trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Det har vore interessant å lytta til debatten. Eg merka meg at SV sa at det ikkje var nokon vits i å forlengja denne debatten sidan Framstegspartiet har eit standpunkt dei er åleine om. Eg kan då seia til representanten frå SV at det er dei standpunkta Framstegspartiet står åleine om, som ofte blir kopierte av dei andre mange år etterpå, og så ser ein tilbake i historiebildet og tenkjer: Kvifor var ikkje alle einige i augeblikket? Det er ei rolle me trivst veldig godt med. Eg synest òg det er merkeleg at ein held denne debatten så prinsipiell og snakkar om at ein ikkje skal jobba på søndagar. Men det gjeld tydelegvis forskjellige standardar, for viss Fylkesmannen, eller Statsforvaltaren, som han no skal kallast, har gjort eit vedtak, så er det heilt greitt at naboen må jobba, eller at familien ikkje får tid til å driva med familieting på søndagar. Men viss eit kommunestyre har gjort same vedtak, så er det ei heilt anna verd ein er i, om ein skal følgja den logikken som både Arbeidarpartiet og SV har lagt til grunn frå denne talarstolen. Eg registrerer at når partiet Høgre held innlegg, så seier dei seg eigentleg einige med oss, men dei seier at dei har prioritert andre, viktigare, ting. Eg synest det er litt rart at ein ikkje kan koma oss i møte på å gjera forenklingar og styrkja lokaldemokratiet meir, for det er jo det som er kjernen i dette representantforslaget. Me føreslår å endra lova med eitt ord, at me tek ut ordet «fylkesmann» og set inn ordet «kommunestyre». Det er fordi me har den grunnleggjande haldninga at det er dei folkevalde som skal ta avgjerder, og nærmast mogleg den det gjeld. Me trur at det blir betre avgjerder av at det er dei folkevalde som veg ulike omsyn opp mot kvarandre og tek stilling til kva som er det riktige for kvart enkelt lokalsamfunn. Då er det fornuftig at flest moglege avgjerder blir tekne av kommunestyra, deretter fylkesting og så til slutt Stortinget. No har ein bestemt at dette spørsmålet er så viktig at me må ha eit nasjonalt regelverk som blir bestemt i denne sal, og som blir forvalta av ein byråkrat som sit på eit kontor i storbyane rundt omkring, og som då skal vita betre kva som er riktig for kvart enkelt lokalsamfunn. Det er det stortingsfleirtalet no har lagt til grunn – at Statsforvaltaren skal vita kva som er best, og ikkje lokalpolitikarane i Arendal, Lørenskog eller andre plassar. Det er me prinsipielt ueinig i. Me synest det er fornuftig at dette er eit spørsmål som skal avgjerast av lokalpolitikarar. Dei stiller til val kvart fjerde år, dei er i kontakt med næringslivet og i kontakt med innbyggjarane og står til ansvar overfor innbyggjarane. Det gjer ikkje Statsforvaltaren. Han sit på eit kontor og står ikkje til ansvar overfor nokon i val. Difor er det prinsipielt feil at slike avgjerder skal takast av ein byråkrat og ikkje av folkevalde. Difor føreslår me å endra ordet «statsforvaltar»/«fylkesmann» til «kommunestyre» og synest det er synd at ikkje fleire parti er einig med oss i å hegna om det lokale sjølvstyret som me har hatt sidan 1837 i Noreg – men ikkje på alle felt, dessverre.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Ministeren nevnte at Nav ikke har kompetanse til å gå inn i foreldrenes konflikt. Det er jeg enig i, og det trenger de heller egentlig ikke. Da lurer jeg litt på om ministeren ser at det faktisk kan være lovverket, eller tolkning og praktisering av lovverket, som er det som kan skape konflikten eller i hvert fall være konfliktdrivende, og at en endring ved ikke å belønne den som saboterer og tar seg til rette, kan dempe konfliktnivået og ha en positiv påvirkning på samarbeidet i forholdet.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Dette er en veldig, veldig viktig sak. Den er viktigere enn asfalt, som jeg og Fremskrittspartiet er veldig glad i. Den er viktigere enn veier, fartsgrenser, skatter og avgifter. Jeg tør påstå at dette kanskje er en av de aller viktigste sakene vi behandler på Stortinget, med forslaget fra Fremskrittspartiet i dag. Det dreier seg rett og slett om barns mulighet til å kunne få være sammen med både mor og far. Jeg må si at jeg aldri glemmer et av de første møtene jeg hadde da jeg satt i arbeids- og sosialkomiteen – det var i 2013 og jeg var helt ny på Stortinget. Jeg hadde et møte med en frustrert far som satt i nettopp litt av den klemmen vi diskuterer nå. Han hadde knapt samvær. Straffen med ikke å få se barnet sitt er selvfølgelig veldig tøff i seg selv, det kan vanskelig beskrives hvis en ikke kjenner til det selv, og i tillegg fikk han en dobbeltstraff fra norske myndigheter, sånn han så det, ved at Nav bare krevde enda mer bidrag. Det er det som er kjernen her i dag. Her snakker vi om noen som dessverre helt bevisst saboterer avtaler og prøver å hindre barna i å være sammen med begge foreldrene sine. Det er alvorlig. Det er meget alvorlig. Det får store konsekvenser for psyken og utviklingen til barna, det får store konsekvenser for samfunnet, og det får selvfølgelig konsekvenser også når barna vokser opp. At vi politikere må ta ansvar og rydde opp i det, er egentlig en selvfølge. Så må jeg si at jeg er litt overrasket over alle de gode ordene som er blitt framsatt her i dag. Jeg forstår at intensjonen til faktisk alle partier her, fra SV til Fremskrittspartiet, er å sørge for at barn skal få være mer sammen med både mor og far, men det er litt skuffende å se at en del av retorikken ikke gjøres om til politikk. Det synes jeg er rart. Det er gode ord, gode intensjoner, men det blir dessverre mye prat og lite eller ingen handling. Det er litt rart, for denne saken bør egentlig ikke være vanskelig. Jeg føler at noen i dag byråkratiserer saken litt og skal utrede mer, vurdere mer og tenke mer, og jeg forstår egentlig ikke mye av retorikken som fremmes her. Dette er egentlig en veldig enkel sak, og jeg trodde faktisk at Fremskrittspartiet skulle få flertall for flere av våre saker i dag. Så jeg må si at dette er litt spesielt. Her snakker vi om to parter som har inngått en avtale, det kan være en avtale som er inngått i retten, og så saboterer og boikotter rett og slett den ene parten avtalen så barna ikke får være sammen med begge foreldrene sine, og så belønner Nav den som saboterer. Den som da blir sabotert, mister ikke bare samværet med barnet sitt eller barna sine, men må også betale mer penger til den som belønnes. Jeg registrerer at det i hvert fall er en positiv intensjon i denne salen, så jeg håper at det blir et stort flertall når barneloven skal behandles endelig. Jeg tolker signalene fra ministeren som positive, sånn at vi da kan få ryddet opp i alle skjevhetene når det gjelder samarbeid, barnefordeling og samvær i Norge i dag.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-03-08:
Komiteen har behandlet representantforslaget fra Rødt om gode arbeidsvilkår for gode velferdstjenester og er enige om at ryddige og gode arbeidsforhold er viktig for å sikre kvaliteten i våre felles velferdstjenester. Komiteen gjør oppmerksom på at forslaget om bemanningskontrakter ble fremmet og behandlet i forbindelse med Dokument 8:7 S for 2018–2019, også fra Rødt, og er derfor ikke tatt opp til ny behandling i denne omgang. Når det gjelder arbeidsforholdene hos private velferdsaktører, legger komiteen til grunn at arbeidsforhold er i tråd med gjeldende lov- og avtaleverk. Dette må gjelde alle virksomheter som det offentlige har kontrakter med. For øvrig tilrår komiteens flertall at forslagene ikke vedtas. Høyre mener at velferdssamfunnet sikres best gjennom et samspill mellom det offentlige og private aktører. Det å ha et mangfold av tilbydere, enten det gjelder barnehager, skoler, sykehjem eller barnevernsinstitusjoner, skjerper innovasjonsevnen og øker sjansene for et godt og tilpasset tilbud til flere. Dette bidrar til å sikre et helhetlig velferdstilbud, valgfrihet, medvirkning, tilpasning og bedre kvalitet for innbyggerne. Det offentlige har og tar ansvar for finansiering og oppfølging av kvaliteten i tjenestene og selvsagt også anstendige arbeids- og lønnsforhold og gode arbeidsvilkår. Representantforslaget baserer seg delvis på utredningen fra velferdstjenesteutvalget om private aktører i velferdsstaten, men gir et bevisst skjevt bilde av forholdene innen private velferdstjenester. Utredningen gir på ingen måte grunnlag for å så tvil om anstendige lønns- og arbeidsvilkår i private virksomheter som leverer velferdstjenester, eller kvaliteten på velferdstjenestene som leveres. Når det er sagt, er det en reell uenighet i denne salen om nødvendigheten av et mangfold av velferdsleverandører. Noen vil at det meste skal være i offentlig regi, mens vi i Høyre mener fellesskapet er tjent med at flere jobber for å levere best mulige velferdstjenester. Vi ser også at offentlige tjenester blir bedre i samspill med private, slik vi erfarte fra sykehjemmene i Oslo da Høyre satt i byråd her. De private leverer i likhet med det offentlige både solid kompetanse og engasjerte ansatte, men kommer ofte inn med ny metodikk, ideer og løsninger som offentlige virksomheter også lærer av. Når vi velger å bruke alle de gode kreftene i fellesskapets tjeneste og finansierer private tjenester til innbyggerne, forhindrer vi en todeling av omsorgs- og velferdstjenester, der disse bare forbeholdes dem som kan betale for dem selv. Kompetansen og kapasiteten kommer dermed alle til gode, ikke bare dem som har mye fra før. Velferdstjenesteutvalgets utredning om private aktører i velferdsstaten er sendt på alminnelig høring, og vi avventer innspill fra høringsinstansene. Høyre håper at disse kan legge et godt grunnlag for debatt om framtidens velferdstjenester framover.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-03-08:
Som flere har vært inne på, tar denne saken for seg arbeidstvisten mellom Parat/YS og NHO og også mellom Fagforbundet/LO og NHO i forbindelse med hovedtariffoppgjøret i 2020. Disse arbeidstvistene førte til en streik som ble trappet opp i flere omganger, og det ble gjennomført parallelle meklinger etter innkalling fra Riksmekleren, der begge overenskomstene var til mekling. Den 26. januar 2021 rapporterte Helsetilsynet om at streiken i konflikten ville utsette særlig utsatte og sårbare personer for et betydelig funksjonsfall og helsefare, og at streiken medførte fare for liv og helse. Dette førte til tvungen lønnsnemnd, og Høyre støtter forslaget til lov om lønnsnemndbehandling her i dag. Men i et skriftlig innspill fra Fagforbundet blir det framholdt at Helsetilsynets vurdering ikke bygger på en korrekt beskrivelse av bemanningssituasjonen og helsetilbudet, fordi Helsetilsynet ikke tok kontakt med arbeidstakersiden for å kvalitetssikre sin vurdering. De mener også videre at det ble gjort en sammenblanding av virkningene av de to streikene uten at de ble vurdert hver for seg. Proposisjonen viser at Helsetilsynet løpende vurderte konsekvensene av de to streikene. Da det ble varslet en økning fra én til fire streikende i den aktuelle virksomheten, ble det tidlig klart at dette kunne medføre en alvorlig situasjon. Det ble derfor foretatt ytterligere grundige vurderinger av situasjonen i samråd med den aktuelle Statsforvalteren. Helsetilsynet har den nødvendige kunnskapen og kompetansen til å foreta disse vurderingene, som gjøres på et medisinsk grunnlag, og der partene i konflikten ikke er en del av vurderingen. Det var videre det samlede uttaket i de to streikene som gjorde det nødvendig å gripe inn med tvungen lønnsnemnd. Det er den samlede virkningen av den faktiske situasjonen som myndighetene vurderer. Det er ikke myndighetene og Helsetilsynets jobb å gjøre en vurdering av én av de to streikene eller av konsekvensene dersom færre hadde blitt tatt ut i streik. Helsetilsynet må faktisk vurdere den faktiske situasjonen. Senterpartiet framhever i sine merknader sitater fra Helsetilsynets vurdering i en tidligere fase av streiken, noe som gir en litt skjev saksframstilling. Proposisjonen oppsummerer Helsetilsynets vurdering den 15. januar og den 26. januar på morgenen med tilsynets vurdering på det aktuelle tidspunkt, ikke som Helsetilsynets endelige vurderingsgrunnlag. Proposisjonen viser til at Helsetilsynet litt senere den 26. januar hadde dialog med Statsforvalteren for en nærmere vurdering av situasjonen, nettopp fordi de mente «det muligens var i ferd med å oppstå en krevende situasjon». Det var etter dette det ble konkludert med at det varslede streikeuttaket, sett i sammenheng med den allerede pågående streiken, ville medføre fare for liv og helse. Høyre støtter med andre ord innstillingen og mener at ILOs kjernekonvensjoner er ivaretatt, og mener også at det ikke er nødvendig med en ny vurdering av grunnlaget for tvungen lønnsnemnd.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-03-08:
Jeg leste Fagforbundets brev til innstillingen, og jeg leste også sakspapirene hvor Helsetilsynets begrunnelse står, og jeg velger å sitere fra proposisjonen: «Dette heldøgns botilbudet følger opp særlig sårbare og utsatte personer med psykisk utviklingshemming, autismespekterforstyrrelser og alvorlig psykiske lidelser(inkludert utfordrende, utagerende/voldelig atferd) som har sammensatte og omfattende bistandsbehov. De har behov for døgnkontinuerlig tilsyn og bistand, og er i særskilt stor grad avhengig av å ha kvalifisert og kjent personale rundt seg. Miljøarbeiderne er derfor ansatt for å følge opp bestemte pasienter, og går i såkalt medleverturnus(…) (inkludert utfordrende, utagerende/voldelig atferd) (…) Så forkorter jeg noe og går til den enkelte pasienten: «Fra og med i dag, tirsdag 26. januar 2021 er totalt 4 ansatte miljøarbeidere(1 fra Fagforbundet og 3 fra Delta) tatt ut i streik ved dette botilbudet. Uttaket medfører alvorlige konsekvenser for særlig to av beboerne. Begge beboerne har vedtak om ulike tvangstiltak, som tilbakeholdelse, medisinering og skadeavverging. De har begge behov for hjelp i dagliglivets gjøremål, i tillegg til et uttalt behov for å opprettholde faste og kjente rutiner i hverdagen for å minimere risiko for voldelig og utagerende atferd og skade på personer og materiell. Pasient 1 har 1:1 bemanning(dvs. at 1 ansatt følger pasienten gjennom hele døgnet) og vil stå uten oppfølging fra og med onsdag 27. januar 2021 og de neste 3 sammenhengende døgnene.» (1 fra Fagforbundet og 3 fra Delta) (dvs. at 1 ansatt følger pasienten gjennom hele døgnet) Jeg tror ikke det var vaktmesteren som hadde ansvaret for å følge opp denne pasienten. Høyre er helt enig med representanten Grande og Arbeiderpartiet i at gode lønns- og arbeidsvilkår er en forutsetning for gode tjenester, men vi mener også at vi skal oppfylle internasjonale krav og forpliktelser overfor de menneskene og de innbyggerne hvis liv vi er satt til å forvalte, og her anbefalte Helsetilsynet at man skulle gripe inn i en konflikt for at man ikke skulle påføre seg selv eller andre mer skade. Jeg synes kanskje man av og til skal gå inn i hele konflikten, på vegne av alle deler av den, og ikke bare én enkelt del, og ikke bare på bakgrunn av ett brev fra én fagforening, men også på vegne av beboerne på disse institusjonene som man velger å omtale som «velferdsprofitører og kommersielle selskaper som ikke gjør noe annet enn å ha interesse for profitt», men som her altså gir livreddende skadeavverging for utsatte beboere.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Folk som jobber i velferdsyrkene, fortjener et trygt og rettferdig arbeidsliv, med hele, faste stillinger og en lønn man kan leve av. Sånn er det dessverre ikke for alle. På kampdagen 8. mars er det på sin plass å minne om at mange av disse yrkene er kvinnedominerte, preget av mye deltid og for dårlige lønns- og arbeidsvilkår. Det er skuffende, særlig når vi vet at disse folkene jobber i virksomheter som betales av fellesskapet. Arbeiderpartiet mener at det offentlige skal være gullstandarden i arbeidslivet. De unge skal møte et arbeidsliv som gir trygghet og frihet nok til å leve det livet man drømmer om for seg og sine. Da er det mildt sagt en stor jobb som må gjøres, og den er Arbeiderpartiet klar for. Den raskeste og beste måten å sikre dette på er å gjennomføre mer av velferdsproduksjonen i offentlig egenregi. Da har man mer kontroll på at pengene fra fellesskapet går til formålet, og ikke minst på lønns- og arbeidsvilkår for de ansatte. En grunn til at kommersielle aktører kan drive med større overskudd enn offentlige og ideelle, er at de ofte opererer med dårligere lønns- og pensjonsvilkår. For å unngå at det er de ansatte som må betale prisen ved konkurranseutsetting og anbud, fremmer vi i dag forslag om at de som jobber i velferdstjenestesektorer som er finansiert av det offentlige, skal ha lønns- og arbeidsvilkår og tjenestepensjonsordninger som er på linje med det offentlige. Det er også ofte vanskelig å ha oversikt over og innsyn i mange av de kommersielle aktørene som er på banen innenfor offentlig velferdsproduksjon. Det handler ofte om kronglete organisering av virksomheter, og vi ser en fare for at store fellesskapsressurser dreneres ut av det norske fellesskapet, ut av Norge. Derfor er det viktig med – og vi fremmer da forslag om det – mer innsyn i og bedre kontroll av foretak som finansieres av offentlige midler. Ansatte som får ny arbeidsgiver, skal få ivaretatt sine rettigheter, og vi ønsker å begrense muligheten for å organisere seg bort fra sitt arbeidsgiveransvar. Med dette tar jeg opp forslagene som Arbeiderpartiet står inne i. Jeg vil også varsle at Arbeiderpartiet stemmer subsidiært for forslagene nr. 4–6, fra SV.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Det som ofte gjør at kommersielle aktører kan drive med større overskudd enn offentlige virksomheter, er at de opererer med lavere lønns- og pensjonsvilkår enn offentlige og ideelle aktører. Derfor fremmer vi i dag forslag om at de som arbeider i velferdsområder finansiert av det offentlige, skal ha lønns- og arbeidsvilkår, herunder tjenestepensjonsordninger, som er på linje med det offentliges. Det stemmer høyresiden ned. I dag, 8. mars, kan det være fristende å spørre: Mener statsråden det er rettferdig at en kvinne som jobber ved en kommersiell virksomhet, skal ha dårligere pensjonsopptjening enn en kvinne som har tilsvarende jobb i offentlig virksomhet?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Ja, det er riktig at lønnsdannelsen i Norge er partenes ansvar, men det offentlige og vi som politikere har også et ansvar for hvordan den offentlige velferden forvaltes og drives. Det som dessverre ofte viser seg å være en egen faktor som presser fram privatisering, er det at man gjennom det kan redusere lønns- og pensjonsforpliktelsene overfor arbeidstakerne. Et grelt eksempel på det er da regjeringen privatiserte renholdet i Forsvaret, der enkelte renholdere mistet pensjonsopptjening på 1 mill. kr. Mener statsråden at regjeringen ikke har noe som helst ansvar for eller noen som helst påvirkning på hvordan utviklingen innenfor arbeidslivet for de ansatte innenfor velferdsyrkene våre skal være?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
La meg starte med å fremme forslaget i innstillingen som Arbeiderpartiet står bak sammen med Sosialistisk Venstreparti. Det er jo et uvanlig skritt at vi fremmer forslag om at en sak om tvungen lønnsnemnd skal sendes tilbake til regjeringen til ny vurdering. Så vidt jeg vet, har nok ikke det skjedd før at Stortinget gjør det. Nå skjer det neppe i dag heller, men vi mener det er grunn til å lytte til og ta på alvor de innspillene som kom til komiteen fra Fagforbundet i brevs form underveis i komiteens behandling av denne saken. Der kommer det fram opplysninger om at Helsetilsynets vurdering av at det forelå fare for liv og helse, ikke var basert på en korrekt beskrivelse av bemanningssituasjonen og pleietilbudet. Fagforbundet peker på at verken regjeringen eller Helsetilsynet tok kontakt med arbeidstakersiden for å kvalitetssikre det faktiske grunnlaget før beslutningen ble tatt, og at Fagforbundet mener at det ble gjort en sammenblanding av virkningene av streikene til Fagforbundet og YS uten at den enkelte streiken ble vurdert hver for seg. Jeg mener dette er en alvorlig sak. Norge har ratifisert flere internasjonale konvensjoner som verner om organisasjonsfriheten, bl.a. kjernekonvensjonene til ILO, 87, 98 og 154. Slik de har blitt tolket av ILOs egne organer, stilles det strenge krav for inngrep i streikeretten. Men det åpnes likevel for inngrep dersom streiken setter liv, helse eller personlig sikkerhet for hele eller store deler av befolkningen i fare. Det er med andre ord snakk om en meget høy terskel for å gripe inn med tvungen lønnsnemnd i streik. Regjeringen stiller selv Norges forhold til ILOs kjernekonvensjoner i et underlig lys i den forrige saken vi behandlet om tvungen lønnsnemnd. Så også i denne, for man skriver at man forholder seg til de internasjonale forpliktelsene Norge har inngått, men samtidig skriver regjeringen: «Dersom det skulle påvises motstrid mellom internasjonale konvensjoner og Norges bruk av tvungen lønnsnemnd, mener Arbeids- og sosialdepartementet at det under enhver omstendighet er nødvendig å gripe inn i konfliktene.» Vi vil gjerne ha svar på hvorfor regjeringen ikke tok kontakt med arbeidstakersiden for å kvalitetssikre grunnlaget før beslutningen om tvungen lønnsnemnd ble tatt, og hvordan statsråden har forsikret seg om at den beslutningen var i henhold til den lovfestede streikeretten og internasjonale forpliktelser.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Nå har både statsråden og Heidi Nordby Lunde bekreftet at begge streikene og den samlede virkningen av det ble sett under ett. Dermed kan vi slå fast at det var med bakgrunn i Parats streik at de samlede konsekvensene ble ansett å være for belastende og førte til at statsråden grep inn med tvungen lønnsnemnd. Dermed kan vi også slå fast at LOs og Fagforbundets selvstendige streikerett med dette er innskrenket. Mener statsråden at parallelle streiker for to forbund faktisk heretter skal ses under ett, når det kun var YS-forbundet Deltas opptrapping som lå til grunn for Helsetilsynets vurdering? Hvordan har statsråden forsikret seg om at denne beslutningen var i henhold til den lovfestede streikeretten og internasjonale forpliktelser?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Fagforbundets brev til komiteen viser at det Helsetilsynet påsto forelå som grunnlag for at man skulle gripe inn med tvungen lønnsnemnd, var et feilaktig grunnlag. Den siste som ble tatt ut i streik, var vel en vaktmester/driftsleder – neppe en person man kan anse ved uttak representerer fare for liv og helse. Uten at vi skal gå for detaljert inn i streiken og grunnlaget for vurderingene, er dette interessant: Regjeringen grep inn i sykehusstreiken i 2019, til sterke reaksjoner fra LO. Man grep inn i den forrige saken vi hadde til behandling om tvungen lønnsnemnd, til sterke reaksjoner fra fagforeningene. Man griper inn i denne saken, også til sterke reaksjoner. Kan vi forvente nå framover at regjeringen faktisk legger seg på den linjen at det ikke er et spørsmål lenger om en selvstendig streikerett for hvert forbund, men at disse sakene skal ses i sammenheng, og at det vil trumfe de internasjonale forpliktelsene Norge har å forholde seg til?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-08:
Jeg skjønner godt at statsråden må og skal ta Helsetilsynets vurderinger på alvor. Det er riktig, og det er sånn det skal være. Men når man ikke har tatt seg bryet med selv å sjekke de faktiske forhold med de involverte partene eller forsikret seg om at Helsetilsynets vurderinger faktisk var det riktige, har statsråden et ansvar for den situasjonen vi nå har havnet oppi. Det kan ikke statsråden unndra seg ved bare å peke på Helsetilsynet. Helsetilsynets vurderinger var åpenbart for svake. De var ifølge Fagforbundet fundert på feilaktig grunnlag, og det er til syvende og sist statsrådens ansvar hvordan regjeringen håndterer den informasjonsflyten og det ansvaret man har knyttet til også å forsvare streikeretten. Da er det rart, synes jeg, at når man får så massiv kritikk nok en gang fra fagbevegelsen, fra de involverte partene, som man fikk etter avslutningen av sykehusstreiken i 2019, som man fikk etter avslutningen av den nylige tvungne lønnsnemndssaken vi nettopp har behandlet i Stortinget, og som man også får i denne saken, er man ikke ydmyk nok til å se at dette kanskje gikk litt fort i svingene, var kanskje ikke fundert så grunnleggende grundig som det burde ha vært, når det samtidig er så pass mye som står på spill når det gjelder tilliten til systemet og til spillereglene i arbeidslivet, som statsråden selv er flittig til å understreke, og at man ikke er villig til å ta en ny vurdering av det. Jeg mener at statsråden ville vokst på å si at her tar man en ny vurdering. Hvis det hadde vist seg gjennom den prosessen at man hadde gjort de grundige vurderingene, og at man på den måten kunne tilbakevise påstandene som er fremmet, i dette tilfellet fra Fagforbundet, ville statsråden selv stått på tryggere grunn og kunne vært med og bidra til å heve tilliten til systemet. Det er ikke statsråden villig til, og dermed er i sum regjeringen i dag ansvarlig for at tilliten til hvordan dette systemet skal fungere, og tilliten til at spillereglene i arbeidslivet, og ikke minst at Norges internasjonale forpliktelser er ivaretatt, er svekket. Det må statsråden ta ansvar for og erkjenne at man selv har vært med og bidratt til. Det synes vi er trist, at vi nok en gang ser en sak der man innskrenker streikeretten i Norge.
Bjørnar Laabak (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Når jeg leser forslaget fra Moxnes, tenker jeg at her er det mye underliggende når det gjelder styringssett. Det som er viktig, og som vi er enige om, er ryddige og gode arbeidsforhold, som skal sikre god kvalitet på tjenestene. Det handler også om vi er villige til, innenfor både offentlig sektor, ideelle og private, å tilby fulltid til dem som skal jobbe innenfor velferdsyrkene. Fremskrittspartiet mener at et mangfold av tilbydere er nødvendig i barnehager, skoler, sykehjem, barnevernstjenesten, hjemmetjenester og innenfor boveiledning, rus- og psykiatriarbeid m.m. Veldig mye av dette går på hva kommunene enten utfører selv, eller søker hjelp til hos andre tilbydere. Det er innholdet i de dokumentene man legger ut, hva tjenestene skal inneholde, og kvaliteten man krever, som er avgjørende for den oppfølgingen man bør gjøre for å sikre at innbyggerne faktisk får den tjenesten de skal ha. Jeg tror at i framtiden blir det konkurranse om de beste arbeidstakerne som skal yte omsorg og tjenester innenfor velferdsyrkene. Da er det sannsynligvis de med de beste arbeidsvilkårene som vil vinne fram og ha den beste kvaliteten, de beste medarbeiderne og det beste arbeidsmiljøet, helt uavhengig av om det er kommunene, fylkene, staten eller ideelle eller kommersielle aktører lokalt som utfører tjenestene. Mye av det vi har sett i brukerundersøkelser hittil, er at det er de som leverer private tjenester innenfor ulike områder, som kommer veldig godt ut. Hvis vi setter innbyggeren først og mottaker av tjenestene som en høy verdi på tjenesten som skal leveres, er det ikke noe i dag som sier at det offentlige alene er de beste på å levere velferdsytelser. Fremskrittspartiet mener at vi skal ha gode tilbydere med gode og ryddige arbeidsforhold – ikke like, men likeverdige. Vi støtter tilrådingen fra komiteen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Regjeringspartiene har beskrevet temaet presist når de sier at velferdstjenester kan utføres av ideelle eiere, offentlige eiere eller kommersielle eiere. Det er prisverdig at regjeringspartiene sier det sånn og kommer vekk fra den klassiske beskrivelsen som NHO Service og Handel og Virke gleder seg over å si, nemlig at det er enten offentlige eller private. Det som er situasjonen, er at samtlige opposisjonspartier på Stortinget er tilhenger av at det skal være en kombinasjon av offentlige og ideelle eiere. Når representanten Heidi Nordby Lunde sier at det er noen fra opposisjonen som går inn for at det bare skal være offentlige eiere, så kjenner ikke jeg de partiene her i Stortinget. Senterpartiet står for at vi skal prøve å utvikle velferdstjenester gjennom å bruke ideelle og offentlige eiere. I enkelte tilfeller kan det være aksjeselskaper, men ikke aksjeselskaper som har som sitt primære formål å ha høyest mulig aksjekurs, for det står i direkte motstrid til det som er formålet med den virksomheten som skal utøves, nemlig velferdstjenester betalt av det offentlige overfor landets borgere. Vi er fra Senterpartiets side enig i at vi ikke skal ha dårligere lønns- og arbeidsvilkår eller dårligere pensjonsvilkår som konkurransefortrinn for noen av dem som driver i dette viktige området, men Senterpartiet er ikke enig i at det skal stilles krav om tariffavtaler. Det ville være meget spesielt hvis en skulle stille krav om det. Derimot er vi veldig presise på at der det er allmenngjorte tariffavtaler, skal allmenngjorte tariffavtaler legges til grunn, kontrolleres og praktiseres. Der det ikke er allmenngjorte tariffavtaler, men landsomfattende tariffavtaler for den enkelte bransje, skal sjølsagt det legges til grunn, slik at en dermed sikrer lønns- og arbeidsvilkår og pensjon som er i tråd med det som er alminnelig innenfor bransjen. Senterpartiet går inn for å begrense bruken av bemanningsselskaper. Vi ønsker å gå over fra bemanningsselskaper til vikarbyråer, og det har vi beskrevet i innstillinga. Så er vi særlig opptatt av det som går på sjølstendig næringsdrivende, som er inne i en del av denne bransjen. Der går vi inn for en gjennomskjæringsregel. Vi går videre inn for en tillitsreform i bransjen som gjør at en kommer vekk fra den detaljerte kontrollen, som er et resultat av at en har kommersielle enheter som driver virksomheten i dag. Byråkrati og kontroll henger sammen med konserner som har som formål å tjene penger på virksomheten.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Barnehager er en utrolig viktig del av velferdstjenesten, og er i all hovedsak basert på betalinger fra det offentlige. Det de ansatte og ledelse i barnehager opplever i dag, er at det blir stadig mer detaljert regelverk. Det blir stadig mer rapportering, det blir stadig mer kontroll – det som folk flest kaller stadig mer byråkrati. Mange ber om at det skal bli enda mer av det, og det er gjerne et mantra her i stortingssalen som fører oss enda lenger ut i den kontrollgata. Mitt spørsmål er: Er statsråden enig i at denne utviklingen er et resultat av opptredenen til de kommersielle eierne – de kommersielle eierne som har vist et veldig fokus på å tjene penger på innsatt kapital ved å utøve velferdstjenestene, som altså har fortjeneste som hovedmotiv for å utøve tjenestene?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Senterpartiet tror på en tillitsbasert ledelse hvor eieren gir de ansatte tillit, og at de ansatte dermed tar ansvar, i tråd med leders intensjon. Det statsråden sier, er altså at den byråkratiseringen vi ser nå innenfor tjenesteproduksjonen i velferdstjenestene, må gå videre i denne retningen med stadig flere kontroller, stadig flere rapporteringer. Har ikke statsråden tro på at en tillitsbasert ledelse i selskaper som ikke har profittmotiv, vil redusere behovet for byråkrati kraftig?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Statsråden sa i den forrige saken at det var partene, altså arbeidsgiver og arbeidstaker, som forhandlet lønn. Sånn er det også for velferdstjenestene, og nå står vi, i virkeligheten, i en sak. Her er det to parter – det er arbeidstakerne og arbeidsgiverne – og i en slik sak må arbeidstakerne også ha maktmidler og en mulighet til å sette makt bak kravene sine og gå til streik. Det er noe som vi har erfart gjentatte ganger er veldig vanskelig i bransjer som har ansvaret for omsorg av mennesker. Her har vi to overenskomster. Det er overenskomst 453, mellom LO og NHO, og overenskomst for barne- og ungdomsverntjenesten, mellom Parat/YS og NHO. Etter å ha gått gjennom denne saken må jeg si at regjeringen hadde et meget svakt grunnlag for å avblåse streiken og kreve tvungen lønnsnemnd. Vi har gått gjennom dokumentene. Det som blir sagt fra Helsetilsynet, er at en på et tidspunkt indikerer at streiken medførte konsekvenser for helsetjenestens evne til å ivareta liv og helse. Så heter det at «det muligens var i ferd med å oppstå en krevende situasjon». Så konkluderer Helsetilsynet at det ville medføre fare for liv og helse. Det var noen få pleieteam dette gjaldt, og som var grunnlaget for Helsetilsynets beslutning, som regjeringen fulgte opp. Jeg må si det er et ganske spinkelt grunnlag. Når vi så får Fagforbundets beskrivelse av hva som faktisk skjedde, kan ikke Senterpartiet annet enn å si seg enig i Fagforbundets beskrivelse av at her var ikke grunnlaget til stede. Men så skjedde det at det ble en avslutning av streiken. Arbeidet ble gjenopptatt. Når det er et faktum, er det etter vår vurdering vanskelig å ikke gå inn for at en får fullføre det løpet en har lagt, nemlig å gjennomføre den Rikslønnsnemnda som kommer som resultat av den loven vi nå vedtar. Derfor støtter Senterpartiet innstillinga. Men jeg må si at hele bakgrunnen for denne saken er så spesiell, så svak, at det er noe Rikslønnsnemnda må ta hensyn til i den videre prosessen, for det gjør jo snart hele streikeretten på helse- og omsorgsområdet illusorisk, når vi ser hvordan det her er blitt praktisert.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-08:
Det er et faktum at det var veldig få som ble tatt ut i streik. Det er et faktum at statsråden må ta Helsetilsynets tilrådinger på alvor. Men jeg syns at statsråden bør etablere en praksis med hensyn til Helsetilsynet som er sånn at de er veldig presise i sin beskrivelse av situasjonen. Her er beskrivelsen «indikerer» og «muligens var i ferd med», og det er et fåtall personer som er i streik, fordi avtalen ikke omfatter så mange. Det er for meg ganske sterkt når Fagforbundets leder, Mette Nord, sier at regjeringas inngripen i streikeretten vil kunne bidra til å senke tilliten til framtidige vurderinger fra Helsetilsynet og vanskeliggjøre en hurtig avgjørelse der det faktisk er fare for liv og helse. Er statsråden grunnleggende uenig i det Mette Nord sier?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Det overordnede målet i velferdssektoren er å tilby gode velferdstjenester av høy kvalitet. Et viktig virkemiddel for å oppnå dette er å ha et mangfold av forskjellige leverandører av velferdstjenester, både offentlige, kommersielle og ideelle. Nesten 80 pst. av arbeidstakerne i sektoren er likevel ansatt i en offentlig virksomhet. Jeg er selvfølgelig enig i at ryddige og gode arbeidsforhold er viktig for å sikre kvaliteten i velferdstjenestene. Vi skal ha et godt norsk arbeidsliv der de ansatte har ordnede lønns- og arbeidsvilkår. I arbeidet for å hindre useriøsitet og arbeidslivskriminalitet har regjeringen gjentatte ganger understreket offentlige oppdragsgiveres ansvar for å gå foran med et godt eksempel og å bidra til ryddige og seriøse forhold i norsk arbeidsliv. Vi legger til grunn at både offentlige og private leverandører av velferdstjenester følger krav i lov og kontrakt. Flere offentlige oppdragsgivere stiller også krav til sine leverandører som går lenger enn det regelverket krever. Vi har varslet at det skal utarbeides en veileder til de som ønsker å ta i bruk slike krav. Vi har også innledet dialog med næringslivsorganisasjoner, arbeidstakerorganisasjoner, offentlige oppdragsgivere og andre for å drøfte muligheten for å stille krav og klarere krav om seriøsitet i offentlige anskaffelser. Formålet er å vurdere om vi skal ha en felles anbefaling om seriøsitetskrav. Det kan absolutt være en god idé. Både private og offentlige virksomheter må følge arbeidsmiljøloven og sørge for at de som reelt er arbeidstakere, ansettes. Innholdet i arbeidstakerbegrepet og grensen mot selvstendig næringsdrivende behandles i det partssammensatte utvalget for fremtidens arbeidsliv, som skal levere utredning innen 1. juni i år. Regjeringen jobber også sammen med partene for et organisert arbeidsliv. Vi har stor respekt for partenes rolle i lønnsdannelsen og den frie forhandlingsretten, som en del av disse forslagene omhandler. Velferdstjenesteutvalget, som ble satt ned av et enstemmig storting, var viktig, og det berørte flere av temaene i representantforslaget. Innstillingen er sendt på høring. Det er en interessant og i og for seg balansert innstilling med noen forslag som er både mindretallsforslag og flertallsforslag, og noen som er enstemmige. Vi kommer til å følge opp utredningen på vanlig måte, men avventer nå innspill fra høringsinstansene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Representanten Grande kunne ha stilt meg mange spørsmål om ordninger og lønnsnivå i arbeidslivet og spurt hva jeg personlig eller som statsråd mente om det. Mitt utgangspunkt er at det er partene som forhandler lønn. Det er en viktig del av det norske systemet – som representanten Grande og hans parti i mange andre sammenhenger er veldig opptatt av å understreke – at det er partene som forhandler, at vi skal ha insentiver i systemet vårt for å organisere seg, for å kreve tariffavtale i egen virksomhet, og pensjonsvilkår knytter seg selvfølgelig også til det. Det er mitt utgangspunkt også i denne saken.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Mener statsråden at regjeringen ikke har noe som helst ansvar for hvordan utviklingen innenfor arbeidsvilkår for de ansatte i offentlig virksomhet skal være? Svaret på det er selvfølgelig åpenbart nei. Offentlig sektor er styrt og drevet i siste instans av politikere, så selvfølgelig har vi et ansvar for det. Jeg ber om forståelse for at det nok er forsvarsministeren som må svare for detaljene rundt dette på hans eget felt, akkurat rundt renholdsvirksomheten i Forsvaret, men i utgangspunktet er det sånn at noen ganger kan det være en god idé at man ser på om man kan bruke skattepengene på en annen måte. Det å ha konkurranse om deler av tjenestene som det offentlige driver, er ikke ukjent i rød-grønne kommuner heller. Det er ikke sånn at alle der har offentlig kino eller offentlig renhold, eller at alle deler av teknisk etat er i offentlig regi. Dette er en vanlig måte å drive offentlig sektor på i Norge.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Nei, det er jeg nok ikke. Men det er et argument der, for barnehagene er et ganske godt eksempel på hvorfor mange av disse problemstillingene faktisk er viktige. En barnehage er ikke ute på anbud. Det betyr at man har tilgang til de offentlige midlene så lenge man fyller de kriteriene som skal til. Da øker sjansen for at man får det som man i forskerspråket kaller «rent-seeking». Hva er det man burde gjøre da eller være obs på fra politisk hold? Jo: Man har ikke anbudsdokumenter som sådanne, så hvis man skal styre dette på en måte, må det enten være fordi det er stor valgfrihet for foreldrene og man reelt sett får liksom kundedrevet styring av dette, eller så må man tjore fast ressursene på noen måter. Det er det det borgerlige flertallet har gjort. Én ting er at vi har kuttet ganske drastisk i pensjonsoverføringene til private barnehager, men vi har også tjoret fast deler av ressursene gjennom f.eks. bemanningsnorm, barnehagelærernorm etc. Det er i et sånt perspektiv riktig, men det er også riktig for de offentlige barnehagene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Det er mulig jeg misforsto spørsmålet til representanten Lundteigen, men jo, tillitsbasert ledelse kan være veldig bra i mange tilfeller. Det mitt svar dreide seg om, og det jeg trodde representanten spurte om, var: Er det riktig å ha nasjonale pålegg for lokale velferdstilbud? Der mener jeg at på noen områder – selv om alle i denne sal vil si at det er viktig at kommunene kan bestemme og slikt, og så er vi alle dårligere til å gjøre det i praksis enn det vi er når det er festtaler i KS-forsamlinger – er det helt riktig å gjøre det jeg sier, altså tjore fast ressursene. Det vil si at jeg ikke mener at man skal ha en tillitsbasert ledelse som gjør at man kan velge å ha null barnehagelærere i en barnehage, enten den er kommunal eller offentlig. Det mener ikke representanten Lundteigen heller, men det var altså det jeg svarte på. Det var fordi det er et godt eksempel på en måte man binder ressurser på, og dermed håndterer det dilemmaet at man har private barnehageaktører som ikke er på anbud som man kan si opp med jevne mellomrom.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Det er fullt mulig å gjøre det, selvfølgelig, men det er ikke mulig å ha politikersatte lønninger på alle områder man måtte ønske, og samtidig argumentere for at vi har fri lønnsdannelse som er opp til partene. Man må huske på at her er det forhandlinger mellom partene på helt vanlig måte. Det er høy organisasjonsgrad i de fleste av disse bransjene, og selv om det kan være noen useriøse aktører også her, er det hovedbildet. Det er mye lavere organisasjonsgrad i mange andre deler av næringslivet – jeg trenger ikke å nevne eksempler. Poenget mitt er at det ikke er slik at det er to alternativer her, at enten sier man laissez faire, og private får gjøre akkurat hva de vil, eller så sier man at alt skal være offentlig, som er grøften som venstresiden både har hoppet ned i og gravd seg stadig dypere ned i. Alternativet er at man har private, men stiller krav til hva man skal ha. Det må man gjøre på forskjellige måter basert på hva slags type tjenester de leverer, og om det er f.eks. en anbudsutsatt eller ikke anbudsutsatt tjeneste, som barnehager.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Det er ingen som ønsker å ha saker om tvungen lønnsnemnd. Hver gang det skjer, blir det understreket overfor både arbeidsgiver og arbeidstaker at de har et ansvar for å unngå at man havner i en slik situasjon. Det er også verdt å understreke, særlig etter det siste innlegget, som jeg ikke klarer å karakterisere uten å være uparlamentarisk, at streik og lockout er helt lovlige virkemidler. Vi skal tåle det. Det skal være irrelevant for denne forsamlingen og for meg som statsråd hva som er grunnlaget for en streik, så lenge den er innenfor de lovlige rammene – helt irrelevant. Det som derimot er en begrensning og en ramme som alle statsråder forholder seg til, er hvis det medfører fare for liv og helse. Da er det ikke sånn, som man kan få inntrykk av her, at det er en vurdering som nærmest blir kokt sammen på egen hånd i Arbeids- og sosialdepartementet. Vi har en rutine for dette. Vi har en rutine som sier at det er et uavhengig tilsyn, Helsetilsynet, som vurderer dette. Og Helsetilsynet vurderte da, for å sitere fra proposisjonen hvor vi beskriver dette, at det «ville utsette særlig utsatte og sårbare personer for et betydelig funksjonsfall og helsefare, og at streikenes» – i flertall – «konsekvenser ville medføre fare for liv og helse fra onsdag 27. januar 2021 klokken 08.00». Både helsemyndighetene, som gjør denne vurderingen uavhengig – og det er et helt avgjørende poeng at dette er en faglig vurdering uavhengig av hva departementet måtte mene – og også departementet er veldig klar over at det pågikk to streiker samtidig. Selv om streikene berørte de samme virksomhetene, var dette to konflikter. Allikevel: Når flere streiker rammer samme virksomheter på samme tid, må altså Helsetilsynet, som er et uavhengig faglig organ, vurdere de samlede konsekvensene av konfliktene. Den siste opptrappingen som ble varslet, innebar at Parat tok ut tre medlemmer i en virksomhet som allerede var rammet av streik, og Helsetilsynet vurderte at de samlede konsekvensene av de to streikene i denne virksomheten ville medføre fare for liv og helse. For å løfte blikket litt fra denne saken, for dette er en sak som ingen arbeids- og sosialminister liker, men som alle arbeids- og sosialministere må forholde seg til, er det altså slik at jeg ville vært veldig skeptisk hvis jeg som stortingsmindretall mente at departementet skulle gå inn i en slags forhandlingssituasjon med et uavhengig tilsyn som mente at det her var fare for liv og helse. Jeg ville vel også, selv om vi skal være vare på at politisk inngripen og tvungen lønnsnemnd er drastisk og har klare rammer, vært veldig var på hvilke konsekvenser det kunne fått for legitimiteten til ordningen fremover.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Det er ikke mulig å svare på representanten Grandes spørsmål uten å gå i rette med et par av premissene. For det første: Det er ikke slik at begrunnelsen er at streiken er «for belastende». Begrunnelsen i slike saker er at de utgjør en fare for liv og helse. Punktum. Punkt to: Helsetilsynet har ikke sagt at det er bare Parats streikeuttak som gjør dette. De har sagt at kombinasjonen av de to arbeidskonfliktene når det er varslet en opptrapping, utgjør en fare for liv og helse. Da er det for øvrig interessant, selvfølgelig, som representanten Lundteigen gjorde, å vise til merknadene fra tidligere på dagen, men Helsetilsynets konklusjon i løpet av kvelden er at dette vil medføre fare for liv og helse fra onsdag 27. januar klokken 08.00. Det er det jeg som statsråd må forholde meg til. Når det gjelder den siste delen av spørsmålet, er det godt drøftet og vist til på proposisjonens side 3, hvor vi også vurderer dette opp mot de internasjonale forpliktelsene Norge har.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Det virker som representanten Grande, god til å spørre som han er, har litt problemer med å ta inn over seg svarene han får. Jeg vil bare understreke igjen at Helsetilsynets vurdering er et uavhengig faglig tilsyn. Det er helt avgjørende for legitimiteten til dette at det ikke er politiske vurderinger som sådanne som ligger til grunn. Det er uavhengige faglige vurderinger som skal finne ut når det oppstår en fare for liv og helse. Det er en kombinasjon av de to konfliktene som gjør at situasjonen oppstår. Det mener jeg at jeg som statsråd må legge til grunn. Jeg hørte representanten Grande lufte et forslag om at man kanskje kunne involvere partene i en slags dialog og prosess rundt dette. Jeg mener det vil være problematisk, rett og slett fordi man da ikke har det faglige grunnlaget for liv og helse som alle tidligere statsråder i mitt departement også har forholdt seg til, men gjør det isteden til en mer politisk forhandling, som jeg mener at det i dette tilfellet ikke er.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-08:
Jeg siterer fra Helsetilsynets begrunnelse, altså ikke tidligere vurderinger, men begrunnelsen sendt til departementet, referert på side 2 i proposisjonen, og dette er direkte sitat: «Fra og med i dag, tirsdag 26. januar 2021 er totalt 4 ansatte miljøarbeidere(1 fra Fagforbundet og 3 fra Delta) tatt ut i streik ved dette botilbudet. Uttaket medfører alvorlige konsekvenser for særlig to av beboerne. Begge beboerne har vedtak om ulike tvangstiltak, som tilbakeholdelse, medisinering og skadeavverging.» (1 fra Fagforbundet og 3 fra Delta) Hvis man leser Helsetilsynets begrunnelse, så er ikke det en generell, overordnet begrunnelse. Det er en helt konkret, spesifikk faglig vurdering knyttet til konsekvensen av to arbeidskonflikter på én institusjon, her helt konkret for to beboere. Det er den type faglige vurderinger Helsetilsynet gjør. Selv om jeg misliker det sterkt, er det noe jeg som statsråd må forholde meg til.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2021-03-08:
Det er Erlend Wiborg som har vore saksordførar, men han er ute i permisjon i dag, så då måtte vikaren steppe inn. Eg har lova å takke komiteen frå saksordføraren for godt samarbeid også i denne saka. Uansett: Saka handlar som kjent om bruk av lønsnemnd i arbeidstvistar mellom Parat/YS og NHO i hovudtariffoppgjeret for 2020, der regjeringa på bakgrunn av meldinga frå Helsetilsynet valde å setje i gang det vi munnleg omtalar som tvungen lønsnemnd. Komitébehandlinga har vist klart at det er eit tydeleg og solid fleirtal som støttar regjeringas vurdering av dette, og som legg Helsetilsynets vurderingar – som var utgangspunktet for regjeringa – til grunn for den posisjonen vi også tek i dag. Det skal vere moglegheit for å forhandle sine løns- og arbeidsvilkår gjennom dei ordinære forhandlingane, men i dette tilfellet meinte Helsetilsynet det var risiko for at dette kunne gå ut over liv og helse, og regjeringa valde med det å avslutte dei aksjonane som var, ved bruk av den lovheimelen vi i dag har for dette. Det sluttar i alt vesentleg Stortinget seg til at var ei rett vurdering. Eg går ut frå at mindretalet gjer greie for dei posisjonane dei har hatt.