trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
La meg først få lov til å takke saksordføreren for saken om den arktiske delegasjonens årsrapport for en god oversikt over rapporten som er lagt fram. Det er bred enighet i Norge om at nordområdene er viktige, om ikke det viktigste området vi har. Det representerer store områder geografisk, men det representerer også store verdier og dermed store muligheter for nasjonen. Jeg vil også benytte anledningen til å understreke at det er et godt samarbeid mellom den arktiske delegasjonen og utenriksministeren og Utenriksdepartementet. Det er også et uttrykk for oppfølging av stortingsmeldingen om nordområdene, som nettopp pekte på at det var rom for å styrke det parlamentariske arbeidet og samarbeidet mellom regjeringen og parlamentarikerne både nasjonalt og for så vidt internasjonalt. Jeg er også glad for at flere talere her har vært inne på de – i mangel av et bedre ord – synergiene som i den sammenhengen finnes mellom det arbeidet som foregår i Nordisk råd, og det arktiske. Der tror jeg vi har et ytterligere potensial som kan realiseres. Delegasjonen er relativt ung, med de fordelene det gir. Den ble opprettet, som saksordføreren var inne på, i 2009. Det gir også mulighet for å utforske andre måter å styrke det parlamentariske arbeidet på. En av de tingene vi prøvde i fjor, var knyttet til et arrangement i Arendalsuka, sammen med UNEP/GRID Arendal, og i år har delegasjonen f.eks. fulgt opp Teknologirådets rapport om droner og muligheter for droner i Arktis, i et forsøk på å følge opp og fokusere på et område som gir muligheter for Norge. Jeg kommer ikke utenom å nevne Russland når vi diskuterer Arktis og nordområdene i 2015, i lys av det som skjedde i Ukraina og på Krimhalvøya i fjor. La meg få understreke at det er enighet om det norske synet på Russlands handlinger både i Ukraina og på Krim, og som utenriksministeren ofte sier, er Norge blant de landene i verden som er mest avhengige av at folkeretten, internasjonale lover og avtaler blir respektert. Vi har store interesser knyttet til havområdene, der er det havretten som gjelder. Vi har konvensjoner som regulerer Svalbard, og vi har avtaler som regulerer Antarktis. Men vi må også ta innover oss den bekymringen som uttrykkes lenger nord i Norge, for behovet for dialog med vår nabo. Det er helt avgjørende at vi finner en riktig balansegang mellom hvordan vi uttrykker vårt syn på hva Russland har gjort, og at vi ikke aksepterer det, og hvordan vi organiserer samarbeidet. Et samarbeid i nordområdene og Arktis uten Russland, som har 40 pst. av kystlinjen mot Polhavet, blir nesten meningsløst.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2015-02-05:
Det er mye som gjør samarbeidet i Arktis spennende og viktig. Nordområdene er vårt viktigste utenrikspolitiske interesseområde, og i det arktiske samarbeidet er vi partnere med mektige land som USA, Canada og Russland. Samarbeidet er dynamisk og har med rette fanget interessen i land som ligger langt fra Arktis, som Singapore, Korea og Kina. Viktige samarbeidsområder er klimaendringer, søk og redning og hvordan vi i lag kan utvikle en region med livskraftige samfunn hvor folk kan leve gode liv i pakt med sine tradisjoner og sin kultur. Arktis er også et område med mange ressurser, og vi vet at nesten 90 pst. av våre eksportinntekter kommer fra ressurser og økonomisk aktivitet i våre havområder. Men i det arktiske samarbeidet er våre nordiske naboer viktige partnere. I våre egne nordområder er samarbeidet mellom Norge, Sverige og Finland av stor betydning. På dette området ser vi også at det arktiske samarbeidet og det nordiske samarbeidet glir over i hverandre. I Stortingets arktiske delegasjon har vi hatt et samarbeid med vår søsterdelegasjon i det finske parlamentet. Vi har diskutert utviklingen i våre egne nordområder og sett på hvilke muligheter vi har for samarbeid på tvers av grensene i nord. Jeg er glad for at regjeringen også ser de mulighetene som ligger i samarbeidet med våre nordiske naboer i nord. I mai 2014 ble et nordområdepartnerskap mellom Norge og Finland lansert av utenriksminister Brende og hans finske kollega. Økt studentutveksling, dialog om transport og logistikk, styrket regionalt samarbeid og flyt av arbeidskraft og tjenester er hovedsatsingene i partnerskapet. Dette er helt i tråd med hva vi parlamentarikere også diskuterte og ble enige om. For bare et par uker siden ble rapporten «Vekst fra nord» presentert for statsminister Solberg under konferansen Arctic Frontiers i Tromsø. Rapporten var en bestilling fra statsministrene i Finland, Sverige og Norge og tar opp i seg mange av de samme temaene som det finsk-norske partnerskapet diskuterte i fjor. Jeg mener vi må bruke partnerskapet og rapportene til å konkretisere og sette trykk på samarbeidet mellom våre land. Dersom vi evner å sette det nordiske samarbeidet inn i en arktisk kontekst, tror jeg det vil åpne nye muligheter, både innenfor det nordiske og innenfor det arktiske samarbeidet. Det er også økt internasjonal interesse for Arktis, og da trenger vi en robust utvikling i nord, basert på kunnskap og innovasjon. Vi må se på hvordan vi kan utnytte våre ulike styrker til sammen å posisjonere regionen for utvikling og vekst i Arktis. Samtidig vil et slikt arbeid i nord kunne sette fart i arbeidet med å fjerne grensehindringene mellom våre nordiske land, et arbeid som alltid vil være aktuelt i Nordisk råd.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-02-05:
Jeg tror vi kan si det så enkelt som at Arktis er viktig, har vært viktig og vil bli viktig for Norge i all framtid. Norge har et eierskap til og ansvar for deler av Arktis og havområdene i nord, og dette må vi som nasjon ta på fullt alvor. Samtidig er det slik at Arktis og nordområdene er sårbare områder. Derfor er det utrolig viktig at vi som nasjon har en best mulig beredskap, at vi hele tiden trener slik at «search and rescue»-operasjoner kan bli gjennomført effektivt og på en god måte. Vi trenger ikke bare nasjonal trening for å få det til, vi trenger også et samarbeid med andre nasjoner slik at vi i fellesskap kan stå for en best mulig beredskap i nord. Så er det et par ting jeg ønsker å poengtere. Den ene biten gjelder bruk av droner i nord. Jeg er overbevist om at dette vil komme i full skala. Det er en enkel måte å ha overvåkning på, og det er en effektiv måte å ha overvåkning på. Går man inn og ser på ressursbruken knyttet opp mot å kunne bruke droner i stedet for fysisk tilstedeværelse over alt, er det ingen tvil om at dette er en effektiv måte å gjøre det på. Det er også utrolig interessant å besøke overvåkingssentralen i Vardø, hvor man via satellitt har full kontroll på all skipsfart fra Beringstredet til Nordsjøen. Det gir en trygghet når det gjelder aktiviteter i nord. Så er det en ting jeg har lyst til – egentlig er det ikke å komme med kritikk til denne eller den forrige regjeringen, det er rett og slett et område jeg ønsker at vi skal fokusere på, og som jeg tror er utrolig viktig. Vi bruker i dag utrolig mye ressurser på forskning, klima, endringer i temperatur og hele den biten, og det har jeg intet imot. Men det er en sak som fort blir glemt i forhold til dette, og det er utslipp av miljøgifter i nord. Vi vet at det i dag er store mengder av både PCB, bly og kvikksølv som blir sluppet ut fra industrien i Europa, og teknologien har kommet så langt at man faktisk kan spore dette tilbake til hvert enkelt utslipp. Dette må man fokusere på, for vi opplever at mennesker ikke kan spise kjøtt, og at dyr blir født med store skader. Slik kan vi ikke ha det i Arktis.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Nordisk samarbeid er viktig på mange områder. I går var jeg på en stor konferanse som handlet om hvordan vi skulle få til bedre samarbeid om helse, med fokus på Körnberg-rapporten. Antibiotikaresistens, sjeldne sykdommer og høyspesialisert forskning var noen av temaene som ble drøftet. Dette er aktuelle og viktige saker som alle er enig om at vi må samarbeide bedre om, for dette klarer vi ikke alene. Det er mange felt vi kan lære å samordne, ta del i hverandres erfaringer og finne gode løsninger på – det gjør vi allerede. Men innenfor helse er det viktig å gjøre det, for vi er for små på mange felt, og vi trenger mer kompetanse. Det er dessverre grensehinder og lovverk å rydde opp i, og vi er ulikt organisert. Samarbeidsministernes rolle må være å avdekke problemene og gjøre noe med dem. Kun gjennom mer samarbeid kan vi gjennomføre det som Körnberg-rapporten foreslår. Det er Ministerrådet sjøl som har bestilt rapporten, derfor har jeg stor forventning til at det nå skjer noe. Jeg er også med i en arbeidsgruppe i regi av BSPC som jobber med innovasjon innenfor helse og sosial. Der finner vi de gode eksemplene, som kan bidra til nye grep og ideer som kan være nyttige for alle landa i regionen. Også der avdekkes ulikheter og grensehinder, og ikke minst ulike kulturer. Det er spennende, og det gir store muligheter til å finne nye gode løsninger for framtida. Slike arbeidsgrupper er nyttige og nødvendige. Nordisk råd bidrar til at vi parlamentarikere får bedre forståelse for andre lands utfordringer, språk og hvordan de løser sine politiske saker. Det er god nordisk nytte. Da vi vedtok en plan for giftfri hverdag tirsdag, var dette en oppfølging av utvalgsarbeid i Nordisk råd. Når vi nå har til behandling et forslag om felles regler for au pairer, vil det kanskje bidra til en bedre ordning i hele Norden. Dette er to gode eksempler på godt nordisk arbeid. Jeg er litt bekymret for at det på sikt vil være vanskeligere å beholde nordisk som arbeidsspråk. Stadig flere finner og islendinger prater kun engelsk, og det tolkes mer og mer. Vårt pre i Norden er en felles språkforståelse, det må vi beholde. Flere nordiske tv-serier og mer nordisk tv vil kunne bidra, men jeg tror vi også må tørre å ta debatten og gjøre den levende nok en gang dersom vi skal lykkes. Vi politikere ønsker å forandre det vi kan, også i Nordisk råd. Et sterkt Norden i Europa er viktig, derfor bør vi være enda mer aktive i å bidra for å beholde legitimiteten til rådet.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-02-05:
Det er som leder av den norske delegasjonen til Nordisk råd at jeg finner det ikke unaturlig å knytte noen kommentarer til den saken, meldingen om nordisk samarbeid, som inngår i formiddagsbolken. Hvis ord og konferanser hadde hatt den virkning som deltakerne ser ut til å tillegge dem, hadde jo de fleste problemer vært løst. Slik er det ikke. Derfor er det også viktig at delegasjonen i Nordisk råd passer på at vi bruker tiden effektivt, at vi har et reisemønster som gjør at ingen ekskluderes, og at det er både tids- og kostnadseffektivt. Derfor har det vært en reformgruppe i gang som ser på hvordan vi praktisk innretter samarbeidet i Nordisk råd. Utover det er det viktig at vi har en bedre styring av den økonomiske planleggingen gjennom et oppdatert budsjettdokument. Jeg må som leder av budsjettgruppen også si at jeg har sett at de egentlige prioriteringene først tvinges igjennom når et av landene ut fra konsensusprinsippet påfører den samlede ramme kutt. Slik skulle det ideelt sett ikke være, det skulle være de nødvendige oppgavers løsning og deres finansiering som tilsa hva man brukte. Men som i mange offentlig drevne organisasjoner fremtvinges prioriteringene først gjennom pengemangel. Et bidrag til å rydde opp i hva vi bør gjøre og bruke tiden på, er det å få til en dypere integrasjon. Samarbeid utenfor det nordiske området må også prioriteres. Da vil jeg velge å vektlegge samarbeidet med de demokratiske land, de nye demokratiene rundt Østersjøen, og hjelpe dem til å motstå ytterligere press. Jeg vil også si at det ville være en unnlatelsessynd her i dag om vi gikk forbi det faktum at kontaktkontoret i St. Petersburg er underlagt overvåking og registreringsplikt som utenlandsk agent. Det er ikke slik man fremmer samarbeid på tvers av systemer og geografiske grenser. Jeg har også selv talt for i Nordisk råd, i budsjettgruppen, i presidiet, hvor jeg sitter sammen med min gode kollega Marit Nybakk, at denne formen for registrering kan ikke forenes med at man driver utveksling av ideer – og dette kontoret vil være under avvikling inntil russerne frafaller dette kravet.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Nordisk råd har anbefalt dei nordiske landa sine regjeringar bl.a. å utarbeida ein felles nordisk strategi for utvikling og investering i transportinfrastruktur. Dette spørsmålet har også vorte tatt opp her i Stortinget i ein interpellasjon i 2013. Eg fekk som transportrapportør for Nordisk råd eit lite innsmett på det uformelle nordisk-baltiske transportministermøtet i 2014, sånn at eg kunne presentera synspunkta frå Nordisk råd. I Nordisk råd er transport og transport over grensene eit tema som engasjerer veldig mange – det er vel det som det har vorte stilt flest spørsmål om. Både i Næringsutskottet, som eg er medlem av, og i Miljøutskottet, har me stort engasjement, og me jobbar no med bl.a. tog – Oslo–Gøteborg–København, 8-millionarsbyen, for å sjå på korleis me i samarbeid kan få til ein betre, felles, havnepolitikk. Og det trur eg er viktig. Men i meldinga står det at regjeringa meiner at det nordiske transportsamarbeidet fungerer tilfredsstillande og vert føreslått vidareført framfor å byggja nye strukturar. Men då trur eg statsråden har bomma litt, for Nordisk råd har ikkje bedt om at det skal byggjast nye strukturar, men me ønskjer og vil at ein ved store investeringar i nasjonale samferdselsprosjekt også skal ta omsyn til naboland. Me har teke kontakt med fagstatsråden, Solvik-Olsen, for å få han til å stilla på eit møte med nordiske parlamentarikarar som er engasjerte i gode nordiske samferdselsløysingar. Den svenske transportministeren har stilt seg positiv til eit slikt møte, men den norske ministeren synest visst det er vanskeleg å få tid til det. Eg synest, dersom det skal vera noko vits i det nordiske samarbeidet, at me parlamentarikarar som møtest fleire gonger i året, må oppleva eit engasjement hos regjeringane våre for dei spørsmåla som me brenn for der. Difor har eg ei oppmoding til samarbeidsminister Aspaker, som har eit koordineringsansvar for det nordiske regjeringssamarbeidet: Nordiske parlamentarikarar er veldig interesserte i å få dei nordiske samferdselsministrane – særleg den norske, den svenske og den danske – i tale for å drøfta gode og framtidsretta transportløysingar som er effektive, sikre og miljøvennlege for Norden og Nordens nærområde.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Jeg har hatt gleden av å være delegat til Nordisk råd i tre–fire år, og i de siste to årene som leder av kultur- og utdanningskomiteen. Det har vært både lærerikt og inspirerende når det gjelder det felles nordiske samarbeidet, og ikke minst hvilke felles utfordringer vi har. 25. februar inviterer den danske statsministeren, Helle Thorning-Schmidt, til et møte for å presentere det danske formannskapsprogrammet for innværende år. Å invitere på tvers av landene er et godt initiativ når dette skal presenteres. Samarbeidet i kultur- og utdanningskomiteen er veldig godt, på tvers av både parti- og landegrenser. Det er en aktiv komité, og det er svært sjelden at vi har skarpe voteringer, men vi trekker fram felles saker som alle har stor interesse av. I denne komiteen har vi løftet fram tre nye områder som vi ønsker å prioritere. 2015 er friluftslivets år. Det markeres i hele Norge og i de nordiske land. Vi har innledet et samarbeid med de nordiske friluftsorganisasjonene om å ha en felles konferanse på dette området med temaet urbant friluftsliv. Oslo er den hovedstaden i Europa som vokser mest. Grønne områder, friområder som skal bidra til fysisk aktivitet, blir mindre og mindre i de største byene i Norden. Det er et viktig tema som ble godt tatt imot av de nordiske ministrene da vi presenterte dette. Det andre temaet er sport og idrett. De nordiske idrettsforbundene har et fellesmøte hvert år. Nå skal vi prøve å få til et nytt fellesmøte med de nordiske ministrene og de nordiske parlamentarikerne på dette området om temaer som kampfiksing og antidoping – den norske kulturministeren er nå Europas representant i det internasjonale WADA-styret – temaer som er felles utfordringer framover. Det handler om spillpolitikk, om internasjonale idrettsarrangementer, og ikke minst om folkehelse og fysisk aktivitet. Det siste punktet er å ha en felles nordisk kulturell skolesekk, på linje med den norske, for å fremme f.eks. de nordiske prisene vi har: filmprisen, litteraturprisen, barne- og ungdomslitteraturprisen, musikkprisen osv. På denne måten fremmer vi de nordiske prisene, de blir bedre kjent, men ikke minst fremmes de nordiske språkene, sånn at barn og ungdom blir godt kjent med dem. Dette ble godt mottatt av de nordiske kulturministrene i møtet vi hadde i Stockholm i fjor. Jeg håper at samarbeidsministeren også kan følge opp disse sakene, og at den norske delegasjonen kan ha samtaler rundt de prioriteringene som komiteen har i inneværende år.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Arktis er viktig. For den rød-grønne regjeringen var det helt spesifikt uttrykt at nord var regjeringens viktigste strategiske område. Retorikken fra Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen er tonet ned. Det er lagt merke til hos oss som lever og bor i nord. Jeg vil henlede Stortingets oppmerksomhet på en rapport som heter Hvordan kan Norge, Sverige og Finland oppnå bærekraftig vekst i skandinavisk Arktis? Den ble lagt fram i januar i år. Denne rapporten er utarbeidet av tre representanter fra Norge, Sverige og Finland. Fra norsk side er representanten Anne Husebekk, rektor ved UiT, Norges arktiske universitet. Rapporten definerer fire vekstdrivere og fire virkemidler som regjeringene i Norge, Sverige og Finland kan bruke for å sikre bærekraftig økonomisk vekst i nordområdene. Driverne er: For det første LNG og fornybare energikilder. Den andre driveren er mer miljøvennlige løsninger i gruveindustrien. Den tredje er økt turisme, og den fjerde er løsninger for is- og kuldeproblemer. Rapporten peker også på fire virkemidler som regjeringene kan bruke. Det første er felles rammevilkår, fjerne grensehindre, samordne byggeforskrifter i områdene og grenseløse offentlige tjenester. Det andre virkemiddelet er felles talent- og arbeidsmarked, hvor man harmoniserer krav til utdanning, og hvor man kommer opp med nye løsninger mellom de nasjonale arbeidsmarkedsetatene, og å utnytte enda bedre utviklingsprogram og felles utdanning. Det tredje virkemiddelet er felles langsiktig transport- og infrastrukturplan, sånn at det er mulig å reise – ikke ned i landet og så over til det andre landet, men på tvers av landene. Det siste er en felles stemme i arktiske spørsmål, med felles målsettinger og felles lobbyvirksomhet i Brussel. Det er opp til regjeringen å følge opp disse konkrete forslagene fra denne rapporten. Fra Arbeiderpartiets side oppfordrer vi til at ord må bli til handling.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Først av alt vil jeg takke utenriksministeren for svaret. Jeg er spesielt glad for at han deler min bekymring for den negative utviklinga, og at han ser at Aserbajdsjan er på full fart i gal retning. Jeg er spesielt glad for å høre at utenriksministeren selv hadde en prat med utenriksministeren fra Aserbajdsjan om dette. «Hvis frihet betyr noe som helst, betyr det retten til å fortelle folk det de ikke ønsker å høre.» Dette George Orwell-sitatet fra Animal Farm brukte utenriksministeren selv i en kronikk i Dagens Næringsliv 13. januar etter angrepet på Charlie Hebdo i Paris. I den kronikken skrev utenriksministeren at vi må beskytte journalister og medarbeidere, vi må bekjempe straffefrihet og angrep mot dem som fremmer det frie ord. Vi gjør mye allerede, men vi vil trappe opp innsatsen ytterligere. Denne kronikken ga meg forhåpninger til denne debatten. Å trappe opp innsatsen ytterligere måtte jo bety noe. Svarene til utenriksministeren her i dag viser at en kanskje er ferdig med fundamentet til det første trappetrinnet, men mye gjenstår før en har trappa opp. Siden utenriksministeren også har sett denne akselererende negative utviklingen, legger jeg til grunn at Utenriksdepartementet har gjort nye vurderinger av den negative situasjonen som nå utvikler seg. Jeg håper derfor utenriksministeren i sitt neste innlegg kan bli enda tydeligere på hvilke konkrete tiltak en nå jobber med, spesielt sett i lys av den negative utviklingen som vi har sett gjennom våren, sommeren og høsten – tiltak en ikke har jobbet med før, og som kanskje reflekterer alvoret i dagens situasjon. Det er et annet element som jeg tenker det er verdt å trekke fram. Utenriksministeren nevnte nabolaget til Aserbajdsjan og de tidligere sovjetstatene i sitt innlegg. Det skjer mye bra, men noe går også i feil retning. Slik jeg ser det, begynner situasjonen i Aserbajdsjan å bli skremmende lik den vi lenge har sett i Hviterussland. Høsten 2014 forlenget EU de 20 år gamle sanksjonene mot Hviterussland. Norge fulgte etter. Begrunnelsen var at regimet i Minsk ikke har gjort nok for å bedre menneskerettighetene i landet. En har politiske fanger, og en har ikke hatt respekt for menneskerettigheter og rettssikkerhet. Flere organisasjoner har nå tatt til orde for at en bør vurdere sånne sanksjoner mot Aserbajdsjan. Jeg vil gjerne høre utenriksministerens betraktninger rundt dette og eventuelt hvilken rolle han tenker at Norge kan spille i en sånn diskusjon. Jeg vil igjen takke utenriksministeren for svarene og håper at han i sitt neste innlegg kan komme inn på disse to nevnte spørsmålene.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Først av alt vil jeg takke dem som har deltatt i debatten. Alle innleggene som har blitt holdt her nå, har støttet opp om at situasjonen i Aserbajdsjan er betraktelig forverret den siste tida. Det viser at dette er en viktig debatt å ta tak i, ikke minst at vi ser det Aserbajdsjan gjør, og at det ikke skjer utenfor vår oppmerksomhet. Selv om engasjementet fra salen kanskje ikke var overveldende, håper jeg at utenriksministeren sitter igjen med et inntrykk av at de norske delegasjonene, både i OSSE og i Europarådet, følger utviklinga av situasjonen i Aserbajdsjan tett. Vi vil fortsette å engasjere oss i denne saken i de respektive fora og samtidig fortsette å ta slike debatter hjem. Vi må, som representanten Rodum Agdestein nevnte, være koordinerte på alle nivå. Jeg synes det er interessant at utenriksministeren nevnte dette med et nordisk samarbeid og at en vil ta et initiativ til dette. Og som representanten Bekkevold nevnte, har vi allerede dette i OSSE. Jeg håper at Norge tar en ledende rolle når en jobber og utformer et slikt samarbeid, og jeg håper at utenriksministeren kort kan kommentere det også. Jeg vil igjen takke utenriksministeren for svarene han har gitt. De viser at en også ser den situasjonen som er, og ikke minst at en er på ballen og har konkrete, gode ideer med seg i verktøykassen. Stortingsmeldinga som er nevnt, er nå i Stortinget. Jeg håper behandlinga i Stortinget vil styrke den verktøykassen som utenriksministeren kan bruke på veien videre. Jeg er også spent på hva resultatet av et slikt nordisk samarbeid kan bli, og vil følge med på det, og jeg håper dialogen mellom regjeringa og Stortinget kan fortsette i denne saken, sånn at vi kan være koordinerte på alle nivå.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Eierskapsmeldinga inneholdt to særdeles dårlige nyheter for Buskerud: nedsalg i Kongsberg Gruppen og Statskog. Dette er dårlige nyheter for Kongsberg og Ringeriksregionen. Heldigvis har fornuften vært større i Stortinget. Det gis ingen salgsfullmakt for Kongsberg Gruppen og Statskog nå. I en pressemelding sa Hans Olav Syversen, fra Kristelig Folkeparti: «Vi er tilfreds med at regjeringspartiene på Stortinget har lyttet til KrF og Venstre, og stopper en rekke fullmakter før viktige utredninger og reformer er gjennomført.» Videre sa han: «Vi skal fortsatt ha kontroll over infrastruktur, naturressurser, og teknologi og informasjon knyttet til nasjonal sikkerhet.» Det er vel og bra, men hvor lenge? Arbeiderpartiet og Senterpartiet står i innstillinga alene om å stoppe privatiseringa av Statskog – flertallet vil utrede. Når det gjelder Kongsberg Gruppen, ber flertallet bare om at det skal legges vekt på nasjonale sikkerhetsvurderinger hvis deler av selskapet skal selges. Men dette handler vel om mer enn kontroll? Det handler vel om hvordan staten bør utvikle et strategisk eierskap for å sikre fortsatt innovasjon og gründervirksomhet knyttet til tunge industrilokomotiver, som Kongsberg Gruppen. Hovedkontor og negativt flertall er ikke nok dersom en annen dominerende eier skulle finne på å hule ut selskapet ut fra kortsiktige interesser. Dette er ikke mine ord, men det er en advarsel fra Kongsberg Gruppen selv, og de burde vite hva de snakker om. Kommende investeringer i vei og bane gjør at mulighetene for Ringeriksregionen er i ferd med å åpne seg, men da trengs det mer enn boligbygging og kortere reisetid til Oslo. Naturgitte forutsetninger må brukes for å utvikle ny, framtidsrettet næringsvirksomhet, og skogen er en slik forutsetning. Salg av Statskog gir et tydelig signal til Ringerike om at regjeringa ikke akter å delta strategisk i denne utviklinga. Og det er blitt merkelig stille om de 750 mill. kr som den rød-grønne regjeringa bevilget til utviklinga av en skogindustri for framtida. Det var en satsing som ble vel mottatt av skognæringa selv, og Statskog var der tiltenkt en viktig rolle. Den nåværende regjeringa vil heller selge. Da hjelper det lite å øke bevilgningen til skogsbilveier fra 10 mill. kr til 20 mill. kr når perspektivene mangler. Før valget sa Fremskrittspartiets Morten Wold og Ketil Solvik-Olsen at «statlig nedsalg i bedrifter som Kongsberg Gruppen(…) ikke lenger er aktuell politikk for Frp». (…) Og Høyres Trond Helleland fulgte opp med at «dette ikke er noe man vil gå løs på så snart Høyre har hengt av seg frakken i regjeringskontorene». Så mye var altså de løftene verdt.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Jeg kan i hvert fall være enig med statsråden i én ting, at det er ganske forvirrende når dine politiske motstandere er for og imot på samme tid. Det var jo derfor jeg henviste til det Ketil Solvik-Olsen – nå statsråd, og kandidat da – og Morten Wold fra Fremskrittspartiet, som nå er stortingsrepresentant fra Buskerud, sa i Buskerud før valget. Jeg siterte fra Laagendalsposten 16. august 2013, at «statlig nedsalg i bedrifter som Kongsberg Gruppen(…) ikke lenger er aktuell politikk». Det er mulig at det utsagnet hadde sammenheng med at det kokte på Kongsberg og i velgerkorpset på Kongsberg rundt den problemstillinga, og at dette bare var en lynavleder som en ikke mente alvor med. En kan kanskje få inntrykk av det når en hørte innlegget til Hagesæter her seinere. (…) Når Gunnar Gundersen prøver å snakke ned Arbeiderpartiets skogsatsing, vil jeg bare minne om at dette var resultatet av et grundig samarbeid med næringsinteressene selv. Det var tiltak for hele verdikjeden i det forslaget, fra skogkultivering til ferdig produkt, og at det måtte satses på et aktivt industrielt og strategisk eierskap, en god eiendomsstruktur – representant Ørsal Johansen – forskning og utvikling av nye framtidsrettede produkter og gode rammebetingelser. Eierstruktur kunne henge sammen med kjøp og salg, men det kunne også henge sammen med jordskifte for å få ting til å henge godt sammen. Det var over 20 forslag under fem hovedoverskrifter, bl.a. «Skogen som verdikjede» og «Sterkere virkemidler». Under «Et sterkt og langsiktig eierskap» var Statskog tiltenkt en aktiv rolle, med hensyn til både eiendomsforvaltning, ressurs- og skogforvaltning og eventuell strategisk deltakelse på eiersida i norsk skognæring. Vi hadde en hovedoverskrift som het «Energi», og vi hadde en som het «Infrastruktur». Forslaget ble særdeles godt mottatt av hele næringa, både skogeiere og representanter for treindustrien. Jeg er fullstendig klar over at pengene står på bok. De har gjort det så lenge den blå-blå regjeringa har sittet. Det var jo like før den blå-blå regjeringa overtok at den satsinga kom, og det var derfor jeg etterlyste: Hvor har det blitt av de pengene? Hva skjer med de pengene? Hvor er den aktive innsatsen fra statens side for å bidra til at vi får en god og framtidsrettet næring innenfor skogbruk? Helt til slutt: Når Trellevik sier at Kongsberg Gruppen må få lov til å utvikle seg ute i den store verden, så tror jeg det er akkurat det de gjør. Det som kanskje er minst like viktig, er at de tar med seg gründere også ut i den store verden. Og når Kongsberg Gruppen selv sier at det svekker det potensialet ved å selge seg ned til et negativt flertall på 34 pst., bør en lytte til det.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Jeg har bare en kort merknad til representanten Gundersen, som påstår at Arbeiderpartiet bommet totalt i sin skog- og treindustri. Jeg har hentet noe fra en pressekonferanse: Næringsminister Trond Giske, landbruksminister Trygve Slagsvold Vedum og samferdselsminister Marit Arnstad presenterer en tiltakspakke på 750 mill. kr til skog- og treindustrien. Datoen var 29. april 2013. Revidert budsjett kom i mai, én måned etterpå, og hva skjedde fire måneder etter det? Da hadde vi et stortingsvalg. Og nå skal vi snart begynne å ta opp den samme teknikken, nå som dere snart har sittet to år i regjering! Og jeg spør fortsatt: Hva har dere gjort med de 750 millionene? Vi rakk ikke å gjøre så mye, og hvis de 750 millionene var helt feilslått, hadde vi garantert gjort noe med det, og mitt spørsmål er altså: Hva har sittende regjering gjort?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Til det siste: Nei, det er jo det som er en del av utredningen. Vi får avvente og se hva Statskog svarer. Men jeg synes spørsmålet er interessant, med representanten Omlands påstand om «på lik linje». Da de rød-grønne la ut dette salget, var overskriften «Historisk skogsalg». I den meldingen som departementet da la ut, var ikke jakt, fiske og friluftsliv engang nevnt. Det er ganske interessant. Så vi har ikke lagt ut for salg «på lik linje». Vi har gitt klar beskjed til Statskog om at det skal utredes hvordan jakt, fiske og friluftsliv vil bli påvirket. Så får vi avvente utredningen før vi svarer på det spørsmålet. Jeg imøteser den utredningen med stor spenning, og så får vi se. Men som sagt: Det var overhodet ikke nevnt da de rød-grønne la ut salget. Det forundrer meg at det ikke da også ble debatt.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Det er viktig å vite hva vi snakker om her. Det har aldri vært snakk om å selge hele Statskog. Det har aldri vært nevnt i vår utredningsinstruks. Statskog har enorme fjell-, utmarks- og uproduktive arealer. Der sitter Statskog på 25 pst. av Norges areal. Det vi snakker om her, er 0,7 pst. av Norges areal, som er det produktive skogarealet Statskog innehar. Der har vi satt i gang en utredning om hvordan man kan privatisere det, og der er Senterpartiet og jeg helt enige. Fortrinnsvis vil jeg se det som en fordel om dette kan gå til å styrke det lokale næringsgrunnlaget for lokale bønder. Vi får avvente utredningen og se. Statskog vil komme med sin utredning, og da får vi helt sikkert en debatt rundt det.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Dette er et veldig interessant spørsmål, og her skiller nok Høyre og Senterpartiet lag, for vi har sterk tillit til den lokale forvaltningen. Vi mener den har klare konkurransefortrinn, og den vil kunne betale best. Det er også erfaringen fra salgsrunden som har vært gjennomført. Man har solgt 273 000 dekar, halvparten av det den rød-grønne regjeringens fullmakt lød på, og der tror jeg det var 69 pst. som var solgt til private eiere bosatt i den kommunen teigen ligger i. 13 pst. er solgt til staten for fredning. Omtrent 10 pst. er solgt til kommuneskoger, og 8 pst. er solgt utenbygds. Senterpartiet burde komme seg på det sporet at det lokalt forankrede eierskapet har klare konkurransefortrinn når det gjelder å forvalte denne ressursen, og de kommer til å vinne uansett hvilke forutsetninger vi setter. Men målet er at det skal ut til lokal forvaltning.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Representanten Knag Fylkesnes sa at lønnsutviklingen ikke lignet noe. Jeg minner om hvem som har sittet i regjering i åtte år. Det er ganske viktig å ha med seg. Det var altså under SVs styre. Men jeg synes vi må få klarhet i dette. En annen type regulering av det statlige eierskapet, sier SV. Betyr det at SV går bort fra de ti styringsprinsippene som staten styrer etter? Det er ganske viktig å få avklart. Knag Fylkesnes kan sette seg inn i den praktiske situasjonen: Et styremedlem er personlig ansvarlig for å forvalte selskapet på best mulig måte. Skal da staten pålegge styremedlemmene å ikke ansette dem de mener er best, og forholde seg til det som er SVs forslag, at ingen skal tjene mer enn statsministeren? Dette er ganske viktig, det går på det helt prinsipielle grunnlaget for statlig eierskap.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Det har vært en interessant debatt så langt. Til representanten Gahr Støre vil jeg presisere at han får lese innstillingene og ikke pressemeldingene, for det er altså ikke bedt om fullmakt til Statskog, og det er ikke blitt stoppet noe som helst – det er blitt utsatt til vi får noen rammebetingelser på plass. Da skal Flytoget og Kongsberg Gruppen behandles. Men etter debatten står vi igjen med et inntrykk av at Arbeiderpartiet nå er den lokale skogeierbondens største motstander. De går altså imot sitt eget nedsalg, og Botten sier at arealer tilgjengelig for arronderingssalg er slutt. Hvor får hun det fra? Jeg vet ikke hvor hun har fått den informasjonen fra, men hvis den er riktig, sier den noe om en elendig forberedelse av egen fullmakt. Vi er altså bare halvveis på den fullmakten som de rød-grønne selv innhentet. Det er i dagens Finansavisen man påstår at dette begynner å nærme seg slutten. Men ledetråden så langt i debatten er at Arbeiderpartiet er de eneste som har lov til å selge. Når de gjør det, er det riktig. Når andre gjør det, hektes det opp mot alle mulige andre karakteristikker. Vi blir avkrevd svar på alt som er, og det blir påstått at vi ikke makter å svare troverdig. Da spør jeg meg: Hvor er Arbeiderpartiets troverdighet? Hvor får vi svarene fra Arbeiderpartiet på det de gjorde i Cermaq på en rekke områder, hvor egentlig bare pris telte – Giske har skrytt av det i Dagens Næringsliv, at pris var det eneste målet. Da var alt riktig. Så en dynamisk Arbeiderparti-eierskapspolitikk framstår egentlig mest som dynamisk rør, sånn som debatten har gått. Til Lise Christoffersen: Å påstå at Arbeiderpartiets skogpakke var en suksess, når det aller meste av pengene fortsatt er innestående på Investinor og ikke kommer i funksjon, er ganske bemerkelsesverdig. Man rev ned halvparten av norsk treforedlingsindustri, og så spanderte man noen kroner som man satte på konto. Det er Arbeiderpartiets skogpakke. Jeg synes debatten har vært ganske klargjørende på en del områder. Arbeiderpartiet har egentlig ingen annen politikk enn at de er de eneste som bestemmer hva som er riktig. Jeg synes også det er ganske bemerkelsesverdig at Senterpartiet har gått fra å være småbedriftenes parti ute i Distrikts-Norge til å bli statskapitalist nr. 1. Hvis vi ser på hvordan man behandler fullmaktene m.m. i innstillingen, er det Senterpartiet som er den absolutt største forsvareren av statskapitalismen. Det er ganske interessant.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Til siste taler vil jeg si at poenget er at man bommet totalt. Man bommet med politikken i åtte år ved at man hadde en politikk som ikke fokuserte på konkurransekraft. Resultatene er jo det som teller, og der bommet man totalt. Og til Aasland: Vi har gjort en masse. Vi har fokusert på konkurransekraft, vi har foreslått deregulering – som næringen skriker etter – for å få en annen eiendomsstruktur, vi har foreslått samferdselsløft og økt budsjettene kraftig på samferdsel, på FoU og på alt som teller for norsk industris konkurransekraft. Og der ligger norsk skogbruk midt i kjernen. Så vi har gjort en masse allerede. Og til Omland: Spredte teiger? Ja vel, men hvor tar dere det fra? Det har ikke tilflytt Stortinget noen informasjon om at Statskog er på tur til å gå tom for teiger. Dere ba om en fullmakt på 600 000 mål med den begrunnelse at det skulle selges spredte teiger. Dere må ha gjort en elendig jobb. Det er det som er poenget. Dere har ikke forberedt – og så kritiserer dere denne regjeringen for at den ikke har gjort forberedelsesarbeid! Da må man også ta til seg at ens egne fullmakter var særdeles dårlig forberedt. Så til Botten, om det med rekrutteringsstrategi: Jeg har lest det veldig nøye. Det er bemerkelsesverdig at Botten selv sier at det er tåkelagt i måten man skriver det på, men dette er altså styrenes ansvar, for man har personlig styreansvar i Norge. Går man inn i et styre, kan man bli saksøkt hvis man ikke forvalter selskapet til beste for selskapet. I det ligger det, som også næringsministeren har sagt, selvfølgelig en forventning om at man rekrutterer dem med best kompetanse – både kvinner og menn – og vår regjering har vært mye tydeligere enn den rød-grønne regjeringen noen gang var. Da kommer jeg litt tilbake til klima, for det går igjen også på det. Poenget her er: Skjønner man de styringsprinsippene man selv har sluttet seg til? Det setter jeg store spørsmålstegn ved når det gjelder Arbeiderpartiet, for det å framheve klima betyr at man nedtoner de tre andre temaene som regjeringen legger vekt på, og det er arbeidsrettigheter, det er korrupsjon, og det er menneskerettigheter. Samfunnsansvar er et meget bredt spekter. Det vil være veldig forskjellig fra selskap til selskap hva de blir stilt overfor, og forventningen er veldig klar, slik det står i eierskapsmeldingen, og det er at selskapene skal håndtere det på en skikkelig måte. Da snakker vi ikke bare om ett tema. Da snakker vi om de utfordringer selskapene møter, og det mener jeg er mye bedre enn å skrive merknader i Stortinget som bare fokuserer på én utfordring.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Til Heggø: Det var overfor skognæringen jeg påsto at man hadde bommet totalt, og det vil jeg holde fast på. Jeg skal ikke gå lenger inn i det. Men til Knag Fylkesnes må jeg nok dessverre også minne om at man har sittet i regjering i åtte år.(Munterhet i salen.) Da Flytoget ble klassifisert av den rød-grønne regjeringen, var det altså kun forretningsmessige interesser. Det fikk jeg ikke svar på i forrige runde. (Munterhet i salen.) Ellers går debatten mot slutten, og jeg synes det er viktig som saksordfører å understreke nok en gang at det er meget stor enighet om det aller meste rundt statlig eierskap. Vi har et profesjonelt og forutsigbart statlig eierskap. Det er stor enighet om at privat eierskap er bærebjelken i norsk næringsliv, og at vi må styrke det private mangfoldige eierskapet. Så er det selvfølgelig litt uenighet om hvilke virkemidler vi skal bruke. Det er stor enighet, i hvert fall i innstillingen – om alle forstår hva man har vært med på, er jeg litt i tvil om – om styringsprinsippene, som jeg mener er uhyre viktig. Jeg tror at en av grunnene til at det ikke debatteres statsrabatt i Norge, er at man vet at staten håndterer aksjonærer som man inviterer med seg i selskaper med statlig eierskap, på en fin måte, at man har full åpenhet rundt alle beslutninger, og at beslutningene går gjennom generalforsamling til styrene. Det er helt avgjørende for å ha tillit hos andre aksjonærer. Det er også full enighet om den klassifiseringen som er av selskapene, og at det skal være en begrunnelse for hvorfor staten eier. Så kan vi selvfølgelig, når det gjelder enkelte selskaper, være uenige om hvorvidt begrunnelsen er god nok. Men det som gjenstår, er at regjeringen har fått nærmest full tilslutning til sin eierskapsmelding, og det mener jeg er viktig. At man har en så stor og bred enighet i Stortinget rundt i hvert fall de helt sentrale spørsmålene her, konstaterer jeg med stor tilfredshet.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Det er herlig å være saksordfører, for da kan jeg fortsette til ingen har igjen taletid. Det er jo fint. Til Terje Aasland: Poenget mitt er at norsk skogindustri er temperaturmåleren på om man driver en konkurransekraftig politikk. Der foredler man en norsk råvare gjennom en norsk verdikjede og selger ut til et internasjonalt marked uten noen som helst tollbarrierer. Det er da jeg sier at den rød-grønne regjeringen bommet totalt. Det ble en halvering av den industrien under de rød-grønne, og så kom man med en krampaktig tiltakspakke tre–fire måneder før valget, fordi man skjønte at man måtte gjøre noe. Vi har satt konkurransekraft i fokus – jeg tror ikke at ingen har fått det med seg. Vi har gjort noe med samferdsel. Hvem er det som ikke vet at all type samferdsel er første prioritet for nesten alt næringsliv? Vi har satt ned formuesskatten. Aasland sa noe om at det manglet kapital. Er løsningen da å diskriminere det lokale, norske eierskapet? Er det en god, konstruktiv måte å skaffe kapital på? Det er tydeligvis Arbeiderpartiets løsning. Vi har satt fokus på å redusere formuesskatten. Det mener vi er viktig for å få i gang de industrielle prosessene ute i lokalmiljø, og er det noe som representerer norsk lokalmiljø, er det norsk skogressurs. Den tror jeg er til stede i nesten alle kommuner i landet, muligens med noen unntak i Finnmark. Vi har kommet med avgiftsreduksjon på biodiesel. Det er satt i gang ganske mange prosjekter, men man setter ikke momentant i gang og investerer i sånt. Men det skjer ganske mye. Det er en betydelig optimisme der ute, rett og slett fordi vi har satt konkurransekraft i fokus. Så vi har gjort mye. Når det gjelder rekruttering, kan Aasland heller ikke komme unna at denne regjeringen i eierskapsmeldingen er mye tydeligere enn noen annen regjering har vært før den. Jeg må igjen minne Knag Fylkesnes om at det var faktisk åtte år med rød-grønn regjering før vår tid. Man kan ikke komme utenom det. Man kan jo begynne å analysere hvordan det skal praktiseres, hvis Stortinget vedtar en rekrutteringsstrategi, hvilket jeg mener er helt håpløst. Når regjeringen sender klare signaler inn i styrerommene, da jobber de med rekrutteringsstrategi. Det er jeg helt sikker på. Jeg tror ikke det finnes et profesjonelt norsk selskap som ikke jobber med rekrutteringsstrategi nærmest hver eneste dag. Der har vi tydelige forventninger til at det også skal være representasjon fra begge kjønn, og den beste kompetansen skal velges.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-02-05:
Nå har vel mye av lufta gått ut av ballongen. Dette representantforslaget ble vedtatt behandlet samtidig med eierskapsmeldingen, for lederlønninger er et tema som opptar veldig mange, og er også en del av eierskapsmeldingen. Og regjeringen har lovt å komme med en presisering rundt lederlønn på et egnet tidspunkt. Det framsettes to forslag i dokumentet. Det ene er at man skal ha maksimale tak for lederlønninger og andre ytelser i statseide selskap, statsforetak og offentlig forvaltning. Der gjør komiteen oppmerksom på at offentlig forvaltning ikke ligger under næringskomiteen, og vi har ikke konkret behandlet det. Derfor har vi sendt brev til kommunal- og forvaltningskomiteen, og de har kommet med et lengre brev, som er tatt inn i innstillingen. Det andre forslaget er at taket på godtgjørelser ikke skal være på et høyere nivå enn det som gjelder for statsministeren. Igjen tilbake til eierskapsmeldingen. Dette er altså et ansvar som tilligger styrene. Det er klare instrukser fra staten om at man skal være konkurransedyktig på lønn, men man skal ikke være lønnsledende. Det har hele komiteen sluttet seg til som et prinsipp. Så vil jeg kommentere at forslagsstilleren skriver i dokumentet at store økonomiske forskjeller er gift for samfunnet. Det er et interessant utsagn. En samlet komité er enig om at Norge kan være stolt av at vi har et samfunn som er preget av likhet, men det reguleres på veldig mange måter gjennom skattesystem og også gjennom det som er allment akseptert. Men vi må akseptere at lønnsforskjeller har en begrunnelse i forskjellige roller i samfunnet. Mennesker er forskjellige, vi har forskjellig ambisjonsnivå, vi har forskjellig syn på hva slags ansvar, hva slags roller man har tenkt å påta seg, og det vil avstedkomme noen forskjeller. Noen forskjeller er faktisk viktige for å stimulere til at man tar de riktige beslutningene, at de riktige personene går inn i de riktige rollene. Så forskjeller er bra inntil et visst nivå, så kan det bli skadelig hvis de blir for store, det føler jeg er en god oppsummering av hvordan komiteen ser på dette. Til slutt har jeg lyst til å komme med en observasjon, siden det er SV som er forslagsstiller. Det er velkjent problematikk at kapitalismen har som utfordring at noen blir ekstremt rike, men jeg vil minne om at sosialismen har den utfordring at alle blir fattige, og det er ingen tvil om hvilken utfordring som er den beste å gå løs på.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Representanten Gundersen har ved flere anledninger forsøkt å framstille det som at det regjeringen foreslår, er et arronderingssalg av Statskog på lik linje med det de rød-grønne foreslo. I meldingen sier regjeringen at deres mål er å selge areal tilsvarende det Statskog har kjøpt, altså 1,1 millioner mål, ca. en fjerdedel av Statskogs produktive skogsareal. I tillegg blir det sagt i debatter at jakt, fiske og friluftsinteresser ikke skal påvirkes. Kan representanten Gundersen redegjøre for hva som er Høyres definisjon av et arronderingssalg? Og kan representanten Gundersen fra grunneierpartiet Høyre garantere at allmennhetens tilgang på jakt, fiske og friluftsliv ikke påvirkes?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Jeg merket meg i replikkordskiftet mellom representantene Geir Pollestad og Gunnar Gundersen at Gundersen ikke svarte på spørsmålet om regjeringen vil selge ut skogen i Statskog. Da Stortinget senest behandlet Dokument 8:119 for 2010–2011, om Statskog, skrev Høyre og Fremskrittspartiet i merknaden i innstillingen følgende: «Disse medlemmer viser til at det ikke er en statlig oppgave å eie skog(…) (…) Stiller statsråden seg bak det Fremskrittspartiet og Høyre har sagt om at det ikke er en statlig oppgave å eie skog?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Retorikken her har jo vært at det regjeringen mener i sin framleggelse når det gjelder Statskog, er det samme som det de rød-grønne gjorde. Jeg vil minne om at de rød-grønne i sine merknader i Innst. 153 S for 2010–2011 skrev at «flertallet er fornøyd med at det er lagt opp til et omfattende arronderingssalg av spredte skogteiger». Nå sier regjeringen at deres mål er å selge 1,1 millioner dekar av Statskog. Mener statsråden at dette ikke er noe mer enn å selge spredte skogteiger?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
Statsråd Listhaug sa i sitt replikksvar til meg at Arbeiderpartiet ikke hadde hatt noen forslag og ikke gjort noe for skogen. Det er direkte feil og en uttalelse mot bedre vitende. Vi la fram rapporten Woods of Norway med mange tiltak, og vi la fram en skogpakke i budsjettet, med tiltak og bevilgninger som oppfølging av den. Det var vår regjering som satte ned Skog 22-gruppen, som nå har konkludert, og som også var et forslag i rapporten Woods of Norway. Så tilbake til retorikken en hører fra Høyre og Fremskrittspartiet, om at det regjeringen gjør, er det samme som det Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen gjorde i sin tid. Det er direkte feil, for vi forholder oss til det som står i meldingen – og nå snakker jeg om Statskog. Det står at målet for regjeringen er å selge 1,1 millioner dekar, og den har satt i gang en utredning av Statskog. Det vi sier, er først og fremst at den utredningen om privatisering av Statskog sier vi nei til, at vi ikke enig i det, og det er jo en reell forskjell. Men nå, hvis vi ikke skal ha konsesjonslov og prisreguleringslov heller, er vi redd for både AS og utenlandske eiere. Regjeringen snakker om 1,1 millioner dekar, og så spør representanten Gundersen meg i replikkordskiftet om hvorfor Arbeiderpartiet ikke hadde forbehold om jakt og fiske på sitt utsalg. Vi forholder oss til det en gjorde i sin tid, om at det var spredte skogteiger, som vi sa i meldingen, som skulle selges. Det er klart at når vi nå begynner å skulle selge sannsynligvis større skogteiger, da er det viktig at det er et sammenhengende areal, sånn at det er reelt å kunne drive jakt og fiske, for på små og spredte teiger er ikke det mulig. Det vi har sagt når det gjelder spredte teiger, er at vi ser – ut fra de signalene – at målet er nesten nådd. Da har vi sagt at når målet er nådd, ja, så bør en slutte. Men skulle det være noen spredte teiger igjen, har vi ikke stengt for det med dette. Det er de målsettingene som i sin tid lå til grunn i våre komitémerknader.