Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2002-03-21:
I utgangspunktet kan det synes rart å ha en lov for navn. Kan ikke folk få kalle seg det de vil, og har noen noe med om jeg vil kalle barnet mitt for Trude, Trine eller Tussi? Det ble Trude. Her kan det passe å dra fram den store detektiv Hercule Poirots yndlingsord: orden og metode. Det må til. Vi må ha orden på sakene! Hvis navneområdet skulle være fullstendig unntatt lovgivning, kunne man fort tenke seg at folk skiftet for- og etternavn stadig vekk. Det kunne lett skape uholdbare tilstander i samfunnssystemet vårt. Navnet vårt er en viktig del av vår identitet. Vi har sterke navnetradisjoner og klare regler for etternavn, fornavn og mellomnavn. I et samfunn som blir stadig mer mangfoldig, skjer det en utvikling også på navneområdet. Derfor er det behov for å justere lovverket på dette området, og det gjør vi i dag. Justisdepartementet har lagt fram et greit og ryddig lovforslag som i all hovedsak har fått oppslutning i komiteen. Den nye loven blir godt tilpasset dagens behov i befolkningen. Begrepet «slektsnavn» skal endres til «etternavn», noe som er i overensstemmelse med dagligtalen. Mange etternavn har vært beskyttet. Det innebærer at den som har ønsket å ta et beskyttet navn, har måttet innhente tillatelse fra alle dem som bærer det samme etternavnet. Det er en ganske omfattende jobb, da grensen for beskyttede etternavn har vært satt til 500. Selv om mange personer har et sterkt forhold til sitt etternavn, er Kristelig Folkeparti enig med departementet i at det ikke er noen grunn til å gjøre det altfor vanskelig å ta et nytt etternavn. Kristelig Folkeparti støtter derfor at antall beskyttede etternavn reduseres fra 500 til 200. Det åpnes også for doble etternavn, som skal kunne skrives med bindestrek. Doble etternavn skal anses som to etternavn. Mange mennesker ønsker å vise tilknytning til mer enn én slekt. Det vil bli enklere å gjøre med de nye reglene. Muligheten for å ta mellomnavn beholdes. Man kan også få et dobbelt mellomnavn med bindestrek dersom man ønsker det. To etternavn uten bindestrek vil ses på som et mellomnavn og et etternavn. Så her er det viktig å være oppmerksom på detaljene! Vi har vel alle hørt historier om merkelige fornavn. Hittil har det vært slik at man ikke har kunnet kalle barnet noe som har kunnet bli til ulempe for barnet. Nå gjøres valgfriheten større. Det må være en vesentlig ulempe dersom navnet ikke skal kunne brukes. Det finnes kulturer der etternavn og fornavn brukes om hverandre. Det finnes ikke noe klart skille mellom for- og etternavn. Det er ingen grunn til at dette ikke skulle praktiseres også blant grupper i Norge. Derfor er det viktig å tilpasse lovverket. Men det må dokumenteres at et etternavn har tradisjon, opphav, som fornavn for at det skal kunne brukes på denne måten. Jeg skal ikke her gå inn på alle detaljene i innstillingen. De som er spesielt interessert i navneskikker, oppfordres til å lese innstillingen. Dette forslaget kan ses på som et ledd i prosessen med å gjøre Norge enklere! Når det gjelder saksbehandlingen, foreslo departementet at all saksbehandling skulle overføres til fylkesmannsembetet. Dermed kunne saksbehandlingen reduseres til to nivåer. Med de gamle reglene var det tre nivåer. Kristelig Folkeparti har sammen med Høyre landet på at kurante saker bør folkeregistrene fortsatt ha ansvaret for. Derimot er det viktig å sørge for at mer tvilsomme saker og avslagssaker blir behandlet ved en instans med større navnefaglig kompetanse. Den instansen bør være fylkesmannsembetet. Departementet skal være klageinstans. Det siste punktet som jeg har lyst til å kommentere, dreier seg om hyppigheten av navnebytte. Skal man kunne forandre navn til stadighet? I år heter jeg Ole Pedersen, til neste år skal jeg hete Sverre Ole Pedersen. Det kunne jo både vært interessant og underholdende, men ville selvfølgelig være med på å skape kaos i vårt velregulerte samfunn. Derfor er det fornuftig å sette en grense for navneskifte til hvert tiende år. Fra denne regelen finnes det naturligvis noen unntak, f.eks. når det gjelder giftermål. Også på dette området synes Kristelig Folkeparti at departementet har foretatt en god avveining mellom enkeltmenneskenes ønsker og storsamfunnets behov.