trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2016-02-11:
Først har jeg lyst å si at jeg ble oppriktig glad for interpellasjonen, for jeg opplever – sikkert i likhet med mange andre som er engasjert i denne debatten – at det er veldig mange som kaster seg på, og som mener veldig mye og har mange gode råd og veldig bastante oppfatninger når det er spesielle hendelser, når det er krigstyper i avisen, men det viktigste likestillingsarbeidet foregår fra dag til dag. Det er masse hardt arbeid i selskapene, både i dem som staten eier og i resten av næringslivet. Man må fotfølge beslutningene hver eneste dag, og de beslutningene man tar fra dag til dag, mener jeg er de viktigste. Vi har eierdialog med selskapene, vi kaller inn styrelederne, og vi sier at vi vil teste styrene på hvilken jobb man gjør – det er det vi kan gjøre. Vi må også hele tiden ha klart for oss at vi har en rollefordeling, og den skal ligge i bunnen – det er styrene som skal gjøre jobben. Det har vært nevnt at styrer i statlige selskaper har ansatt direktører. Ja, det sitter kvinner i de styrene, det sitter kvinner i ansettelsesutvalgene. Det er altså gjort noen vurderinger som vi ikke skal blande oss borti, men vi skal sikre oss at styrene har gode prosesser, at de har strategier, og at de faktisk gir resultater. Da må man jobbe med det fra nederst til øverst. Det er selvfølgelig mange ulike områder som spiller inn. Jeg mener at det å få fram flere kvinnelige gründere er veldig viktig, og derfor har vi egne tiltak knyttet til dette i gründerplanen som vi la fram i oktober i fjor. Det er kjempeviktig å vise fram kvinnelige gründere som har lyktes, som er gode forbilder. Det å ha egne programmer for kvinnelige gründere er kjempeviktig. Pappaperm har vært nevnt – derom er det en stor debatt og mye uenighet. Jeg gjentar at noe av min bekymring er at vi på tross av gode ordninger – noen av dem kan helt sikkert bli enda bedre – ligger langt etter land som har veldig mye dårligere ordninger. Så det handler om at vi må gjøre flere ting på én gang. Jeg tilhører også kategorien advokat, eller gjorde det en gang. Det er ikke lystelig lesning, verken i advokatyrket eller i næringslivet for øvrig. Men det finnes dem som lykkes, og én av de tingene som vi gjorde da likestillingsministeren jobbet fram likestillingsmeldingen, var å invitere representanter fra det private næringslivet. Der har vi et firma som Advokatfirmaet Hjort, som oppnår 40 pst. kvinnelige partnere fordi de vil – ikke fordi de jobber med saker som opptar kvinner mer enn menn, men fordi de vil. Vi vet at Veidekke og DNB gjør det. Det er mange som jobber godt med dette, og dem må vi framheve og løfte fram. Når det gjelder 40 pst.-kravet, er det helt sikkert gode hensikter bak det, men det bryter med eierskapsprinsippene for rollefordelingen mellom styret og eier.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2016-05-10:
Det nærmer seg slutten på denne debatten, og jeg vil gjerne takke for gode innlegg. Mange spørsmål har vært tatt opp og påpekt – også det som gjelder kirkas framtidige økonomi og finansiering. Likevel er det sånn at verken proposisjonen eller innstillingen vi behandler i dag, har lagt opp til en bred debatt om vedtak knyttet til dette. Dette er spørsmål som, slik kulturministeren sa, først kommer i budsjettbehandlingen. Når vi nå går inn i en ny fase i forholdet mellom Den norske kirke og staten, skal den norske folkekirka videreutvikle sin form i et flerreligiøst og flerkulturelt samfunn. De siste 50–60 årene har landet vårt vært i sterk forandring når det gjelder tros- og livssyn. Mine besteforeldre ville knapt kunne forestilt seg en sånn utvikling. Det mangfoldet vi i dag ser og ønsker velkommen, har bidratt til å utvide vår horisont og vårt erfaringsgrunnlag. Samtidig utfordres vår evne til å håndtere tros- og livssynsspørsmål i det offentlige rom. Det gjelder oss som politikere, og det gjelder også kirka. Det å være kirke i sin tid vil utfordre kirka som institusjon og som forvalter av den evangelisk-lutherske teologien. Jeg håper Den norske kirke også i framtida vil føre videre sin tradisjon som dialog- og samtalearena i samfunnet. For den norske folkekirka vil også i framtida være en grunnpilar og en viktig kulturbærer, samtidig som den vil være et trosfellesskap for kirkas medlemmer og dem som oppsøker kirkas mange virksomheter og aktiviteter. Med lovendringene som nå er foreslått, vil kirka selv få større autonomi og innflytelse på hvordan framtida skal møtes, og hvordan kirka skal forvalte sitt mandat. Jeg håper og tror at vi har lagt et godt grunnlag for den neste epoken for den norske kirke.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Regjeringa har vært klar på at rettssubjektet ikke skal ha låneadgang, både i proposisjonen og i et svar til Arbeiderpartiet. En hovedbegrunnelse er at Kirken må foreta nedbemanning og innskrenkinger hvis de ikke klarer å betjene sine lån. Dette kan leses som om regjeringa ikke helt stoler på at Kirken kan håndtere økonomiske saker, og det virker noe merkelig sett i lys av at Kirken skal bli selvstendig. Men en enstemmig komité vil avvente spørsmålet om Kirkens låneadgang til de totale økonomiske konsekvensene er klargjort, og derfor hadde det vært greit med en avklaring. Ser regjeringa for seg en egenkapital og rammebevilgning som garanterer mot f.eks. innskrenkninger? Vil de gi det økonomiske handlingsrommet som er nødvendig for at Kirken kan opprettholde sine forpliktelser og utføre sine tjenester på en god måte?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Et annet spørsmål også som omhandler finansiering – det er den saken som regjeringa har klart å lage ganske stor – er medlemsfinansieringen, noe som regjeringspartiene i innstillingen understreker vil være en naturlig del å vurdere i framtida. For Arbeiderpartiet handler finansiering om de forpliktelser staten historisk sett har overfor Kirken, det handler om Kirkens ansvar for å forvalte sin del av kulturarven, og det handler om Kirkens forankring i Grunnloven og samfunnsoppdraget det innebærer, noe vi understreker i forbindelse med loven vi behandler i dag, hvor Kirken f.eks. pålegges å være til stede i hele landet, mye mer enn det andre tros- og livssynssamfunn har ved lov og har som forpliktelser. I lys av dette er ikke spørsmålet om medlemsfinansiering noen aktuell sak for Arbeiderpartiet. Men hvorfor er den så viktig for regjeringa?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-05-10:
Vårt forslag, som representanten refererer til, var ikke en låneadgang for Kirken, men jeg registrerer jo at komiteen og Stortinget ønsker det. Når departementet foreslo en begrensning, så var det fordi Kirken så å si ikke hadde andre inntekter enn statstilskuddet, og om Kirken kommer i økonomiske vanskeligheter på grunn av lånegjeld, kan staten komme i en pressituasjon. Men vi vil – som jeg vet representanten Sønsterud kjenner godt til – komme tilbake med en helhetlig finansiering og en likebehandling av alle tros- og livssynssamfunnene. Vi er i gang med arbeidet der nå. Og så tar jeg til etterretning den enstemmige innstillingen i denne saken.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-05-10:
Jeg er helt enig i det som representanten Sønsterud understreker, nemlig at det er en del forpliktelser for Den norske kirke som en del andre tros- og livssynssamfunn ikke vil ha, f.eks. at man skal være til stede rundt i hele landet, og det vil naturligvis påføre en del kostnader. Men så er det sånn at når vi skal utrede finansiering og finansieringsordninger, er det, mener jeg, viktig ikke å utelukke noen muligheter før man setter i gang med utredninger. For regjeringen har det vært viktig å si at her ser vi på alle muligheter, og en utredning og gjennomgang betyr nettopp det. Men verken regjeringen eller jeg har nå tatt noen stilling til hvordan vi stiller oss til spørsmålet om en medlemsfinansiering.
Kristin Vinje (Høyre), 2016-05-10:
I går markerte vi stortingsbygningens 150-årsjubileum, og Eidsvolls plass var fylt av skolebarn som fikk lære litt om hva vi driver med her inne i stortingssalen. En av de aller viktigste oppgavene vi har, er å lage nye lover eller endre eksisterende lover for å tilpasse dem til en ny tid. I dag skal vi vedta endringer i kirkeloven, som er et godt eksempel på det å tilpasse lovverket til en ny tid. På samme måte som det var en historisk dag i går, er det også det i dag når vi vedtar disse endringene. Det nye konstitusjonelle grunnlaget for folkekirken ble lagt i 2012, og nå bekreftes Den norske kirke som en fri, selvstendig og ansvarlig kirkeorganisasjon. Regjeringen har i tråd med Sundvolden-erklæringen og Kirkemøtets vedtak utarbeidet en ny lov som sørger for et tydelig skille mellom stat og kirke samtidig som vi opprettholder Kirken som en folkekirke for alle, som også er nedfelt i Grunnloven. Den reformen vi vedtar i dag, får også noen konsekvenser for den praktisk-teologiske utdanningen om hvilke kvalifikasjonskrav som skal gjelde for å bli prest i Den norske kirke, og for vilkårene for ordinasjon og tilsetting som prest. La meg gi et eksempel. Opp til nå har det vært departementet som har fastsatt krav for tilsetting og ordinasjon. I den nye loven overlates denne myndigheten til Kirkemøtet, som altså fra nå av er Den norske kirkes øverste organ. Når det gjelder utdanning av prester, foregår det i Norge ved tre ulike institusjoner, med noe ulik profil og innhold: Det teologiske Menighetsfakultet, den nyfusjonerte vitenskapelige høyskolen VID og Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Så har vi Det praktisk-teologiske seminar som til nå har ligget direkte under Kulturdepartementet og Kirkelig utdanningssenter i nord, som igjen har ligget under Det praktisk-teologiske seminar. I forslaget som blir vedtatt i dag, ryddes det opp i dette ved at virksomheten ved Kirkelig utdanningssenter i nord overdras til Den norske kirke. Samtidig omorganiseres Det praktisk-teologiske seminar i Oslo, slik at det blir en del av Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Det praktisk-teologiske seminar har helt siden opprettelsen i 1848 vært knyttet til Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo og har i de siste par tiårene, i nært samarbeid med fakultetet, utviklet en praksisutdanning som både er på høyde med utviklingen i de andre profesjonsfagene, og er tilsvarende vitenskapelig forankret. Ved innføring av kvalitetsreformen i 2004 har utdanningen vært en integrert del av cand.theol.-graden, og det er en utvikling man også ser i andre profesjonsrettede utdanninger ved Universitetet. Det er en positiv utvikling som samsvarer godt med andre profesjonsutdanninger. Vi går inn i et nytt kapittel i historien om Den norske kirke, og jeg synes Anders Tyvand godt satte ord på det, og hadde analogien som en konfirmasjon, og jeg vil også gjerne benytte anledningen til å gratulere oss selv med dagen.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Jeg vil takke statsråden for et godt innlegg. Vi er jo i hovedsak enige, og jeg synes statsråden beskriver godt problemene der ute, men det store spørsmålet gjenstår. Det er om regjeringen vil følge opp med en ny sentral godkjenning som gjør det attraktivt for bedriftene å bli med. Da en samlet byggenæring sendte et høringssvar i mai i fjor, skrev de følgende: «Skal tiltakene få ønsket effekt(…) er det nødvendig å se tiltakene i sammenheng. Mer og bedre samordning av tilsyn og kontroll er viktig, men uten en helhetlig ny sentral godkjenning og de tilhørende tiltak, slik vi har foreslått, vil en ikke kunne nå målet om mer seriøsitet.» (…) Da er mitt spørsmål: Har statsråden en ambisjon om at ny sentral godkjenning skal inneholde også en godkjenningsmodul for ROT- og underleverandørmarkedet?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Det er veldig bra at en del av disse andre modulene nå kommer på plass. Det er viktig og bra, men det er jo slik at modul 2, som den er kalt, er selve nøkkelen til å utløse de store forenklingstiltakene for de seriøse bedriftene. Det er jo de seriøse aktørene som har vært veldig tydelig på at denne må på plass. Jeg har forståelse for at ting tar tid å utrede, at detaljer skal på plass, og at en kanskje ikke går for en blåkopi. Men spørsmålet mitt var om statsråden og denne regjeringen har som ambisjon å innføre en godkjenningsordning for ROT- og underentreprenørmarkedet, som vi vet er noe av det største problemet.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Det er bra at regjeringen vil innføre tiltak som virker, og jeg har forståelse for at man må utrede det. Men det er altså to år siden byggenæringen la fram disse ønskene. Det er ett år siden Stortinget understreket behovet for at disse tiltakene ble sett i sammenheng. Da har jeg et spørsmål til til statsråden. Det gjelder registreringsordningen på Se eiendom, som også byggenæringen har foreslått, nettopp for å gjøre det mulig å ha tilsyn med de tiltakene som ikke er søknadspliktige. Det skulle utredes i løpet av 2016, bestilte kommunalkomiteen for et år siden. Det hadde vært fint om statsråden kunne si noe om framgangen der. Er det utredninger på gang, og har man en ambisjon om også å innføre den type registreringsordning som gjør at tilsynsmyndighetene faktisk vet hva som skjer?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Jeg har lyst til å si at jeg synes dette har vært en bra debatt. At det er uenighet i denne sal, tenker jeg skulle bare mangle i en slik sak. Men det er fremdeles ganske mange spørsmål vi ikke har fått svar på. Det dreier seg bl.a. om modul 2, som jo er nøkkelen til de store forenklingene for de seriøse bedriftene. Representanten Kapur sa – dette er litt fritt sitert: Vår jobb er å sørge for at flere ønsker å bli godkjent sentralt. Det er nettopp derfor opposisjonen nå er så utålmodig etter å få et svar på om denne regjeringen har som intensjon å sikre en helhetlig godkjenningsordning, som kan godkjenne bedrifter i hele kontraktskjeden, og som vil utløse avgjørende forenklinger for de seriøse aktørene. Vi har ikke fått svar på om regjeringen vil gå videre med forslaget om forenklet tilsyn, hvor alle tilsynsmyndighetene som er inne på en byggeplass, sjekker en del standardiserte ting, slik at man får opp volumet når det gjelder tilsyn. Vi har ikke fått svar på om man ønsker å gå videre med arbeidet med registreringsplikt, som skal gjøre at man har en viss oversikt over hva som skjer i ROT-markedet – vi har ikke fått noe svar på det. Så nevnte statsråd Sanner en håndverkerportal. Det er for så vidt en fin idé. Problemet er at hvis man ikke stiller noen krav om seriøsitet for å komme inn i håndverkerportalen, har en slik portal ganske liten verdi. Hvis man skal bruke penger på en slik håndverkerportal, burde den etter vår mening knyttes opp mot modul 2, slik at man har forsikringer om at de som leverer disse tjenestene, er seriøse, og at man har en trygghet for det når man bestiller. Noen fra høyresiden har vært litt såre over at opposisjonen er utålmodig. Jeg tror at regjeringen heller burde tenkt som så: Så flott at vi her deler mål, og at opposisjonen er utålmodig – da har vi god ryggdekning for å få fart i det arbeidet vi skal i gang med. Men her kan man se ting på ulike måter. Så har jeg lyst til å si at den nye, sentrale godkjenningen som byggenæringen har foreslått, er godt faglig fundert, og den har vanvittig mange fordeler. Vi får færre ulovligheter. Vi får økte skatteinntekter. Vi får bedre rekruttering til og kompetanse i en næring vi er helt avhengig av. Vi får også bedre og billigere bygg. For forbrukerne vil det bli økt sikkerhet ved kjøp og salg av bolig, og det vil bli enklere og tryggere å pusse opp og rehabilitere. For næringen vil en helhetlig, ny og sentral godkjenning gjøre det enklere å være seriøs. Arbeiderpartiet er utålmodig.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Ja.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om hvordan man nå vil følge opp de vedtakene som blir gjort i Stortinget i dag. Det er flere forslag som det ligger an til å bli flertall for, så det kunne vært interessant for Stortinget også å få høre hvordan dette nå vil bli arbeidet videre med.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Da kan jeg i hvert fall på vegne av Arbeiderpartiet – og jeg hørte også at Kristelig Folkeparti sa det – forsikre om at hvis det kommer en sak, skal vi selvfølgelig behandle den på en grundig og god måte her i huset, for vi anerkjenner jo også at teknisk forskrift er noe komplisert, og de ulike elementene henger sammen med hverandre. Men jeg er glad for at statsråden er så tydelig på at dette vil bli fulgt opp. Så har jeg et spørsmål til statsråden, for det er jo sånn at denne veilederen som kom fra DiBK, hvor man satte kravet til energifleksibilitet til 50 pst, i hvert fall skapte en del debatt. Den er jo nå trukket. Så mitt spørsmål er egentlig: Hvordan forholder byggebransjen seg til den TEK-en som nå foreligger, all den tid man har en veileder som er trukket tilbake? Da regner jeg med at det også vil komme endringer i prosenten på energifleksibilitet. Så denne saken har jo vært i spill lenge, for å si det sånn.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-05-10:
Jeg har lyst til å begynne med å berømme norske kommuner, som har stilt opp på en veldig forbilledlig måte i det vi oppfattet var en akutt situasjon, som har vist samfunnsansvar, samarbeidsvilje og bidratt til rask etablering av nødvendige mottaksplasser. Arbeiderpartiet deler regjeringens ønske om at etablering av mottaksplasser må kunne skje raskt og effektivt, men vi er ikke enig i regjeringens forslag til virkemiddel, nemlig at beslutningsmyndigheten til å gi byggetillatelse og bruksendring i en krisesituasjon skal flyttes fra kommune til stat. Vi mener kommunene er bedre egnet til å gjennomføre raske prosesser fordi det er de som håndterer disse sakene til daglig, de har lokalkunnskap og kompetanse, og det er også de som sitter med oversikt over og ansvar for kritisk infrastruktur. Så er det også på sin plass å minne om at kommunene i dag allerede har et handlingsrom bl.a. ved at de kan delegere myndighet fra kommunestyret til et annet organ eller administrasjonen. Vi har lyttet til KS´ innspill i saken, og også til de store bykommunene som klart støttet KS´ prinsipielle syn under høringen. Vi støtter likevel regjeringens forslag om at det i en nasjonal krise kan være behov for å fravike bl.a. grannelovens bestemmelser om nabovarsel, slik at disse prosessene går effektivt, men vi mener altså at beslutningsmyndigheten som hovedregel fremdeles må ligge hos kommunene. Arbeiderpartiet står sammen med Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Venstre og SV om å be regjeringen komme tilbake med forslag til lovendringer som er i tråd med KS´ innspill. Saksordføreren nevnte problemstillinger med hensyn til flom og pandemi, og da er det vel på sin plass å si at jeg forutsetter at regjeringen og statlige myndigheter også bidrar til at den typen beredskapsplaner er på plass, at man har den typen planer. Så utelukker ikke vi at det er behov for å innføre mer generelle unntaksbestemmelser i plan- og bygningsloven eller andre lover for å møte en akutt situasjon også på andre områder, men da er vårt klare svar at det kan ikke gjøres uten en utredning og en offentlig høring. Da må regjeringen utrede, sende det på høring og komme tilbake til Stortinget med en sak, som vi selvfølgelig skal behandle på en god og grundig måte.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-05-10:
Jeg vil takke komiteen for debatten, med mindre noen har tegnet seg for nye 3-minuttere eller 1-minuttere, som gjør at vi må fortsette debatten, men så langt takker jeg for debatten. Jeg synes det var en nyttig klargjøring av statsråden om hvordan disse vedtakene vil tas videre. Jeg forstår det slik at det man vedtar i dag, må tilbake igjen, ut på høringer, og så må regjeringen komme tilbake til Stortinget med resultatet av høringene og hvordan man skal ta saken videre. Vi får se når vi kommer så langt. Jeg ser også signalene fra Kristelig Folkeparti, som stiller seg positive til å få en sak tilbake, sammen med både Arbeiderpartiet og ikke minst oss andre. Det er ingen tvil om at jeg gjerne skulle sett at vi ikke fikk disse vedtakene, for jeg mener fortsatt at dagens forskrift er streng nok, ved at bygninger over 1 000 m2 har strengere krav til energifleksible løsninger enn bygg under 1 000 m2. Derfor er det unødvendig å vedta noe som i realiteten vil gjøre det dyrere å bygge nye boliger. I stedet for rimelige elektriske ovner, må det nå installeres vannbåren varme i gulvet eller en radiator, og alt dette er med på å sende byggekostnadene oppover. Jeg la også merke til, i ordvekslingen mellom statsråden og representanten fra SV, at spørsmålet om hvorvidt representanten fra SV fortsatt mener at regjeringen har brutt klimaforliket igjen ble adressert. Hun kunne ikke bekrefte at hun trakk tilbake den påstanden, men i og med at hun ikke fastholdt den lenger, tenker jeg at det er best at den er død og begravet, for det var en grov påstand. Avslutningsvis vil jeg også bare reflektere litt over dette med unntakstilstand. Mange har i dag sagt at man vet at Stortinget egentlig ikke skal drive med forskriftsendringer og vedta forskrifter, men dette er en unntakstilstand. Jeg håper ikke at denne saken skaper presedens for hva som er en unntakstilstand i dette stortinget, som gjør at vi skal gå inn og begynne å endre forskrifter. Jeg mener også at hvis vi ser på hvordan de forslagene som opprinnelig kom fra SV og Venstre, har blitt møtt av en samlet næring, er også det et bevis på at Stortinget ikke skal legge seg opp i forskrifter. Det skaper bare usikkerhet, dårlig politikk og uforutsigbarhet. Man må nesten være fra Sosialistisk Venstreparti når man mener at det å fortsette med dårlig politikk og gårsdagens løsninger er definisjonen på stabilitet.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-05-10:
Det var egentlig SVs merkelige definisjon av hvordan boligmarkedet fungerer, som fikk meg til å ta ordet. SVs representant viser til at det er markedet som bestemmer boligprisene. Men markedet består jo av en tilbudsside og en etterspørselsside, og tilbudssiden – altså boligprisen – er selvfølgelig summen av etterspørselen – hvor stor den er – og byggekostnadene. Når man år etter år med en rød-grønn regjering har påført byggebransjen nye tekniske detaljer og krav – som ikke engang er synkronisert med innovasjonen i den samme bransjen – har man sørget for at man har fått høyere byggekostnader. Det er en regning som dessverre også sendes til den enkelte forbruker og kjøper. Partier som SV, Arbeiderpartiet, Høyre og andre er til stede, vi er representert i mange av de store byene – i pressområdene. Det å stå her og si at tekniske krav og detaljer ikke bidrar til økte byggepriser, som igjen har en viktig effekt på boligprisene, er en merkelig teori. Jeg vil gjerne ha en diskusjon med Karin Andersen om hvordan markedet fungerer, men markedet fungerer ikke på den måten at Karin Andersen og SV er den ene siden av markedet – altså den som bestemmer hvordan alle boliger i Norge skal bygges. Så skal man bare bygge disse boligene, folk må kjøpe dem, og hvis de ikke har råd til det, kan man alltid pøse på med statlige midler. Dette henger ikke sammen. Det vi har snakket om i denne debatten, er at det selvfølgelig er viktig med energieffektive bygg. Nettopp derfor har vi innført en del nye retningslinjer som vil sørge for at de nye byggene vil være energieffektive. Men vi må også finne balansepunktet som gjør at vi kan ha energieffektive bygg samtidig som vi gir en forutsigbarhet for byggenæringen som gjør at de kan bygge disse byggene til en overkommelig pris. Ikke minst må vi ha en fleksibilitet i dette som gjør at innovasjonen i byggenæringen ikke går til spille, for der har man veldig ofte kommet mye lenger med tekniske krav enn vi politikere har gjort. Så dette er ikke noe motsetningsforhold, og det håper jeg representanten Andersen nå snart kan ta inn over seg. Jeg vil også si at jeg som sakens ordfører har fulgt godt med på debatten, og jeg har ennå ikke hørt representanten Karin Andersen trekke tilbake sitt utsagn om at regjeringen bryter klimaforliket. Enten får hun dokumentere det, eller så får hun komme opp her og trekke det. Jeg tror hun er den neste på talerlisten.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-05-10:
Jeg vil begynne med å takke saksordføreren for en grundig og god redegjørelse. Som han sier, stiller de fleste partiene seg bak saksordførerens redegjørelse. Jeg tenkte jeg skulle henvise til Høyre og Fremskrittspartiets merknader, og kommer til å redegjøre litt for vårt syn i saken. Hvordan et nytt regjeringskvartal skal bygges og se ut, opptar mange, og det bør det gjøre. Det er gledelig for oss Oslo-politikere at også folk fra andre deler av landet bryr seg – viser interesse for og engasjerer seg i dette prosjektet. For oss er dette ikke bare et byggeprosjekt, det er egentlig en del av et politisk byutviklingsprosjekt også. Både i komiteen, i Stortinget og som Oslo-politikere kommer vi til å følge veldig nøye med på hva som skal skje framover. Jeg vil også berømme regjeringen for at vi hele veien har hatt tett dialog. Et nytt regjeringskvartal er ikke bare kontorer; det skal gjennom arkitektur, plassering og utseende utgjøre et nasjonalt symbol. Det skal også være en åpen del av bybildet, det skal være en viktig del av sentrumsutviklingen. Det skal samtidig ivareta sikkerhet, infrastruktur osv. Så her er det mange hensyn som skal tas i tiden som kommer. I et slikt byggeprosjekt er det naturlig å forvente at man bruker teknologi som gir et moderne uttrykk, at man bruker den nyeste innovasjonen fra byggenæringen, hvor man har energieffektive løsninger, osv. Jeg vil minne salen om det samme som saksordføreren har sagt, at regjeringen må få tid til å komme tilbake til disse tingene når den har kommet så langt, og i samme stil som den har gjort fram til nå – komme tilbake til Stortinget og adressere både anbudskriterier, utseende og andre ting som det er naturlig å ta med til Stortinget. Jeg vil til slutt bare si at vi synes det er litt underlig at et representantforslag som først og fremst er tuftet på anbudskriterier/tildelingskriterier, etter hvert har sklidd ut til å bli en drøftelse – vil jeg si – fra enkelte partier om hvorvidt man skal bruke tre, om hva slags materialer man skal bruke på bygningen, osv. Det er en ganske prematur diskusjon og hører egentlig ikke hjemme i dette forslaget. Nå er det der, men vi fra både Høyre og Fremskrittspartiet gir i våre merknader klart uttrykk for at her må vi vente, og så kommer regjeringen tilbake når det er et naturlig tidspunkt for det.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2016-05-10:
På grunn av omstendigheter som alle kjenner til, skal det på plass et nytt regjeringskvartal i Oslo, i hovedstaden vår. Representantforslaget fra Senterpartiet reiser derfor viktige anliggender som det er lett å forstå, men på den andre siden er svarene fra statsråden ganske oppklarende og rydder i hvilket handlingsrom vi har, og hvilke føringer som allerede ligger inne i denne saken. Kristelig Folkeparti imøteser en god prosess, der både norske leverandører og norske entreprenører vet å benytte sin kunnskap og nærhet, og der arkitektoniske og miljømessige forhold blir godt ivaretatt. Vi har sterke fagmiljøer innen dette som har utmerket seg, og jeg regner med at de vil være på banen og interessert i dette. Det vil bli et av landets viktigste signalbygg i årene som kommer, og vi synes det er vesentlig at man har i minne når det gjelder både materialvalg og annet, at bygget blir bygd i et klimaperspektiv og slik sett blir et foregangsbygg. Utover det forstår Kristelig Folkeparti at mange mener, synser og ønsker både det ene og det andre, men det overlater vi til det videre arbeid og prosess. Vi har full tillit til at regjeringen ved ansvarlig statsråd ser til at dette blir ivaretatt, og kommer tilbake til Stortinget med de sider av saken som Stortinget skal forholde seg til. Kristelig Folkeparti ser fram til det.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2016-05-10:
For Kristelig Folkeparti er det grunnleggende viktig at det er kontroll med våre grenser og med hvem som kommer inn i landet. Det er også viktig å avklare lovgrunnlag, fullmakter og ansvarsområder på dette feltet – derfor vil jeg nevne to punkter: Kristelig Folkeparti er positiv til at det nå blir fastsatt en særskilt bestemmelse om bortvisning av hensyn til grunnleggende nasjonale interesser eller utenrikspolitiske hensyn. Punkt to: Kristelig Folkeparti støtter også at departementet skal kunne la andre enn Utlendingsdirektoratet fatte vedtak i denne typen sikkerhetssaker, og da først og fremst PST. PST har jo ansvaret for den indre sikkerhet og vil derfor være sentral i vurderingen av om det er behov for bortvisning av de nevnte grunner. Det er for øvrig bra at forslagene har hatt en bred støtte i høringen og tilsynelatende også blant partiene på Stortinget.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
Som jeg sa i mitt innlegg, ordet «seriøst» er et veldig krevende ord. Motsetningen til seriøst er useriøst, og mitt første spørsmål til statsråden er: Er det sånn at useriøst er det samme som å drive ulovlig? Da kan vi få kantet opp litt. Så til det neste. Statsråden sier at en skal ha mer tilsyn og kontroll, og jeg er enig i at det er viktig, men det er vel sånn at kjeltringen er dyktigere enn den som kontrollerer. Vi har erfaring med at kjeltringen er mer kreativ, sånn at en hele tida blir på etterskudd, og det fører til et enormt byråkrati og en enorm kostnad for det offentlige stadig å kontrollere og drive med tilsyn. Det som er det vanlige, er å ta ondet ved roten; endre rammebetingelsene, sånn at man slipper å drive så mye med kontroll og tilsyn. Mitt siste spørsmål er: Er det regjeringas vurdering at det er en fordel med færre ansatte i bemanningsbyråene – noe som vil lette situasjonen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
Jeg takker for svaret. Jeg forsto det sånn at et seriøst selskap er et som holder seg innenfor lovverket. Et useriøst selskap er et som holder seg utenfor. Det betyr at vi egentlig burde snakke om lovlige selskaper – eller lovlig virksomhet og ulovlig virksomhet. Det hadde vært enklere å praktisere. Så til fleksibilitet i arbeidslivet. Vi har bestandig hatt fleksibilitet i arbeidslivet og i næringslivet. Man er nødt til å ha det. Derfor har vi midlertidige ansettelser for å ta arbeidstopper. Der kan man bruke bemanningsselskaper på samme måte som man bruker andre midlertidig ansatte. Men det som er den store utfordringa, er at man kan bruke bemanningsselskaper til å utføre ordinært arbeid, noe som fører til at det er bemanningsselskapene som snart utgjør hovedtyngden av arbeidskrafta i bygg- og anleggsvirksomheten for sentrale selskaper. Ser ikke statsråden det som en utfordring?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
Jeg er glad for at statsråden påpeker det faktum at bygg og anlegg har den største andelen anmeldelser, at hun understreker alvoret i situasjonen – understreker alvoret for oppdragsgiver og for arbeidsgiver, som da skal påse at reglene overholdes – og at det er alvorlig når lovpålagte krav ignoreres. Jeg er enig i det, men jeg synes at statsråden legger for mye ansvar over på arbeidsgiver og oppdragsgiver, for det som vel er et faktum, er at regelverket er så komplisert og har så store muligheter for omgåelser at de firmaene som her blir satt til å praktisere det, ikke vet sin arme råd. Burde det ikke være en prioritert oppgave for regjeringa å forenkle det, bl.a. når det gjelder omgåelser? Utenlandske næringsdrivende kan registrere seg som sjølstendig næringsdrivende, få D-nummer i Brønnøysundregistrene uten å møte fram. Er ikke det opplagte ting som må rettes opp?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
Ordet «strategi» har blitt et mantra i denne salen. Det brukes hele tida, det brukes uten at en definerer hva strategi er. En demokratisk strategi er en felles virkelighetsforståelse, det er ikke noe mer. Det som trengs, er tiltak, det trengs handling, og jeg vil si at etter dette svaret synes jeg det blir for lite ansvar på det offentlige – som legger til rette for regelverk som er enkle og kontrollerbare. Det kommer rapporter som vil vise at dette er et kjempeproblem ved at det er så krevende også for statens egne etater å få inn skatt og avgift. Hvordan kan private virksomheter eller private oppdragsgivere greie å gjøre dette når staten sjøl ikke greier å få inn skatt og avgift i henhold til skatteavtaler, norsk skattelov og utenlandsk skattelov? Er ikke det en erkjennelse som regjeringa nå må ta inn over seg med det største alvor?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
Jeg merket meg representanten Stein Erik Lauvås’ erfaringer fra Fellesforbundet i Østfold – akkurat de samme som mine erfaringer. Jeg vil oppfordre flere til å besøke arbeidsplasser, besøke fagforeninger, besøke firmaer, sånn at en får en bedre forståelse av hva som faktisk skjer. Representanten Bente Stein Mathisen sier at hun ikke ønsker en så polarisert debatt. Det ble også gjentatt av Erlend Wiborg, at det er en altfor polarisert debatt, fordi vi alle deler problemstillinga, men er uenige om noen av virkemidlene. Jeg må si det at – vel, er vi enige, så er vi enige, er vi uenige, så er vi uenige. For det som skjer i dag, er en alvorlig forvitring av den norske modellen med faste ansettelser, trygghet for arbeid og inntekt og høy fagforeningsgrad. Det er et faktum. Vi må da få fram hva som er tydelig i situasjonen. Er økt omfang av midlertidige ansettelser et problem? Regjeringa sier nei. Er stort omfang av bruk av bemanningsselskaper i bygg og anlegg et problem? Regjeringa sier nei. Vi har altså ikke noen felles erkjennelse, og da er det helt realt og veldig flott å få en skarp debatt, sånn at vi kan sette de ulike alternativene opp mot hverandre, sånn at folk kan få se hvem som representerer hva. Regjeringa sier at det skal være en hovedregel med fast ansettelse. Språk er makt – hovedregel betyr at det skal være over 50 pst. Det er et verdiradikalt standpunkt å si at det skal være en hovedregel. Vi har mye å gå på da. Vi kan gå på mye midlertidighet, vi kan gå på mye knyttet til bemanningsbyråer, dersom vi skal oppfylle det. Vi må ha et mye høyere ambisjonsnivå. Et seriøst arbeidsliv er basert på faste ansettelser, og derfor står Senterpartiet så klippefast på faste ansettelser, og det skal spesielle, lovfestede grunner til for å gå vekk fra faste ansettelser. Skal vi gå vekk fra det, så er midlertidige ansettelser nødvendige i en del tilfeller, og det er definert i arbeidsmiljøloven. Det å bruke bemanningsforetak er det dårligste – det er det absolutt dårligste. Når det i tillegg er sånn at vilkårene som er i ansettelseskontrakten, er at en er fast ansatt uten lønn mellom oppdrag, så sier jo det mer enn alt hva vi her snakker om av trygghet. Det er derfor viktig å få en skarp debatt. Jeg er overrasket over at representanten Støre ikke svarte på min utfordring når det gjelder å oppheve arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd. Jeg vil da utfordre representanten Dag Terje Andersen, som er fraksjonsleder i arbeids- og sosialkomiteen, til å svare på om Arbeiderpartiet fortsatt er motstander av å oppheve § 14-12 andre ledd, som legger til rette for bemanningsselskaper, som er noe av problemet når det gjelder useriøsiteten i norsk arbeidsliv.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
Jeg skjønner at «mas» er et parlamentarisk uttrykk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-05-10:
President, jeg forstår at «mas» er et parlamentarisk uttrykk – jeg trodde ikke det. Jeg tar til etterretning at Arbeiderpartiet ikke ønsker å ta vekk arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd. Jeg håper at det kan bli en videre debatt utenfor denne sal. Det er ikke noe jeg har funnet ut, at dette ikke bryter med EØS-avtalen, det står i statsrådens eget brev, og jeg satte veldig stor pris på det direkte svaret fra statsråden. Det er forbilledlig. Statsråden har her anlagt en ny skole ved å si det som det er. Jeg vil berømme statsråden for et sånt svar, og jeg håper at vi vil få flere. Det vil utvikle et bedre forhold mellom Senterpartiet og statsråden hvis det fortsetter, for da er vi inne i en god tradisjon. Da har vi avklart Arbeiderpartiet. Så er det Høyre. Jeg merket meg at statsråd Sanner i replikkvekslinga sa at det var under de rød-grønne at bemanningsselskapene vokste, og det er helt korrekt. Jeg er helt enig i det, det vokste til de grader under de rød-grønne, og de rød-grønne tok ikke det tilstrekkelig på alvor. Det som er noe av problemet, er at siden han er medansvarlig for det som har skjedd, er det vanskelig å ta en sjølerkjennelse og si at dette må vi stoppe. Jeg satte pris på den presiseringa fra statsråd Sanner. Men det som da lå i statsrådens svar, er at som en konsekvens av utviklinga la regjeringa opp til at en skulle øke muligheten for bruk av midlertidige ansettelser. Det ble vedtatt. Senterpartiet var mot det, men det er et faktum i dag. Da er mitt spørsmål: Hva er problemet med å oppheve arbeidsmiljøloven § 14-12 andre ledd, når det nå ikke bryter med EØS-avtalen? Vi vet at midlertidige ansettelser, ansettelser i bemanningsselskap er der vi har hovedutfordringa med useriøsitet eller ulovligheter i arbeidslivet. Når det er faste ansettelser, er det mye enklere å kontrollere. Det er et klart regelverk. Det er jo om å gjøre å redusere kontrollen, og derfor er mitt spørsmål til statsråd Sanner, eller statsråd Hauglie her nå, om ikke den nye erkjennelsen rundt EØS-avtalen og samtidig det at regjeringa har lagt til rette for økt bruk av midlertidighet i andre paragrafer i arbeidsmiljøloven, gjør at en kan stramme inn bruken av bemanningsselskaper for å få bukt med noe av det uvesenet vi her snakker om, nemlig i praksis ulovligheter i arbeidslivet.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-05-10:
Bortvisning på bakgrunn av grunnleggende nasjonale interesser er i dag en lite brukt bestemmelse. I lys av samfunnsutviklingen de siste årene kan behovet for å benytte en slik bortvisningshjemmel imidlertid antas å øke fremover. Når behovet for å benytte bestemmelsen øker, er Venstre positiv til at hjemmelsgrunnlaget presiseres, og at det tydeliggjøres hvem som skal ha vedtakskompetanse. Med den endringen får PST en ny vedtakskompetanse som de ikke har i dag. Venstre mener at det er gode grunner for å gi PST vedtakskompetanse i saker som berører grunnleggende nasjonale interesser. Dette er et område hvor PST har særlig kunnskap. PST har gjerne vært inne i sakene før en kommer til vedtakstidspunkt, og kan ha informasjon som på grunn av dens karakter ikke kan videreformidles til UDI. Hensynet til ensartet praksis og likebehandling vil ivaretas ved at departementet er klageinstans. Departementet viser i proposisjonen til at forslaget ikke vil medføre vesentlig flere vedtak om bortvisning. Omfanget av bortvisningsvedtak antas derfor å være svært begrenset. Venstre mener det likevel er viktig å evaluere ordningen og støtter derfor SVs forslag om å iverksette en evaluering av lovendringen etter to år.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
Hvordan arbeidslivet er strukturert, har sjølsagt mye å si, men det som denne rapporten, «Seriøsitet i byggebransjen», påpeker, er at det er godkjenningsordninger i ROT- og underleverandørmarkedet som på en måte er nøkkelen, altså at man skal kunne ha godkjente bedrifter. Sjøl sier næringen at de er veldig engstelige for at godkjenning av foretak uten ansvarsrett skal reduseres til en frivillig innleggelse i en forbrukerportal, uten at det er en godkjenning som legges til grunn. Det er nettopp godkjenningen av at dette er en seriøs bedrift, som er viktig. Det er viktig med enkle forenklinger og avbyråkratisering, men av og til er det nødvendig med noen slike ordninger for at det ikke skal bli useriøsitet og sosial dumping. Og da er jo spørsmålet hva statsråden synes er verst – at det er noen byråkrater som ordner godkjenning, eller at dette useriøse markedet vokser.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
Klimaforliket stadfester at energikravene skal skjerpes til nesten-null-energinivå i 2020. Et slikt bygg vil ha lavere energibehov, som statsråden sier, men gode løsninger vil være solenergi, bioenergi, varmepumper, fjernvarme, sammen med frikjøling og energilagring. Det er bare fire år til disse nye kravene skal stilles, og skal bransjene overleve og ha forutsetninger for å møte kravene, må de kunne få beholde og utvikle dagens kompetanse og finne nye løsninger. Bransjene selv sier at regjeringens energikrav nå står i fare for å føre oss i motsatt retning. Hvorfor er ikke statsråden opptatt av at vi må utvikle disse alternative energikildene som kan brukes til oppvarming, og ikke sløse bort viktig og foredlet elektrisitet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
Statsråden svarer ikke på bruken av energi. El er en foredlet energi som vi trenger til å omstille samfunnet i tråd med klimaforliket. Da kan vi ikke sløse bort denne strømmen til å varme opp bygg, for til det har vi andre løsninger, og det står mange bransjer klare – som statsråden ikke snakker om – som er klare til å utvikle den energien vi kan bruke til å varme opp bygg med. Vi er nødt til å gjøre begge deler om vi skal nå klimaforlikets mål om både å få nesten-null-energinivå og å kunne legge om bruken av ikke-fornybar energi i andre sektorer i samfunnet, som f.eks. samferdsel. Da er mitt spørsmål: Hvorfor mener statsråden det er riktig å sløse bort så mye strøm til å varme opp bygg når vi har alternative løsninger som gir arbeidsplasser, som utvikler teknologi, og som også er bransjer som er interessert i å leve videre og bidra til klimaforliket?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
Det å fortsette med regler som gjør at man får utviklet bransjer som holder på med oppvarming av alternative fornybare energikilder, er positivt. Det er stabilt, og det er en arealgrense som bransjen har vært vant til i mange år, så det å si at det er en stor endring og medfører stor ustabilitet, faller på sin egen urimelighet. Problemet med endringen som regjeringen gjør, er nettopp at man legger opp til mer bruk av el til oppvarming der man kan bruke andre energikilder, fordi strømmen er en foredlet energikilde som bør brukes til å elektrifisere andre deler av samfunnet som i dag drives med ikke-fornybare forurensende energikilder. Det gjelder f.eks. hele transportsektoren, som det er stort behov for, der vi må få ned utslippene. Det er fordi denne virkningen ikke kommer, og den løsningen ikke er der, fordi vi vil mangle strøm til å finne gode løsninger der man ikke forholder seg til målsettingene våre i klimaforliket. For det lar seg ikke gjøre hvis man ikke sørger for å kunne bruke strømmen til andre ting. Så til påstanden som gjentas om at strengere energikrav fører til dyrere boliger. Det hevdes alltid når det stilles nye krav, det har det gjort bestandig. Det hevdes når det gjelder energiforsyningskrav som sikrer f.eks. bedre vinduer eller bygningskropp, at det alltid fordyrer, og at det alltid er boligkjøperen som skal ha den regningen. Det er mange faktorer som driver boligprisen. Det er befolkningsvekst, beliggenhet, tomter og mangel på tomter. Tallene fra SSB viser at boligprisene øker vesentlig mye mer enn byggekostnadene. Det betyr at prisen fastsettes ikke av byggekostnadene, men av markedsprisen og alle de forutsetningene som jeg nevnte. Her er det veldig mye regjeringen kan gjøre for å sikre at det er nok tomter, at det bygges mer – f.eks. ved å øke Husbankens rammer, som regjeringen ikke har villet gjøre, for å få opp boligbyggingen – for det er det som kan få prisen ned. Enkelte energikrav vil koste noe mer ved ikrafttredelsen av en forskrift, men det er billigere når man får opp volumet og erfaringen, det er billigere i livsløpet, og det må være det aller viktigste.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
Jeg forutsetter at man har lest innstillingen. Der står det i merknadene fra Kristelig Folkeparti, Venstre og Sosialistisk Venstreparti: «I stedet for å utforme energiforsyningskravene i tråd med Klimaforliket og muliggjøre nesten-null-energinivå fra 2020, legger de nye energiforsyningskravene opp til økt bruk av direktevirkende elektrisitet». Så merker jeg også at statsråden igjen ikke tar inn over seg at boligprisene fastsettes i markedet, og at det er mye også regjeringen kan gjøre der for å øke boligbyggingen og få det til. Så er det riktig at disse kravene vil redusere bruken av energi i de enkelte boliger, men det skal bygges fryktelig mye framover, og det skal også gjøres store endringer i andre samfunnssektorer, der vi trenger denne el-en. Vi trenger all el vi kan få, for det er altså ikke sånn at alle som sitter i denne salen, også vil bygge ut hvert eneste vassdrag som fins. Vi ønsker også å bevare natur og utvikle den måten vi f.eks. kan varme opp bygg på med alternative kilder. Det stoppes nå.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
Innovasjon Norge har et stort program der de arbeider for å fremme skogindustrien og byggenæringen ved bruk av tre i bygg, og prosjektet kalles Trebasert Innovasjonsprogram. I det programmet, sier de, er de helt avhengig av å kunne ha store prosjekter for å kunne utvikle dette. Målet må jo være å stimulere bruken av tre og å stimulere en del av norsk næringsliv som har et stort potensial, også når det gjelder fornybart materiale. Jeg skjønner at statsråden ikke kan si klart ja eller nei, men jeg vil bare spørre om han i sammenheng med nytt regjeringsbygg synes det er naturlig for regjeringen å se på de prosjektene som Innovasjon Norge har innenfor bygge- og særlig skogindustrien, og om han deler visjonen om at det hadde vært fint med et bygg som virkelig viste fram tre også som visuell profil?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-10:
De forbeholdene som statsråden nå tar, er også tatt av dem som står bak dette forslaget, f.eks. knyttet til sikkerhet. Før har det også vært store diskusjoner om branntekniske forhold, og det har vist seg at f.eks. bruk av limtre har veldig god kvalitet og brannsikkerhet i forhold til f.eks. bruk av stål. Så spørsmålet her er vel om man vil legge bredsiden litt til for å se om dette virkelig er mulig. Jeg tror at deler av skognæringen i Norge også ville se med stor takknemlighet på det, og at den byggeindustrien i Norge som driver med bygg i tre, også kan trenge et slikt stort bygg å strekke seg etter. Så er jo reglene slik at det ikke nødvendigvis er et norsk firma som vinner, men dette er et av de punktene der man virkelig kan få til en innovasjon på dette området, som kan løfte denne næringen opp som en enda mer internasjonalt konkurransedyktig næring.