Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-22:
I januar, før innføringen av fastlegeordningen, var 350 stillinger for allmennpraktiserende leger ubesatt i norske kommuner. I september, bare tre måneder etter at fastlegeordningen ble innført, var det tallet redusert til 192. Og ut fra de siste tallene som jeg fikk fra helseministeren nå i dag, er det pr. november 170 ubesatte stillinger i allmennpraksis. Jeg registrerer at man fra Høyre og Bent Høie sier at det som er det egentlige problemet i allmennpraksis, er at man har så mange ubesatte stillinger. Ja, i så fall har man det beste eksemplet på hvordan man skal gjøre noe med den ordningen, nettopp innføring av fastlegeordningen. Det vi ser, er at omtrent halvparten av de stillingene som stod ubesatt, nå er besatt, bare fra man innførte ordningen i juni. Det man selvfølgelig må være opptatt av, er jo at de stillingene som fortsatt står ubesatt, også besettes. I forhold til den problemstillingen som Alvheim reiser, nemlig at det er et stort problem knyttet til tilbudet til befolkningen, ikke minst når det gjelder øyeblikkelig hjelp, er jo ingenting verre enn å være i en kommune der man ingen lege har. Det er klart at i stedet for på en så lite fruktbar måte som Alvheim her gjør det når han hele tiden fremstiller det som om det er en ulykke at man har innført fastlegeordningen, så burde Alvheim være mye mer målrettet opptatt av at ordningen får best mulig effekt. Det betyr at man bør se på statlige virkemiddelordninger knyttet opp mot de kommunene som nå sliter med å rekruttere fastleger. Det kan ikke være riktig at mange av de kommunene som fra før av har de vanskeligste økonomiske problemene, selv skal måtte rekruttere de legene i tillegg. Et flertall i Stortinget burde ha gått sammen og sett på en slik statlig virkemiddelordning. Det betyr at man kanskje om ett år, kanskje om halvannet eller to år, kunne stå i en situasjon der alle norske kommuner har besatt de fastlegestillingene som man har opprettet. Men – og det er et viktig men – likevel ser vi at Aftenposten Aften presenterte det helt presist i går, den 21. november, på lederplass, at det er et uakseptabelt legevakttilbud i en rekke norske kommuner. Jeg og SV tror at man i forbindelse med fastlegeordningen skal ta innover seg at man har hatt for stor tiltro til at man skal kunne løse alle legevaktproblemer ved at den enkelte fastlege skal kunne ta hånd om det. Det kan ikke være rett. Det må fortsatt være et kommunalt ansvar å sørge for at man har en gjennomgående legevaktordning der problemstillingene er slik at man ikke skal måtte vente på å komme inn til fastlegen. Derfor bør man ta et ansvar utover det ulike regjeringer har tatt til nå, for å organisere legevakten på en annen måte og med en annen type forpliktelse opp mot norske kommuner. Når det gjelder henvisningsplikten, synes jeg det er forbløffende hvor lite opptatt både Alvheim, og for så vidt også Høie i sitt innlegg, er av de problemene man sliter med, nemlig at en rekke mennesker ikke kommer til legen nettopp fordi vi har et overforbruk, f.eks. når det gjelder gynekologer. Mange av de kvinnene skulle aldri vært hos gynekolog, de skulle vært hos fastlege, og så skulle man prioritert slik at de dårligste pasientene kom til gynekolog. Men det er jo nettopp en henvisningsplikt med på å skape rom for.