trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-04-29:
Jeg vil takke alle som har deltatt i denne diskusjonen, for gode innlegg, og jeg synes det er veldig bra at alle er enige om at vi må gjøre noe for denne gruppen. Da er det viktigste at det faktisk går fra denne salen og ned i systemet, sånn at hver enkelt som får denne forferdelige sykdommen, blir møtt med den respekten de fortjener. De skal ikke bli sett på som en byrde og føle at jo før de dør, jo bedre er det. De skal bli sett på som personer som skal få all den hjelp og støtte som det er mulig å gi i den korte tiden som veldig mange av disse lever. Jeg er helt enig med helseministeren når han sier at sykehusene må hjelpe kommunene med å bygge kompetanse. Her er det veldig stor forskjell, som helseministeren var inne på. Noen er store og har kanskje flere tilfeller, noen er små og har flere tilfeller, mens andre har ingen tilfeller og får plutselig en pasient med svært store behov man skal håndtere. Da må vi sørge for at de får den støtten de trenger, også fra sykehusene. Jeg vil takke helseministeren for det initiativet han nå tar. Jeg er utrolig glad for at det blir satt i gang et arbeid. Disse pasientene har ingen tid å miste. Derfor håper jeg at helseministeren er like utålmodig som jeg er etter at arbeidet skal komme i gang, og at man jobber hurtig, sånn at vi kan få på plass rutiner som rett og slett er bedre, og systemer som ivaretar disse pasientene, som er i en forferdelig vanskelig situasjon, og at vi også tar vare på alle rundt, som opplever livets verste mareritt når de får denne sykdommen i familien.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-29:
Trass i at helseministeren gong på gong har forsvart Gaustad-prosjektet frå Stortingets talarstol, har representantar frå alle regjeringspartia uttalt seg kritisk til prosjektet. Fleire har til og med trua med at dei vil stemma imot lånetilsagnet til Helse Sør-Aust på bakgrunn av dei planane som ligg føre i dag. Det betyr at det er høgst usikkert om helseministeren har fleirtal for dei byggjeplanane som han ønskjer seg. Ut frå dette vil eg spørja om ikkje helseministeren ser verdien av ei grundig utgreiing av Ullevål – ikkje berre ei belysning – for å unngå forseinkingar dersom hans eigne regjeringspartnarar stemmer ned lånesøknaden for det Gaustad-prosjektet som statsråden ønskjer seg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-29:
I replikkvekslinga sa helseminister Høie at under den raud-grøne regjeringa var det planar om ei storsamling på Gaustad. Det er feil framstilling. Rett nok uttrykte den nye direktøren allereie i 2012 ein visjon om å leggja Ring 3 i tunnel og samla all sjukehusaktivitet i føretaket på Gaustad. Men det var under denne regjeringa, i 2014, i rapporten «Idéfase OUS Campus Oslo», at ei slik samling vart rangert som det beste alternativet. Kraftige motsegner frå Vegvesenet gjorde at ein ikkje gjekk vidare. Den planen som var gjeldande i helseføretaket under regjeringa vår, var «Arealutviklingsplan 2025», der samlokalisering vart vurdert å vera urealistisk av investeringsøkonomiske, plassmessige og truleg også trafikkmessige grunnar. Det var godt sagt i 2011. Det er mange tilsløringar i denne saka. Helseministeren sa i replikken sin at ei belysing vil innehalda ei utgreiing – noko liknande. Spørsmålet er kvifor ein da ikkje kan vedta at det skal vera ei utgreiing. Dette vert spel med ord, og det er tilsløringar. At det til grunn for vedtaket ikkje låg føre ein verksemdsplan, er ein grunn i seg sjølv til at prosessen har så liten tillit. For korleis kan ein fastslå ei gevinstrealisering på milliardar, når ein ikkje veit kven som skal gjera kva i føretaket? Regjeringspartia skriv at Stortinget ikkje tar stilling i denne typen saker «før regjeringen fremmer forslag om eventuell låneramme». Det er òg feil. Paragraf 30 i helseføretakslova seier klart at i slike vesentlege saker som dette har ikkje helseføretaket avgjerdskompetanse. Regjeringa vel ikkje å leggja det fram for Stortinget før lånesøknaden kjem, men etter lova har dei all mogleg grunn til å gjera det. I staden for å sørgja for ein demokratisk, open prosess vert avgjerda om det største, dyraste og kanskje viktigaste sjukehusprosjektet i lang, lang tid løfta inn i dei lukka romma, til ein diskusjon på kammerset på Statsministerens kontor. Ein slik prosess er faktisk ikkje helsevesenet verdig. Det viser den mørke baksida av helseføretaksmodellen. Det viser òg at ein først bestemmer konklusjonen, og så skal ein få ein prosess til å passa etterpå. Representanten Åshild Bruun-Gundersen sa at slaget står ikkje i dag. Det kan vera, men det opne, demokratiske slaget står i dag. No vert dette redusert til eit gruppearbeid i den nye fleirtalsregjeringa, og det er veldig beklageleg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-29:
Dette er ikkje eit spørsmål om tomt, men om det er rett å leggja ned Noregs største akuttsjukehus, om det er rett å gå imot fagfolk, og om det er rett å godkjenna eit prosjekt som har ein så tvilsam økonomisk plan bak seg. Vi har to forslag – eitt om å prioritera arbeidet med nytt lokalsjukehus for heile Groruddalen på Aker og eitt om å få ei utgreiing av Ullevål-tomta. Det forslaget er jo ikkje Senterpartiets primære standpunkt, det er laga for å kunna få fleirtal i denne salen. Det er eit forsiktig forslag, som dessverre ikkje får fleirtal. Senterpartiets syn kom vi med allereie i 2015, da vi fremja eit representantforslag om å stansa planane for samlokalisering av OUS og vidareutvikla sjukehusstrukturen i Oslo gjennom dagens sjukehuslokalitetar. Den gongen fekk vi støtte frå SV. Det er litt lengre i dag, men det er i alle fall situasjonen.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-29:
Så langt har vi hørt kun kritikk fra fagmiljøene, vi har sett en uryddig prosess, og vi har blitt servert vage ord, som «belysning», som ingen vet hva er, istedenfor å få en skikkelig utredning, som alle vet hva er. Hvis vi ser på historikken, har vi ikke sett at helseministeren har grepet inn der vedtatte planer har blitt lagt i skuffen. Så jeg vil spørre helseministeren om han mener det er et politisk ansvar å sørge for en skikkelig utredning i en så omfattende, kostbar og risikofylt sak.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-29:
Representanten fra Fremskrittspartiet fikk meg til å gå på talerstolen, for i løpet av denne debatten har Fremskrittspartiet flere ganger gjentatt at vårt forslag kun handler om tomtevalg. Sannheten er at tomtevalg – altså spørsmålet om areal – er tett knyttet opp mot den faglige virksomheten. Her ligger det ikke noen virksomhetsplan til grunn, og det vekker bekymring. Jeg er ikke overrasket over at representanten fra Fremskrittspartiet ikke lytter til argumentene. Det er jo bare en fortsettelse av at de ikke har lyttet til fagmiljøet og de bekymringene som kommer fra Legeforeningen, Norsk Sykepleierforbund, Fagforbundet, Norsk psykologforening og Den norske jordmorforening. Jeg mener det nytter å lytte til argumentene, sånn at vi kan ha en mer saklig debatt.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-29:
Planen betinger en innsparing på 8,1 pst. i året fram til nytt sykehusbygg står ferdig. Så skal man spare 1,4 mrd. kr i året fram til 2037. Så skal man spare 2 mrd. kr i året etter det. I dag har OUS, Oslo universitetssykehus, 170 vaktlinjer. Et optimistisk anslag på bortfallet av 30 vaktlinjer i en ny løsning innebærer maksimalt 100 mill. kr i årlig driftsgevinst. Det er milevis unna de forespeilede forutsetningene på 1,5–2 mrd. kr i året. På hvilket solid faktagrunnlag kan det dokumenteres at det her kan spares inn opp mot 2 mrd. kr i året, når det ved en effektivisering av vaktlinjene maksimalt kan spares inn 100 mill. kr årlig i driftsgevinst?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-29:
Det er sjelden vi har sett et så godt eksempel som vi nå ser i salen i dag, på borgerlig kaos. Her har altså Høie stått beinhardt på for å få lagt ned Ullevål sykehus, men så prøver altså hans partnere i regjering, deres representanter på Stortinget, å overgå hverandre i å løpe fra den beslutningen. Dette kan enkelt løses ved å skjære gjennom og stemme for forslaget vårt om å få en skikkelig utredning av Ullevål-alternativet, framfor å gjøre som Bent Høie vil, å stemme ned dette forslaget. Jeg minner om at kvalitetssikreren, Opak/Metier, anbefalte å vurdere andre alternativer enn Gaustad/Aker-alternativet, og der er én mulighet å benytte byggene på Rikshospitalet ut deres tekniske levetid, altså fram til 2040/2045. Skjermet drift av planlagt kirurgi er en effektiv måte å organisere behandlingen på i sykehus. Vi vet at befolkningsveksten i Oslo og Akershus gjør at bygging på Aker haster. Fra Aker ble vedtatt nedlagt i 2010 og fram til et eventuelt nytt Aker står ferdig i 2030, har befolkningen i Oslo og Akershus økt med over 300 000 innbyggere, altså mer enn hele Bergen. Så en løsning med lokalsykehus på Aker, kombinert med gradvis utbygging på Ullevål, vil kreve mindre investeringer på kort og mellomlang sikt og inneha nødvendig fleksibilitet for framtidige justeringer og utvidelser. Det er veldig svakt belegg for Helse Sør-Østs påstander om at store enheter gir driftsbesparelser av betydning. Tvert imot ser vi at det er påvist høyere kostnader i sykehus med mer enn 600 senger, og at i Norge er Vestre Viken det mest effektive helseforetaket. Det består av to små og to mellomstore sykehus med akuttmottak og vaktberedskap i alle enheter. Det er derfor ikke en målsetting å ha færrest mulig og størst mulig enheter. Det er ikke effektiv drift av sykehus, viser erfaringene. Det er også en grunn til at Stortinget bør ta ansvar og stemme for å få en utredning av Ullevål-alternativet og ikke bare strø sand på det som helsebyråkratene og helseministeren har som mål, nemlig å få lagt ned Ullevål sykehus, få kløyvd akuttmiljøet i to og dermed rasere et livsviktig kompetansemiljø ved større katastrofer, ulykker eller terror. Det må vi stanse.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-29:
Eventuelt rød-grønt kaos, det må da også Arbeiderpartiet ta ansvaret for, siden de ikke klarer å stå sammen med resten av venstresiden for begge forslag i saken. Jeg vil si til Fremskrittspartiet at bløffen om at vi ikke bryr oss om noe annet enn tomter, blir ikke mer sann av at den gjentas igjen og igjen. Vi vet at forslaget fra Helse Sør-Øst betyr at akuttmiljøet kløves i to, at folk som er i fare for å dø, må sendes i ambulanse mellom Aker sykehus og Rikshospitalet fordi det ikke er et samlet akuttmiljø lenger hvis disse planene gjennomføres. Det er også farlig med tanke på nyfødte, man må også sende babyer som er alvorlig syke, i ambulanse fra Aker til Gaustad langs Ring 3 – helt unødvendig. Man planlegger for økt risiko for pasientene. Derfor er vi imot denne planen.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Jeg er, som representantene i helse- og omsorgskomiteen, opptatt av at det skal leveres gode og likeverdige helsetjenester til innbyggerne i hele landet. For å få dette til er det spesielt viktig at Oslo universitetssykehus sikrer oss en best mulig bruk av den kompetansen og det helsepersonellet som er i regionen, og særlig en god bruk av det spesialiserte helsepersonellet, som vi har stort behov for også i andre deler av landet. Oslo universitetssykehus og Helse Sør-Øst har i en årrekke jobbet med planene for utviklingen av Oslo universitetssykehus framover. Allerede i 2016 slo jeg fast at jeg var enig i planene om et samlet og komplett regionsykehus, inkludert lokalsykehusfunksjonene på Gaustad, et lokalsykehus på Aker og videre utvikling av et spesialisert kreftsykehus på Radiumhospitalet. Dette var det viktig å slå fast allerede da, fordi Oslo universitetssykehus hvert år benytter svært store beløp til vedlikehold og investeringer, og det er viktig å få fastsatt en retning for den videre utviklingen og de videre utredningene. Nå er vi i en situasjon der arbeidet med byggingen av det nye klinikkbygget på Radiumhospitalet heldigvis allerede er i gang. Jeg har merket meg at flere miljøer nå har tatt til orde for at Ullevål sykehus bør være stedet hvor det nye regionsykehuset skal samles. Dette er selvfølgelig mulig, men noe av bakgrunnen for at dette ikke ble konklusjonen i 2016, var at vi så det som utenkelig å ikke benytte byggene på Rikshospitalet på Gaustad i lang tid framover, og at det samlet sett var på Gaustad det var mest ny bygningsmasse. Etableringen av et nytt stort lokalsykehus på Aker vil måtte skje gradvis, med gradvis overføring av pasienter fra Ahus og personell fra Ullevål. Jeg er samtidig opptatt av at Lovisenberg og Diakonhjemmet skal få et større ansvar i framtiden, i tråd med de planene som også Helse Sør-Øst har. Det er ikke flere sykehus i seg selv vi har behov for i Oslo. Det er derimot flere gode, funksjonelle sykehusbygg både pasienter, ansatte og pårørende har behov for. Det er på Ullevål bygningsmassen har blitt vurdert som dårligst, og det vil være mest krevende å oppgradere denne. Oslo universitetssykehus og Helse Sør-Øst har derfor sett det som mest hensiktsmessig at den videre utviklingen skjer på Gaustad og på nye Aker sykehus. Styret i Helse Sør-Øst vedtok dette ved behandlingen av konseptrapporten. De ansattes valgte representanter i styret mente at det fortsatt gjensto uavklarte forhold som tilsa at det også burde vurderes alternativ lokalisering og arbeides med gjennomføringsrisiko, og at Ullevål også belyses som en alternativ lokalisering til Gaustad, men med samme virksomhetsinnhold. Dette vil foreligge til styrebehandlingen i juni. Jeg vil legge eventuelle tilleggsopplysninger her til grunn for min videre vurdering av saken. Så vil regjeringen komme tilbake til denne saken, selvfølgelig, i forbindelse med statsbudsjettet for 2020. En rekke av de spørsmålene som er blitt stilt i debatten, vil bli besvart i det arbeidet som nå pågår. Og en del av de spørsmålene som er stilt i debatten, er allerede godt besvart.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Helse Sør-Øst var til stede på den lanseringen, og de har sagt veldig tydelig at de vil gå inn i den rapporten og se på den informasjonen som framkommer der, som en del av det arbeidet som foregår fram mot styremøtet i juni. Men det er også verdt å merke seg at den modellen som der foreslås, ikke er et samlet regionsykehus på Ullevål. Så da går man jo vekk fra det som er helt vesentlig i denne saken, nemlig at vi får et samlet regionsykehus for Helse Sør-Øst, og at pasientene i framtiden ikke skal oppleve at regionsykehusfunksjonene i Helse Sør-Øst er delt på to lokaliteter, med de negative konsekvensene det har for pasientene – men også de negative konsekvensene det har for helsetilbudet i resten av Norge, fordi det krever en høyere bemanning med høyspesialisert kompetanse som det er mangel på i resten av Norge.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Jeg oppfatter at det er nettopp den kvalitetssikringen av prosjektet som nå foregår i regi av Helse Sør-Øst. Men jeg vil legge til at Helse Sør-Øst har en investeringsplan, et opplegg for sine investeringer framover. De har bygd opp likviditet for å kunne håndtere de planene de har. Dette prosjektet har en økonomisk bærekraft, både enkeltvis og som en helhet, både for Oslo universitetssykehus og for Helse Sør-Øst. Jeg hører at det er en del tall som fyker i luften her knyttet til økonomi, men f.eks. det som Oslo universitetssykehus må effektivisere fram til det nye sykehuset står ferdig, er 450 mill. kr, dvs. 45 mill. kr årlig i et budsjett på 24 mrd. kr. Det mener jeg ikke er uoverkommelig. I tillegg skal man ta ut den positive effekten av at en får nye bygg på Radiumhospitalet. Det er det som utgjør det man skal spare opp i forkant av det nye bygget.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Det som er viktig, er at i den modellen som vi nå jobber ut fra i Helse Sør-Øst, vil dette med tomtealternativ – om det samlede regionsykehuset skal ligge på Gaustad eller Ullevål – bli ytterligere belyst fram mot styremøtet i juni, og det vil ha stor betydning for resten av Helse Sør-Øst. Ikke minst vil nettopp kjernespørsmålet, det å ha et samlet regionsykehus, ha stor betydning for resten av sykehusene i Helse Sør-Øst når det gjelder kompetanse. Dette er kompetanse som det er knapphet på i Norge, og hvis man ikke får samlet regionsykehusene i Oslo, skaper det utfordringer for det store nye sykehuset som skal bygges på Innlandet, for utviklingen av Sørlandet sykehus, Ahus og Sykehuset Østfold. Mange av de funksjonene som man tidligere måtte til de store sykehusene for, har man nå på de store sykehusene regionalt. Hvis man ikke får samlet regionsykehusfunksjonen i Oslo, vil det true en slik modell, og det vil bety at flere pasienter fra resten av Helse Sør-Øst må reise til Oslo også i framtiden.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Jeg legger til grunn at de svarene som man får i forkant av styremøtet som skal være i Helse Sør-Øst i juni, når det gjelder valg av tomtealternativ, vil være grundige og gode svar. Jeg synes det er veldig rart at man allerede nå, før det arbeidet er gjort, konkluderer med at det ikke er en grundig nok utredning. Det vil jo bety at de som er kritiske til dette, allerede har avslørt at de egentlig ikke er opptatt av å få svar på sine spørsmål, for uansett hvilke svar som kommer, vil man si at man ikke aksepterer dem. Jeg mener det er grunn til å vente på de svarene, og hvis man har ytterligere spørsmål når svarene er gitt, er det sikkert mulig å få svar på dem.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Ja, dette arbeidet har pågått slik som en også planlegger og har planlagt de andre sykehusutbyggingene i Norge. Det betyr at på det tidspunktet i 2016, da en valgte målbildet for det som skulle ytterligere utredes, var det basert på et betydelig arbeid som var gjort i forkant. Regjeringen kommer til å ta stilling til dette i forbindelse med behandlingen av lånesøknaden. Da må vi selvfølgelig vurdere om alle de nødvendige spørsmålene som en har behov for svar på når lånesøknaden behandles, er besvart. Men det er f.eks. ikke slik at en har ferdige reguleringsplaner på det tidspunktet lånesøknadene blir behandlet. Det har en ikke nødvendigvis hatt i de andre sykehusprosjektene heller, så her er det ikke noe avvik når det gjelder måten dette skal gjøres på.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
For det første behandler vi ikke lånesøknaden nå. Det har ikke vært grunnlag for å behandle lånesøknaden i dag. I dag behandler vi et representantforslag som absolutt ikke inneholder tilstrekkelig informasjon til å ta stilling til denne store og viktige saken. Det har representanten helt rett i, og derfor har jeg heller ikke anbefalt noen lånesøknad for Stortinget i dag. Det er et representantforslag vi behandler. For det andre har jeg ikke sett noen utsettelser. Foreløpig går framdriften i denne saken som planlagt.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Svaret på det er selvsagt ja, og derfor vil det heller ikke bli presentert noen lånesøknad for Stortinget før regjeringen mener at den har den kvaliteten som kreves for denne typen prosjekter. Når det gjelder denne saken, var det slik at da SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet satt i regjering, foregikk det en planlegging av et gigantsykehus på Gaustad. En skulle legge ned Radiumhospitalet, og en skulle ikke bygge nytt sykehus på Aker. En skulle bygge Nord-Europas største sykehus på Gaustad. Det var planer som jeg mente ikke ville svare på de behovene som Oslos befolkning har. Det var også planer som jeg mente ikke var godt nok begrunnet, med tanke på at det skulle være en fornuftig løsning for Oslos befolkning. Det var også derfor vi i 2016 trakk opp et helt annet målbilde for Oslo, som er grunnlaget for at det nå foregår utbygging på Radiumhospitalet. Det planlegges et nytt sykehus på Aker, og Oslo kommune har fått plassert storbylegevakten, som hang i løse luften i mange år.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Jeg har problemer med å finne ett fast punkt i representanten Moxnes’ regnestykke som er riktig, men jeg skal gjøre et forsøk. Før det nye sykehuset tas i bruk i 2030, skal Oslo universitetssykehus ha spart opp 800 mill. kr, men ikke årlig. 45 mill. kr årlig gir 450 mill. kr. Det mener jeg ikke er uoverkommelig for et sykehus med et inntektsbudsjett på 24 mrd. kr. Så skal de ha en gevinst av det nye Radiumhospitalet på 350 mill. kr når de tar det i bruk før 2030. Etter 2030 skal gevinsten av å ta i bruk den helt nye sykehusstrukturen være på 1,3 mrd. kr, der 570 mill. kr skyldes samlingen av regionsykehusfunksjonene. Med de endrede lånebetingelsene som regjeringen har lansert, vil dette kunne strekkes over mer tid og ikke kreve den samme typen omstilling som opprinnelig lå i disse planene.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Representanten Lundteigen spurte hva som drev helseministeren, og det skal jeg si. Det første er betydningen av å få samlet regionsykehuset for Helse Sør-Øst på én lokalitet. Det har stor betydning for tilbudet til befolkningen i Oslo, men også for befolkningen i resten av hele Helse Sør-Øst. Det har faglig betydning fordi det vil gi et bedre tilbud til pasientene at disse funksjonene er samlet på ett sted, og at pasientene slipper å bli transportert fram og tilbake mellom to adskilte enheter i regionsykehuset. Det er også viktig for tilbudet til resten av befolkningen, ikke bare i Helse Sør-Øst, men også i resten av Norge, for det å ha to parallelle spisskompetansemiljøer på to sykehus i hovedstaden tapper resten av Norge for tilsvarende kompetanse. Derfor er det svært overraskende at Senterpartiet tar til orde for en slik modell. Det andre er å få bygd nytt sykehus på Aker, der vi – på riktig tidspunkt – kan starte overføringen av Oslos befolkning som nå tilhører Ahus, til Oslo. Jeg understreker «på riktig tidspunkt», for nå å flytte hele befolkningen i Oslo fra Ahus til Aker, f.eks. i 2030, ville fått dramatiske konsekvenser for Ahus. Det ville innebåret at sykehustilbudet til befolkningen i det området hadde blitt dramatisk endret, og det hadde ikke vært forsvarlig. Men det er veldig klart at målbildet er at hele befolkningen i Oslo skal tilhøre Oslo universitetssykehus. Så gjelder det å få økt kapasiteten: I første byggetrinn legges det opp til en økning av kapasiteten på 23 pst., mens befolkningsutviklingen i Oslo i den samme perioden er på 11 pst. Det betyr at en bygger med litt mer kapasitet enn det en tror en har behov for i første byggetrinn, men en har også et andre byggetrinn. Det er rett og slett fordi det gir en større risikoavlastning; en har mulighet til å gjøre justeringer i andre byggetrinn hvis en har vurdert feil i første byggetrinn. Men en tar også høyde for dette ved å ha høyere kapasitet enn en egentlig har behov for i første byggetrinn. Det handler også om å beholde Radiumhospitalet som et sterkt kompetansemiljø og samtidig gi pasientene der et nytt klinikkbygg, som er i gang. Det er det som driver meg. Om det er Ullevål-tomten eller Gaustad-tomten – det handler mer om hva som er mest fornuftig ut fra bygningsmessige forhold og økonomiske forhold. Og det er jo det Senterpartiet og SV har fremmet forslag om i dag. De snakker om Ullevål-tomten og utvikling og samling av virksomheten i Oslo universitetssykehus. Det betyr at mange av de argumentene som er kommet fra SV, Senterpartiet og Rødt, f.eks. knyttet til delingen av akuttmiljøet mellom Gaustad og Aker, er like relevante for det alternativet som de stemmer for, som for det andre alternativet, som er Gaustad.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Jeg er helt enig i alt det som interpellanten her sa. Det er klart at måten som en får informasjonen på, eller det som på mange måter er det første møtet med sykdommen når en får diagnosen, er veldig viktig. Jeg tror også nettopp dette første møtet har stor betydning for hvordan en blir i stand til å mestre den nye situasjonen videre. Den europeiske nevrologforeningen utarbeidet allerede i 2012 detaljerte anbefalinger om den første konsultasjonen med en ALS-pasient, som nettopp tar høyde for dette. De historiene som interpellanten trekker fram, viser at dette ikke er retningslinjer som har blitt brukt i alle tilfeller. Det vil derfor være viktig i dette arbeidet som vi nå skal sette i gang, å sikre at de faktisk blir fulgt opp i helsetjenesten. Norge er et langstrakt land med mange kommuner, og mange kommuner er små. Selv om mange pasienter har ALS også i Norge, vil det for en kommune ofte være slik at de møter innbyggere med ALS for første gang når de får beskjed om at en av deres innbyggere har ALS. Det betyr at vi også er nødt til å få dette til å henge bedre sammen, slik at kommunen får muligheten til i større grad å bruke sykehusets kompetanse i utviklingen av sine egne ansatte, at de har verktøy som de kan bruke, og kan lære av andres erfaringer og ikke må gå opp denne veien på ny. Det vi veldig ofte ser skje, er at når en kommune ikke håndterer dette på en god måte, er det pasienten selv og ikke minst de pårørende som er nødt til å bryte opp denne veien. Det er en stor og altfor tung jobb å gjøre ved siden av det som en egentlig burde ha muligheten til å bruke tiden sin og ressursene sine på. Jeg håper at vi ut fra denne arbeidsgruppens arbeid også kan få gode anbefalinger om den beste måten å sørge for at vi nå får innført gode, forutsigbare ordninger på dette området. Jeg er ikke så veldig opptatt av om det er retningslinjer, pakkeforløp eller andre modeller, men at det er en løsning som pasienter, pårørende og de som jobber i tjenesten med pasientene, har tro på er det rette virkemidlet å bruke. Jeg ser fram til å få satt i gang dette arbeidet og få klare anbefalinger på det området.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-29:
Jeg vil igjen takke interpellanten for at hun tar opp dette viktige spørsmålet, som jo var en god anledning til nettopp å sette i gang et sånt arbeid. Jeg vil også takke de andre deltakerne i diskusjonen. Dette er et område der en ser at det er tverrpolitisk enighet om at en må gjøre noe, og en har også mange av de samme beskrivelsene av situasjonen. Det jeg er mest opptatt av, er at det arbeidet vi nå setter i gang, faktisk skal føre til en endring ute i praksis. I mitt innlegg redegjorde jeg for mye arbeid som er på gang, eller som skal komme i gang. Det er viktig og bra, men det vi er avhengige av på dette området, er også å finne en arbeidsform som gjør at vi lykkes med å få til en endring i praksis. Flere har nevnt behovet for et kvalitetsregister. En søknad om ALS-register har fått en positiv vurdering og vil bli arbeidet videre med som en del av et felles nevroregister. Det er Helsedirektoratet som tildeler kvalitetsregistre nasjonal status etter en søknad fra de regionale helseforetakene. Dette er et arbeid som er på gang. Som jeg sa i mitt innlegg, skjer det også mye positivt knyttet til forskningsområdet, men den enkelte pasient og pårørende lever sitt liv her og nå, og da er det viktig at vi får til endringer i måten man blir møtt på både første gang man får diagnosen, og i alle de viktige møtene etterpå med de ulike delene av helsetjenesten. Som den svenske poeten sa, skal vi alle dø en dag, men alle andre dager skal vi leve.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2019-04-29:
I innstillinga uttrykker Arbeiderpartiet bekymring for at totalkostnadene for byggeprosjektene i hovedstaden –kombinert med regjeringas trange budsjettrammer, må jeg få lov å legge til – vil kunne fortrenge andre planlagte og nødvendige byggeprosjekter i Helse Sør-Østs nedslagsfelt, deriblant planene om et Mjøssykehus. Denne bekymringen er det flere som har reist. Vi hørte at også komiteens leder, representanten Bekkevold, var innom det samme. Vi i Arbeiderpartiet er sjølsagt svært opptatt at vi skal ha moderne, gode og funksjonelle sykehus i Oslo, som også tjener hele landet i mange sammenhenger, men vi er også svært opptatt av at vi skal ha mer effektiv drift og bedre pasientbehandling også ellers i landet. Så det gjelder å investere riktig. Kan statsråden forsikre at det ikke vil bli noen forsinkelser som følge av det som skal skje her inne?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2019-04-29:
Kan statsråden forsøke å si noe nærmere om hvordan valg av modell her i hovedstaden vil kunne påvirke det som var essensen i mitt spørsmål – hva som vil skje med investeringene i forhold til de planene som ellers er lagt i Helse Sør-Øst?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2019-04-29:
Jeg slutter fullt og helt opp om særlig det siste som helseministeren sa. Hva det heter, det som skjer, er ikke så viktig, men det blir en helt annen situasjon enn de eksemplene vi dessverre har fått høre om nå, og som vi jo har hørt om tidligere, om hvordan dette kan arte seg for folk i en særdeles tøff situasjon, både den syke og familien, de pårørende rundt. I denne saken finner jeg ingen grunn til å gå inn i noen sånn politisk debatt. Her er vi bare veldig enige om at noe må skje. Jeg er glad for at det ser ut til at statsråden genuint tar tak i det og har skissert en prosess, og ikke minst det selvfølgelige i at de som vet hva dette virkelig handler om, får ta del i den prosessen, og at det går fort for seg, for det haster. Det er også riktig, som statsråden sa, at det er mange forskjellige typer kommuner i Norge. Uten å unnskylde i noen sammenhenger, for det er ikke mitt lodd i denne sammenhengen her, kan det hende at noen kommuner har hatt ekstra utfordringer, for å uttrykke det slik, når det gjelder å skaffe nok folk og nok kompetente folk. Det er også en faktor her som går på økonomi, men i en sammenheng som dette, går det liksom ikke an å si at samfunnet ikke har råd. Her må samfunnet stille opp på alle vis, men da er det kjempeviktig at det ikke bare er svært god, nær og inkluderende samhandling mellom dem det gjelder, den sjuke og de pårørende på den ene siden og kommunen på den andre. Det må også være et veldig godt og sømløst – som vi litt sånn populært kaller det – samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten og kommunesektoren, og jeg vil si mellom stat og kommune. Da er det fint at vi får retningslinjer, eller hva det skal hete, i tillegg til at staten må være med og sørge for at vi får tilstrekkelig kompetanse. I noen kommuner kan det gå lang tid, år, mellom hver gang en har pasienter som har ALS –noen kommuner får kanskje aldri en som har ALS i det hele tatt – men allikevel må kompetansen være der. Det er samtidig viktig at en bruker tida godt, for det går tross alt en stund fra en får diagnosen, til en trenger hjelpen aller mest. Det er et tidsperspektiv som hver dag må brukes på en god måte for å rigge en god tjeneste. BPA, brukerstyrt personlig assistanse, kan være en slik modell, som også statsråden var innom. Jeg vil for øvrig da passe på å si at vi i Arbeiderpartiets stortingsgruppe inviterer til et seminar om BPA 6. juni, for det er en ordning som ikke er helt i vater i forhold til hva den skulle være, ut fra intensjonen som er gitt fra denne sal. Derfor ønsker vi å ta tak i det. Da er denne sykdommen et element også å ta med seg inn i det arbeidet som må gjøres på forskjellige nivå. Jeg ser fram til det jeg vil kalle et konstruktivt samarbeid, slik at de tøffe historiene vi har hørt om, kan være med og gjøre en forskjell og gi både bedre behandling og en bedre livssituasjon for både sjuke og pårørende, for det vil fortsatt være folk som får denne brutale, uhelbredelige diagnosen, og det er fortsatt mange som har den – det var snakk om 200–300 i Norge – og de bør ganske øyeblikkelig også merke forbedring der hvor det er åpenbar svikt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-29:
Jeg har aldri opplevd maken til saksbehandling og framferd av en statsråd som i denne saken. Statsråd Høie bestemte seg for sykehusinvesteringer i Oslo allerede i foretaksmøtet 24. juni 2016 – kanskje 50 mrd. kr, til sterk faglig og folkelig motstand og uten at det foreligger en virksomhetsplan for det Høie har gjort. Det er helt uvirkelig. For så å komme vekk fra det brukes det nytale, nye begreper som «målbilde» og «belyse», begreper som ikke finnes i den veilederen som vi i Stortinget har lagt til grunn at skal brukes i forbindelse med slike store sykehusinvesteringer. At det kan gå an å gjennomføre en slik prosess, som har så stor betydning for sykehustilbudet i Oslo, men også i hele sørøst! Mitt spørsmål er: Er statsråden fornøyd med måten det er gått fram på, og er det i tråd med veileder for sykehusinvesteringer?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-29:
Vi snakker ikke om reguleringsplaner. Vi snakker om en virksomhetsplan – hva de ulike sykehus skal drive med, og hvor de skal drive med det. Her er det en prosess som allerede har ført fram til en lånesøknad, som så blir behandlet her. Det ligger jo i kortene i det også regjeringspartiene nå sier, at en er så misfornøyd med det som skjer, at en i virkeligheten må gjennom en ny prosess. Som representanten Tetzschner sier, har det at det nå blir en utsettelse, sin årsak i at det ikke er gjort en god nok jobb. Er statsråden enig i representanten Tetzschners presise beskrivelse av hvilken situasjon vi nå står oppe i?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-29:
Det er interessant å lytte til representanten Heidi Nordby Lunde, som sier om investeringer til sykehus at det er noe underordnet hvor mye en bruker i penger der når det gjelder drift. Jeg synes det er en ganske sterk bagatellisering, for vi vet jo at hele beløpet som sykehusene må bruke på investeringer, skal tilbakebetales, inklusive renter. Dersom en sløser med penger, vil det nødvendigvis gå ut over pasienttilbudet. Uttalelsen fra representanten Heidi Nordby Lunde er vel det som forklarer at en ikke tar på alvor den alternative utredningen som er lagt fram, som innebærer en mulighet for besparelser på hele 20 mrd. kr. Men det interessante i denne diskusjonen er hva representanten Listhaug har sagt, nemlig «belyse Ullevål som et reelt alternativ». En skal altså ikke belyse, men ha opp et reelt alternativ, som er Ullevål, og det etter at Helse Sør-Øst har framlagt en lånesøknad for statsråden. Det betyr jo at Helse Sør-Øst må starte på nytt. De må gjøre jobben på nytt. De må belyse det som et helhetlig alternativ, slik det framgår av sykehusveilederen. Dermed må en sjølsagt også gå inn på virksomhetsplanen for hva som skal skje på de ulike enhetene, og da er vi i den situasjonen at vi her har mistet verdifull tid, vi har brukt opp en masse penger fånyttes, og ikke minst har vi hentet inn en rekke fagfolk til utallige møter som ikke har vært nyttige. Det som derfor er kjernen, er at statsråd Høie vil måtte gå tilbake på det han sa på foretaksmøtet den 24. juni 2016. Det vil komme en ny sak, en grundig behandling, og saken er skjøvet ut i tid som følge av at statsråden nok en gang ikke har hatt en grundig prosess, ikke har hatt den nødvendige faste hånd over dette, slik vi ser i en rekke planer for sykehus rundt omkring i Norges land.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-29:
Det er interessant at representanten Stensland sier at 20 mrd. kr ikke er så mye penger sett i forhold til innsparingsmulighetene. Da er det enda mer interessant, det som står i innstilingen fra regjeringspartiene. Der står det: «Flertallet kan ikke forstå noe annet enn at det hefter usikkerhet rundt en effektiviseringsplan i denne størrelsesorden.» Bedre kan det ikke skrives – at her er en på gyngende grunn. Når det gjelder Senterpartiets holdning til sykehus, kan jeg bare forsikre om at vi har en dynamisk holdning til sykehus, hvor vi er nødt til å styrke kapasiteten. Vi må styrke kvaliteten over det ganske land, og da må en samtidig med denne styrkingen av kapasitet og kvalitet ha en edruelighet når det gjelder bruk av penger, og det er det vi står for. Men det ser ut som at statsråden ikke følger det rådet i denne saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-29:
Det er en enstemmig innstilling knyttet til konklusjonene, men jeg har likevel lyst til å si noen ord til dette fordi det er en utrolig viktig avtale. Det gjelder intensjonsavtalen om et mer inkluderende arbeidsliv, Et arbeidsliv med plass for alle, 1. januar 2019–31. desember 2022. Den gjelder altså for fire kalenderår. Den norske arbeidslivsmodellen har gitt gode resultater for sysselsetting, produktivitet, omstillingsevne og et lærende arbeidsliv. Trepartssamarbeidet om et mer inkluderende arbeidsliv skal bidra til høy sysselsetting og mobilisering av arbeidskraft gjennom å forebygge og redusere sjukefravær og frafall fra arbeidslivet. Regjeringa vil ikke foreslå endringer i sjukelønnsordningen i denne avtaleperioden, verken for arbeidsgiver eller arbeidstaker, med mindre partene er enig i det, som det står i avtalen. Senterpartiet er svært glad for denne enigheten og støtter sjølsagt avtalen. Avtalen om inkluderende arbeidsliv, IA-avtalen, skal skape et arbeidsliv med plass for alle, gjennom å forebygge sjukefravær og frafall. IA-avtalen har et mål om å redusere sjukefraværet med 10 pst. sammenliknet med årsgjennomsnittet for 2018. Det er et ambisiøst mål, for flere bransjer og virksomheter har et lavt sjukefravær, og i disse bedriftene vil det kunne være et mål i seg sjøl å opprettholde det lave fraværet og fokusere innsatsen på forebyggende arbeidsmiljøarbeid og på å redusere frafall i arbeidslivet. Senterpartiet støtter avtalepartenes vilje til å målrette innsatsen mot bransjer som har potensial for å redusere sjukefravær og frafall, og vi er også svært glad for at det skal fastsettes egne mål for prioriterte bransjer på bakgrunn av dokumentert kunnskap. Det skal bevilges 60 mill. kr i 2019 og seinere 80 mill. kr til bransjeprogrammet. Det er historiske grunner til at sjukefraværet er klart høyest i kommuneforvaltningen, og av erfaring vet vi at både organisasjon, kultur og ledelse er svært avgjørende for å sikre at vi har et lavt sjukefravær. Dersom vi får til mer ansvar og mer myndighet i førstelinja, blir det mer interessante jobber, og det virker positivt for det spørsmålet vi nå diskuterer. Vi må videre jobbe for flere heltidsansatte innenfor helse og omsorg, vi må arbeide for vikarpooler med faste ansatte i offentlig regi, og vi må få en økt respekt for helsefagarbeiderne innenfor helse- og omsorgssektoren. Senterpartiet beklager at den inngåtte IA-avtalen mangler konkrete delmål for å få flere funksjonshemmede i arbeid. Senterpartiet vil støtte de funksjonshemmedes organisasjoners arbeid i dette viktige arbeidet. Men dette krever sterkere og mer kraftfulle økonomiske stimuleringer overfor arbeidsgivere enn det vi har i dag. Når vi har fri arbeidsinnvandring fra utenfor Norden med EØS-avtalen, blir det langt mer krevende å få flere funksjonshemmede inn i inntektsbringende arbeid. Senterpartiet vil derfor arbeide målbevisst for å erstatte fri arbeidsinnvandring med regulert arbeidsinnvandring, noe som vil komme også de funksjonshemmede til gode.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2019-04-29:
Like før påske kom det en ny rapport om denne problemstillingen, sykehus i Oslo. Øyvind Almaas og Eilif Holthe har sammen med en gruppe på åtte fageksperter laget et grundig dokument, hvor de konkluderer med at ved å satse på Ullevål-alternativet vil man kunne spare 20 mrd. kr. Det er i tilfelle 20 mrd. kr som kunne vært brukt på sykehusutbygging andre steder innen Helse Sør-Øst eller til andre sykehus rundt omkring i landet, hvor man står i kø for å få forbedringer. Da hadde jeg trodd det skulle være litt mer oppstuss. Jeg håper i hvert fall at finansministeren har merket seg denne rapporten. Finansministre er jo alltid på jakt etter å spare penger og finne inndekning, og jeg regner med at hun og hennes departement studerer denne rapporten grundig. Etter at jeg har lest den, virker det faktisk veldig logisk. Derfor: Når Helse Sør-Øst skal behandle den belysningen av Ullevål-alternativet som er bestilt, og få det opp på sitt styremøte i juni, forventer jeg – jeg skal ikke bruke ordet «forlanger», selv om jeg har lyst til det – at man går gjennom denne rapporten og påpeker hvor åttemannsgruppen tar feil, hvilket faktagrunnlag de har, som er feil, og hvilke spådommer om fremtiden som er feil, bl.a. kapasiteten totalt sett for sykehusene i denne regionen knyttet til befolkningsvekst. For øvrig har jeg lyst til å si at det, så vidt jeg skjønner, kun er noen i Høyre og Arbeiderpartiet i Oslo som støtter Gaustad-alternativet. De øvrige partier vil være for å bevare, og ikke nedlegge, Ullevål. Og jeg sier det så pass klart, for det er heller ikke ukjent for denne forsamling at Oslo Fremskrittspartis årsmøte enstemmig har vedtatt at man ikke ønsker Ullevål nedlagt. Når vi så i ettertid har fått denne grundige rapporten fra fagfolk, som vi har grunn til å stole på, legger vi det til grunn i Oslo Fremskrittsparti, og jeg håper at den belysningen som kommer, nettopp vil forklare hva som er feil i dette dokumentet, som hele komiteen og selvsagt også statsråden har lest grundig.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-29:
Både regjeringspartiene og Arbeiderpartiet skyver helseforetaket foran seg i denne saken. Det er deres ansvar, blir det sagt. Men at Oslos befolkning har et godt og tilstrekkelig sykehustilbud, er da vitterlig et politisk ansvar. At fødetilbudet er godt og traume- og akuttmedisinen god, er et politisk ansvar. At regningen for nye og nødvendige investeringer og for driften av sykehustilbudet kan gjøres opp, er et politisk ansvar. Jeg er derfor veldig skuffet, om enn ikke overrasket, over at regjeringspartiene og Arbeiderpartiet stemmer imot forslaget om å utrede sykehusplanene for Oslo skikkelig. Jeg ser her partier som løper ifra sitt politiske ansvar. Jeg er stolt groruddøl – innflytter som sådan. Som innbygger i Groruddalen vet jeg at sykehustilbudet i dag er langt ifra tilstrekkelig for dalens voksende befolkning. Aker sykehus ligger i min bydel, bydel Bjerke. Det er den bydelen i Oslo med raskest befolkningsvekst. Men rundt vårt framtidige sykehustilbud har det i lang tid hersket stor usikkerhet. Dessverre kan vi ikke annet enn konstatere at den usikkerheten blir videreført. Det er komplett uforståelig hvordan Helse Sør-Øst først har kunnet planlegge for at Bjerke bydel ikke skal sogne til Aker sykehus, men til Gaustad, at Alna bydel skal til Aker sykehus, mens det er i det blå hvor Stovner og Grorud skal overføres. Vi snakker altså her om 140 000 innbyggere. I dag kunne vi slått en strek over usikkerheten til oss som bor i Groruddalen. Vi kunne vedtatt at regjeringen må prioritere arbeidet med et nytt lokalsykehus for hele Groruddalen på Aker. Dessverre går regjeringspartiene imot dette forslaget, og dermed ser vi at deres vilje til å prioritere Groruddalen er begrenset. Denne regjeringen har gjort det til en paradegren å foreslå og forsvare en uansvarlig økonomisk politikk, og nå ser vi det igjen. Vi snakker om den største sykehusinvesteringen i norsk historie, og vi ser allerede at kostnadsanslagene har økt og økt. Til og med regjeringspartiene understreker i innstillingen den store usikkerheten ved disse kostnadsanslagene, men de tar jo ikke konsekvensen av usikkerheten, og man kan lure på hva man mener er løsningen. Skal vi trylle fram disse pengene utpå 2020-tallet når anslagene ikke står seg? Mer realistisk er det vel med kostnadssprekker som vil gå ut over øvrige nødvendige investeringer og utbygginger i andre deler av Helse Sør-Øst, eller driftsbudsjettene – og til syvende og sist pasientene. Så jeg vil avslutningsvis utfordre Fremskrittspartiet på å være konkret: Hva er det de må se i lånesøknaden i høst for å kunne stemme for i forbindelse med statsbudsjettet?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-29:
Vi hører fra flere av representantene fra regjeringspartiene at det for forslagsstillerne utelukkende er et spørsmål om tomt. Nei, det er et spørsmål om hva slags sykehustilbud Oslos befolkning skal ha i framtiden, og for så vidt hvilket sykehustilbud en skal ha på hele Østlandet. Men det er unektelig sånn at tomtevalget henger ganske tett sammen med det endelige tilbudet en får. Det er unektelig sånn at det er ganske stor forskjell i de planene som foreligger, og som er mulig å realisere på Gaustad, kontra Ullevål. Det er derfor vi mener det er så avgjørende å få utredet de ulike alternativene godt nok. Representanten fra Fremskrittspartiet sier at man har stilt krav til helseforetaket om at man i forbindelse med lånesøknaden skal ha gjennomført en utredning om alternativt tomtevalg. Ja vel. Betyr det da at Fremskrittspartiet mener at den belysningen som er varslet fra helseforetaket og Oslo universitetssykehus, ikke er god nok? Er det en annen utredning man ønsker seg? Hvorfor kan man ikke da stemme for forslaget som ligger her i dag? Det blir sagt at man har stilt krav om å fjerne reguleringsrisiko. Det må jeg si er et ganske betydelig krav som det blir interessant å følge opp i høstens statsbudsjett, når vi skal behandle lånesøknaden. Det stilles krav om å redusere den økonomiske usikkerheten. Har man stilt krav om at man faktisk skal få på plass en virksomhetsplan aller først, blir det jo interessant å se når vi kommer tilbake til statsbudsjettet, om disse kravene er oppfylt, og om Fremskrittspartiet er villig til å stemme imot lånesøknaden og gå imot disse planene. Og dersom man faktisk gjør det, hvorfor kan man ikke da stemme for å utrede disse alternativene grundig nå? Nå ligger dette forslaget på bordet. Det er betydelig usikkerhet. Det sies fra flere av representantene fra regjeringspartiene og understrekes i veldig stor grad hvor stor usikkerhet det faktisk er når det kommer til disse planene. Jeg må si det er ganske stor avstand mellom den retorikken vi hører fra regjeringspartienes representanter, og det som er det varslede stemmeresultatet i ettermiddag. Her er det åpenbart sånn at en del representanter har behov for å helgardere seg. Man var med og advarte mot usikkerheten og mot disse planene, men man stemmer likevel for. Da får historien og ettertiden vise hvem som tok ansvar i denne saken.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-29:
Det er ingen i Oslo som ikke mener at det trengs nye investeringer i Oslo-sykehusene. Det burde egentlig vært en gladsak at Oslo universitetssykehus skal investere for nærmere 60 mrd. kr framover, og representanten Nordby Lunde har helt rett i at det er sjelden det jubles over den typen investeringer i Oslo. Befolkningen i Oslo og de ansatte ved sykehusene i Oslo burde jo ha jublet over sårt tiltrengte investeringer, men det gjør de altså ikke. De advarer i stedet, og det må være et stort tankekors for helseministeren og representantene for regjeringspartiene. Vi kommer tilbake til denne saken i forbindelse med statsbudsjettet i høst. Vi kommer til å holde regjeringspartiene, og særlig Fremskrittspartiet, ansvarlige for lovnadene de har kommet med i dag, og denne saken vil vi komme tilbake til flere ganger. Selv om lånesøknaden behandles nå, er det garantert at denne saken ikke er over for de kommende årene.