Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-22:
Som representanten Sønsterud viser til i interpellasjonen, er det viktig å øke samarbeid for å forbedre transportforbindelsene med de nordiske nabolandene våre. De er våre viktigste handelspartnere, og vi opplever nærhet på mange måter, både språklig, kulturelt, geografisk og økonomisk. Representanten har helt rett når hun viser til at utviklingen av transporter over landegrensene i Norden har økt. Integrert arbeidsmarked, økt arbeidspendling, økt reiseaktivitet og internasjonal handel generelt har ført til en sterk vekst i grensekryssende transporter, både for personreiser og for gods. La meg også i den sammenheng få nevne at vi ofte, også når det gjelder det grensekryssende, har en tendens til å tenke nord–sør, som vi ofte gjør når det gjelder transportpolitikken i Norge og kanskje også i andre land. Men i denne sammenhengen er ikke minst transportarbeidet øst–vest meget viktig. Nordisk råd har anbefalt de nordiske regjeringene å lage overordnede planer for utvikling av transportinfrastruktur av felles nordisk interesse, i tillegg til at en også bør legge planer for utvikling av transportforbindelser i sørlige og nordlige Skandinavia. Et formelt svar til Nordisk råd er under utarbeidelse av det svenske formannskapet for Nordisk ministerråd, i dialog med de øvrige nordiske regjeringene. Et svarbrev kommer til å bli ferdigstilt av det svenske Näringsdepartementet. Dette brevet vil uttrykke de nordiske regjeringenes syn på henvendelsen fra Nordisk råd. Det er trolig at det der vil bli vist til hvilke arenaer som eksisterer for nordisk samarbeid på transportområdet i dag, og hva slags spørsmål som håndteres i dem. Men det er også viktig å gjøre rede for hva som gjøres i dagens situasjon når det gjelder konkrete grensekryssende forbindelser. Det er også en viktig konklusjon at de eksisterende samarbeidsarenaene må videreutvikles, og kanskje er det viktigere enn å reetablere strukturer eller etablere nye. Konkrete initiativer bør følges opp både bilateralt og i et mer multilateralt perspektiv. Jeg er enig at det er behov for å utvikle transportinfrastrukturen mellom nabolandene. Jeg tror det er en viktig forutsetning for å legge til rette for framtidig verdiskaping. Regjeringen har fått innspill fra transportetatene både når det gjelder det framtidige transportbehovet i sentrale næringer som er grensekryssende, og om behovet for å utvikle infrastrukturen, kanskje særlig i nordområdene av den skandinaviske halvøya. Jeg vet også at tilsvarende utredninger er gjennomført i Sverige og Finland. Det har gitt oss mye nyttig kunnskap, men den kunnskapen er så langt forankret i hvert enkelt av de nordiske landene. Vi vet at transporten ikke stopper ved landegrensene, og at det derfor er behov for flere initiativer når det gjelder å utvikle nordiske samarbeidsløsninger. Norge har derfor tatt initiativ til å utvikle en felles Barents-transportplan som skal få fram transportutfordringene, behovet for transportforbindelser og gjennomføring av transportinvesteringer – både når det gjelder veg, jernbane, sjø- og lufttransport i nordområdene. Et slikt dokument er ikke laget tidligere, så det er første gang det er under utarbeidelse. Vi håper at det kan gi et svar på behovet for en helhetlig tilnærming til transportsektoren iallfall i nordområdene, og at det også kan gi noen langsiktige rammer rundt arbeidet med transportutfordringene i dette området. En ekspertgruppe som er ledet av Norge, skal ha et forslag til en slik felles transportplan klart i september i år, og planen skal etter det presenteres på et møte med transportministerne fra alle de fire barentslandene i september i Narvik. Det er altså et første steg i den retningen, den tenkningen, som Nordisk råd også her har gitt uttrykk for. Et annet moment som Nordisk råd har vært opptatt av, gjelder utviklingen av forbindelsene mellom hovedstedene i Skandinavia, som jo har nær kontakt og et godt samarbeid om enkelte konkrete prosjekter. Den viktigste oppfølgingen vi der gjør på norsk side, foregår gjennom Nasjonal transportplan og gjennom de årlige budsjettene. Prosjektene i Nasjonal transportplan inngår i transportkorridorer, der alle transportformene blir behandlet samlet, både veg, bane, luft og sjø. De internasjonale transportkorridorene har økende betydning både for eksport og import, og de nasjonale transportkorridorene må i stadig større grad ses i sammenheng med de internasjonale. Regjeringen har så langt gjennomført en rekke forbedringer både på vegnettet og jernbanen. Den viktigste vegforbindelsen fra Norge til det europeiske kontinentet er E6 over Svinesund. På norsk side er som kjent utbyggingen til motorvegstandard fullført, mens det fortsatt gjenstår en del arbeid på svensk side. Sommeren 2012 ble imidlertid de formelle beslutningene tatt også for den gjenstående parsellen i Bohuslän, og sommeren 2015 skal denne parsellen åpnes for trafikk. Nasjonal transportplan 2014–2023, som snart vil bli framlagt, kommer også til å inneholde konkrete tiltak som vil forbedre veg- og jernbaneforbindelsene i «det nordiske triangelet», dvs. mellom Oslo, Stockholm og København. Stikkord for jernbanen er bl.a. det store prosjektet Follobanen og utbygging av dobbeltspor på Østfoldbanen. På vegnettet er det viktige tiltak knyttet til E18 og E16 i retning Stockholm. I tillegg kommer oppgraderingen av E105 til Russland og E8 finskegrensa til Tromsø. I NTP 2014–2023 vil regjeringen også komme tilbake med nærmere forslag om utvikling og oppgradering av Ofotbanen, og også forholdet til videre arbeid på Trønderbanen og Meråkerbanen. Det er en rekke samarbeidsarenaer på transportområdet som brukes svært aktivt for å utvikle grensekryssende forbindelser i Norden og i Nord-Europa. Det nordisk–baltiske samarbeidet oppsto som en naturlig følge av nedleggelsen av det nordiske transportministerrådet i 2005. De nordiske og baltiske transportministrene møtes regelmessig for å drøfte saker av felles interesse innenfor den såkalte NB8-rammen. Dette samarbeidet er svært nyttig for Norge, både for å følge med og for å kunne påvirke arbeidet med samferdselsspørsmål i EU. Jeg vil særlig peke på arbeidet med TEN-T – det transeuropeiske transportnettet. Her fremmet de nordiske og baltiske landene høsten 2010 en felles erklæring overfor EU-kommisjonen med synspunkter på hvordan det framtidige kjernenettverket bør utformes i området. Dette er et konkret eksempel på et viktig initiativ av strategisk betydning for utvikling av transportinfrastruktur, som da ble tatt i fellesskap mellom de nordiske og baltiske land. Jeg har også lyst til å nevne partnerskapet for transport og logistikk innenfor den nordlige dimensjon, der Norge sammen med ti andre land har definert et nettverk med transportforbindelser og etablert en finansieringsordning for studier og analyser knyttet til det transportnettverket. Det bygger på og er en forlengelse av TEN-T-nettverket. Norge er aktivt med i det partnerskapet, og har bl.a. finansiert en studie om metoder for finansiering av grensekryssende infrastrukturprosjekter. Dette arbeidet skal også gi grunnlag for gjensidig læring og samarbeid. Studien vil bli ferdigstilt i løpet av 2013. Norge deltar også i Østersjørådet, som bl.a. har utarbeidet en bred studie som et faglig grunnlag for strategisk langtidsplanlegging. Hovedformålet med Baltic Transport Outlook, som ble ferdigstilt i desember 2011, var å gjøre hele regionen mer tilgjengelig og konkurransekraftig. Så har jeg også lyst til å nevne det nordiske samarbeidet om transportforskning, fordi det har gode historiske røtter. De nordiske landene har mange like utfordringer når det gjelder kunnskapsutvikling på transportområdet. Samarbeidet på dette området er viktig for å forsterke innsatsen felles, men også i hvert enkelt land. Mye av samarbeidet foregår i regi av transportetatene, som har et omfattende og tett samarbeid innenfor forskning og utvikling. Vi ønsker å bygge videre på de positive erfaringene vi har hatt når det gjelder nordisk forskningssamarbeid på transportområdet, og vil også sammen med Forskningsrådet se hvordan dette kan følges opp videre. De nordiske landene utgjør kjernen i et større nettverk som omfatter Østersjøsamarbeidet, nordisk samarbeid, Barentssamarbeidet og arktisk samarbeid. Vi kan og skal gjøre mer ut av det samarbeidet i årene som ligger foran oss. Det er bred enighet om å fortsette samarbeidet mellom de nordiske landene om transportpolitiske problemstillinger, og å ta vare på det gode nettverket og det gode samarbeidet som er etablert. I bunnen for det nordiske regjeringssamarbeidet i transportsektoren ligger målene om at vi skal fremme en effektiv, konkurransekraftig, sikker og miljøvennlig transport på tvers av grensene. Noen spørsmål løser vi best bilateralt og direkte, noen saker dreier seg om flere land, og da er det viktig å ta det multilateralt. Det er også viktig å gjøre bruk av de samarbeidsarenaene som allerede er etablert, sjøl om jeg ikke ser bort ifra at vi i årene framover også kan utvikle nye arenaer. Jeg mener at den felles Barents transportplan som er under utarbeidelse, er et eksempel på det.