Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-06-09:
Regjeringen satte av to og et halvt år til kommunenes arbeid med kommunereformen. Vi har så langt brukt ett og et halvt. Kommunene har altså igjen ett år, om de skal følge regjeringens tidsfrister for kommunereformen. Våren 2016 skal de ha konkludert om hvilke løsninger de mener de er best tjent med lokalt: å fortsette som egen kommune, eller å slå seg sammen med en eller flere av nabokommunene. Senterpartiet har hele tiden kritisert og sagt at oppgavene burde være på plass først, før de startet nabopraten, men har blitt forsikret om at de skulle være på plass når oppgavemeldingen kom våren 2015. Jeg tror mange kommuner er akkurat like vise som de har vært hittil. Oppgavemeldingen skulle være motoren som drev kommunereformen framover. Her skulle forslagene til massiv overføring av statlige oppgaver til kommunene fremmes, slik at det ble klart for alle at regjeringens ord om lokaldemokratireform og styrket lokalt folkestyre skulle bli fulgt opp med handling. Slik ble det ikke, kan vi i dag konstatere. Regjeringens oppgavemelding dreier seg først og fremst om behovet for nye utredninger på områder som kan være aktuelle å overføre fra stat til nye og større kommuner. Regjeringen varslet en lokaldemokratireform. Resultatet er først og fremst forslag til oppgaveoverføring innen kommunesektoren. Regjeringen legger i oppgavemeldingen opp til en oppgavedifferensiering mellom kommuner som vil avle mer byråkratiske og mindre effektive løsninger, og de legger opp til A- og B-kommuner. Dette kan ikke Senterpartiet være med på. Senterpartiet mener det er behov for reformer i kommunesektoren gjennom å desentralisere oppgaver fra statlige myndigheter til kommunene og fylkeskommunene og gjennom å styrke det lokale folkestyret for å gi flere mulighet til å delta i utviklingen av sitt lokalsamfunn. Regjeringens kommunereform svarer ikke på disse utfordringene, men bidrar til sentralisering og svekket folkestyre. For regjeringen har sanering av landets kommuner blitt viktigere enn å tilføre mer makt og myndighet til kommunesektoren. Systemet går framfor innbyggerne. Jeg vil understreke at for Senterpartiet er det ikke aktuelt å støtte forslag om å slå sammen kommuner med tvang, slik regjeringen fortsatt legger opp til gjennom framlegging av en lovproposisjon våren 2017 med forslag til ny kommunestruktur. Flertallet holder fast ved at lovproposisjonen skal fremmes. Deres utsagn om at de legger frivillighetslinjen til grunn, har dermed ingen troverdighet. Regjeringen holder fast ved at nye og større kommuner vil gi folk bedre tjenester og styrke lokaldemokratiet. Det finnes det ikke noe faglig belegg for. Difis innbyggerundersøkelse viser at folks tilfredshet med tjenestetilbudene innen primæroppgavene – skole, helse og omsorg – er høyest i mindre kommuner. Manglende evne til rekruttering av personell i mindre kommuner, som til barnevernet, blir brukt som argument. Heller ikke dette er det faglig belegg for. Problemet er like stort i større kommuner. Mye kunne vært bedre i kommunesektoren, men det har ikke noe med kommunestørrelse å gjøre. Kommunereformen og oppgavemeldingens forslag vil virke sentraliserende. Det er beklagelig at dette ikke diskuteres åpent i regjeringens dokumenter. Kommunestrukturens betydning for distriktspolitikken er helt fraværende i mandatet regjeringens ekspertgruppe har fått for å drøfte oppgavedelingen. Faktum er at kommunene, spesielt i distriktene, er viktige for bosetting, arbeidsplasser og verdiskaping også gjennom privat sektor. Kommuneadministrasjonen i seg selv utgjør kompetansearbeidsplasser som gir ungdom med høyere utdanning mulighet til å bosette seg utenfor de største tettstedene. Mindre kommuner driver et aktivt tiltaksarbeid for å fremme næringsutvikling. Private er avhengig av et visst miljø og offentlig serviceapparat hvis de skal etablere seg. Disse forholdene må gis langt større oppmerksomhet i det videre arbeidet. Ekspertutvalget mener staten må redusere sin detaljstyring av kommunesektoren for å sikre gode og slagkraftige demokratiske arenaer. Dette er heller ikke fulgt opp gjennom konkrete forslag. Tvert om legger regjeringen opp til økt statlig styring, gjennom bl.a. forsøk med statlig finansiering av eldreomsorgen. Jeg må si meg enig med lederen i KS når hun sier at «en reform som i praksis fører til at det folkevalgte regionale nivå svekkes, er en reform for enda mer statlig styring». Nettopp når det gjelder det folkevalgte regionale nivået, har regjeringen lidd nederlag i sitt møte med Stortinget – flertallsmerknadene i innstillingen er tydelige på at fylkeskommunen skal videreføres. Det er jeg glad for, men er usikker på hva som ligger i dette. Det ligger stor usikkerhet i hvem som skal ha ansvaret for kollektivtrafikken, siden det åpnes for at større kommuner kan overta denne – det samme når det gjelder en aktiv bruk av forsøksloven for å overlate ansvaret til videregående skoler til de største kommunene.