trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
Betyr det siste statsministeren nå sa, at han er engstelig for at et opposisjonsparti i dag vil presse Regjeringen når det gjelder rammene, slik som Kjell Magne Bondevik presset Thorbjørn Jagland for noen år siden? Er han er redd for at noen skal være uansvarlige, slik som Kristelig Folkeparti var den gang da de presset frem urimelige påplussinger under revidert? Jeg er glad for at statsministeren slår fast at det skal være ansvarlige rammer. Det må ses i sammenheng med landets situasjon i mai og juni. Det er klart at en ansvarlig ramme i mai–juni, med 20 000 flere ledige enn det som var meningen, og som var forutsatt, betyr en betydelig endring i forhold til hva som var en ansvarlig ramme i november. Er statsministeren enig i at det må være en ansvarlig ramme også i forhold til situasjonen på arbeidsmarkedet? Det må bl.a. være fornuftig å sette i gang en del bygg- og anleggsvirksomhet som kan få bygg- og anleggsarbeidere som i dag er ledige, tilbake i jobb. Det kan medføre økte bevilgninger som er fornuftige.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-04-30:
Jeg vil få lov til å si at jeg er helt enig i det siste statsministeren nå sa. Men jeg vil gjerne tilbake til det første spørsmålet fra Kristin Halvorsen, nemlig spørsmålet om Irak og eventuell norsk deltakelse i stabiliseringsstyrker. Ellers er statsministeren raskt ute med å komme med tilbud særlig når det gjelder humanitær hjelp mange steder, og det synes vi er positivt. Men han kunne også ha gjort det samme når det gjelder å delta i stabiliseringsstyrker. Hadde den linje den norske regjering og alle de andre partier har ført, vært ført også av USA og Storbritannia og de øvrige, ville Saddam Hussein fortsatt vært en brutal diktator i Irak. USA og Storbritannia med støtte av Danmark, Island og flertallet av NATO-landene har sørget for at det nå er håp om å få demokrati i Irak. Kunne ikke da statsministeren slå fast at det ville være naturlig hvis vi fikk en anmodning, at Norge deltok for å stabilisere situasjonen, eventuelt også med væpnede styrker, og for å kunne få til demokrati? Når vi ikke deltok i aksjonen, bør vi i hvert fall kunne delta i demokratibyggingen, også med styrker.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-04-30:
Ledigheten opptar folk i denne sal. De ønsker en aktiv holding fra Regjeringen når det gjelder å bekjempe ledigheten. Jeg er klar over at Regjeringen nå må balansere den økonomiske situasjonen, men da må den også vise noen av de valgene en må gjøre, f.eks. mellom skattelette eller lokal velferd. En må forholde seg til at en samlet industri nå etterlyser langsiktighet, og at folk etterlyser en styrking av den lokale velferden. Jeg opplever at statsministeren går i strupen på opposisjonen hver eneste gang, nå sist i dag igjen om skattefritak knyttet til barnehager. Mitt spørsmål er egentlig: Hva vil en mindretallsregjering som statsministeren representerer, bidra med for å prøve å komme fram til brede forlik bl.a. om ledighetsproblematikken, om industripolitikken og velferden lokalt, og for den saks skyld også når det gjelder barnehagene? Folk forventer at en regjering som ikke sitter med flertall i denne sal, faktisk også sjøl bidrar med noe for å oppnå gode forlik på vegne av de problemene landet sliter med.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-04-30:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Industrien sliter, ledigheten øker, og så langt har Regjeringen valgt å forholde seg passivt og vente på at det stramme budsjettet skal få renta ned. Imens etterlyser industrilederne myndighetenes engasjement for en målrettet næringslivssatsing. Det at man ikke ønsker å satse mer midler nå, er nå én ting, men det som forundrer Senterpartiet, er likevel at Kristelig Folkeparti er med på å foreslå strukturelle endringer i primærnæringene som bare kan ha sentralisering og redusert sysselsetting som resultat. Fiskeriministeren har fremmet en strukturmelding om kystfiskeflåten som i praksis åpner for omsettelige kvoter, og som kan vanskeliggjøre rekruttering. I avisene diskuterer statsråden om det blir over eller under 1 000 fiskere som må ut av næringen. Landbruket får intet gehør hos staten for ønsket om å satse på en næringsutvikling, men tvert imot vil den vingeklippe forhandlingsretten og forskuttere WTO-forhandlingene før vi vet resultatet. Hvordan kan statsministeren og Kristelig Folkeparti sitte rolig og bidra til en næringspolitikk overfor primærnæringene som kan bety at kyst- og distriktsbosettingen trues?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-04-30:
Jeg registrerer at statsministeren oppfatter mine synspunkt som svartmaling. Det gjør ikke folk langs kysten. Det gjør ikke fiskerne som er sterkt bekymret over den strukturmeldingen Regjeringen har lagt fram, og som skjønner at det eneste partiet i Stortinget som kommer til å støtte det, er Fremskrittspartiet. Det gjør ikke bøndene som ønsker seg en satsing på næringsutvikling knyttet til gårdens ressurser, og som opplever at de på en måte møter et avslag hos staten i forhold til sine krav. Det gjør ikke de bøndene som ønsker å satse videre innenfor landbruksnæringen, og som opplever at Regjeringen nå kan komme til å forskuttere et WTO-resultat man foreløpig ikke vet hva blir. De opplever det ikke som svartmaling. De opplever det som realiteter. Og spørsmålet mitt er: Hvorfor vil Kristelig Folkeparti føre en politikk overfor primærnæringene som kan bidra til sentralisering og redusert sysselsetting, og det eneste partiet som vil støtte dette i Stortinget, er Fremskrittspartiet?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Jeg forundrer meg over den måten som statsministeren viser muskler på overfor stortingsopposisjonen. Barnehageavtalen ble jo vedtatt i fjor i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, og den gangen forsikret statsministeren om flere ganger i Stortinget – det har vi referat fra – at Regjeringen selvsagt kom til å følge opp de vedtakene som Stortinget gjorde. Er det ikke rett og slett slik at det var hvis Regjeringen da ikke var innstilt på å følge opp denne barnehageavtalen, at statsministeren burde satt foten ned, og ikke nå? Så forundrer jeg meg også over den tonen som statsministeren tar i forhold til opposisjonen, for det virker nå som om utfordringen går like mye til alle opposisjonspartiene i forbindelse med den økonomiske politikken. Men sannheten er jo at Regjeringen har laget en budsjettavtale med Fremskrittspartiet, og det er Fremskrittspartiet som sammen med regjeringspartiene står bak den økonomiske politikken som f.eks. Kommune-Norge nå sliter med. Så vidt jeg husker fra denne budsjettavtalen, var det også en rekke punkter der Regjeringen skulle komme tilbake og kvittere ut i forhold til Fremskrittspartiet i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Er det slik at Regjeringen kommer til å gå først til Fremskrittspartiet når den skal skaffe seg flertall for revidert?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Jeg har egentlig en rekke utenrikspolitiske spørsmål som jeg godt kunne tenke meg å ta opp med statsministeren. Når det gjelder situasjonen i Irak, har man sondert med Norge om vi vil stille i såkalte stabiliseringsstyrker. Dette er imidlertid en sak som jeg regner med blir forelagt Stortinget, hvis Regjeringen i det hele tatt kommer til å snuse på det. Jeg synes at det er unaturlig at et land som var imot en krig, sammen med en okkupasjonsmakt skulle stille seg til disposisjon for å delta – etter en krig som man mener ikke har hatt folkerettslig grunnlag. Derfor hadde jeg isteden tenkt å rette søkelyset mot regjeringspartienes synspunkter på norsk EU-medlemskap, fordi utenriksminister Petersen, som også er Høyre-leder, på Høyres landsmøte nå forrige helg sa at Høyre er det eneste partiet i Norge med et avklart positivt syn på norsk medlemskap i EU – Norge må bli medlem så snart som mulig. Hvis Høyres leder, utenriksministeren, står fast på dette, betyr det at Regjeringen Bondevik står foran en snarlig avgang. Hva er statsministerens kommentar til det?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Det er litt pussig å høre statsministerens analyse av hva Høyre mener med «så snart som mulig», for når Høyre sier på sitt landsmøte at det er viktig for dem at Norge så snart som mulig blir medlem i EU, mens statsministeren regner med at det betyr at det ikke kommer noen initiativer i forhold til Regjeringen eller Stortinget, virker det jo nærmest som om Høyre flagger et EU-standpunkt som de ikke har tenkt å følge opp. Men det er opplagt at i det øyeblikket Høyre faktisk ville bruke muskler for å få til en ny EU-debatt og fulgte opp den i Stortinget og i regjering, ville denne regjerings dager være talte. Jeg bare lurer på på hvilken måte statsministeren nå synes at det er rimelig at Høyre følger opp sin kamp for norsk EU-medlemskap. Er det slik at det er greit alle andre steder enn i stortings- og regjeringssammenheng?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Eg skal òg følgje opp dette med styrkebidrag i Irak. Det er vel ingen tvil om at det ikkje finst noko folkerettsleg grunnlag for at Noreg sender militære styrkar for å hjelpe USAs okkupasjon no. Det vil jo heilt klart vere eit brot med norsk tradisjon. No seier statsministeren at han kan godta enkelte styrkebidrag. Kunne han sagt litt meir om korleis? Han seier også – heldigvis – at det skal vere i ly av folkeretten. Men dei problema som reiser seg for Noreg her, på kva måte synest statsministeren det er naturleg å seie frå til USA om det, f.eks. i dei kommande møta med president Bush? Vil ein då tydeleg seie frå om dei problema som Noreg heilt klart er oppe i her?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. I disse dager får de fleste av oss strømregninga i posten. Det er godt kjent at veldig mange fikk problemer med den som kom i januar, og den som kommer nå, kommer sannsynligvis for veldig mange til å være betydelig høyere. I går kunne NRK Dagsnytt melde at bare i Hafslund har 60 000 strømkunder fått betalingsutsettelse, og 17 000 strømregninger er sendt til inkasso. Dette viser med all tydelighet at situasjonen er meget alvorlig, men det virker ikke som om Regjeringa ennå har tatt dette innover seg. Steensnæs, som er ansvarlig på dette området, har lenge bagatellisert situasjonen. Han har avvist det som nå har skjedd, og har henvist folk til sosialkontoret. Derfor har stortingsflertallet en rekke ganger nå vært nødt til å gripe inn for å hjelpe dem med størst problemer. Mitt spørsmål er: Hvor alvorlig må situasjonen bli for at Regjeringa skal ta alvoret innover seg?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Saken her er at det som har skjedd av positive ting for å hjelpe folk med strømregninga, hvor mange har problemer, har ikke skjedd på grunn av Regjeringa, men jeg vil si at det har skjedd på tross av Regjeringa. For Regjeringa har i denne saken blitt drevet fra skanse til skanse, og det er faktisk slik, og det kan statsministeren lese i referatet, at Steensnæs har stått i denne salen og sagt at det var ingen grunn til å forvente at strømprisene skulle stige opp mot 30 pst. Nei, de har steget betydelig mer enn det, langt mer enn 30 pst. Derfor er en nødt til å ha aktive tiltak for å hjelpe folk som nå har problemer, men en må også gjøre det en kan for å unngå at lignende situasjoner oppstår. Jeg ser ingen tiltak som monner for å øke kraftutbygginga. Det er faktisk hovedgrunnen til at vi er i denne situasjonen, og vi må nå gjøre det vi kan for å unngå at denne situasjonen vil vedvare til sommeren, til neste vinter. Det er en risikosport utelukkende å satse på værgudene, slik Regjeringa nå legger opp til. Spørsmålet er: Er statsministeren nå tilfreds med situasjonen slik den er, eller vil han foreta seg noe som betyr noe for å øke kraftutbygginga?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Det er mange med dårlig råd som har fått det vanskeligere under regjeringen Bondevik. Det dreier seg både om arbeidsledige, folk på trygd og nå også om mange av dem som må gå på sosialkontoret for å få hjelp med strømregningen. Regjeringen har sendt ut et rundskriv etter at Stortinget påla dem det, for å hjelpe folk slik at de skulle slippe å selge en bil de måtte ha for å komme på jobben, eller slippe å bruke opp sparepengene til barna sine. Allikevel greide Regjeringen å sende ut et rundskriv som var slik at samtlige sosialsjefer jeg har snakket med, og det er ikke få, sier at dette rundskrivet jo faktisk er strengere, slik at det vil være færre som får hjelp med dette, og at Regjeringen i praksis har strammet inn. Mener Regjeringen at alle disse sosialsjefene faktisk tar feil? Og hvis det er slik at det viser seg nå at praksisen blir strammet inn, og at folk ikke får den hjelp som Stortinget har lovet, og som Regjeringen har lovet, vil da Regjeringen endre rundskrivet og sørge for at folk faktisk får hjelp?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg regner med at de fleste husker de store lovnadene fra Regjeringen om å få hjelp til å betale strømregningen i vinter, og Regjeringens svar, som var 700 kr til alle som fikk bostøtte. Arbeiderpartiet foreslo 2 500 kr, nesten en firedobling, og fikk flertall for det. Men i tillegg foreslo vi at flere skulle omfattes av bostøtteordningen. Det gikk også Regjeringen imot. Samtidig bevilget vi mer penger til kommunene, noe Regjeringen også gikk imot. Så statsministeren kan ikke komme og si at her har man tatt mange grep. Nå ser vi at økningen i kommunene på sosialbudsjettene er dramatisk, fordi folk trenger hjelp til strømregningene sine, og de har krav på det. Moss kommune har måttet ut med 60 pst. mer i støtte til strøm i forhold til i fjor, 20 pst. mer både i Oslo og Stavanger, og nå kommer nye regninger, høye regninger som skal betales. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hvordan har han tenkt å gi kommunene hjelp til å takle de problemene som de nå sliter med?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
«Trafikkskadene i Østfold medfører en kostnad pr. tusen innbyggere på 6,3 mill. kr. Hele 27 pst. av dette gjelder drepte i trafikkulykker i fylket. Undersøkelsen som er foretatt, viser at Østfold ligger meget høyt i både skadde og drepte i trafikken i forhold til landet for øvrig. Hva vil statsråden gjøre med dette?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Det blir hevdet i rapporten at mange av ulykkene i Østfold kunne ha vært unngått med en bedre veistandard, og det var også statsråden enig i. Vi vet, som også statsråden sa, at vi er godt i gang med å bygge firefelts motorvei på E6, og at det også er planlagt fire felt på deler av E18. Men der går ikke framdriften spesielt fort. Nå har vi Akershus å sammenligne oss med, og det fylket er ganske sammenlignbart med Østfold. Der er det bedre veier, og de har også færre ulykker. I Østfold har vi de to sterkt belastede hovedveiene E6 og E18, og på E18 går utbyggingen som sagt veldig langsomt. I verste fall kan det føre til at den veien ikke er ferdig før rundt 2015. Det betyr ganske mange ulykker og store kostnader. Mitt spørsmål til statsråden er: Vektlegger statsråden høye ulykkestall og store kostnader i forbindelse med trafikkskader når det skal prioriteres innenfor gitte rammer i veibudsjettene?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, men jeg er ikke enig i at alt det som nå skjer i Østfold, er så vel og bra. Det har vært en ganske lang kamp for å komme dit. Vi er tross alt et fylke som har to hovedutfartsveier ut av landet, og det er veldig stor trafikk. Den trafikken vi nå ser, er sterkt økende, og vi har en mye sterkere trafikkøkning enn resten av landet. Og statsråden sier da at det er greit, og at hun er fornøyd med at bl.a. E18 ikke skal være ferdig før rundt 2015. Det betyr at vi i alle årene fram til 2015 vil få veldig mange trafikkskadde, veldig mange drepte, veldig mange tragiske situasjoner, og det er en veldig stor belastning for både de berørte og de nærmeste familier. Da er mitt spørsmål til statsråden: Mener faktisk statsråden at å få E18 ferdig i 2015 er akseptabelt?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-30:
Eg finn å måtta gjera statsministeren merksam på to ting. Det eine er i forhold til det rundskrivet som Regjeringa vart pålagd å senda ut. I den samanhengen var Stortinget svært nøye med at ein ikkje skulle sjå vekk frå lov om sosiale tenester, men bad om ei presisering om at kommunane på si side måtte vera rause i forhold til den spesielle energisituasjonen som no er. Eg vil oppfordra statsministeren til å sjå veldig nøye på det. Dersom ikkje, kan han faktisk risikera at tiltaksplanen hans mot fattigdom i løpet av 2003 vil resultera i fleire fattige i dette landet og ikkje færre. Så har det kome alvorlege signal frå Høgres landsmøte om at det ikkje er dei som har betalingsproblem i dette landet, Høgre er oppteke av. Vil statsministeren stadfesta at han tek ein grundig runde i revidert nasjonalbudsjett òg når det gjeld pengar til kommunane, for å følgja opp dette?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-30:
Eg har eit oppfølgingsspørsmål til fiskeriministeren. Representanten Arnstad var inne på situasjonen i industrien og arbeidsløysa i landet og i fiskeindustrien spesielt. Finnmark fylkeskommune har dei siste dagane igjen mått påpeike samanhengen mellom situasjonen i industrien og dei veldig mange brota på leveringsforpliktingane for trålarane. 700 personar i Finnmark er utan arbeid i dag som direkte konsekvens av at fiskeindustrien slit. Vi har sett at denne regjeringa ikkje har nokon strategi for å hjelpe fiskeindustrien på føtene, og at den tidlegare har gått imot eit forslag i denne salen i forhold til garantiordningar for industrien. Ein er heller ikkje interessert i å ta i bruk dei verkemiddel som ein faktisk har tilgjengeleg, som f.eks. leveringsforpliktingane. Det bidreg også til at situasjonen er veldig alvorleg. Statsråden har sagt i to år at han skal sjå på situasjonen i forhold til leveringsforpliktingane. No lurer eg på: Har statsråden tenkt å gjere meir enn å sjå på situasjonen? Har han faktisk tenkt å handheve den kontrakten som leveringforpliktingane faktisk er?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-04-30:
Det er riktig som statsministeren sier, at det fiskerinæringen nå sliter med, er mangel på lønnsomhet. Vi ser at både i sildesektoren og i torskesektoren har prisene falt, og lønnsomheten har dermed falt. Det aktualiserer nødvendigheten av at vi gjør en del strukturelle grep knyttet til kystflåten. Det ligger en stortingsmelding til behandling i Stortinget, og jeg minner om at nettopp mangel på lønnsomhet har ført til at på 1990-tallet har 24 pst. av kystflåten blitt borte. På de siste 14 årene har rekrutteringen til kystflåten sviktet. I 1988 var én av tre fiskere under 30 år. I dag er det én av fem. Det er mangel på lønnsomhet, det er mangel på trygge og gode båter som har medført dette. Det forslaget vi har lagt fram, vil bidra til å avhjelpe det, og jeg minner om at det ikke er riktig, som det blir hevdet her, at fiskerne er sterkt imot dette. Norges Fiskarlag har gått inn for å anbefale at vi foretar strukturendringer og anbefalt at de selv skal finansiere det, og fiskarlaget i Finnmark beklager sterkt hvis dette ikke blir vedtatt.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-04-30:
Mangelen på lønnsomhet og aktivitet i flere av filetbedriftene langs kysten er først og fremst knyttet til markedsforhold og mangel på lønnsomhet og mangel på råstoff. Dernest er det slik at en del av de trålerne som ikke overholdt leveringsforpliktelsene, har misligholdt det over lang tid. Vi hadde et eierskapsutvalg som utredet forhold knyttet til det, og jeg har varslet at vi skal komme med tiltak. På lørdag, i Hammerfest – etter at jeg fra i dag av reiser med Hurtigruta langs Finnmarkskysten for å få førstehåndskunnskap – legger jeg fram et høringsutkast om nye forskrifter, slik at vi skal behandle reglene og håndheve dem ensartet. Det som har vært svakheten ved dagens leveringsbetingelser, har vært at enkelte saker har vært behandlet enkeltvis. Vi ønsker nå å innføre et regime som det både er mulig å håndheve, og som er tilpasset den strukturen som nå er i industrien, for nå gjelder det å redde restene av en filetindustri. I tillegg har jeg i disse dager innskjerpet overfor Fiskeridirektoratet viktigheten av å skjerpe kontrollen med deltakerloven.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-04-30:
Det er riktig at foreløpige beregninger fra Havforskningsinstituttets årlige skreitokt i Lofoten viser at det er vesentlig mer skrei i området enn det som ble funnet i fjor. Dette innebærer imidlertid ikke at forskerne mener at gytebestanden er tre ganger høyere i år enn det som faktisk var forutsatt. Faktisk samsvarer mengden skrei som er observert i år med de prognosene som var lagt til grunn i fjor. Det internasjonale havforskningsrådet la jo fram prognoser med en gytebestand et sted mellom 400 000 og 450 000 tonn i 2003. Derimot var mengden skrei som ble observert under fjorårets tokt, mindre representativ for totalen, ettersom den indikerte en langt lavere gytebestand enn det forskerne til slutt beregnet seg fram til for 2002, nemlig det samme nivået som i år, altså i størrelsesorden 400 000–450 000 tonn. Dette er ca. halvparten av det høyeste nivået som er registrert i tidsrommet fra begynnelsen av 1990-tallet og fram til i dag. Forvaltningsplanen som Norge og Russland ble enige om sist høst, og de beregningene som ligger til grunn for denne, tilsier riktignok en gradvis økning i gytebestanden de nærmeste tre til fire årene, men det vil være langt igjen til en tredobling, dessverre. Det er altså lite i bestandsituasjonen for torsk som for tiden tilsier at behovet for kapasitetsreduksjoner i flåten er mindre enn opprinnelig forutsatt. Fiskeriforvaltningen må uansett kontinuerlig ta i betraktning at ressursgrunnlaget svinger over tid. Få næringsgrener lever med større usikkerhet enn de som er basert på biologiske ressurser, og i særdeleshet fiskeriene. Dette gjelder både markedsmessige, miljømessige og ressursmessige svingninger. I tillegg har fiskerne også måttet forholde seg til usikkerhet knyttet til ressursfordelingen mellom grupper og innenfor fartøygrupper. Slik usikkerhet skaper liten forutsigbarhet for dem som skal investere i denne næringen. Det er derfor viktig at næringsutøverne nå gis rammevilkår som både er forutsigbare og stabile over tid, og som bedre kan imøtekomme de ulike usikkerhetsfaktorene i et langsiktig perspektiv. Regjeringen tar dette på alvor, og har derfor fremmet den stortingsmeldingen som representanten Bastesen henviste til, om strukturtiltak for kystfiskeflåten. I dag er fiskeflåten av forholdsvis høy alder, og lønnsomheten og evnen til fornying er for dårlig. Hvis vi nå kan få antall fartøy redusert, vil de gjenværende kunne tildeles nok kvoter til å få økt lønnsomheten og dermed gjøre den enkelte fartøyeier i stand til å fornye flåten. Dette er nødvendig for å sikre rekruttering av dyktig arbeidskraft og for å få til en best mulig utnyttelse av det kvantum fisk som tas ut av havet. Dette skal også være frivillige tiltak, som skal bidra til at kystflåten kan opprettholde sin posisjon – for det er målsettingen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-04-30:
Vi har altså konstatert at det ikke er riktig som representanten Bastesen sier, at forskerne mener at vi kunne ha tredoblet kvotene. Jeg har redegjort for gytebestanden og de beregninger som er gjort. For øvrig minner jeg om at Den rådgivende komite for fiskeriforvaltning – ACFM – som arbeider under ICES, i disse dager har møter i Spania. Man skal da bl.a. utarbeide bestandsestimater og kvoteanbefalinger for torsk for 2004. Vi avventer et resultat derfra, og det arbeidet vil bli presentert i løpet av juni i år. Inntil da er min holdning at vi må forholde oss til det Havforskningsinstituttet faktisk har kunnet opplyse så langt, nemlig at mengden av skrei som er observert i Lofoten i år, samsvarer med de prognosene som ble lagt til grunn for årets kvotetilrådning for i år. Havforskningsinstituttet har altså ikke sagt – jeg understreker det – at årets skreitokt i Lofoten indikerer at gytebestanden er tre ganger større enn det de forutsa i fjor.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-04-30:
Ja, man kan kanskje ønske at det hadde vært mer lønnsomhet, da hadde vi fått en bedre fornyelse av flåten. Men det er også et faktum at den minste flåten, båter under 10 m – 65 pst. av antall fartøyer – ble redusert fra 1990-2002. Vi ser at det er en dramatisk foreldelse av flåten. Vi ser at rekrutteringen til kystflåten svikter. I 1988 var én av tre fiskere under 30 år. I dag, 12–14 år etter, er én av fem fiskere under 30 år. Det forteller noe om mangelen på lønnsomhet, og det forteller noe om at de små kvotene vi har, ikke strekker til til helårs arbeidsplasser. Det gjør at unge fiskere med forpliktelser til hus, hjem og familie ikke finner det interessant. Det er en utvikling som jeg vil være med på å snu for å sikre at det skal være levelig i næringen. Jeg vil forandre for å bevare, og jeg hadde håpet at representanten Bastesen, som har en fot på kysten, skulle innse nødvendigheten av at man må forandre for å bevare.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-04-30:
Mitt oppfølgingsspørsmål går også til fiskeriministeren. Strukturmeldingen vil vi få rikelig med tid til å diskutere i Stortinget, så jeg vil ikke komme inn på den. Det er et faktum at i dag er 7 av 23 filetanlegg i Finnmark i drift. Fra fylket hevdes det at dette har sammenheng med at så mange som 15 av 19 trålere i fylket bryter leveringsforpliktelsene. Åsa Elviks spørsmål og mitt spørsmål gjelder, i oppfølging til det Marit Arnstad spurte statsministeren om, hva Regjeringen og fiskeriministeren vil bidra med for å sikre industriens vilkår. Disse trålerne ble gitt konsesjon nettopp for å sikre industrien råstoff. Så bryter de disse forpliktelsene. Det ser fiskeriministeren på uten å foreta seg noe. Både det forrige og dette spørsmålet gjelder altså hva fiskeriministeren vil foreta seg i forhold til de trålerne som bryter leveringsforpliktelsene.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-04-30:
Jeg vil gjerne få stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «Forsvaret har til hensikt å sentralisere økonomikontorene, som i dag er lokalisert til de store avdelingene, til Bergen. Denne sentraliseringen skjer samtidig som Forsvaret bruker betydelige beløp på prosjekter som skal få befalsfamilier til å flytte bl.a. til Indre Troms. Fortsetter denne sentraliseringen av attraktive arbeidsplasser, vil vi over tid sannsynligvis få flere pendlere i Forsvaret. Hva vil statsråden foreta seg i saken?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-04-30:
Nå er det ikke først og fremst samlokalisering av regnskapskontorene jeg tar opp med forsvarsministeren, selv om jeg må tillate meg å si at jeg har mine tvil om at erfaringene vil vise at man vil makte å drive det mer lønnsomt med en samordning. Men la gå, den beslutningen er tatt. Det jeg stiller spørsmål om, er hvorfor man ikke bruker en enestående anledning til å lokalisere en slik funksjon til et forsvarstungt område som Indre Troms, hvor det er problematisk å finne alternative arbeidsplasser. Vi vet at for ektefeller til forsvarsansatte vil det i Bergen være langt lettere å finne seg en jobb enn f.eks. i Bardu. Dette er en funksjon som med stort hell kunne vært lagt til Indre Troms, og som ville føye seg inn i det jeg har forstått er Regjeringens strategi: desentralisering av statlige arbeidsplasser – ikke bare til de store byene, men forhåpentligvis også til mindre steder. Så for å spørre på nytt: Hvorfor ikke velge Indre Troms framfor Bergen, når man først skulle foreta en samlokalisering av denne tjenesten?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-04-30:
Enten har ikke statsråden oppfattet spørsmålet, eller så vil ikke statsråden oppfatte det. I andre sammenhenger har en annen statsråd fra den samme regjeringen blitt anklaget for ganske ettertrykkelig å overkjøre både organisasjoner og de berørte parter i forhold til utflytting fra Oslo. Det forundrer meg at statsråden ikke vil se på en såpass viktig sak også i en politisk sammenheng. Det hjelper ikke om man konsentrerer flere forsvarsarbeidsplasser i Indre Troms hvis arbeidsmarkedstilbudet til forsvarsansattes ektefeller blir forringet. Da vil man få enda større grad av pendling. Man vil få et enda mer ensidig arbeidsmarked, hvor det blir forsvarsansatte som får jobb, mens ektefeller og andre får et mer begrenset arbeidsmarked. Derfor ville dette faktisk vært en gyllen anledning til å lage et helhetlig og større arbeidsmarkedstilbud i Indre Troms, hvis man hadde valgt å se på en lokalisering til Indre Troms. Jeg er overbevist om at man ville finne kvalifisert personell, man ville finne egnede lokaler, og man ville få en god tjeneste, på samme måte som med Brønnøysundregistrene i Brønnøysund, som er et godt eksempel på at det faktisk er mulig å samle denne type funksjoner også på små steder rundt omkring i landet.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg vil igjen stille statsministeren spørsmål. Det er interessant å høre på statsministeren når han bortforklarer at Regjeringen bruker ledigheten i sin politikk. For ikke lenge siden var nemlig olje- og energiministeren ute og oppfordret industrien til å stanse produksjonen for å selge strøm. Det sa han på bakgrunn av den strømkrisen som vi hadde i vinter. Industrien fulgte oppfordringen. De kastet arbeidsfolkene ut, tjente millioner og reddet Regjeringens strømsituasjon. Til nå i år har vi importert 4,6 TWh med kull og atomkraft. Hydro sier at det er slutt på investeringer i metallindustrien i Norge. Det er spesielt på grunn av at kraftbalansen er dårlig. Regjeringens svar har vært vindmøller. Hva vil Regjeringen foreta seg for at Norge fortsatt skal beholde industri- og arbeidsplasser og eksportinntekter?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til statsministeren: «Statsministeren har gått offentlig ut og bedt landets ordførere engasjere seg mot det barnehageforliket som Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet inngikk i Stortinget 21. juni 2002. Dette har naturlig nok medført sterke reaksjoner. Kan statsministeren utdype hva hensikten med disse uttalelsene var, og hvorfor han nå ønsker å gå bort fra Kristelig Folkepartis valgløfter i barnehagepolitikken?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Det er jo slik at disse ordførersamlingene er svært viktige fora. Det er lederne ute i kommunene som skal iverksette, og som vi på Stortinget er helt avhengige av hvis våre planer om full barnehageutbygging og en halvering av barnehageprisen skal iverksettes. Det svaret som landets statsminister nå gir, kan jo tyde på at han er blitt noe feiltolket i media. Men jeg har lyst til å si én ting, og det er at det vi har sett etter det utspillet, har vært med på å forverre klimaet i forhold til de partiene som har undertegnet avtalen i Stortinget. Jeg har lyst til å si at Arbeiderpartiets utgangspunkt er – og jeg som har jobbet med denne saken gjennom mange år, mener også det personlig – at av hensyn til alle de foreldrene som sitter og venter på en barnehageplass og det at prisen skal gå ned, hadde Stortinget faktisk vært tjent med at vi kom til en enighet med Regjeringen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Statsministeren vet utmerket godt at uansett om vi kaller det for maksimalpris eller om vi kaller det for en halvering av prisen, måtte vi ha funnet løsninger på utfordringene for de private barnehagene. Det er jo det som har vært problemet. Så uansett hva vi kaller denne ordningen, måtte vi ha funnet løsninger for de private barnehagene. Det er derfor situasjonen har vært mye enklere i Sverige, fordi hele barnehagesektoren der har vært offentlig – i motsetning til den norske, som består av halvparten private barnehager. Men det er jo det denne regjeringen ikke har villet gå inn på, og det er det som er beklagelig. Jeg synes også det er beklagelig at statsministeren ikke ser alvoret i sine egne uttalelser til landets ordførere, at det er likegyldig hva en statsminister sier til lederne i landets kommuner. Da tror jeg Bondevik undervurderer litt sin egen rolle. Men jeg håper at vi klarer å komme fram til en enighet, og at vi legger ned en del av den argumentasjonen som vi har sett i media den siste tiden.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-04-30:
Mitt spørsmål til kultur- og kirkeministeren er følgende: «Filmleieavtalen mellom kinoene og filmbyråene er innklaget for ESA. Avtalen er i dag en viktig årsak til at Norge har et stort antall små og mellomstore kinoer som kan tilby filmframvisning til samme pris som store kinoer i de større byene. En oppheving av filmleieavtalen vil føre til en konkurranse der store kinoer med høyt publikumstall vil favoriseres på bekostning av de små kinoene. Hvordan vil statsråden forhindre kinodød samt sikre publikum tilgang til populære filmer til samme pris over hele landet?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-04-30:
Da EØS-avtalen ble vedtatt, ble den vedtatt som en relativt snever handelsavtale. Så har dynamikken i avtalen gjort at den nå omfatter stadig nye områder. Det vi ser i forhold til filmleieavtalen, er at EØS-avtalen ikke bare griper inn i kulturpolitikken, men også i distriktspolitikken. Dette mener jeg illustrerer en meget betenkelig side ved EØS-avtalen. Det er riktig som statsråden sier, at man har hatt en arbeidsfordeling mellom stat og kommune når det gjelder kinoer. Spørsmålet er nå om vi får en så elendig avtale, om vi får så dårlige løsninger på dette området at det blir nødvendig for staten å gå inn og se på hvordan man kan opprettholde kinoene rundt omkring i landet sånn at folk faktisk får et likeverdig tilbud. Mitt spørsmål til statsråden er: Hun må da nødvendigvis ha en mer offensiv holdning til hvordan man skal greie å sikre at folk i hele landet får et likeverdig filmtilbud, enn å vise til at det er en arbeidsfordeling mellom stat og kommune?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-04-30:
Statsråden har sjølsagt rett i at Senterpartiet er opptatt av det lokale sjølstyret. Det har vi vært, og det skal vi være. Men problemet er at det stadig dukker opp nye utfordringer for lokaldemokratiet, og det er lite penger til rådighet. Det vil også være situasjonen i forhold til det å sikre kinoene. Men dette er en ganske interessant affære. Jeg erkjenner sjølsagt at staten her ikke er direkte part i forhandlingene som pågår i Brussel. Samtidig griper dette spørsmålet dypt inn i den norske kulturpolitikken. Derfor er det interessant å høre hvilken rolle statsråden oppfatter at hun har i forhold til denne prosessen, og om hun ikke i større grad burde kunne bruke boksehansker i forhold til ESA enn det ser ut til at hun har gjort. Hun sier at hun har tatt opp saken, men statsråden gir ikke inntrykk av at hun har kjørt saken hardt i forhold til ESA. Hvilket handlingsrom mener statsråden at hun har i denne saken og i forhold til EØS-avtalen?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Eg har med stor interesse følgt den pågåande saka om filmleigeavtalen og ESA. Avtalen har ein svært viktig funksjon, særleg i forhold til dei minste kinoane. Eg kan opplysa om at eg tok opp spørsmålet om filmleigeavtalen i eit møte med ESA tidlegare i vår. Eg gav då uttrykk for bekymring for dei kultur- og distriktspolitiske konsekvensane dersom ordninga ikkje blir ført vidare på ein eller annan måte. Filmleigeavtalen er som kjent ein privatrettsleg avtale mellom Film&Kino og Norske Filmbyråers Foren-ing. Kultur- og kyrkjedepartementet er difor ikkje direkte part i saka. Etter det eg kjenner til, er Film&Kino i gang med å vurdera alternativ til filmleigeavtalen for å sikra kinoane levering av film til akseptable vilkår som ikkje er i strid med EØS-avtalen. Eg håpar at partane finn fram til ein slik avtale som sikrar at det framleis vil vera eit godt kinotilbod i heile landet. Elles vil eg minna representanten Haga om – som tidlegare kulturminister veit ho det sikkert – at det finst ei fordeling mellom staten og kommunane når det gjeld ansvar for filmpolitikk og kinopolitikk. Filmpolitikken som inneber stønad til produksjon av film, er eit statleg ansvar, medan ansvaret for kinopolitikken gjennom lov om film og videogram er lagt til kommunane. Det er difor lite eg direkte kan gjera for å sikra at kommunane ikkje legg ned kinoar.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Eg oppfattar faktisk Senterpartiet som eit parti som er oppteke av den kommunale fridomen, og at det skal vera ansvarsfordeling mellom kva staten skal gripa inn i, og kva kommunane skal ha ansvaret for. Det har i alle fall vore eit syn som eg, kanskje i forvilling, har teke inn over meg. Eg vil òg minna om at eg har dei same verkemidla som representanten hadde då ho var kulturminister, i forhold til kva ein kan gripa inn i og gjera. Likevel tok eg dette opp då eg var på møte med ESA. Vidare vil eg minna om at grunnen til at dette blir ei sak i ESA, er at det er krefter i Noreg som melder dette inn. Dei som lagar problem for oss, er altså norske motkrefter. Der har vi ein jobb å gjera. Eg kan nok òg dela frustrasjonen i forhold til at subsidaritetsprinsippet ikkje alltid er like tydeleg i alt som blir gjort i Brussel, men eg trur som sagt ein klarer å finna fram til nye ordningar som sikrar kinoane. Det er i alle fall mitt inntrykk etter den samtalen eg hadde med ESA, at viljen var til stades. Men som ikkje direkte part kan ikkje eg gripa direkte inn i saka.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Eg har, som sagt tidlegare, ikkje andre boksehanskar enn dei representanten Haga hadde som kulturminister. Ho kunne heller ikkje gjort noko anna enn det eg gjer no. Eg har vore i samtale med ESA, og ESA er godt representert med Noregs-kjennarar, så dei kjenner til dei geografiske og kulturmessige utfordringane vi har for å få eit godt tilbod over heile landet. Eg veit òg at Film&Kino er aktivt i gang med å sjå på alternativ slik at ein kan oppretthalda eit godt kinotilbod. Eg kjem til å halda meg orientert, men eg er nøydd til å respektera den fordelinga vi har om kvar eg skal gripa direkte inn, og kvar det er dei kommunale styresmaktene som har det overordna ansvaret. Det er ikkje alltid like lett å halda fingrane av fatet, men vi er nøydde til å gjera det når vi veit at vi har fått kvart vårt ansvarsområde. Eg er oppteken av at det skal vera eit godt kinotilbod i heile landet. Og som ein person som er oppvaksen på landsbygda, er eg klar over at det er heilt nødvendig med andre tiltak i forhold til distriktskinoane enn i sentrale strok. Og det håpar eg inderleg òg skal vera framtida for norsk kinopublikum.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
«I Verdens Gang av 3. april d.å. er det heilsides annonse for tomatar under det norske varemerket «Gartner». Som kjent vert ikkje norske tomatar produserte på denne tida av året. Dermed er det rimeleg å forvente at desse annonsane hadde vore merkte med opphavsland. Dette minner om villeiande reklame. Meiner statsråden at bruken av eit slikt varemerke, som er ein preferanse til norske varer, bør merkjast med opphavsland når produktet er importert?»
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Det som eg merka meg da eg såg annonsen, var at ein brukar det norske varemerket «Gartner». Det er då rimeleg at ein oppfattar dette som eit norsk produkt, men i og med at det ikkje vert produsert norske tomatar på denne tida av året, seier det seg sjølv at dette er eit importert produkt. Eg vil påstå at dette minner om villeiande reklame. Vi veit òg at kravet frå forbrukarorganisasjonar meir og meir går i retning av at ein skal ha moglegheit for å spora eit produkt. Det vil vera vanskeleg i denne situasjonen. Vil statsrådens apparat følgje opp dette, slik at reklamen følgjer dei normene som er lagde?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2003-04-30:
Dei siste åra har vi sett at importørane av til dømes tomatar set ned prisen i forkant av at dei norske produsentane kjem på marknaden med sine produkt. Dette har ført til at den tradisjonelle meirprisen, som norske produsentar er avhengig av for å kunne framby gode norske varer, kjem i fare. Her er merking med opphavsland òg eit stikkord. Eg synest at ein òg i høve til reklame bør søkja å vera mest mogleg sann. Eg føler at i denne samanhengen er ein ikkje det. Så spørsmålet mitt vert: Vil statsråden òg sjå på denne problematikken med at ein kjem inn på eit tidleg tidspunkt med eit utalandsk produkt, slik at ein oppfattar det slik at det er eit norsk produkt, i og med at ein brukar det norske merket «Gartner»?
Lars Sponheim (Venstre), 2003-04-30:
Først vil eg vise til det omfangsrike svaret om merking av mat som eg gav i Stortinget 27. mars i år på bakgrunn av eit Dokument nr. 8-forslag frå representantane Marit Arnstad og Åslaug Haga, der eg la vekt på at Regjeringa tek omsyn til forbrukarane sitt ønske om betre opphavsmerking. I forskrift 21. desember 1993 nr. 1385 «om merking mv av næringsmidler» – merkeforskrifta – finn vi reglar om merking av mat bestemt til frambod og visse aspekt ved presentasjon og reklame for mat. Forskrifta vart fastsett av Sosial- og helsedepartementet med heimel i næringsmiddellova. Mellom anna seier forskrifta i § 5, «Prinsipper for merking, presentasjon og reklame», at merkinga ikkje skal villeie kjøpar med omsyn til maten sine eigenskapar, bl.a. opphav eller opphavsstad. Dette gjeld òg for reklame og presentasjon av mat. Forskrifta blei endra med verknad frå 15. februar 2003, m.a. om merking av frukt og grønt. Det vart føydd til ny § 4a, «Opplysningsplikt ved frambud av ikke ferdigpakkede næringsmidler», som seier at frisk frukt, bær, grønsaker og poteter skal ha følgje av opplysningar om varenamn og opphavsland. Samtidig fekk § 21, «Navn, adresse og opprinnelse», eit nytt tredje ledd som seier at frisk frukt, bær, grønsaker og poteter skal merkjast med opplysningar om varenamn og opphavsland. Altså er det gjort klart at gjeldande reglar for frambod av og reklame for frisk frukt, bær, grønsaker og poteter krev at opphavslandet blir oppgitt når ein presenterer vara for kunden i merking eller reklame. Eg har sett den annonsen i VG 3. april som representanten Aukan viser til. Så langt eg kan sjå, fortel annonsen korleis tomatane skal oppbevarast og om eigenskapane til dei ulike tomatsortane. Annonsen er generell, og den framhever ikkje på noko vis om tomatane er norske eller importerte.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-04-30:
Min vurdering av denne annonsen er nok litt annerledes enn representantens. Denne annonsen har stått i april i år. Vi vet at den norske sesongen er rett om hjørnet. Da velger altså dette store, viktige merket – som vel opprinnelig var et merke som gartnerne selv lagde gjennom Garnerhallen, senere solgt til Bama, og Gartner Norge står tungt bak – å gå ut med en generell informasjonsannonse om hvordan en skal oppbevare og ta vare på tomater, bl.a. ikke i kjøleskapet, for det er levende materiale. Det opplever jeg som god og fornuftig informasjon, rett i forkant av en norsk sesong. Men vi ønsker definitivt – og det er Regjeringens politikk – at folk skal spise tomater hele året, for det er sunt og godt. Det bør også importeres mye tomater, så vi får tomater hele året. Uansett om det er norske eller utenlandske tomater, må vi ta fornuftig vare på dem. Da ser jeg altså at «Gartner»-merket ser seg tjent med å gi denne informasjonen, både om utenlandske tomater og om norske tomater.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-04-30:
La meg først si at hadde dette vært reklame for et bestemt parti, et tilbud fra en norsk varekjede, eller i og for seg fra «Gartner», om tomater til salgs nå, skulle det vært opprinnelsesmerket. Men dette er en generell informasjon om hvordan man bør behandle tomater for at tomater skal smake best mulig, og nå er vi akkurat i overgangen mellom importsesongen og den norske sesongen. Dette er bra for alle som er glad i tomater, og det medfører – tror jeg – økt etterspørsel etter tomater. Så har representanten helt rett i at vi stadig har en diskusjon om dette problemet akkurat i denne overgangen, for når norske tomater kommer på markedet i mai, kommer plutselig tollen på den importerte maten for at norske tomater skal ha en sjanse. Det er litt overgangsproblemer. Det er det i og for seg alltid når vi har et slikt regime. Når skal vi legge på tollen på importerte produkter for å lage et marked for den norske produksjonen? Det er én problemstilling. Men uansett: Hvis vi klarer å øke forbruket av tomater, som er bra for alle, er det også bra for den norske produksjonen.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg har et spørsmål til justisministeren: «Ifølge Halden Arbeiderblad skal det nå utredes om byggingen av nytt fengsel i Halden skal tilbys private investorer i stedet for at staten skal eie og bygge selv. En slik ny utredning vil forsinke prosjektet med opptil ett og et halvt år, ifølge den nevnte avisen. Mener statsråden det er forsvarlig å reversere byggeplanene for å få inn private aktører når dette prosjektet er helt avgjørende for å kunne redusere de lange soningskøene?»
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg takker statsråden for svaret og vil gi uttrykk for at jeg synes det er betryggende at statsråden ønsker å opprettholde tidsplanen for bygging av fengslet i Halden. Det mener jeg er veldig viktig, fordi fengslet i Halden er av en slik størrelse at det vil ha stor betydning for om vi skal klare å løse de problemene vi har med soningskøer. Men når vi er inne på dette med soningskøer, ønsker jeg igjen å utfordre statsråden. Vi hadde bl.a. et ganske grufullt eksempel i Trondheim nå like før påske, der en voldsdømt begikk en ny voldtekt mens han ventet på soningsplass. Dette er noe som folk flest mener er helt uakseptabelt, og som på en måte er et politisk ansvar som vi er nødt til å ta. Jeg ønsker igjen å utfordre statsråden og spørre om han vil komme tilbake med en mer systematisk kartlegging av behovet for nye soningsplasser, og hvilken plan han har for utbygging av ny soningskapasitet. Hvis vi skal greie å få bort soningskøene, er det helt nødvendig at vi får et bedre system på dette enn vi har i dag.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2003-04-30:
Jeg er glad for at statsråden signaliserer at han allerede i revidert nasjonalbudsjett vil komme tilbake med en mer systematisk oppfølging, slik at vi greier å få ned soningskøene. Den situasjonen vi er i i dag, er helt uakseptabel. Arbeiderpartiet vil gjerne være med i en dialog og et fruktbart samarbeid, slik at vi løser dette. Men tilbake til dette med bygging og eierforhold når det gjelder private fengsler: Jeg ønsker her å utfordre statsråden litt, for jeg lurer på om dette er en rent ideologisk ting der Fremskrittspartiet har presset regjeringspartiene. Jeg har nemlig problemer med å se at det kan være noen kostnadseffektivitet knyttet til det at private skal eie fengsler. Tross alt skal de ha avkastning på de investeringene de gjør, og jeg kan vanskelig se at det kan være noe billigere at private bygger og eier enn at staten gjør det sjøl.