Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2000-11-28:
Støtt og stadig høyrer me at det er ikkje forskjell på dei politiske partia her i landet. Påstandar om at ein ikkje lenger ser forskjell på Arbeidarpartiet og dei andre partia, har blitt imøtegått, tydeleg dokumentert gjennom finansinnstillinga og denne debatten. Budsjettforliket mellom sentrum og Arbeidarpartiet stadfestar at det berre er små saker som er skilnaden på desse partia. Men det er stor avstand mellom budsjettvenene på den eine sida og høgrepartia på den andre sida. Heile utdanningssamfunnet har vore prega av omfattande reformer dei siste ti åra. Arbeidarpartiet tar utgangspunkt i viktige verdiar når me utformar ny politikk. Når det gjeld skule og utdanning, har våre verdiar og idealar om likskap og solidaritet ført til ei erkjenning av at det er gjennom like moglegheiter til å skaffe seg utdanning at det viktigaste grunnlaget for eit solidarisk samfunn blir lagt. Det er nettopp gjennom fellesskulen at me kan medverke til utjamning mellom menneske med ulik sosial og kulturell bakgrunn – ein skule der direktøren sin son kan gå saman med industriarbeidaren sin son, der dei skuleflinke og dei mindre skuleflinke gjensidig kan stimulere og hjelpe kvarandre. Og i eit samfunn der kunnskap og kompetanse blir stadig viktigare for arbeidstakarane og dermed òg for næringslivet sine moglegheiter, står satsing på utdanning heilt sentralt – òg for å medverka til ei utdanningsdemokratisering i vårt land. Budsjettforliket auka ramma til utdanning, og det er bra. Men prioriteringa går sterkt i retning av styrking av private skular og våre universitet. Det er vel og bra at universiteta får betre økonomi, men i eit framtidsperspektiv er det òg viktig å nemne våre høgskular, som òg slit med å få endane til å møtast. I neste runde må det ei sterkare satsing til på våre offentlege høgskular. Budsjettforliket gav også utteljing for auka satsing på forsking. Det har i fleire år no vore brei semje om å satse sterkare på forsking. Når denne innstillinga blir vedteken, vil det bli eit forskingsfond på i alt 7,5 milliardar kr. Og det er det verkeleg dimensjonar over. Nå står det att å forvalte desse midlane på ein god måte, slik at både offentleg sektor og næringslivet kan hauste gode resultat i framtida. Til slutt: Eg registrerer at fleire representantar frå det private næringslivet meiner at det etter forliket blir for dyrt å bli verande i Noreg – til og med han som seier han vil gjere Noreg billegare. Det er det norske skatte- og avgiftssystemet som får desse næringslivsleiarane på slike tankar, og då særskilt den nye skatten på aksjeutbytte og formuesskatten. Det er naturlegvis heilt greitt å vere ueinig i delar av det norske skattesystemet. Dei fleste av oss blir forarga når me opplever eit system som ein på mange måtar føler er litt urettferdig. Men korleis skulle det blitt i dette landet dersom alle truga med utflytting kvar gong dei meinte at dei blei råka av det dei meiner er ein urett? Sjølvsagt har eg respekt for næringslivsleiarar og den innsatsen mange av dei står for. Men slike reaksjonar står i grell kontrast til næringslivet sitt engasjement i samfunnsdebatten. Ja, til og med frå kyrkja sin talarstol har enkelte næringslivsleiarar formana dei rike til å ta ansvar og utøve god samfunnsånd. Dette er etter mi meining dobbeltmoral.