Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-07:
Jeg er glad for at Regjeringen får tilslutning til hovedtrekkene i det budsjettopplegg som vi har lagt fram. Jeg er også glad for at flertallet i komiteen er opptatt av så sentrale områder som hvordan kommunene skal bli bedre i stand til å løse sine oppgaver, og ikke minst de utfordringene som vi står overfor i asyl- og flyktningpolitikken, som flere av talerne her i dag har tatt opp. Hvordan skal vi få til en raskere bosetting? Hvordan skal vi få asylsøkere og flyktninger raskere ut i arbeid? Hvordan skal vi arbeide for å få til en bedre integrering i samfunnet? Dette er sentrale spørsmål som jeg er særdeles glad for at Stortinget har satt så kraftig på dagsordenen som man har gjort i denne innstillingen. Kommunesektoren har i de siste årene hatt en betydelig økonomisk vekst. I inneværende år er det faktisk en reell vekst på nærmere 2 pst. Det er en betydelig skattevekst i inneværende år utover det som ble lagt til grunn i det vedtatte budsjett. Det legges opp til en reell økning fra budsjettet for 1999 til budsjettet for 2000 – etter det forliket som nå er inngått i Stortinget – på ca. 4 milliarder kr. Til tross for dette ser vi altså at kommunesektoren har store underskudd, som flere av talerne har påpekt i sine innlegg. Dette har selvsagt flere årsaker. Det har bl.a. sammenheng med måten vi finansierer den store eldrereformen på, det har sammenheng med at vi i 1999 har hatt en betydelig kostnadsøkning i kommunesektoren, og det har sammenheng med at kommunesektoren står overfor store forventinger i forhold til nye oppgaver som skal løses, og også blir bedt om å løse stadig nye oppgaver. Jeg er derfor glad for at både komitelederen og flere har signalisert at vi må sette oss ned for i fellesskap å finne løsninger på kommunenes situasjon. For dette dreier seg etter min oppfatning ikke bare om penger, det dreier seg også om hvorvidt vi i framtiden skal ha et lokalt selvstyre, en lokalt folkevalgt styring av kommunene, med reelle valgmuligheter til å finne egne løsninger på de utfordringer man står overfor, og gjøre egne prioriteringer i forhold til i hvilken rekkefølge man skal løse oppgavene og hva slags oppgaver man ønsker å ta fatt i. Alternativet er nemlig at vi får en kommunesektor som blir en ren tjenesteprodusent, slik man, etter min oppfatning, vil komme til å legge til rette for med Fremskrittspartiets politikk. De snakker i innstillingen om å styrke lokaldemokratiet. En stadig sterkere øremerking og en stadig sterkere styring av overføringene til kommunesektoren vil imidlertid ikke gi mer lokaldemokrati, men gjøre kommunesektoren i større og større grad til en ren tjenesteprodusent hvor lokaldemokratiet vil komme til å bli nedprioritert. Dette er en av de grunnleggende debattene som vi må ta i forhold til hvordan kommunene skal bli satt i stand til å løse sine oppgaver i tiden framover. Det dreier seg om å se på statlig øremerking, det dreier seg om å se på den måten som vi gjennom forskrift og lov pålegger kommunene å løse sine oppgaver på. Derfor har Regjeringen tatt initiativ til å få til en konsultasjonsordning med KS, for i større grad å få en felles forståelse av hva slags oppgaver kommunesektoren kan påta seg i løpet av et budsjettår. Det er selvsagt en balanse mellom graden av øremerking og graden av frie midler. Det er selvsagt en balanse her, hvor langt man kan gå i forhold til å la kommunene stå fritt til selv å velge sine løsninger. Men Regjeringens mål om å gi større handlefrihet står fast. Jeg oppfatter flertallet slik at man også er enig i det, og at dette skal ligge innenfor visse rammer hvor de ulike hensynene skal avveies. Jeg har tidligere varslet en gjennomgang av inntektssystemet i forbindelse med kommuneøkonomiproposisjonen for 2001, og jeg ser at en enstemmig komite slutter seg til at en slik gjennomgang blir gjort. Det er jeg også glad for. Jeg vil legge den saken fram for Stortinget i forbindelse med kommuneøkonomiproposisjonen for 2001, som blir lagt fram til våren. Også kriteriene for tildeling av skjønnsmidlene vil bli gjennomgått i denne sammenheng. En enstemmig komite ber også Regjeringen foreta en helhetlig gjennomgang av kompensasjonsordningen for særlig ressurskrevende brukere. Også her står vi overfor betydelige utfordringer. Jeg har hatt møter med mange kommuner som beskriver en urovekkende økning av ressurskrevende brukere, særlig ungdom, og særlig ungdom som er kommet i denne kategorien på grunn av rusproblemer. Det åpner for en annen debatt, som vi skal ta på alvor, men vi skal selvsagt også foreta en gjennomgang av denne finansieringsordningen. Det er bare å erkjenne at her har det vært innkjøringsproblemer, bl.a. i forhold til måten som innrapportering er blitt foretatt på. Vi vil bl.a. se på om vi kan få til bedre systemer for en mer ensartet innrapportering. Vi vil også vurdere andre retningslinjer for finansiering, som spesielt tar hensyn til de tyngste brukerne, og vil i denne sammenheng også vurdere det som komiteen har bedt om, en toppfinansieringsordning. Så noen ord om forsøksprosjektet med de 20 kommunene som får anledning til å disponere en stor del av de øremerkede midlene som frie midler. Det har vært en del diskusjon rundt dette også i debatten her i dag. La meg starte med å slå fast: Dette forsøket skal være reelt. Jeg har derfor besluttet at bl.a. barnehagetilskuddet skal innlemmes i ordningen, slik at dette forsøket kan gjennomføres fullt ut i tråd med det som har vært Regjeringens intensjon, og som jeg også ser er Stortingets og komiteens intensjon i de formuleringene som man har lagt til grunn i innstillingen. Komiteen har videre bedt om en vurdering av mulighetene for å parallellkjøre dette forsøket med et forsøk med frihet fra statlig regelverk også utover finansiering. Gjennom prosjektet «Et enklere Norge» blir det nå foretatt en gjennomgang av statlig regelverk mot kommunesektoren. Vi er inne i andre fase i dette prosjektet, og vi står overfor en god del beslutninger som skal tas om hvordan vi skal gå videre. I denne forbindelse vil forsøk i tråd med det som komiteen har bedt om, bli vurdert. Jeg vil også rapportere fra dette regelverksprosjektet i kommuneøkonomiproposisjonen for 2001 og da komme tilbake til om det er hensiktsmessig å gjennomføre forsøk. Flere har, med rette, vært opptatt av situasjonen innenfor asyl- og flyktningområdet. Oppholdstiden i mottak er for lang. Vi har problemer i forhold til bosetting og også i forhold til å få asylsøkere i arbeid så raskt som vi bør klare å få det til. Regjeringen gjennomfører derfor på flere områder tiltak for å rette på denne situasjonen. Vi har bl.a. to prosjekt gående for å redusere saksbehandlingstiden for asylsaker. Vi vil fra 1. juli 2000 overføre asylavhør fra politiet til UDI, noe som vi forventer vil gi resultater i form av kortere avhørstid. Vi har også satt i gang et prosjekt for å nedarbeide avhørsrestansene innen våren 2000. Det er betydelige restanser på dette området, og det er satt i verk et prosjekt for å redusere denne avhørstiden. Vi har satt i gang en gjennomgang av situasjonen på mottakssiden, vi evaluerer integreringstilskuddsordningen, og vi har satt i gang et prosjekt for å se på de bosettingsstrategiene som vi har fulgt de siste ti årene, for å høste erfaring med dem. Jeg vil komme tilbake til Stortinget med en gjennomgang av asyl-, innvandrings- og integreringspolitikken, slik komiteen har bedt om, på en egnet måte på et senere tidspunkt. Men når dette er sagt, vil jeg også gjerne få lov til å peke på at vi har hatt en betydelig økning i antall asylsøkere de siste årene. I 1997 kom det 2 271 asylsøkere og flyktninger til Norge. I 1998 var dette antallet økt til 8 374, og inneværende år har vi, inkludert de 6 100 fra Kosovo som vi har mottatt, faktisk et tall på hele 13 800. Ved inngangen til 1998 satt det 1 873 asylsøkere i mottak, ved utgangen av oktober i år 13 389, altså nærmere 14 000, som flere har vært inne på. Oppholdstiden i mottak har økt. Ved inngangen til 1999 var det 100 som hadde en oppholdstid på mer enn seks måneder. Ved utgangen av oktober var det 600. Dette er en urovekkende situasjon, som gir grunn til bekymring, og som også ligger til grunn for de prosjektene som Regjeringen har satt i gang, hvor vi nå arbeider for å få til en raskere bosetting og en raskere saksbehandling. Men jeg vil også samtidig peke på at vi inneværende år faktisk har bosatt 5 000 asylsøkere. Det er et høyt tall i forhold til tidligere år. Prognosene for 2000 tilsier et behov på 8 000, som flere har vært inne på. Vi har så langt fått stilt til disposisjon 4 000 boliger fra kommunene for neste år. Det er altså bare halvparten så mange som vi trenger, men jeg har også her håp om at vi gjennom dialog med kommunene skal få stilt flere boliger til disposisjon. For det er kun flere kommuneplasser, og det er kun økt tempo i bosettingen som kan redusere ventetiden etter vedtak om oppholdstillatelse. Jeg har ikke tro på tvang som virkemiddel når det gjelder bosetting. Jeg har heller ikke tro på at det eneste svaret er å øke integreringstilskuddet. Jeg vil ta initiativ til en tett dialog med KS for å finne gode løsninger på disse spørsmålene, slik at vi kan arbeide for å redusere oppholdstiden i mottak på en god måte.