Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er politisk konflikt, ikke konsensus, om den norske modellen. Høyresiden støtter den norske modellen i retorikken, men vil plukke den fra hverandre med sin praktiske politikk. Det ser vi i denne salen hver eneste dag. Vår konkurransedyktige økonomi er et resultat av bl.a. et sterkt trepartssamarbeid, og vi hadde aldri oppnådd rekordhøy sysselsetting uten velferdspolitiske ordninger som barnehager, fedrekvote og andre tiltak som fikk kvinnene ut i arbeidslivet, finansiert over skatteseddelen. Dette er noen eksempler på det som er noen av ingrediensene i den norske modellen, som også vil smuldre opp med Fremskrittspartiets og Høyres politikk. Finansinnstillingen i år er intet unntak. Høyres og Fremskrittspartiets støtte til den norske modellen ligger kun i retorikken, men avsløres som usann i politikken. Hva er det de foreslår? Jo, de foreslår kutt i sykepenger, kutt i trygdeordninger, å ta bort tiltak mot ufrivillig deltid, en svakere arbeidsmiljølovgivning, å ta bort regionale verneombud, å ta bort kvalifiseringsstønad, en svekkelse av det sosiale sikkerhetsnettet og en svekkelse av det anstendige arbeidslivet. Fremskrittspartiet kommer sikkert til å protestere på kuttlisten jeg nå presenterte, for det er nemlig slik at Fremskrittspartiet klarer å kutte 5 mrd. kr i trygdeutbetalinger uten at noen skal få én krone mindre i stønad. Det er fordi Fremskrittspartiet mener at deres politikk vil gjøre at færre trenger disse stønadene, altså skal folk som i dag går på trygd, plutselig bli friske og i stand til å ta seg en jobb, og de skal ha en jobb som står klar for dem når budsjettet er vedtatt. Vi i denne salen, vi som er politikere, er her fordi vi har en tro på at en bedre verden er mulig. Men det holder ikke å vedta at verden er bedre og annerledes enn det den faktisk er. Man må skape fremgang ved handling. Så når det nå skal spares inn 5 mrd. kr på at folk plutselig ikke er syke, og ikke står utenfor arbeidslivet 1. januar, er dette et budsjett med magiske krefter – et tryllebudsjett. Og jeg undres hvor raskt Fremskrittspartiet tror at denne magien vil virke. Vil disse tusenvis av syke være i jobb fra 1. januar, eller vil Fremskrittspartiet gi dem et par måneder på å komme seg ut av trygden? Dersom disse menneskene ikke har kommet seg i jobb fra 1. januar, hvor vil da Fremskrittspartiet hente disse 5 milliardene fra, siden de allerede er brukt opp andre steder i budsjettet? Vil de da kanskje bli nødt til å kutte i ytelsene til dem som mottar trygd? Regjeringen har en helt annen strategi. Vi tror ikke på helbredelse ved alternativt statsbudsjett. Vi velger å gjøre det langsiktige arbeidet – med å forebygge uførhet, med et inkluderende arbeidsliv, med en sysselsettingsstrategi og med en uførereform som skal gjøre det enklere å kombinere arbeid og trygd. Fremskrittspartiets fordekte trygdekutt er helt i tråd med deres og Høyres retorikk om at det er for mange som har trygd, som ikke skulle hatt det, at det handler om dårlig arbeidsmoral, at det ikke lønner seg å jobbe, og at de som mottar trygd, representerer et såkalt utenforskap, noe som eksisterer utenfor det virkelige samfunnet. Vi har sett strategien før. I Sverige etablerte høyresiden myten om utenforskapet, at det var velferdsordningene som satte folk på utsiden av samfunnet. Slik fikk de solgt inn en logikk om at bare man kuttet i ordningene, ville folk plutselig bli inkludert. Derfor kunne høyresiden i Sverige rasere sykelønnsordningen, kutte i trygdene og sende folk på sosialen. Og resultatet ser vi allerede: Antallet fattige har økt. Jeg vil ta sterkt avstand fra at de som i dag går på ulike trygdeordninger, representerer noe utenforskap. De som går på trygd i Norge i dag, er en del av fellesskapet, og det er nettopp velferdsordningene som gjør at de nettopp er det, når de ikke kan forsørge seg selv i det ordinære arbeidslivet. I land uten sosiale ordninger finner en folk som virkelig faller utenfor – ut i fattigdommen. Vi er stolte av at vi har et velferdssamfunn som tar vare på alle, og ikke overlater folk til seg selv. Det er den fineste verdien i det norske samfunnet, og den står for fall med Høyre og Fremskrittspartiet.