Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
La meg først si at det er 70 år siden frigjøringen av Norge, og det skal vi feire med stor glede. Det har vi gjort, og det skal vi også gjøre fremover. Det skal vi tillate oss. Så synes jeg det er grunn til å takke interpellanten for å ta opp en viktig problemstilling. Han løfter frem en viktig del av Norges historie, og jeg synes også at innlegget interpellanten holdt, var et gjennomtenkt og reflektert innlegg rundt en del av de spørsmålene som vi i veldig liten grad diskuterer i år som dette. Det er ikke tvil om at mange barn av norske NS-medlemmer har hatt det vanskelig etter krigen. Altfor mange har måttet lide for sine foreldres valg før og under krigen. Mange ble mobbet, trakassert og utstøtt etter krigen og har slitt med psykiske plager og skam hele livet. Dessverre har det ikke vært gode nok krefter til å fange opp og hjelpe alle disse skjebnene. Hvordan det norske samfunnet behandlet NS-barna etter krigen, bør være noe vi tar lærdom av og måler oss etter. Men dessverre er det slik at mange av disse skjebnene har foregått – og foregår fortsatt – i det skjulte, bl.a. fordi noen av dem som har blitt utsatt for denne behandlingen, ikke vil eller tør være åpne. Kanskje vil vi aldri virkelig få vite det fulle omfanget av NS-barnas lidelser. Det sier også litt om det mange av disse har vært igjennom i oppveksten, og det de har dradd med seg gjennom et helt liv. Interpellanten spør konkret om det fra regjeringens side vil komme en offisiell unnskyldning for den urett NS-barna har lidd i anledning 70-årsmarkeringen av frigjøringen av Norge. Interpellanten trekker både i interpellasjonen og også i innlegget i dag en sammenligning med krigsbarna, som fikk en offisiell unnskyldning av myndighetene i anledning 50-årsfeiringen av frigjøringen av Norge. Skjebnen til krigsbarna, de som ble født i årene mellom 1940 og 1946 med tyske eller østerrikske fedre, og NS-barna har mange likheter, men det er også forskjeller. Den 8. mai 1995, på 50-årsdagen for frigjøringen, omtalte stortingspresident Kirsti Kolle Grøndahl bl.a. den behandlingen NS-barna og tyskerbarna ble utsatt for etter krigen. Etter Stortingets samråd leste stortingspresidenten opp følgende tekst, som også jeg vil tillate meg å sitere noe fra, for en samlet sal: «Og i dag ser vi klarere at det var lidelser på begge sider av fronten. Det er også en av grunnene til at ikke alle nordmenn tar fullt ut del i vår glede i dag. Jeg tenker her på dem som har lidd fordi deres fedre valgte gal side under krigen og på dem som ble født med en tysk soldat som far. 50 år etter må vi også kunne si at den selvjustis som i frigjøringsdagene ble utøvet overfor de såkalte «tyskertøsene», ikke hører til blant de mest ærerike kapitlene i vår etterkrigshistorie.» Jeg slutter meg til dette. Krigsbarna har som nevnt fått en offisiell unnskyldning. Det har vært en egen erstatningsordning. I den forbindelse fikk det daværende Sosial- og helsedepartementet Norges forskningsråd til å utarbeide en kunnskapsstatus hvor krigsbarn-organisasjonenes påstander ble gjennomgått og besvart så langt dette var mulig, med utgangspunkt i tilgjengelig materiale. Barne- og familiedepartementet, som det da het, var også involvert i innhentingen av informasjon om krigsbarnas oppvekst i etterkrigstidens Norge. En offisiell unnskyldning bør ha sammenheng med feil begått av det offentlige. For å ha noen konkret formening om forsømmelser fra det offentliges side vil regjeringen nå foreta en gjennomgang av saksfeltet for så eventuelt å komme tilbake til spørsmålet om hvordan staten skal forholde seg til NS-barna.