trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
La meg først bemerke at statsrådens forrige forsøk på svar i realiteten ble slik at det var han som stilte spørsmål til meg, istedenfor omvendt. Kanskje dette kunne være noe for Presidentskapet i september, å endre litt på forretningsordenen, slik at presidenten får adgang til å irettesette statsråder og andre som skal svare på spørsmål, men som ikke gjør det. Jeg har et spørsmål til: I innstillingen refereres det til at KS sier at det nå er mellom 4 500 og 4 900 nye årsverk i eldreomsorgen. Kan vi få en forsikring om at det vil bli slutt på at statsministeren og statsråder snakker om 10 000 nye årsverk i eldreomsorgen, at man nå kan lære at det dreier seg om hele pleie- og omsorgssektoren? Nye folk i barnevernet telles også inn i det tallet, så det er meget mangelfullt det som skjer. Det andre spørsmålet fikk jeg ikke svar på, så jeg gjentar det: Hvorfor kan man ikke få lov til å bruke eiendomsutviklingsselskap når det kan bidra til å styrke antall plasser i eldreomsorgen, i sykehjem og i omsorgsboliger? Og: Vil statsråden gå inn for at det åpnes for å innvilge alle søknader om investeringstilskudd som tilfredsstiller de øvrige kravene i forskriften?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg vil bare takke statsråden for de klargjørende opplysninger og synspunkter når det gjaldt avkortningen av pensjoner for gifte og samboende. Så vidt jeg oppfattet, mente statsråden at når to pensjonister som var gift med hverandre, eller var samboende, fikk mindre pensjon enn det de ville ha fått om de var enslige, skyldtes det at de hadde lavere kostnader ved å bo sammen, og at det var noe som statsråden fant å være i orden. Jeg synes det var fint at det ble sagt, for det betyr at statsråden ikke ser det slik at de som har betalt inn premier til folketrygden, opparbeider seg noen rettigheter, men at det er sosiale ytelser som Stortinget står fritt til å gjøre det de vil med. Norsk Pensjonistforbund, som har hatt fjerning av denne avkortning som sitt viktigste krav til statsbudsjettet i 2010, har ikke da noen grunn til å forvente at den sittende regjering gjør noe med det. Jeg synes det var fint å få den klargjøringen nå i kveld.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg vil bare oppfordre statsråden til å være så snill å slutte å snakke om løft for minstepensjonister når han utmerket godt vet at det det dreide seg om i fjor, var et løft for enslige minstepensjonister. Den bløffen bør man ikke bruke i valgkampen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Det var i alle fall noe at saksordføreren – og hovedtalsmann for regjeringspartiene – i sitt innlegg sa at det har vært uklarhet om kommunikasjonsformen mellom Næringsdepartementet og Aker-konsernet. Ikke på noe tidspunkt under hele prosessen har altså Aker-konsernet oppfattet det slik at deres jobb var å informere Næringsdepartementet direkte, i tillegg til den informasjonen som ble gitt gjennom styret og statens representant i styret. Så sier en samlet komité – det interessante er jo ikke at opposisjonen sier det, men at regjeringspartiene også sier at «saken illustrerer behovet for en tydeliggjøring av statens klare forventninger som eier med hensyn til(…) hvem som plikter å informere, og tidspunktet for en slik informering». (…) Mitt spørsmål til representanten Djupedal er følgende: På hvilket tidspunkt har Djupedal sett at det under prosessen ble tydeliggjort overfor eier at man ønsket en slik dobbeltkommunikasjon – altså både styrerepresentasjon og direkte informasjon til departementet?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Det siste er jeg enig i. Men da undrer jeg meg over hvorfor man ikke nedfelte det i aksjonæravtalen. Det at man f.eks. bruker som en forretningsmetode å foreta overføringer i et AS eid av et ASA-selskap, er ingen ukjent metode, og for dem som har studert hovedeieren i Aker-konsernet grundig, og det regner jeg med at departementet gjorde, er det, skal vi si, en veldig kjent metode. Så hvorfor man da ikke har sikret seg i aksjonæravtalen mot en slik opptreden, er fullstendig uforståelig for meg. Men det understreker til fulle at behandlingen av kjøpet var tilfeldig og ikke preget av den gode saksbehandlingen som vanligvis preger Næringsdepartementet i slike saker. Mitt inntrykk var at initiativet til dette var initiert utenfra, etter press ikke minst fra LO, og det skjedde uten finansiell rådgivning den gang. Derfor står man der man nå står.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Jeg har ikke behov for å trekke tilbake noen av de uttalelser jeg har gitt i denne saken, men jeg har behov for å si følgende: Skal man sitere en stortingsrepresentant, som i dette tilfellet Torbjørn Hansen, skal man ikke jukse med sitatet. Han har ikke reist noe krav om riksrett. Han har uttalt at han bad om at det ble vurdert. Og det tilligger faktisk kontrollkomiteen til enhver tid å vurdere ansvarsloven. Det har vi gjort, også i denne saken. For øvrig synes jeg nok kanskje at representanten for SV skal være litt mindre kjepphøy når det gjelder å innkassere med stor begeistring støtten fra Fremskrittspartiet til å kjøpe aksjer i det private næringsliv. Det var ikke den samme glede vi opplevde da Fremskrittspartiet allierte seg med Arbeiderpartiet om engasjementet i IT Fornebu. Da var ikke SV til stede med den samme glede, så dette må være noe SV har lært seg til under den rød-grønne perioden. Det går an å fralære seg det igjen og vende tilbake til mer kritiske tider, da man kunne se på statlig eierskap som et hensiktsmessighetsspørsmål, men som ikke betyr at staten skal hoppe hver gang det kommer en kapitalist og vil ha støtte fra staten.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Det er ikke riktig at man først fikk den informasjonen den 25. mars. Hoveddelen av transaksjonen ble kjent den 13. mars, og da hadde det allerede blitt opplyst om store transaksjoner på gang i september foregående år, så det kom ikke som et sjokk på departementet at dette skulle skje. Jeg har ikke behov for annet enn å sitere hva en samlet komité setter av krav til eierskap. Det står i innstillingen: «Komiteen vil videre understreke nødvendigheten av at staten,(…) (…) Det er jeg helt enig i. Det har også Fremskrittspartiet underskrevet, og nåværende regjeringspartier. Men en forutsetning for å kunne gjøre dette er at man i alle fall følger med i timen, at man holder seg informert, at man stiller spørsmål, og at man engasjerer uavhengig ekspertise for å gi råd. For staten å stille opp som minoritetseier overfor en stor, sterk, tøff og profesjonell strategisk eier som Røkke, krever både at man følger med i timen, og at man har kunnskaper om hva som foregår. Staten har ikke gjort noen av delene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Jeg har tre konkrete spørsmål. Spørsmål 1: I eiermøte 13. mars ble det kjent at det forelå en transaksjon – i hvert fall 80 pst. av en transaksjon – mellom nærstående. Hvorfor gav ikke statens representanter da uttrykk for at man ønsket en generalforsamlingsbehandling? Spørsmål 2: Angrer statsråden på at hun bestilte to rapporter, altså UBS-rapporten og Pareto-rapporten, som gav motstridende råd om verdivurdering og strategivurdering av transaksjonene? Spørsmål 3: Etter departementets juridiske vurdering, bl.a. basert på Selmer-rapporten: Kunne vedtakene om transaksjonene vært omstøtt, ut fra en juridisk vurdering?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Statsråden bruker uttrykket at det var litt «ulik forståelse» av kommunikasjonsformen mellom Aker og Nærings- og handelsdepartementet. Det er vel å ta litt forsiktig i. Komiteen sier faktisk ganske samstemmig at det var diametralt motsatt oppfatning av dette spørsmålet. Mitt spørsmål til statsråden er: Har Nærings- og handelsdepartementet et medansvar for den ulike forståelsen eller for at man rett og slett ikke forstod hverandre? Jeg husker at statsråden i en presseuttalelse har sagt at uttrykkene «forbannet og frustrert» kunne hun kanskje ha moderert noe. Jeg er takknemlig for alle bidrag til selvkritikk av den typen. Spørsmålet er: Er det noe annet statsråden ville ha gjort annerledes, i etterpåklokskapens lys?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
La meg si det slik at det ikke er noen motsetning mellom det å drive politikk og det å ha en saklig begrunnelse for de standpunkter man inntar. Når jeg i dag i morgensendingene ikke hadde større forventninger til debatten enn at den kanskje ville gi en viss avklaring av hva Regjeringen mener med sitt eierskap, var det begrunnet i to forhold. Det ene var at jeg ikke hadde all verdens forventninger om at representantene for regjeringspartiene ble stilt fritt til å stemme på mistillitsforslaget – og det har jeg all grunn til å tro at jeg hadde rett i. Det andre er at dette eierskapet er spesielt. Det er ikke noe vanlig og normalt over dette, for det er første gang staten går inn som mindretallseier i et selskap som er dominert av én stor privat eier. Det er i strid med all praksis man tidligere har hatt. Det er faktisk første gang det skjer. Og så må man, uten å fornærme noen, kunne legge til at denne hovedeier vel også har bak seg en serie konflikter med mindretallseier. I en slik situasjon skulle man tro at staten kanskje var spesielt årvåken i forhold til sin aksjonæravtale og i forhold til sin løpende oppfølging av eierskapet, men så har ikke skjedd.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Statsråden gav i sitt innlegg uttrykk for at hun er forundret over at Stortingets kontrollkomité har gjort hennes embetsutøvelse til en sak. Det synes jeg ikke det er noen grunn til, for det er en av kontrollkomiteens oppgaver. Statsråden er kjent med at det ikke er første gangen det har skjedd, verken for denne statsråden eller tidligere forsvarsministre. Forundringen over det synes jeg man skal legge til side, hvis man skal bli vant til å være i politikken. Det som er det kritikkverdige, er at følgende metode kan benyttes: Man kan utøve sitt skjønn til å utelukke en leverandør ved å politianmelde den. Og så lenge man har politianmeldt en leverandør, har man en begrunnelse for å utelukke den «forever». Firmaer som leverer til Forsvaret, har ikke så mange andre steder å gå, når en utelukkelse fra det norske forsvaret også innebærer en utelukkelse fra andre NATO-land. Heldigvis er det slik at vi ikke har private armeer her i verden, i hvert fall er de ikke særlig store. Firmaer som da blir utelukket av alle vestlige allierte, er i praksis dømt til å gå dårlig. Denne retten til i realiteten å kjøre en bedrift konkurs reiser en del prinsipielle motforestillinger. Ser ikke statsråden denne siden av saken også?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-18:
Hovedfunnene i denne rapporten fra Riksrevisjonen er at målsettingen i St.meld. nr. 14 for 1999–2000, Idrettslivet i endring, nemlig at folk skal ha en forholdsmessig lik tilgang til idrettsanlegg uavhengig av bosted, ikke er nådd. Rapporten – og komiteen, i sin enstemmige innstilling – legger særlig vekt på at det er bekymringsfullt at måloppnåelsen når det gjelder svømmeanleggene, har vært særlig mangelfull, spesielt i de tre største byene. Vi har også eksempler på at det har gått tilbake. Det er kanskje unødvendig å minne om det, men vi står foran en sommer, og da vet vi at det skjer mange ulykker på dette området. Norge ligger ganske dårlig an når det gjelder svømmeferdigheter. En undersøkelse fra 2003 i regi av Redningsselskapet og Norges Svømmeforbund, foretatt av et uavhengig institutt, Synovate MMI, viste at bare 41 pst. av tiåringene ville klare å svømme 200 meter eller mer i en svømmehall. Det var i 2003. Den samme undersøkelsen ble foretatt i 2009, etter at det i alle fall har vært satset ganske mye på å fylle tomme bassenger. Etter det vi erfarer, har det vært Regjeringens mål, men det har ikke gitt veldig store utslag i svømmeferdigheter, for nå svarer bare 49 pst. i samme aldersgruppe at de kan svømme 200 meter eller mer i basseng. Vi står altså overfor et ganske betydelig problem. Det krever midler, men det krever også at man foretar en grundig gjennomgang av målsettingene og finansieringen av idrettsanleggene i Norge med sikte på å nå målene i stortingsmeldingen. Det er en samlet komité som da uttrykker tilfredshet med at Kulturdepartementet har nedsatt en arbeidsgruppe som skal vurdere kriteriene for fordeling av spillemidlene til anlegg i Norge, og vi forventer at departementet fortsatt vil prioritere å utjevne forskjellene i tråd med Stortingets mål. Så er min antydning av en spådom at vi i neste stortingsperiode vil få en tilsvarende rapport som viser at det kanskje har gått litt fremover, men målene i stortingsmeldingen fra 1999 er meget ambisiøse mål som det vil ta mange år å nå, hvis vi skal dømme etter det tempoet vi hittil har arbeidet i, eller svømt i.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Sidan oppkjøpet i juni 2007 har aksjekursen på det som no heiter Aker Solutions, rasa. Kristeleg Folkeparti spurde den gongen om dette var ei klok investering. Det har me no fått svar på, og sjeldan har me vore så leie oss for at me har fått rett. Konsekvensane er at statlege midlar har spart aksjonærane i Aker Solutions for eit tap på 3 milliardar kr, og Røkke er så langt spart for eit tap på 2 milliardar kr. Tapet aleine er på same storleik som Regjeringa si fattigdomssatsing. Så er me vidare gjort kjende med, via TV 2, at det òg var planar om eit spleiselag mellom Røkke og staten om eit stort oljeselskap. Det sa heldigvis Regjeringa nei til. Spørsmåla mine er: Er representanten glad for at Regjeringa ikkje gjekk endå lenger? Er representanten nøgd med den måten statleg eigarskap er utøvd på? Er det slik han ønskjer det og ser for seg at statleg eigarskap skal utøvast?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Kristeleg Folkeparti set pris på at det no er brei politisk einigheit om at Aker-saka har vist behovet for ein aktiv og bevisst eigarskapspolitikk frå statens side, i tråd med eigarskapsmeldinga. Dette står i sterk kontrast til det statsråd Dag Terje Andersen sa i 2007. På spørsmål frå meg om det hadde vore vurdert å kjøpa opp ein større aksjepost for å få større påverknad i selskapet når ein først hadde bestemt seg for å gå inn i Aker Solutions, gav statsråd Andersen eit svar som berre kan tolkast slik at det var ikkje interessant, fordi Aker skulle ha kontrollen, mens staten skulle vera ein passiv partnar. Heldigvis er det heilt andre signal no. Spørsmålet er: Er representanten Hansen einig i at statsråd Brustad hadde eit krevjande utgangspunkt med den aksjonæravtalen som statsråd Andersen hadde forhandla fram, men at Brustad samtidig burde vore ekstra årvaken og aktiv i oppfølginga av eigarskapet i lys av dei hol denne avtala hadde?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Kristeleg Folkeparti strekar under at nasjonalt eigarskap er viktig i nokre tilfelle for å sikra at bedriftene har hovudkontor og forskingsaktivitet i Noreg. Men det må skje på ryddige vilkår og ikkje slik me har sett det i Aker-saka. Kristeleg Folkeparti stemde imot statens kjøp i Aker Holding i 2007, nettopp fordi kjøpet var mangelfullt grunngjeve, prisen var for høg, og statens innflytelse var for liten. Regjeringa brukte ikkje finansiell ekspertise i samband med kjøpet. Den svenske investorgruppa inngjekk ein avtale som sikrar dei mot tap, og ei moglegheit til å selja eigardelen. Staten og Aker ASA på si side inngjekk ein avtale med ti års bindingstid. Aker ASA sitt sal av fem selskap til Aker Solutions AS, som er eit dotterselskap til Aker Solutions ASA, til ein verdi av rundt 2 milliardar kr vart gjennomført med effekt 2. april i år, og det har jo nett vore gjenstand for behandling i denne salen. Regjeringas problem med handteringa av interntransaksjonane er ein indikasjon på at dette er ein komplisert struktur for staten, ved at ein er minoritetseigar i eit holdingselskap til eit børsnotert føretak saman med ein dominerande privat eigar. Kristeleg Folkeparti meiner at den modellen staten har vald, styrkjer innflytelsen til ein utvald storaksjonær i det underliggjande selskapet, med dei utfordringane dette inneber når det gjeld selskapsstyring og interntransaksjonar. Staten si investering i Aker Holding er ikkje i seg sjølv eit hinder for sal av verksemd, utflytting og omstilling i dei underliggjande selskapa, og det er usikkert om investeringa sikrar arbeidsplassar. Tvert imot har det vore hevda at oppkjøpa som vart gjennomførte, auka dei finansielle forpliktingane i det underliggjande konsernet. Staten har derimot lang erfaring med direkte eigarskap som eigarmodell for slike store aksjepostar. Ein slik modell er meir ryddig, og han er transparent når det gjeld maktstruktur. Ved at Aker, dei svenske eigarane og staten vert direkte eigarar i Aker Solutions ASA, vil eigarane kunna utøva den innflytelsen som følgjer av den faktiske eigarskapen, og gje selskapet eit meir normalt styringsopplegg. Betre selskapsstyring vil vera positivt for verdiane i eit børsnotert føretak. På denne bakgrunnen støttar Kristeleg Folkeparti forslaget i saka om å avvikla Aker Holding og erstatta den indirekte eigarskapen med direkte eigarskap i Aker Solutions.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Statsråden gjekk veldig hardt ut mot Aker i april og kravde at transaksjonane skulle behandlast på generalforsamling eller at dei skulle nullstillast. Seinare har ho gjort heilomvending og sagt at ho var nøgd med at det vart halde ei generalforsamling, der staten forplikta seg til å stemma for alle transaksjonar. Men då generalforsamlinga skulle haldast, var det ikkje naturleg for Nærings- og handelsdepartementet å stilla opp. «Vi er indirekte eier av Aker Solutions gjennom Aker Holding, og da er det Aker Holding som representerer.» Dette seier statssekretær Øyvind Slåke til VG. E24-kommentator Per Valebrokk konkluderte etter dette med at: «Stoltenberg-regjeringens håndtering av Aker-saken går fra dårlig til hysterisk dårlig.» Viser ikkje dette at det hadde vore betre om staten hadde hatt eit direkte eigarskap i Aker Solutions i staden for den spesielle modellen med indirekte eigarskap gjennom Aker Holding?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Eg skal prøva å gjera dette rimeleg kort. Slik som denne saka har utvikla seg, vil eg berre gjera greie for den stemmegjevinga som me no kjem til å gå inn for. Me kan ikkje sjå at det er så stor forskjell – det må vera veldig små nyansar – mellom det som ein samla komité meiner, at det er føremålstenleg å avventa dei faglege utgreiingane, og forslaget frå Framstegspartiet og Høgre om at Stortinget ber Regjeringa leggja til rette for ei kunnskapsbasert forvaltning når det gjeld torskeoppdrett. Me er ikkje med på dei merknadene som Framstegspartiet og Høgre har lagt til grunn for forslaget sitt, men me kjem til å stemma for forslaget.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Regjeringspartia lova under valkampen i 2005 ein heilt ny kurs i landbrukspolitikken. Det har ikkje skjedd. Regjeringa sin landbrukspolitikk er stort sett ei vidareføring av regjeringa Bondevik II sin politikk. Det er me glade for. Kristeleg Folkeparti får ikkje problem med å støtta hovudtrekka i Regjeringa sin landbrukspolitikk. Me er òg tilfredse med at det lét seg gjera å koma fram til eit oppgjer som landbruket sine organisasjonar har slutta seg til. Kristeleg Folkeparti er rimeleg tilfreds med storleiken på den samla ramma på jordbruksavtala. I fjor peika me på at i komande oppgjer må ein ha ein betre balanse mellom prisstøtte og budsjettmidlar enn det som var tilfellet i fjorårets oppgjer. Kristeleg Folkeparti set pris på at dette til ei viss grad er følgt opp i år, med 560 mill. kr av den samla ramma som budsjettmidlar. Budsjettmidlar er viktige, for det første for å tilgodesjå mindre bruk med moderat produksjon som i mindre grad nyt godt av prisstøtte enn bruk med stor produksjon. Dermed vert det òg lettare å nå det viktige landbrukspolitiske målet å halda ved like ein variert bruksstruktur. For det andre gjev bruk av budsjettmidlar mindre kostnader for vanlege forbrukarar og for norsk økonomi samla sett. For det tredje er auka bruk av budsjettmidlar meir i tråd med den utviklinga som me etter alt å døma må gjennom for å etterleva framtidige WTO-forpliktingar. Kristeleg Folkeparti strekar under at kostnadsutviklinga i jordbruket framleis gjer inntektssituasjonen krevjande. Me peikar på at det framleis er nødvendig med ei opptrapping i overføringane til bøndene, med vekt på større budsjettløyvingar og betre investerings- og velferdsordningar enn i dette oppgjeret – ikkje minst med tanke på moglegheitene for nyrekruttering til landbruket. Kristeleg Folkeparti støttar volummodellen for marknadsregulering for storfe, svin, sau/lam og egg. Samtidig peikar me på at sau utgjer 20 pst. av den totale småfeproduksjonen i landet, og purke utgjer ca. 8 pst. av svinekjøtproduksjonen. Det at sau og purke er tekne ut av reguleringa, kan få uheldige effektar på gjennomsnittsprisane for lam og slaktegris. Kristeleg Folkeparti reknar med at departementet har merksemd retta mot dette, slik at ein på bakgrunn av erfaringar kan ta det opp til ny vurdering i neste forhandling. Kristeleg Folkeparti føreslår at Regjeringa vurderer ei oppmjuking av regelverket for samdrifter, slik at fleksibiliteten vert større og moglegheitene for ein variert og allsidig bruksstruktur vert betre. Kristeleg Folkeparti ber òg Regjeringa om å vurdera styrking og utviding av tilskotsordningane for sauehald, slik at moglegheitene for fleksible og varierte driftsformer vert større. Til slutt vil eg ta opp det forslaget som Kristeleg Folkeparti er åleine om i innstillinga.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det som er vanlig i slike saker, er at det er styrets leder og selskapets administrasjon som forestår informasjonen til store eiere om betydelige saker, ikke det enkelte styremedlem. Det enkelte styremedlem har felles ansvar for selskapet og har ikke et spesielt informasjonsansvar overfor dem som har oppnevnt styremedlemmet. Og sånn må det være, fordi det i de fleste selskaper jo er en valgkomité som oppnevner styremedlemmene. Selv om det i dette tilfellet er et direkte valgt styremedlem i Aker Holdning, endrer ikke det på dette prinsippet, og det er det prinsippet som Aker-systemet ikke forholdt seg til, og derfor ble ikke informasjonen god nok, og bred nok, til at man kunne agere tidsnok.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Nå sa representanten Hansen at det var kjent at disse transaksjonene skulle finne sted. Det er i grunnen kjernen i denne saken. Det som var kjent lenge, var at man ønsket å kjøpe seg opp i Aker Oilfield Services. Dét var kjent og kommunisert. På eiermøtet ble det i tillegg opplyst om dette Aker DOF Deepwater, men de øvrige tre transaksjonene og et obligasjonslån ble det ikke kommunisert og informert om. Da har ikke staten grunnlag for å agere, slik de gjorde i ettertid da dette ble kjent gjennom børsmeldingen. Det er dette opposisjonen hopper elegant og glatt over og der den mangelfulle informasjonen ligger. Det er den erfaringen som er gjort med Aker, at her har de ikke opptrådt slik man er vant til. Derfor skal man inn for å presisere avtalen og sørge for at det i hvert fall ikke kan påstås at det er misforståelser som ligger til grunn hvis det skulle oppstå en tilsvarende situasjon.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Statsråd Brustad hadde et krevende utgangspunkt fordi Aker-systemet ikke oppførte seg slik man burde oppføre seg når det gjelder å gi informasjon. Og man oppførte seg ikke slik man bør oppføre seg når det gjelder å sikre at hele aksjonærfellesskapet har mulighet til å få sagt sitt om såpass omfattende transaksjoner, særlig fordi det er mellom nærstående selskaper, som i denne saken. Derfor burde denne saken vært kjørt på generalforsamlingen i Aker Solutions, slik den også er blitt etter at statsråden grep inn. – Det er det krevende utgangspunktet. Jeg tror ikke det er mulig å konstruere en aksjonæravtale, slik man gjorde i 2007, som forhindrer at man velger å la transaksjonene gå i et datterselskap, nemlig Aker Solutions AS i stedet for Aker Solutions ASA. Det tror jeg ville vært en krevende juridisk øvelse, å sikre innflytelse ned gjennom selskapsstrukturen.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Representanten Hagen brukte mesteparten av sitt innlegg til å gjenta den kritikken han reiste i påsken, og som ligger i særmerknaden fra Fremskrittspartiet, at statsråden burde forholdt seg i ro. Han går veldig langt i å vise stor forståelse for at Aker ikke informerte på en skikkelig måte, fordi det ikke var skrevet med – nær sagt – små nok bokstaver i aksjonæravtalen. Det som er situasjonen, er at statsråden får mistillitsforslag mot seg, ikke fordi hun har brutt noen lov, ikke fordi hun ikke har overholdt informasjonsplikten til Stortinget, som ikke er et uvanlig grunnlag, og ikke fordi hun ikke har fulgt opp stortingsvedtak. Jeg tror det må være første gang en statsråd får mistillitsforslag mot seg for måten hun har agert på i det offentlige rom. Hvordan mener Carl I. Hagen at man skal kunne agere på en informasjon man ikke har fått, slik Hagen krever at statsråden skulle ha gjort?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
I Aftenposten 4. april sa Høyres næringspolitiske talsmann, Torbjørn Hansen: «Vi krever en omfattende uavhengig granskning av alle disse transaksjonene, inklusive aktørenes habilitet og selskapsstyring.» Hva mener Per-Kristian Foss om Hagens råd, at statsråden burde vendt det døve øret til og forholdt seg i ro og passiv overfor de transaksjonene som var skjedd, og altså oversett Høyres krav? Det er det ene. Og det andre: Både Hagen og Per-Kristian Foss viste til at hoveddelen, verdimessig, av transaksjonene var kjent lenge, og det er riktig. Men når det gjelder prinsippet om å sikre en behandlingsmåte som fjerner enhver tvil om fordelsoverføring fra en aksjonær til en annen, er det vel prinsippet som er viktig, ikke nødvendigvis størrelsen på det som kunne være en fordelsoverføring?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det kunne være fristende å spørre representanten Siv Jensen om hvilket regjeringsalternativ hun hadde anbefalt Kongen hvis dette mistillitsforslaget hadde ført fram – men det gjør det jo ikke! Jeg vil vise til det hun sa i sitt innlegg, at det er viktig ikke å blande politikk inn i de industrielle beslutningene. Det tror jeg ikke det er stor uenighet om – hvis de industrielle beslutningene da ikke er av en så dramatisk karakter at det kan rokke ved hele begrunnelsen for det statlige eierskapet i et selskap. Men det dette først og fremst dreide seg om, var ivaretakelsen av aksjonærdemokratiet og prosessen man valgte, som førte til at ikke bare hovedeierne, men alle aksjonærene, ble satt på sidelinjen. Mener Siv Jensen at revisjonsutvalget i Aker Solutions – når de også sier at det ikke var godt nok forankret – tar feil? Eller mener hun at det er viktig å ha en prosess som gjør at hele aksjonærfellesskapet kan involveres i denne type beslutninger, særlig når det kan være snakk om fordelsoverføringer til en av aksjonærene?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Representanten sa i sitt svar til meg at Regjeringen hadde diktet opp et grunnlag for sin reaksjon. Revisjonsutvalget i Aker Solutions sier at disse transaksjonene ikke var godt nok forankret. Saab og Investor har reagert mot prosessen, og styremedlem Heidi M. Petersen har trukket seg. Mener representanten at det også er på grunnlag av en oppdiktet virkelighet?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg synes dette innlegget fra representanten Erna Solberg bekrefter at det Høyre her egentlig har vært ute etter med mistillitsforslaget, først og fremst er en ny debatt om statlig eierskapspolitikk og statens inntreden i Aker Solutions. Jeg tror det kunne vært oppnådd på et litt mindre dramatisk grunnlag. Mange av de eksemplene hun nevnte i innledningen av sitt innlegg, er det jo heller ikke næringsministeren som er ansvarlig for. Da Høyre ved påsketider varslet bruk av ansvarsloven, altså om det var grunnlag for riksrett, sa representanten Foss at det er vurdert. Etter å ha hørt Solbergs innlegg lurer jeg på hvilke formildende omstendigheter er det de har funnet i denne vurderingen, som har gjort at det ikke har blitt fulgt opp?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Jeg skal ikke forlenge debatten, bare takke Carl I. Hagen for den opplysende belæring om følgene av et mistillitsforslag mot én statsråd. Men hvis det er det scenarioet representanten Hagen hadde sett for seg om dette skulle fått flertall i denne sal, så forklarer jo det kanskje også at jeg ikke fikk noe svar fra representanten Siv Jensen på hvilket regjeringsalternativ man så for seg hvis det skulle avstedkomme et regjeringsskifte.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-18:
Jeg må jo beklage hvis vi har ødelagt påskeferien for representanten Svein Roald Hansen, men det var for så vidt kjent for Regjeringen at disse transaksjonene ville bli vedtatt, fredagen før påske. Jeg mener at dette er en så spesiell sak at det reiser spørsmål om relasjonen mellom Arbeiderpartiet og hovedeieren i Aker. Regjeringen bruker altså 5 milliarder kr av felleskassen på å investere i et lite holdingselskap, dominert av en privat næringslivsaktør. Kjøpet skjer uten uavhengig finansiell rådgiver, hvilket er historisk. Eksperter mener at prisen er altfor høy, private aksjonærer får andre betingelser. Det er inngått en aksjonæravtale som er mangelfull, og som ikke er forsvarlig for staten, og vi har en statsminister som hyller pioneren på tv, mens Regjeringen sitter passiv og observerer at disse interntransaksjonene i milliardklassen foregår mellom Aker og et selskap som staten er eier i. Hvordan er det mulig for en enkeltaktør i næringslivet å få den type behandling, mens alle andre får skatteøkning av denne regjeringen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-18:
Forutsigbarhet er viktig i eierskapspolitikken. Det er viktig at samfunnet og Stortinget vet hvordan Regjeringen opererer i forhold til eierskapsutøvelse, særlig i forhold til oppkjøp. Oppkjøpet i 2007 kom jo helt uten forvarsel. Vi hadde behandlet stortingsmeldingen om eierskap like før. Der stod det ikke ett ord om nye oppkjøp i norsk næringsliv og heller ikke ett ord om en ny eierskapsmodell som vi fikk i forhold til Aker Solutions. Det kunne derfor vært interessant å få en kommentar fra statsråden på om hun mener at dette er en modell som kan brukes i forbindelse med nye oppkjøp. For vi har jo andre eiere i norsk næringsliv som har store aksjeposter i børsnoterte selskaper, som også kan tenke seg å parkere disse hos staten på et fornuftig tidspunkt. La meg nevne viktige selskaper som f.eks. Marine Harvest og Orkla. Vil staten da stå klar med Oljefondet for å være parkeringsplass hvis disse aksjonærene ønsker å selge ut sine aksjer?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-18:
Det begynner å bli en viss praksis for at næringskomiteen får de siste sakene på kartet den nest siste dagen av sesjonen, men vi skal selvfølgelig ikke la det legge noen demper på denne debatten. Stortinget skal nå behandle innstillingen fra næringskomiteen om forslag fra Venstre om å gjennomføre en faglig utredning av torskeoppdrettsfrie områder. Næringskomiteen viser i saken til at det ifølge forslagsstillerne er gitt over 500 løyver til torskeoppdrett, med en samlet produksjonskapasitet i næringen på rundt 300 000 tonn. Torskeoppdrettsnæringen har hatt en kraftig vekst på 20–25 pst. hvert år siden 2003. Torskeoppdrett er en svært positiv og interessant videreutvikling av havbruksnæringen som til nå har vært dominert av laks og ørret. Det er liten tvil om at dette er en produksjon som har stort potensial for å skape nye inntekter og ny aktivitet langs kysten. Men dette er fortsatt en bransje som er i oppstartsfasen, og lønnsomheten er presset. Disse utfordringene er så forsterket av finanskrisen og den effekten som denne har for markedet for torsk. Høyre er genuint positiv til torskeoppdrettsnæringen, og det er viktig at næringen har gode rammebetingelser og en offentlig forvaltning som ser muligheter framfor begrensninger. Likevel er det opplagt biologiske utfordringer knyttet til torskeoppdrett som for annen havbruksaktivitet. I innstillingen vises det til at Fiskeridirektoratet allerede våren 2006 tok til orde for strengere forvaltningspraksis som ville få konsekvenser for oppdrett av torsk. Fiskeri- og kystdepartementet mente imidlertid den gangen at det ikke forelå tilstrekkelig dokumentasjon til å innføre strengere praksis i tildelingsforskriften for andre arter, men bad heller Havforskningsinstituttet om å svare på en del spørsmål knyttet til torskeoppdrett og konsekvensene av den. Forslagsstillerne fra Venstre tar så til orde for innføring av torskefjorder som et midlertidig arealvern for å hindre potensielle negative konsekvenser av oppdrett av torsk og for å avvente dypere kunnskap om temaet, og fremmer forslag om en faglig utredning om et slikt torskefjordsystem. Fiskeriministeren viser i brev til næringskomiteen datert 26. mars at hun deler oppfatningen om at det er viktig å gjennomføre en utredning av nasjonale torskefjorder, men at hun kunngjorde en slik utredning i Bergen allerede den 12. februar. Komiteen mener på grunnlag av dette at det er hensiktsmessig å avvente de faglige utredningene som allerede er varslet, og foreslår at forslaget vedlegges protokollen. Så har det vært mye debatt tidligere i denne sal knyttet til arealvern som tiltak mot såkalt genetisk innblanding av oppdrettslaks i villaksstammene våre. Det er grunn til å peke på at arealverntiltak må være basert på faktakunnskap, ikke på symbolpolitikk. Det er ikke utenkelig at det finnes mer effektive tiltak enn passivt arealvern for å sikre en bærekraftig torskeoppdrettsnæring. Jeg vil på den bakgrunn ta opp forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet i innstillingen, samt anbefale komiteens enstemmige tilråding om å vedlegge forslaget protokollen.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-18:
Jordbruket er en viktig næring hvor det skjer en ganske dynamisk utvikling hvert eneste år, og det er en næring som har en ganske kraftig utfordring i forhold til WTO-forhandlinger i framtiden. Hvis man skal nevne noe som har karakterisert styringen i denne perioden, må det være at det har vært et totalt fravær av interesse for å gjennomføre reformer i jordbrukspolitikken. Man har vært ensidig opptatt av subsidier, og det har vært null interesse for reformer. Hvis man ser på innstillingen i dag, ser man at den er spekket med mange gode forslag. Vi registrerer at enkelte representanter fra regjeringspartiene kommer oss litt i møte når det gjelder en del av disse forslagene. En slik velvilje har jeg overhodet ikke registrert fra Regjeringen når det gjelder jordbruksforhandlingene. Det er f.eks. forslag om en stortingsmelding om jordbrukspolitikk. Denne regjeringen har ikke laget en slik stortingsmelding – og har heller ikke varslet om en slik melding i framtiden. Det er videre en rekke andre forslag – om samdrifter, om eiendomsregelverket og om skatter og avgifter. Er fasiten at Senterpartiet egentlig ikke har noen plan for jordbrukets framtid i Norge?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-18:
Jeg vil tilbake til saueholdet. Det er nok riktig det som statsråden sier, at subsidiene til sauehold har økt i denne perioden. Men det som ikke har forandret seg, er innretningen og strukturen på tilskuddene. Det er et faktum at den kjøttproduksjonen som kanskje er blant de mest tilskuddsavhengige, ender opp med null i tilskudd når man har flere enn 300 sauer. Det gjør at man effektivt blokkerer for alle som kunne tenke seg å starte med sauehold i litt større skala. Det er opplagt at sauekjøttproduksjon i Norge i stor grad vil foregå på veldig små bruk også i framtiden. Men jeg tror at denne næringen hadde hatt godt av at noen ledet an og viste at dette var en bransje man kunne satse ordentlig på, og som kunne gi et helt årsverk. Og det er noen som prøver seg i denne bransjen. Hva er det som gjør at Regjeringen er så avvisende til å endre støttesystemet, slik at man kan få store sauebruk i Norge?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-18:
Carl I. Hagen brukte store deler av sitt innlegg til å understreke at staten var tiltenkt en passiv rolle som eier i Aker Holding, og at man burde ha holdt seg unna å kommentere de transaksjonene som skjedde, og stilt spørsmål ved om de var store nok til at det burde ha skjedd. Er Carl I. Hagen enig i at staten til enhver tid er nødt til å ivareta både hensynet til egne verdier, ikke minst fordi man her representerer fellesskapets ressurser, og at man også er nødt til å ta vare på aksjonærfellesskapet? Når det så settes store spørsmålstegn ved transaksjonene som skjedde mellom nærstående selskap i samme interessesfære, er det da ikke bare en rett, men også en plikt for statsråden til å gripe inn for å rydde opp?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-18:
Høyres kritikk mot statsråden er særlig rettet mot at man gjennom passivitet har unnlatt å innhente den nødvendige informasjonen i forkant av at transaksjonene ble offentliggjort, faktisk i en slik grad at man mente at hvis man hadde gjort jobben, kunne man ha gitt staten et eget grunnlag for å vurdere både pris og industriell strategi på selvstendig grunnlag. Selv om man legger Høyres forståelse til grunn for hvordan informasjonsflyten skulle gå, nemlig gjennom statens representant i styret, vet vi jo at denne informasjonen først ble henne til del den 25. mars, altså en uke før transaksjonene ble offentliggjort. Mener Foss på bakgrunn av det at det er en rimelig kritikk å reise at man både skulle ha vurdert dette på eget grunnlag, både i forhold til pris og industriell strategi, og så meldt dette tilbake til selskapet?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-18:
Vi beveger oss vel nå strengt tatt i ytterkanten av hva denne saken handler om. Men Hagen har rett i at regjeringen Willoch stilte et kabinettsspørsmål på bensinavgiften. Det valgte Hagen ikke å rette seg etter, med den konsekvensen at regjeringen Willoch gikk og regjeringen Brundtland kom. I mitt hode har derfor Hagen et klart ansvar for at Willoch gikk av som statsminister i 1986.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-06-18:
Jeg vil slutte meg til siste taler. Dette er en god dag for Norge. Det er en god dag for Nord-Norge. Jeg har også lyst til å si at både komiteen og saksordføreren har gjort en god jobb med denne innstillingen. Miljø og sikkerhet er trukket inn som sentrale argumenter i debatten om utbyggingen av Goliat. Det ble delvis avklart gjennom arbeidet med forvaltningsplanen for nordområdene, en plan som Senterpartiet er svært stolt av, og som vi mener er noe av det viktigste som er gjort denne perioden. Her er det for det første inngått et bredt forlik, og for det andre gir det forutsigbarhet for næringen i lang tid framover. En av de tingene som er veldig bra med denne utbyggingen, er de regionale og lokale ringvirkningene som kommer som en følge av den. Det er verd å merke seg at det er kompetansearbeidsplasser som kommer på plass i området. Jeg synes også at det er verd å si fra denne talerstolen at departementet og direktoratet bør legge vekt på dette i framtidige tildelinger, slik at de selskapene som viser at de satser og mener alvor med aktivitet og arbeidsplasser i Nord-Norge, får betalt for det. Elektrifiseringsløsningen har vært en annen sentral del av debatten. Jeg synes for det første at det er viktig og gledelig at Finnmark og Troms nå blir en del av sentralnettet, og at vi får på plass denne viktige delen av infrastrukturen for denne landsdelen. Det er bra for dem, og det er bra for resten av landet, fordi det gir muligheter for økt miljøvennlig kraftutbygging i framtiden. Det er også positivt at Goliat blir elektrifisert. Jeg tror det er en svært fornuftig løsning som nå ligger i proposisjonen, nemlig at man sier at dette er målet, og tar forbehold om konsesjon. Det skulle i grunnen bare mangle. Jeg har imidlertid lyst til å si at det ligger åpning for anleggsbidrag i proposisjonen. Det er en åpning som jeg mener departementet bør utnytte. Det er ingen grunn til at det kun er norske nettkunder som skal betale dette gildet av egen lomme, når vi bygger ut til en aktør. I framtiden bør man kanskje også kunne se på muligheten for å pålegge utbyggere også produksjonsplikt av miljøvennlig kraft. Da ville man i så fall ha skapt et marked, som pr. dags dato ikke er der. Jeg har lyst til å knytte to korte kommentarer til Venstres posisjon i denne saken. Jeg synes det er på kanten til å være uansvarlig når man nå stemmer mot utbyggingen av Goliat. Man har tidligere vært med på å legge til rette for det. Jeg tror det knapt finnes eksempler på at man har kjørt et slikt løp tidligere. Det andre gjelder elektrifisering. Venstre burde ha lært fra forrige konsesjon de gav i Trøndelag, at hvis man pålegger elektrifisering uten at man har på plass verken linjeforsyning eller produksjon, går landsdelen tom for kraft. Det har i hvert fall resten av oss lært. Det er forstemmende at Venstre ikke har lært det.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Statsråden viser i denne saken handlekraft først etter at de omstridte transaksjonene er vedtatt og offentlig kjent. Hun går svært hardt ut mot Aker. Hun krever at transaksjonene skal behandles på generalforsamling eller nullstilles. Deretter kapitulerer hun fullstendig, og sier seg glad for at det holdes generalforsamling, og at staten forplikter seg til å stemme for samtlige transaksjoner. Når generalforsamlingen kommer, tar ikke Nærings- og handelsdepartementet seg engang bryet med å stille opp. Professor Ole Gjems-Onstad fra BI sier om Aker-saken til E24: «Det snakkes høyt om statlig eierstyring. Dette er et eksempel på det stikk motsatte.» Kristelig Folkeparti finner det svært alvorlig at Regjeringen i denne saken har satt statlig eierskap i det vi må betegne som miskreditt. Mener statsråden at statens eierskapsutøvelse gjennom Aker Holding er gullstandarden for statlig eierskap, en form for eierskap vi vil komme til å se mer av fra den rød-grønne regjeringen? Eller – og det er veldig viktig – erkjenner hun på noe punkt at noe kunne ha vært gjort annerledes?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Det er interessant å høre på representanten Ryan. Han sier en god del om nødvendigheten av å trekke lærdom av denne saken – det understreker i seg selv at her er det ting som har skjedd, som man ikke ønsket skulle ha skjedd. Så kom han til å si at opposisjonen «malte seg inn i et hjørne» med dette mistillitsforslaget. Jeg går ut fra at representanten Ryan kjenner uttrykket «opp som en bjørn og ned som en skinnfell.» Jeg synes det er nærliggende å tenke på det uttrykket i forbindelse med statsråd Brustads håndtering av denne saken, fra å reagere voldsomt de første dagene i april og til å komme ut fra dette møtet i mai og si at de har godtatt alt, og de skal stemme for det hele. Det synes jeg vitner om at man har malt seg inn i et hjørne som man ikke kommer ut av. Statsråden, departementet og Regjeringen har malt seg inn i et hjørne i Aker, som de ikke slipper ut av.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Når jeg ber om replikk, er det på grunn av utsagnet fra representanten Skjælaaen om at man tar mistillitsforslaget på alvor, og at min bruk av ordet «latterliggjøring» ikke er riktig. Jeg er for så vidt glad for at representanten Skjælaaen sier at de gjør det. Da vil jeg også konfrontere ham med hva hans kollegaer fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet i kontrollkomiteen har skrevet i merknaden: «Flertallet registrerer at opposisjonen fremmer mistillitsforslag mot statsråd Brustad. Flertallet konstaterer at begrunnelsen ikke er å finne i Aker-saken, men i et håp om at dette vil ramme Regjeringen.» Det er det jeg sikter til når jeg påstår at man forsøker å latterliggjøre – man går ikke inn i saken, men man påstår at vi har samlet oss for å «ramme Regjeringen», som det står. Jeg vil be om at Skjælaaen gir sin kommentar til dette utsagnet i forhold til det han selv sa.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Statsråden nevnte tre punkter i sitt innlegg som kunne gi anledning til å ta opp saken på nytt når det gjelder Uniteams ikke-normaliserte status. Jeg vil spørre om et punkt som jeg synes også må telle med i denne sammenheng, og det er tidsløpet, i og med at undersøkelsene tar så lang tid og drar ut – det er over to år siden Uniteam ble anmeldt: Hvilken rolle mener statsråden at tidsfaktoren her spiller? Er det ikke grenser for hvor lenge man kan trekke ut en slik sak til skade for firmaet, for de ansatte og deres muligheter for framtiden?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-06-18:
Et sentralt spørsmål i innstillingen er at staten ved statsråden og Aker-systemet har et litt ulikt syn på hvordan eierkommunikasjonen skal være. Aker-systemet gir uttrykk for at de vil ha den dialogen med sitt styre, mens staten mener at den i tillegg bør foregå direkte til store og viktige eiere, slik som staten er vant med i mange andre sammenhenger. Det er ikke nedfelt i den aksjonæravtalen som ble inngått i 2007, at Aker skal forholde seg direkte til eieren, slik staten er vant med i annet eierskap. Mitt spørsmål er: Ble det i 2007, eller på et senere tidspunkt, klargjort, f.eks. ved en muntlig avtale eller forståelse med Aker og majoritetseier Røkke, hvordan staten ville ha det? Og: Hvis det på noe vis ble klargjort – og hvis statsråden mener at det på noe vis ble klargjort – er det slik å oppfatte at Aker, eventuelt majoritetseier Røkke, har brutt en avtale, eventuelt en forståelse, som var med staten om hvordan staten ville ha denne direkte kommunikasjonen i tillegg til styret?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-06-18:
Det bør ikke gjøres til noen stor nyhet at noen av oss faktisk står for det samme i dag som vi gjorde i 2007 i synet på eierskap. Jeg synes det er et kvalitetsmerke ved en politiker, ikke minst i spørsmål som krever en viss fasthet, som det å håndtere eierskap. Representanten Solberg siterte meg helt korrekt: Det er min erfaring at det er normalt for staten å ha en direkte dialog med selskaper hvor staten er eier. Det er helt rett. Men det er åpenbart ikke normalt for Aker-systemet. De har ikke hatt behov for å ha en spesiell, etablert dialog med storeier Røkke. Han har nok vært orientert om det meste av det som foregår. Da burde staten etter mitt skjønn, ikke minst med de erfaringer jeg vet Næringsdepartementet har med hensyn til å være myndighet overfor Røkke, åpenbart i et helt annet omfang ha lagt rammer, etablert regler og avtaler for hvordan man vil at dette eierskapet skal fungere. Kan også representanten Solberg i ettertid se at det burde ha vært gjort?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-06-18:
Det at vi har vært opptatt av å ha en annen prosess i denne saken, er en oppfatning vi deler med Saab og Investor. Det som skjedde på møtet den 13. mars, var at vi – ja, riktig – fikk informasjon om Aker Oilfield Services. Det var kjent i markedet allerede fra 24. februar, men det departementet ikke ble informert om, var at disse transaksjonene skulle skje i datterselskap, vi fikk ikke informasjon om at det var et lån, og vi fikk ikke informasjon om pris og vilkår. Det departementet understreket, var at det var veldig viktig med ryddighet når det gjelder interntransaksjoner. Vi fikk forsikringer fra selskapet om at dette skulle gjennomføres på en måte som gjorde at det ikke skulle kunne stilles spørsmål ved det. På den bakgrunn hadde ikke vi på det tidspunkt noe grunnlag for ikke å ha tillit eller gripe inn i denne saken. Men når denne saken framstod 2. april i det fulle omfang, slik det så ut, var det nødvendig på vegne av staten å be om at vi fikk dette i generalforsamling, fikk en uavhengig gjennomgang og fikk en bedre behandling av denne saken.