Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-25:
Det har vært mange overskrifter i løpet av høsten om bruk som er lagt ned, og kystsamfunn som kan legges øde. Det er alvorlige overskrifter som har skapt usikkerhet hos kystbefolkningen og usikkerhet for dem som er opptatt av arbeidsplassene langs kysten. 30 fiskebruk gikk konkurs i fjor. Fjoråret var dermed det verste konkursåret en har hatt i norsk fiskerinæring på ti år, men inneværende år kan altså bli verre. Spørsmålet blir da hvordan en håndterer en slik situasjon. Jeg kan slutte meg til dem som i dag mener at det tiltaket vi diskuterer, ikke er et langsiktig tiltak for å komme over den krisen vi er oppe i. Det er jeg enig i. Men jeg mener allikevel at det er et helt nødvendig tiltak for å skape et robust og godt nok grunnlag for den langsiktige omstillingen som man bør foreta, og som bør være balansert, langsiktig og helhetlig. Jeg har ingen tro på at det å sitte og toe sine hender og la det ene bruket etter det andre forblø, og håpe at en del er igjen til slutt, er et godt grunnlag for en langsiktig omstilling. Tvert imot tror jeg at det å lage en «time-out» nå i form av den type garantiordning som her foreslås, som er kortsiktig, også vil kunne gi et bedre og mer robust grunnlag for en mer langsiktig omstilling. En langsiktig omstilling bør ha som mål både å skape en fornuftig struktur geografisk sett, skape en fornuftig struktur og balanse mellom de store og små i næringen og skape satsing på å utvikle nye muligheter, ikke minst knyttet til kvalitet, nisjer og nye produkter. Men dette handler ikke bare om de ulike fiskebrukene og arbeidsplassene knyttet til dem. Dette handler om bosettingen langs hele kysten. Og jeg mener, i motsetning til Fremskrittspartiet, at det faktisk er for viktig til at markedet sjøl skal få ordne opp i det. Det er nok ett av kjernepunktene i uenigheten mellom Senterpartiet og Fremskrittspartiet. Jeg tror at det er for viktig til at markedet skal få lov til å ordne opp i det sjøl, når dette handler om enkeltmennesker, hvor de skal bo, og hvor de skal leve i dette landet. Det handler om kystbosettingen og arbeidsplassene langs kysten. Jeg har merket meg at det i innleggene fra regjeringspartiene har kommet fram en viss uenighet om hva som er årsakene til den problematikken man er midt oppi. Kristelig Folkeparti legger vekt på at det her er rammebetingelsene knyttet til høy kronekurs og høy rente som er årsaken til en del av de problemene fiskebrukene har kommet opp i. Høyres talsmenn på sin side sier at her er det overkapasitet som er problemet, og får da applaus fra Fremskrittspartiet i samme åndedrag. Jeg må si at jeg synes det er en dristig utfordring, både til næringen sjøl og til det politiske miljøet, å si at her er det en overkapasitet. Da går man rimelig høyt på banen, og da blir sjølsagt det naturlige oppfølgingsspørsmålet: Hvis det er slik at Høyre og Fremskrittspartiet mener at det er overkapasitet når det gjelder fiskebruk, og de dermed mener at det er helt greit at det ene bruket etter det andre nå forblør på egen hånd, synes jeg også at de skal være ærlige nok til å fortelle oss hvilke det er som skal bort, og hvor mange flere det er som skal bort, slik at de som bor langs kysten, skal få vite hvor man vil miste arbeidsplassen, og hvor det er man eventuelt må flytte fra. Det er ikke snakk om arbeidsplasser i et nært arbeidsmarked der man har et alternativ. Det er i stor grad snakk om arbeidsplasser der det er få alternative arbeidsmuligheter, og det handler om bosettingen i de områdene det her er snakk om. Så hvis man skal gå så høyt på banen som det særlig Høyres talsmenn her har gjort, får man også være ærlig og si hvilke det er som skal bort i neste omgang, hvilke arbeidsplasser det skal gå ut over. Jeg hadde håpet at vi gjennom det forslaget som Arbeiderpartiet her har lagt på bordet, kunne ha kommet fram til enighet om et tiltak som mer på kort sikt kunne ha gitt et pusterom i forhold til en del av de som nå sliter, og som kunne ha lagt et grunnlag for en felles drøfting mellom regjering, storting og næring om hvordan man skal klare å få til en mer helhetlig og langsiktig omstilling. Dessverre må jeg konstatere på Senterpartiets vegne at det ikke er tilfellet. Det er uheldig, etter min mening. I så måte har vi nok en gang gitt fra oss en mulighet til å kunne styre en utvikling i positiv retning.