Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-12-03:
Jeg skal ikke denne gangen snakke verken om ulv, sel eller oter, for den saks skyld, men jeg skal gripe fatt i nettopp det Jan Petter Rasmussen sa helt til slutt, og en to-tre andre ting. Det er beklagelig at mindretallet i komiteen ikke har den samme virkelighetsforståelse av et stortingsvedtak som flertallet, som består av Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Stortinget sa klart fra om at de skulle avklare spørsmålet om hvorvidt et fond skulle etableres. Det er unnfallenhet at ikke spørsmålet er avklart, og det er også i strid med Voksenåserklæringen så vidt jeg har lest den. Utvalget som arbeider med saken, er vel og bra det. Et utvalg har også tidligere arbeidet med dette, og saken er utredet nok. Jeg tviler for så vidt ikke på hva konklusjonen blir når utvalget legger fram sin innstilling i mars, men det må fattes et vedtak om hvorvidt det skal opprettes et fond eller ikke. Størrelsen på fondet og hvordan det skal finansieres, får en heller komme tilbake til finanskomiteen med, så skal det alltids bli en råd med å finne finansiering for det. Jeg syns det er beklagelig at denne saken, som har versert i så mange år, skal utsettes på nytt. Det gjelder kystbefolkningens rett til å ha en grav å gå til – på lik linje med folk i innlandet, som har den selvfølgelige retten. Jeg skal i tillegg si litt om redningshelikoptertjenesten. Det er besluttet av Justisdepartementet å flytte redningshelikopteret fra Vigra til Rygge. Jeg har flere ganger tatt opp spørsmålet om en bedre redningstjeneste i Oslofjorden og Skagerrak-området. Det blir ikke bedre redningstjeneste ved å ta fra den ene og gi til den andre. Det er behov for redningstjeneste på begge plassene. Å flytte helikopteret fra Vigra til Rygge er ingen god løsning. Schengen-avtalen ble så vidt nevnt, og jeg må si noen få ord om den også. Hvis Schengen-avtalen blir vedtatt, er det en katastrofe for fiskerinæringen. Kun ti importhavner blir godkjent. Fem av dem ligger i Nord-Norge, altså i det området der det landes mest fisk: i Kirkenes, Båtsfjord, Hammerfest, Tromsø og Svolvær. Der skal fisken på land, der skal fisken kontrolleres. Så skal den fraktes ut til fiskebrukene for produksjon. Ser man ikke for seg at her er vi inne i en av de mest gigantiske sentraliseringene vi noensinne har hatt i Norge, hvis dette blir vedtatt? Saken er sannsynligvis enda verre enn som så, for det er antagelig færre enn ti havner som ligger i kortene. Dette er Justisdepartementet klar over, og jeg går ut fra at det også blir gjort kjent for Stortinget den dagen Schengen-avtalen skal vedtas. Jeg bare peker på det nå, for dette er et faktum som uomtvistelig må på bordet, og det går ikke an å koke det bort i kålen og bare snakke om politisamarbeid, for det er ikke bare det det dreier seg om i dette tilfellet. Så litt om asylsøkere og innvandring. Under Nordisk Råd var jeg her – jeg skulle egentlig ikke ha vært her, for jeg er ikke med i Nordisk Råd. Jeg traff da på en kar på Løvebakken en dag. Han spurte etter politi. Jeg snakker litt arabisk – han kunne nesten ikke engelsk, men jeg kan noen få ord arabisk – og så fikk jeg rede på at fyren var kommet fra Irak. Han ville ha tak i politi. Jeg spurte om hvordan han var kommet hit på Løvebakken, og om han hadde pass og papirer? Nei, han hadde ingenting. Du har vel kastet det, sa jeg. Jada, han hadde ikke noen ting. Så jeg måtte hjelpe han med politi. Da viste det seg at fyren hadde kommet rekende gjennom Tyrkia, gjennom Italia, antar jeg, og Holland, og hit var han kommet, og på Løvebakken stod han. Det var resultatet uten at vi er med i Schengen. Jeg fikk nå tak i en vakt, og så lot jeg vakten ta seg av dette. For så vidt var jo fyren kommet på rett plass, han hadde jo kommet til Stortinget, og vi er vel i stand til å gi folk asyl, det er vi som bestemmer det. Men jeg syns nå det var litt i meste laget at han stod på Løvebakken og bad om asyl.