det derfor gjennom de senere årene er etablert stadig bedre tverrfaglige samarbeidsløsninger med sikte på både å fange opp barn med atferdsproblemer tidligere og bidra med gode tiltak. Så samarbeidet mellom justissektoren og helsesektoren, mellom politiet og andre forebyggende aktører er bedret gjennom de senere år, og det settes av stadig sterkere midler for å bidra til best mulig løsninger tidligst mulig også for denne gruppen, innenfor justissektoren og sammen med andre.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg mener at vi ser gode resultater fra f.eks. det «Prosjekt respekt» som har vært etablert i Kristiansand som følge av de spesielle utfordringene som man der fikk med et antall barn. Politiet, Bufetat og barnevernstjenesten har etablert et mer forpliktende samarbeid, og som en følge av det målrettede arbeidet som har gått på både å bidra med bedre løsninger rundt barna og bedre faglig tilbud, opplyser nå Agder-distriktet at ransbølgen er stoppet. Samtlige av barna er i dag domfelt, de fleste er plassert i barnevernsinstitusjon, de øvrige er plassert i fengsel, bl.a. i ungdomsenheten i Bergen. Dette er et konkret samarbeidsprosjekt som jeg tror sektoren vil kunne lære mye av sammen med barnevern og Bufetat.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Det er store utfordringer representanten nevner. IKT-løsningene for nye straffesakssystemer er komplekse, og det er derfor, som jeg redegjorde for, Politidirektoratet gjennom året vil gjennomføre det som heter konseptvalgutredning for prosjektet, altså IKT-sektoren, som da også vil måtte undergå ekstern kvalitetssikring. Det er på bakgrunn av dette arbeidet jeg, som jeg nevnte, vil gi Stortinget en nærmere redegjørelse for IKT-situasjonen i politiet i kommende budsjettproposisjon. Jeg synes det er helt sentralt å kunne gå igjennom hvilke utfordringer dette representerer, med de konsekvensene det har, også økonomisk, for etaten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Om vi kan være enige om at budsjettet for politiet er betydelig økt gjennom de årene denne regjeringen har sittet, dersom vi kan være enige om at vi har doblet opptaket til Politihøgskolen, og dersom vi også kan være enige om at med de tallene jeg refererte for uteksaminerte politihøgskolestudenter, vil det være 18 med eksamen fra 2010 som konkurrerer om de 75 tilgjengelige stillingene, så tror jeg vi også kan være enige om at det alltid har vært en diskusjon om hva som er tilstrekkelige og ikke minst frie driftsmidler. Jeg er helt sikker på at den diskusjonen vil vi ha fra denne talerstolen også i tiden som kommer. Men jeg synes vi har fått til en forsterkning av politiet som er bemerkelsesverdig, gitt det utgangspunktet regjeringen hadde i 2005.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg tror vi deler ambisjonen om å bidra til at disse to lovene kan tre i kraft så raskt som mulig. Så er jeg klar over at det er en del av bestemmelsene som betinger gode teknologiske løsninger. Det er derfor viktig å få opp et godt prosjekt for å sikre at løsningene også blir både gode og framtidsrettet. Dette vil det bli gjort rede for i den kommende budsjettproposisjonen. Jeg får som vikar ellers bare be om unnskylding for ikke å kunne gå direkte inn i mer detaljerte opplysninger knyttet til hvilke deler av disse forskjellige lovene som tidligst vil kunne tre i kraft.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Uten å foreskrive eller uten å gå i detalj om hvordan presentasjonen vil bli gitt, kan jeg jo love å legge til grunn at det vil bli gitt en presentasjon av prosjektet som både vil bekrefte størrelsen og innretningen. Det er betydelige investeringer som skal gjøres. Likevel er det på det nåværende tidspunkt litt for tidlig etter min oppfatning å konkludere med om det er riktig at dette føres på et eget budsjettkapittel. Det er mange måter å tydeliggjøre en kostnad på og gi grunnlag for å diskutere dette, uten at man går inn på den reduserte fleksibiliteten det også gir politiet å skille ut dette som et eget kapittel. Men dette vil det også være mulig å diskutere fram mot presentasjonen av budsjettet til høsten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Det er av stor betydning at domstolene og deres dommere til enhver tid har høy tillit i samfunnet. Dommere skal utøve sin dommergjerning på en måte som inngir tillit og respekt. En dommer skal opptre slik at det ikke med rimelighet kan stilles spørsmål ved dommerens nøytralitet. I den enkelte sak vil også domstollovens regler om dommerhabilitet bidra til at domstolen både er og framstår som fullt ut objektiv. Våre domstoler og dommere nyter stor tillit og respekt. Like fullt er det legitimt å diskutere om det er behov for og ønskelig med et tillegg til dagens objektivitetsregler. Men jeg vil fraråde bruk av instruksjonsmyndigheten Kongen i statsråd er tillagt gjennom domstolloven § 33 tredje ledd, og vil begrunne dette nærmere. Domstolene er uavhengige, og Domstoladministrasjonen er et uavhengig organ som ledes av et eget styre. Domstoladministrasjonen kan ikke instrueres av Justisdepartementet. Denne ansvarsfordelingen er fastsatt av Stortinget i domstolloven. Retningslinjer for Domstoladministrasjonens virksomhet gis normalt av Stortinget gjennom behandling av budsjettproposisjoner. I tillegg kan Kongen i statsråd som nevnt treffe vedtak om virksomheten etter bestemmelsen i domstolloven § 33 tredje ledd, forutsatt at Domstoladministrasjonen på forhånd gis anledning til å uttale seg før vedtaket treffes. Det framgår av lovforarbeidene at denne instruksjonsadgangen må ses som en sikkerhetsventil som kun skal brukes i unntakstilfeller. Den skal ikke kunne anvendes som en generell og alminnelig myndighet for regjeringen til å overprøve Domstoladministrasjonens beslutninger. Myndigheten til å treffe vedtak om virksomheten i domstolene er til nå ikke anvendt. Det vil ikke være tilrådelig å anvende instruksjonsmyndigheten i denne saken. Stortinget har i domstolloven valgt å gi det uavhengige organet Domstoladministrasjonen myndighet til å fastsette en forskrift om påkledning i retten. Da bør ikke Kongen i statsråd instruere Domstoladministrasjonen om hvordan de skal bruke sin forskriftskompetanse, særlig ikke når Domstoladministrasjonens styre selv har gitt spørsmålet en grundig behandling og 14. juni 2010 konkludert med ikke å endre kappeforskriften. Dersom en ønsker innført et forbud mot bruk av religiøse og politiske symboler i retten, bør dette skje gjennom en lovendring. Da vil også Stortinget ha anledning til å ta stilling til de prinsipielle spørsmålene som et slikt forslag vil kunne reise, gjennom en bred og grundig behandling. Som denne forsamling allerede har vært inne på, har Arbeiderpartiets integreringsutvalg fremmet forslag om et forbud mot bruk av religiøse og politiske symboler i retten, der forbudet foreslås å gjelde for fagdommere, men ikke legdommere. Dette forslaget skal behandles på Arbeiderpartiets landsmøte i april. Regjeringen vil ta stilling til om den vil fremme et lovforslag om forbud mot politiske og religiøse symboler i retten når regjeringspartiene har ferdigbehandlet spørsmålet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Det tør være godt kjent hva justisministeren har sagt. Der har jeg ikke noe å føye til. Det er også, som jeg allerede har redegjort for, kjent at Arbeiderpartiets landsmøte skal behandle Integreringsutvalgets innstilling. Og som jeg også sa, er det ikke naturlig for meg å gå dypere inn i dette spørsmålet før regjeringen har hatt anledning til å vurdere hvorvidt man vil legge fram et lovforslag om å forby politiske og religiøse symboler i retten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg har grundig gjort rede for den instruksjonsmulighet som ligger i lovverket. Jeg er glad for at representanten understreker verdien av den gode tanke, at det her er tenkt mye, og at det også faktisk er meddelt fra justisministerens side hvilken tilnærming man har hatt til disse spørsmålene. Regjeringen vil ta dette spørsmålet opp til fornyet vurdering i etterkant av at bl.a. Arbeiderpartiets landsmøte har behandlet Integreringsutvalgets innstilling.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Dette er en sak som er tjent med en god og grundig prosess, som altså er lagt opp slik som jeg tidligere har redegjort for, og hvor jeg ikke ser at framleggelsen av dette representantforslaget tilsier at man endrer den opprinnelige planen. Dette spørsmålet vil derfor bli tatt opp til vurdering av regjeringen i etterkant av landsmøtet, som jeg nå har nevnt flere ganger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Det er mange spørsmål i denne sal som er karakterisert som viktige av andre årsaker enn det å telle opp hvor mange enkeltpersoner som eventuelt har tatt opp spesielle saker med partier og enkeltrepresentanter. Men det som representantens spørsmål understreker, er at dette også er et verdimessig spørsmål som er tjent med en bred og grundig gjennomgang. Det er bakgrunnen for at denne regjeringen derfor vil ta opp spørsmålet til vurdering i etterkant av den grundige behandlingen som bl.a. landsmøtet i Arbeiderpartiet vil gi Integreringsutvalgets innstilling.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Nei, jeg er ikke det. Men jeg er heller ikke kjent med om det faktisk er noen av dommerne som har avsagt dom med f.eks. et av disse klesplaggene på seg.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg mener absolutt at interpellanten her har tatt opp en svært viktig problemstilling, og at det er viktig med debatt rundt disse spørsmålene, som også er regulert i domstolloven. Dette er lovregler som skal ivareta flere hensyn, og hvor hensynet til åpenhet skal balanseres nettopp med andre tungtveiende interesser. På det nåværende tidspunkt ser jeg ikke behov for endringer i domstolloven, men jeg synes det er viktig å merke seg også den debatten som barneombudet har engasjert seg i, ikke minst i saker som berører barn. Og selv om det blir galt av meg som justisminister å kommentere hvordan retten, påtalemyndighet eller bistandsadvokater bør stille seg i denne typen spørsmål i konkrete saker, mener jeg at det er viktig nettopp igjen å ha diskusjon om disse sakene, noe også vi bidrar med i denne sal ved den diskusjonen vi har i dag. Jeg er også kjent med at barneombudet har stilt spørsmål ved Domstoladministrasjonens rolle i disse sakene, og hvor det selvsagt, i likhet med for Justisdepartementet, er slik at Domstoladministrasjonen heller ikke har et mandat til å endre domstolenes praksis rundt anvendelsen av reglene i domstolloven. Dette er det domstolene som gjør, og i kraft av sin uavhengige rolle. Jeg har også lyst til å peke på det ansvaret som ligger på pressen selv, og ser fram til utredningen som skal komme fra Medieansvarsutvalget. Jeg tror også denne innstillingen vil gi anledning til en bred debatt rundt denne type spørsmål.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg vil også takke for debatten. Den illustrerer mange sider av et svært krevende og viktig tema, hvor ansvaret ligger på flere parter. Vi har brukt tiden på å diskutere medienes rolle. Hensynet til ofrene er viktig, og dommerne dømmer. De avveier jo en rekke hensyn når beslutninger fattes om lukkede dører eller ikke, gjengivelsesmulighet eller forbud. Når det gjelder spørsmålet om grenser tøyes, er jo det, i tillegg til øynene som ser, også spørsmål om en samfunns- og rettsutvikling. Jeg er sikker på at hadde vi diskutert hva som var grensene for ærbarhet for noen år siden, ville bildet sett annerledes ut enn hva vi regner som akseptabelt i dag. Det synes jeg også illustrerer hvor viktig det er at vi jevnlig tar debatten om dette, og at aktørene med en rolle engasjerer seg. For det er jo bare gjennom hele tiden å utfordre hverandre på hva som er akseptabelt, at vi er med på å gi den smule veiledning også til de dommere som er stilt overfor de konkrete avveiningene i enkeltsakene. Så med det takker jeg igjen for debatten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Det er ikke vanskelig å være enig med interpellanten i at disse sakene rommer svært mange alvorlige menneskeskjebner og meget krevende diskusjoner. Det er enkelttilfeller, og det er viktig at hver enkelt person gis en god behandling av sin sak. Slik har jeg faktisk tillit til at vår utlendingsforvaltning anvender det regelverket som er fastsatt her i denne sal. Jeg understreket i mitt innlegg det som må være det selvsagte utgangspunktet for den personen som har fått avslag på sin søknad om opphold i Norge. Det er at vedkommende må rette seg etter vedtaket og returnere frivillig. Det ansvaret som ligger på den enkelte i denne sammenheng, skal jeg ikke gjenta. Når det gjelder spørsmålet om det derfor ikke var riktig å legge vekt på den subjektive oppfatningen av egen situasjon, vil jeg si at det er viktig at vedkommende søker er hørt med hele sin sak, oppfatningen av egen situasjon, og at det også tas med i vurderingen av den enkelte sak. Er det da i en slik situasjon fattet et negativt vedtak, er utgangspunktet retur. Jeg er glad for den vekten interpellanten har lagt på barns situasjon. Jeg tror vi skjønner at barn på flukt kanskje har det mer krevende enn foreldrene, og at deres sak og hensynet til deres situasjon må veie tungt, noe jeg også er trygg på at utlendingsforvaltningen gjør, men hvor vi likevel har hatt enkeltsaker – ikke minst hvor barn er kommet til Norge alene – som gjør det nødvendig å gå gjennom om vi har de riktige løsningene for barn på flukt. Regjeringen planlegger, som det allerede er nevnt, å legge fram en egen melding for Stortinget om dette i løpet av kort tid. Jeg ser fram til diskusjonen om den.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Også jeg vil takke interpellanten for å ha tatt opp et svært viktig tema, og dette dreier seg om enkeltpersoner, om enkeltsaker, som hver og en krever både rettferdighet, forutsigbarhet og rettssikkerhet – for alle, ikke bare for dem som blir del av den offentlige debatten. Jeg har deltatt i denne debatten gjennom mange år og erfarer at vi hele tiden får en diskusjon om hvor grensene skal gå, noe som etter min oppfatning på en god måte beskriver hvor krevende dette saksfeltet er, og hvor også de små nyansene er sentrale. Og bare for å slå det fast, så jeg ikke har misforstått interpellanten: Det er slik at de som ikke kan returnere, de skal ikke ha amnesti, de skal ha oppholdstillatelse – og får det. Vi har diskutert hvordan innvandringsregulerende hensyn skal vurderes, skal forstås, i forhold til personer som har oppholdt seg lenge i Norge uten tillatelse. Dette er jo et spørsmål som alltid beror på en konkret vurdering, og ulovlig opphold og arbeid er hensyn som isolert sett taler imot at tillatelse gis, og det danner også grunnlag for utvisning etter bl.a. returdirektivet. Imidlertid vil sterk tilknytning til riket i form av oppholdstid og integrering være et moment som kan tale for at det innvilges tillatelse, og dette gjelder særlig i sakene som omhandler barn, som ikke er ansvarlige for sine foreldres valg. Men man vil alltid måtte vurdere de individuelle forhold som gjør seg gjeldende i en sak, og her har jeg tillit til at UDI og UNE på en god måte vurderer regelverket fastsatt av Stortinget, og som jeg også vil minne om er utformet under flere regjeringer, med flere sammensetninger. Det har også vært spørsmål om oppfølging av Mæland-utvalgets innstilling. Dette er en innstilling som har vært på høring, som sendes ut på en bred høring også i disse dager, og som vil danne grunnlag for en videre oppfølging av spørsmålet om hvorvidt departementets instruksjonsmyndighet overfor utlendingsforvaltningens klageinstans er satt for snevert.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-03-15:
Barnevernets primæroppgave er å ta seg av barn og unge som er utsatt for omsorgssvikt, ikke å ta hånd om voldelige barn og unge med kriminell atferd for å verne samfunnet. Likevel er det barnevernet som må trå til når fylkesnemnda treffer vedtak om tvangsplassering av barn med store atferdsvansker og voldsproblematikk. Barnevernet gir stadig uttrykk for at de verken har ressurser, kompetanse eller klart nok regelverk til å takle de mest voldelige og aktive unge kriminelle som de får i fanget og får ansvar for. Hva tenker statsråden å gjøre med denne situasjonen?
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-03-15:
Vi står overfor en historisk, etterlengtet og svært nødvendig IKT-reform i politiet. Den totale investeringen har en prislapp på ca. 2 mrd. kr. Bakgrunnen for reformen er utdaterte systemer og et behov for oppgradering for bedre å kunne møte den økende mobile og organiserte grenseoverskridende kriminaliteten. Høyre støtter reformens formål, men mener at det er galt at investeringer i denne størrelsesorden skal finansieres over de ordinære politibudsjettene. Politidirektoratet har bestemt at IKT-reformen skal finansieres ved å holde igjen 1,6 pst. av rammetildelingen til politidistriktene. Dette utgjorde for 2010 og 2011 hele 430 mill. kr. Økte driftskostnader og en slik finansieringsløsning medfører at politidistriktene må redusere sine operative enheter. Det vil i tillegg være lite rom for å ansette de nyutdannede som nå fullfører Politihøgskolen. Dette siste bekreftes og møtes med bekymring av Politiets Fellesforbund. Høyre vil heller være med på å finne konstruktive og gode løsninger som gjør at politiet kan styrke sin virksomhet. Lokale politidistrikt med allerede stram økonomi må ikke tappes for ressurser for å være med på spleiselaget om en sentral IKT-reform. Høyre mener at IKT-reformen bør finansieres over et eget budsjett, uavhengig av det ordinære politibudsjettet. Dette vil skape forutsigbarhet for politidistriktene, det vil føre til flere nyansettelser, og det vil gi økt handlingsrom for politiet til å skape trygge lokalsamfunn. Kanskje kan vi da etter hvert nå målet om en oppbemanning til to tjenestemenn per tusen innbyggere.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-03-15:
Høyre mener at hovedregelen i norsk arbeidsliv bør være slik at man kan kle seg som man ønsker, og at det skal være tillatt å kunne markere sin religiøse identitet. Det har vi lang tradisjon for i vår kultur. Kristne markerer sitt syn ved å bære kors. Vi har sikher som bærer turban, og muslimer bruker hijab. Å tillate slike markeringer harmonerer med Høyres grunnsyn i forhold til enkeltmenneskets frihet. Men innenfor enkelte offentlige myndighetsroller mener vi det er viktig at myndighetspersonene står frem som nøytrale, dvs. at de ikke gir til kjenne sin religiøse tro eller sitt politiske ståsted ved sin påkledning eller ved hjelp av symboler. Det er vedtatt at politiet ikke skal bruke religiøse symboler og hodeplagg. Det samme bør også gjelde for dommere. Dommere skal utøve sin dommergjerning på en måte som inngir tillit og respekt. Det følger av de etiske prinsippene for dommeratferd at en dommer skal opptre slik at det ikke kan stilles spørsmål ved dommerens nøytralitet. Som saksordføreren redegjorde for i sitt innlegg, har også Arbeiderpartiets integreringsutvalg, som er ledet av Jonas Gahr Støre, konkludert med følgende: «(…) en naturlig videreføring er at aktoratet, som representerer politiet i rettssalen, heller ikke bruker synlige religiøse symboler og at dommere heller ikke bærer slike symboler.» (…) Dette er Høyre veldig enig i. Ut fra makt- og myndighetsperspektivet bør det være mest mulig like retningslinjer når det gjelder bruk av religiøse symboler og religiøse hodeplagg i politi og domstol. Når det gjelder jurymedlemmer og meddommere, representerer de befolkningen og samfunnet som helhet, inkludert det religiøse mangfoldet vi har i Norge. Derfor bør ikke de samme restriksjonene for påkledning gjelde for dem. De bør få kle seg slik de ønsker, og ha lov til å bære både kors og hijab. Høyre er enig i intensjonen i representantforslaget om å forby bruk av religiøse symboler som en del av dommerbekledningen, men viser til statsrådens fraråding om at Stortinget skal instruere Domstoladministrasjonen i denne saken. Domstolene er uavhengige, og Domstoladministrasjonen er et uavhengig organ som ledes av et eget styre. Instruksjonsmyndigheten som Stortinget har overfor Domstoladministrasjonen, bør ses på som en sikkerhetsventil som kun bør brukes i unntakstilfeller. Så akutt og alvorlig synes vi ikke denne saken er. Derimot er det mulig å oppnå det vi ønsker, ved å få inntatt en bestemmelse om forbud mot bruk av religiøse og politiske symboler i domstolloven. Justisministeren skisserte en slik løsning i sitt svar – som det ble henvist til – i juni i fjor. Høyre ønsker å bidra til at vi fortsatt skal oppleve verdinøytralitet og objektivitet i vårt møte med norsk rettsvesen. Det er allerede tatt opp et mindretallsforslag fra Høyre og Fremskrittspartiet, hvor vi ber regjeringen om å «fremme et lovforslag for Stortinget om at en bestemmelse om forbud mot bruk av religiøse og politiske symboler i retten inntas i domstolloven». Jeg vil også oppfordre posisjonen – og særlig Arbeiderpartiet – til å stemme for dette forslaget, som de tydeligvis er helt enig i, ut fra det som er sagt tidligere.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-03-15:
Jeg vil også spørre statsråden om hvorfor ikke posisjonen og statsråden kan støtte mindretallets forslag om at et forbud mot bruk av religiøse og politiske symboler tas inn i domstolloven. Her har jo mindretallet nettopp gjort som justisministeren foreslo i sitt svar, å gjøre det på denne måten framfor å instruere Domstoladministrasjonen med hensyn til dommerbekledning.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Jeg tror ikke vi er så veldig uenige når det gjelder hvor vi vil hen, men vi er uenige om plassering. Vi er ikke uenige om alt som har med innhold å gjøre, men vi er uenige om veien fram. Vi vil ikke ha plassering av en ungdomsinstitusjon vegg i vegg med et ordinært fengsel. Vi vil ikke ha samme adresse, vi vil ikke ha stigmatisering hvor en sier at du satt der i Bergen, eller – som representanten Chaudhry her sier – du satt der og der i Oslo, tilknyttet et fengsel der. Det er nettopp det vi ikke vil ha. Vi vil ha en institusjon som ligger et helt annet sted, som ikke er knyttet til et ordinært fengsel – selv om de voksne kriminelle muligens ikke kommer i kontakt med disse ungdomskriminelle. Dette er en av sakene der vi er uenige. Hva er det disse ungdomskriminelle sier når du snakker med dem, og hvis du lytter til dem? De sier at de egentlig helst vil ha en mamma og en pappa, for de har aldri hatt familie i sitt liv, de har aldri hatt en mamma og en pappa som bryr seg, en mamma og en pappa som sier at de skal være hjemme klokka ni. Det er ikke «sosionompreik», det er ikke å sy puter under armene på dem – ulike tiltak hvor det ikke henger sammen. Disse ungdommene trenger ordinær oppfølging, og det tror jeg de får i en sånn type institusjon som Fremskrittspartiet vil ha. Og jeg tror faktisk disiplin er en viktig greie – positiv disiplin. Jeg vet at det er et ord som mange i denne salen er allergisk mot. En kan gjerne kalle det tydelige rammer, og jeg tror det er det foreldre setter for sine barn. Jeg er mor til tre, og jeg bryr meg og setter rammer for mine barn, selv om det ikke alltid er like lett. Disse rammene betyr jo at jeg bryr meg. Når jeg sier til jentene mine at de skal være hjemme klokka ni, så står jeg i døra og passer på at de er hjemme klokka ni. Er de hjemme fem over, blir det bråk. Det er det veldig mange av disse kriminelle ungdommene som – slik jeg sa i innlegget i stad – ikke har hatt. Det kan de få på en sånn campus. Så har det noe med holdninger å gjøre. En av de guttene som ranet en bussjåfør i en buss, sa i rettssaken etterpå at han egentlig ikke brydde seg om følelsene til bussjåføren, men han syntes det var litt gøy å se uttrykket hans. Han brydde seg ikke. Dette har med holdninger å gjøre, og jeg er ikke i tvil om at det å tenke nytt er det rette i denne saken.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Det er meget viktig når unge mennesker bryter loven at det legges til rette for at de får mulighet til å få kontroll over sitt eget liv igjen, at de får anledning og hjelp til å bryte med kriminaliteten. For å få til dette må de ikke bli satt sammen med profesjonelle kriminelle. Jeg skal komme tilbake til dette litt senere. Det viktigste vi kan gjøre for at barn ikke havner i kriminalitet, er å gi dem en trygg og kvalitativt god barndom. Det er forskningsmessig fastslått at 40 pst. av de innsatte bare har grunnskoleutdanning, nesten ingen har høyere utdanning. Dette er langt under gjennomsnittsbildet i samfunnet – med andre ord, noe sviktet allerede i barndommen. Jeg er derfor glad for at denne regjeringen satser på tiltak som gjør barn i stand til å mestre sin hverdag på positive arenaer. Full barnehagedekning er en realitet. Prisen er overkommelig. Det er innført leksehjelp på skolene. Regjeringen er i en positiv dialog med lærerne – det viktigste i skolen etter barna. Dette vil motivere lærerne til å gjøre en enda bedre jobb. Privatskolebølgen er stoppet, og læremidler i videregående skole er blitt gratis. Kunnskapsminister Kristin Halvorsen jobber for at flest mulig ungdommer fullfører videregående skole – den beste medisinen mot at unge mennesker havner i kriminalitet. Men det er ikke til å komme fra at også unge mennesker dessverre bryter loven. Jeg er glad for at det finnes et tungt flertall på Stortinget som støtter regjeringens mål om at alternative reaksjonsformer til fengsel skal benyttes så langt det er mulig. Konfliktrådene og «restorative justice» er gode løsninger. Dette gir ofrene oppreisning, og ungdommen får mulighet til å gjøre opp for seg og komme videre i livet. Noen må dessverre sone. Da er det viktig at vi ikke kun blir opptatt av straffen, men at vi legger til rette for at dette unge mennesket får mulighet til å lære å leve et lovlydig liv etter soningen. Barnevernet må tungt inn. Skole og utdanning må prioriteres. Jeg er glad for at regjeringen satser tungt på dette både i Bergen og i Oslo. Huset i Bergen er operativt, med et godt innhold. Jeg har besøkt det to ganger, og jeg vil berømme det arbeidet de ansatte gjør der. Dette huset kan bli av det beste oppholdet for ungdom som skal bo der – forholdene ligger i alle fall til rette for det. Nå gjelder det å benytte seg av det. Jeg ser fram til at et tilsvarende godt tilbud snart kommer på plass i Oslo.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Fremskrittspartiets hovedtaler hadde en meget god analyse av situasjonen. Jeg synes hun hadde et meget godt innlegg, bortsett fra at hun falt ned på feil konklusjon. Jeg hadde håpet, etter det gode innlegget, at hun skulle si: Derfor ser vi fram til det tiltaket som regjeringen nå har opprettet i Bergen, og vi ser fram til at Oslo også får det tilbudet. Men hun falt ned på en konklusjon som jeg ikke klarer å få til å henge sammen med analysen. Men når representanten Bård Hoksrud går på talerstolen, kommer katta ut av sekken. Det er det som er poenget til Fremskrittspartiet: De er mindre opptatt av at det unge mennesket mellom 15 og 18 år som samfunnet i forskjellige ledd har sviktet, og som havner i kriminalitet, trenger vår støtte og vår hjelp for å komme tilbake til samfunnet som et godt og lovlydig menneske. Jeg opplever at det ikke er det Fremskrittspartiet er opptatt av, i hvert fall ikke etter det innlegget som representanten Bård Hoksrud holdt. Da er jeg veldig glad for at Fremskrittspartiets politikk, i hvert fall denne delen av politikken, aldri kommer til å bli realisert i dette landet. Jeg er veldig fornøyd med at Høyre tar ansvar og har en meget ryddig, gjennomtenkt og reflektert justispolitikk på dette området. Det er jeg veldig glad for. Og jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiet står dønn alene i parlamentet når det gjelder justispolitikk, i alle fall på dette området.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Enda en gang: Jeg er helt enig i analysen til representanten Michaelsen, men jeg skjønner ikke hvordan man da klarer å komme til den konklusjonen som Fremskrittspartiet klarer å komme til. Jeg spør: Har noen fra Fremskrittspartiets stortingsgruppe besøkt Bergen, avdeling for barn? Jeg er helt sikker på at ingen har gjort det. Men spørsmålet er: Hvordan kan man da si alt det man da sier fra Stortingets talerstol uten å vite hva som foregår der ute? Hva er det kriminalomsorgen gjør der ute? Det er nettopp de tingene som representantene Michaelsen og Bård Hoksrud leter etter og ber om, som gjøres i Bergen. Da er det sånn at det er ikke bare representanten Chaudhry som var uenig med Fremskrittspartiet. Hele Stortinget er uenig med Fremskrittspartiet, og det er vi veldig fornøyd med. Så trenger ikke representanten Chaudhry å kommentere ethvert utspill fra Fremskrittspartiet. Noen faller på sin egen urimelighet.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Norge er et mangfoldig land. Alle verdensreligioner og mange kulturer er representert her. Det krever at vi hele tiden aktivt jobber for å få til et vitalt samfunn hvor vi alle føler oss hjemme. Det må jobbes for at alle mennesker, uavhengig av religion, rase, politisk ståsted eller seksuell legning, skal ha de samme rettigheter i vårt land. SV er kjent for sin inkluderende linje i integrasjonspolitikken. I SVs integreringspolitiske plattform, Et tredje standpunkt: Ulik bakgrunn – Felles framtid, står det følgende: «SV mener det skal ligge svært tungtveiende hensyn til grunn for å innføre begrensninger i retten til å bære klesplagg eller symboler som uttrykker religiøs tilhørighet. Det er ingenting som tilsier at en jøde, muslim, sikh, kristen eller andre som benytter religiøse plagg eller symboler ikke kan utøve sin myndighet som dommer, politi eller annen offentlig tjenestemann på en måte som sikrer rettssikkerhet og likebehandling. Det bør derfor være rom for å bruke religiøse plagg som ikke er ansiktsdekkende og symboler tilpasset etatenes uniformering.» Regjeringen har ikke tatt stilling til om den vil fremme et lovforslag om forbud mot politiske og religiøse symboler. Som koalisjonspartner vil SV seriøst og grundig delta i denne debatten og i prosessen, hvis og når den blir aktuell.