Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-14:
I et samfunn i stadig utvikling blir forvalteransvaret en stadig viktigere grunnpilar. Forvalteransvaret handler om å sikre framtidige generasjoner de muligheter og rettigheter som vi har nå. Det handler om miljø og klima. Det handler om verdiskapning. Det handler om matsikkerhet. Forvalteransvaret handler om at vi skal kunne se vår neste generasjon i øynene og si: Jeg gjorde alt for at du skal få vokse opp i en verden og et samfunn som er minst like bra som det jeg vokste opp i. Da trenger vi å ta vare på jorda vår og forvalte matressursene for framtidige generasjoner. Vi trenger å ta vare på den viktigste forutsetningen for at vi og neste generasjon skal ha mat på bordet – nemlig matjorda. Det er som kjent ikke alle verdier som kan prises, selv om noen later til å tro at det meste kan ordnes med penger. Oscar Wilde har bl. a. uttrykt det slik: Nå til dags vet folk prisen på alt, men ikke hva noe er verdt. Det er dessverre slik at det er den mest verdifulle jorda som blir bygget ned først – den jorda vi kanskje kan sette pris på, men ikke fastslå verdien av. Til tross for klare mål og skjerpede tiltak for å bremse utviklingen fortsetter nedbyggingen av landets beste matjord i et for høyt tempo. De siste 50 årene er det blitt omdisponert over 1 million dekar matjord i Norge. Hvert år de siste 20 årene har i snitt 16 000 mål med matjord årlig blitt bygget ned. Dette tilsvarer ca. 2 500 fotballbaner. Jordbruksarealet vårt går stadig nedover og er nå under 10 millioner dekar. Kun 3 pst. av Norges totalareal er dyrket jord, noe som er vesentlig lavere enn i de fleste land det er naturlig å sammenlikne seg med. På verdensbasis er 10,7 pst. av landarealet fulldyrket mark. I 2008 var antallet dekar fulldyrket mark per innbygger i Norge 1,79. På verdensbasis var det tilsvarende tallet 2,1, ifølge Verdensbanken. I 2012 er Norge nede i 1,63 dekar fulldyrket mark per innbygger. Befolkningsutviklingsprognosene til SSB viser, dersom en tar høyde for middels befolkningsvekst, at Norge vil passere 6 millioner innbyggere innen 25 år. Dersom dagens omdisponeringshyppighet er vedvarende, vil vi i 2030 ha et matjordforhold på 1,35 dekar dyrket mark per innbygger. Samtidig blir produksjonsevnen til matjorda stadig redusert på grunn av manglende grøfting, kalking og vedlikehold. I tillegg medfører bruk av traktorer og andre tunge redskaper økt jordpakking. Dette gjør at produksjonen faktisk vil gå ned, selv om vi i dag skulle ha innført et absolutt vern av all dyrket mark. Så vet vi at vi har en politikk i dette hus: at vi skal øke matproduksjonen med 20 pst. de neste 20 årene. Med dystre framtidsutsikter er det desto viktigere med et jordvern som er forankret i Grunnloven. Jordvern er nødvendig bl.a. fordi våre etterkommere skal ha muligheten til å produsere egen mat på egen jord. Jordvern er nødvendig fordi klimaforandringene kan endre forutsetningene for matproduksjon over hele kloden. Jordvern er avgjørende når økonomisk vekst i folkerike land gir økt etterspørsel etter mat. Og jordvern er viktig når vi ser at den økte interessen for fornybar energi gir økt etterspørsel etter produksjonsarealer. Forvalteransvaret er, og bør fremdeles være, en grunnpilar i det norske samfunnet som skal være i førersetet og spille på lag med befolkningsvekst, klima, miljø og arealpress. La oss ikke se på forvalteransvaret som en hindring, men som en styrke. Forvalteransvaret skal sikre at vi tar vare på neste generasjon og generasjonene etter det, og jordvern er hjertet i forvalteransvaret. For ingen ting er viktigere enn å sikre spisskammerset for neste generasjon og generasjonene etter det.