Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-02-03:
Siden Terje Aasland sendte inn denne interpellasjonen før jul, har saken blitt veldig aktuell, så vi får vel takke Stortingets presidentskap for å ha funnet et veldig riktig tidspunkt å ha denne debatten på. Det var vel på ingen måte det som var planen når den kom akkurat denne dagen, men i dag er jeg glad for at vi får denne muligheten til å utfordre klima- og miljøministeren på dette viktige temaet. Forvaltningsplaner er vårt aller viktigste virkemiddel for å forvalte våre havområder på en sikker og bærekraftig måte – at all menneskelig aktivitet skal forvaltes i en større sammenheng. Vi skal være sikre på at det vi gjør, ikke ødelegger naturen og havets unike økosystemer. Det er sant, som ministeren sier, at dette er noe vi virkelig kan være stolte av i Norge, det er en av våre fremste utenrikspolitiske eksportvarer. Når utenriksministeren reiser verden rundt, skryter han av dette til sine kolleger, og det har han god grunn til å gjøre, for dette er en veldig god måte å forvalte kunnskapen på og vite at vi bruker den alltid best tilgjengelige kunnskapen om havet når det gjelder hva slags aktiviteter vi mennesker kan drive med. Dette er klima- og miljøministerens viktigste verktøy. Det virket hun i sitt svar veldig klar over selv. Derfor synes vi det er overraskende og egentlig oppsiktsvekkende at ministeren har vært så defensiv så langt overfor Stortinget på om hun skal legge fram oppdaterte forvaltningsplaner for Norskehavet. Det skjedde under hele den rød-grønne perioden. Så langt har svarene fra regjeringen vært annerledes i skriftlig form til Stortinget, det var noe mer betryggende det vi hørte nå. Aktivitet i havområdene stiller oss overfor store dilemmaer og vanskelige politiske valg. Jeg mener historien har vist at vi har klart å gjøre relativt gode valg, at vi har klart å forene viktige ulike hensyn. Jeg tror mye av dette skyldes at vi i Norge har noen av de fremste fagfolkene i verden, som har kunnet gi oss det beste grunnlaget. Natten før oljenæringen skulle ha sin store konferanse i Sandefjord i år, sendte klimaministeren ut en pressemelding om at iskanten var endret. Dette er en sak som skal opp i Stortinget senere i år, og det er ikke derfor vi har denne debatten i dag. Men jeg synes det er synd at regjeringen har lagt opp et løp som gjør at diskusjonen i stor grad kommer til å handle om hva som er fakta, og ikke om hva som er de politiske prioriteringene. Det er klart at det er store forskjeller i de vurderingene de forskjellige partiene gjør, og jeg tror faktisk at det også er forskjeller internt i partiene når det gjelder hva slags vurderinger man gjør angående aktivitet knyttet til havområdene, så la oss ha de viktige debattene. Men nå er det altså skapt en debatt om hva det er som er fakta. I den rød-grønne regjeringen og internt i Arbeiderpartiet har vi disse diskusjonene, men vi har dem alltid med den samme virkelighetsforståelsen, med de samme fakta til grunn, og det har alltid vært det faglige omforente grunnlaget. Vi nedsatte tverrfaglige grupper som kom med et felles faktagrunnlag – det skulle ikke være noen tvil. Jeg synes det er synd at man nå har valgt en annen prosess, hvor man tar ut ett område og sender det til Stortinget. Jeg tror ingen tjener på en diskusjon om hva det er som egentlig er fakta. Vi bør alltid ha best tilgjengelig faktakunnskap å forholde oss til, og det er det klima- og miljøministeren som har det øverste ansvaret for. Vi forventer at det ansvaret blir tatt. I helgen var det et portrettintervju med klima- og miljøministeren i Dagens Næringsliv. Ikke unaturlig kom det opp flere spørsmål om iskanten og om hun sto inne for det regjeringen har gjort. Men på spørsmål om hva hun mente om aktiviteten der, sier hun: «Ja, men det er en annen debatt.» På spørsmål om hvordan klimaendringene har påvirkning på dette, sier hun igjen: «Dette er en annen debatt.» Men det er jo nettopp derfor vi har forvaltningsplaner – fordi vi skal se debattene i en sammenheng, fordi vi ikke skal gjøre som klimaministeren og si at dette er en annen debatt. Forvaltningsplanene er ikke skapt for å skape økt aktivitet. De er skapt for å sikre at vi tar hensyn til naturen og til bærekraften, og at vi legger føre-var-prinsippet til grunn. På grunn av klimaendringene er områdene i forandring. Is smelter, artene dør ut, og områdene forandrer seg. Det gjør at vi hele tiden er nødt til å forbedre kunnskapen vår, sette kunnskapen inn i en større sammenheng. Det er sterke interesser for stor aktivitet av forskjellig art i havet. Dessverre er det ikke så sterke krefter som drar i retning av det føre-var-prinsippet som alle partier sier skal legges til grunn. Arbeidet med forvaltningsplanene er et av de viktigste redskapene nettopp for å forene dette. Det er klimaministerens verktøy, og derfor har vi beklaget at vi synes at det så langt har vært en for defensiv holdning fra ministerens side.