Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2002-12-11:
Det er flere forhold som gjør at vi i Fremskrittspartiet ikke kan rope hurra for Regjeringens visjoner og mål, slik de er beskrevet i budsjettet. Men det er mange ting vi er godt fornøyd med. Et ankepunkt er at Fremskrittspartiet ønsker likeverdige økonomiske betingelser mellom offentlig og privat utdanning på alle felt. Det får vi dessverre ikke. Etter vårt syn må dette enten gjøres gjennom tilskuddsordningene, eller det må gis stipend som dekker de faktiske utgifter. Ingen av delene synes å være mulige å få til akkurat nå. Fremskrittspartiets første ønske ville være endringer i tilskuddssatsene og la pengene følge den enkelte student eller elev, uavhengig av studiested. Denne modellen ville bety at det vises respekt for studentenes valg, og at studentene kan ansvarliggjøres for gjennomføringen av egne studier. Kvalitetsreformen som dette knyttes opp til, vil koste mange penger. Det er noe alle partier måtte være klar over. Det er ikke gratis å ha studenter som skal gjennomføre studiene etter gammel modell samtidig med at nye studenter fra høsten 2003 skal studere etter ny modell. To parallelle løp med tettere oppfølging av den enkelte student på alle fakulteter og avdelinger må koste penger. Regjeringen har høylytt og overalt hevdet at det er bevilget store summer til gjennomføringen. Men er dette riktig, når det helt bevisst blir underbudsjettert både i forhold til manglende lønns- og priskompensasjon – som for universitetene alene utgjør ca. 150 mill. kr – og man ikke foretar en årlig regulering av studentenes kostnadsnorm? Disse to forholdene alene utgjør mer enn 300 mill. kr av den fullfinansiering som skulle ligge til grunn. Fremskrittspartiet har i sine prioriteringer vurdert lønns- og priskompensasjon til universitetene, med økte forslag til bevilgninger i størrelsesorden 150 mill. kr, nettopp for å kunne forlange at resultatene som vi ønsker, skal komme uten unnskyldninger om manglende finansiering. Forskning er viktig for Fremskrittspartiet. For å nå målet om gjennomsnittlig OECD-nivå må fondet økes langt raskere enn det blir flertall for hvert år. Det hjelper lite å øke fondskapitalen med et par milliarder kr i året, når OECD-landene øker sine bevilgninger i forhold til BNP raskere enn oss. Å bruke den økningen som ble gitt ved omorganisering av tippemidlene, som alibi, blir galt. Den økningen av fondskapitalen opprettholder kun en avkastning som tilsvarer forskningens andel av tippemidlene over tid. Fondets kapital må derfor økes dramatisk for å nå det målet som et enstemmig storting vedtok i forrige periode. Avkastningen må også kunne brukes til forskning ved private institusjoner som har den nødvendige kvalitet. Det er forunderlig at det ikke er flertall for at alle institusjoner skal ha like muligheter til å få forskningsmidler, vurdert i forhold til kvalitet og uavhengig av hvem som eier institusjonen. Eierskap er som kjent ikke synonymt med høy kvalitet, ikke engang i Norge. Vi er kjent med at det arbeides med et nytt tildelingssystem for forskningsmidler til de offentlige institusjoner. Fremskrittspartiet ser det som en forutsetning at de private blir en del av systemet, på like vilkår. Dette må gjelde så vel utdannings- og forskningsmidler som stipendiat- og post doc.-stillinger. Det likeverdige prinsipp basert på kvalitet må også gjelde i forhold til rammene til Forskningsrådet. Når det gjelder de private høyere utdanningsinstitusjonene, vil Fremskrittspartiet ha slutt på den sjongleringen som foretas ved at departementet tar studier ut og inn av finansieringsmodellen. Vi oppfatter dette som en ren økonomisk saldering, fordi det ikke er knyttet til vurderinger i forhold til kvalitet på de studiene som fjernes. Slik modellen er nå, vil studier som får støtte, bli spesifisert, og det lages en oversikt over hva som er inkludert i grunnlaget for undervisningskomponenten. Dette fremstår i beste fall som en sementering av gårsdagens studietilbud ved de private institusjonene. Det har ingen ting med høy kvalitet i fremtiden å gjøre, snarere manglende vilje til å innse at den ideologi som har styrt frem til nå, ikke lenger holder internasjonale kvalitative mål.