Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-17:
Forskning legger grunnlaget for å løse de store utfordringene samfunnet står overfor i dag, men også de framtidige utfordringer som vil komme. Fremskrittspartiet hadde håpet at meldingen hadde brakt oss noe nytt, noe offensivt, men vi ble skuffet. Jeg vil også påstå at det er helt betimelig sett i forhold til de forventningene vi hadde til forskningsmeldingen, at det burde kommet langt mer av konkrete forslag. Ville meldingen inneholde noe nytt, ville den være konkret, eller ville den bare være svevende tankespinn uten klare mål og tiltak? Den ble det siste. Den er lite forpliktende og full av ord som «vurdere», «forvente», «avvente», «utrede», osv. En av de største skuffelsene er at Regjeringen nå går bort fra 3 pst.-målet. Jeg bet meg merke i hva representanten Kristoffersen sa i replikkrunden, for jeg vil minne om hva nåværende statsråd Huitfeldt og representanten Lena Jensen i komiteen sa til bladet Forskning nr. 4-2007: «Vi har et langt stykke igjen før vi når målet, blant annet fordi veksten i BNP i Norge har vært svært høy de siste årene. Men det dummeste vi kan gjøre, er å fjerne målsettingen. Om vi ikke skulle nå målet, har det uansett fungert som en motivasjon for å satse mer penger på forskning.» Jeg skjønner nå at dette ikke gjelder lenger innad i Regjeringen. Fremskrittspartiet ønsker å ha en tidshorisont på å nå 3 pst.-målet, og i tillegg til det en annen fordeling av hvor mye det offentlig og hvor mye det private skal bidra med. Vi mener bestemt at det offentlige bør kunne øke sin andel til 1,4 pst. av BNP innen 2015. For å gjøre dette mulig vil vi be Regjeringen legge fram for Stortinget en opptrappingsplan for finansiering av norsk forskning, senest i forbindelse med statsbudsjettet for 2010. Planen skal ta utgangspunkt i målene for norsk forskning som er fastsatt i St.meld. nr. 30 for 2008–2009, og gjelde for budsjettårene 2010–2013. Det skal legges til grunn at den statlige forskningsinnsatsen skal utgjøre minst 1 pst. av BNP innen 2013, samt at målet om 1,4 pst. skal nås innen 2015. Evnen og viljen til å samarbeide er et annet viktig område, samt muligheten for å se forskning og utvikling i et større perspektiv hvor en unngår fragmentering og uoversiktlighet. Vi ser at tiden er moden for en strukturell endring av hele forskningspolitikken, ikke bare av Forskningsrådets rolle og dens fordelingsprinsipper. Vi må også ha en større gjennomgang av de ulike områdene forskningen griper inn i, og det er stort sett det meste. Både Forskningsrådet, SIVA og Innovasjon Norge må ses i en sammenheng og evalueres. Også de ulike forskningsområdene i Stortingets komiteer bør i langt større grad ses under ett. Perspektivmeldingen, innovasjonsmeldingen og forskningsmeldingen er bare et lite eksempel på sammenhenger innen forskning og utvikling fra tre forskjellige komiteer. Norge som et forsknings- og innovasjonsland må i langt større grad vektlegge ressursinnsatsen og få mest mulig igjen, økonomisk og samfunnsmessig. Dette vil bety vilje til omfordeling, institusjonelle endringer og bedre incentiver. Særlig når det gjelder incentiver, fremmer vi nå i samarbeid med de andre opposisjonspartiene en rekke forslag som nettopp tar opp viktigheten av ordninger som fremmer samarbeid, innovasjon og nytenkning på tvers av landegrenser og sektorer. Derfor ønsker vi at Stortinget ber Regjeringen fremme forslag til ulike incentivordninger for å øke den totale forsknings- og utviklingsandelen med fokus på det samarbeid mellom akademia og det private næringsliv som behøves for å bidra til internasjonalisering og innovasjon. Nøkkelroller her er kvalitet og prioritering i forskningen, noe vi ser at andre land i større og større grad fokuserer på, samt en mer målrettet og styrt bruk av avkastningen fra Forskningsfondet. Derfor fremmer vi også forslag om at Stortinget ber Regjeringen sørge for at avkastningen fra Fondet for forskning og nyskaping brukes til langsiktig, strategisk og sektorovergripende forskning, samt legge fram en opptrappingsplan for kapitalbasen i dette fondet for å nå målene vi har satt oss. Stortingsmeldingen er vag på hvordan midlene til EUs rammeprogram skal finansieres. Fremskrittspartiet er helt imot at slike faste forpliktelser og driftskostnader skal tas fra avkastningen fra Forskningsfondet. Intensjonen med fondet var nettopp det motsatte, nemlig å styrke den langsiktige, grunnleggende forskningen. Avkastningen skal ikke, slik det nå er blitt, brukes til å tette hull i ordinære bevilgninger og nærmest bli en ordinær tilskuddspost på statsbudsjettet. Her er også langsiktighet og forutsigbarhet nøkkelord for evnen og ikke minst viljen til å satse. Evnen til å øke samarbeidet mellom næringslivet, instituttsektoren og akademia, både horisontalt og vertikalt, er et område vi er spesielt opptatt av. Som OECD også påpekte overfor komiteen da vi var i Paris, er en av de største utfordringer for å kunne lykkes som et globalisert kunnskapssamfunn inn i framtiden nettopp evnen til samarbeid. Næringslivets konkurransekraft bygger også i økende grad på teknologi utviklet i samarbeid med internasjonalt ledende akademiske miljøer med tilgang til moderne forskningsinfrastruktur. For at norske forskningsmiljøer skal framstå som attraktive for rekruttering, som partnere i internasjonale prosjekter og som vertsland for utenlandske bedrifter, må vi kunne tilby moderne forskningsinfrastruktur av høy kvalitet. Vi fremmer derfor et forslag om at det opprettes et eget fond for vitenskapelig utstyr på 10 milliarder kr. Avkastningen av fondskapitalen øremerkes investeringer i forskningsinfrastruktur. Fremskrittspartiet vil derfor at Stortinget skal be Regjeringen om å legge fram forpliktende planer for hvordan internasjonaliseringsarbeidet kan styrkes for forsknings- og utdanningsinstitusjoner i hele landet, samt utarbeide en plan for hvordan man kan sikre at en større andel av doktorgradsstudentene gjennomfører et lengre forskningsopphold ved en utenlandsk institusjon i løpet av sine doktorgradsstudier. I en situasjon hvor norsk økonomi står overfor store utfordringer, må Norge satse på langsiktig verdiskaping. Vi må legge grunnlaget for økt fokus på det varige ved å satse på kunnskap, satse på forskning og innovasjon og utvikling. Grunnlaget for å kunne lykkes i framtiden er å satse på dette. Det at verden er i en dyp finanskrise som gjør det vanskelig å forutse hvordan og hvor lenge denne situasjonen vil vare, krever at vi som politikere i langt større grad må ta i bruk framtidstenkning og helhetstenkning overfor de ulike utviklingstrekk innen forskning og utvikling og samfunnsutvikling. Vi må satse på forskning, og vi må tenke langsiktig på investeringer i kunnskap for framtiden. Videre er det viktig at vi kan få utarbeidet incentiver som muliggjør økning av antall teknologioverføringsavtaler, samt en plan for hvordan klyngetenkning og nettverksbygging kan utløse ekstra midler til forskning og utvikling. Langsiktig budsjettering innenfor forskningen er bare et av virkemidlene som må på plass. Vi må ha internasjonale samarbeidstiltak, økt mobilitet av forskere inn og ut av Norge, økt styring av hva midlene som går til EUs rammeprogram, blir brukt til og se hvorvidt våre nasjonale målsettinger blir ivaretatt. Vi må se hvordan bedrifters evner til å kvalifisere seg bedre i forhold til internasjonale aktiviteter, les EU-programmer, kan styrkes. Vi fremmer derfor forslag om at Stortinget må be Regjeringen komme med en strategiplan for hvordan Norges muligheter til å påvirke beslutninger vedrørende bruk av EU-midler innen forskning og utvikling kan økes, med det mål å kanalisere midler til å nå Norges definerte nasjonale målsettinger. For at norske forskningsmiljøer skal framstå som attraktive for rekruttering, som partnere i internasjonale prosjekter og som vertsland for utenlandske bedrifter, må vi kunne tilby moderne utstyr av høy kvalitet. SkatteFUNN-ordningen, som i særlig grad ivaretar små og mellomstore bedrifter, må utvides. Derfor ber vi om at ordningene for tildeling av forskningsmidler blir gjennomgått med tanke på å fjerne byråkratiske hindringer, øke fleksibiliteten i søknadsprosessene og øke forutsigbarheten i de ulike ordningene. At basisfinansiering spiller en stor rolle når det gjelder rekrutteringen til sektorene, er det liten tvil om. Vi fremmer derfor et forslag om at Stortinget ber Regjeringen legge fram en egen sak om rekrutteringsstrategi for vitenskapelige stillinger ved universiteter, høyskoler og forskningsinstitutter samt en forpliktende plan for forskerrekruttering. Men det er jo ikke helt svart der ute – det er mye som spennende skjer. Om det nå er denne eller den forrige regjeringen som har merket ut løypa, er helt uvesentlig for oss i Fremskrittspartiet. Det viktigste er at jobben blir gjort, og at vi får til resultater og oppnår mål en har satt seg. Skulle jeg se oppi denne posen med blandet drops, vil jeg si at opprettelse av SFF-er og SFI-er er rett vei å gå – ungt entreprenørskap, forskerskoler og også bruk av VRI og BIA-midler viktige verktøy. Nye NCE-er og Arenaprosjekter er også spennende å følge opp. Men det må ikke bli så fragmentert og uoversiktlig at vi ikke ser sammenhengen, og mister de overordnede målene av syne. Sist, men ikke minst, må det politisk vilje til for å prioritere forskning, utvikling og innovasjon opp på det nivået som må til for at Norge skal lykkes som kunnskapsnasjon inn i framtiden. Intensjonene til statsråd Aasland er sikkert gode, men det nytter lite når statsråden ikke blir lyttet til når pengesekken blir fordelt på sjefens kontor. Det må nok flere saker som «Ida» fram i media for å løfte forskningen opp der den hører hjemme. Jeg tar opp de forslagene som vi alene, eller i samarbeid med andre partier, har fremmet i innstillingen.