Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Det er et gammelt munnhell som sier at verden går langsomt videre. Det kan neppe sies å være tilfellet når det gjelder utviklingen på petroleumssektoren i Norge, ikke i verden for øvrig heller. Da Regjeringen sommeren 1998 la fram St.meld. nr. 46 for 1997-98, tok den utgangspunkt i en høy og voksende investeringstakt. Nå opplever vi at sektoren står overfor stagnasjon og redusert lønnsomhet. Både leteaktiviteten og investeringene går ned – la meg bruke ordet stuper - og et flertall i komiteen mener at mange av problemstillingene i oljemeldingen er uaktuelle i dag. Spørsmålet i dag er hvordan vi skal forhindre at nedgangen i olje- og gassvirksomhetene forsterker nedgangstendensene, særlig i verftsindustrien langs kysten. Derfor mener et flertall, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre, at den endrede situasjonen på sokkelen gjør deler av oljemeldingen uaktuell, spesielt når det gjelder aktivitetsnivået. I motsetning til Regjeringen påpeker dette flertallet at tiltak for å dempe aktiviteten på norsk sokkel, slik det er beskrevet i St.meld. nr. 46, i dag er uaktuell politikk. Tvert imot understreker disse partiene behovet for tiltak som kan øke aktivitetsnivået på norsk sokkel. Rammebetingelsene for oljeindustrien må gjennomgåes, slik at samfunnsøkonomisk lønnsomme investeringer også kan bli bedriftsøkonomisk lønnsomme. Oljeprisen i fjor høst beveget seg under 14 dollar fatet. Prisen i dag er over dette nivået. I mellomtiden har oljeprisen vært under 10 dollar fatet, en rekordlav pris som utløste produksjonsregulerende tiltak fra OPEC og fra andre land, også Norge. I nasjonalbudsjettet for 1999 ble totalformuen av reservene på sokkelen pr. 1. januar 1999 anslått til 1 990 milliarder 1999 kr. Departementet har opplyst at en oljepris på rundt 10 dollar fatet mer enn halverer totalformuen, og anslår verdien til ca. 800 milliarder kr. Det viser behovet for at forskningsmiljøer, myndigheter, oljeselskaper og arbeidstakernes organisasjoner utarbeider nye løsninger for at påviste olje- og gassreserver som i dag ikke er lønnsomme, kan utnyttes. Det som finnes av kunnskap og kompetanse i selskapene og i forskningsmiljøene, må mobiliseres med sikte på ytterligere forbedringer i teknologien. Komiteen sier i denne innstillingen lite om gassvirksomheten, men jeg forventer at Regjeringen vil komme tilbake til dette i forbindelse med neste petroleumsmelding, som kommer våren 2000. Departementet har opplyst til komiteen at bruk av gass til kraftproduksjon er i sterk vekst i Europa og at naturgass har fortrengt bruk av kull. Dette er gledelige opplysninger. Jeg har tidligere nevnt at det foregår store endringer i petroleumssektoren verden over, og det utvinnes olje i stadig nye områder. Samtidig er norsk sokkel i ferd med å bli en moden petroleumsprovins. Dersom de norske selskapene skal kunne utnytte og videreutvikle den kompetansen som er bygd opp med utgangspunkt i virksomheten i Norge, er det nødvendig å utvide virksomheten til andre deler av verden. Komiteens flertall viser til at åpningen av nye leteområder internasjonalt har gitt norske industrielle miljøer tilgang til nye markeder. Selv om det påpekes at den internasjonale virksomheten er krevende og preget av høy risiko for selskapene, kan den gi grunnlag for verdiskaping i norsk næringsliv, også etter at ressursene på norsk sokkel er uttømt. Når det gjelder lete- og konsesjonspolitikken, ser komiteens flertall av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre, positivt på petroleumsutvinning i Barentshavet, og ber myndighetene legge til rette for utbygging av Snøhvit-feltet. Komiteens flertall er enig med Regjeringen i at det åpnes for gruppesøknader i Nordsjøen, men at det legges opp til individuelle søknader fra selskapene i Norskehavet, i tråd med tidligere praksis. Usikkerheten rundt petroleumsprisene, virkningen av klimapolitikken, betydningen av oljefondet og problemstillingene rundt sikkerhet og arbeidsmiljø vil ikke bli berørt nærmere av meg i dette innlegget. Tiden tillater ikke det. La meg bare kort kommentere at det er en enstemmig komite som er enig med Regjeringen i at tiltak for å begrense utslipp av klimagasser og andre utslipp ved bruk av fossil energi utgjør en stor usikkerhetsfaktor for oljeprisen. Som tidligere nevnt, er det uavhengig av fremtidige klimatiltak stor usikkerhet knyttet til oljeprisen. Her understreker en enstemmig komite betydningen av oljefondet. Bruken av våre oljeinntekter handler om forvaltning av vår felles nasjonalformue. Dersom det avsettes penger til fondet når oljeprisen er høyere enn forutsatt, kan lavere inntekter kompenseres gjennom mindre avsetninger til fondet. På den måten blir fondet en slags buffer mot usikre oljeinntekter. Usikre og svingende oljeinntekter skaper for øvrig store utfordringer for oljeindustrien, men også for myndighetene. En enstemmig komite understreker behovet for en gjennomgang av rammebetingelsene. Med utgangspunkt i en oljemelding som var gått ut på dato, og et enstemmig ønske om endrede rammebetingelser, må det være riktig å si at det knyttet seg store forventinger til tilleggsmeldingen, St.meld. nr. 37, og Regjeringens forslag til rammebetingelser for petroleumssektoren. Selv om Regjeringen og regjeringspartiene er såre fornøyde med sitt framlegg, er det en realitet at bransjen ikke er det – for så vidt ingen andre heller. Politiske streiker ved virksomhetene langs kysten og store oppbud av streikende arbeidere her i Oslo er virkelighetens verden. Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Høyre og SV i Stortinget er heller ikke fornøyde, og skriver i sine innledende merknader følgende: «… at de foreslåtte tiltakene i St.meld. nr. 37(1997-98) ikke er tilstrekkelige for å møte behovet for snarlige tiltak i næringen, og at forventningene som ble skapt om bedringer i rammevilkårene ikke er innfridd.» (1997-98) Rapporten fra oljeselskapene til OED høsten 1998 viste utbyggingsprosjekter på norsk sokkel for 93,6 milliarder kr fram til 2003. I henhold til en fersk rapport fra ECON viser tall fra de samme selskapene nå utbyggingsoppdrag for 22,6 milliarder kr, et fall på 71 milliarder kr, noe som utgjør 76 pst. Dette kan få store negative konsekvenser både for sysselsettingen i og for videreutviklingen av petroleumsnæringen. Departementet opplyser i tilleggsmeldingen at innrapporterte timeverk de neste tre halvår er meget begrenset og langt fra tilstrekkelig til å opprettholde sysselsetting ved de store offshoreverftene. Komiteens flertall bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Høyre og SV mener situasjonen i petroleumsindustrien, verftsindustrien og annen oljerelatert industri krever aktive og snarlige tiltak dersom vi skal unngå økt arbeidsledighet og tap av kompetanse som følge av nedbemanning. Reduserte investeringsrammer, en moden sokkel og det norske skatte- og kostnadsnivået rammer olje- og leverandørindustrien hardt. Det er behov for å gå lenger enn Regjeringens tilleggsmelding når det gjelder produksjonsavgifter og endringer i forbindelse med CO2-avgiften. Komiteens flertall bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre ber Regjeringen om å bruke sin fullmakt til å redusere eller fjerne produksjonsavgiften på enkelte felt for å bringe frem marginale prosjekter til investeringsbeslutning allerede høsten 1999. Når det gjelder CO2-avgiften, har partiene i denne innstillingen og i revidert nasjonalbudsjett fremsatt sine primære standpunkter. Sekundært er det fra et flertall av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre enighet om å inkludere hele offshoresektoren i kvotesystemet for CO2 i løpet av 2000. Det forutsettes at Regjeringen i budsjettet for neste år fremmer forslag om hvordan CO2-avgiften kan reduseres inntil et nytt kvotesystem foreligger, herunder muligheten for å differensiere mellom gamle og nye felt, for å stimulere til økt utbygging. Dette flertallet ber også om en utredning med sikte på revisjon av petroleumsbeskatningen, og at forslag om dette fremmes overfor Stortinget i løpet av året 2000. Til slutt er det å merke seg at det er en enstemmig komite som på bakgrunn av utviklingen i olje- og gassvirksomheten mener at den fremtidige struktur må vurderes på nytt, bl.a. forvaltningen av SDØE og eierskapet i Statoil.