Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-04-03:
I Norge har vi tradisjonelt vært mest opptatt av å sikre skolene økonomisk gode vilkår og lage planer for innholdet i skolen og hvordan opplæringen skal skje. Vi har i ganske liten grad sjekket om dette stemmer med realitetene. For eksempel har vi hatt som mål å sikre alle elever tilpasset opplæring. Men evalueringa av Reform 97 viste at nettopp mangel på tilpasset opplæring var det som gjorde at det ble store forskjeller i elevenes læringsutbytte. Vi har også regnet med at norsk skole, i større grad enn skolen i mange andre land, bidrog til å utjevne forskjellene mellom elevene som følge av ulik sosial bakgrunn. Men så viser internasjonale og nasjonale undersøkelser at det ikke er tilfellet. Den harde dommen over Arbeiderpartiets enhetsskole forteller at den ikke bare viderefører sosiale forskjeller, men utdyper og forsterker dem. Hvis vi skal klare å gjøre noe med problemene vi har, i praksis, er det helt avgjørende at vi får systematisk kunnskap om alle sider ved skolen, og at denne er offentlig tilgjengelig. Kunnskap i skolen forutsetter kunnskap om skolen. For få år siden var Norge et av de få landene i Vest-Europa som ikke hadde et nasjonalt system for kvalitetsvurdering. Den forrige regjeringa sørget for at det ble innført som en del av et omfattende arbeid for å skaffe mest mulig kunnskap om skolen. For regjeringspartiene er det viktig og positivt å måle og offentliggjøre skolens luftkvalitet, læringsmiljø, elevenes trivsel, mobbing, antall pc-er, gjennomføringsgrad, lærertetthet, ressursbruk og mye mer. Dette er mål som alle i stortingssalen deler. De mener altså at det er viktig at alle som ønsker tilgang til denne typen opplysninger, får det, men de mener ikke at det er tilsvarende viktig at de som ønsker opplysninger om hva skolen lærer barna, har samme krav på offentlighet. Det er et spesielt paradoks å legge merke til at et av partiene i regjering, Sosialistisk Venstreparti, er varm tilhenger av full åpenhet om skattelistene, helt ned på individnivå. Da er det ingen problemer, verken med personvern eller med rangering. Men så fort vi begynner å diskutere hva skolen lærer elevene, og skolens innhold, blir det plutselig veldig problematisk. For Høyre har det alltid vært nokså underlig å se på at informasjon om læring er kontroversielt, mens informasjon om alle andre sider ved skolen ikke er kontroversielt. Regjeringa Stoltenberg II har startet en nokså uheldig praksis når det gjelder spørsmålet om offentliggjøring av de nasjonale prøvene. Tidligere var det full åpenhet om prøveresultatene på skolenivå. Nå er det bare åpenhet om gjennomsnittsresultatene på nasjonalt, fylkeskommunalt og kommunalt nivå. Men informasjon på skolenivå er altså offentlig informasjon etter offentlighetsloven. Regjeringa har valgt som strategi å prøve å hemmeligholde det som er offentlig informasjon. Det synes Høyre og andre partier i Stortinget er en merkelig praksis. Praksisen har medført at rådmenn i kommuner har blitt nektet innsyn i skoleresultatene i hele kommunen. De har måttet kontakte Utdanningsdirektoratet for å få informasjonen fra Utdanningsdirektoratet. Det har også ført til at mange kommunestyremøter har blitt lukket fordi man ikke skal ha en åpen debatt om læring i kommunens skoler. Fordi en forbedring av skolen er avhengig av kunnskap, dialog og lokalt engasjement, og at det er viktig å sette skoleeierne lokalt i stand til å utøve den oppgaven, er det meningsløst at kommunestyrets diskusjoner skal være hemmelige og lukkede. Diskusjoner om kretsgrenser og skolebygg er åpne for alle, men diskusjoner om innhold og kvalitet skal lukkes for andre enn de folkevalgte. Det virker nesten som det er et større problem for Regjeringen at offentligheten får kjennskap til at skolen burde vært bedre, enn at man faktisk har et stort problem med kvaliteten i enkelte skoler. Oslo kommune skiller seg positivt ut i forhold til resultatene i de nasjonale prøvene. Oslo kommune har 37 pst. minoritetsspråklige elever, og på papiret kunne man kanskje si at den kommunen har større utfordringer enn mange andre kommuner. Men hva er det så som er suksessoppskriften i Oslo? Jo, det understrekes både fra byrådets og fra fagetatens side at systematisk testing, åpenhet om resultatene ved den enkelte skole og grundig oppfølging er de viktigste faktorene for gode resultater. Høyre mener at åpenhet om flest mulige sider ved skolens virksomhet er viktig og riktig, fordi kunnskap og åpen dialog er en viktig forutsetning for forbedring. I Norge er dette spesielt viktig, nettopp fordi vi har overlatt ansvaret for skolen til kommuner og fylkeskommuner, og da må kommuner og fylkeskommuner ha mest mulig kunnskap om skolen i sitt eget nærområde. Men åpenhet og dialog er også veldig viktig i et demokratisk samfunn. Det har en demokratisk egenverdi. Derfor er det spesielt viktig at skolen, som er en samfunnsarena der alle møtes en eller annen gang i livet, er åpen for innsyn og dialog. Det ville etter vår oppfatning være en klar fordel om Regjeringen kunne legge til rette for at den informasjonen som kommer ut om de nasjonale prøvene, er mest mulig korrekt. Derfor er det også viktig å bidra til at den informasjonen som er, offentliggjøres. Jeg vil ta opp det forslag som Venstre, Fremskrittspartiet og Høyre står bak.