Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-05:
Jeg kan i sin helhet slutte meg til det Sigvald Oppebøen Hansen fra Arbeiderpartiet sa. Jeg synes at hovedproblemet med denne saken er at vi ikke har fått en analyse fra Arbeids- og administrasjonsdepartementet av hva slags kunnskap vi trenger om arbeidslivet i framtida. Vi vet at arbeidslivet blir tøffere. Det blir mer utstøting, og det blir mer ventelønn – for å si det sånn – som det også blir av denne saken. Hvorfor skjer dette? Hvordan kan vi hindre det? Og har vi nok kunnskap? Det foreligger ingen analyse med hensyn til hvordan vi skal greie å skaffe oss det. Det foreligger heller ingen forskningspolitisk analyse som er ny, eller som jeg i hvert fall har greid å finne fram til er etablert, som sier noe om at dette er en organisasjonsform som passer for denne typen forskning og forskningsstiftelser. Denne saken burde også ha blitt drøftet breit med utdannings- og forskningsministeren, som absolutt burde ha hatt et ord med i laget her, så man kunne ha fått en skikkelig forskningspolitisk begrunnelse for de grepene som Regjeringen har gjort. For SVs del tror vi at hovedhensikten bak dette er mer politisk prinsipiell, at man ønsker AS-formen framfor andre former, og at det har styrt dette, slik som det har gjort med noen av de andre kastene som Regjeringen og stortingsflertallet har vært med på det siste året, der man vedtar AS-ifisering over bordet uten egentlig å vite hvor mye det koster eller hva man oppnår. Jeg vil også legge vekt på at Regjeringen i sin framstilling har vist til både Riksrevisjonens arbeider og til Mjøs-utvalget for å begrunne denne organisasjonsformen. Fra SVs side har vi gått inn og sett på dette, og vi er altså ikke i stand til å se at det er dekning verken i Riksrevisjonens arbeid eller i Mjøs-utvalget for å si at de har anbefalt AS når det dreier seg om denne type forskningsinstitusjoner, og når det dreier seg om den hensikten som Regjeringen selv sier de har, nemlig fristilling. Det dette forslaget går ut på, er også ganske sterke signaler om at forskning skal være mer butikk, og kanskje bare butikk. Det kunne vært fint å få høre hva statsråden mener om det. Mener statsråden at det bare skal være butikk? Eller mener han at det skal være noe igjen som bør være allmennyttig, at man trenger et annet eierskap og andre driftsformer for å ivareta de allmennyttige behovene som man f.eks. har for å skaffe kunnskap på arbeidslivsområdet? Det er også et tydelig signal fra Regjeringen om at større og færre forskningsenheter og -miljøer er bra, uten at jeg har greid å finne noen god begrunnelse utover det at man mener at det som er stort og det det er få av, er fint. Det burde i så fall begrunnes med at noen av disse institusjonene som er små, har drevet med forskning som ikke er kvalitetsmessig god eller på høyde med de store, eller i det hele tatt ikke ha vært i stand til å samarbeide med andre og fått fram forskningsresultater som har hatt den kvaliteten vi forventer. Det kunne være interessant å få høre hva statsråden mener om det. Vi har under behandlingen av saken forsøkt å utfordre statsråden på om han har noen formening om hvor mange forskningsenheter det bør være på dette området, uten at vi har fått noe svar på det. Vi frykter at det er en generell politisk holdning her om at dette skal markedet bestemme, både hva slags forskning vi skal få fram, og hvor mange forskningsinstitusjoner det blir. Det er SV dypt uenig i fordi vi mener at det offentlige nettopp har et stort og tungt ansvar for å sørge for at det er breie forskningspolitiske miljøer med ulike innfallsvinkler, og at det er forskning man trenger og som ikke blir utført hvis ikke det offentlige tar på seg ansvaret for å sørge for og bestille nødvendig forskning på viktige områder, særlig innenfor arbeidslivet der utfordringene kommer til å bli enorme framover, med økende utstøting, uføretrygding, økende sykdomspress og et stadig tøffere arbeidsliv.