Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2007-11-06:
Igjen takk til representanten Trettebergstuen for å holde fokus rettet mot menneskerettigheter og Burma. Situasjonen i Burma er svært alvorlig med en rekke daglige overgrep – som vi hørte om senest i går – mot grunnleggende menneskerettigheter. Generalenes reaksjon etter protestene som ble innledet av munkene, som fikk med seg brede lag av befolkningen, har vært grusom: Drap, tortur, voldtekt av kvinner og frihetsberøvelse er sentrale stikkord. Juntaen synes beredt til å gjøre alt for å knuse den politiske opposisjonen og sikre det brutale militærregimet en forlenget levetid. Den har sittet ved makten i 45 år og viser ikke tegn til å løsne på tøylene. Venstres instinkt er å satse på dialog, også med vanskelige partnere. Men det er ingenting som tyder på at dialog er tilstrekkelig til å bevege generalene i Burma til å satse på demokrati. De har gang på gang vist at de ikke ønsker det. Det eneste som synes å hjelpe, er å legge et økt press på regimet. Dette mener jeg er viktig fordi mulighetene for en endring i Burma er større nå enn på lenge. Først og fremst har landet fått en stor indre opposisjon som tør å stå fram, alle represalier til tross. Det er dessuten økt fokus på Kina, India og Thailand som viktige aktører for å få til en fredelig overgang til demokrati i Burma. Videre har USA, Japan og EU satt eller vil sette i verk skjerpende tiltak mot juntaen i Burma. Her er summen av det ytre presset av stor betydning. Det er en kombinasjon av ytre press mot juntaen og støtte til opposisjonen som kan skape en forandring. Takk til utenriksministeren for tydelig engasjement i forhold til menneskerettigheter og Burma. Men spørsmålet er om den rød-grønne regjeringen går langt nok i sine tiltak mot juntaen i Burma. Kunne den ha gjort mer? Regjeringen har gjentatte ganger krevd at regimet i Burma må løslate Aung San Suu Kyi og alle andre politiske fanger. Videre støtter den FNs arbeid overfor Burma, herunder innsatsen til FNs spesialutsending, Ibrahim Gambari. Norske ambassader skal dessuten ha fått instruks om å ta opp situasjonen i Burma med sentrale land i regionen, herunder Kina og India. De antas å kunne spille en nøkkelrolle for å fremme en fredelig utvikling i Burma. Videre vil Norge følge etter EU, som vil skjerpe sine tiltak mot Burma. Det er her snakk om målrettede sanksjoner siktet inn mot militærdiktaturet, som våpenembargo, visumnekt og frys av midler for medlemmer av militærregimet. På handelsområdet gjentar Regjeringen den snart ti år gamle oppfordringen fra daværende statsminister Kjell Magne Bondevik om ikke å handle med, investere i eller reise til Burma. Jeg mener dette er en god start, men mye tyder på at dette ikke vil gjøre noe stort inntrykk på generalene i Burma. De har i en årrekke vært utsatt for målrettede sanksjoner som ikke har vist seg å ha noen stor effekt. Jeg mener Regjeringen kunne ha gått noe lenger. Det jeg først og fremst tenker på, er å bruke Statens pensjonsfond. Det er et fond som er stort også i internasjonal sammenheng, og det vi gjør av endringer her, vil bli lagt merke til. Mer konkret bør vi trekke ut alle selskap i fondet som har store investeringer i Burma, spesielt innen oljesektoren og innen våpenindustrien. Oljesektoren er en nøkkelindustri for Burma. Den gir regimet store inntekter, og Norge bør markere at vi ikke ønsker å bidra til at juntaen får disse inntektene. Franske Total og kinesiske PetroChina er to selskaper som fondet umiddelbart må trekke sine investeringer ut av. Det samme gjelder våpenprodusenter. Dersom det viser seg at oljefondet i dag har investert i våpenprodusenter som leverer til Burma, bør finansministeren gi fondet instruks om å trekke disse investeringene. Jeg mener at nevnte tiltak knyttet til Statens pensjonsfond bør skje umiddelbart. Vi bør ikke ta oss tid til å vente til etter den varslede gjennomgangen av de etiske retningslinjene fra Etikkrådet for Statens pensjonsfond – Utland. Det er nå viktig å skjerpe presset mot juntaen i Burma. Hvis ikke, kan det ta lang tid før nødvendige og sterkt ønskede forandringer kommer til Burma.