Karin Lian (Arbeiderpartiet), 2001-04-05:
Ot.prp. nr. 31 for 1998-1999 er lagt fram av statsråden i Justisdepartementet i den forrige regjering. Ot.prp. nr. 55 for 1999-2000 er lagt fram av nåværende regjering. Årsaken til tilleggsproposisjonen er at det i mellomtiden er vedtatt fire helsereformer, og i Ot.prp. nr. 55 foreslår departementet derfor enkelte tekniske tilpasninger. I Ot.prp. nr. 55 avklares også forholdet mellom apotekerlovgivningens erstatningsregler og reglene om erstatning for pasientskader. Komiteen støtter departementets forslag om at pasientskadeloven også skal gjelde apotekene. Dette er en ny lov, som i stor utstrekning bygger på den midlertidige erstatningsordningen for pasientskader som har virket siden 1988. Den er utvidet til også å gjelde psykiske skader. Det er viktig at loven fokuserer på pasientens skade, og at ikke pasienten må bevise at noen i helsevesenet kan bebreides for at skaden er skjedd. Pasienten skal på en enkel måte få mulighet til å fremme sin sak overfor Norsk Pasientskadeerstatning. Dersom pasienten ikke er enig i avgjørelsen om erstatning, kan vedkommende gå videre til Pasientskadenemnda eller til domstolene. Rettssaker tar ofte lang tid og kan bli dyre for pasientene. Derfor skal denne loven gjøre det lettere for pasienter å få erstatning etter feilbehandling. Loven gjelder også når feilbehandling skjer i private helsetjenester. Det skal i utgangspunktet ikke være nødvendig med advokatbistand, men i visse tilfeller kan Norsk Pasientskadeerstatning på forhånd innvilge advokatbistand for at pasienten skal kunne gå videre med saken. Det har vært reist tvil om hvor loven gjelder. Da vil jeg si at hovedregelen er at tjenesten må være utført av helsepersonell som er autorisert eller har lisens. Stedet hvor skaden skjer, er ikke avgjørende. Komiteen ber Regjeringen sørge for å bedre informasjonen til pasienter som mener de er påført skader, både med hensyn til å fremme sin klage, muntlig eller skriftlig, til Norsk Pasientskadeerstatning, og om nødvendig gi melding til forsikringsselskapet, som har ansvar for at private helsetjenester har en forsikringsordning. Lovforslaget om at minste erstatningsbeløp økes fra 5 000 kr til 10 000 kr støttes ikke av komiteen, som mener at det er hensiktsmessig å videreføre dagens nedre grense på 5 000 kr. Komiteens flertall vil at alle søknader skal sendes til Norsk Pasientskadeerstatning for utredning og erstatningsutmåling, uansett om skaden er skjedd i offentlig eller privat helsetjeneste. Etter lovforslaget skal forsikringsselskaper utrede og foreslå erstatningsbeløpet. Arbeiderpartiets medlemmer mener at det i hovedsak må være den som kan bli ansvarlig for erstatningen, som skal utrede saken. Ved tvil om hvem som er ansvarlig for erstatningen, skal Norsk Pasientskadeerstatning utrede saken, slik departementet foreslår. Dersom flertallets forslag om at alle saker skal utredes av Norsk Pasientskadeerstatning, blir vedtatt, er det også naturlig at forsikringsselskapene betaler sin del av administrasjonskostnadene. Som følge av flertallets endring i § 10 må det også foretas endringer i §§ 11, 12 og 15. Når det gjelder departementets forslag om å redusere antall medlemmer i Pasientskadenemnda fra fem til tre, støtter ikke komiteen dette, men foreslår at antallet på fem opprettholdes, da denne ordningen har fungert bra. Flertallet i komiteen mener også at det er viktig med en presisering i lovens § 18 om domstolsprøving, som går på at det kun er pasienten eller forsikringsgiver etter § 8 som kan bringe saken inn for domstolene. Jeg tar opp det forslag som Arbeiderpartiet har som mindretallsforslag.