Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-10-21:
Ytringsfriheten svekkes, demokratiet er under press – det tas i bruk store ord når vi diskuterer pressestøtte, en støtte som utgjør om lag 2 mrd. kr, og hvor den foreslåtte reduksjonen, som er det vi diskuterer mest akkurat nå, er 50 mill. kr. Proporsjonen debatten og mediedekningen rundt reduksjonen har fått, er kanskje ikke overraskende, men verdt å dvele litt ved. Tidligere ansvarlig redaktør i VG, Bernt Olufsen, stilte i går spørsmålet til sin egen stand: Forvalter vi støtten på en god måte, eller bruker vi mediemakt for å oppnå bedre rammevilkår? Debatten også fremstår som om de 0,3 pst. reduksjon av norske avisers totale omsetning fremstår som et være eller ikke være for hele standen. Ytringsfrihet og demokrati – vel, aldri har det vært enklere å komme til orde, aldri har flere nordmenn publisert egne meninger i det omfanget vi ser i dag. Hvert sekund twitres det, tusentalls blogger deles og lages, nettsaker publiseres og kommenteres. Tiden da den tweedkledde redaktør bestemte hva som skulle være morgendagens snakkis, er forbi. Vi hørte også representanten Grande si at ytringsfriheten er bedre enn noensinne. Så sier han rett etterpå at det er større press og enda mer behov for redigering. Det virker litt som at man akkurat har våknet og er lite grann fortumlet. Før sommeren tok regjeringen initiativ til å endre innretningen ved å innføre et tak i produksjonsstøtten, noe som ville frigjort midler til en annerledes innretning. De to største mottakerne av direkte støtte, Vårt Land og Dagsavisen, ville fått 7 mill. kr mindre som kunne blitt omfordelt til flere, men minst like viktige små og mellomstore aviser. Denne omfordelingen fra dem som får mest fra før, til dem som får lite, fikk dessverre ikke flertall i Stortinget. Når vi nå i årets budsjett tar til orde for en reduksjon, er det i tråd med partiprogrammene, regjeringsplattformen og med utformingen av en helhetlig moderne pressestøttepolitikk. Vel så viktig er det arbeidet vi fortsetter og ønsker å gjøre med en omlegging av momssystemet. Representanten Grande, interpellanten, sa at momsspørsmålet nå er satt på vent. Det er overraskende. Det er sånn at pressen har stått med en kølapp i åtte år, og nå først kommer det en presentasjon av en mulig løsning. Det foreslås en felles lav moms på 8 pst., mens i tolvte time hiver de rød-grønne seg rundt og plutselig er 0 pst. en løsning. Jeg synes forholdet 8 og 0 best kan beskrives med 8 år med rød-grønn regjering og 0 resultat i momsspørsmålet. Det mest omfattende grepet som nå gjøres, er altså at det blir innført en felles lav moms, uavhengig av om abonnementet er på nett eller papir, og dermed fjernes et av de store hindrene for innovasjon og overgang til digitale medier. Dagens ordning uten endring fremmer ikke innovasjon, den letter ikke overgangen til nye plattformer. Den ser snarere ut til å ha sementert avisstrukturen og forsinket en nødvendig omstillingsprosess fra papir til digital plattform. Å konservere dagens bilde fremfor å tenke innovasjon mener vi blir galt. Det har alltid vært sånn at man sier at nå går det fortere enn før, men nå går det virkelig fort. Flere mediehus forteller at perspektivet oftere er måneder enn år når det snakkes om og planlegges for innovasjon. Ingen vet når neste torpedo treffer, enten den heter Google, Facebook eller Netflix. Men det er altså ikke et mål å konservere dagens situasjon. Vi skal ha en politikk som er fremtidsrettet og moderne, ikke utdatert i det øyeblikket den vedtas. Så vil jeg også minne om at selv med redusert støtte på 50 mill. kr, slik forslaget er lagt frem i statsbudsjettet, vil det omregnet utgjøre ca. 700 000 kr pr. journalist i aviser som mottar pressestøtte, til sammenligning med f.eks. landbruket, hvor hvert enkelt årsverk mottar om lag 430 000 kr. Om vi ser pressen som en pasient, er kanskje ikke pasienten i toppform, men den ligger heller ikke for døden, slik vi får inntrykk av nå. Dagens ordninger bærer mer preg av respirator enn de bærer preg av en målrettet og tidsriktig behandling som egentlig kreves. Tiden er inne for en moderne, fremtidsrettet pressepolitikk, mens mitt inntrykk er at opposisjonens kritikk og forslag til løsninger er en konservering som fremføres med blikket stivt festet på de sakte døende papiravisene.