Jan Petersen (Høyre), 2001-11-15:
Jeg bet meg merke i bildet på første siden av Aftenposten i dag av en afghansk kvinne. Det viste et helt ansikt, et sterkt ansikt, ikke bare øynene, som er det vi har vært vant til å se. Og det sier litt om de mulighetene som nå foreligger, fordi Taliban-regimet er et sterkt repressivt regime, som har mange overgrep mot menneskerettigheter på sin samvittighet, særlig kvinner har vært undertrykket. Det er altså dette regimet som er på vikende front og på tilbaketog. Det gir muligheter for dette samfunnet, men det er langt frem, og de kommer sikkert til å oppleve mange vanskeligheter. Den debatten vi har hatt her i dag, har vist at det er bred enighet mellom mange partier. SV er vel ikke en del av denne enigheten, men SV har det vel heller ikke noe særlig greit i denne debatten. Kampen mot terrorismen omfatter mye mer enn situasjonen i Afghanistan. Men jeg har allikevel lyst til å knytte mine bemerkninger til Afghanistan, ikke minst fordi vi nå gjennom de siste dagene har sett en meget stor forandring rent militært sett. Det understreker at det var viktig å følge det opplegget som man var blitt enige om, at det var riktig ikke å gjennomføre en bombestans, og det var riktig å komme så langt som man nå har gjort før vinteren virkelig setter inn, og før vi får den humanitære situasjonen også knyttet til vinteren innover oss. Det er litt av det samme vi kan lære av denne debatten som vi lærte av debatten om Kosovo. Mange er bekymret underveis, men det har vært riktig å holde fast ved standpunktet. Jeg tror det er to viktige forhold som må ligge til grunn. Det ene er at det er et langvarig problem som nå skal løses i Afghanistan. Åslaug Haga brukte uttrykket fare for borgerkrig. Ja, det har vært krig og uro i dette landet i 23 år, det er det vi nå tar innover oss. Og det andre er at den humanitære katastrofen har vært der i lang tid, den er ikke skapt denne høsten. Jeg kommer nettopp fra et møte i FN hvor Afghanistan stod helt sentralt. FNs spesialutsending la frem et såkalt veikart for hvordan han skal nærme seg den politiske løsning, et veikart som har fått bred støtte. Men det bygger på den viktige forutsetning at løsningen må forankres i Afghanistan selv. Det nytter ikke å dytte løsninger på fra utsiden. FN kan ha tilretteleggerrollen, men det er alle folkegruppene der som må være med og ha eierskap til prosessen og resultatet selv. Det gjelder ikke minst den pashtunske folkegruppe, for det er riktig at alle i Taliban er pashtunere, men ikke alle pashtunere er talibanere. Derfor må det sørges for en bred løsning. Det er viktig at Nordalliansen nå ikke hevner seg. Det er viktig at omverdenen her er meget oppmerksom og legger press på at det skal de ikke gjøre, og det sier også Sikkerhetsrådets resolusjon en del om etter et norsk initiativ. Det er en konstruktiv holdning til FNs rolle blant alle medlemslandene, det er stor støtte, og jeg tror vi faktisk kan komme til å se FN slik vi har ønsket å se organisasjonen, når vi nå skal gå videre i gjenoppbyggingsarbeidet i Afghanistan. Det er allerede FN-personell på vei tilbake igjen, og de vil stå sentralt både i den politiske løsningen og i selve gjenoppbyggingsarbeidet. Når det gjelder gjenoppbygging, må vi huske at det begrepet knytter seg ikke først og fremst til bombingen denne høsten, men det knytter seg til resultatet av mange tiårs borgerkrig og store humanitære problemer. Oppgaven er overveldende, den er svær, men det er viktig å gjøre den. Norge kommer til å få en viktig rolle i dette arbeidet. Fra årsskiftet blir Norge formann i den såkalte Afghan Support Group, og vi studerer for tiden hvordan vi skal nærme oss dette formannskapet. Vi tror at det blir en stor oppgave – en oppgave som Norge meget gjerne tar på seg. Jeg skulle gjerne hatt tid til å gå inn i den partipolitiske debatten som SV har lagt opp til. Det er det – heldigvis – ikke tid til, og jeg er meget bevisst på at jeg heller ikke har stortingsrepresentantenes frihet til så tøff polemikk som jeg kunne hatt lyst til. Men jeg må bare si: Du store all verden hva enkelte kan få seg til å tro om Høyre! Det er nok en del som har et visst behov for å justere seg til virkeligheten og se hva vi virkelig står for. En del replikanter har dessverre ikke greid det i dag.