Anniken Hauglie (Høyre), 2017-06-08:
I 2015 kom det mange flyktninger til Europa. Bare til Norge kom det mer enn 31 000 flyktninger. Dette var også bakgrunnen for flyktningforliket her på Stortinget 19. november 2015. Gjennom 18 punkter ba Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre om at regjeringen iverksatte tiltak. Med andre ord var det et bredt flertall som sto bak. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre ikke lenger står ved premissene og de klare intensjonene i flere av vedtakene fra flyktningforliket. Det er f.eks. vanskelig å kjenne igjen flyktningforliket i Arbeiderpartiets beskrivelse i punkt 1.2 i innstillingen. Der forsøkes det å skape et inntrykk av at forliket kun ba om en «gjennomgang», for å «kartlegge» og «vurdere», nærmest for oversiktens skyld. Forliket var imidlertid forbilledlig tydelig og konkret, med klare anmodninger om handling i en bestemt retning. Det gjorde også oppfølgingen av vedtakene enklere. I punkt 6 i avtalen ble regjeringen bl.a. bedt om å «sørge for at nivået på ytelsene til asylsøkere skal være av en slik art at Norge ikke fremstår som økonomisk attraktiv i forhold til sammenlignbare europeiske land». I punkt 16 ble regjeringen bedt om å «igangsette et arbeid med sikte på innføring av botidskrav for mottak av kontantstøtte og ytelser som ikke støtter opp om arbeid og aktivitet». I punkt 17 ble regjeringen bedt om å sørge for at det stilles aktivitets- og opptjeningskrav til særordninger for flyktninger og asylsøkere der det er naturlig, med sikte på at dette fremmes for Stortinget så raskt som mulig. Det er akkurat dette som det nå er lagt fram et lovforslag om. Det foreslås å avvikle de fleste av folketrygdens særskilte bestemmelser for flyktninger, som i dag gir flyktninger fulle minsteytelser fra trygden, uavhengig av hvor lenge de har vært i landet. Det foreslås at de mest sårbare gruppene, nemlig uføre og personer over 67 år, skal være garantert en likeverdig stønad gjennom den statlige ordningen med supplerende stønad. Forslagene som er lagt fram, balanserer med andre ord de ulike hensynene jeg oppfatter at Stortinget er opptatt av. Videre foreslås det å heve botidskravene fra tre til fem år for pensjoner, uføretrygd, arbeidsavklaringspenger og stønad til enslig mor eller far. Det foreslås videre innført et botidskrav på fem år for rett til kontantstøtte. På den annen side foreslås det å oppheve botidskravet på tre år for rett til hjelpemidler, bl.a. for å styrke mulighet for arbeid. I lys av høringsuttalelsene er forslaget justert på noen punkter. Regjeringen er opptatt av å stramme inn på ytelsene for å bringe dem noe nærmere ordningene i andre europeiske land, for å sikre at mottakerne har en tilstrekkelig tilknytning til riket. Samtidig har regjeringen vært opptatt av at forslagene ikke skal gå på bekostning av folks muligheter til å leve gode og trygge liv, og at det heller ikke skal veltes store kostnader over på kommunene. De foreslåtte innstramningene ville bidratt til å legge til rette for en human, nøktern flyktningpolitikk og sikret ordningenes langsiktige bærekraft. Det kommer nå vesentlig færre flyktninger. Det betyr ikke at grunnlaget for å foreta justeringer er bortfalt. Gjennomgangen har vist at ordningene ikke er hensiktsmessige, og at de er tilpasset en annen tid. Uavhengig av antallet som kommer, er det nødvendig å ha en trygdelovgivning som er rustet til en forsvarlig håndtering, ikke bare av dem som allerede er kommet, men også av eventuelle framtidige situasjoner med ekstraordinært stor tilstrømning. Jeg er glad for at en samlet komité gir sin tilslutning til forslaget om å oppheve botidskravet for rett til hjelpemidler, og for at det er flertall i komiteen for forslaget om å innføre et botidskrav for rett til kontantstøtte. Jeg kan bare ta til etterretning at Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre nå har forlatt viktige deler av flyktningforliket. Jeg konstaterer avslutningsvis at dette innebærer at Norge fortsatt vil ligge i verdenstoppen med hensyn til hvilke økonomiske vilkår vi tilbyr asylsøkere og flyktninger, med ordninger som er langt bedre enn det som tilbys andre grupper i Norge, det være seg personer som er kommet på humanitært grunnlag, norske statsborgere med lange utenlandsopphold bak seg, inkludert.