Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Regjeringen og det rød-grønne stortingsflertallet vil ha en aktiv kriminalitetsbekjempelse. Vi er i gang med å gjennomføre en kursendring for mer trygghet. Målet er klart: Det skal forebygges bedre, oppklares mer, reageres raskere og rehabiliteres bedre. Derfor har vi styrket politiet, rettsvesenet og kriminalomsorgen i tillegg til at vi har økt kommunebudsjettene slik at det viktige forebyggende arbeidet i kommunene er styrket. Vi har bygd opp der det er revet ned, gitt rom for å satse på skole, styrke barnevernet, gjenåpne stengte ungdomsklubber – tiltak som vi vet er viktige for å forhindre at ungdom starter en kriminell løpebane. Men ikke bare har vi innført en kursendring i justispolitikken og den forebyggende politikken. Vi har også skapt et temposkifte. I fjor lovet justisministeren at vi skulle bygge 100 nye soningsplasser for å redusere soningskøen. Vi bryter løftet. Per i dag, dagen før statsbudsjettet legges fram, er 250 nye soningsplasser på plass – etter ett år. Når vi nå har skiftet ut den gule ledertrøya med den rød-grønne, ser vi resultatene. Soningskøen er på vei ned. Det viser at vi er i rute. Det er vi stolte av, men vi er ennå ikke fornøyd. Det er vi ikke før vi har innfridd det vi har lovet i Soria Moria om å fjerne soningskøen i løpet av stortingsperioden. De siste årene har vi levd med en uholdbar situasjon, der de som venter på å slippe inn i norske fengsler, er nesten like mange som de som venter på å slippe ut. Dette svekker folks rettsoppfatning, og tilliten til kriminalpolitikken svekkes ytterligere når mange som står i kø, begår ny kriminalitet. Vi har fått en ond sirkel der folk ikke får seg jobb fordi de venter på å sone en dom, begår nye forbrytelser, ikke har penger til bolig, og håpløsheten fører gjerne til et forverret rusproblem i tillegg. Det er denne situasjonen vi nå skal komme oss ut av gjennom byggingen av nye soningsplasser. Vi vil også iverksette flere andre tiltak, som å effektivisere arbeidet med overføring av utenlandske innsatte til fortsatt soning i hjemlandet. Vi vil også vurdere alternative reaksjoner på en del lovbrudd. Regjeringens samlede satsing på kriminalomsorgen mangler sidestykke i Norge. Vi har nemlig også styrket innholdet i soningen i løpet av vårt første år i regjering: Skoletilbudet har økt, det har blitt flere bøker i fengselsbibliotekene, helsetilbudet og – ikke minst – rusbehandlingen har blitt styrket, slik at innsatte som er ferdige med å sone, står bedre rustet til å møte livet utenfor murene. Reduksjonen i soningskøen og helhetlig innsats for å styrke rehabiliteringen fører også til at vi får mer politikraft. I tillegg har vi styrket politiet med 100 mill. kr og økt innsatsen mot gjengkriminalitet og økonomisk kriminalitet. Vi vil gi personer som utsettes for vold eller trusler om vold, bedre beskyttelse. Derfor skal voldsutøveren i større grad stilles til ansvar med en ordning med omvendt voldsalarm. Brudd på besøksforbud kan føre til tvungen bruk av alarm som varsler politiet når en trusselutøver nærmer seg den som skal beskyttes. Dette flytter belastningen fra offeret over på den som faktisk utøver volden. Regjeringen har også styrket domstolen slik at vi kan få en hurtigere straffesaksbehandling. Dette siste punket er særlig viktig for ofrene for kriminalitet. Vi kan ikke leve med en situasjon der offeret for f.eks. voldtekt må vente i opptil fem år før saken er ferdigbehandlet i rettsapparatet. Det er ikke moralsk riktig å la mennesker som er utsatt for grove forbrytelser, gjennomgå en slik belastning. Derfor er også høringsforslaget som nå er sendt ut om raskere straffesaksavvikling, et viktig gjennombrudd i arbeidet med å styrke ofrenes stilling i det norske rettsapparatet. Gjennom å forhindre at kriminelle får begått ny kriminalitet mens de venter på å sone, gjennom bedre rehabilitering i fengslene og gjennom satsing på politiet reduserer vi volden og kriminaliteten i samfunnet. Gjennom å endre lovverket og gi domstolene bedre forutsetninger for å sikre ofrenes stilling, ser vi nå en klar kursendring og et taktskifte i justispolitikken. Dette vil komme hele samfunnet til gode.