Kari Økland (Kristelig Folkeparti), 2000-02-17:
Lokal lønnspolitikk gir større muligheter til å bruke lønn for å rekruttere, utvikle og beholde kvalifiserte medarbeidere og utgjør ett av flere elementer innenfor statens personalpolitikk. I det nye lønnssystemet i staten er det en forutsetning at virksomhetene utformer en lokal lønnspolitikk. Denne politikken skal være omforent, dvs. at den skal utformes av arbeidsgiver og berørte tjenestemannsorganisasjoner i fellesskap. Formålet med Riksrevisjonens analyse har vært å vurdere departementenes arbeid med å utvikle lokal lønnspolitikk internt og overfor underliggende virksomheter, sett i forhold til de overordnede målsettingene på området. Det er altså et begrenset utvalg som rapporten dekker, og den kan derfor ikke sies å være representativ for utviklingen i staten som sådan. Det er i hovedsak tre forhold som er undersøkt: hvordan Arbeids- og administrasjonsdepartementet har fulgt opp departementene med hensyn til utvikling av lokal lønnspolitikk, hvordan fagdepartementene har fulgt opp underliggende virksomheter, og om det er sammenheng mellom turnovernivå og tilskudd av egne midler ved lokale forhandlinger. Størrelsen på sentralt avsatte midler til lokale forhandlinger har økt siden innføringen av det nye lønnssystemet i 1991, men departementene mener de er så små at det er til hinder for utvikling av en lokal lønnspolitikk. Det er store variasjoner departementene imellom med tanke på hvor mye de har skutt inn av egne midler til forhandlingene, men det synes ikke å ha sammenheng med turnover. For øvrig har komiteen merket seg at det innen statsforvaltningen kan foreligge ulike oppfatninger om hva som ligger i begrepet turnover, og komiteen ber derfor Arbeids- og administrasjonsdepartementet om å ta initiativ til å få en omforent forståelse av begrepet. Videre viser undersøkelsen at departementenes oppfølgingsrutiner overfor underliggende virksomheter synes å fungere tilfredsstillende, men undersøkelsen inneholder en del kritiske merknader til Arbeids- og administrasjonsdepartementets ivaretakelse av sitt ansvar som sentralt arbeidsgiverorgan. Komiteen har merket seg at Arbeids- og administrasjonsdepartementet er uenig i Riksrevisjonens vurdering av deres rolle, og har også merket seg de tiltak Arbeids- og administrasjonsdepartementet mener gir dem god oversikt med hensyn til lokal lønnspolitikk i staten. Komiteen mener likevel at det på bakgrunn av Riksrevisjonens rapport er vanskelig å danne seg et helhetlig bilde av hvorvidt Stortingets premisser er fulgt opp. Det skyldes bl.a. de store forskjellene i rapporteringsrutiner fra departementene. Komiteen vil understreke at spørsmålet om lokal lønnspolitikk, avsetting av potter og lokale lønnsforhandlinger er gjenstand for frie forhandlinger mellom partene. Det er lagt ned store ressurser i arbeidet med å utvikle det nye lønnssystemet, men det synes som om ressursbruken ved lokale forhandlinger ikke står i forhold til avsatte midler. Komiteen ber derfor Arbeids- og administrasjonsdepartementet vurdere hvordan man kan effektivisere ordningene, og om det er hensiktsmessig å be partene vurdere praktiseringen av lokale forhandlinger, basert på de forhold som fremkommer i Riksrevisjonens rapport. For øvrig anbefaler jeg komiteens enstemmige tilråding.