Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Representanten Oktay Dahl tar opp et viktig tema. Det er mange straffedømte som har problemer etter endt soning. Mange hadde også problemer før soning. Spesielt gjelder dette de som har rusproblemer, som ikke har jobb og mangler nettverk. Det aller viktigste vi kan gjøre, er å ha en god forebyggende politikk – alt fra trygge oppvekstsvilkår, gode barnehager og skoler, et godt utbygd helsetilbud, fritidstilbud, arbeid og arbeidsmarkedstiltak. Dette har vi i Norge. Likevel faller enkelte utenfor. Risikoen for at noen av disse havner på kriminalitetsstatistikken, er stor. Vi må derfor sette inn innsatsen så tidlig som mulig for å bidra til at så få som mulig havner i denne statistikken. I Norge har vi en god kriminalomsorg. Det har vært tverrpolitisk enighet om å tilby innhold i soningen for å gjøre den enkelte straffedømte best mulig i stand til å leve et liv uten kriminalitet etter soning. Jeg er fornøyd med regjeringens systematiske oppfølging av St.meld. nr. 37 for 2007–2008, Straff som virker. Det tilbys utdanning og helsetilbud i alle landets fengsel. Tilbud som rusmestring bygges gradvis ut både i fengsel og i friomsorg. Kriminalomsorgen samarbeider med eksempelvis Nav, helseforetakene og frivillige organisasjoner som hver på sin måte bidrar i tilbakeføringsarbeidet. Det er ansatt 27 tilbakeføringskoordinatorer som har ansvar for å styrke samarbeidet med eksterne aktører. Dette er, som statsråden var inne på, et ledd i tilbakeføringsgarantien. Regjeringen har også satset mye på kompetanseutvikling hos de ansatte. De ansatte er en veldig viktig ressurs. Representanten Oktay Dahl peker spesielt på de løslattes vanskelige økonomiske situasjon. Det at mange har gjeld, er ikke spesielt for de løslatte, det har også folk som ikke har sittet i fengsel. Men problemet er at mange straffedømte verken har orden på livet sitt, eller har inntekt til å betale gjelden sin. Jeg synes statsråden ga gode svar på hvordan storsamfunnet skal stille opp for å finne løsninger på disse problemene. De frivillige organisasjonene som kriminalomsorgen samarbeider med, spiller en veldig viktig rolle i tilbakeføringsarbeidet. Vi vet at mange av disse organisasjonene er spesielt viktige for at den straffedømte skal ha et nettverk etter løslatelse, og dermed ha større mulighet for å lykkes utenfor fengselsmurene. Nettverk etter soning er en av disse organisasjonene. Det er rett og slett rørende å lese på nettsidene til Nettverk etter soning om familiefaren Arild Egeland på 37 år, som bruker av sin tid til å være frivillig gjennom Nettverk etter soning. Han sier: «Det er veldig givende å være frivillig.(…) Å være med i Nettverk etter soning lærer meg å tenke annerledes. Alle er så redd for alt. Innsatte, innvandrere.(…) Samtidig må man være forberedt på tøffe historier(…) (…) (…) (…) Like rørende er det å lese om Steinar på 36 år. Han skal snart løslates og har knyttet kontakt med Nettverk etter soning. Han er på nettverkshuset så mye han kan. I tillegg til ulike aktiviteter er han også koblet med en frivillig. Steinar er det vi kaller en gjenganger, men nå har han troen på at han vil klare seg. Han sier: «Det vil nok komme tunge stunder, men da har jeg folk å støtte meg til. Jeg har Røde Kors, som gir meg vennskap, familiefølelse og glede.» Jeg blir glad når jeg hører hvor mye den frivillige innsatsen betyr. Vi kan være stolte av kriminalomsorgen i Norge, men likevel kan vi bli mye bedre. Vi må fortsette utbyggingen og utviklingen av tjenestene, og vi må fortsette å øke budsjettene til både kriminalomsorgen, de samarbeidende aktørene og ikke minst de frivillige organisasjonene. Men det aller viktigste er fortsatt å satse på forebygging.