Børge Brende (Høyre), 2014-12-15:
Libanon rammes hardt av krigen i Syria. En rekke aktører kjemper mot hverandre eller koordinerer operasjoner i grenseområdet mellom Libanon og Syria. Jeg deler derfor fullt ut representanten Aukrusts bekymring, og jeg takker for et viktig initiativ gjennom denne interpellasjonen. Konflikten i Syria og den tilhørende flyktningstrømmen er en stor belastning for Libanon. Libanon tar brorparten av byrden med flyktninger fra Syria, både i absolutte tall og i forhold til landets eget innbyggertall og areal. Nærmere en tredjedel av Libanons befolkning er nå syriske flyktninger. Ifølge FNs høykommissær for flyktninger er Libanon det landet i verden som har flest flyktninger i forhold til egen befolkning. Så å si alle flyktningene bor utenfor leirer. Deres tilstedeværelse skaper naturlig nok utfordringer, ikke minst fordi situasjonen fører til stadig større knapphet på ressurser. Et flertall av flyktningene befinner seg i landets fattigste områder. Infrastruktur som vannforsyning, veier og strøm er dårlig utbygd og lite tilgjengelig. Jeg har selv vært i Libanon og sett dette, og Norge har trappet opp vår bistand og vår humanitære støtte betraktelig i løpet av det siste halvannet året. Flyktningstrømmen legger press på allerede begrensede ressurser og fører til større trengsel på arbeidsmarkedet. Noen av de samme trekkene ser man også i Jordan. I denne situasjonen er det selvsagt helt nødvendig at Norge og det internasjonale samfunnet hjelper Libanon med å ivareta flyktningenes behov. Samtidig må vi hjelpe Libanon med å ivareta sine forpliktelser overfor egne borgere. Dette må vi gjøre av humanitære hensyn. Vi må også støtte opp om den politiske stabiliteten og motvirke radikalisering, noe som representanten Aukrust også var inne på. Regjeringen prioriterer humanitær bistand til ofre for konfliktene i Syria og Irak og støtte til samfunn som mottar store grupper som er fordrevet. Sammen med regionale og internasjonale aktører, inklusiv FN, arbeider vi for en politisk løsning i Syria og regionen. Dette arbeidet er krevende. Men det er også helt nødvendig. Kun en politisk løsning kan legge grunnlaget for en positiv utvikling i Libanon og regionen. Norsk deltakelse i den internasjonale koalisjonen for bekjempelse av ISIL i Irak er en del av dette bildet. Den militære kapasitetsbyggingen vi skal bidra til i Irak, har til hensikt å gjøre landet mer motstandsdyktig mot ekstremisme. Dette er en del av vår innsats for å sikre sikkerhet og stabilitet i Libanon og andre naboland. Norge skal fortsette å være blant de største humanitære bidragsyterne til Syria. Den totale Syria-responsen for 2014 beløper seg til nærmere 1 mrd. kr, fordelt på humanitær støtte til syriske flyktninger, til arbeidet med å fjerne kjemivåpen og ikke minst til såkalt nabolandsstøtte. I tillegg kommer om lag 220 mill. kr i humanitær støtte til Irak. Innsatsen i Libanon kanaliseres bl.a. gjennom norske frivillige organisasjoner som Flyktninghjelpen, Redd Barna, Norsk Folkehjelp og NORWAC, Norwegian Aid Committee, samt FN og Røde Kors. Vi vektlegger særlig utdeling av nødhjelp, husly, vann og sanitær, utdanning og helsetiltak. Regjeringen har et særskilt fokus på utdanning, herunder støtte til UNICEFs strategi «No Lost Generation». Størstedelen av norsk støtte til nabolandene er humanitære midler. Det gis imidlertid også midler til mer langsiktige tiltak, både gjennom Verdensbanken, FN og ved direkte langsiktig støtte. Senest sist uke ga Norge 25 mill. kr til Verdensbankens Syria-respons. 20 mill. kr av dette vil i første rekke bli brukt i Libanon. Dette kommer i tillegg til 10 mill. kr til Verdensbankens flergiverfond for Libanon og Jordan, som er gitt tidligere i år. Målet for vår støtte til Libanon er å bistå syriske flyktninger i landet og bidra til økt politisk stabilitet i lys av Syria-konflikten. Da er det viktig å sette Libanon i stand til å levere grunnleggende tjenester til sin egen befolkning. Norge var det første landet som svarte på oppfordringen om å bidra til et stabiliseringsfond for Libanon ved å gå i bresjen for at fondet i det hele tatt ble opprettet gjennom Verdensbanken. Det var et viktig møte i Paris i vår om dette, og Norge vil fortsette å presse på for at dette flergiverfondet skal være basisen for å bygge et Libanon som er i stand til å håndtere den løpende krisen. Som eneste land bidro vi med direkte bistand til libanesiske myndigheters arbeid med de syriske flyktningene, gjennom et samarbeid med det libanesiske sosialdepartementet. Mange nordmenn har et nært forhold til Libanon, som interpellanten var inne på i sin innledning. Mer enn 21 000 nordmenn deltok fra opprettelsen av FNs fredsbevarende styrke i Libanon, UNIFIL, til det norske personellbidraget ble endelig avsluttet i 2009. Fortsatt bidrar vi til finansieringen av UNIFIL. Bare de siste seks årene beløper dette seg til nærmere 150 mill. kr – senest med 29 mill. kr i år. Norge har gjennom en årrekke drevet et Olje for utvikling-program i Libanon. Norge har lagt vekt på å føre en åpen og bred politisk dialog med alle politiske aktører i Libanon, noe vi anser er et positivt bidrag til stabiliteten i landet. På denne bakgrunn har det også blitt etablert inkluderende arenaer for politisk diskusjon i Libanon. I 2014 ble rundt 300 personer fra Libanon gjenbosatt i Norge. I budsjettforliket med Kristelig Folkeparti og Venstre ble vi enige om å øke kvoten for neste år fra 1 000 til 1 500 flyktninger fra Syria. Mange av disse forventes å bli hentet fra Libanon. På tross av vår og mange andre lands innsats er det dessverre ingen utsikter til snarlig bedring av situasjonen i regionen. Regjeringen vil videreføre innsatsen for å imøtekomme behovene til flyktningene og deres vertssamfunn. Vi vil gjøre det vi kan for å bygge opp under den politiske stabiliteten i Libanon og regionen for øvrig. Sammen med andre land vil vi bidra i kampen mot ISIL med militære, politiske, ideologiske og økonomiske midler.