Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-12-15:
Jeg vil få lov til å starte med å si at jeg er positivt overrasket over det første innlegget til representanten Heggelund, i og med at han erkjenner hvor stort samfunnsproblem sosial dumping og arbeidslivskriminalitet er. Jeg går ut fra at det er lov til å si det. Jeg skal for øvrig si det om igjen hvis representanten skulle komme med andre innlegg som jeg mener det er positive innspill i, men jeg er litt redd for at det ikke kommer til å bli noe mas fra min side. Jeg syns det er riktig å ta det utgangspunktet, for dette samfunnsproblemet er så utrolig stort. Vi snakker om et trekk i samfunnet vårt som kan undergrave samfunnets arbeidsliv. Det kan undergrave seriøse bedrifter. Det undergraver åpenbart i dag arbeidsvilkårene også til norske arbeidsfolk fordi de blir presset av de altfor lave lønningene, og i tillegg er det overslag til kriminalitet, til svart økonomi, ja sågar menneskehandel. Derfor syns jeg det var positivt at saksordføreren tok den innfallsvinkelen han gjorde, med å nevne noen eksempler som vi har sett den siste tida på sosial dumping, og jeg vil også understreke medias positive rolle med å avdekke det. Dette er ikke noe nytt problem. Det som er nytt, er at erkjennelsen åpenbart er så brei som vi nå fikk en illustrasjon på. I vår tid i regjering la vi fram tre handlingsplaner mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet, men det er ikke slik som representanten Heggelund sa, for det sprakk litt da han kom til replikkordskiftet. Han sa at det har vært en stor grad av enighet om de tiltakene som har vært gjennomført. Nei, sannheten er at det er nettopp det det ikke har vært. Jeg har stått her og lagt fram noen av tiltakene da jeg var arbeidsminister, og det var slik at de viktigste og mest effektive tiltakene stemte Høyre og Fremskrittspartiet imot. Det er den realiteten som vi har sett. Nettopp derfor er jeg glad for at de kjente problemene som altså har vært der i lang tid, nå tilsynelatende blir erkjent av de to regjeringspartiene. Vår kamp mot sosial dumping har også vært en kamp mot Høyre og Fremskrittspartiet her i Stortinget. Selv om problemet ikke er nytt, er det slik at partene engasjerer seg i spørsmålet på en positiv måte. Innledninga til den prosessen vi nå har sett, er jo LOs brev til statsministeren i vår, som i stor grad – uten nødvendigvis fullstendig overlapping på alle tiltak, men i stor grad likevel – fikk støtte fra NHO. Partene er engasjert nettopp fordi de ser at det seriøse arbeidslivet i Norge blir undergravd. Så ble det etter hvert – etter lang tid – et møte med partene, der brevet fra LO ble fulgt opp i et møte med statsministeren. Jeg tror det var Dagbladet som skrev at et land skal prise seg lykkelig fordi en har slike parter i arbeidslivet som tar et så stort samfunnsansvar som partene i Norge gjør. På den bakgrunn og på grunn av at det skjedde lite, fant vi det riktig å begynne å jobbe grundig med det Dokument 8-forslaget som vi har til behandling. For vår del er dette i forlengelsen av de tre handlingsplanene vi tidligere har lagt fram, og det er et resultat av møtet med både LOs leder og sjefen i NHO, som ble invitert for å være med og komme med innspill til hvilke tiltak vi nå kan gjennomføre for å møte de nye smutthullene som kjeltringene finner i systemet. På den bakgrunn fikk vi skriftlige innspill fra NHO. Vi fikk skriftlige innspill fra LO, og etter hvert som arbeidet med Dokument 8-forslaget skred fram, vil jeg spesielt takke de to, i tillegg til Byggenæringens Landsforening og Fellesforbundet, som virkelig har kommet med tunge innspill i denne prosessen. Jeg viser i den sammenheng til det, syns jeg, lysende eksempel på det faglige, politiske samarbeidet i Norge og samarbeidet mellom arbeidstaker- og arbeidsgiversida i Norge, dokumentet «Enkelt å være seriøs», som Byggenæringens Landsforening har lansert i et tett samarbeid med sine ansatte i Fellesforbundet. På den bakgrunn og med de innspill vi har fått, fant vi grunnlag for å fremme 22 konkrete tiltak, og formen de er fremmet i, er en invitasjon til regjeringa om å diskutere de 22 tiltakene og bruke dem i det arbeidet som må gjøres for å møte utfordringene. Der er det noen forslag som nettopp skal underbygge partenes sentrale rolle i den norske modellen. Jeg hørte at Scheel-utvalget – det mye omtalte utvalget som har sett på selskapsbeskatning og annen beskatning i Norge – sa at det ikke var noen god begrunnelse for fagforeningsfradraget i skatten. Da har ikke Scheel og hans utvalg lest verken Fafos store forskningsrapport om NordMod, den nordiske samfunnsmodellen, og de kan heller ikke ha lest rapporten fra Holden III-utvalget, som så til de grader understreker hvor viktig partenes rolle er i det norske samfunnet for den norske modellen generelt og for tiltakene mot sosial dumping. Derfor peker vi på det å styrke partenes rolle som et av de mest kraftfulle tiltakene for å møte utviklinga. Det bør være enhver regjerings ansvar å prøve å bidra til at organisasjonsgraden, både på arbeidsgiver- og arbeidstakersida, er høy. Det samme er begrunnelsen for vårt forslag om allmenngjøringsordninga, der vi sier at vi kanskje bør lempe på dokumentasjonskrava, for det er et virkemiddel som partene disponerer for å kunne møte utslag av sosial dumping. Det samme er treparts bransjeprogram som er et godt eksempel, som vi har sett innenfor flere bransjer. Innenfor bygg og anlegg har vi sett det, og hotell og restaurant og reinhold er bransjer hvor vi nå holder på med programmer, som virkelig ser ut til å treffe. Så har det offentlige sjøl en viktig rolle – en viktig rolle fordi det offentlige er en betydelig arbeidsgiver, men også fordi det offentlige er en betydelig kjøper av tjenester og en betydelig anbudsinnhenter. Derfor foreslår vi for å hjelpe de seriøse aktørene at de som skal ha anbud i offentlig sektor, bør ha 25 pst. egenproduksjon. De er rett og slett fordi vi ikke ønsker en utvikling av – skal vi si – postkasseselskap eller den type anbydere som i all hovedsak baserer seg på å hente inn kompetanse fra andre, for vi vet at der er det sårbart når det gjelder sosial dumping. Vi foreslår samtidig at det skal være maks to ledd i kontraktkjeden. Det viser seg at jo flere ledd det er i kontraktkjeden, jo vanskeligere er det å holde oversikt, og jo større er muligheten for å få innslag av underbetalt arbeidskraft. I den grad det skal være avvik fra det, må det særskilt begrunnes. Vi understreker behovet for at offentlige anbudsinnhentere undersøker seriøsiteten til de firmaene som legger inn anbud. Vi mener at en seriøs faktor som er veldig god å måle på, er kravet om lærlingklausul, og hvis ikke presidentskapet har funnet på noe nytt i denne perioden, er Stortinget et eksempel på en bedrift der en faktisk krever lærlingkontrakt av dem som skal ha anbud her på huset. Det kan alle kommunale, fylkeskommunale og statlige selskaper stille krav om. Et av de tiltakene som jeg hadde gleden av å foreslå i min tid, var solidaransvar, det at en står ansvarlig dersom noen hos underleverandørene ikke får betalt den lønna de skal ha. Det var veldig upopulært den gangen, men det er veldig populært bl.a. i Byggenæringens Landsforening, ja så populært at de sier at det også bør gjelde for byggherrer. Vi har valgt å foreslå det for offentlige byggherrer, fordi vi mener at offentlige byggherrer har de ressursene som skal til for å kunne kvalitetssikre at de som er underleverandører på anbudet, har skikkelige arbeidsforhold. Dette er noen eksempler på de mange tiltak som er mulig for kommuner, for fylker og for staten å bruke som kriterier for å dyrke fram det seriøse arbeidslivet i Norge og å gjøre det vanskeligere for det useriøse. I den sammenhengen vil jeg peke på Skien kommune som et veldig godt eksempel. De har hatt en fullstendig gjennomgang av sitt arbeidsgiveransvar og sitt tjenestekjøp og laget klare kriterier for å motvirke sosial dumping og for å styrke de seriøse anbyderne. Så er tilsyn viktig. Det er riktig, som det ble sagt fra saksordføreren innledningsvis, at det er ingen uenighet om å styrke samhandlinga mellom offentlige etater. Det oppfatter vi som en videreføring av den linja vi sto for, og det som gjelder å styrke tilsyna på tvers av etatsgrenser. Vi er heller ikke imot sterkere sanksjoner for brudd på lovverket. Vi går lenger enn det regjeringa gjorde i budsjettet når det gjelder å styrke det. Jeg vil understreke at i tillegg til etater som skatteetaten, tolletaten, politiet og Arbeidstilsynet, som oftest blir nevnt, vil f.eks. Mattilsynet være en etat som i veldig stor grad kan bidra til å avsløre useriøsitet innenfor restaurantbransjen, som vi har sett en god del eksempler på. Det er grunn til å støtte alt slikt samarbeid. I tillegg til det foreslår vi å styrke Arbeidstilsynet. Vi foreslår i tillegg, og har satt av penger til det, en egen tips- og varslingstelefon, for det aller viktigste for å få til tiltak mot sosial dumping der ute er faktisk at de som oppdager det, har mulighet for å henvende seg et sted og fått varslet om det, slik at myndighetene så kan gjøre noe med det. På samme måte foreslår vi – som apropos til den interpellasjonen som var litt tidligere i dag om olje- og gassektoren – en styrking av Petroleumstilsynet. Vi hadde tidligere, da vi satt i regjering, som ambisjon at vi skulle være verdensledende på helse, miljø og sikkerhet. Den ambisjonen har dessverre den nåværende regjeringa fjernet, men vi mener at det er et område med de innsparingene som nå skjer i den sektoren, der det er spesielt grunn til å ha fokus på at ikke-helse, ikke-miljø, ikke-sikkerhet, men heller ikke sosial dumping får anledning til å utvikle seg. Så er samarbeid viktig. Jeg har alt nevnt Byggenæringens Landsforening og deres samarbeid med Fellesforbundet, «Enkelt å være seriøs», og noen av de forslagene som ligger der, har vi tatt inn både i Dokument 8-forslaget og i vårt budsjett. Det er å utvikle ID-kort-ordninga, som var upopulær da den ble innført, men som i dag er etterspurt, og som faktisk bør forbedres for å oppdatere informasjonen bedre og for å være mer komplett i informasjonen. Vi foreslår flere bransjeprogrammer. Vi har det innen bygg, reinhold, der NHO Service har vært en veldig god medspiller. Vi trenger det i hotell- og restaurantbransjen, vi trenger det i fiskeri – vi trenger det på flere områder. For det viser seg at når partene er engasjert gjennom et bransjeprogram, får vi resultater, og sosial dumping blir avslørt. Derfor syns vi det var synd at regjeringa foreslo å flytte bransjeprogrammet bort fra departementet og til Arbeidstilsynet. Arbeidstilsynet skal være en viktig medspiller når det gjelder sosial dumping, men det å flytte bransjeprogrammet dit syns vi tyder på manglende interesse fra statsrådens side. Så er vi i den situasjonen nå at regjeringa og regjeringspartiene sier at de ser problemet, men så langt har regjeringa vært passiv eller gått i feil retning. Samarbeidet med partene er ikke, som det ble sagt av saksordføreren, et godt eksempel på hvordan regjeringa jobber. Samarbeidet med partene er noe av det regjeringa virkelig har forandret sin holdning til. Det fins ikke noen tidligere regjering, heller ikke borgerlig regjering, som har hatt et så dårlig samarbeid med partene som den nåværende regjeringa har, og da understreker jeg alle partene, alle arbeidsgiverorganisasjonene, alle arbeidstakerorganisasjonene og andre organisasjoner som tidligere regjeringer, uansett farge, faktisk har brukt kompetansen til for å utvikle politikk, men som nå altså ikke lenger er medspillere, men blir oppfattet som fiender. Vi har sett det når det gjelder permitteringsregelverket, der nåværende statsråd, da han var stortingsrepresentant, kritiserte daværende regjering for å gi for dårlige løsninger i permitteringsregelverket, noe som kunne føre til økt bruk av midlertidighet, som han sa den gangen. Vi ser det på arbeidsmiljøloven. Vi ser det på svekkelsen av kollektiv søksmålsrett, og vi ser det på likebehandling av tariffavtaler med hensyn til vikarbyrådirektivet. Det er slik at regjeringa sier at den ser problemet, men foreløpig ser det ikke ut som om regjeringa vil gjøre noe med det.