Børge Brende (Høyre), 2015-01-13:
Først vil jeg takke komiteen for en god og grundig innstilling, og takke saksordføreren for godt arbeid og et veldig fint innlegg med visjoner for utdanningssatsingen fremover. Det er mye som står på spill. Finnes det én global satsing som fremfor noen kan bidra til å utrydde den ekstreme fattigdommen i verden, er det satsing på utdanning. Skulle det velges én innsats for å fremme jenters helse og rett til å bestemme over egen fremtid, vil utdanning være en viktig del. Er det én investering som er nødvendig for å skape de 600 millioner nye arbeidsplassene som ILO anslår at vi trenger frem mot 2020, er det investering i utdanning. Og i lys av hendelsene i Paris, la meg legge til: Om det er noe som kan fremme toleranse og fellesskap, motvirke diskriminering og ekstremisme, er det utdanning. Likevel, vi lever i en verden der 58 millioner barn fortsatt står utenfor barneskolen, der over 60 millioner ungdommer står utenfor ungdomsskolen, og der 185 millioner elever går ut av fjerde klasse uten å kunne lese og skrive. Dette har verden ikke råd til. Det trengs et globalt løft for å virkeliggjøre retten til utdanning, det trengs en satsing på kvalitet og læringsutbytte for å bygge kunnskap som alle land og alle mennesker behøver i en gjennomskiftelig og sammenvevd verden. Vi skal snu den negative trenden fra de siste årene med redusert utdanningsbistand. Vi skal bidra til at det også mobiliseres større ressurser nasjonalt i utviklingslandene. Vi er i gang med å ta et internasjonalt lederskap for global utdanning. Til sommeren skal vi invitere til en stor global utdanningskonferanse i Norge som en oppfølging av UNESCOs konferanse i Sør-Korea, ikke minst for å fokusere på viktigheten av helt krystallklare mål i de nye bærekraftsindikatorene som skal vedtas av FNs hovedforsamling i september. Siden tiltredelsen i 2013 har regjeringen økt støtten til utdanning med til sammen 640 mill. kr, et godt skritt på veien til målet vårt om å doble innen 2017. Beregninger fra FN viser at en økning i gjennomsnittlig utdanningsnivå med ett år genererer en økning av et lands inntekt per capita med 26 pst. over en periode på 45 år. I 1960 var den jevne sørkoreaner fattigere enn gjennomsnittet i Kenya. I 2005 var sørkoreaneren rundt 25 ganger rikere. Utdanning forklarer ikke alt, men en hel del. Derfor er det ikke tilfeldig at UNESCOs store utdanningskonferanse legges til Sør-Korea i vår. Vi kommer ikke nærmere FNs tusenårsmål hvis resultatene uteblir på utdanning. Vi vil heller ikke kunne realisere utviklingsagendaen etter 2015 om ikke utdanning prioriteres høyt. Norge skal gå foran for å få ned det store antallet barn, særlig jenter og personer med nedsatt funksjonsevne, som holdes utenfor skolen. Vi skal støtte partnerskap og innovasjon som hever kvaliteten på utdanning til barn og ungdom. Statsministerens plass i FNs generalsekretærs pådrivergruppe for tusenårsmålene, som en av lederne, gir ekstra tyngde til denne satsingen. I bistanden skal vi trappe opp støtten til Global Partnership for Education og andre multilaterale partnere som kan bidra til å forsterke effekten av norsk støtte. Og vi skal konsentrere innsatsen i fokusland for å få resultater som kan trappes opp. Eksempelvis bør vi matche myndighetenes satsing på utdanning i Malawi. Tiltakene bør målrettes særlig mot jenter – bare 35 pst. av jentene i Malawi når åttende klasse. Enn om vi kan endre den negative utviklingen? Enn om dette partnerskapet kan føre til at flere jenter i det fattige Malawi får tilgang på utdanning og derfor kan komme ut av fattigdommen, komme inn i en god sirkel, gifte seg senere, få færre barn og få høyere livskvalitet? I Etiopia skal vi styrke utdanningssektoren, et land som har FNs tusenårsmål innenfor rekkevidde etter å ha økt antall barn i grunnskolen. Det er mye som skal gjøres på utdanningsområdet fremover. Innstillingen fra Stortinget gir regjeringen den marsjordre som vi trenger for å levere på denne ambisiøse politikken.