Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Dersom viktige politiske målsettinger skal ivaretas, må markedene korrigeres gjennom styring fra folkevalgte organer. Skal viktige samfunnsinteresser sikres, som hensynet til miljøet og sosial og geografisk fordeling, kan ikke utviklingen overlates til markedskreftene alene. Folkestyre innebærer et styresett med innflytelse for de mange og spredning av makt, kapital og eiendom. Et levende og desentralisert demokrati med bred deltakelse er grunnleggende for å møte samfunnsutfordringene. Et levende lokaldemokrati er grunnsteinen i folkestyret. Arbeiderpartiet vil styrke demokratiet både lokalt og regionalt. Vi mener det fortsatt er behov for folkevalgt styring på regionalt nivå. Fylkeskommunene har ansvaret for å utvikle en regionalpolitikk sånn at vi kan utnytte potensialet i alle deler av landet. Kommunene må bidra til å sikre et levende lokalt folkestyre. Kommunenes viktigste oppgave er å gi innbyggerne tilgang til et likeverdig tilbud av de viktigste velferdstjenestene der folk bor. Arbeiderpartiets mål for kommunesektoren er at alle kommuner skal kunne tilby moderne og trygge velferdstjenester av god kvalitet til sine innbyggere, og et mest mulig likeverdig tilbud over hele landet, i både store og små kommuner. Det vil skape trygghet og frihet, og det vil gi alle kommuner utviklingsmuligheter. Vi har gjennomført store reformer i løpet av de siste sju årene. Full barnehagedekning og Samhandlingsreformen er to eksempler på de store og viktige grepene som er tatt. Ingen må påstå at denne regjeringen ikke har hatt visjoner og gjennomført endringer. Denne regjeringen har også gjennomføringskraft, alle andre påstander faller på sin egen urimelighet. Men vi har også ambisiøse mål for framtiden. Gode kommunale tjenester skal sikres gjennom en forsvarlig og trygg kommuneøkonomi. Det er behov for flere sykehjemsplasser og heldøgns omsorgsplasser i kommunene for å møte den eldre delen av befolkningens behov. De eldre skal i størst mulig grad få den hjelpen de trenger, nærmest mulig der de bor. Vi har vedtatt en verdighetsgaranti for eldre, men gjennomføringen av den krever tilgjengelige plasser og gode tilbud. Dette er kommunenes oppgaver, men de må i tett samarbeid med regjering og storting få til en trygg og forutsigbar finansiering av dette viktige tilbudet. I Arbeiderpartiet kan vi med stolthet se tilbake på resultatene vi har oppnådd i kommunesektoren gjennom de siste sju årene. Sektoren er tilført om lag 61 mrd. kr. Det er en utrolig stor sum. Denne summen er ikke bare tall i en bok, men den har gitt mange nye barnehageplasser og mange nye sykehjems- eller omsorgsplasser. Det har blitt flere lærere, sykepleiere, omsorgsarbeidere og førskolelærere. Den rød-grønne regjeringen har lagt til en rette for formidabel sysselsettingsvekst i kommunesektoren. Fra 2005 til 2011 har veksten vært på 14,3 pst., eller sagt på en annen måte: en økning fra 446 000 til 510 000 sysselsatte. Det betyr at det produseres stadig mer velferd ute i norske kommuner. Det har vært mulig nettopp fordi regjeringen har prioritert kommuneøkonomien. Til neste år vil kommunene disponere over 400 mrd. kr. Av disse er over 300 mrd. kr frie inntekter. Veksten i frie inntekter til neste år er på 5 mrd. kr. For Arbeiderpartiet er det viktig å ha en balansert framstilling av situasjonen i Kommune-Norge. Vi ønsker ikke å skjønnmale situasjonen, men vi ser heller ingen grunn til å svartmale situasjonen, som vi av og til ser tilløp til blant opposisjonen. Det er mye som er bra i norske kommuner, selv om en del kan gjøres bedre. Den oppfatningen deler også kommunenes egen organisasjon, KS, med oss. Høyre er opptatt av å fortelle at de har nye ideer og andre løsninger. Jeg ser at Høyre ikke har mer penger til kommunesektoren i sine alternative budsjetter enn regjeringen har hatt, verken i år eller tidligere år. Hva er da forskjellen på Høyre og regjeringen? Sannheten om Høyres kommuneøkonomi er at rammene er de samme som regjeringspartienes, men Høyre ønsker en helt annen fordeling av skatteinntektene i kommunene enn regjeringspartiene. Høyres oppskrift er mer til skatterike kommuner og mindre til de skattesvake. Det betyr større forskjeller. Ni av ti kommuner vil få et lavere inntektsnivå, og det vil gå ut over velferdstilbudet i disse kommunene. Det vil bli større forskjeller mellom kommunene og større forskjeller i velferdstilbudet til innbyggerne. Dette vet Høyre, men ettersom politikken ligger fast, er det tydeligvis greit med økte forskjeller. Det er ingen nye ideer vi hører, det er ingen bedre løsninger. Dette er det samme opplegget som sist Erna Solberg kunne bestemme hva kommunene skulle få. Dette betyr større forskjeller, mindre til dem som har minst fra før, og mer til de aller rikeste.