Borghild Tenden (Venstre), 2012-06-12:
Vi som er her i dag, er svært privilegerte. Vi kan med stor grad av enighet – uten en eneste demonstrant utenfor Stortinget – diskutere utfordringene for de norske og internasjonale finansmarkedene, og hvilke konsekvenser de måtte ha for Norge. Vi er i en enestående situasjon, der vi ikke trenger å bruke tid på krise- og redningspakker for å få markeder og økonomi på rett kjøl. Det har vi alle en viktig del av æren for, og det ligger et stort ansvar på hver enkelt av oss til å forvalte den oppgaven vi har påtatt oss på vegne av det norske folk, på samme gode måte i årene fremover. Det er allikevel to utfordringer som må adresseres i dag: For det første: Hvordan skal den vestlige verden, spesielt Europa, klare å få kontroll over de store budsjettunderskuddene og den galopperende offentlige gjeldsveksten, uten å ødelegge mulighetene til en ny økonomisk oppgang? Utviklingen i Hellas, Portugal og Spania er spesielt urovekkende, og en forsterket krise her får fort ringvirkninger i andre land, Norge inkludert, som flere har vært inne på. Hva som skjer om eurosamarbeidet skulle kollapse, vet de færreste av oss, annet enn at det vil få konsekvenser også for oss, men i en langt mindre målestokk enn for dem som blir direkte involvert. Derfor mener jeg og Venstre at det er viktig at Norge på alle tenkelige måter bidrar til å opprettholde en form for økonomisk stabilitet og bidrar til økonomisk oppgang i de land dette gjelder. For det andre: Hvordan skal vi klare å utvikle en mer robust finanssektor og etablere en enda mer stabiliserende penge- og kredittpolitikk her hjemme, bl.a. for å unngå «bobler» og uheldige atferdsmønster i penge- og kredittmarkedet? Det er viktig med en penge- og kredittpolitikk som regulerer bankenes utlånsvirksomhet, og som sikrer at folk flest har råd til å betjene de lån som innvilges. Dette bør etter Venstres syn reguleres gjennom økte risikoavveide krav til egenkapitaldekning samt strengere krav til likviditetsreserver i bankene, og ikke gjennom bankenes utlånsvirksomhet til f.eks. bolig. Representanten Syversen påpekte det i en tidligere debatt i dag, Fremskrittspartiet var inne på det i denne debatten, og Venstre er – som dem – svært skeptisk til Finanstilsynets krav om 15 pst. egenkapital ved boligkjøp. Dette er direkte usosialt og er helt motsatt av den politikk regjeringen og regjeringspartiene ellers målbærer når det gjelder fordelingshensyn. Det blir noe spesielt å argumentere mot å forbedre BSU-ordningen av fordelingshensyn, når innføringen av egenkapital rammer mange ganger mer urettferdig. Jeg er litt undrende til representanten Lundteigens veldige forsvar av disse kravene. Dersom vi er urolige over mulighet for boligbobler og forsøk på en slags politisk regulering av boligprisene, er det etter mitt og Venstres syn mye mer målrettet å utvide Norges Banks snevre inflasjonsmål knyttet til konsumprisindeksen, slik at Norges Bank gjennom sitt mandat sterkere enn i dag kan virke stabiliserende inn på den samlede kredittveksten, og på prisutviklingen på eiendommer og verdipapirer. Til slutt noe som står mitt og Venstres hjerte nær, og som jeg også tok opp i forbindelse med behandlingen av finansmarkedsmeldingen i fjor: En av de viktigste lærdommene fra bank- og finanskrisen er at de lokale og selveiende sparebankene har utgjort den klart mest stabiliserende delen av norsk finansnæring. Venstre mener at det er av stor betydning for både norsk økonomi og mange lokalsamfunn at det desentraliserte mangfoldet som sparebankene representerer, sikres i fremtiden. Derfor vil Venstre slå ring rundt sparebankenes institusjonelle status som selvstendige finansinstitusjoner og passe på at alle finanspolitiske reguleringer og tiltak i størst mulig grad likebehandler små og store aktører, og medvirke til at Konkurransetilsynets rolle i finansmarkedet kan intensiveres og styrkes.