Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-29:
SV ser at det er behov for større åpenhet i innvandringspolitikken enn det vi kommer til å vedta i dag. For to år siden fremmet SV et Dokument nr. 8-forslag om en «Green Card»-ordning, altså en kvoteordning for innvandring. Den dreide seg om to viktige prinsipper – den dreide seg både om holdninger som vi mener trengs i et moderne flerkulturelt samfunn, og den dreide seg om behov for arbeidskraft. Nasjoner og samfunn trenger den kulturelle og økonomiske stimulansen som immigrasjon og emigrasjon gir. Sett i lys av et stadig mer globalt kunnskaps-, arbeids- og varemarked er det behov for langt bredere og mer mangfoldig kompetanse enn det vi har i dag. Framtidas arbeidsplasser skapes av folk med mangfoldig kunnskap og evne til å kombinere utradisjonelt på tvers av fag og kulturer. Kontaktnett skal bygges både for næringsliv og for kulturliv. Mellommenneskelige vennskaps- og familiebånd skal knyttes og vil være et uunnværlig nettverk i en globalisert verden. Slik internasjonalisering må ta utgangspunkt i hva som tjener økt samhandling mellom vanlige folk, større kunnskap og forståelse for mangfold og ulikheter. En slik innsikt i andres liv kan være avgjørende for enkeltmennesker, samfunn og næringsliv og vil være en uunnværlig kompetanse for å utvikle ny og solidarisk internasjonalisme. Vårt eget behov og ønske om å lære å kjenne andre og ha frihet til sjøl å kunne velge å reise hvor en vil og bosette seg og arbeide, blir også viktigere og må balanseres med en rimelig mulighet for andre til å komme til Norge. Holdninger vi har til andre kulturer, gjenspeiles også i innvandringspolitikken. En streng og lukket lovgivning gir signaler om at innvandring er truende og negativt. En åpnere lov gir signaler om at Norge ønsker et mangfoldig samfunn og gjennom sin politikk aktivt vil bidra til det. Så til litt av behandlingen som har vært i komiteen. Den har vært lang, og den har til dels vært grundig. Men i sluttspurten må jeg innrømme at SV fikk litt problemer. Det var fordi vi under saken ble varslet om at Regjeringen ville komme med en del endringer. Det var vi glade for, og det var en av grunnene til at SV da konkluderte med at vi ville vente med å ta standpunkt til enkelthetene i de forslagene som lå der. Flere av dem har vi stor sympati for i hvert fall hovedintensjonen med. Så – helt i innspurten av behandlingen – konkluderte Regjeringen på flere punkt. Og det de gjorde, var bra. Men det var på ingen måte langt nok i forhold til det SV ønsket. Jeg ble også litt i stuss da jeg hørte at saksordføreren igjen i dag på en måte signaliserte at Regjeringen skulle komme med noe mer enn det vi nå hadde sett, på tross av de signalene som Regjeringen har gitt om at det hadde de ikke tenkt. Jeg har også tatt en liten kikk i langtidsprogrammet som er utkommet i dag, og der står det at det er i forbindelse med den store gjennomgangen av utlendingsloven man skal se på disse spørsmålene, og det vil jo ta ganske lang tid. Fra SVs side er det helt tydelig at det her er behov for å få til endringer før den tid, så jeg tror nok at kanskje saksordføreren ordla seg litt videre enn det Regjeringen var villig til å gå. Når SV likevel har konkludert med at vi ikke kommer til å stemme for Høyres forslag i dag, er det i hovedsak på grunn av at vi føler at konsekvensen av dem er for lite utredet. Vi har stor sympati med intensjonen i dem, men det blir litt for ensidig på våre premisser og på våre kortsiktige behov – konjunkturavhengigheten blir for sterk i disse forslagene. Og det er nok slik at noe av det vi vil oppleve med dem, er at man letter tilgangen på billig ufaglært arbeidskraft. Det kan nok kanskje være nødvendig, men det kan jo også være virkemidler for å få folk til å gjøre nødvendige jobber, som at man er villig til å betale for disse jobbene slik at det går an å leve av dem. Det er en side av denne saken som kanskje Høyre ikke har vært like opptatt av. Vi er også veldig opptatt av at det lages en helhetlig politikk, slik at de som ikke er i arbeid i dag i Norge, får mulighet til å komme i arbeid. Det er det stort sett enighet om når vi snakker om det på et holdningsnivå eller på mer et verdinivå, men når vi kommer til tiltakene, faller dessverre flertallet bort når det gjelder å ta i bruk tiltak som vi vet kan få folk i jobb. Det er med litt forundring at jeg år etter år leser budsjettinnstillingene, om at man fra Arbeidsdirektoratet skriver at tiltak hjelper, og at tiltak får folk i jobb, men samtidig kutter man ned på tiltakene. Jeg har heller ikke sett at Høyre har vært spesielt aktivt på det punktet når det gjelder å bidra til at flere av dem som nå er utenfor arbeidslivet, skal få mulighet til å bli med. En del av denne debatten dreier seg om at det er et stort behov for arbeidskraft framover. Det synet deler SV. Men vi vil også si at det har vært en veldig ensidig fokusering i den norske debatten rundt dette temaet til nå. Det har gått på at vi har hatt så gode folketrygdordninger at vi nå på en eller annen måte må få redusert dem, slik at folk av en eller annen økonomisk nødsgrunn er nødt til å jobbe mer. Vi mener at den ensidige fokuseringen det har vært på å svekke folketrygdens ulike ordninger for å få folk til å jobbe mer, har vært en farlig forbigåelse av den store utfordringen det er med å skaffe nok arbeidskraft, ikke minst til alle de store, viktige reformene som vi har vedtatt når det gjelder eldre, helse og skole. Og jeg håper at vi også vil få noen reformer når det gjelder barnehager – det ser slik ut. Det vil nok ikke være slik at en streng innvandringspolitikk automatisk fører til at funksjonshemmede får jobb, eller at innvandrere får jobb. Det krever noen tiltak i tillegg. Utfordringen er at de som nå også ønsker mer innvandring fordi de ser at det er behov for arbeidskraft, også er med på en langt mer aktiv politikk for å få funksjonshemmede og innvandrere som er i landet, og som har problemer med å få jobb, over i aktive løsninger. SV har presentert en lang meny med tiltak som vi mener ville virke. Et av de viktigste tiltakene, som jeg skal gjenta nå, er at vi burde innføre en ordning der folk som er ledige, får tilbud om kompetanseheving eller tiltak meget raskt. Alle vet at det å gå ledig og det ikke å ha noe å ta seg til, ødelegger kompetanse og ødelegger sjølbildet og gjennom det ødelegger muligheten til å fungere i arbeidslivet. Et moderne arbeidsliv krever først og fremst store sosiale ferdigheter. Veldig mange av de nye jobbene vil være jobber i servicesektoren som krever en helt ny og annen kompetanse av veldig mange mennesker, så dette krever at vi går inn på et langt tidligere tidspunkt enn det vi gjør i dag. I tillegg til det må vi finne noen flere lovlige åpninger for å kunne komme til Norge og jobbe her. For SV vil det være et viktig og helt avgjørende prinsipp at den politikken vi fastsetter, og de åpningene vi gir, ikke skal være slik at det blir en bruk og kast-politikk. Alle som kommer hit til Norge for å gjøre en jobb vi ønsker de skal gjøre, skal ha mulighet til å bosette seg her og opparbeide seg statsborgerlige rettigheter, som alle andre. Alt annet vil være etisk uakseptabelt. Det synes jeg kanskje er et spørsmål jeg hadde hatt behov for å spørre Arbeiderpartiets representanter om i dag. Jeg fikk ingen replikk på dem. Men SV har slått fast dette prinsippet i en merknad i innstillingen, og Arbeiderpartiet har ikke sluttet seg til et slikt prinsipp. Det synes jeg er litt bekymringsfullt. Jeg kunne gjerne tenke meg at en representant fra Arbeiderpartiet ville klargjøre om Arbeiderpartiet vil støtte og stå fast på et slikt prinsipp når det gjelder arbeidsinnvandring.