Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-17:
Legitimiteten til folkestyret er avhengig av oppslutningen i valg. Det går en grense for hvor liten oppslutning ved deltakelse vi kan ha i valgene, før de mister sin legitimitet. Jeg skal ikke ta på meg den oppgaven i dag og avgjøre hvor den grensen går, men for undertegnede er iallfall det den viktigste grunnen til å være opptatt av valgdeltakelsen. Statsministeren sa etter 22. juli at valghandlingen er selve grunnsteinen i demokratiet vårt. Det er den anledningen alle myndige har til å delta direkte i demokratiet gjennom en konkret handling. For oss som er politisk aktive, og som på daglig basis opererer i denne salen, er det kanskje vanskelig å forstå at noen kan velge å unnlate å delta i valget. Jeg er enig med interpellanten i at vi kan lære noe av dem som gikk og stemte ved valget. Samtidig synes jeg det er grunn til å påpeke at vi kanskje kan lære vel så mye av dem som unnlot å stemme ved valget. Utfordringen er kanskje å få dem i tale. Representanten Helleland var opptatt av at det skulle være tydelige konfliktlinjer og klare valg, og at det kunne virke mobiliserende. Jeg tror at for noen velgere kan det virke mobiliserende. Men jeg tror også det vil være mange i de kommunene som hadde relativt lav valgdeltakelse, som ville være uenig med representanten Helleland i at det ikke var viktige spørsmål som var oppe til debatt, og som velgerne måtte ta stilling til også ved årets valg. Ved årets kommunevalg var det to interessante forsøk. Det ene handlet om forsøket med å gi 16-åringer stemmerett. Det andre handlet om muligheten til å avgi sin stemme elektronisk via Internett. Uten å konkludere bastant ser det heller ikke ut til at disse forsøkene er noen kjapp løsning på den lave valgdeltakelsen. Jeg imøteser evalueringen med stor interesse. Selv om det er svakheter ved begge forsøkene, kan det ikke være slik at vår demokratiske ordning er hugd i stein og er uforanderlig. Skal demokratiet overleve over tid, må det endres og tilpasses verden slik den er til enhver tid. Til tross for at det synes som om disse to forsøkene ikke er det eneste svaret på lav valgdeltakelse, er det likevel interessante erfaringer å hente ut av dem. Én interessant erfaring fra min egen hjemkommune, Bodø, som var forsøkskommune for e-valg, var den store andelen forhåndsstemmer der. Cirka 40 pst. av velgerne valgte faktisk å forhåndsstemme, og to tredjedeler av dem var avgitt elektronisk. Til tross for det var det ikke spesielt høy valgdeltakelse. Dog gikk den forsiktig fram, men resultatet var bare 65,9 pst. frammøtte i Bodø. Det synes altså som om den nye ordningen ble foretrukket av dem som uansett ville stemt ved valget. Kanskje forhåndsstemte noen flere enn de ellers ville ha gjort. Det er ikke sikkert det var slik i de andre kommunene som forsøkte e-valg, men den endelige analysen vil være interessant for å avgjøre om e-valg er en nyttig fornyelse av demokratiet. Så har flere representanter i Stortinget vært opptatt av sikkerheten. Det er en utfordring vi må løse hvis vi skal beholde denne forsøksordningen. Tilsvarende er det sikkert mange interessante funn og resultater av forsøkene med stemmerett for 16-åringene. Personlig har jeg ikke noen prinsipielle motforestillinger mot en slik ordning, men jeg registrerer at det er mange som har sterke motforestillinger, også blant 16- og 17-åringene selv. Jeg er enig med statsråden i at vi skal lytte til dem. Jeg gleder meg til å høre hva resultatet blir av den evalueringen som gjøres. Poenget er uansett at det valgsystemet vi har, må ha legitimitet hos velgerne, både med hensyn til valgdeltakelse og tilliten velgerne har til at valget gjennomføres på en riktig måte. Jeg håper statsråden har rett når hun sier at det ser ut til at trenden i valgdeltakelsen har snudd til en positiv utvikling. Jeg tror likevel at vi er enige om at en oppslutning på 64 pst. er for lavt i forhold til hva vi ønsker oss. Jeg er derfor glad for det fokuset statsråden har på universell tilrettelegging for valghandlingene. Lokaldemokratikommisjonen pekte på spørsmålet om representativitet i politiske organ som et virkemiddel for å sikre legitimitet og økt valgdeltakelse, bl.a. ved å styrke kvinner og andre underrepresenterte grupper på valglistene. Dette tiltaket, sammen med mange andre tiltak som er løftet fram i denne debatten, vil det være grunnlag for å ta med seg videre og debattere. Jeg håper at statsråden fortsatt vil ha et framoverlent forhold til utfordringen, selv om det er begrenset hva kommunalministeren kan løse fra kontoret sitt i Oslo.