Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2002-10-10:
Trontaledebatten i år har etter min mening vært preget av kraftig ordbruk anvendt på enkeltheter i Samarbeidsregjeringens politikk, mye mer enn konstruktive innspill til det som kan gi politiske flertallsløsninger for neste år og årene som følger. I stor grad har Stortingets talerstol blitt benyttet som Tabloids reservetalerstol. Beskrivelser har haglet gjennom lufta, omtrentlighetene har vært mange og karikeringene utbredt. Ikke minst har dette vært anvendt på Kristelig Folkeparti. Der hvor det åpenbart ikke er realiteter å hente fram, konstrueres det problemer som man så argumenterer i forhold til. Arbeiderpartiets justispolitiske talsperson gjorde det i sitt innlegg. Ut fra sine egne tolkninger og konklusjoner framstiller hun det som om Kristelig Folkeparti er uenig i at: «Forebygging av kriminalitet starter med en god familiepolitikk, gode barnehager, en inspirerende og inkluderende skole, skolefritidsordning, gode fritidstilbud samt gode tiltak for barn og unge med spesielle behov.» Selvsagt er vi ikke uenige i dette, for dette er noe av kjernen i vårt verdigrunnlag. Ja, jeg tror neppe noen i Stortinget er uenige i alle disse beskrivelsene av goder. Men uenigheten oppstår i forhold til hvordan vi oppnår målsettingen. I Kristelig Folkeparti tror vi at en god familiepolitikk består i bl.a. å legge forholdene til rette slik at familiene har valgmuligheter. Vi tror ikke på ensidighet og A4-løsninger for alle. Foreldreretten er viktig. Derfor legger vi til rette slik at de som ønsker det, kan velge barnehage for barna, mens de som foretrekker noe annet, kan velge kontantstøtte. I Kristelig Folkeparti tror vi at gode tiltak for barn og unge kan organiseres gjennom offentlige tilbud, men vi vet at det samme kan gis av private og frivillige organisasjoner. Derfor støtter og stimulerer vi Frivillighets-Norge. Det forundrer meg ikke at SVs parlamentariske leder ikke ønsker seg et veldedighetssamfunn hvor det er mange som må gå med lua i handa og spørre om hjelp. Vi i Kristelig Folkeparti ønsker det heller ikke. Det er derfor vi har gått inn for systemer og ordninger som nettopp skal forhindre dette. Fordelingspolitikken har en målretting som er sosialt forsvarlig og mer treffsikker. Og skulle det vise seg at vi bommer noe på målet, ja, så er vi selvsagt villige til å justere treffsikkerheten. Ifølge representanten Kvakkestad fra Fremskrittspartiet er det avgiftsnivået på alkohol som skaper grobunn for smugling og lovovertredelser. Ja, Kvakkestad utfoldet dette videre slik at manglende respekt for alkoholloven spredte seg til andre lover og forakt hos folk i forhold til å etterleve disse. Logikken og innholdet i resonnementet skal jeg la ligge, men jeg vil understreke at Fremskrittspartiets ønsker om fri flyt av alkohol synes å være et overordnet mål i forhold til både sosialpolitikk og justispolitikk. Dette vil Kristelig Folkeparti aldri være med på. All erfaring og forskning viser at økt tilgjengelighet gir økt bruk. Økt bruk gir økt misbruk. Økt misbruk gir større skadevirkninger. Alkoholpolitikk dreier seg derfor om noe langt mer og annet enn smugling, hjemmebrenning og grensehandel. Det dreier seg om et folkehelseperspektiv og en sosialpolitikk med vekt på barna og de unge i samfunnet i første rekke. Hver dag lider ca. 200 000 barn og unge i Norge på grunn av foreldres eller nære pårørendes bruk av rusmidler. Det i seg selv er tragisk og uverdig. Dernest vet vi at av disse barna vil 60–80 pst. selv komme til å utvikle et misbruk om de ikke får nødvendig hjelp. Derfor er det viktig at de oppdages, at de ses, og at de får den nødvendige hjelpen. Jeg kunne derfor tenke meg at det allerede i barneskolen ble innført en ordning med sosiallærer eller en sosialperson som kunne oppdage, se, være nær og gi hjelp til barnet og til hjemmet. Jeg beklager også – omforlatelse, president, den ordbruken er kanskje ikke så godt valgt. Jeg er også lite begeistret for den holdning til både åpningstider og priser som kom til uttrykk fra kandidatene til nestledervervet i Arbeiderpartiet i den debatten som ble ført sist sommer. Har Arbeiderpartiet også tenkt å legge seg på den linjen som Fremskrittspartiet følger? Til slutt: Gjennom statsbudsjettet sier Regjeringen klart at man vil intensivere arbeidet for å sikre at Norge skal være en rettsstat for alle. Et konkret tiltak for å sikre likebehandling er styrking av tolkeutdanningen. Derfor er det viktig at dette skjer, slik at alle, også de som ikke er etniske nordmenn av fødsel, kan få den hjelpen som de trenger.