Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2008-06-05:
Vi lever lenger og har friskere eldre enn noen gang før, samtidig som vi har en kortere del av våre liv i arbeidslivet enn noen gang. Noen vil mene at dette er et uttrykk for velferdssamfunnets positive utvikling, men jeg, som interpellanten, vil mene at det er et uttrykk for feil måte å forvalte menneskelige ressurser og kompetanse på. I et samfunn hvor mangel på arbeidskraft er en hovedutfordring både for å kunne øke verdiskapingen og for å kunne tilby de velferdstjenester samfunnet ønsker å gi befolkningen, er det naturlig at hovedfokuset i seniorpolitikken rettes inn mot hvordan vi skal øke avgangsalderen fra arbeidslivet, slik interpellanten også gjør i denne debatten. Representanten Martin Engeset har min og - skjønner jeg - også alle andres støtte i reaksjonene på StatoilHydro-avtalen om sluttpakketilbud til alle over 58 år. Nå de siste dagene ser jeg i avisene at den såkalte gullpakken heller ikke har falt i smak hos StatoilHydros partnere. Blant annet har statens eget selskap, Petoro, sagt nei til å være med og betale sluttpakkeregningen på 2 milliarder kr, og denne summen dekker, så langt jeg forstår, bare ansatte på sokkelen. Denne sluttpakkeavtalen skulle aldri vært inngått, og kan hende har også noen lært at det er ikke den type avtaler vi inngår lenger. Samfunnets reaksjoner på det blir for sterke, og også omgivelsene, som blir økonomisk berørt, har for sterke reaksjoner. Som Woie Duesund også understreker, er det faktisk nå også sånn at StatoilHydro selv er betenkt fordi man mister kompetanse som man er helt avhengig av i nøkkelfunksjoner som skal løses. Så er jeg er ikke helt sikker på om alle de øvrige eksemplene som representanten Engeset viste til, er negative med hensyn til å stimulere folk til å stå i arbeid. Både når det gjelder AFP, og i saken om lovfesting av rett til redusert arbeidstid, er det større valgfrihet kombinert med å fjerne hindringer for å stå i arbeid, som er reformenes hovedløsninger. Det trodde jeg nettopp var i pakt med Høyres mer liberalistiske tradisjoner. Det er kanskje mer sånn at man kan undre seg på om Regjeringen og de rød-grønne partiene er så «happy» for den type løsninger bestandig. Men det er vi altså. Vi ønsker valgfrihet, og vi tror valgfrihet for seniorer er med på å stimulere til å ville stå lenger i arbeid gjennom å kombinere pensjon og arbeid. Det legger vi nå til rette for. Det er også slik at den inngåtte AFP-avtalen, så langt for privat sektor - men jeg forutsetter at avtalen for offentlig sektor får noenlunde samme utforming - er fullt ut i samsvar med et pensjonsforlik inngått i 2005 under en tidligere regjering, hvor Høyre også var med i forliket. Avtalen bygger opp under arbeidslinjen, akkurat slik alle partiene, med unntak av Fremskrittspartiet, har stilt seg bak når det gjelder pensjonsreformen. Det får meg til å avrunde med at representanten Engeset i sin interpellasjon har tatt opp et tema som det er godt å ha kontinuerlig til debatt, fordi det er slik at vi må ha en evig fokusering på hvordan vi skal legge til rette for at flere kan stå i arbeid. Men når det f.eks. vises til at seniormeldingen mer var fylt av intensjoner enn konkrete tiltak, kan det hende det er riktig, for seniormeldingen var en melding som diskuterte hvordan vi skulle legge til rette for en seniorpolitikk for hele samfunnet, både det sivile og det offentlige. Da ville jeg igjen tro at det ville vært feil hvis vi hadde en regjering som gjennomførte, eller som vedtok, en rekke tiltak der hvor det er arbeidslivet, der hvor det er virksomhetene, der hvor det er holdninger i arbeidslivet som må justeres. Regjeringen har fulgt opp med en rekke tiltak, og man har fulgt opp gjennom å stresse en IA-avtale, som også har med det å gjøre å strekke deltakelsen i arbeidslivet lenger. Men man har forutsatt at det skal skje i et samarbeid med partene. Moelven Brug var nevnt her som et eksempel på hvor det var holdninger i bedriften som bidrog til at seniorer stod lenger i arbeid. Vi har også vært på besøk hos Mohn-bedriften i Bergen, hvor de sa akkurat det samme. Tiltak var bra, men tiltak hjalp ikke hvis ikke holdningene lå i bunnen. Det at man opplevde at man var ønsket som senior i bedriften, var det viktigste for å nyttiggjøre seg positive tiltak. Så jeg håper at både representanten Engeset og Høyre og alle bidrar til at vi skal fortsette med en seniorpolitikk hvor offentlige tiltak aldri skal bli det ene virkemiddelet, men hvor arbeid for holdningsendringer i et arbeidsliv, både i privat og offentlig sektor, er det viktigste.