Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-06:
Fra 1. januar i år er det opprettet en registrering av alle dødsfall i intensivavdelinger med tanke på å avdekke potensielle organdonorer. Denne registreringen foregår i Norsk Intensivregister, som er et kvalitetsregister som drives at Helse Vest RHF/Helse Bergen. Data fra dette arbeidet vil avdekke potensialet for organdonasjon i det enkelte sykehus, og dermed vil det kunne settes inn målretta tiltak der potensialet ikke er utnyttet godt nok. Det er Sosial- og helsedirektoratet gjennom nasjonal koordinator for organdonasjon som har ansvar for å følge dette opp. I 2006 ble det etablert en arbeidsgruppe som skal styrke kompetanseutvikling og kommunikasjonsprosesser hos helsepersonell i donorsykehusene. I samarbeid med NOROD – Norsk ressursgruppe for organdonasjon – skal det utvikles et nytt opplæringsprogram med det mål å integrere opplæringen av helsepersonell på dette området i ordinære opplæringsprogram i sykehusene. Dette er veldig viktig, fordi kommunikasjon med pårørende må – som mange har vært inne på – gjøres på en måte som sikrer både verdighet og respekt, og som samtidig skaper forståelse for hvor viktig dette spørsmålet er, også for samfunnet. Stiftelsen Organdonasjon har en særlig viktig rolle for å ivareta informasjonen til allmennheten om muligheten for å donere organer, og de gjør en veldig viktig jobb. Brosjyren med donorkort, som er distribuert til alle landets apotek – som bl.a. jeg sjøl har i lommeboka mi, og som sikkert mange andre her går rundt med i sine lommebøker – er et viktig bidrag for å alminneliggjøre det å donere organer før vanskelige situasjoner oppstår. For egen del syns jeg det nettopp er et poeng å kunne fylle ut kortet i en situasjon der jeg sjøl regner med at det ikke vil oppstå en situasjon der mine pårørende må ta et valg. Det er viktig at jeg har tenkt gjennom dette på forhånd. Det at vi kan spre informasjon om dette til andre mennesker, er en viktig rolle vi som politikere også har. I oppdragsdokumentene for 2007 til de regionale helseforetakene blir det bl.a. sagt at det er et mål at tilgangen på organer til transplantasjoner skal øke, og at relevante tiltak derfor må gjennomføres. Så sies det at alle potensielle organdonorer må identifiseres, og at helsepersonell skal ta opp spørsmålet om donasjon. Det regionale helseforetaket gis ansvar for at det avsettes tilstrekkelig med ressurser til funksjonen donoransvarlig lege ved de sykehus som er godkjent for organdonasjon. Det regionale helseforetaket skal samarbeide med nasjonal koordinator for organdonasjon i Sosial- og helsedirektoratet for å øke antall tilgjengelige organer. Oppmerksomhet og opplysningsarbeid rundt organdonasjon er viktig for at vi for framtida skal klare å holde en høy transplantasjonsaktivitet og holde ventelistene nede. Jeg mener også at det vil bli spennende å følge EUs forsøk med elektroniske helsekort, som er under utprøving i noen land, og se om dette kan være aktuelt for Norge i framtida. Det skjer ganske mye på det området fra Regjeringas side nå. Behovet for å øke antall organdonasjoner i Norge er stort. Hvert år opplever mange familier at en av deres nærmeste blir alvorlig skadet i en ulykke, eller blir rammet av hjerneblødning eller blodpropp. Hvis livet ikke står til å redde, kan det bli spørsmål om donasjon. Legen vil da spørre de pårørende om de kjenner den avdødes holdning til donasjon, og be om tillatelse til å bruke hans eller hennes organer for å redde andre. Hele komiteen mener at det er veldig forståelig at pårørende har vanskeligheter med å ta stilling til spørsmålet om dette. I mange tilfeller har de pårørende fått en tragisk beskjed, en forferdelig beskjed, om at en av deres nære har vært utsatt for en ulykke – eller akutt dødelig sykdom – og de er naturlig nok i sjokk. I en slik situasjon sier det seg selv at de som skal spørre om de pårørende er villig til å foreta en slik donasjon så tett opp mot en tragisk hendelse, må være veldig godt rustet til å kunne ta denne samtalen midt i en sorgprosess. Det stiller voldsomme krav. Derfor er det viktig at spørsmålet blir stilt av helsepersonell med kompetanse på dette området, men også med egenskaper som gjør at de er de rette. Hele komiteen har derfor gått inn for å be Regjeringen sørge for at helsepersonell skal få faglig opplæring om det som skjer rundt en organdonasjon, og spesielt om hvordan de skal kommunisere med pårørende. Siden det fremmes forslag om å etablere en DRG-kode for organdonasjon, har flertallet behov for å påpeke at det fins en DRG-kode for uttak av organer allerede i dag, men at det mangler registreringer. I tillegg skal Sosial- og helsedirektoratet foreta en finansiell gjennomgang av organdonasjonsvirksomheten. Statsråd Brustad har åpnet for tilleggsrefusjon for organdonasjon hvis rapporten avdekker store avvik, og dette avventer vi. Jeg syns dette er et område som det er stort trykk på, og det er mange i komiteen som er veldig engasjert i denne saken.