trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
I omsorgssentrene som Bufetat har ansvaret for, er det i dag en bemanningstetthet på to voksne per barn. Det er en ekstraordinær situasjon vi nå står overfor, sist uke kom det 66 barn, i hele 2014 kom det 188. Vi har altså bare de siste månedene fått på plass over 50 omsorgssentre for å dekke etterspørselen. Det viktigste jeg nå kan gjøre, er å passe på at de voksne som har omsorg for disse barna, har gode rutiner, har god og tett kontakt med barna, følger dem opp når de er på skolen – om de har venner med seg hjem – og ikke minst at det blir meldt fra til politiet hvis man er bekymret for rømning og forsvinninger, og hvis det skjer en forsvinning. Jeg kan forsikre representanten om at jeg har tett og god kontakt også med justisministeren, og både UDI og politiet har fått styrket kapasitet og ressurser til barnefaglig kompetanse ved de mottakene som de har ansvaret for, for å følge opp disse barna.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Alle barn som kommer til Norge, har – uansett oppholdsstatus – og skal ha den hjelpen de trenger, hvis de trenger hjelp fra barnevernet. Men alle barn som kommer til Norge, trenger ikke å være barnevernsbarn. Der er jeg helt enig med statsministeren: Alle barn eller all ungdom skal ikke være under barnevernet. Stortinget vedtok i 2009 at de under 15 år skal få en ekstra oppfølging fra barnevernet. Det er et ansvar som vi nå tar, og vi har altså økt budsjettene til dette. Så er det sånn at når de barna som bor i asylmottak, kommer ut i kommunene, er det det kommunale barnevernet der ute i kommunene som har et ekstra ansvar for å følge opp alle barn. Det er det viktig at barnevernet er klar over. Derfor jobber vi også opp mot kommunene. Vi har sendt brev om at kommunene må være klar over at både barn som bor i omsorgssenter, barn som bor på asylmottak, og barn som bor på vanlig mottak sammen med sine foreldre, har krav på de samme barnevernstjenester som andre barn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Jeg mener at de enslige mindreårige som kommer til Norge, om de er over eller under 15 år, får et godt tilbud her i landet. De kommunene som har asylmottak med enslige mindreårige over 15 år, får økt vertstilskuddet, som skal gå til helsetilbud og til de utfordringene de barna har. Bufetat har ansvaret for barna under 15 år. Det er en krevende situasjon når vi regner med at det kommer i hvert fall ca. 1 000 enslige mindreårige – mot 188 i fjor – som vi skal ha et tilbud til. Derfor har vi styrket tilskuddet til omsorgssentrene med 1,2 mrd. kr neste år. Vi har også måttet se på det å bo på flermannsrom, og i den situasjonen vi er i nå, må vi også se på om vi skal gå ned på bemanningsfaktoren. De skal likevel få en trygg og god behandling i de omsorgssentrene de er i. Og så er det jo ikke i omsorgssentrene, men ute i kommunene de skal bo.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Jeg er veldig glad for at vi har et tett og godt samarbeid med KS. I tilleggsnummeret vi nå har fremmet, skal vi også se på om vi skal utrede en annen finansieringsmodell, en stykkprisfinansiering som veldig mange kommuner har tatt til orde for, der kommunene kan velge mellom en refusjonsordning og en stykkprisfinansiering. Der skal vi sette i gang et raskt arbeid. Så er jeg veldig glad for at i tillegg til at kommunene får dekket 80 pst. av de kostnadene som de har til barnevernstiltak ute i kommunene, har regjeringen økt det særskilte tilskuddet til mindreårige for inneværende år, og vi har også økte det med 100 000 kr ekstra for hver enslige mindreårige for neste år. Jeg har håp om at vi skal klare å få fortgang i bosettingen av de enslige mindreårige. Det er også en prioritert oppgave når vi nå driver med bosetting. Jeg har håp om at flere kan bosettes i familier, når vi ser det store engasjementet fra familier som nå ønsker å bli fosterhjem for de enslige mindreårige.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Det er alvorlig når mindreårige forsvinner, og de sakene, som jeg sa i et tidligere svar, er utfordrende, bl.a. på grunn av at vi vet for lite om de barna som forsvinner. Tallene er også usikre, og foreløpige tall fra den pågående forskningen viser at barna ofte telles to ganger. Vi ser at det er en del barn som ikke ønsker å være her. Vi ser at det er en del barn som når de får et avslag, velger å forsvinne, og vi ser også at det er barn som oppsøker andre slektninger. Dessverre er det også indikasjoner på at noen av disse barna blir utsatt for menneskehandel. Jeg kan forsikre representanten og Stortinget om at dette er noe som bekymrer meg også. Derfor er det så viktig at vi har gode rutiner, at de får god opplæring, de som jobber med barn hver eneste dag på omsorgssentrene, og at det er barnefaglig kompetanse på asylmottakene for enslige mindreårige. De under 15 år registrerer vi i et rapporteringssystem. Vi har også lagt inn ekstra midler for å følge disse barna for å lære mer om dem, men ikke minst er det viktig å melde fra til politiet. Når det gjelder hvordan politiet følger opp, er jeg i tett kontakt med justisministeren om hvordan vi kan bedre dette arbeidet. Men vi står altså i en ekstraordinær situasjon med en stor mengde barn som kommer, og som krever at vi stiller opp. Vi gjør det vi kan for å sikre at de barna som trenger barnevernshjelp, får så god omsorg som det er mulig å gi dem.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Omsorgssentrene skal jobbe for barns beste og arbeide kontinuerlig med å forebygge både rømming og forsvinning. Alle omsorgssentrene skal ha gode rutiner med tanke på forsvinning og rømming. Til situasjonen på Tøyen: Det er Oslo kommune som har ansvaret for barnevernstjenesten på Tøyen. Det er også slik at PU skal ha en barnefaglig til stede på Tøyen. Vi er i tett og god dialog med Oslo kommune for å sikre at dette kommer på plass. Dette var en bekymring som jeg allerede i september tok opp med Oslo kommune, og direktoratet er i god kontakt med Oslo kommune om hvordan vi kan klare å gi både veiledning og hjelp når det gjelder den utfordringen som vi har. Representanten var også inne på dette med søsken som blir splittet. Søsken skal ikke skilles, selv om de tilhører ulike aldersgrupper. Det gjøres også en vurdering i hver enkelt sak. Dette er noe som jeg også tar opp med Bufetat, for å sikre at søsken ikke skilles, men at det blir vurdert i hver enkelt sak.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Det er sant som representanten sier, at dette er en bekymring som har vært over lang tid. Derfor er jeg veldig glad for den Fafo-rapporten som vi fikk for et par uker siden, som viser at det er en del svakheter i systemet. Det er noe som vi sammen skal jobbe med – det er noe som både ligger under mitt ansvarsfelt, og som ligger under justisfeltet. Så hører jeg om et prosjekt som Kristelig Folkeparti mener er bra. Jeg stiller meg ikke negativt til å kunne ha gode prosjekter som viser gode resultater, hvis det kan forhindre at barn blir utsatt for menneskehandel.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Det er ingen som er fornøyd når vi ser at det er barn som forsvinner, men det er likevel viktig at de som jobber tett med barna hver eneste dag, har gode rutiner, at de har tett kontakt med skolen og ser hvilke voksenpersoner som er i kontakt med disse barna. Men det er også viktig at vi bevisstgjør og har rutiner i omsorgssentrene på at de voksne som jobber der, faktisk er bevisst det arbeidet. Det er noe jeg forsikrer meg om hver gang jeg er i kontakt med Bufetat, at de har sånne rutiner. Det er viktig at vi melder fra, og det kan godt være at politiet skulle ha gjort mer. Det er noe som jeg tar opp med justisministeren. Men det er et krevende arbeid vi står i nå, og veldig mange av de barna som forsvinner, vil ikke bli funnet, og det er nesten umulig å få tak i dem. Det å ha gode rutiner, det å ha god opplæring av dem som skal jobbe med barn hver eneste dag, er jo noe av det viktigste forebyggende arbeidet mot rømninger og forsvinninger som vi kan gjøre.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-18:
Jeg var og besøkte et omsorgssenter i slutten av september, og tilbakemeldingene da var at det er en utfordring med forsvinninger. Derfor var jeg i tett kontakt med Bufetat og ba dem ta kontakt med Oslo kommune for å følge opp den bekymringen. Det er Oslo kommune som har ansvaret for barnevernstjenesten på Tøyen. Det er PU, som ligger under Justisdepartementet, som har ansvar for barn som kommer til mottakssentrene på Tøyen, og dersom PU mener at de ikke kan ta ansvar for de barna som er hos dem, må de kontakte Oslo kommunes barnevern. Den lokale barnevernstjenesten i Oslo har blitt styrket for å kunne håndtere barn hos PU. Bufetat, som jeg har ansvar for, har først ansvaret når de skal videre til omsorgssentrene. Jeg hadde et møte med Oslo kommune i forrige uke for å forsikre meg om at situasjonen på Tøyen er under kontroll.
Marie Ljones Brekke (Kristelig Folkeparti), 2015-11-18:
Det er et enormt folkelig engasjement i den alvorlige situasjonen vi befinner oss i. I Stavanger har det den siste uka blitt arrangert flere møter der mange hundre mennesker har møtt opp, både frivillige organisasjoner og enkeltpersoner som ønsker å bidra i den situasjonen som vi nå befinner oss i. Bare på møtet som angikk dem som ønsket å bli fosterforeldre, møtte det opp 200 mennesker. Kjetil Aas, rådgiver i fosterhjemstjenesten, sier at han aldri før har sett et slikt oppmøte på et tilsvarende møte. Han sier videre at det daglig kommer barn under 15 år, der de fleste er 14 år, men det kommer også barn under 10 år uten foreldrene sine. Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Hvordan kan vi sikre at engasjementet blir tatt vare på, at disse raskt blir vurdert som fosterforeldre, slik at barn slipper å vente unødvendig lenge på å få en familie?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-18:
Statsråden etterlyser sterkere kommunal innsats for å ta imot enslige mindreårige. Det gjelder både de under 15 år som barnevernet har ansvaret for, og de mellom 15 og 18 år som UDI har ansvar for i mottak. Jeg tror kommunene er innstilt på å gjøre en innsats, men det forutsetter at vilkårene ligger til rette for det. Det nytter ikke å appellere til kommunene om å ta imot enslige mindreårige og samtidig sende med regningen for oppgaven de skal løse for nasjonale myndigheter. Dessverre er det i altfor stor grad slik i dag. Statsråden oppfordrer til fosterhjemsplassering. Mener statsråden det gjøres en god nok jobb fra Bufetat med å rekruttere fosterforeldre? Gis det gode nok vilkår til folk som våger å påta seg denne ansvarsfulle oppgaven, og gis det gode nok vilkår til de kommunene som sier ja til disse fosterhjemmene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-18:
Mandag gikk det ut brev fra regjeringen, sammen med KS, der alle landets kommuner blir bedt om å bosette 18 000 flyktninger i 2016. I brevet opplyses det om at UDI lyser ut 30 000 nye mottaksplasser for å møte behovet. Kommunene oppfordres nå i større grad til selv å etablere mottak. Det sies i brevet, som er sendt sammen med ledelsen i KS, at det er stor vilje fra kommunene og sivilsamfunnet til å stille opp for flyktningene, og at regjeringen er takknemlig for det. Jeg er enig med statsministeren i at kommunene gjør en god jobb med bosetting og integrering av flyktninger. Samtidig øker behovet, og det er viktig at alle kommuner – små og store – deltar i dugnaden. Dette koster. Kommunenes utgifter til bosetting og integrering skal dekkes gjennom direkte tilskudd fra staten og ikke gjennom rammeoverføringene, slik de øvrige tjenestetilbudene til kommunene dekkes. Det er et faktum at kommunene har større utgifter enn de får dekning for. Det gjelder både vertskommunetilskuddet til asylmottak, som Justisdepartementet har ansvaret for, og integreringstilskuddet ved bosetting, som Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet har ansvaret for. Uavhengige beregninger viser at integreringstilskuddet dekker ca. 90 pst. av de gjennomsnittlige kostnadene for kommunene. Deler statsråden konklusjonene fra Beregningsutvalget, som viser at kommunene bare får dekket 90 pst. av kostnadene med tanke på integrering? Og hvis det er tilfelle, hvorfor er det da ikke fremmet forslag om en bedre finansiering nå som vi har et så ekstraordinært stort behov for å øke den kommunale bosettingen av flyktninger?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-18:
I regjeringens tilleggsnummer til statsbudsjettet ble det fremmet forslag om å heve satsene i vertskommunetilskuddet for beboere i asylmottak med 20 pst. Statsministeren viser i sitt brev til kommunene at økt bosetting er avgjørende for å lette presset på mottaksapparatet og gi den enkelte flyktning en god start. Jeg er glad for at Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet fremmer forslag om å øke integreringstilskuddet for enslige mindreårige asylsøkere som blir bosatt i 2016, med 100 000 kr, men det er store behov utover det. Regjeringen har varslet at den vil legge fram en stortingsmelding om integreringspolitikken våren 2016. Vil statsråden der sørge for en bred gjennomgang av samarbeidet med kommunene om vilkårene for bosetting, og herunder satsene til integreringstilskuddet? Det er også grunn til å spørre seg om økningen av integreringstilskuddet for enslige mindreårige er tenkt å være et engangstiltak som kun skal gjelde i 2016?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-11-18:
Vi er vel alle enige om at de mest sårbare flyktningene er de enslige mindreårige. De er i mottak der det er for liten voksentetthet og for liten mulighet til å se den enkelte. Barneministeren har selv oppfordret til raskere bosetting av enslige mindreårige flyktninger, og da går jeg ut fra at ministeren er enig med meg i at målet må være kortest mulig tid i mottak og raskest mulig bosetting. I komitéhøringen i forbindelse med statsbudsjettet var KS veldig tydelig på at den største svakheten ved budsjettframlegget var fullfinansiering av barnevernstiltak. Det viktigste tiltaket for å få bosatt flere enslige mindreårige var fullfinansiering av barnevernstiltak, og de var også tydelige på at den økningen som kom i integreringstilskuddet, ikke var målrettet nok og at det med fordel kunne kuttes, mot en fullfinansiering av barnevernstiltakene. Hvorfor vil ikke barneministeren lytte til KS i denne saken?
André N. Skjelstad (Venstre), 2015-11-18:
Det må åpnes opp for å tenke alternativt om bosetting. Flere aktører som er veldig på, har vist en offensiv holdning i den sammenheng. Det er også knyttet til bl.a. rekruttering av fosterhjem. Det er en stor vilje blant folk til å være med og bidra. I den alternative tankerekken ønsker Venstre at en kan få etablere SOS-barnebyer for enslige mindreårige, slik som vi ser i flere europeiske land. Det kunne vært interessant å få høre om statsråden er enig i og åpen for en sånn vurdering som Venstre står for i denne saken.
André N. Skjelstad (Venstre), 2015-11-18:
Statsråden har rett i at større grad av aktivisering vil gjøre det lettere å komme ut i arbeid etter mottak. Det vil også gjøre det lettere for mange kommuner å ta imot flyktninger hvis de allerede er godt i gang med språkopplæring og på mange måter har en avklart kompetanse – kanskje til og med har fått litt arbeidstrening. Til tross for en økende ledighet i mange kommuner er det også mange kommuner som sliter med å tiltrekke seg nødvendig arbeidskraft. Kan bosettingsarbeidet bli enklere om integreringen er godt i gang i mottaket, sånn at det er flere som kan gå rett ut i jobb ved bosetting? Det er et grunnleggende spørsmål. Dette vil kunne medføre at langt flere da vil være ute i aktivitet og ikke være passive. Er det ikke det som er litt av målsettingen?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Rekruttering av fosterhjem og SOS-barnebyer er viktige tiltak, men også kommunens økonomi. Kommunene får i dag refundert 80 pst. Det er noe av det som gjør at mange kommuner lar være å bosette, har vi fått tilbakemeldinger på. Har statsråden vurdert å øke det beløpet eller andre tiltak som gjør at kommunene bosetter mer?
Gunnar Kaus (Senterpartiet), 2015-11-18:
I sitt budsjett sier statsråden at «regjeringa vil vurdere om det er behov for å kome tilbake til Stortinget med forslag om løyvingsendringar knytt til utlendingsområdet i eit tilleggsnummer til budsjettforslaget for 2016». I det tilleggsnummeret vi nå har fått, og som er til behandling, er det foretatt kutt i bevilgningene til kommunale barnevernstiltak for enslige mindreårige fordi det anslås at anslaget for 2016 ble satt for høyt – det skjer altså det motsatte av det en kunne forvente ut fra det refererte sitatet. En erkjenner problemet med at kommunene tar imot færre på grunn av kutt i refusjonssatsene, men gjør ikke nok for å bøte på problemet gjennom økte satser. Nå har statsråden allerede svart på en del spørsmål, men jeg vil ha et tydeligere svar: Vil det bli gjort noe for å rette opp i de store budsjettkuttene i barnevernstiltak for enslige mindreårige? Senterpartiet følger der opp i sitt alternative budsjett, men spørsmålet er altså: Hva vil regjeringen gjøre?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Det har vært slik at det en kan kalle første- og andrelinjetjenesten, har fått stort fokus fra regjeringen – UDI, politiet osv. – når det gjelder asylsøkerne. For to dager siden sendte statsministeren, sammen med KS, ut et brev hvor første linje lyder: «Situasjonen i det norske asylmottakssystemet kan nå betegnes som en krise.» Økningen i forhold til dette er formidabel, og regjeringen får nå god tid på seg til å se krisen komme og forflytte seg ut til tredjeleddet, ut til kommunene. Statsråden var selv inne på at det skal bosettes mange. Så er spørsmålet: Mener statsråden virkelig at kommunene nå har den verktøykassen de trenger for at de skal kunne gjøre den jobben regjeringen ber dem om, i 2016 og 2017?
Svein Abrahamsen (Venstre), 2015-11-18:
Norge ble nylig dømt i EFTA-domstolen for at luftkvaliteten flere steder i landet ikke oppfyller miljøkravene i EØS-regelverket. Utslipp fra transportsektoren har stor betydning for luftkvaliteten og klimagassutslippene. I den sammenheng viser jeg til at EU i fjor høst vedtok et direktiv om etablering av en infrastruktur for alternative drivstoff i transportsektoren. Dette direktivet krever bl.a. storstilt utbygging av ladestasjoner for elbil og anlegg for landstrøm for skip i viktige havner. Mitt spørsmål er: Hva vil statsråden gjøre for å sikre en rask implementering av dette direktivet i Norge?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Det var kanskje ikke så feil som det var galt å omtale statsråden som energiminister, kanskje heller ikke som klima- og miljøminister, for det er unektelig sånn at som europaminister – og med vår nære tilknytning til EU i saker som energi, miljø og klima – har statsråden et betydelig ansvar innenfor de feltene. Vi ser at utviklingen går i retning av at vi blir mer og mer avhengig av, eller involvert i, EU-systemet når det gjelder akkurat disse temaene og disse områdene. Da er det selvfølgelig viktig at Norge framtrer så enhetlig som mulig, og at det er gode forankringsprosesser i hvordan regjeringen tenker i sin kommunikasjon med EU. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Ser statsråden med bakgrunn i utviklingen noe behov for at fagstatsrådene i sterkere grad blir involvert inn mot Stortinget i vår tilnærming til EU i så viktig nasjonalt anliggende saker som miljø, energi og klima?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-18:
Ingen skal beskylde europaministeren for inspirerende stemmebruk her i stortingssalen, og derfor sier det kanskje sitt om meg at jeg likevel lar meg inspirere til et oppfølgingsspørsmål. Fra regjeringens hold gis det ofte inntrykk av at vi slutter oss til alle klimamålene til EU. Virkeligheten er jo at det er feil. Klimamålene til EU har tre pilarer. Det er utslippskutt, som ministeren bekreftet at vi slutter oss til, og så er det på energieffektiviseringsfeltet og på fornybarfeltet. Da er egentlig spørsmålet mitt til europaministeren: Når vi vet at Norge er et av de fem landene i verden som bruker mest energi per innbygger – et annet land er Island, der de vasser i lava – er det da tilfeldig at vi i Norge slutter oss til de målsettingene der vi kan kjøpe oss fri fra forpliktelser og betale andre for å gjøre jobben, mens de direktivene som forplikter oss til å gjøre jobben hjemme, sier vi nei til?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-18:
«Alle barn som er i Norge, er «våre barn»», sa statsråden under prestasjonen av en Fafo-rapport om mindreårige ofre for menneskehandel, en rapport som – som det ble nevnt – slo fast og viste med tydelighet det motsatte. Barn forsvinner, barn utsettes for overgrep, innsatsen er på ingen måte god nok. I spørretimen den 4. november sa statsministeren: «Skal alle enslige mindreårige asylsøkere(…) behandles som om de er barnevernsbarn? Og da er mitt svar: Nei». (…) Jeg gjentar spørsmålet: Hvordan skal barneministeren beskytte spesielt utsatte barn? Er det sånn at trygge og tilgjengelige voksne kan erstattes av gode nok rutiner? Og er det sånn at statsråden mener at det er forskjell på våre barn og de andres barn?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Jeg hører statsråden si at det ikke er forskjell på barn om det er våre eller andres barn. Men det er nå engang sånn at enslige mindreårige asylsøkere er en enormt sårbar gruppe som ofte har opplevd grusomme ting som vi ikke kan forestille oss, på sin flukt fra krig og konflikt, og som derfor trenger omfattende og langvarig oppfølging, støtte og trygghet. Jeg vet at statsråden mener at det ikke er forskjell på deres barn og våre barn, men samtidig legger hun nå fram et budsjett som nettopp åpner opp for å gjøre forskjell på våre og andres barn. Forskjellene blir faktisk større ved at en bl.a. senker kravene til omsorg og tilsyn i omsorgssentrene. Da må jeg spørre: Hva er det som gjør at enslige barn etter en traumatisk flukt, og som har veldig mye bagasje med seg, skal fortjene et dårligere tilbud enn det våre barn ville fått?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Siden 2000 har det forsvunnet 600 enslige mindreårige asylsøkere fra mottakene. Bare i juli forsvant det 13 barn, og i september forsvant det 31 barn. Jeg er klar over at det er PU og UDI ved justisministeren som har ansvaret for dette, men som barneminister for alle barn har også statsråd Horne et ansvar. Barnevernsloven sier at vi skal sikre at alle barn og unge skal få nødvendig hjelp og omsorg til rett tid, og at den lovens bestemmelser gjelder for alle barn som oppholder seg i riket. Da lurer jeg på: Hva gjør barneministeren for å få klarhet i hvor de 600 barna har forsvunnet hen? Hva gjør vi for at dette ikke skal skje igjen, for å få kontroll på at dette slutter å skje, og kontroll på at en har en prosess for å finne ut hvor de 600 barna er hen?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Vi som sitter i denne sal, forholder oss til de tallene som kommer fra politiet. Om det er uriktig at det er 600, eller om det skulle være færre – at tallet er uriktig – er ikke så viktig for meg. Jeg tenker at ett barn som forsvinner, er ett barn for mye som forsvinner. Jeg må si at jeg blir litt overgitt når statsråden sier at situasjonen er krevende, men allikevel skaper et inntrykk av at situasjonen er under kontroll, når vi hører at Røde Kors og andre slår kraftig alarm om hvordan barn – spesielt på Tøyen – ikke blir ivaretatt, verken når det gjelder behovene deres, eller når det gjelder rettighetene deres. En opplever, sier Røde Kors, at barn forsvinner fra mottak den dag i dag, at søsken splittes. Og det er massiv omsorgssvikt, sier de. Da tenker jeg: Er det å ha situasjonen under kontroll? Har barneministeren kontroll over at behovet og rettssikkerheten til barn blir ivaretatt i denne krevende situasjonen?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og moderniseringsministeren: «På forsommeren hadde vi en interpellasjonsdebatt om hvordan Stortinget skal involveres i arbeidet med nytt regjeringskvartal, hvordan man kan unngå at det blir en massiv kontorørken, mulig bruk av R5 og R6 hvor åtte departementer holder hus i dag m.m. I oktober presenterte Statsbygg en modell og sine byformprinsipper for prosjektet, som skal være bakgrunn for en kommende statlig reguleringsplan. Hvordan mener statsråden dette ivaretar Stortingets innspill, og hvordan vil samspillet med Stortinget og Oslo bystyre bli framover?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Jeg takker statsråden for et opplysende og grundig svar. I forslaget til byformprinsipper og den modellen som Statsbygg har lagt fram, framgår det, som statsråden sier, at man ikke har sett på R5 og R6, og at man holder seg innenfor Ring 1, dvs. at man ikke ser på områdene oppover mot Hammersborg, langs Møllergata, som lå i noen av idéforslagene. Statsråden sier det blir moderate byggehøyder i de modellene som Statsbygg har skissert, men det er jo kontorbygg på 8–12 etasjer i en veldig tett rekke mellom Møllergata og Grubbegata. Det er lite lys og rom i det området. Hvis den statlige reguleringsplanen vil følge opp innenfor den rammen, låser man prosjektet ganske mye. Så jeg vil spørre statsråden om han vil vurdere å involvere Stortinget mer, utover den orienteringen som ligger i statsbudsjettet nå, som er mer en statusoppdatering og en nøytral orientering uten standpunkter og signaler.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2015-11-18:
Jeg takker for det svaret også. Det er positivt at regjeringen også vil se på R5 og R6, som tross alt ligger bare et par hundre meter fra høyblokka, og der noen av de sikkerhetsargumentene som vi diskuterte også i interpellasjonsdebatten, kan komme i et nytt lys. Vi har utelukket diskusjonen om Y-blokka, fordi vi trodde at den var sikkerhetsmessig umulig, der den ligger over Ring 1, men Statsbygg vil jo senke og forsterke Ring 1, slik at vi kan ha et nytt byggefelt i deler av det området hvor Y-blokka ligger i dag, som kalles felt A i den modellen som Statsbygg har lagt fram. Når man da åpner for å bygge oppå Ring 1 ved å senke og forsterke den, vil det innebære at regjeringen også vil se på Y-blokka på nytt, i samme moment som man ser på R5 og R6? Den hører jo sammen med høyblokka i et integrert miljø. Når det gjelder arkitektkonkurransen som skal komme, er det riktig at den skal komme etter at den statlige reguleringsplanen er ferdig, eller vil den kunne komme i forkant, slik at den også vil ha mer åpne muligheter?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-11-18:
Statsbyggs anbefaling om byformprinsipper for nytt regjeringskvartal er svar på departementets oppdragsbrev av 26. juni 2014 om arbeidet med statlig reguleringsplan. Oppdraget er basert på beslutningene regjeringen tok i mai 2014. Statsbyggs forslag omhandler ikke eventuell bruk av R5 og R6, da dette ikke var en del av oppdraget. Statsbyggs anbefaling bygger på parallelloppdragene som ble utarbeidet i idéfasen i vår, på evalueringskomiteens grundige vurdering og på innspill fra andre sentrale aktører. Oslo kommune har kommet med viktige innspill i idéfasen. Statsbyggs forslag viser at det er mulig å etablere et funksjonelt regjeringskvartal med moderate byggehøyder, hvor det både er plass til en stor park og hensynet til gående og syklende er tillagt stor vekt. Statsbyggs anbefaling viser et konkret forslag. Det er kun byformprinsippene, dvs. de overordnede rammene for gater, byggehøyder og byggegrenser som foreslås tatt videre til arbeidet med reguleringsplanen. Regjeringen vil omkring årsskiftet behandle spørsmål knyttet til Statsbyggs forslag til byformprinsipper. Vi vil også se nærmere på mulighetene for å bruke R5 og/eller R6. Kommunal- og moderniseringsdepartementet vil på bakgrunn av regjeringens drøftinger av disse spørsmålene gi føringer til Statsbyggs arbeid med reguleringsplanen. Reguleringsplanen skal utformes slik at den gir tilstrekkelig fleksibilitet for den videre detaljplanleggingen. Statsbyggs fremdriftsplan innebærer at forslaget til reguleringsplan sendes på høring før sommeren 2016. Vedtaket kan skje tidligst ved årsskiftet 2016/2017. De endelige beslutningene om bl.a. byggehøyder, plassering av ny bebyggelse, plasser og uteområder tas når reguleringsplanen blir vedtatt. Oslo kommune er en særlig viktig aktør i arbeidet med regjeringskvartalet. Jeg legger stor vekt på at kommunen involveres i planprosessen. Det har så langt vært tett kontakt mellom Oslo kommune og departementet, både på administrativt nivå og med byråd for byutvikling. Jeg ønsker at kommunen og departementet skal fortsette den gode dialogen. Dette tok jeg opp på et møte i forrige uke med byrådslederen, der jeg også orienterte om den videre prosessen i arbeidet med nytt regjeringskvartal. Jeg ønsker en god dialog med Stortinget i denne saken. Jeg orienterte de parlamentariske lederne tidlig i 2014 om arbeidet med nytt regjeringskvartal og om Statsbyggs anbefaling i oktober i år. Jeg vil også i fortsettelsen holde Stortinget og partiene orientert om status, fremdrift og viktige veivalg for prosjektet på egnet måte. For øvrig vil Stortinget bli orientert i de årlige budsjettprosessene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-11-18:
La meg først si at jeg og regjeringen legger stor vekt på at det nye regjeringskvartalet skal være åpent. Det er en del som ligger veldig sentralt i hovedstaden. Det skal være åpne byrom, det skal være tilgjengelig, og det skal være trygt for dem som jobber der, og for dem som ferdes i området. Det legger vi vekt på også nå. I den fasen når det skal rives og bygges, skal det være så åpent som mulig. Det ligger i bunnen. Det jeg synes har vært positivt med den skissen som har kommet fra Statsbygg, er at de viser at det er mulig å realisere regjeringskvartalet samlet på en måte som gjør at det blir moderate byggehøyder. Når departementet i tillegg vil vurdere R5 og eventuelt R6, betyr det – etter min oppfatning – at vi kan få til en svært god løsning. Vi har så langt sørget for god informasjon til Stortinget. Budsjettrunden er én ting, men vi har også lagt vekt på å ha uformelle drøftinger med de parlamentariske lederne.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-11-18:
La meg først si at det er ingenting i Statsbyggs forslag som endrer forutsetningene for at Y-blokka må rives. Den beslutningen er tatt, og den er meget vel begrunnet. De skissene som Statsbygg har når det gjelder eventuelt å senke og forsterke Ring 1, vil ikke få noen konsekvenser for sikkerheten knyttet til Y-blokka. Det er ikke mulig å ha departementale bygg over den tunnelen. Ellers vil jeg understreke at vi må legge sikkerhet i bunnen når vi skal bygge et nytt regjeringskvartal. At det samles, gjør det enklere å håndtere sikkerhet, slik politiet også har understreket. Vi mener at dette kan håndteres samtidig som man sikrer god åpenhet mens det bygges, og også når det er bygget. Det skal være åpne rom, det skal være tilgjengelig og hyggelig for folk flest. Helt til slutt: Når det gjelder arkitektkonkurransen, vurderer vi ulike måter å gjøre det på, men det kommer etter hvert.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2015-12-04:
Jeg skal ikke forlenge debatten i noen vesentlig grad, men jeg har lyst til å kommentere et par ting som er sagt. Representanten Bollestad peker på at kommunene får mindre mulighet til å påvirke sin alkoholpolitikk når vi fatter dette vedtaket. Hun er opptatt av at kommunepolitikerne må være «hands on». Slik jeg forstår det, vil de i høyeste grad ha muligheten til fortsatt å være det, og ha de samme mulighetene som før gjennom å vurdere sin egen alkoholpolitikk i bakkant av hvert enkelt kommunevalg. Man mister altså ikke den muligheten, og man kan operere som før. Sånn sett fratar man ikke kommunepolitikerne noe om helst ansvar og mulighet for å påvirke kommunens egen politikk på dette området. Representanten Toppe, som vanligvis har veldig stor tro på det lokale selvstyret, synes ikke å ha det i denne saken. Det registrerer jeg. Men jeg tror også hun ser at kommunene kan fortsette å virke som før på dette området dersom de ønsker det. Dessuten handler dette også om å gi kommunene muligheten til å frigjøre ressurser som de kan bruke på andre områder innenfor dette feltet, f.eks. kontrollvirksomhet og god dialog. Jeg er også opptatt av at dette er med på å gi forutsigbarhet for videre drift og investeringer for det som er av seriøse aktører i bransjen – med tanke på det man vil ønske å investere i egen bedrift – og legge til rette for å sikre trygge og gode arbeidsplasser, noe som er viktig i den perioden landet nå står i.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-12-04:
Arbeiderpartiet mener at enklere regelverk vil gi mindre unødvendig byråkrati og frigjøre ressurser til andre kommunale oppgaver. Samtidig mener iallfall Arbeiderpartiet at kommunene vil beholde sine virkemidler knyttet opp mot det som nå er beskrevet, for å ivareta en forsvarlig alkoholpolitikk. Endringsforslagene har også bred lokalpolitisk støtte. Av de 62 kommunene som har uttalt seg, er det bare 3 som ikke støtter endringene. Lovendringene forutsetter at kommunene fortsatt må foreta en aktiv handling for å tillate unntak om videreføring av bevillinger uten ny søknadsprosess. En videreføring vil også være tidsavgrenset til maks nye fire år. Det forutsettes også at kommunene må foreta en gjennomgang av egen alkoholpolitikk etter hvert kommunevalg. Her vil det kanskje faktisk være lettere for kommunene å løfte opp de utfordringene som er. Med erfaring fra kommunestyret tror man at når man har et godt system, så bruker man ikke like mye energi på å se om det er rett, men her har man med det nye prikksystemet mulighet til å se om det er spesielle deler av aktørene man bør følge opp. Arbeiderpartiet tror, ut fra den erfaringen vi har fra lokalpolitikken, at vi faktisk vil få enda mer bevisste kommunestyrer med tanke på hvordan de bør agere når det gjelder deres eget ansvar for lokal alkoholpolitikk. Vi mener også at de foreslåtte endringene vil bidra til større likhet og forutsigbarhet for den enkelte næringsaktør, ikke minst for å stoppe useriøse aktører. Arbeiderpartiet mener at slike forenklinger er med på å sikre også legitimiteten til en helhetlig alkoholpolitikk. Men vi er veldig bevisste på at formålet med alkoholloven er i størst mulig grad å begrense de samfunnsmessige og individuelle skadene som skyldes dem som ikke klarer å konsumere alkohol på den måten som man ønsker det. Arbeiderpartiet er opptatt av å føre en restriktiv alkoholpolitikk, og da er det først og fremst pris, tilgjengelighet og ikke minst at vi opprettholder vinmonopol og reklameforbud som har bidratt til at Norge er et av de landene i Europa som har klart å holde alkoholkonsumet og skadene som følge av uønsket alkoholkonsum, nede. Det er først og fremst taxfree-ordningen som har vært det Arbeiderpartiet har tatt opp som tema. Det skal vi ikke ta opp nå, men når det gjelder lokale muligheter til å ha kontroll og ta ansvar når det gjelder alkoholpolitikken, har vi flere ganger etterlyst at kommunen trenger mer informasjon når det gjelder de lokale rusutfordringene. Vi har bl.a. bedt om at vi også får en folkehelseindikator som gir mer informasjon, sånn at kommunene kan se sammenhengen mellom alkoholloven og de tiltakene som de setter inn. Men når det gjelder det som vi i dag behandler, er vi helt enige og støtter opp om flertallet i komiteen.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-12-04:
Jeg tror det er ett år siden vi sist diskuterte alkoholloven her. Da drøftet vi også at det var litt forskjell fra kommune til kommune, i hvilken grad de fulgte opp dette. Da ble det løftet fram at kanskje Fylkesmannen skulle ha et større tilsyn med i hvilken grad kommunene fulgte opp dette, slik at man kunne skille de kommunene som har en god oppfølging av alkoholloven, og de som ikke har det. Så spørsmålet er: På hvilken måte følger helseministeren opp håndhevingen av alkoholloven rundt om i kommunene, og hvordan har han tenkt å gjøre det framover?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-12-04:
Dette gjelder et tema fra min hjemby, Bergen. Der er de flinke til å få opp temperaturen i de fleste saker. Nå skal de føre tilbake skjenkekontoret fra næringsetaten til helseetaten. Har ministeren noe synspunkt på hvor skjenkekontoret bør høre hjemme? Vi har det jo under helse- og omsorgskomiteen, og jeg synes vi håndhever det bra, men i Bergen er det mye debatt. Spørsmålet er: Vil ministeren si noe om det?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-12-04:
Jeg vil også takke for at vi har dette temaet oppe her i dag. Jeg tror det er tverrpolitisk enighet, forståelse og ikke minst ydmykhet med hensyn til de utfordringer som vi nå står overfor som nasjon. Jeg er virkelig imponert over den mobiliseringen vi ser ute og det samarbeidet som er mellom kommuner, og ikke minst mellom kommuner og spesialisthelsetjenesten. Men det er en del områder jeg ønsker å peke på. Jeg vet at det gjøres veldig mye bra i forhold til smitteverntiltak, men det kan være litt kapasitetsutfordringer for mindre kommuner som får store mottak, og også i større kommuner. Det kan også være utfordringer i forhold til kompetanse på mindre steder. Det med tuberkulose er nevnt, men er det andre områder en skal være var for, ikke minst med hensyn til det med antibiotikaresistens, når vi får et så lite oversiktlig bilde av mennesker med ulik helsebakgrunn inn til oss? Det andre temaet, som jeg synes er utrolig komplisert, går på psykisk helse. Vi vet at selv om de fleste har relativt god helse, er det en del som kommer her som har vært traumatiserte, og har behov for psykososial oppfølging. Det er utfordrende både med tanke på språk, kultur og det at de bor så tett, å klare å identifisere dem som trenger det. Vi husker alle Årdalsdrapene, med en asylant som hadde fått avslag, og vi ønsker selvfølgelig ikke å komme opp i tilsvarende situasjon. Det er veldig bra at regjeringen har tatt initiativ til å styrke ressurssentrene for vold, traumatisk stress og selvmordsforebygging, men jeg tror det er viktig at vi fortsatt følger opp kommunene og ikke minst mottakene for å se på hvilke tiltak som trengs. I denne salen har vi tidligere også diskutert Senter for Krisepsykologi, som er en av de fremste spesialistene på kriser både i Norge og i utlandet – de holder nå fortsatt på i en irrgang i byråkratiet for å få støtte. Men vi må bruke den kompetansen som vi har, for å støtte kommunene best mulig i den situasjonen vi er i. Statsråden var også inne på det med tannhelse, og fylkeskommunene har en plikt i henhold til tannhelseloven til å bistå når det gjelder undersøkelser. Vi vet at asylmottakene er plassert litt ulikt rundt i landet, og jeg har blitt kontaktet av politikere som har spurt om det er muligheter for å få dekket litt av de merutgiftene det innebærer. De har fått nei så langt fra både IMDi, Kommunaldepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet. Hvis statsråden har mulighet til å kommentere det, er det også bra. Vi tror også at vi må være forberedt på at veldig mange dessverre kommer til å bli boende relativt lenge på mottak. Den uvissheten og lediggangen det innebærer, vil ha en betydelig påvirkning på helsen til den enkelte, så tiltak i forhold til aktivitet tror vi kan være forebyggende med hensyn til helsen til mange av dem som dessverre må oppholde seg lenge på asylmottak. Arbeiderpartiet tror også det er viktig at vi ser spesielt til barn som kommer her, enten alene eller også sammen med familie. Opphold på asylmottak midlertidig tror vi får ekstra konsekvenser for akkurat den målgruppen.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-12-04:
Takk til både interpellanten og kulturministeren, som deler ambisjonene om hvor viktige disse tre skutene er for Norge som sjøfartsnasjon, og hva de betyr. Vi har kanskje ikke prioritert dem godt nok fram til nå, når vi ser den innsatsen vi har på andre kulturområder. Når det gjelder «Statsraad Lehmkuhl», er det helt rett, som vi får tilbakemelding om, at den er i veldig god stand i dag. Men så lenge jeg har vært lokalpolitiker, har det vært et arbeid hele tiden med å skaffe nok inntekter og nok aktivitet. Jeg synes de er gode på aktivitet, og de har en aktiv venneforening i tillegg. Det er forutsigbarhet de etterlyser. Det som er spennende med «Statsraad Lehmkuhl», er at det faktisk er det skipet som på verdensbasis gir tokt- og mestringstrening til flest unge mennesker. Jeg må også berømme dem for at de tok kontakt med de lokale rederiene, slik at lærlinger har hatt deler av læretiden sin om bord, og ikke minst det samarbeidet som de har hatt med Sjøkrigsskolen, slik at kadetter helt fra 2002 har hatt et tremåneders tokt. Nå sist var de i USA, så det er egentlig god reklame både for Sjøforsvaret og for norske seilskip. Men jeg får også tilbakemelding om at de nå vurderer en ny måte å organisere utdanning i Forsvaret på, slik at den avtalen som de nå har fram til 2017, kanskje ikke blir videreført. Det er beklagelig også fordi vi får så veldig gode tilbakemeldinger på innholdet i opplæringen, hva det betyr å være samlet om å gjøre oppgavene og å være på et tokt, både for de lærlingene som har vært om bord, og også – og ikke minst – for kadettene. Men de har også hatt veldig spennende tiltak for ungdom som har hatt utfordringer, som er sammen om bord på skipet og må delta i alle de praktiske oppgavene – i tillegg til å være sjøsyk innimellom, tror jeg. De blir iallfall utsatt for det i tillegg. Den største utfordringen er det signalet at de nå må søke hvert år. Hvis det var muligheter for å få på plass en ordning, er vi helt enig i det prinsippet som gjelder for veldig mange andre kulturinstitusjoner, om 70/30-deling. Omsider har både Bergen kommune og Hordaland fylkeskommune blitt enige om å dekke opp den siste 30 pst.-en. Det prinsippet synes jeg skal gjelde for samtlige. Det gjelder å ha en forutsigbarhet som er realistisk med hensyn til å pålegge dem egenaktiviteter, men at de vet at de kan få økonomi for driftsbiten, for de blir hele tiden utsatt for nye sertifiseringskrav som kanskje er vanskeligere å få på plass på en gammel seilskute. Det gjelder å sikre minimum på drift.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2015-12-04:
På område etter område gjør nå regjeringen et viktig arbeid i å forenkle, fornye og forbedre. Dette er en slik sak. Derfor har jeg også tenkt å holde et kort innlegg, forhåpentligvis ganske fritt for tidstyver. Dette er en lovendring som reduserer byråkratiet og unødvendig ressursbruk, men som samtidig opprettholder hensynet til det lokale selvstyret. Kommunens ansvar og mulighet for å føre en forsvarlig alkoholpolitikk blir ivaretatt på en god måte. Det er også en tydelig presisering. Det er en lovendring som skaper et enklere og mer effektivt regelverk, bidrar til mindre byråkrati og frigjør arbeidskraft til andre oppgaver i kommunal forvaltning. Samtidig innebærer det ingen oppmykning av kravene for å få en skjenkebevilling. Det er tre viktige faktorer som løser det som er dagens utfordring: at gjeldende regelverk medfører at kommunene bruker mye ressurser på ren saksbehandling av salgs- og skjenkebevillinger. Jeg er derfor helt enig med foregående taler, representanten Grung fra Arbeiderpartiet. Vi tror også at en slik lovendring vil gjøre at kommunene får et bevisst forhold – kanskje mer bevisst forhold – til bevillingspolitikken, og viktigst: at det frigjør ressurser til bedre kontroller for å sikre bedre etterlevelse av skjenkebevillingene. Det er uansett i denne enden av kjeden det er viktigst at man reagerer raskt. Det skal være strenge regler, og brudd skal medføre reaksjoner eller opphør av bevilling. Helseministeren forenkler, fornyer og forbedrer samtidig som han leverer en mer fleksibel ordning som tar hensyn til at kommuner er ulike og har ulike behov. Det er god politikk, og det fremmer muligheten for større lokalt selvstyre.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2015-12-04:
Når det gjelder forslag nr. 3, har jeg lyst til å kommentere at regjeringen har sagt at de nå vil vurdere å se i sammenheng de utredningene som er på høring, før de konkluderer på om Norge bør slutte seg til noen av protokollene. Så vi vil avvente regjeringens arbeid, og regner med at Stortinget vil komme tilbake til saken når regjeringen har konkludert. Jeg tegnet meg egentlig på grunn av innlegget til representanten Tove Karoline Knutsen, for hver gang vi diskuterer eldreomsorg, så kommer disse kommentarene knyttet til private og ideelle som leverer omsorgstjenester på det offentliges regning. 90 pst. av norsk eldreomsorg er kommunalt drevet, og ca. 10 pst. er drevet av private og ideelle med avtaler. Det er en fullstendig feilslått diagnose å tro at kvalitetsutfordringen i norsk eldreomsorg handler om hvem som leverer tjenestene. Forskjellene i kvalitet følger ikke skillelinjene mellom ideelt eller privat eide og kommunalt eide. Og som jeg sa i mitt hovedinnlegg, utfordringene når det gjelder variasjon i kvalitet i eldreomsorgen i Norge, er at det er så store forskjeller kommunene imellom. Oslo kommune måler jo kvalitet, og er på så vis et illustrerende eksempel. De private og ideelle scorer på de undersøkelsene omtrent like bra på kvalitet og vesentlig bedre enn de kommunale. Det er slik at vi trenger et mangfold også i norsk eldreomsorg. Jeg er seriøst bekymret for en forvitring av det mangfoldet. Helsekomiteen har selv sett hvordan privatdrevne Manglerudhjemmet driver demensomsorg av høy kvalitet. Det skjer innovasjon, det skjer nytenkning også i privat sektor, og jeg mener at eldreomsorgen trenger det i årene fremover. Jeg er dessverre ikke høy og mørk, men jeg er liten og mørk, og jeg er utrolig stolt over det denne regjeringen nå gjør på omsorgsfeltet, med de meldingene som leveres.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-12-04:
Kristelig Folkeparti er en del av mindretallet når det gjelder å endre denne lovsaken. Verdens helseorganisasjon regner alkoholforbruk som den tredje viktigste årsaken til sykdom og død. Det koster samfunnet ufattelig mye penger, men ikke minst koster det familier og den som sliter, mest. Det er dokumentert at pris og tilgjengelighet er de to tingene som påvirker befolkningens alkoholkonsum aller mest. Og et land med liberalistisk alkoholpolitikk har større utfordringer enn et land som har restriktiv alkoholpolitikk. Regjeringen har lagt fram veldig mange gode og flotte planer: folkehelsemeldingen, primærhelsemeldingen, helse- og sykehusplanen, det kommer en ungdomshelsestrategi, og det er lagt fram en rusplan. Alt har hatt en målsetting om å henge sammen, forebygge, komme tidlig inn, ikke bare behandle. Tidlig innsats har vært en av hovedsøylene i alle disse planene. Men når det gjelder alkohol, som er en del av alle disse planene, kan en ikke lese rett, og en vil endre en lov. Kommunepolitikerne som skal være med og ta ansvar for alle planene, får et mindre handlingsrom til å påvirke sin egen alkoholpolitikk i den perioden de selv sitter. Etter å ha vært ordfører en del år vet jeg hvor viktig det er å kunne gå gjennom og være en del av og ha et eierskap til alkoholpolitikken i egen kommune. Så er det sånn at regjeringen har fått flertall i denne sak til å endre ulike ting som nettopp er med på å endre alkoholsalget i vårt land – den utfordringen som Verdens helseorganisasjon sier er nummer tre for død og sykdom. Vi har endret taxfree-kvoten. Vi har endret åpningstider. Vi har på høring gårdsutsalg med ganske store kvanta. Det har vært en uthuling for reklame. Og nå ønsker en å endre loven, fireårsregelen, for at kommunepolitikerne som skal være hands-on i alle andre saker, skal miste den muligheten. Da tenker Kristelig Folkeparti at vi kan komme med mange fine planer, og det er bra. Men de må henge sammen, også med de områdene vi synes er vanskelige å snakke om. Oslo kommune, som er den største kommunen i vårt land, Helsedirektoratet og Politidirektoratet har sagt at det er en utfordring med denne endringen, og er kritiske til den. Kristelig Folkeparti ønsker å lytte til dem og tenker, som direktoratet sier, at det er et forebyggingselement i fireårsregelen. Og vi ønsker å forebygge, vi ønsker å være der, ikke for å forenkle, men for å ivareta alkoholpolitikken i kommunene. Det er viktig for Kristelig Folkeparti faktisk å opprettholde denne fireårsregelen. Kommunepolitikerne skal få lov til å se en helhet mellom folkehelsemeldingen, rusplanen, kommuneplanen, sentrumsplanen, alt det de har, for å drive sin alkoholpolitikk i en helhet i den perioden de er på vakt. Derfor ønsker Kristelig Folkeparti å stemme imot dette lovendringsforslaget. Vi vil stemme for det som angår strålevernloven og laser.