Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-16:
Jeg er glad for at det er et bredt flertall i denne salen om å konsentrere vår internasjonale innsats på områder der vi kan oppnå resultater. Situasjonen i Afghanistan er stadig kritisk, og i det siste har arbeidsvilkårene for humanitære organisasjoner og hjelpearbeidere blitt enda vanskeligere. Det har skjedd en rekke tragiske drap. Det skjedde med Bergens-legen Egil Kristian Tynæs og fire av hans kolleger for kort tid siden, der Taliban hevdet at de stod bak, og med den norske soldaten Tommy Rødningsby, som døde i et rakettangrep i Kabul. Jeg vil også uttrykke medfølelse med de etterlatte. Det gjør et sterkt inntrykk, og gir oss et nærmere innblikk i den brutaliteten som foregår i den regionen. Det internasjonale samfunn har et stort ansvar for å bidra til at et stabilt demokrati utvikles i Afghanistan, og det store spørsmålet er hvilke virkemidler vi kan bidra med som oppfyller dette målet. Norge har gjort Afghanistan til et hovedsamarbeidsland for vår bistand, og det er et godt initiativ. I SV har vi også støttet at vi bidrar til den internasjonale sikkerhetsstyrken, ISAF, som har et klart FN-mandat, men vi har stilt kritiske spørsmål til at denne styrken utvides til andre områder i Afghanistan gjennom de såkalte PRT-ene eller stabiliseringslaga. Denne skepsisen har sammenheng med at effekten av denne utvidelsen synes uklar. Det gjelder også i forhold til det humanitære rom, som de humanitære hjelpeorganisasjonene er helt avhengig av for å kunne utføre sin virksomhet i Afghanistan i trygghet. Det er ingenting som tyder på at dette rommet blir utvidet når militær maktbruk kommer inn, snarere tvert imot. SV har også markert seg mot at stabiliseringslag i regi av ISAF skal ledes av Operation Enduring Freedom, som er den koalisjonen, med USA i spissen, som førte og delvis fører krigen mot terrorisme i Afghanistan. Det er avgjørende, etter vårt syn, for ISAFs legitimitet at de ikke sammenblandes verken kommandomessig eller operasjonsmessig med Operation Enduring Freedom. Dette gir grunn til å stille spørsmål om det er klokt å utvide ISAF-operasjonene i regionene i Afghanistan dersom det ikke er mulig å garantere sikkerheten for ISAF uten støtte fra Operation Enduring Freedom. Vi kan ikke gamble med sikkerheten. Da er det bedre å operere i mer begrensede deler av landet. Dette er jo en reell problemstilling. Det er mange NATO-land som kvier seg for å sende styrker inn i Afghanistan på grunn av sikkerhetssituasjonen. Krigsherrene i Afghanistan finansierer i hovedsak sin virksomhet med inntekter fra narkotikaproduksjon. Dette er den største trusselen mot et mulig demokrati i Afghanistan, og dette må det internasjonale samfunn ta sterkere tak i. Jeg vil be utenriksministeren om å prioritere dette arbeidet høyere. Situasjonen på Balkan er ustabil. Opprøret i Kosovo i vår viste oss at det er svært lang veg å gå før fredelig sameksistens mellom folkegrupper blir daglig kost i denne regionen. Vegen til kollaps i disse samfunnene er ganske kort. Norge skal redusere sitt militære nærvær i Kosovo i år, og det støtter vi. Samtidig mener vi at innsatsen for å bidra til forsoning og oppbygging av demokratiske institusjoner i disse landene må forsterkes, slik at landene ikke faller fra hverandre og blir arnested for tung internasjonal kriminalitet. Utenriksministeren tok i sin tale opp frykten for spredning av masseødeleggelsesvåpen, og at det er FN som må ha den ledende og koordinerende rolle i dette arbeidet. Resolusjon 1540 er et godt utgangspunkt for dette arbeidet. Denne resolusjonen gir Sikkerhetsrådet en sentral rolle, samtidig som den understreker betydningen av globale nedrustnings- og ikkespredningsavtaler. Resolusjonen pålegger alle land å forsterke innsatsen på dette området. På den siste forberedelseskonferansen før neste tilsynskonferanse for Ikkespredningsavtalen var det knapt noen lyspunkter. Det går den gale vegen for det globale nedrustnings- og ikkespredningsarbeidet, ikke minst fordi USA nå velger å trekke seg gradvis bort fra dette arbeidet og heller foretrekker å legge direkte press på andre land, mens de samtidig utvider sitt arsenal av atomvåpen for spesielle bruksområder og etablerer sitt missilforsvar. SV forventer at Regjeringen legger særlig stor innsats inn i arbeidet for at nedrustnings- og ikkespredningsregimet ikke blir svekket neste år, men forsterket overfor alle som innehar eller kan få tak i masseødeleggelsesvåpen. Dersom vi kommer i den situasjon at disse avtalene blir underminert, vil sannsynligheten for at vi får oppleve et nytt gigantisk rustningskappløp også i rommet, være overhengende. Ifølge svenske SIPRI ble det brukt om lag 6 400 milliarder kr på militære formål i fjor - en økning på 11 pst. fra året før. Det er ingenting som tyder på at opprustning vil gi folk på denne kloden større trygghet, snarere tvert imot.