trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Siden Senterpartiet nå spør, la meg for ordens skyld svare på de to spørsmålene som SV stilte. Vi har betydelig sans for å styrke ordningen med skolebyggoppussing, og også muligheten for ytterligere bevilgning til rassikring er med blant de ting Regjeringen vurderer frem til revidert nasjonalbudsjett. Det har kommet frem også under samtalene med flere av stortingspartiene. Differensiert arbeidsgiveravgift skal jeg redegjøre for i forhold til EØS-komiteen i det møtet som er varslet på fredag, men la meg si det slik at vi ser gode muligheter for å bruke protokollprosedyren for den etablerte tiltakssonen. Hele ordningen har vi ikke fått noen støtte for å beholde, verken hos EUs politiske myndigheter, i kommisjonen eller blant enkeltmedlemsland, og premissene for det er meget tydelige i EFTA-dommen fra 1999 og i kommisjonens avgjørelse, som vel falt i fjor, overfor Sverige, som forsøkte en tilsvarende ordning. Så spørsmålet som representanten Arnstad egentlig stiller, er om EØS-landet Norge kan regne med å få en ordning som EU-landet Sverige ikke kan få.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Spørsmålet er vel i og for seg feil rettet. Spørsmålet er om ESA er nødt til å bøye av overfor EU, og svaret på det er så langt vi har kunnet finne ut etter måneder, for ikke å si år, med politiske prosesser: Ja. Men det innebærer ikke at hele ordningen forsvinner. Jeg har god grunn til å tro at vi kan beholde vesentlige deler av ordningen og finne frem til andre kompensatoriske tiltak, som ble omtalt i Rudihagens innlegg, bl.a. utjevning i forhold til transportstøtte. Ordningen kan beholdes for primærnæringene, for fiskeindustrien og etter Regjeringens oppfatning også i tiltakssonen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
For ordens skyld gjør jeg oppmerksom på at Regjeringen har tenkt å orientere Stortinget om budsjettet for 2004. Det kommer på ordinær måte. Jeg har ikke brukt uttrykket «pause» i forhold til verken skatt eller andre deler av Sem-erklæringen. Regjeringen har ikke gitt opp Sem-erklæringens mål, men vi må gjøre oppmerksom på at økonomien i Norge frem mot 2004 er vanskeligere enn den var da perioden startet, og da dette året startet. Det er ikke nytt, kanskje, at det i internasjonal økonomi er betydelige problemer. Utrykket «krise» er brukt av mange analytikere. Ledigheten øker kraftig i land rundt oss, og veksten går kraftig ned i land rundt oss. Skatteinntektene i Norge svikter også i forhold til prognosene for inneværende år og for neste år. Det gjør at Regjeringen står overfor en vanskeligere budsjettsituasjon i 2004 enn forutsatt da vi gikk inn i året, og enn det situasjonen var da vi sist orienterte Stortinget om den økonomiske situasjonen, nemlig i nasjonalbudsjettet for 2003.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Jeg registrerer at Fremskrittspartiet og regjeringspartiene har et ulikt syn på hva det er å være aktiv. Det å holde et budsjett og ikke foreslå endringer i budsjettet i annen uke i januar, slik Fremskrittspartiet gjorde, er faktisk en dyd i seg selv. Det å holde stramheten i budsjettet for dermed å legge til rette for å stimulere økonomien gjennom rentenedgang og derav følgende kronekurssvekkelse er en dyd som støttes av samtlige arbeidstakerorganisasjoner og samtlige arbeidsgiverorganisasjoner. Det er ikke passivitet, det er faktisk å holde en kurs.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Representantens omtale av utbytteskatten er saklig sett feil i forhold til hva som står i Skauge-utvalgets innstilling. Det er ikke en utbytteskatt etter gammel modell, det er en såkalt aksjonærmodell som har vesentlig andre sider enn den tidligere utbytteskatten. Forslaget fra Skauge-utvalget, kombinert med lettelser i marginalskatten og i formuesskatten, er interessante tanker som Regjeringen skal komme tilbake til i en stortingsmelding. Hvis signaler fra representanten Lysbakken nå er at det også kan bli SVs politikk, åpner det jo betydelige muligheter. Sist jeg så representanten Lysbakken komme med forslag til tiltak i norsk økonomi, gjaldt det å begrense presset ved å redusere åpningstidene i forretningene. Det er et forslag som heller ikke er fulgt opp, og det er jeg glad for.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Jeg kan berolige representanten Solberg, som jo også har stemt for de fleste av disse milliardene til bedriftene, med at det ikke har vært mislykket. Det har vært meget vellykket i forhold til å dempe en utvikling i en vanskelig internasjonal situasjon som ellers ville ha vært mye verre i Norge. Jeg minner representanten Solberg om at man i det sosialdemokratisk styrte Tyskland registrerer en ledighet på 10,5 pst. ved utgangen av februar. I det sosialdemokratisk styrte Sverige er det også en økende arbeidsledighet, fra et høyere nivå enn i Norge. Norge kommer tross alt ganske godt ut i en vanskelig internasjonal situasjon, men kronekursstyrkelsen i Norge har vært en særlig utfordring, som har måttet bli møtt med en politikk som tar sikte på å gjøre noe med det grunnproblemet og i tillegg stimulere gjennom skattelettelser. For bedriftene hadde det vært ille om Arbeiderpartiets forslag om ytterligere økninger av formuesskatten og utbytteskatten hadde blitt vedtatt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Regjeringen går ikke bort fra løftet om skatte- og avgiftslettelser eller andre løfter gitt i Sem-erklæringen, men balansen mellom ulike løfter må til enhver tid tilpasses den økonomiske situasjonen som landet er inne i. Det å gi skatte- og avgiftslettelser, slik som Regjeringen har gjort, på 19,7 milliarder kr, har vært en riktig politikk. Tempoet i videre lettelser må tilpasses den balansen jeg omtalte. Og hva er poenget med balansen? Jo, å få et budsjett som i seg selv bidrar til å dempe presset i økonomien og gir rom for at rentenedsettelser kan virke stimulerende. Det er faktisk en arbeidsdeling mellom finans- og pengepolitikk som Fremskrittspartiet tidligere har vært en sterk tilhenger av, partiet var jo en sterk tilhenger også av den målsetting for pengepolitikken som vi i dag fører. Da må man altså ta konsekvensen av dette og se at det er et samspill mellom pengepolitikk og finanspolitikk som skal fungere slik at det styrker konkurranseevnen og dermed trygger jobbene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Jeg har også oppfattet spørsmålet, i all sin intensitet! Jeg skal ikke legge meg opp i forholdet angående en avtale inngått mellom fire partier. Det har ikke Regjeringen noe med. Vi må forholde oss til vedtak fattet av Stortinget. Stortinget fattet et lovvedtak om en skattereform som ikke hadde budsjettdekning. Ingen – aller minst avtalepartnerne – gikk inn for budsjettdekning. Fremskrittspartiet var en slik avtalepartner. Regjeringen har vesentlige innvendinger mot denne måten å gi skattelettelser på. Vi har to innvendinger. Én bør iallfall telle for Fremskrittspartiet, nemlig at en skattelettelse gitt til folk flest, ikke bør avgjøres av arbeidsgiver, men gis til den enkelte. Denne skattelettelsen er avhengig av arbeidsgivers velvillighet. Den andre innvendingen imponerer kanskje ikke Fremskrittspartiet like mye, men jeg har iallfall hørt at SV har lagt seg den på sinne, nemlig at dette gir en ekstremt skjev sosial profil. Høye inntekter kommer atskillig bedre ut med dette enn middels og lavere inntekter. Derfor har Regjeringen varslet at vi kommer tilbake til dette spørsmålet i revidert. Vi ser pr. i dag liten mulighet for budsjettdekning for en slik skattelette.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Ja, fordi vi legger til grunn den samme metode for behandling av konsesjonssøknader av den type som i regjeringen Bondevik I, der representanten Morten Lunds parti var medlem. Jeg vil ikke kommentere den konkrete sak som representanten omtalte. Det ligger ingen søknad på mitt bord. Meg bekjent har ikke eierne tiltrådt avtalen heller, men styrene har gitt sine anbefalinger. Det er noe helt annet. Generelt vil jeg si at konkurransen i det norske finansmarkedet er rimelig god. Tilskuddet av nye banker som har andre tilbud og til dels rimeligere tilbud enn de eksisterende banker, er bra. Ikke minst teknologien har gjort at Internett har kommet til, gjort det lettere å skifte bank og lettere å etablere banker. Hvis vi sammenligner bankmarkedet i Norge og de øvrige nordiske land, vil jeg faktisk hevde at konkurransen er rimelig bra, særlig innenfor privatkundemarkedet. Dersom den omtalte fusjonen reiser konkurransemessige spørsmål, ligger det under Konkurransetilsynet i hovedsak å vurdere. Også Kredittilsynet vil ha slike vurderinger. Når de foreligger, vil Regjeringen på vanlig måte behandle konsesjonssøknaden, hvis det kommer en slik konsesjonssøknad.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-19:
Jeg vet ikke om jeg fikk med meg spørsmålet, for det forsvant. Men hvis spørsmålet gikk på om jeg kan svare, er svaret nei, fordi jeg behandler konsesjonssøknader, og jeg har ikke fått noen slik ennå. Jeg har ikke tenkt å avgi noe forhåndsløfte i forhold til en konsesjonssøknad. Det ville være helt galt. Konkurranseministeren har på helt vanlig måte pekt på at denne saken må vurderes også ut fra et konkurranseperspektiv. Der kan det være innvendinger. Det har nettopp representantene for bankene selv faktisk uttalt. At det fra en eiervurdering kan være fornuftig, ser jeg også. Jeg minner representanten Lund om at Stortinget har uttalt at de ønsker at DnB skal bli en sentral norskeid finansinstitusjon. Jeg er sikker på at partene i denne avtalen er åpne for andre forslag fra representanten Lund, særlig hvis de hadde kommet på et tidligere tidspunkt.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Verre sløsing i et samfunn enn å ha ledige hender, finnes knapt. Dette taper den enkelte på, dette taper samfunnet på, dette taper næringslivet på, dette taper alle på. Og det betyr at i slike tider som vi er inne i, må staten drive aktiv motkonjunkturpolitikk for å få ledige hender i arbeid. Jeg registrerer at statsministeren nå har tatt dette problemet mer på alvor. Vi og flere andre partier har vært i samtaler med statsministeren og hans folk, der også finansministeren var til stede. Det setter vi pris på. Vi tror det er nødvendig med en nasjonal dugnad for å få ledige hender i arbeid. Vi har masse uløste oppgaver i vårt samfunn, mange ting som alle ser trengs å utbedres, bygges eller å få til, samtidig som vi vet at det finnes titusener ledige hender som kan gjøre jobben. Derfor er det nødvendig å kombinere her. La meg da stille to helt konkrete spørsmål: Mange skolebygg i Norge må bygges, utbedres, gjøres bedre, så barna våre får bedre utdanning, bedre oppvekstvilkår. Hvorfor kan vi ikke bruke bygningsarbeidere til dette? Og det andre er: Vi har mange rasfarlige strekninger i Norge der skolebarn og andre ferdes på vei til skole og barnehage, hvorfor kan vi ikke utbedre disse? Det gir stor sysselsettingseffekt og liten kostnad.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Finansministeren kan få lov til å sette seg ned, for jeg skal stille et spørsmål til barne- og familieministeren. Kristelig Folkeparti var en gang opptatt av familiepolitikk. De har i mange valgkamper vært opptatt av familiepolitikk og sagt at det var viktig at familiene fikk gode og forutsigbare rammevilkår for sine barn. Det er vi hjertens enig i. Stortinget har gjort et historisk vedtak om en satsing på barnehager som savner sidestykke. Barnehagene skal bli billigere, og man skal få en utbygging som gjør at man faktisk får en reell valgfrihet, at det finnes en barnehageplass til dem som ønsker det, til en overkommelig pris. Min forbauselse er derfor stor over å legge merke til at Kristelig Folkeparti bruker mesteparten av sin energi og sine krefter på å motarbeide og så tvil om dette vedtaket og det historiske ved dette for hundretusenvis av landets småbarnsforeldre. En statssekretær sådde tvil om ulike ting ved dette senest i siste uke. Vi har også hørt dette fra Stortingets talerstol mange ganger fra ulike representanter fra Regjeringen. Mitt spørsmål til barne- og familieministeren er: Føler ikke Regjeringen et ansvar for ikke å skape utrygghet blant mange hundre tusen småbarnsforeldre ved hele tiden å påpeke ting som Regjeringen mener, men som Stortinget ikke mener, istedenfor å brette opp armene og si at dette skal vi få til, nå skal vi bygge barnehager og få prisen ned?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Jeg er altså fremdeles svært overrasket over at et parti som iallfall markedsfører seg som familievennlig, bruker så mye tid og krefter på å motarbeide vedtak i Stortinget og opposisjonens ønske om å bygge barnehager og få til en makstakst, slik at det faktisk blir en valgfrihet for landets småbarnsforeldre. Det å si at man er enig om målene, er en tilsløring av virkeligheten. Regjeringen har fra dag én kjempet mot de vedtak Stortinget har fattet. De to milliardene som er bevilget på årets budsjett, har opposisjonen ansvaret for, ikke Regjeringen. Og de pengene som vil komme til neste år, vil det også være opposisjonen som sørger for å få på plass. Derfor er min forbauselse stor over at man ikke velger å samarbeide om dette, ikke for opposisjonen i Stortinget sin skyld, men simpelthen for de mange hundre tusen foreldre og små barn som er avhengige av at dette blir bra. Vedtaket i Stortinget er konfirmert en rekke ganger og vil skape verdens beste barnehagepolitikk i Norge. Men det som forbauser meg stadig vekk, er at Kristelig Folkeparti bruker krefter og tid på å motarbeide dette istedenfor å si at ok, så tapte vi det slaget, og så jobber vi nå sammen(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Nei, det er ikke lov – for det er ikke det!
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Det er et trist ekteskapsløfte man blir vitne til mellom Arbeiderpartiet og Regjeringen. Det går nemlig ut på: Vær tro mot det stramme budsjettet både i gode og onde tider. Men konsekvensen av det i den tiden vi nå står oppe i, er at Regjeringen og for så vidt Arbeiderpartiet velger å bruke arbeidsledigheten for å få kronekursen og renten ned. Og mitt spørsmål til finansministeren blir: Hvor lenge har Regjeringen tenkt å vente på at kronekursen kommer til det nivået Regjeringen finner akseptabelt, at renten kommer ned på det nivået Regjeringen finner akseptabelt, parallelt med at ledighetsutviklingen øker? Jeg vil bare minne om at vi allerede nå har nådd over de prognosene som Regjeringen stilte da den la frem statsbudsjettet for 2003. Vi har altså over 100 000 arbeidsledige i Norge allerede nå. Det er ingen grunn til å tro at dette vil gå over snart.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
I forbindelse med Regjeringens budsjettkonferanse uttalte finansministeren i pressekonferansen at det nå skulle bli en pause i Regjeringens skattelettelser. Jeg synes at det er vel så interessant om finansministeren kan orientere Stortinget om denne situasjonen, for hele Sem-erklæringen, som er Regjeringens grunnlag, bærer bud om en betydelig større offensiv i skatte- og avgiftslettepolitikken enn de signalene som nå kommer fra Regjeringen. Da er jo spørsmålet om det er slik at Regjeringen nå har gitt opp deler av Sem-erklæringen. Eller er det slik at man har tenkt å ta igjen det man ikke klarer å gjøre nå, året etter? Det er paradoksalt at Regjeringen ikke ser at lavere skattesatser faktisk kan gi høyere skatteinntekter.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Vi har alle registrert at det går dårligere i norsk økonomi. Vi har også registrert at Regjeringen sier at skatteinntektene går ned fordi det går verre for norsk næringsliv. Men nettopp i en situasjon hvor økonomien går dårligere, hvor Regjeringen må nedjustere vekstanslagene, er det ikke da på tide å vurdere en alternativ økonomisk politikk hvor man fokuserer sterkere på den økonomiske veksten? Og et av de viktigste virkemidlene for å få økt økonomisk vekst, er en skattepolitikk som stimulerer bedriftene til å investere, som stimulerer folk til å arbeide, som gjør at det blir mer optimisme i norsk næringsliv enn man nå ser. Det er forstemmende at Regjeringen sitter så passiv og skylder på konjunkturene fremfor å utnytte mulighetene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål til finansministeren. Ganske nylig har både finansministeren og statsministeren gitt uttrykk for at Regjeringen ikke har til hensikt å følge opp vedtaket gjort av Stortinget i forbindelse med budsjettbehandlingen i høst om skattefritak for arbeidsgiverbetalt barnehageplass. Jeg har lyst til å minne om at barnehageavtalen er en skriftlig inngått avtale mellom fire partier på Stortinget, akkurat på samme måte som det ble inngått en avtale om kontantstøtte i forrige stortingsperiode. Det betyr at Fremskrittspartiet ikke har til hensikt å bryte en skriftlig inngått avtale. Det betyr igjen at hvis Regjeringen utfordrer den avtalen, har ikke Regjeringen og regjeringspartiene noen å forhandle med i Stortinget. Betyr ikke det at Regjeringen må innse at de både må respektere og følge opp de vedtak som er lovlig gjort av Odelstinget og Lagtinget, av et solid flertall på Stortinget, fremfor fortsatt å trenere og trenere og skape usikkerhet om noe som mange venter på skal bli en realitet?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-19:
Vi hører det finansministeren sier om et stramt budsjett, men samtidig har jo de siste dagers samtaler vist oss at Regjeringen også kanskje ser det som formålstjenlig å bekjempe ledighet med mer enn bare et stramt budsjett. Spørsmålet om å føre en aktiv samferdselspolitikk, rassikring og også kapitaltilgang til næringslivet er områder som er viktige. Mitt oppfølgingsspørsmål går i forhold til det representanten Hill-Marta Solberg spurte om når gjaldt den differensierte arbeidsgiveravgiften. En fjerning av avgiftsfritaket kan altså true til sammen 30 000 arbeidsplasser, og mitt ganske enkle spørsmål er: Dersom en nå vurderer å bruke en spesialklausul i EØS-avtalen for å få opprettholdt avgiftsfritaket i deler av landet, hvorfor prøver en ikke å bruke den samme klausulen for å få opprettholdt hele avgiftsfritaket, som jo både er fornuftig, ubyråkratisk og effektivt, og som kan være viktig for å hindre at flere blir arbeidsledige i dette landet?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-19:
Jeg merket meg at statsråden i et tidligere replikksvar, i et forsøk på å så tvil om avtalen, skjøv Senterpartiet foran seg. Jeg har bare lyst til å si at det er det ingen grunn til. Senterpartiets landsmøte har sagt at vi helt klart skal stå ved den avtalen som er inngått. Vi sier også at det ikke er en avtale som er helt ideell i forhold til Senterpartiets program og Senterpartiets tanker om kommunalt sjølstyre. Men vi står ved avtalen, og vi ser på mulige endringer innenfor avtalens punkt to dersom det blir som ledd i en diskusjon i Stortinget. Jeg skulle ønske at også Regjeringen kunne tatt det utgangspunktet at de erkjenner at det faktisk er inngått en avtale, og at de så tar en fornuftig og konstruktiv diskusjon med opposisjonen når de nå legger fram en sak. De svar som statsråden gir her i dag, gjør meg bekymret i forhold til det, for statsråden virker mer opptatt av å angripe opposisjonens avtale enn av å ta avtalen til etterretning og så arbeide konstruktivt i forhold til den. Det samme gjelder finansministerens svar og finansministerens og statsministerens uttalelser tidligere. Mitt spørsmål er rett og slett: Vil Regjeringen ta avtalen til etterretning og så ha en fornuftig diskusjon og et konstruktivt samarbeid i Stortinget, eller skal en fortsette å angripe det på den måten en gjør i dag?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-03-19:
Eg vil følgje opp det siste litt, for det er jo ofte store ulemper med å etablere næring og drive ute i distrikta, ikkje minst kommunikasjons- og transportmessig. Målsettinga vår er jo å ta heile landet i bruk, og derfor må ein ha ein del målretta distrikts- og næringspolitiske verkemiddel, og det er dokumentert at SND har hatt mykje å seie i så måte. No er det redusert og blir bygt ned av noverande regjering. Landbruket har store utfordringar, og gjennom WTO- forhandlingane er importørane svekte, og produksjonsstøtta må truleg reduserast sterkt. Den differensierte arbeidsgivaravgifta har vore, som det har vore sagt her, eit av dei mest målretta verkemidla. I så måte er det jo meir konkurransejamnande enn det er konkurransevridande. Det ligg eit distriktsvenleg potensial i ny teknologi. Likevel viser det seg at det er nødvendig med ein del ulempekompensatoriske tiltak for å ta dette ut, og redusert arbeidsgivaravgift har i mange tilfelle vore avgjerande for ein del etableringar. Er det da rimeleg at vi må bøye unna overfor ESA i denne saka?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-03-19:
«Den 26. februar d.å. ble en småbruker kastet ut fra barndomshjemmet, husmannsplassen Hakkloa. Han og hans foreldre har vært leilendinger siden 1919. Vilkåra for statlig ekspropriasjon til brukeren etter § 14 i jordlova synes her å være oppfylt. Han har fremmet sak om ekspropriasjon. Landbruksdepartementet har ikke imøtekommet dette. I Dagbladet 27. februar d.å. uttaler jusprofessor Carl August Fleischer at han helt klart har rett til å overta eiendommen. Hva vil statsråden gjøre for å rette opp denne uretten?»
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-03-19:
Slik eg oppfattar det, er jussen her veldig klar når det gjeld jordlova frå 1995, som seier at departementet kan ekspropriere «til føremon for leigaren, barna eller barnebarna hans». Dette er uttrykkeleg Stortingets vilje. Ifølgje Dagbladet den 27. februar seier Carl August Fleischer at dette faktisk har vore gjeldande rett heilt attende til 1928. Spørsmålet her blir rett og slett om det er Regjeringas vilje at den siste husmannen i Nordmarka ikkje skal få overta husmannseigedommen som har vore driven av hans familie i generasjonar, med eit nødvendig driftsgrunnlag. Kva er det rimelege i dette? Eg er kjend med det tilbodet frå Løvenskiold som statsråden refererer til. Rettare sagt: Det var eit utkast til ein avtale, som seinare er trekt attende, eit utkast som inneheldt ein god del klausular. Ein skulle ikkje få drive med sau, og ikkje med geit, og ein skulle ikkje få overdra eigedommen til andre enn barna sine – ikkje eingong til eventuelle adopsjonsbarn. Spørsmålet mitt blir: Kvifor skulle dei godta dette, når det har vore Stortingets vilje å gi rett til å overta eigedommen, med driftsgrunnlag?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-03-19:
Takk for det, for det ser eg på som litt lovande. Saka ligg, som statsråden refererer til, til ny behandling fordi tilbodet frå Løvenskiold er trekt attende, føresetnadene har endra seg og det er fremma ny søknad om ekspropriasjon. Som òg Fleischer seier i ei juridisk fråsegn, er det ikkje grunnlag for å behandle søkjaren og Vestre Hakkloa på nokon annan måte enn det som generelt gjeld for avvikling av husmanns- og leiglendingsforhold og liknande. Sist saka var til behandling, gjekk både lokale og regionale landbruksmyndigheiter inn for søknaden. Og det er rett som statsråden seier, at det er teke ut stemning, det ligg an til rettssak. Det beste hadde jo vore å unngå det. Eg prata med advokaten til vedkommande så seint som i går kveld. Han seier at han har bedt om at rettssaka blir liggjande til ein har fått behandla den nye søknaden. Eg håpar inderleg at den nye søknaden som no ligg i departementet, blir behandla på ordinær måte. Det finst rettspraksis for det. Det er mange liknande saker, uavhengig av eit eventuelt tilbod frå Løvenskiold i denne saka.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Siden finansministeren sist var i spontanspørretimen, har vi fått innstillingen fra hans partifelle Skauge. Skauge-utvalget har kommet med interessante signaler i forhold til utbytteskatten. Siden finansministeren etterlyser strakstiltak og motkonjunkturpolitikk som kan føres innenfor rammene, er det naturlig å spørre om ikke det nå er på tide å vurdere å få ledige hender i arbeid ved hjelp av å innføre en beskjeden utbytteskatt på 14 pst., slik som SV har foreslått, og slik som også Skauge-utvalget har innsett er vanlig i de fleste land og økonomier som vi kan sammenligne oss med. Er finansministeren villig til å revurdere sin holdning til utbytteskatten hvis det kan være tiltak som innenfor rammene kan få ledige hender i arbeid?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Onsdag 5. mars d.å. opplyste Sør-Afrikas utdanningsminister i en orientering i parlamentet at Sør-Afrika har mottatt anmodninger om uhindret adgang for utenlandske selskap i landets utdanningssektor. Dette skal være ønsket av fire land i forbindelse med WTOs tjenesteforhandlinger. Ett av disse landene skal være Norge. I et intervju med avisa BusinessDay samme uke sa ministeren at en slik åpning vil bli «ødeleggende» for høyere utdanning i Sør-Afrika. Er det riktig at Norge har fremmet en slik anmodning?»
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Jeg takker for svaret. Jeg oppfatter utenriksministerens svar som et ja på mitt spørsmål, at Norge har levert en slik anmodning, og ber ham om å korrigere det hvis det er feil oppfattet. I så fall er det veldig interessant, for det er første gang Stortinget har blitt kjent med en av de konkrete anmodningene som Norge har levert til et annet land. Det ble altså kjent, ikke gjennom opplysninger fra Regjeringen til det norske storting, men gjennom opplysninger i et annet lands parlament. Den aktuelle opplysningen ble lagt fram av den sørafrikanske statsråden både i parlamentet og i media. Både opposisjonen i Stortinget og en rekke WTO-kritiske grupper har ved flere anledninger som kjent bedt om å få innsyn i hvilke land som har stilt hvilke krav om liberalisering til Norge i GATS-forhandlingene, og på samme vis hvilke krav Norge har stilt til hvilke land. Dette har Regjeringen vært uvillig til, med den begrunnelse at det kunne skade forholdet til andre land. Mener utenriksministeren at Sør-Afrika skader forholdet til Norge ved å offentliggjøre at Norge har kommet med en slik anmodning?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-19:
Jeg takker igjen for svaret. Som utenriksministeren vet, har SV og andre partier ved gjentatte anledninger bedt om å få innsyn i hvilke krav Norge har mottatt fra andre land i GATS-forhandlingene. Men vi har stadig fått tilbakemeldinger om at dette ikke er ønskelig, eller til og med ikke mulig, som var versjonen fra Utenriksdepartementet på ett tidspunkt i høst. Senere er det blitt avklart at det er lovlig i forhold til WTO-reglementet å offentliggjøre den type opplysninger, men Regjeringen har holdt fast ved at det ikke er ønskelig. Da er jeg veldig interessert i å vite hvorfor Sør-Afrika kan fortelle om hvem som står bak de kravene Sør-Afrika har mottatt, når Norge ikke kan det. Den logiske konsekvens av den retorikk Regjeringen tidligere har hatt, burde være at Norge burde mene at Sør-Afrika burde latt være å offentliggjøre disse opplysningene. Mener vi det? Og hvis vi ikke mener det, hvorfor kan ikke Norge selv offentliggjøre de krav vi har mottatt fra andre land?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Norsk og internasjonal økonomi går ei usikker tid i møte. Norske bedrifter tapar oppdrag, og arbeidsløysa stig. Behovet for skatte- og avgiftslette har kanskje aldri vore større enn det er i dag. Regjeringspartia har som kjent i Sem-erklæringa slått fast at det i perioden 2001-2005 skal gjennomførast skatte- og avgiftslettar på 25 milliardar kr i tillegg til fjerning av investeringsavgifta. I den siste tida er det sådd tvil om Regjeringa er i stand til å gjennomføre desse skatte- og avgiftslettane. Skulda for dette er blitt prøvd plassert på m.a. opposisjonen og på fallande aksjekursar og dermed mindre avkasting frå oljefondet. Dersom Regjeringa no vel å gå vekk frå sine lovnader om skatte- og avgiftslettar, med grunngjeving i fallande aksjekursar og mindre avkasting frå oljefondet, viser ikkje dette då at handlingsregelen er moden for revisjon?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Eg har følgjande spørsmål til statsråden: «Tall viser at det i 2002 ble importert over 2 000 tonn deig til Norge, mot litt over 900 tonn i 1999. Grunnen til denne eksplosive økningen er at melprisen er over dobbelt så høy i Norge som i EU, og at tollsatsene på importert mel er langt høyere enn tollsatsene på deig og andre foredlede produkter. Disse rammebetingelsene har medført at antall norske bakere stadig blir mindre. Synes statsråden at dette er en ønsket utvikling, eller bør norske bakere få lignende rammevilkår som konkurrenter i andre land?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Eg vil takke for svaret. Eg er ikkje heilt overtydd om at Regjeringa ser alvoret i denne situasjonen med ei større og større utflagging av norsk deigproduksjon og halvfabrikata innanfor bakarbransjen. Det er riktig at også dei generelle rammevilkåra er viktige for denne bransjen, men her har vi ei utvikling der tollsatsen på mjøl er langt høgare enn tollsatsen på halvfabrikata som bagettar og også deig. Dette er ei utvikling som vil halde fram ved at tollsatsane på deig blir sette ytterlegare ned frå 1. juli 2004. Statsråden peikar her på at ein må setje i verk tiltak for å bli konkurransedyktig, men ser ikkje statsråden at denne usikkerheita og forverringa i konkurransevilkåra vil redusere rekrutteringa til bransjen og også lysta til å investere i Noreg?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-19:
Eg er framleis ikkje heilt trygg på at det blir sett i verk tiltak. Vi har den siste tida hatt ei utvikling som har ført til at vi har fått 300 færre bakarar dei siste par åra. Innanfor bransjen fryktar ein ei fullstendig rasering, og det vil vere veldig uheldig dersom ein skal få størstedelen av deig- og halvfabrikataproduksjonen og til og med bolle- og brødproduksjonen i utlandet. Det vil vere ein veldig uheldig situasjon. Då vil eg igjen spørje statsråden: Kan statsråden love at det blir sett i verk tiltak frå Regjeringa si side som stansar denne utviklinga med utflagging som vi har sett, og at det blir lagt til rette for at deigproduksjon, brød- og halvfabrikataproduksjon, også i framtida kan skje i Noreg?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Jeg er glad for å kunne si at det er stor enighet, heldigvis, både i storting og i regjering om målene i barnehagepolitikken i dette landet – både det at vi skal skaffe nok plasser til alle og at vi skal ha en mye mer akseptabel foreldrebetaling enn det vi har i dag. Nivået på den er vi faktisk også helt enige om. Som òg representanten vet, kommer Regjeringen tilbake til Stortinget allerede i april med en stortingsmelding og også med en odelstingsproposisjon om barnehager. Vi har også lagt inn store midler både i fjorårets budsjett og i årets budsjett, som absolutt viser en vilje fra både regjering og storting til å følge opp, nemlig å sørge for at alle får en barnehageplass så fort som mulig. Når det er sagt, er det klart at det er noen elementer i barnehageavtalen som noen har tillatt seg å si noe om. Det statssekretær Width var ute med forleden, var – skal vi si – en slags tolkning av den kanskje for noen av oss gledelige nyheten at Senterpartiet har gjort et vedtak på landsmøtet om at man ønsker å se nærmere på deler av barnehageavtalen, som gjør noen usikre. Der tror jeg det er flere enn statssekretæren i Barne- og familiedepartementet som er noe usikre – kanskje også i befolkningen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Det er vanskelig å snakke i munnen på en ivrig stortingsrepresentant, men jeg må si at dette er – hvis det er lov å bruke ordet – tøv.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Regjeringen har i to budsjetter på rad foreslått den største satsingen noensinne på barnehager i Norge. Det vi kjemper for, jobber for, er å få en best mulig barnehageavtale for befolkningen. Vi vet at det aller, aller viktigste for svært mange er å få en barnehageplass. Vi jobber nå med å finne en god modell for dette. Jeg håper at representanten Djupedal skjønner at våre og mine intensjoner er meget gode. Jeg vil egentlig invitere Stortinget til samarbeid om å finne en modell som er best mulig, for det er ikke gitt at den modellen som Stortinget har foreslått, er helt og fullt …
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Dette er et av kjernepunktene i den barnehagepolitikken som har vært ført i Norge fram til i dag, nemlig at statlige myndigheter ikke har hatt gode nok virkemidler til å sørge for at de overføringene som blir gitt fra staten til barnehagene, faktisk blir fulgt opp. Dette har vi hatt et stort problem med. Det var også årsaken til at man i Sem-erklæringen tok til orde for en helt annen og ny finansieringsmodell, der man bl.a. skulle ta høyde for likebehandling av offentlige og private barnehager. Det vi har sett, er at det er de private barnehagene som har vært utsatt for en reduksjon i overføringer fra staten når driftstilskuddet nå har økt. Det er nettopp dette vi skal prøve å ivareta når vi nå i fellesskap – håper jeg – skal lage en ny finansieringsmodell, der vi får sterkere virkemidler. Men i dag har faktisk ikke en statsråd de nødvendige virkemidlene. Vi har tatt dette opp med KS i konsultasjonsmøter. Vi har skrevet brev, hvilket også KS har gjort.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Jeg har lyst til å slå fast at Regjeringen kommer tilbake med en stortingsmelding og en odelstingsproposisjon i april, som kommer til å inneholde alle elementene i barnehageavtalen. Det må det ikke være noen tvil om. Det som imidlertid er et problem – eller skal vi si en utfordring – er det som finansministeren her har sagt litt om. En annen utfordring som ligger i stortingsavtalen, er forholdet mellom det vi kaller for maksimalpris og utbygging. I noen av utredningene som Barne- og familiedepartementet har fått senest de siste dager, problematiseres også disse forholdene. Jeg kommer tilbake med konsekvensanalysene av dette. Det betyr ikke at stortingsavtalen ikke helt og fullt skal oppfylles, vi kommer tilbake med alle elementene, men det kan jo tenkes at man kanskje vil se nærmere på innretningen av deler av avtalen. For eksempel kan søskenmoderasjon, som også er besluttet i Stortinget, skje på svært ulike måter. Men alt kommer til å bli kvittert ut. Representanten kan være helt rolig for det.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Dette er vi absolutt ikke uenig i. Det er min intensjon – og det er det vi jobber for i Regjeringen, heldigvis med stortingsflertallet i ryggen – å få nok barnehageplasser og få en akseptabel pris, gjerne 1 500 kr, som Kristelig Folkeparti også har sagt. Det er ingen uenighet om det. Det Regjeringen imidlertid har sagt noen ganger – og da sier jeg ikke at vi ikke følger opp Stortingets vedtak – er at det ville være galt å ikke komme tilbake til Stortinget med de utredningene vi nå har foretatt, som viser konsekvensene av systematisk gjennomføring. Da snakker jeg om absolutt alle vedtakene, inkludert det som finansministeren også har sagt noe om her i dag. Det ville være galt av meg som statsråd å ikke komme tilbake og synliggjøre alle konsekvensene som faktisk følger av barnehageavtalen som ble besluttet av partier på Stortinget, uten noen som helst utredning. Dette er viktig for en statsråd også å kunne gjøre.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Når det gjelder det siste, kommer vi med en odelstingsproposisjon og en stortingsmelding i april. Vi holder på å legge de siste brikkene. Vi er ikke ferdig med arbeidet verken i Statssekretærutvalget eller i Regjeringen foreløpig. Det er ett svar. Fortsatt er det kommunalt selvstyre i dette landet. Det vet representanten utmerket godt. Jeg er for øvrig veldig glad for det SV har gjort på sitt landsmøte. Jeg kunne egentlig ha ønsket å stille spørsmål til representanten – men det er jo ikke mulig – om hva man mener med at kommunene skal ha større frihet, for det har de faktisk vedtatt. Jeg synes det er en spennende diskusjon, og skulle gjerne tatt den også i relasjon til barnehager, men det er ikke aktuelt i dag. Vi er ikke ansvarlig for usikkerheten knyttet til barnehagene. Det tar jeg sterkt avstand fra. Det er ingen regjering før oss som har gitt så mye penger til barnehageutbygging, og jeg finner meg på en måte ikke i å bli stilt ansvarlig for å ha skapt en usikkerhet. Det som har skapt usikkerhet, er et vedtak gjort av noen partier i Stortinget, der man har gått inn for en barnehagemodell uten å ane om den lot seg gjennomføre eller ikke. Og det er mitt ansvar å synliggjøre dette.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Det siste henviser jeg til en budsjettdebatt, der man skal sette alle saker opp mot hverandre. Når det gjelder forutsigbarhet, tror jeg det er noe av det viktigste også når det gjelder barnehagepolitikken. Jeg er enig med representanten Giske i at utbyggingen går for sakte. Det er ikke godt nok at vi fikk bygd 6 000 av 10 000 plasser i fjor, slik som det ser ut nå. Men problemet er også at det er jo ikke bare statsråden, altså jeg, som sier at det er skapt en type usikkerhet ved den avtalen som er inngått. De private barnehagene har sagt dette. KS har også vært ganske kritisk til deler av denne avtalen. Det er to elementer jeg har lyst til å nevne i dette. Det er for det første maksimalprisen, som man synes er vanskelig. Men det går også på at det, sett fra PBLs side – jeg snakket med PBL senest i går – er en for dårlig tilrettelegging fra kommunene i landet vårt når det gjelder barnehager. Derfor vil vi også komme tilbake med virkemidler knyttet opp mot lokalapparatet. Men vi kommer tilbake med alle elementene i barnehageavtalen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Det kan sikkert diskuteres hvem som blir angrepet og ikke i ulike sammenhenger her. Jeg synes også at Regjeringen og jeg som statsråd har blitt angrepet for ikke å ville følge opp eller å ville lage barnehageplasser, for den del. Det er jo feil. Jeg synes det er greit å få avklart at Senterpartiet står ved avtalen. Ikke desto mindre forstår jeg at det er muligheter for kanskje noen endringer innenfor den avtalen som er. Som jeg har sagt i mange sammenhenger i Stortinget, senest i budsjettdebatten i fjor: Når Regjeringen kommer tilbake med stortingsmeldingen, når vi har alle konsekvenser på bordet, når vi ser hvordan vi bør gå fram for å finne en best mulig modell, slik at vi fortest mulig får flest mulig barnehageplasser, og vi får en skikkelig god foreldrebetaling på det nivået som alle ønsker, da håper jeg at det går an å sette seg ned og forhandle om dette i Stortinget. Det er ingenting annet jeg skulle ønske. Det har vært nok av statsråder og stortingsflertall som har lovet foreldrene full barnehagedekning.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Svaret på det er nei. Jeg har ikke kjent til og kjenner ikke til at det foregår på den måten. Jeg var i utlandet disse dagene, i Barcelona i Catalonia, og der var det en del oppslag i avisene hvor vi så små barn som ble pisket til blods. Det var ganske skrekkelig. Men jeg er ikke kjent med at dette skjer i Norge. Vi har heldigvis et barnevern i dette landet, og i den grad noe sånt skulle forekomme, regner jeg med at barnevernet umiddelbart vil få en melding om det og ta affære.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
I den grad dette er et problem i Norge og vi blir kjent med det, må vi selvfølgelig ta det opp i sin fulle bredde. Så langt er det ikke kommet noen henvendelser til barne- og familieministeren i alle fall om at dette er et problem. Vi har jo lover og regler. Vi har barneloven, og vi har barnevernsloven. Vi har veldig gode lover i Norge for nettopp å beskytte barnet i alle mulige sammenhenger når det dreier seg om det vi kan kalle for overgrep. Umiddelbart ser jeg ikke for meg at jeg kan gå inn og gjøre noe helt spesielt, men jeg lover å følge med i utviklingen. Hvis det skulle komme saker av denne karakter på mitt bord, skal vi selvfølgelig umiddelbart undersøke og ta affære.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Når vi nå går inn og vurderer retningslinjene med tanke på at vi faktisk skal endre disse, og dette også må formidles ut til hele barnevernstjenesten på en god måte, vil det være naturlig å se på alle forhold knyttet til den praksisen som til nå har utviklet seg i Norge. I mitt svar til representanten gav jeg også uttrykk for at det kanskje er litt rart at vi her i Norge har så mye lavere andel av plasseringer hos slekt enn det andre land har. Det er også naturlig å se om vi kan finne årsakene til dette, og om det er spesielle forhold som tilsier det. Retningslinjene kommer. Jeg regner iallfall med å ha de nye retningslinjene klare i løpet av våren.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Ja, vi skal komme tilbake. Jeg har likevel lyst til å presisere at uansett må fosterhjemmet i hvert enkelt tilfelle ut fra hensynet til det enkelte barns situasjon og behov være det viktigste. Og jeg har også lyst til å presisere at det er ingen formelle hindringer i dag i lovverket eller regelverket for å benytte biologisk familie som fosterforeldre. Det er det også viktig at vi vet, så slik sett er også debatten som representanten reiser om dette, ganske viktig.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Arbeidsmiljøloven gir alle arbeidstakere rett til ordnede lønns- og arbeidsforhold, dvs. rett til skriftlig arbeidsavtale og arbeidsvilkår i tråd med kravene i arbeidsmiljøloven. Spørsmål knyttet til lønns- og arbeidsforhold for øvrig er overlatt til partene i arbeidslivet. I sitt spørsmål viser representanten Giske til at det er «avdekket» at en del private barnehager ikke har ordnede lønns- og arbeidsforhold. Jeg antar at han her sikter til en utredning som Barne- og familiedepartementet har fått utført om kostnader i barnehagesektoren. Konsulentfirmaet Fürst og Høverstad har bl.a. påvist at private barnehager har lavere bemanning og lavere kostnader til lønn og sosiale utgifter enn kommunale barnehager. Bare en tredjedel av private barnehager har pensjonsavtaler for sine ansatte. En forklaring på dette kan være at private barnehager har lavere inntekter enn de kommunale og har måttet tilpasse seg et lavere kostnadsnivå. Forholdene varierer imidlertid sterkt i barnehagesektoren. Noen kommuner yter tilskudd til private barnehager. Disse kommunene stiller bl.a. vilkår knyttet til tilskuddet som bidrar til å sikre ansatte i private barnehager gode lønns- og arbeidsvilkår. Som barne- og familieminister med særlig ansvar for likestillingsspørsmål er jeg ikke fornøyd med at så mange kvinner faller dårlig ut i forhold til f.eks. pensjon. Barnehagesektoren er sterkt kvinnedominert, og det er også derfor uheldig at mange private barnehager ikke tilbyr sine ansatte pensjonsordninger. Lønns- og arbeidsvilkår kan også påvirke kvaliteten på barnehagetilbudet. Stabilitet, kompetanse og erfaring koster, men jeg mener det svarer seg å satse på dette. Det er både et likestillingspolitisk og et pedagogisk mål at også menn er en synlig del av barnehagens liv. Vi trenger menn som gir barna tid, omsorg og et mannlig forbilde. Gode lønns- og arbeidsvilkår kan også være et virkemiddel for å få flere menn til å ville jobbe i barnehagene. Situasjonen i de private barnehagene representerer imidlertid økonomiske utfordringer. Et krav om at ansatte i private barnehager skal ha tilsvarende lønns- og arbeidsvilkår som i de kommunale barnehager vil medføre betydelige kostnader. De vedtatte økningene i driftstilskuddet til barnehagene fra 1. august i år er imidlertid begynnelsen på en prosess i retning av å gi private barnehager større økonomisk handlingsrom. Jeg kan forsikre representanten Giske om at jeg følger utviklingen i barnehagesektoren nøye. Jeg kan også forsikre om at jeg har målet om likeverdig behandling av private og kommunale barnehager med meg i oppfølgingen av barnehageavtalen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Jeg tror representanten Giske og jeg egentlig er enige om at det er et ønske at alle som jobber i barnehager, skal ha de samme gode lønns- og arbeidsbetingelser. I en del kvinnedominerte yrker får en ikke dette i dag, og spesielt ser vi det i denne sektoren når det gjelder private barnehager. I proposisjonen som kommer snart om endringer i barnehageloven, foreslås det en regel om økonomisk likebehandling av private og kommunale barnehager. Proposisjonen vil bli lagt fram sammen med stortingsmeldingen, og vi tar sikte på å omtale dette i meldingen. Hvorvidt man skal gå til – skal vi si – et krav, eller om man skal si at man stiller de private barnehagene her i samme situasjon, og at de deretter kan gjøre som vanlig, nemlig å inngå tariffavtaler, blir en del av drøftingen i meldingen. Derfor vil vi komme tilbake til denne diskusjonen. Jeg kan ikke her og nå si at vi kommer til å kreve 100 pst. at disse kravene vil bli nedfelt, dette også på bakgrunn av at vi ennå ikke har ferdigbehandlet i Regjeringen dette spørsmålet knyttet til barnehager og tariffavtaler.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Det er riktig at jeg skjønner veldig godt denne problemstillingen. For meg er det faktisk slik at når vi nå legger til rette for en økonomisk likebehandling av private og offentlige barnehager, så er i hvert fall den bøygen borte når det gjelder å gå til det skritt å innføre en god tariffavtale for de ansatte. Jeg kan i hvert fall bekrefte her og nå at det kommer vi til å gjøre, og så vil vi i meldingen komme tilbake med en drøfting av dette og eventuelt se på hvordan man skal kunne håndtere dette på en god måte. Men jeg skjønner veldig godt problemstillingen, og jeg er enig i at i utgangspunktet bør alle ha gode lønns- og pensjonsavtaler og også tariffavtaler. Det er også min holdning.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Jeg er i utgangspunktet helt enig i at foreldre må ha hjelp til å sette grenser. MST-behandlingen, som vi så vidt var inne på, er nettopp et slikt tiltak. I Oslo har man hatt ganske store problemer i den senere tid, og der har vi faktisk tatt et grep. Politiet har i samarbeid med Oslo kommune tatt initiativ til et eget barneransprosjekt. Prosjektet vil starte opp med en kartlegging. Det er nylig gått ut brev innen Oslo politidistrikt om at det skal lages en slik oversikt over disse personene under 18 år, med særlig vekt på dem under 15 år. Det blir et nært samarbeid mellom politiet og barnevernstjenesten i Oslo. Barne- og familiedepartementet, Justisdepartementet, Oslo kommune, Oslo-politiet og barnevernstjenesten i Oslo har nettopp hatt et møte. Det er nærliggende å tenke seg at noen av de metodene jeg her har påpekt, vil kunne brukes. Vi har også andre metoder som kan brukes overfor disse barna. Det er viktig at man samarbeider, og at man har satt i gang dette arbeidet. Framover vil de berørte departementene ha nær kontakt både med politiet og Oslo kommune for rett og slett å vurdere om arbeidet bør tilføres nye ressurser, og i så fall vil vi være villig til å stille opp med det. Dette er viktig. Disse barna må få hjelp.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Det skulle jeg veldig gjerne være med på å gjøre. Jeg vil i den forbindelse vise til bl.a. barnevernsmeldingen som nylig er behandlet i Stortinget. Svært mange av de tiltakene som der er foreslått, vil gjøre at barnevernet fokuserer på og prioriterer i mye større grad dette å komme inn tidlig når det gjelder barnevernssaker og utsatte barn og unge. Det er også av avgjørende betydning at vi styrker kompetansen i barnevernet, og at man har et samarbeid mellom de ulike faggrupper i førstelinjetjenesten når det gjelder de barna som har det aller vanskeligst i samfunnet vårt. I tillegg har vi en barne- og ungdomsmelding som nå ligger til behandling i Stortinget, der man tar høyde for og foreslår ganske mange – skal vi si – lokale initiativ, forslag til hvordan man kan lage et bedre oppvekstmiljø for barn og unge. Hvis vi ikke klarer å snu trenden, hvis vi ikke i større grad klarer å komme inn på det forebyggende planet, få lokale politikere til å bidra på ulike måter og til å ta ansvar, er jeg redd denne problemstillingen bare vil øke. Vi skal gjøre vårt, og jeg skal gjøre mitt for å sette dette i fokus på en god måte.