Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-01-19:
«Kunnskapsboom venter oss», melde Aftenposten i sitt hovudoppslag frå dei årlege kursdagane ved NTNU i Trondheim for eit par veker sidan. Største interessa fekk rektor Spjøtvoll sin presentasjon av eit såkalla scenarium som konkluderte med at den vidare utviklinga av kunnskapssamfunnet over litt tid ville gje Utdanningsdepartementet like mykje å seie som Finansdepartementet, og det same sjølvsagt i komitesamansettinga på Stortinget. Det er etter mitt syn ein treffande måte å setje ei viktig sak i perspektiv på. Verdien av å satse på kunnskap og kompetanse står høgt på den politiske dagsordenen over heile OECD-området. Vi snakkar om kunnskapsøkonomi og om å investere i menneskeleg kapital ut frå ei overtyding om at slik investering er framtidsretta og vil gje både samfunnsfellesskapet og enkeltmennesket mangfaldig attende. Gjennom St.meld. nr. 42, Kompetansereforma, foreslår Regjeringa ein del viktige grep for å møte dei store kompetanseutfordringane. Opptakten til meldingsarbeidet vart gjort av Stortinget gjennom eit vedtak 29. februar 1996 med bakgrunn i eit Dokument nr. 8-forslag frå SV-representanten Øystein Djupedal. Som oppfylging av vedtaket nedsette Jagland-regjeringa Buer-utvalet, med brei representasjon frå arbeids- og samfunnsliv. Regjeringa sitt arbeid med stortingsmeldinga har i stor grad hatt innstillinga frå Buer-utvalet og dei mange høyringssvara til denne som grunnlag. I tillegg har vi heile tida i prosessen lagt stor vekt på å dra med partane i arbeidslivet og offentlege og private utdanningsaktørar, m.a. gjennom eigne utgreiingsutval som har sett nærare på enkelte hovudproblemstillingar, som permisjonsrett, tilpassing av regelverket i Statens lånekasse og arbeidsmarknaden si rolle i samband med ei sterkare satsing på etter- og vidareutdanning. Behovet for sterkare og meir målretta satsing på kompetanseutvikling for vaksne har brei oppslutning i alle grupper og på alle nivå i samfunnet. Livslang læring kan ikkje lenger berre vere eit honnørord. Stadig raskare endringar i arbeids- og samfunnsliv aukar behovet for kontinuerleg oppdatering av kunnskap. Berre ved å liggje i front når det gjeld kompetanse kan vi sikre ein god konkurranseposisjon og auke verdiskapinga. Rekruttering av nye og unge arbeidstakarar er ikkje tilstrekkeleg. Det må investerast meir i kompetanseheving i den vaksne delen av befolkninga. Enkelt sagt kan vi snakke om ei todelt utfordring: for det fyrste å byggje ein god grunnmur for livslang læring gjennom ei solid grunnutdanning, for det andre å møte behova for kontinuerleg oppdatering av kunnskap og kompetanse gjennom målretta etter- og vidareutdanning. Det er den siste utfordringa Regjeringa framfor alt har teke tak i gjennom St.meld. nr. 42, i ein situasjon der konkurransen om kompetanse er skjerpa og kunnskap er tilgjengeleg for dei fleste på det globale nettet. Det handlar ikkje om å setje eit nytt tog på skjenene, men om å føre vidare, intensivere og gjere meir målretta ein prosess som alt er i godt gjenge. Det er nemleg viktig å vere klar over at det alt i dag er stor etter- og vidareutdanningsaktivitet i regi av arbeidslivet, i ordinære utdanningsinstitusjonar, i studieforbund, i fjernundervisningsinstitusjonar osb. Utfordringa er å byggje vidare på dei gode erfaringane, mobilisere mangfaldet av aktørar, og samle alle gode krefter i eit målretta opplegg som kan skape meir av den kunnskapen og kompetansen som den enkelte, arbeidslivet og samfunnet etterspør og treng. Her må mange vere med for å dra i same retning. Regjeringa har derfor vedteke å opprette eit breitt samansett forum for kompetanseutvikling for å ta seg av dialogen og ha reell medverknad i gjennomføringsprosessen. Vi har vidare teke initiativ til eit aktivt inntektspolitisk samarbeid med organisasjonane i arbeidslivet fram mot mellomoppgjeret til våren, der spørsmål knytte til vidare oppfylging av kompetansereforma vil stå sentralt. Eg ser det som lyfterikt at partane i arbeidslivet bringer etter- og vidareutdanning inn i denne samanhengen. Statsministeren har som tilsvar gjeve klare signal om at Regjeringa vil medverke konstruktivt, med sikte på at det kan vere med på å sikre eit moderat oppgjer. Eg er godt nøgd med at komiteen i si innstilling har gitt brei tilslutning til hovudlinene i Regjeringa si melding og vurderer den som viktig i eit utdannings-, sysselsetjings- og næringspolitisk perspektiv. Det gler meg òg at eit fleirtal i komiteen understrekar at reforma må vere eit viktig verkemiddel til å minske utdanningskløfta og jamne ut skilnader i samfunnet. Komiteen sluttar opp om at reforma skal femne om alle, dei som er i arbeid, så vel som dei som av ymse årsaker står utanfor arbeidsmarknaden. Kompetanselyftet skal gjerast ut frå perspektivet livslang læring, med basis i ei brei kompetanseforståing, der både faglege, teknologiske, sosiale, kulturelle og etiske dimensjonar skal ha sin plass. Dette er i samsvar med arbeidslivet sine behov for kompetanse som er viktig for å vidareutvikle arbeidsplassen som ein «lærande organisasjon». I debatten rundt innstillinga frå Buer-utvalet kom den plassen offentlege utdanningsinstitusjonar har til å stå i fokus for interessa. Eg er glad for at komiteen har slått fast at desse skal spele ei aktiv rolle som tilbydarar av kompetanse som vert etterspurd av arbeidsliv og enkeltpersonar. Departementet ser det som ei prioritert oppgåve å medverke til den nødvendige omstillinga som eit slikt forsterka engasjement vil innebere. Ei av oppgåvene vil vere å utvikle eit endå meir fruktbart samarbeid mellom det offentlege utdanningssystemet, arbeidslivet og private utdanningsaktørar, t.d. studieforbund, fjernundervisningsinstitusjonar og folkehøgskular. Fleire i dag har snakka om motivasjon i forhold til å tore å satse på meir vidare- og etterutdanning. Eg trur folkehøgskulane her kan bli viktige aktørar med den erfaringa dei har i å ta realkompetanse og utviklinga av den på alvor. Vidare vil meir bruk av informasjons- og kommunikasjonsteknologi og sterkare fokusering på arbeidsplassen som læringsarena vere mellom dei viktige utviklingsoppgåvene. Regjeringa får støtte for framlegget om å lovfeste individuell rett til utdanningspermisjon. Eit utval har alt arbeidd fram forslag til lovreglar, som no er ute på høyring med frist 19. februar. Regjeringa tek sikte på å kome attende til Stortinget med ein lovproposisjon til våren. Komiteen viser eit sterkt engasjement i spørsmålet om realkompetanse, og ber Regjeringa etablere system som gir vaksne rett til å dokumentere kompetanse tileigna utanfor ordinær utdanning, utan å måtte gå vegen om tradisjonelle prøveordningar. Dette er i samsvar med Regjeringa sine intensjonar i meldinga. Med utgangspunkt i komitemerknadene tek eg sikte på å utarbeide praktiske ordningar som vert opplevd enkle og oversiktlege for dei aktuelle studentane, og som samtidig kan praktiserast av institusjonane utan unødvendig byråkrati. Eg minner om at Regjeringa alt i budsjettet for 1999 har sett av 10 mill. kr til prosjektarbeid på realkompetanse på vidaregåande opplæringsnivå. Departementet planlegg å involvere hovudorganisasjonane i arbeidslivet i dette arbeidet. Den lokale styringa er lagd til Statens utdanningskontor i Oppland, og ansvaret for den faglege utviklinga ligg hos Statens ressurs- og vaksenopplæringssenter. Komiteen går inn for at vaksne som ikkje har fullført grunnskule eller av andre årsaker har behov for grunnskuleopplæring, skal ha lovfesta rett til å få slik opplæring. Her ligg ein del utfordringar som krev vidare utgreiing og arbeid både frå staten og kommunane si side. Regjeringa vil kome attende til Stortinget med forslag i denne samanhengen. Fleirtalet i komiteen vil òg sikre vaksne som ynskjer det, høve til å få vidaregåande opplæring. Det finst i innstillinga likevel ikkje noko fleirtal bak noko forslag om korleis dette i praksis kan sikrast. Arbeidarpartiet og SV føreslår å innføre individuell rett, mens regjeringspartia går inn for utvida fylkeskommunal plikt til å gje slik opplæring. Merknader og forslag tilseier likevel at eg kan arbeide vidare med å sikre at vaksne med ynske om vidaregåande opplæring skal få tilrettelagde tilbod om det med basis i vurderinga av realkompetanse. Eg minner Stortinget om at det i rammeoverføringane til gjennomføringa av Reform 94 vart lagt inn ressursar til også å imøtekome vaksne sitt behov for vidaregåande opplæring gjennom eit samla omfang på 375 pst. I dag er det reelle omfanget kome ned i underkant av 350 pst. I lys av dei utfordringane som kompetansereforma stiller oss overfor, vil eg no vurdere nærare korleis vi kan sikre at dei ressursane som Stortinget i si tid la inn i overføringane til fylkeskommunane, vert brukte etter intensjonane: å gje tilpassa tilbod om vidaregåande opplæring til både ungdom med rett og vaksne med ynske og behov. Eg viser som avslutning til at eit fleirtal i komiteen, i tråd med intensjonen i meldinga, ber Regjeringa leggje opp til at ein større del av dei ulike tilskots- og støtteordningane som vert forvalta av SND, vert retta inn mot kompetanseheving i små og mellomstore bedrifter. Eg vil drøfte med næringsministeren korleis dette kan fylgjast opp i praksis. Men som òg representanten Fladmark sa: Dette er i samsvar med det som er lagt fram i meldinga frå han tidlegare. Når det gjeld studiefinansieringa, som representanten Konglevoll tok opp, kan eg opplyse om at vi vil kome attende til dei kortsiktige tinga i samband med budsjettet. Men vi skal jo òg ha ein større gjennomgang av heile studiefinansieringssystemet.