trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-04-17:
For Høyre er det ikke noe problem at staten bidrar med kapital i næringslivet, men vi er opptatt av hvordan dette skjer. Såkornfondet skjer jo i privat regi, hvor pengene blir kombinert med privat kapital, og det blir styrt av forretningsmessige hensyn. Det samme gjelder for Argentum-modellen, som er en fond-i-fond-løsning, hvor det investeres parallelt med private investeringsselskaper, og det er en armlengdes avstand mellom investeringene og de politiske myndigheter. Det jeg oppfatter at Regjeringen har tenkt å presentere – det er ikke lagt fram for Stortinget ennå – er en direkte investeringsordning etter SND Invest-modellen, som vi hadde tidligere. Jeg mener at den ordningen som man har med fond-i-fond-løsning og et saminvesteringsfond, som såkornfond innebærer, er bedre former for næringspolitikk enn en direkte investeringsløsning, som her er presentert. Jeg kan ikke se at den løsningen som er lansert, er omtalt tydelig i eierskapsmeldingen. Det tyder jo på at dette har en direkte sammenheng med landsmøtet.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-04-17:
Representanten Brekk talte varmt om det nasjonale eierskapet, både det private og det statlige, og det hørtes etter min mening ganske fornuftig ut. Men da blir det et paradoks at eierskapsmeldingen knapt omtaler privat eierskap i Norge, det til tross for at de private eierne faktisk står for den viktigste kompetansen og bidrar mest i forhold til utviklingen av det norske næringsliv. Derimot kommer Senterpartiet stadig med forslag til nye investeringsfond, samtidig som altså Regjeringen presser ut private eiere gjennom å ha en særnorsk formuesskatt. Det fører til at andelen private eierskap bare blir mindre og mindre i Norge. Hva er da årsaken til at Senterpartiet ikke støtter forslaget om en egen stortingsmelding om private eierskap, i og med at dette påstås å være viktig og ikke er omtalt i eierskapsmeldingen? Jeg vil også ha et svar fra representanten Brekk på hvorfor Senterpartiet mener at Folketrygdfondet ikke skal kunne investere mer penger i unoterte aksjer.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-04-17:
Det har vært ganske store forventninger til en kursendring i eierskapspolitikken i forkant av framleggelsen av denne meldingen. Regjeringspartiene lovet i Soria Moria-erklæringen et langt mer aktivt statlig eierskap, og det har vært en ren føljetong av utspill fra rød-grønne politikere om diverse typer inngrep i de statseide bedriftene. Så viser innstillingen, som statsråden påpeker, at det er bred enighet om eierskapspolitikken og den meldingen som Regjeringen har lagt fram. Det viser jo at Regjeringen har lagt fram en eierskapspolitikk som i stor grad viderefører de prinsipper som lå der fra før av, ikke en kursendring som lovet. Ser vi på innholdet i eierskapsmeldingen når det gjelder forventninger til miljø, til kategorisering og til et eierskapsbrev hvert år, følger det opp arbeidet fra den forrige regjeringen. Det er heller ikke noe spesielt nytt om fond. Når det gjelder lederlønn, er det fortsatt konkurransedyktige betingelser. Regjeringen vil heller ikke gå inn og kjøpe opp selskaper som står i fare for å bli kjøpt opp, f.eks. Aker Yards. Ser ikke næringsministeren at dette blir ganske puslete i forhold til de løftene som lå i forkant her?
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
I innstillingen er Høyre med på merknader som understreker at meldingens opplegg er en videreutvikling av Bondevik II-regjeringens eierskaps- og næringspolitikk. I neste omgang oppfattet jeg at Stoltenberg-regjeringens politikk beskrives som dogmatisk og et tilbakeskritt. Jeg vil gjerne gi representanten Hansen en ny anledning til å forklare hva Høyre mener.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-04-17:
Det var mye i representanten Aud Kvalviks innlegg som det kunne vært interessant å kommentere. Men jeg tror en grei oppsummering av det innlegget er at det nærmest var en sosialistisk hyllest av Regjeringen, som kunne vært en partikongress i mange land verdig. Men det er ett ord jeg ikke hørte i hennes innlegg. Det er ordet «privat» eierskap. Det kunne vært interessant om representanten Kvalvik kunne bruke noen setninger på å redegjøre for hvordan SV ser på privat eierskap i norsk næringsliv, hvordan SV ser på de private eiere som til daglig driver norsk næringsliv. Så: Hvordan vil SV bidra til å øke privat eierskap i norsk næringsliv?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-04-17:
I sitt innlegg snakket representanten Kvalvik om både forskning og utvikling. I innstillingen som Stortinget behandler i dag, er både de nåværende og de tidligere regjeringspartiene enige om at det er kompetanseutvikling og ikke tilføring av mer kapital fra statens side som vil være avgjørende for en god innenlands industriell utvikling. En av de ledende leverandørene på kompetanse på dette området er en av institusjonene i representantens hjemfylke, nemlig NTNU. Derfra kommer også en berømt statsråd. Han ble i hvert fall ganske berømt, eller beryktet, for å ha innført ordet «hvileskjær» i høyere utdanning og forskning. NTNU var ganske klar i sin dom over statsbudsjettet og den manglende satsingen på teknologisk kompetanseutvikling. Er representanten enig i at hvis det er kompetanseutvikling som er nøkkelen til god industriell utvikling, er det behov for en mye sterkere satsing på høyere utdanning og forskning og et bedre budsjett for institusjoner som NTNU i 2008 enn det regjeringspartiene fikk til i 2007?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-04-17:
Venstre mener at hvis velferden skal sikres i framtida, må det utvikles tusenvis av nye bedrifter. Bare litt over 6 pst. av arbeidsstyrken i Norge er selvstendig næringsdrivende i dag, og skal vi lykkes i at det skal bli flere selvstendig næringsdrivende, er det viktig at de sosiale rettighetene blir forbedret. Jeg registrerte med glede at Senterpartiet på sitt landsmøte hadde fokusering på gründere og selvstendig næringsdrivende og forbedring av de sosiale rettighetene, jf. bl.a. utspill og taler fra lederen. Venstre har skrevet til barne- og likestillingsministeren med oppfordring om å starte med å forberede lovteknisk arbeid med tanke på at det vil bli fremmet forslag i revidert om forbedringer når det gjelder de sosiale rettighetene. Svaret var veldig nedslående. Det var i tråd med tidligere praksis ved behandling av forslag som ikke antas å ha støtte fra et flertall i Stortinget osv. Er Senterpartiet enig med Venstre, eller er Senterpartiet enig med barne- og likestillingsministeren, som mener at det ikke er flertall på Stortinget for å forbedre de sosiale rettighetene til gründere og selvstendig næringsdrivende?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-04-17:
Når det gjelder offensive holdninger til miljøteknologi, forskning og utvikling for å møte den nye framtida med tanke på omstilling og ta de utfordringer vi står framfor, er det ikke noen forskjell på om bedriften er statlig eid eller privat eid. Som jeg sa i innlegget mitt, forventer vi nå, enten bedriften er privat eid eller statlig eid, at de tar det ansvaret som tilligger dem, og at de har en bevisst miljøprofil også når det gjelder utviklingen på dette området. Ellers er jeg enig med replikanten, som sier at vi vil selge oss ned i en del virksomheter. Det skal ikke være slik at en skal eie i private bedrifter bare for at det er kjekt å eie. En må ha et formål med eierskapet. I mange av de selskapene som her var nevnt, er det ikke noe tydelig formål med et statlig eierskap.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-04-17:
En kan være enig i at i enkelte tilfelle har det gått for langt med opsjoner og gunstige betingelser i en del bedrifter, men vi må ikke være helt fanatiske på dette området. Jeg tror nemlig at opsjoner vil være utrolig viktig å bruke også i framtida – ikke minst i nystartede bedrifter, som ikke har råd til å engasjere de beste hodene og den beste kompetansen, og som dermed må legge seg på et lavere lønnsnivå, men kan gi signaler om at hvis bedriften går bra, er det mulighet for å kjøpe seg inn i bedriften. At det finnes slike opsjoner, tror jeg nemlig er viktig for at vi skal få flere små bedrifter, og at vi dermed kan få mulighet til å sikre den velferden vi har snakket om, nettopp gjennom et nyskapende næringsliv. Her må en tillate seg å ha flere tanker i hodet på samme tid. Det er ikke et enten–eller-fenomen.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-04-17:
For Venstre er det viktig å ha et statlig eierskap i virksomheter – som jeg var inne på i mitt innlegg – bl.a. der det gjelder naturressurser, og i virksomheter der det er et klart formål med at staten er eier, men det har ingen hensikt at staten skal ha et stort eierskap bare for å være en stor eier. Vi har også mange eksempler på at bedrifter som har en større del av privat eierskap, er mer omstillingsdyktige. De kan møte utfordringene både med tanke på nødvendige omstillinger og nye omstillinger som samfunnet krever. Derfor ser vi ingen grunn til at vi skal eie for å eie, men at vi skal eie der det er nødvendig for å ha den nødvendige styring av og kontroll med de selskapene som styrer over viktige naturressurser og andre områder som vi er opptatt av.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-04-17:
Jeg tror næringsministeren er enig med meg når jeg sier at mange av de framtidige arbeidsplassene som skal sikre velferden i samfunnet vårt, ennå ikke er skapt. Et nøkkelord vil være fornying og omstilling. Videre at bedrifter må tilpasse seg et moderne samfunn med nye utfordringer. Nå er det slik at næringsministeren har sendt på høring en sak om tiltak mot bedriftsnedlegging, der det er foreslått meldeplikt når bedrifter skal legges ned. Det forslaget er ikke møtt bare med skepsis. Det er faktisk fra mange hold svært dårlig mottatt, også hos egne statsråder i Regjeringen. Både finansministeren, arbeids- og inkluderingsministeren og fornyings- og administrasjonsministeren er svært skeptiske til meldeplikt. Fornyings- og administrasjonsministeren sier endog at det vil virke mot sin hensikt og ha en negativ innvirkning på sysselsettingen. Mener næringsministeren(presidenten klubber) at et slikt forslag letter omstillingen og øker sysselsettingen? Eller er han enig med fornyings- og administrasjonsministeren, som sier at det vil virke mot(presidenten klubber) sin hensikt og negativt på sysselsettingen? (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Venstre befester gjennom denne innstillingen sin posisjon som et klassisk høyreparti. Partiet går nå inn for nedsalg i selskaper som Yara og Telenor. De foreslår at staten skal kvitte seg med aksjene i Baneservice, i Cermaq, BaneTele, utvalgte deler av Statskog og Entra Eiendom. En reduksjon av statens eierskap og dermed innflytelse i næringslivet er da formodentlig et ledd i partiets miljøpolitiske strategi. På et aller annet vis har partiet fått for seg at norske bedrifters evne til å satse på miljøteknologi er omvendt proporsjonal med størrelsen på det statlige eierskapet. Da er det naturlig at Venstre liter på at private interesser nå skal stå for hoveddelen av utviklingen av norsk miljøteknologi. Jeg går ut fra at vi nå slipper maset om at statsbedriftene skal gå foran på dette området.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Når enkelte representanter fra opposisjonen undrer seg over at man ikke har omtalt det private eierskapet i denne debatten i tilstrekkelig grad, kan det skyldes at vi i dag faktisk diskuterer det statlige eierskapet. Til representanten Fostervold, som etterlater en tvil om vår mulighet og evne til å diskutere lederskapet i statlige bedrifter og for så vidt også i private bedrifter, må jeg si at det kan da ikke være slik at styrer og bedriftsledere i private eller offentlige bedrifter skal være fritatt for politisk kritikk eller politisk meningsytring. Når de f.eks. utstyrer seg selv med lukrative opsjonsavtaler eller lønnsavtaler, skal vi som politikere altså unnlate å kommentere dette, fordi slike kommentarer kan komme til å påvirke aksjekursen – stadig ifølge disse representantene. Nå tror jeg at det er helt andre grunner til at investorer på verdens børser mot formodning skulle få apoplektiske anfall, enn kritikk fra en Jan Bøhler – eller for så vidt fra undertegnede, for den saks skyld. Derimot vet jeg at feite opsjonsavtaler og lederlønninger kan være årsak til nervøse rykninger både på Majorstua og på Youngstorget, hos partene i arbeidslivet, som tar ansvar og skal ta ansvar for å gjennomføre lønnsoppgjør innenfor tåleevnen for norsk økonomi. Så har jeg lyst til å si at vi må kunne kreve – og det er hensikten med denne eierskapsmeldingen – at de som skal styre og lede offentlig eide bedrifter, helt eller delvis, må svare til de forventninger som eierne, offentlige eller private, styrer etter. Hvis de ikke gjør det, er konsekvensene gitt.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Jeg må først få lov til å si at det er utrolig mye rart man skal høre som premisser for et spørsmål. For eksempel så er det ingen statsråd som har gått av i tilknytning til eierskapsmeldingen i det hele tatt. Det er to statsråder som har jobbet med den. Han som begynte på meldingen, gikk av av private årsaker, og det synes jeg til og med Fremskrittspartiets representanter burde respektere i Stortinget. Når det så gjelder det foreslåtte fondet, har jeg hørt hevdet tidligere i debatten i dag at det er noe helt nytt, og at det ikke er omtalt i meldingen. Noen som kan trenge kapital, er nyetablerte bedrifter med nyutviklet teknologi i en vanskelig oppstartfase. Det er omtalt i innstillingen på side 13, ikke så direkte som jeg sier det nå, men det er både i meldingen og i komiteens egen innstilling omtalt som ett av de områdene der det kan være behov for kapital. Det er altså tenkt på et fond som man kan søke om egenkapital fra, men den egenkapitalen skal ikke trues på noen som helst. Her er det lagt opp til et godt samarbeid mellom privat og statlig kapital.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Når det gjelder en del av den tidligere debatten om forutsigbarhet og ryddighet i forhold til å styre, har det aldri blitt gitt noen signaler fra noen av regjeringspartiene om at det skulle forandres på det. Det har ligget fast hele tiden. Det har ligget fast fra partiene, fra tidligere statsråd og fra meg. Det som er nytt i eierskapsmeldingen, er at vi nå mer aktivt erklærer hva vi vil med eierskapet vårt. Jeg er glad for at Høyre har blitt med på det, ved at vi både har generelle forventninger til alle selskapene som staten er deleier i, og at vi har spesielle industrielle forventninger til det enkelte selskapet. Når representanter fra Høyre nå sier at det er noe alle kan være enig i, er det kanskje en bekreftelse på det Einar Førde i sin tid sa, at vi alle er sosialdemokrater. Men det er i hvert fall en ny politikk. Det er ikke en politikk som ville ha blitt lagt fram av den forrige regjeringen. Det er heller ikke slik at den forrige regjeringen la fram konkrete tiltak angående lederlønninger. Det har vi gjort, og jeg er glad for at det nå i all hovedsak får oppslutning. Det som imidlertid gjenstår, er at Høyre sitter fast i sitt ideologiske klister om å selge ut store andeler av statlig eierskap i en situasjon der vi vet at det ikke er private norske eiere til å overta. Det synes jeg er uheldig for norsk næringslivs utvikling framover.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
For det første når det gjelder den statsråd det ble henvist til, tror jeg representanten mener en annen statsråd enn meg, altså den framtidige eier av selskapet. Jeg vil henvise til at dette i sin helhet skal diskuteres i en egen sak som blir lagt fram for Stortinget, og som altså ikke er omtalt i eierskapsmeldingen. At fusjonsplanen er den endelige planen, er en realitet, og det er i tråd med det eierskapsmeldingen sier om ryddig styring og hvem som har hvilke roller i selskaper. At vi endte opp med et navneresultat som enkelte i hvert fall antydet burde har vært et annet, og at det ble diskusjon om det i opinionen, synes jeg ikke er noe stort problem for styringen. I det hele tatt synes jeg at selskapet kom fram til et godt navn. Det er jeg veldig glad for. Noe av det som Regjeringen har vært opptatt av helt fra begynnelsen, er det andre poenget som representanten tok opp, og det er viktig. Det er slått fast at hovedkontoret skal være i Stavanger. Det blir Stavanger som får økning i antall ansatte i det sammenslåtte selskapet, med litt reduksjon i Oslo. At vi skulle bevare det sterke oljemiljøet, har vært et viktig poeng for Regjeringen. Det er også resultatet av den planen som er lagt fram.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
For det første vil jeg si meg enig med representanten Kongshaug i at de viktigste arbeidsplassene framover fremdeles ikke er skapt. Det var jo noe av grunnen til at det var så viktig ved regjeringsskiftet å få en forandring og aktivitetsøkning i næringspolitikken. Det har vi fått til. Det har bl.a. ført til at vi har økt den næringsrettede forskningsinnsatsen med 420 mill. kr i forhold til den forrige regjeringen, at vi har styrket virkemidlene til Innovasjon Norge, og at vi har økt innsatsen på maritim og marin sektor for å få fram nye arbeidsplasser på de områdene der vi allerede er gode. Så jeg er enig med representanten Kongshaug i det. Når det gjelder spørsmålet om lov om omstilling, får det være opp til presidenten i hvor stor grad vi skal diskutere saker som ikke er framlagt for Stortinget. Men jeg for min del er overbevist om at når den loven kommer, og vi har tatt hensyn til de høringsuttalelser som har kommet, vil det komme et lovutkast som gjør at vi kan få til enten det å berge truede arbeidsplasser, eller i hvert fall få til omstilling under trygghet. Når representanter tidligere her har vist til at vi er gode på omstilling i Norge, er det fordi vi gir trygghet – det er det den loven bygger på.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Nei, egentlig ikke – fordi Statoil og Hydro i liten grad kjøper opp andre lands naturressurser. De får lov til å utvinne de ressursene. Det at det er et selskap som en stat, en seriøs stat, er deleier i, er faktisk en betryggelse for veldig mange land i verden – de land som med rette er opptatt av å ivareta sine nasjonale interesser knyttet til f.eks. olje- og gassutvinning, men som ikke selv har den tekniske kompetansen som vi har ervervet oss i Norge, fordi noen var kloke nok til å organisere Statoil på en annen måte enn det høyresiden i norsk politikk, og Fremskrittspartiet i særdeleshet, ville gjøre på 1970-tallet. Det har gitt oss en utrolig kunnskapsbase. Det er en trygghet for mange land at det er et selskap som den norske staten er deleier i, som tar seg av olje- og gassutvinning i de landene.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Representanten Tybring-Gjedde kom, spurte og gikk. Men jeg skal likevel tillate meg å gi et kort svar på noen av de konkrete spørsmålene han reiste i forhold til at staten skulle kjøpe ulønnsomme tjenester – hvis vi skulle ha det fra offentlige selskaper. Han bad meg nevne eksempler på det. Ja, eksempler på det er Posten, der kjøper vi ulønnsomme tjenester, vi kjøper det på jernbaneruter, vi kjøper det på flyruter, og vi kjøper det for så vidt også fra private selskaper i forbindelse med Hurtigruta. Så det er mange eksempler på det, og det er ryddighet i forhold til at selskapet ikke skal bli pålagt å gjøre noe som er ulønnsomt, men får betalt for å levere de tjenestene. Så til representanten Flåtten, som sa at jeg ikke hadde nevnt noe om privat eierskap og ikke noe om aktiv næringspolitikk. Det er feil. Jeg nevnte begge deler i innledningen min. Men det er riktig at jeg i hovedsak snakket om eierskapsmeldingen og statens eierskap. Når det gjelder den aktive næringspolitikken, er jo det mye mer. Det er ikke slik at dette skulle være den aktive næringspolitikken. Den aktive næringspolitikken er at vi har lagt bort næringsnøytraliteten. Det er at vi satser på maritim sektor på en helt annen måte enn den forrige regjeringen gjorde, med konkrete tiltak på nettolønnsordning, utvidede GIEK-rammer – senest nå utvidede lånegarantier for verft som skal bygge båter. Det er at vi satser på den marine sektor med en klarere, tydeligere fiskeripolitikk, også med fond som skal understøtte utviklingen av videreforedling av fiskeriressursene. Det er at vi satser på energisektoren langt bredere enn Regjeringen har gjort, og i grensesnittet over mot miljø har utvidet fondet til Enova. Vi satser på en feed-in-ordning som gir støtte til nye energikilder osv. På reiselivssektoren har vi jo fordoblet innsatsen i forhold til den forrige regjeringen, noe som har ført til at til og med NHO sier at vi gjør en god jobb, og da er det bra. Det går godt i næringslivet i dag – ikke bare på grunn av denne regjeringen, det går godt internasjonalt, og det er rammevilkår som er gode. Men nettopp i den situasjonen bør vi sammen kunne diskutere: Hva gjør vi for at det skal gå godt i næringslivet når det kommer en nedgangskonjunktur? Det er i den sammenhengen jeg er litt skuffet, særlig over Høyre som ser ut til å sitte fast i gammelt, ideologisk klister om at det pr. definisjon er galt av staten å eie, i tråd med Edmund Burke og Adam Smith og andre ideologer. Men Norge er i en spesiell situasjon fordi det går bra, og fordi vi har mye kapital som kommer fra en engangsinntekt, som er olje- og gassektoren. Det er da jeg inviterer Stortinget til å være med på en diskusjon om hvordan vi skal bruke denne kapitalen, sammen med privat kapital, for å sørge for at vi investerer i det næringslivet som skal bære velferdsstaten den dagen vi ikke har olje- og gassinntektene, altså bruke Norges unike situasjon til i fellesskap mellom staten og det private å framskaffe morgendagens næringsliv basert på forskning, utvikling og nye produkter.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-04-17:
Ti dager etter at Regjeringen la fram sin eierskapsmelding, med budskapet om at staten nå skulle bli en aktiv eier, fikk vi norgeshistoriens største fusjon mellom selskaper med en omsetning som tilsvarer mer enn en fjerdedel av Norges samlede brutto nasjonalprodukt, en fusjon mellom to selskaper der staten samlet eier mer enn 60 pst. av aksjekapitalen. I tiden etter offentliggjøringen ble det strid, bl.a. om navnevalg, om lokalisering av hovedkontor og om konsernfunksjoner, mellom Stavanger og Oslo. Ansvarlig statsråd var høyt på banen og fastslo: Jeg vil ikke ha et splittet hovedkontor. Statoils og Hydros sjefer stilte ultimatum: Når fusjonsplanen er vedtatt, kan intet endres. En bedre og mer betydningsfull case om hva den nye regjeringens aktive eierskap betyr i praksis, er umulig å finne. Hva er fasiten etter fire måneder med aktivt eierskap? Ledelsen i selskapet er fordelt mellom Stavanger og Oslo, etter de opprinnelige planene. Det permanente navnevalget ble endelig bestemt av styrene, slik de opprinnelig la opp til. Den internasjonale virksomheten skal styres fra Oslo. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det ikke slik at eierne her har vært utrolig passive, og at styrene og ledelsen har fått det på en prikk som de ville ha det?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-04-17:
Jeg vil takke statsråden for et svar som jeg oppfatter som meget konstruktivt og imøtekommende i forhold til det engasjementet som ligger bak denne interpellasjonen, og innsiktsfullt i forhold til de mange og komplekse sammenhenger som ligger bak det problemet som er beskrevet. Jeg er helt enig i det statsråd Solheim sa, at dette problemet ikke lar seg løse ved å løfte en moralsk pekefinger mot enkeltindivider. Det lå heller ikke i mitt innlegg. Vi må møte de samfunnsmessige og strukturelle årsakene til problemet, og vi må ta inn over oss de individuelle årsaker som ligger bak at folk beveger seg. Jeg tror ikke ambisjonen skal være en regulering av dette på detalj- og individnivå. Men jeg har tro på at landene som stort sett forvalter sine helsesystemer og arbeidskraftordninger selv, kan forplikte seg på hva som er akseptabelt, og hva som ikke er akseptabelt når man er ute i det internasjonale markedet og rekrutterer personell som det er knapphet på. Der tror jeg at tiden er moden for et bredt anlagt internasjonalt initiativ. Jeg tror at det engasjementet som statsråd Solheim og Regjeringen nå legger for dagen, er et utmerket utgangspunkt for å ta et slikt initiativ. Jeg tror at det er mulig å bygge allianser, bl.a. med noen av de landene som statsråd Solheim nevnte. Han vil samarbeide med denne høynivågruppen som Mary Robinson og hennes organisasjon har tatt initiativ til, og det er bra. Det som er min erfaring med denne type arbeid, er at man må sette seg noen djerve mål hvis man skal nå dem, og ikke bare si at veien blir til mens man går. Det er der jeg er ute etter å få denne regjeringen til å forplikte seg til, og sette et mål om, å være med og kanskje også ta en ledende rolle når det gjelder å utvikle et internasjonalt rammeverk. Det er den eneste tilnærmingen som til syvende og sist kan bringe verden framover på dette området, og det trengs. Jeg ser ansatser til den type lederskap og initiativ i det statsråden nå sier. Jeg velger å legge bak meg den debatten vi hadde i forrige måned, som var nokså forvirrende i denne sammenheng. Jeg har ikke ønsket å ta opp den polemikken, men jeg ønsker virkelig at vi som en konsekvens av denne debatten kan få norsk initiativ og norsk lederskap internasjonalt.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-04-17:
La meg takke mine medrepresentanter som har deltatt i debatten, for et bredt og positivt engasjement. Jeg synes debatten har avklart at det er bred enighet om en del viktige ting på dette saksfeltet. Aller viktigst, synes jeg, er den avklaring vi har fått fra Regjeringens side om at Norge skal avstå fra aktivt å rekruttere helsepersonell fra fattige land som har sårbare helsetjenester. Den uklarhet som ble skapt om dette før påske, er nå satt til side. For det andre synes jeg det er bra at det er enighet om at vi trenger et globalt etisk regelverk. Det kan anta ulike former. Ingen her har uttalt seg kategorisk om hva som er en riktig form, men vi ønsker et initiativ og en aktiv rolle fra norsk side i det arbeidet. Det er, som flere har vært inne på, noe som må skje på tvers av departementer i Regjeringen. Men jeg vil være så fri å foreslå at statsråden setter seg ned med sine kolleger i Helse- og omsorgsdepartementet og Arbeids- og inkluderingsdepartementet og drøfter hvordan man kan ta dette videre, f.eks. inn mot Verdens helseorganisasjons globale møte i midten av mai i Genève. Det er en fin arena for å sette i gang prosesser i forhold til dette. Så tror jeg det var representanten Nybakk som sa at vi kan gjøre mer. Det er jeg hjertens enig i. Statsrådens svar i denne debatten skaper en forventning om at vi skal gjøre mer. Det jeg særlig vil understreke, er jo at Norge satser sterkere på utdanning av helsepersonell i u-land. Vi gjør mye av det. Vi kan gjøre mer av det. Jeg vil videre se etter om Norge faktisk opprettholder helsebistandens andel av norsk utviklingssamarbeid, og gjerne øker helsebistandens andel av norsk u-hjelp. Det vil være en riktig vei å gå, og det vil være en god oppfølging av denne debatten. Og sist, men ikke minst, er det viktig, som flere talere har vært inne på, at vi satser sterkt nok på å utdanne helsearbeidere i eget land, slik at de svake land ikke presses til å støvsuge u-land for helsepersonell. Jeg synes det var veldig gledelig å høre da jeg møtte generaldirektøren for GAVI for en tid tilbake, at National Health Service, altså den britiske helsetjenesten, nå har besluttet ikke aktivt å rekruttere helsearbeidere fra u-land. De har vært store avtakere av den type medarbeidere. Den type beslutninger tror jeg kan drives fram i mange land, som en konsekvens av at denne debatten drives enda mer intensivt på det internasjonale plan.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Eg har lyst til å starte med å vere litt raus – litt raus overfor saksordføraren for å ha gjort ein ryddig og god jobb og fått til eit godt samarbeid i komiteen, slik at me har fått fram ei god innstilling. I motsetning til representanten Hans Frode Kielland Asmyhr meiner eg at Regjeringas eigarskapsmelding, som me behandlar i dag, er blitt teken godt imot ute i samfunnet, både i fagrørsla og i næringslivet generelt. Sjølvsagt finst det nyansar, nyansar i synspunkt, og det har vore debattar – det skulle berre mangle. Men stort sett kan ein konkludere med ei god mottaking. Det viser også at det – tverrpolitisk – har blitt brei politisk semje om mange viktige spørsmål i eigarskapsmeldinga, om dei store linjene når det gjeld ein aktiv statleg eigarskap. Ein god og solid statleg eigarskap er viktig fordi det sikrar råderetten over felles naturressursar, nasjonal forankring av viktige selskap og inntekter til staten. Det sikrar at bedriftene har hovudkontor og forskingsaktivitetar i Noreg. Framstegspartiet og Høgre står for ei anna linje. Dei ønskjer at staten skal selje seg ned eller heilt ut i fleire statlege selskap. Med andre ord ønskjer desse to partia at ein skal selje arvesølvet, gje slepp på store inntekter til framtidige generasjonar og la marknaden styre viktige næringar for Noreg. Aktiv statleg eigarskap handlar nemleg om fellesskap og samfunnets behov. Omsynet til miljø, omstilling, mangfald, etikk, forsking og utvikling må styra ta med i sine vurderingar for å sikre ei langsiktig og god utvikling. Tidlegare fullmakter om å selje seg ned i statlege selskap blir no trekte tilbake, og det er bra. Som alle hugsar, foreslo Bondevik II-regjeringa omfattande reduksjonar i den statlege eigarskapen, og når opposisjonen hevdar med brei penn at eigarskapsmeldinga vidarefører politikken til den førre regjeringa, blir det berre tom retorikk. Eigarskapsmeldinga tek viktige grep for ein aktiv næringspolitikk. Vidare slår me fast at Statkraft, Statnett og Statskog skal bli behaldne som 100 pst. statlege selskap. Her ser me ei klar kursendring i høve til den førre regjeringa. Ein aktiv statleg eigarskap handlar også om klare retningslinjer for leiarløn. Vidare er lov om omstilling no ute på høyring, og om kort tid, våren 2008, vil det kome ei stortingsmelding om innovasjon. Dette er tiltak som fyller opp omgrepet «aktiv næringspolitikk» – for verdiskaping og for auka velferd. Til slutt: Eg registrerte under replikkordvekslinga mellom representanten Øyvind Korsberg frå Framstegspartiet og representanten Lars Peder Brekk frå Senterpartiet at Korsberg sa at Framstegspartiet vil overføre Statskog til kommunane fordi dei har tillit til og stoler på kommunane. Dette er etter mi meining nye tonar. Politikken til Framstegspartiet er gjennomsyra av statleg styring. Eg kan nemne eksempel på det. Det gjeld helse og sjukehus, det gjeld pleie- og omsorgstenester gjennom ein statleg sjekk og ikkje minst andre tiltak på lokalnivået som skal styrast gjennom øyremerkte midlar i stor stil. Er det dette Framstegspartiet kallar å ha tillit til og å stole på kommunane?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-04-17:
Det var to begreper jeg savnet i statsrådens redegjørelse. Det ene var «privat eierskap». Det var forventet at han ikke ville snakke om det. Det andre var «aktiv næringspolitikk», som jeg heller ikke hørte. Det var faktisk også som forventet, for ingen er raskere enn statsråden til å oppfatte når politisk retorikk er utgått på dato. Statsråden sier her og i meldingen at man har tatt grep for å avklare og tydeliggjøre hvordan man skal drive statlige selskap. Men behovet for den avklaringen var skapt av de rød-grønne selv gjennom valgkampretorikk og trylleordet «en aktiv næringspolitikk» samt en rekke enkeltutsagn fra frittgående stortingsrepresentanter om hvordan dette skulle innrettes, hver gang man hadde synspunkter på alt fra oppkjøp til styresammensetninger. Den aktive næringspolitikken skulle løse alle næringslivets problemer, nærmest som om man stod foran innmarsjen til det forjettede land. Problemet var bare at det var ført en politikk i forrige periode som hadde gitt slike rammevilkår at man allerede var i det forjettede land. Det var gjort gjennom en finanspolitikk som gav lavere rente, konkurransedyktig kronekurs, sysselsettingen økte, og man fikk en sterkt økende skatteinngang. Ikke minst av den grunn er uklarheten om kampsaken «aktiv næringspolitikk» problematisk – ikke det at det var uklarhet om statens eierskapspolitikk, den har det vært tverrpolitisk enighet om gjennom flere tiår, gjennom skiftende regjeringer, og også ved de nedsalgene som har vært gjort av arbeiderpartiregjeringer. Dette viser innstillingen. Det er ganske typisk at en av styrelederne, som vel også er administrativ leder i et av de børsnoterte selskapene, sa da meldingen ble lagt frem, at i den utstrekning meldingen rydder av veien uklarheter, er det uklarheter man selv har skapt. Meldingen inneholder heldigvis lite nytt når det gjelder statens eierskap. Den er og blir en verden av store ord, minimalt med endringer og innslag av åpne dører. Den eneste som finner «aktiv næringspolitikk» i dette, må være representanten Gullvåg, som i sitt innlegg snakket mye om dette. I meldingen snakkes det også om «samfunnsansvar», som om begrepet skulle være oppfunnet av Regjeringen nå. Og Arbeiderpartiets fraksjonsleder sier i sitt innlegg at det å ta samfunnsansvar ikke står i motstrid til lønnsomhet. Det kan det av og til gjøre. Hva skal styrene gjøre da? Hva når målene om samfunnsansvar kolliderer med lønnsomhet og den årlige meldingen som Regjeringen skal sende? Og når det gjelder nettopp denne årlige meldingen, det nye eierbrevet, sies det at den skal gi uttrykk for Regjeringens politikk «slik den er kommunisert til Stortinget». Det betyr at siden intet er sagt konkret i meldingen, kan heller ikke Regjeringen instruere selskapenes styrer. Det er faktisk noe av det viktigste ved denne meldingen. Den vil ikke sette begrensninger på selskapenes styrer, men det vil legge begrensninger på den enkelte stortingsrepresentant fra posisjonspartiene.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Vi er i ferd med å behandle en god melding, som etter mitt skjønn vil ivareta de interessene vi som eiere har, på en god og troverdig måte. Jeg tror, i motsetning til opposisjonen, at vi nå er i ferd med å legge mening i det som er sagt og uttalt om et aktivt eierskap. Meldingen representerer det på en god, forsvarlig og forutsigbar måte. Jeg vil henlede oppmerksomheten på et av selskapene jeg synes har en stor og viktig samfunnsmessig rolle, nemlig Statkraft. Statkraft har gjennom de siste tiårene utviklet seg til å bli et selskap som kanskje har en av de aller største og viktigste samfunnsmessige rollene i vårt samfunn. En viktig del er selvfølgelig at selskapet skal ha stor evne til å produsere kraft, samtidig som selskapet har nok kraft til å ivareta den rollen det er pålagt nå gjennom eierskapsmeldingen, å imøtekomme industriens behov for stabile og langsiktige rammebetingelser innenfor kraftforsyningen. Jeg er ikke helt sikker på om de forventninger som har vært tillagt selskapet fram til nå, har vært innfridd. Derimot bør eierskapsmeldingen og nettopp utøvelsen av eierskapet være grunnlaget for at disse forventningene innfris, og det har jeg stor tiltro til skal skje. Jeg er derfor svært tilfreds med at Regjeringen framhever Statkrafts rolle for å imøtekomme dette punktet om industriens behov for stabil og langsiktig kraftforsyning. Jeg synes også det er verdifullt å understreke det nettopp i denne debatten og på en måte skape enda større forventninger om at Statkraft faktisk ønsker å innfri det som er nedtegnet i eierskapsmeldingen, og for så vidt også gjennom komiteens behandling av meldingen. En annen viktig del som kanskje ikke er så mye fokusert, er selskapets regionale rolle. Blant annet gjennom eierskapet til Trondheim Energiverk, Skagerak Energi, BKK og Agder Energi har Statkraft en betydelig rolle og et ansvar overfor 580 000 nettkunder, 570 000 strømkunder. Mye av dette er fokusert på og handler om regional utvikling knyttet både til bredbånd, fjernvarme og ikke minst nye kraftprosjekter. Det er viktig at Statkraft sammen med sine regionale partnere ivaretar den rollen som de er satt til å inneha som regional utvikler innenfor de områdene. Det er store forventninger til at Statkraft som selskap skal innfri denne rollen. Jeg tror derfor det er viktig at man fortløpende etter at eierskapsmeldingen nå er behandlet, vurderer resultatkrav og andre målformer for selskapet, slik at en imøtekommer det. På dette området har jeg stor tiltro til at både Regjeringen og ikke minst statsråden følger opp på en aktiv og troverdig måte.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-04-17:
Jeg lover med stor glede at Regjeringen skal gjøre hva den kan for å få på plass en form for internasjonalt rammeverk på dette området. Akkurat hvordan det skal skje, vil jeg likevel be om forståelse for at vi er litt åpne for, for der vil det finnes mange forskjellige mulige mekanismer. Man kan tenke seg mer løse etiske rammeverk. Man kan tenke seg mer forpliktende rammeverk. Man kan tenke seg det i FN, man kan tenke seg det i immigrasjonssammenheng, man kan tenke seg det i Verdens helseorganisasjon. Det kan være mange forskjellige måter å gå fram på. Jeg vil i hvert fall først konsultere våre egne systemer for å tenke ut hva som er den rette og mest sannsynlige måten å lykkes på med det som er vårt felles mål, men dernest, selvsagt mer viktig, gjennom konsultasjoner med andre land få vite hva de tenker om det. Igjen: Å kjøre en særnorsk linje for eventuelt å få noen avisoverskrifter i Norge, hjelper ingen av oss noe som helst. Det er å få til resultater sammen med andre land som gjør det. Jeg deler veldig det som Dagfinn Høybråten sa, at han følte seg sikker på – og jeg tror det er sitat – at land som Ghana, Nigeria og andre forplikter seg på hva de kan akseptere. Dette er land som for en stor del har en høyt utdannet ledelse som har en betydelig evne til å håndtere sitt eget lands problemer og til å vite hva som er i deres interesse. Mange av disse landene ser det ikke slik at det er i deres interesse å stoppe enhver form for utveksling av helsepersonell eller utdannet arbeidskraft mellom landene, men det er i deres interesse å få en kontrollert form på det. Vi må gå i en dialog med disse landene. Ghana og Nigeria er to gode eksempler, men det er en rekke andre land. Jeg var i Zambia i forrige uke, og dette er et tema også der. Det sies at det er flere zambiske leger i Birmingham i England enn det er i Zambia. Jeg vet ikke om det tallet stemmer, men det var hva zambiere framførte. En dialog med sentrale afrikanske land, asiatiske land, særlig, og latinamerikanske land om hvordan de ser måter dette reguleres på til deres fordel, men kanskje også til fordel for oss når det kommer til stykket, er viktig. Det tror jeg er veien å gå framover. Og slik som jeg ser det, er vi helt enige. Det er synd å måtte avslutte debatten før resten eventuelt tar stilling til dette, men interpellanten og jeg er i alle fall helt enige om veien framover her.
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-04-17:
Det var med en viss undring jeg så at posisjonspartiene ikke gikk lenger og støttet forslaget fra Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre. Under storflommen i Trøndelag besøkte statsrådene Haga og Enoksen de mest flomutsatte områdene. Gjennom forskjellige møter og en rekke avisoppslag om dette skapte de store forventninger, både regionalt og i lokalsamfunnene. To fylker var rammet. At disse forventningene ble innfridd, er vel å trekke det særdeles langt. Det ble de definitivt ikke. Jeg skal ikke si som en folkevalgt representant sa til meg på et av mine besøk i de mest flomutsatte områdene da erstatningen ble kjent: Hadde statsråd Enoksen stilt seg like velvillig til erstatningsutbetaling som til helikopterkostnadene han hadde under befaringen, hadde det ikke vært noe problem. Jeg tror ikke det er så enkelt som det, men man skal være litt bevisst på hvilke signaler man gir ved slike besøk. Under den ordinære spørretimen 11. oktober og 25. oktober i fjor tok jeg opp problemstillingen vedrørende flom og naturskade. Jeg kom bl.a. inn på problematikken i forhold til kutt i tjenestetilbudet, som flere har vært innom i dag, i mitt spørsmål til statsråd Enoksen 11. oktober 2006. Statsråd Enoksen svarte følgende: «Når det gjelder nedbetalingsavtale, vil jeg selvsagt se positivt på det hvis det kan hjelpe på situasjonen i Grong.» Dette var selvfølgelig ikke nok, men jeg så på det som en positiv invitt til at han ville vurdere det på en generell basis, ikke bare for Grong, med tanke på en nedbetalingssituasjon med eventuelt låneopptak, slik at kommunene kunne være fristilt i forhold til hvordan de skulle dekke inn skadene. Dette er dessverre heller ikke nevnt fra posisjonens side i det framlegget som ligger foran oss i dag. Posisjonen viser til at Regjeringen satte i gang et arbeid i forhold til ras- og skredproblematikken, men de sier ingenting om forenklinger og det aktuelle regelverket for Kommunal og regionaldepartementet, Landbruks- og matdepartementet og Olje- og energidepartementet, som helt klart hadde vært mulig å legge til ett departement. Det er etter min mening en nødvendighet. Når en flom eller en annen naturskade krever at den aktuelle kommunen må ut med flere egenandeler for den samme skaden, blir dette altfor byråkratisk. Man kan ha et visst håp om at Regjeringens arbeid med ras- og skredproblematikk får en større progresjon, slik at man får et enklere regelverk underlagt ett departement.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Takk til statsråden for et fyldig og godt svar, som brakte opp mange ting. Jeg vil bare konsentrere meg om et par spørsmål nå i første omgang. Det gjelder organiseringen i forhold til grossister og de tre store apotekkjedene. Det gikk hele Stortinget inn for både i 2001 og 2005, og det var hensikten at man gjennom det skulle ha tung makt i forhold til legemiddelindustrien på den andre siden, og ha sterke apotekkjeder som kunne forhandle på pris, kvalitet osv. Hvis modellen med eierskap gjennom grossistene slår ut på den måten som vi så i indeksprissystemet, hvor det virket som om man istedenfor å bruke den makten overfor legemiddelprodusentene samarbeidet med dem om å gå snarveier i forhold til myndighetene, blir det problematisk. Det samme gjelder i forhold til det vi nå har sett i en rapport fra Norges Handelshøyskole når det gjelder gråsonepreparater, om at man har utlevert kopier istedenfor de medisinene som har vært forutsatt i avtalene. Så det er veldig viktig nå at vi setter fokus på hvordan dette krysseierskapet fungerer, og på hvordan vi gjennom reguleringstiltak kan sikre at vi har reell priskonkurranse, åpne forhold, unngår omveier og ting som kan innebære å misbruke systemet. Jeg vil også si at det er viktig å få god oversikt over fortjenesten, utbyttet til apotekkjedene. Spørsmål om å gjennomføre f.eks. legemiddelsamtaler, som statsråden var inne på – her er det et forsøksprosjekt ved apotekene som etter min mening burde ha mye større omfang – og kanskje også diabetesundersøkelser, KOLS-undersøkelser osv., burde kunne ses i sammenheng med avansen, fortjenesten, til apotekkjedene. Der burde man kunne inngå avtaler hvor det ikke bare var snakk om nye utgifter for det offentlige, men også om levering av tjenester som står i forhold til den avansen og fortjenesten apotekene oppnår. Jeg håper det kan settes mer trykk på den delen som angår lavterskeltilbud ved apotekene, og at man kan bruke de positive erfaringene som statsråden omtalte, til å få hevet det opp på et nytt nivå når det gjelder omfang.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Jeg takker alle som har holdt innlegg, for bidrag til debatten, og for honnør. Det er vel i stor grad enighet om problemstillingene, bortsett fra det siste innlegget, hvor det kom en del innvendinger. Jeg vil kommentere noen av de tingene vi har vært innom. Når det gjelder dette med lavterskeltilbud – måling av blodsukker, blodtrykk, spirometri i forhold til astma og KOLS osv. – er det jo snakk om at en med en gang skal henvise videre til lege. Det er en selvfølge. Det å kunne nå ut til disse gruppene, som vi vet har uoppdagede lidelser, på et tidligere tidspunkt gjennom dette store, store systemet, som har den aller største publikumskontakten i helsevesenet, nemlig apotekene – hvorfor skulle vi ikke gjøre det? Jeg forstår ærlig talt ikke Ludvigsen når han begynner å snakke om ressursbruk osv., for dette er jo også grupper som har viktige lidelser. For både dem og samfunnet fører det til store problemer senere hvis vi ikke oppdager dem tidligst mulig. Jeg kan ikke se at det står i noen motsetning til psykiatri osv. Ludvigsen nevnte rusmisbrukere. Legemiddelassistert behandling er en av tingene jeg mener man burde drive mer med ved apotekene. Så til de andre problemstillingene vi har vært innom. Jeg var veldig glad for representanten Nesviks innlegg, som brakte mer kunnskap inn i debatten. Og det vil, tror jeg, med hensyn til den utdyping som representanten Nesvik kom med når det gjelder skreddersydde medisiner – behovet for å utvikle kvalitet, behovet for at det enkelte apotek tilpasser medisinen til den som kommer innom – gå mer og mer i den retning. Det er en veldig viktig vinkling som viser at kvaliteten må bli bedre, vi vil trenge mer utdannede folk, osv., ved apotekene. I forhold til den innvendingen som representanten Sjøli hadde når det gjaldt mine kommentarer angående omsetning utenfor apotek, vil jeg si at det ikke må misforstås i den retning at jeg vil skru klokken tilbake. Det som jeg vil påpeke, er at utviklingen når det gjelder apotektjenestene, vil gå mer og mer i retning av at det kreves bedre kvalitet og mer skreddersying av tilbudet til den enkelte pasient. Og da er hovedsporet et utviklet apoteksystem, som er det vi må bygge på, og det er tankegangen her. Men det var ikke ment fra min side å skru klokken tilbake. Jeg er glad for debatten. Og jeg tror at det som bl.a. representanten Nesvik sa om at apotekene er avhengig av en god økonomi, er vi enige om alle sammen. Men vi må også sørge for ryddighet, og sørge for å følge opp med hensyn til de tilløp til problemer rundt økonomiske forhold som har vært.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-04-17:
Jeg kan bekrefte at fra Regjeringas side er vi innstilt på å bruke apotekene i forhold til den rollen de har i helsetjenesten, og også om nødvendig tilpasse dem enda mer til dagens virkelighet i forhold til noe av det som representanten Bøhler har vært inne på. Vi har prosesser på gang her. Vi skal ha høringer, og vi skal komme tilbake til Stortinget med det på en skikkelig måte. Jeg er også enig med representanten i at det er flere områder innenfor såkalte lavterskeltilbud hvor det er mulig at apotekene kan gjøre noe mer, bare vi finner ordentlige rammer for det. Når det så gjelder spørsmålet om fortjeneste i apotek, er det riktig at apotekkjedene har hatt betydelige overskudd. Men fra 1. januar i år er prisene på generiske legemidler – og dermed apotekkjedenes fortjeneste – redusert betydelig. Men det står likevel ikke i motsetning til å kunne se på noe av det som interpellanten var inne på i sitt innlegg, for å forbedre tilbudet ytterligere. Jeg deler interpellantens syn på at vi den siste tida har fått avdekket en del ting som det er grunn til å gå nærmere inn i, og som det vil bli gått nærmere inn i. Det er klart at det er i alles interesse at vi er trygge på at det er reell priskonkurranse, at det er et ordentlig system, og at det er ordentlig kontroll. Det gjelder også spørsmålet om gråsonepreparater. Jeg skal med interesse lytte også i denne debatten og ta med meg de innspill som kommer, i den prosessen som vi nå har i gang.