Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-09:
Vi behandler i dag den avsluttende suppleringen av Verneplan for vassdrag. Det er egentlig en stor sak, som jeg nok tror komiteen totalt sett gjerne skulle hatt litt bedre tid på å behandle, ikke minst av hensyn til befaringer og møter i de berørte områdene som denne planen omfatter. For selv om konklusjonene på mange måter var forutsigbare, jf. regjeringserklæringen osv., har debatten og oppmerksomheten rundt saken økt etter hvert som vi har jobbet med den. Derfor tror jeg det har vært et ønske fra hele komiteen at man skulle hatt litt bedre tid på behandlingen. Selv om det er Vefsnavassdraget som er den store biten i denne saken, har komiteen på mange måter gått hver sin vei i behandlingen av de omtalte vassdragene. I noen tilfeller slår man seg sammen og får inn vassdrag i tråd med Regjeringens anbefalinger. Når det gjelder andre, har vi sett at komiteen til en viss grad har endret innstilling i forhold til Regjeringens forslag. Men det er ingen store endringer som finner sted. Norge er selvfølgelig en energistormakt, og vi er en stormakt innenfor fornybar energi. Vi burde ha store ambisjoner på dette området. Vi er Europas energistormakt, med det sannsynligvis største potensialet, og vi burde hatt en ambisjon om å forbli en fremtidig stor leverandør av fornybar energi til Europa. I denne supplerende planen foreslår Regjeringen vern av vassdrag på ca. 2,15 TWh. Komiteen går totalt sett litt lenger, i og med at man tar Langvella i Sør-Trøndelag inn i verneplanen. Så kan man slå fast at når det gjelder Tovdalsvassdraget, Langvella og det som går på samtykke til konsesjonsbehandling av sikrings- og vasskraftutbyggingsprosjekt i Aurland kommune, er det en samstemt komité som står bak denne fremdriften. La meg bare understreke at når det gjelder Aurland kommune, og i særdeleshet behovet for fjellskredsikring for å unngå risikoen for flodbølge i Sognefjorden, så tar komiteen dette på stort alvor, og vi ber selvfølgelig om at det må iverksettes tiltak som kan redusere denne skredfaren. At dette også kan bidra til å få fraføring av vann fra sidevassdraget Gudmedøla inn i behandlingen av flomvassdraget, er en del av saken som Stortinget er nødt til å komme tilbake til. Samfunnsnytten er selvfølgelig stor hvis vi kan redusere skredfaren til å bli bortimot ubetydelig, samtidig som vi kan få på plass et nytt krafttilskudd på rundt 60 GWh pr. år. Dette vil bli en sak som Stortinget får anledning til å komme tilbake til. Komiteen skiller også lag når det gjelder Øystesevassdraget, der regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ikke vil ha øvre del av Øystesevassdraget, altså ovenfor Fitjadalsvatnet, inn i verneplanen. Det foreslår nemlig Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Men jeg går ut fra at de enkelte parti vil redegjøre for sine standpunkt. Jeg vil bruke litt tid på også å understreke at vi har vært flinke til å få vassdrag inn i verneplanen. 391 vassdrag var før dagens behandling inne i verneplanen, og ca. 45 TWh energi er varig vernet allerede. Vi har et betydelig potensial i Norge, teoretisk 600 TWh, nedjustert til teknisk/økonomisk potensial for vannkraft i Norge på totalt sett 205 TWh, og av disse er 120 allerede utbygd. Det betyr samtidig at vi har et betydelig potensial for vannkraftutbygging i Norge. Når det gjelder Vefsnavassdraget, som er den store delen av saken, tar jeg på meg Høyre-hatten i resten av mitt innlegg. Selv om konklusjonene fra regjeringspartiene ikke var overraskende, velger man altså å overkjøre et helt lokalsamfunn. Man velger å overkjøre det behov vi har i Norge for å få på plass ny fornybar energi. Man ser bort fra det forholdet at hele lokalsamfunnet ønsker en konsekvensutredning av Vefsnavassdraget, som det er et sterkt behov for å få på plass. Man velger å se bort fra det forholdet at ved en utbygging av Vefsnavassdraget kunne man unngått klimagassutslipp på opp mot 1,5 mill. tonn CO2-utslipp pr. år. Og det er en slags fornem tilnærming til saken: Når man velger å flytte Vefsnavassdraget inn i verneplanen, tar man samtidig en beslutning om at det å nå de mål man har satt i klimaforliket, nå de mål vi kommer til å bli påtredd gjennom EUs fornybardirektiv, nesten blir umulig. Styringen av energipolitikken og utbyggingen av fornybar energi så langt i denne perioden viser jo at vi nesten står fast, vi kommer ikke ut av startblokken på dette området. Derfor er det særdeles ulykkelig at man har valgt å gå til det skritt ikke engang å konsekvensutrede Vefsnavassdraget. Jeg skjønner godt de berørte kommunestyrene og ordførerne i disse kommunene som bruker sterke ord mot Regjeringen i dette spørsmålet. Bare et lite sitat fra Grane kommunestyre, som sier: «Muligheter Helgeland passer inn i det som står skrevet i Soria Moria vedrørende energi og miljø. Hva har regjeringen å tape på å utrede dette på en forsvarlig måte? Vi mener vår klode er mer verdt enn politisk spill.» Ja, jeg tror de rød-grønne partiene burde tatt seg bryderiet med å lytte til hva man mener lokalt om dette spørsmålet. Jeg tror vi er inne i en tid da det er behov for større politisk vilje og ny vekting av argumentene for og imot vannkraft, i lys av dens klimamessige fortrinn. Vi kan jo i dag når det gjelder Helgeland, som virkelig får ofre mye for fellesskapets interesser, for fellesskapets behov for vern av vassdrag, vern av landarealer gjennom skogvern, landskapsvern, nasjonalparker osv., diskutere hva slags pris man skal sette på dette. Jeg registrerer at regjeringspartiene foreslår å gi en engangskompensasjon på 150 mill. kr til de berørte kommunene. Det tilsvarer omtrent det man går glipp av i rene inntekter i ett år. I tillegg går man altså glipp av verdiskaping over flere tiår som kunne ha gitt investeringer i ny industri – i ny industri som på klima- og på miljøområdet er best i hele verden. Så velger man altså i form av symbolpolitikk å se bort fra dette forholdet. Det er ingen tvil om at når det gjelder muligheten til å kunne erstatte Vefsna i form av energi, enten man velger å bygge 200–300 vindturbiner eller hva det måtte være, tror jeg vi må se mange år frem i tid for å kunne være i stand til å kompensere dette. Men man velger ikke engang å konsekvensutrede dette vassdraget. Til slutt: Man kan jo i denne sammenhengen lure på hva slags ambisjoner regjeringspartiene har for Nordland og den nordlige landsdelen. Man tar Vefsna inn i Verneplan for vassdrag. Man tar ikke standpunkt når det gjelder olje og gass, og man har en forsiktig tilnærming til alle de spørsmål som skal kunne gi aktivitet i denne delen av landet. Det må sannelig selges mange jakt- og fiskekort for å veie opp for varig vern av Vefsna. Jeg tar opp det forslaget som er referert i innstillingen.