Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-27:
Nasjonalgalleriet ble nylig fredet av Riksantikvaren. Fredningen omfatter Nasjonalgalleriet med forhage til Universitetsgaten og bygningens interiør og eksteriør. Bygningens interiør, dvs. romdeling, bygningsdeler og overflater i de deler av interiøret som er opprinnelig fra byggeåret, er sikret nå – det synes vi er positivt. Der er også Munch-salen et viktig element. Fredningen av bygningens eksteriør skal sikre dens opprinnelige arkitektur. Fredningen skal særlig legge til rette for videre utstillingsformål i bygningen, og det er meget bra, spesielt når vi ikke har fått noen tilbakemeldinger fra regjeringen om hva etterbruken av galleriet skal være når man flytter til Vestbanen. Derfor er dette meget, meget bra. Nasjonalgalleriet er en viktig, monumental bygning med stor symbolverdi. Gjennom den fredningen som nå er foretatt, sikres bygningens opprinnelige arkitektur og at det fortsatt skal være utstilling der i framtiden – det slås helt fast. Jeg mener også at å frede kunsten som henger på veggene i Munch-salen, er viktig for å få en helhet. Derfor har vi fremmet dette forslaget. Nasjonalgalleriet er et av våre nasjonalmonumenter. Formålet med fredningen av Munch-salen er å bevare samlet flere sentrale verk av våre fremste kunstnere. Dette må være et nasjonalt ansvar – det sier stort sett alle, jeg hører ingen som sier noe annet. Vi ser at Oslo kommune ikke har den store kompetansen til å ta vare på Munchs verker. Det hevdes at forslaget fra Fremskrittspartiet er på kollisjonskurs med prinsippet om faglig frihet. Jeg vil imidlertid påpeke at dette prinsippet er fullt ut ivaretatt, all den tid etableringen av salen ble gjort nettopp med utstillingen av Munchs verker som formål og i samarbeid med Munch. Når Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet kan stå her oppe og si det de sier, at den faglige friheten ikke er til stede, har de misforstått, eller de har ikke kunnskap om dette. Salen i seg selv henger sammen med bildene, det henger nøye sammen – og bør fredes. Bygningen er sentral i arkitekturen i Oslo – innen nyrenessansen i Norge – i tillegg til å være et sentralt norsk museumsbygg knyttet til forsking og formidling av billedkunst. Den har så mye historie. Nasjonalgalleriet er Riksantikvarens første fredning i jubileumsåret 2012, når direktoratet fyller 100 år. Formålet med å bevare Nasjonalgalleriet er både kulturhistorisk og arkitekturhistorisk meget, meget godt begrunnet, derfor mangler man prikken over i-en. Nasjonalgalleriet er ifølge Riksantikvaren en viktig bygning med stor symbolverdi, som jeg har vært inne på flere ganger, og som de fleste i denne sal har sagt. Men det gjøres lite, det gis få signaler om hva framtiden vil vise for Nasjonalgalleriet. Nasjonalgalleriet springer ut av de nasjonale strømninger som vi hadde på 1800-tallet, og har vært sentralt i utviklingen av norsk kunst og kultur. Nasjonalgalleriet rommer landets største offentlige samlinger av malerier, tegninger og skulpturer per i dag, en spesielt god samling av norsk nasjonalromantisk malerkunst og ikke minst Edvard Munchs bilder. Mange besøker nettopp Nasjonalgalleriet i dag bare for å oppleve salen og for å oppleve Munchs bilder. Bare 6–7 pst. av kunsten er utstilt offentlig, og det er også beklagelig at man ikke kan få den ut av magasinene. Siden etableringen av Nasjonalmuseet har det vært planer om utbygging på og ved Tullinløkka. Regjeringen har i lengre tid gjort det klart at nytt nasjonalmuseum skal oppføres på Vestbanen i Oslo og omfatte Nasjonalgalleriet, Kunstindustrimuseet og Museet for samtidskunst. Debatten omkring denne saken har vist at det er et stort engasjement for nettopp Nasjonalmuseet og dets innhold. Jeg tror ikke vi er ferdig der, for jeg har forstått at Brennpunkt på NRK i kveld skal sende 1 time om hvordan dette har blitt til, at man nå flytter fra Nasjonalgalleriet, ikke ønsker å frede Munch-salen og ikke tar ansvar for historien vår. Så ønsker jeg å fremme forslaget som Fremskrittspartiet har i innstillingen.