Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Det er ingen tvil om at regjeringen har ført Norge til gode resultater og tatt Norge i riktig retning – også med dette budsjettet. Derfor vil jeg også ha fire nye år. Opposisjonen forsøker å gi et annet inntrykk, men resultatene som det er vist til gjennom hele dagen i dag, har ikke kommet av seg selv. Det er resultater av bevisste politiske valg og prioriteringer. Der vi har prioritert tiltak som sikrer og styrker velferden, og styrker arbeidslinja, har Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre prioritert skattekutt, angrep på arbeidsmiljøloven, svekkelse av arbeidstakernes rettigheter og motstand mot kampen mot sosial dumping. 30 tiltak for et mer anstendig arbeidsliv har regjeringen fremmet og vedtatt i denne sal i løpet av perioden. Opposisjonen har stemt imot det meste, de har stemt imot det beste, og de har stemt imot det som virkelig har fungert. De har stemt imot tiltakene som har ført det norske arbeidslivet i riktig retning. Vi har skapt 350 000 arbeidsplasser samtidig som vi har styrket arbeidstakernes rettigheter. Da Høyre sist styrte, skapte de under 30 000 arbeidsplasser, og de svekket arbeidstakernes rettigheter. Det spiller en rolle hvem som styrer landet. Vi vil fortsette på denne kursen, vi vil ta Norge videre. Vi vil få flere med av dem som i dag ikke deltar i arbeidslivet. Vi vil gjøre mer av det vi ser fungerer, og det nye vi har innført, må få lov til å virke. Vi er opptatt av å sikre fleksibilitet med tanke på premissene til vanlige folk i arbeidslivet, ikke bare for arbeidsgiverne, men slik at barnefamiliene, folk med helt vanlige jobber, som sliter med å få kabalen mellom hus og hjem, jobb, barn og fritidsaktiviteter til å gå opp, skal kunne ha en frivillig fleksibilitet kombinert med trygghet. Disse folkene ber ikke om høyresidens løsninger, de ber ikke om flere midlertidige ansettelser, mer makt på arbeidsgivers hender og en svekket fagbevegelse. De ber ikke om en dårligere sykelønn og dagpengeordning eller normerte sykemeldingsperioder. En arbeidslivspolitikk i skjæringspunktet mellom Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre er dårlig nytt for folk flest. Det er ikke en framtidsrettet, men en tilbakeskuende politikk. Venstre vil i dette budsjettet kutte i sykepengeordningen med én måned. I tillegg vil de utrede om de sykemeldte skal få utbetalt 90 pst. – ikke 100 pst. – når de er syke. Høyre og Venstre sier at det skal innføres en statlig mal som skal bestemme når du skal tilbake på jobb når du er syk. Vi mener at folk skal tilbake på jobb når de er friske. Jeg har ingen gul plakat med meg opp på talerstolen – jeg synes virkelig ikke den type oppførsel og den type plakatbruk hører hjemme i denne sal i det hele tatt. Jeg synes for så vidt heller ikke det hører hjemme i denne sal å foreslå et useriøst saldert budsjett, der man kutter til sammen 3 mrd. kr i sykelønn og uføretrygd, samtidig som man påstår at ingen skal måtte føle det på kroppen – slik Fremskrittspartiet gjør. Dette henger ikke sammen. Våre anslag for sykepenge- og trygdeutgifter er beregnet av ekspertene, basert på virkeligheten. Fremskrittspartiet måker på på toppen av det og ønsker seg ytterligere innsparinger, uten å kunne dokumentere sannsynlighetsberegningene. De dynamiske effektene, som de hevder ligger til grunn for dette, er udokumenterte, og de er oppblåste. Konsekvensene ville måtte bli kutt, ellers måtte noe annet bli tatt ned. Slik lager man ikke et budsjett, og slik styrer man ikke et land – ved å tenke på et tall. Grunnen til at vi ser denne type kreativ budsjettering, er jo at noen må ta regningen når man skal kutte i skattene. Skattekutt koster. Da har jeg faktisk mer respekt for Venstre. De sier i hvert fall rett ut at de ønsker å gjøre sykelønnsordningen dårligere. De salderer skattekuttene sine med synlige kutt – uten å late som at det er noe annet. Med Fremskrittspartiets – og til dels Høyres – tryllebudsjett, og Høyres og Venstres tydelige prioriteringer når det kommer til normerte sykemeldinger, og den debatten vi vet går internt i Høyre, om karensdager og sykelønnsordningen, trenger man ikke være synsk for å se at sykelønnsordningen er truet dersom de borgerlige skulle få sjansen og komme til makten. Om en ny arbeids- og velferdspolitikk skulle bli meislet ut i skjæringspunktet mellom Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, er det ingen tvil om at vi vil se et råere arbeidsliv, dårligere velferdsgoder, og at de syke og ledige vil måtte ta regningen for skattekuttene. Velferd koster, det gjør skattekutt også. Vi prioriterer det første – opposisjonen prioriterer det siste.