Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-11:
Forslaget til ny matlov er ett av fire elementer i den største reformen som har vært gjennomført på matområdet. De andre elementene har Stortinget allerede gitt sin tilslutning til, men jeg nevner dem for sammenhengens skyld. Foruten den modernisering av lovgivningen som matloven representerer, vil følgende endringer bli gjennomført fra 1. januar 2004: Det vil skje en restrukturering av det faglige og administrative ansvaret til de tre matdepartementene.Det er etablert et nytt felles tilsyn, Mattilsynet, som er på plass fra 1. januar 2004. Mattilsynets viktigste oppgave er å sørge for at tilsyn og kontroll bidrar til å sikre oss forbrukere helsemessig trygg mat.Videre er Mattilsynets støttefunksjoner reorganisert, og vi er bl.a. i ferd med å opprette en ny, uavhengig vitenskapskomite som skal foreta risikovurderinger. Vitenskapskomiteen skal organisatorisk ligge under Helsedepartementet. Også EU har opprettet et nytt, uavhengig vitenskapelig organ, European Food Safety Authority, EFSA. Forslaget til ny matlov dekker hele produksjonskjeden fra fjord og jord til bord og slår sammen helt eller delvis 13 av dagens lover på matområdet. Tanken om en matforvaltning som strekker seg langs hele matproduksjonskjeden, er uttrykk for et ønske om en helhetlig forvaltning av matpolitikken, og den nye loven avspeiler denne helkjedetenkningen. Det er en økende bevissthet om at sluttproduktet er et resultat av kvaliteten på råvarer og innsatsvarer, som fisk og andre dyr, fôr, såvarer, gjødsel og plantevernmidler, samt det som skjer gjennom videreforedling, lagring, pakking, omsetning og presentasjon. Dersom kvaliteten eller behandlingen av produktene gir helsemessige uønskede konsekvenser for maten, vil en matforvaltning som bare konsentrerer seg om sluttleddet, være ineffektiv og lite målrettet. Samtidig er det sluttproduktet forbrukeren møter i butikkhyller, på restauranter, på sykehus, på institusjoner og i kiosken på hjørnet. Regjeringens strategi for å sikre mattryggheten vil derfor være basert på en helhetlig tilnærming som omfatter alle ledd i kjeden, og sammenhengen mellom dem. Også internasjonalt står helkjedetenkning i fokus. I internasjonalt perspektiv har EU i de siste årene satset sterkt på utvikling av et nytt helhetlig felles regelverk bygd på jord/fjord til bord-perspektivet. EU har fastsatt en forordning – Food Law – som på fellesskapsnivå harmoniserer kravene til all bestående og framtidig lovgivning på næringsmiddelområdet. Food Law vektlegger en ryddig rollefordeling mellom vitenskap, forvaltning og politikk og tilstreber full åpenhet i beslutningene om mattrygghet. Matloven og den nye organiseringen av matforvaltningen har lagt de samme prinsippene til grunn. Regelverket vil i løpet av våren bli foreslått tatt inn i EØS-avtalen og fastsatt som en forskrift med hjemmel i matloven. Loven framhever gjennom sitt formål befolkningens krav på helsemessig trygge næringsmidler og befolkningens ønsker med hensyn til kvalitet og andre forbrukerhensyn langs hele produksjonskjeden. Drikkevann er omfattet av lovens næringsmiddelbegrep, og det er i større grad enn tidligere lagt vekt på sikring av drikkevannskilder. Loven skal fremme god plante- og dyrehelse i matproduksjonen, men også generelt. Formålet om å sikre markedsadgang til utlandet ivaretar først og fremst vår store og viktige eksport av fisk og akvatiske organismer, men omfatter selvfølgelig også at norske landbruksprodukter skal sikres markedsadgang. Et av lovens viktigste budskap er at det er produsenten selv, enten det er tale om den som produserer innsatsvarene eller de ferdige produktene, som er ansvarlig for at produktene er helsemessig trygge. Det offentliges ansvar er å sørge for tilsyn, kontroll og veiledning om regelverket, slik at vi når lovens formål. Det er også et mål at maten skal oppleves som trygg. I dette ligger det at myndighetene skal ha et spesielt fokus på forbrukernes behov for informasjon og kunnskap. På denne bakgrunn foreslås det for første gang lovfestet rett til informasjon for forbrukerne ved helsefare. Skal maten være trygg og forbrukerne ha tillit til den, er det viktig med en velfungerende kontroll. Gjennom Mattilsynet vil vi få et tilsynsorgan som følger produksjonsprosessen fra innsatsvarestadiet til maten når forbruker. Matloven følger opp etableringen av det nye tilsynet med å modernisere lovgrunnlaget for tilsynets virkemidler. Tilsynets virkemidler er styrket bl.a. gjennom mulighet til å pålegge karantene for virksomheter som ikke følger pålegg, eller på annen måte grovt overtrer matlovgivningen. Den utvidede muligheten matloven gir Mattilsynet til uoppfordret å gi informasjon direkte til forbrukere om relevante tilsynsfunn, vil også være et effektivt virkemiddel for å oppnå redelighet og etterlevelse. Moderne næringsmiddelproduksjon, ofte i stor skala, medfører at konsekvensene av helsefarlig mat kan bli alvorlige. Lovens strafferamme er derfor skjerpet og gjort ensartet for alle typer virksomheter. Det foreslås også at overtredelser skal kunne gjøres opp ved forenklet forelegg, slik at straffesanksjoneringen gjøres mer effektiv. Lovutkastet er for øvrig bygd opp som en fullmaktslov. Matloven gir hjemmel for horisontale bestemmelser, hvor forskriftsverket vil utfylle den med de detaljkravene som er nødvendige. Matområdet er et gjennomregulert område som i stor grad er harmonisert med EUs regelverk, og mesteparten av dagens forskrifter vil videreføres med hjemmel i den nye loven. Effektiviseringsgevinsten ved å samordne også forskriftene langs hele produksjonskjeden har det ikke vært tid til å ta ut nå, men vil være en av oppgavene som vil bli iverksatt i 2004.