Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-11-30:
Ifølge Direktoratet for naturforvaltning er 20 pst. av de totalt 481 registrerte laksebestandene i Norge vurdert som tapt, truet eller i svært dårlig tilstand på grunn av menneskeskapt påvirkning. Så langt har 46 laksebestander i Norge gått tapt, i all hovedsak på grunn av vassdragsutbygginger, forurensning og parasitten Gyrodactylus salaris. Åtte bestander er vurdert å være kritisk truet eller tapt på grunn av innblanding av rømt oppdrettslaks. I saken vi nå har til behandling, foreslår departementet to vesentlige endringer i lakse- og innlandsfiskloven. Dette gjelder krav om obligatorisk organisering og driftsplanlegging i laksevassdrag og lovfesting av Stortingets plenarvedtak om nasjonale laksevassdrag og laksefjorder. Kravet om obligatorisk organisering og driftsplanlegging skal bidra til å styrke rettighetshavernes rolle innen fiskeforvaltningen. Dette innebærer at forholdet mellom den offentlige og den privatrettslige forvaltningen blir klarere, og det vil gi grunnlag for å overføre ytterligere ansvar og oppgaver til rettighetshaverne. Opprettelsen av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder ble gjort for å gi de viktigste laksebestandene i Norge en særlig beskyttelse mot bl.a. oppdrettsvirksomhet, forurensning, skadelige aktiviteter og inngrep i vassdrag i de nærliggende fjord- og kystområdene. I alt er det opprettet 52 nasjonale laksevassdrag og 29 nasjonale laksefjorder, og det er vedtatt egne beskyttelsesregimer for de aktuelle områdene. Ordningen er ennå ikke lovfestet, men både ved opprettelsen og suppleringen av ordningen med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder ble det forutsatt at Stortingets plenarvedtak skal forankres i lakse- og innlandsfiskloven og i relevante forskrifter etter denne og andre lover. Det gjør Stortinget nå i dag, og det er vi i Kristelig Folkeparti glade for. Denne saken skulle vært behandlet i Stortinget i mai, men ble utsatt på grunn av innsigelser vedrørende endringer i finnmarksloven. I proposisjonen foreslås det at rettighetsbestemmelsene knyttet til generell fiskerett – inklusiv bestemmelsene om garnfiske i den nåværende Tanaloven fra 1888 – flyttes til finnmarksloven, samtidig som lokalbefolkningens rett til fiske med stang lovfestes i samme lov. Etter innspill og synspunkter i komiteens høring om saken er hele komiteen kommet til at Tanaloven av 1888 må videreføres som særlov. Regjeringens forslag til ny paragraf 28 og 28 a i finnmarksloven tas ut, slik at det ikke gjøres endringer i finnmarksloven. Komiteen har ikke innvendinger mot det materielle innholdet i regjeringens forslag og mener derfor at regjeringen må komme tilbake med forslag om endringer i 1888-loven. Kristelig Folkeparti er glad for at vi fikk til denne løsningen i komiteen. Kristelig Folkeparti legger for øvrig til grunn at den offentlige fiskeforvaltningen og rettighetshaverne normalt blir enige om minnelige ordninger om allmennhetens adgang til fiske når staten bidrar med vesentlige midler til gjenoppbygging og bevaring av fiskebestander. Det forutsettes at statens hjemmel til å fastsette nærmere regler kun blir benyttet unntaksvis, og når dette er nødvendig for å ivareta allmennhetens interesser og lovens formål.