trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-12-01:
Jeg er ikke bekymret for at dette kommer til å utfordre enerettsmodellen. Hvis det hadde gjort det, hadde vi faktisk ikke foreslått det. Det står veldig klart i Sundvolden-erklæringen at det at vi åpner opp for private lotterier, ikke skal utfordre enerettsmodellen. Det har jeg hatt jevnlige møter med ESA om. ESA har altså opprettet en sak mot den forrige regjeringen, som hadde et regelverk som var meget uklart. Nå har vi altså klart å få til et regelverk som ESA faktisk har lukket saken på bakgrunn av. Jeg er ikke bekymret for det. Og jeg minner hele Stortinget om at grunnlaget for at vi har fått godkjent enerettsmodellen i ESA, er hensynet til de spilleavhengige – at vi faktisk har et ansvarlighetsregime. Det er det viktig å videreføre, og det er også grunnlaget for at regjeringen står fast på enerettsmodellen.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-12-01:
Som jeg har sagt, vil vi vurdere ulike typer virkemidler, inkludert dette virkemidlet, når vi legger saken fram for Stortinget neste høst.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-12-01:
Det har vært flere som har spurt meg om hvorfor ikke regjeringen kan vente med de fem lotteritillatelsene inntil pengespillmeldingen er ferdig. Jeg bare gjentar det: I og med at ESA åpnet sak mot Norge med bakgrunn i et uryddig regelverk og uryddig praksis på lotterifeltet var det nødvendig raskt å få på plass endringer. Disse endringene førte til at det ble fastsatt et nytt regelverk i februar i år, med klare og forutsigbare vilkår for de private aktørene. Tillatelsene ble utlyst, og Lotteritilsynet er nå i gang med vurderingen av disse søknadene. ESA har forutsatt at vi tildeler disse lotteritillatelsene i løpet av 2016. Vi ønsker nå ro rundt dette feltet for å sikre at saken ikke blusser opp igjen, og det er det som er grunnlaget for at ESA nå har lukket saken. De er trygge på det som vi har sagt at vi kommer til å gjøre. Det kan jo høres ut som det bare er spill som måtte foregå på Internett av internasjonale spillselskaper som ikke har lisens i Norge som er med på å bidra til at det blir spilleavhengighet i Norge, og at det blir de fem nye lotteriene som vil være med på å bidra til det. Men det er faktisk slik at det er de interaktive spillene som er farligst, ikke lotteriene. Og vi har krav til de fem nye lisensene som nå gis – eller til disse lotteriene – at de skal være ikke-vanedannende. Vi tror det er veldig viktig å understreke overfor alle sammen at selvfølgelig har også Norsk Tipping i dag spill som har bidratt til at det faktisk er noen som har blitt spilleavhengige. Det er jo ikke sånn at Norsk Tippings spill ikke har vært med på å medføre det – det er også veldig viktig å understreke. Så har jeg også lyst til å si til Bekkevold at 50 pst. av overskuddet fra de fem nye lotteriene går til humanitære organisasjoner med internasjonal virksomhet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2015-12-01:
Bare for å slå fast på slutten her: Det nye lotteriregelverket vil ikke velte enerettsmodellen. Under EØS-avtalen er det mulig å ha et begrenset privat lotterimarked samtidig med en enerettsmodell på spill og lotterier. Regjeringen vurderer det slik at endringene som nå er vedtatt, er innenfor EØS-avtalen, og det har vi altså fått bekreftet også gjennom ESA. Det har alltid vært sånn at det er private lotterier ved siden av enerettsmodellen i Norge. Det var også praksis under forrige regjerings regime, og det er ikke det det har vært uenighet om. Men det har kanskje vært en uenighet om hvor mange, og det som jeg har kritisert, og som er et faktum, er at det var en ulik praksis som lå til grunn, som nettopp var med på å bidra til at det ble uryddighet. Jeg bare påpeker igjen at det nye regelverket likebehandler de private lotteriaktørene, og det vil altså gi nye inntektsmuligheter for frivilligheten. Lotteriene skal ikke utfordre enerettsmodellen, og de er heller ikke vanedannende, de skal ikke bidra til at man faktisk får spilleavhengighet. Det er jo et faktum at det er de interaktive spillene som er farligst, ikke lotteriene, og kravet – jeg gjentar igjen – til de fem nye er at de ikke skal være vanedannende. Og også Norsk Tipping har spill i dag i kategorien «farlig», f.eks. «oddsen» er med på å bidra til det. Derfor er ansvarlighetstiltakene også veldig viktige, og også at spilleregler raskt kan endres av departementet hvis det viser seg at det er nødvendig å stramme inn. Så synes jeg faktisk at det kan være på sin plass også å nevne at det var jo nettopp det at det var gitt tillatelse til et nasjonalt lotteri, Panto, altså Pantelotteriet, som bidro til at man fikk den utviklingen som man gjorde, mens andre, tilsvarende søknader ikke ble behandlet av den forrige regjeringen. Det var det som dannet grunnlaget for at ESA faktisk åpnet en sak – og så peker man på den finske ordningen og om vi har vurdert om vi skulle innføre den. Hvis man hadde innført den finske modellen, hadde det ikke vært noen muligheter for Panto til å få noen tillatelse, så her må det åpenbart være noen misforståelser.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Eg vil først takke statsråden for den gode satsinga på samisk film, og SV støttar fullt ut dei endringane i retningslinene som gjer at Internasjonalt Samisk Filminstitutt no kan arbeide med film og TV-seriar. Mitt første spørsmål gjeld eigentleg akkurat det, for dette krev jo ei heilt anna satsing frå staten si side, og sånn som eg oppfattar filmmeldinga, varslar ein også ei ny satsing. Kan statsråden først fortelje litt om framdrifta for den nye satsinga, kva som gjer at Internasjonalt Samisk Filminstitutt skal vere i stand til å bidra til TV-seriar og film? Det andre spørsmålet gjeld eit vedtak som vi fremja i Nordisk råd og fekk gjennomslag for der, om eit større nordisk samarbeid om Internasjonalt Samisk Filminstitutt, sånn at dei andre landa også bidrar. På kva for måte kjem statsråden til å ta initiativ overfor dei andre nordiske landa for å få på plass ei større samfinansiering?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Eg var ein av dei som vaks opp med seks timar tv og «moviebox», som vi gjekk uendeleg langt for å hente for å sjå den eine filmen vi fekk lov til å sjå den helga. Eg kunne sitje og sjå på pauseskjermen på tv lenge i vente på sending mens eg drøymde om kabel-tv – som foreldra mine ikkje ønskte at vi skulle ha. Sidan den gongen har det skjedd ein revolusjon. Det audiovisuelle er kanskje noko av det som pregar tida vår aller mest, og på mange måtar er filmen grunnstammen i heile det audiovisuelle samfunnet. I den samanhengen er den samiske filmsatsinga veldig, veldig interessant. Internasjonalt Samisk Filminstitutt har på kort tid klart å ta ei dominerande rolle internasjonalt på filmfeltet når det gjeld urfolk. Filminstituttet har i løpet av berre nokre få år produsert over 30 kortfilmar som har vunne prisar over heile verda. Dei bidreg no i ein av dei første samiskproduserte langfilmane på svært lang tid – «Sameblod», som kjem til våren. Nøkkelen til suksess har vore kombinasjonen av dyktige, unge samiske filmskaparar i Noreg, Sverige og Finland, og god strategisk leiing ved instituttet, som har greidd å bringe fram noko av det potensialet som ligg i samisk film. Det samiske filminstituttet representerer noko så unikt som både god næringspolitikk og god urfolkspolitikk på same tid. Det er god næringspolitikk både fordi film i seg sjølv skapar kompetansearbeidsplassar, aktivitet og inntekter, men også fordi det skapar interesse for ein kultur og ein region – med potensial for ringverknader på alt frå reiseliv til investeringar. Det er god urfolkspolitikk fordi det verste som kan skje for ein kultur, er forteiing og forgløyming. Filmen løftar både det samiske inn i den generelle offentlegheita og synleggjer det samiske for samane sjølve. Vi veit alle kor viktig «Veiviseren» var for oss som levde på 1980-talet, anten vi var samar eller ikkje. Eg vil difor gi honnør til kulturministeren for å ha sett nettopp dette, og for å ha løfta fram Internasjonalt Samisk Filminstitutt i filmmeldinga, justert retningslinjene og opna for meir enn kortfilmar – som tv-seriar og langfilmar – og for å varsle ei satsing. Eg vil også gi honnør til komitéleiar Harberg for å ha vore ein viktig pådrivar i dette arbeidet. Samtidig må vi innsjå at dette berre er starten på ei satsing. Førebels er støtta til instituttet beskjeden. Støtta for 2016 har auka, men er framleis vesentleg lågare enn til dei andre filmsentra – det trass i at instituttet skal dekkje ein vesentleg større region og er viktig for realiseringa av langt fleire politikkområde enn berre film i seg sjølv. Dei skal òg utvide aktiviteten til film og tv-seriar, og dei skal få til ei nordisk fellessatsing. Eg vil difor be ministeren om å gjere greie for korleis denne auka satsinga frå norsk side er tenkt gjort. Eg syntest ho svarte bra på det nordiske spørsmålet som eg hadde tidlegare. «Giitu!»
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Det er bra at regjeringen og statsråden sier at de ønsker å skjerpe arbeidet mot spilleavhengighet. Norske seere utsettes for nærmere 1 000 ulovlige tv-reklamer for pengespill fra utenlandske spillselskaper hver dag. For å begrense antallet som får problemer med avhengighet, og for å beskytte enerettsmodellen, trenger vi en økt innsats mot ulovlig reklame og ulovlige spillsider på nett. I en ny undersøkelse som Sentio har gjort på oppdrag fra Actis, oppgir 64 pst. av oss å ha sett spillreklame for slike selskap, men kun seks av ti vet at det er den typen selskap det reklameres for – utenfor Norsk Tipping-modellen. Ett virkemiddel for å stanse dette kan være å blokkere nettsider, som har vært nevnt i debatten tidligere. 15 EU-land har gjort dette. Statsråden sier at hun skal vurdere å gjøre det i forbindelse med stortingsmeldingen, men den kommer ikke før høsten 2016. Hvorfor er regjeringen så passiv og vil vente istedenfor å iverksette et slik treffsikkert verktøy mot ulovlig reklame nå?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Slik ulovlig reklame for utenlandske aggressive spill er en trussel mot enerettsmodellen, og det fører til at flere blir avhengige. Det er stortingsflertallet helt enig i. En informasjonskampanje er vel og bra, men i denne sammenhengen blir det litt som å tørke opp under en kran som drypper, istedenfor å skru igjen. Når vi vet at 15 EU-land, deriblant våre naboland, har innført en blokkering av slike nettsider, når vi ser det virker, når stortingsflertallet ber om flere tiltak og tilsynet anbefaler det – hvorfor kan ikke regjeringen bare gjøre det?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Jeg synes representanten Arnstad på en glimrende måte redegjorde for historieforfalskningen til regjeringen i sitt innlegg nå nylig. Men jeg vil gjenta spørsmålet mitt, for jeg får ikke noe svar. Hvordan kan det ha seg at regjeringen på den ene siden vil vente med ytterligere tiltak for å begrense ulovlig reklame for ulovlige spill som bidrar til å utfordre enerettsmodellen, svekke overskuddet til Norsk Tipping og gjøre flere spilleavhengige – mens de på den andre siden ikke ser noen problemer med å åpne opp for liberaliseringer på spillområdet før meldingen kommer?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
De norske filmfestivalene har et norsk, et nordisk og et internasjonalt oppdrag. Deres arbeid retter seg mot film-, kino- og mediebransjen i hele verden. Kommuner i hele landet er vertskap, og bonusen for byene, næringslivet, reiselivet og ikke minst publikum er å ta del i filmfestivalene. Tilbudet til publikum er ofte omfattende. Kjennskap til smalere filmproduksjoner en ellers aldri ville fått tilgang til, er en stor verdi. På mange måter forteller filmbransjen at Norge foretok et aldri så lite tidsskifte da Norge for alvor for noen tiår tilbake valgte å satse stort på filmfestivaler. Det må også vi som politikere evne i tiden framover. Det er viktig å være klar over at de fleste filmtiltakene starter opp som lokale eller regionale initiativ. I så måte er det viktig å være tydelig politisk på hva vi vil med filmregionene, og hva de skal fungere som. Vi bør unngå diskusjoner som handler om sentrum og periferi, eller for den saks skyld Oslo og distriktene, men i sum – politisk og i fagmiljøet – være pådrivere for aktiv filmproduksjon i landet. Norge har gode filmskapere. Norge har en av verdens vakreste rammer for filmproduksjon. Norge har også vært pådriver for samisk filminitiativ. Det gleder meg derfor å høre at statsråden er tydelig på, og bringer videre, at det er viktig at de andre nordiske landene er med på å dra det økonomiske lasset. Det store spørsmålet nå er om vi har politisk evne til å legge til rette for smal kunstfilm så vel som større «blockbusters» for norsk filmproduksjon. I likhet med representanten Solhjell mener jeg at vi er på rett vei med Stortingets filmforlik – om vi ikke er i mål, legger vi i hvert fall til rette for mer og bredere filmpolitikk i Norge. Hvem som blir Norges neste Joachim Trier eller Margreth Olin, vedtas heldigvis ikke av Stortinget. Men vi kan legge til rette for produksjons- og visningsarenaer, muligheter for å lykkes, ja, til og med tørre å si at vi innimellom kan mislykkes for å skape mer erfaring, mer film. Så vil kun framtiden vise hvem som hadde den berømte x-faktoren. Filmbransjen er, i likhet med mange av de andre bransjene i kunst- og kulturverdenen, uforutsigbar. Vi kan ikke – og vil heller ei– vedta antall Oscar-priser, men vi kan ha mål. Det blir derfor fristende avslutningsvis å stille et spørsmål til en representant fra et av regjeringspartiene. Fremskrittspartiets Ib Thomsen ønsker å vedta mer kvalitetsfilm, og jeg stiller spørsmålet: Hvordan skal en nå det målet?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Regjeringens iver etter en liberalisering av spillpolitikken har fra første dag ført til sterke reaksjoner. Det står i skarp kontrast til statsrådens forsøk på å dreie debatten i dag over på et slags ryddeprosjekt etter forrige regjering. Frivilligheten, idretten og Kultur-Norge har et nært forhold til det som har vært enerettsmodellen i mange år, nettopp på grunn av Norsk Tippings overskudd og tippenøkkelen. Men det jeg tror regjeringen og regjeringspartiene har oversett, er det faktum at det eksempelvis for idretten er vesentlig ikke bare at man finansieres, men også hvordan man finansieres. LNU – eller Norges barne- og ungdomsorganisasjoner – er tydelige på at de ikke ønsker inntekter fra spill som bidrar til spillproblemer og spilleavhengighet. De minner oss om automatforliket. Organisasjons-Norge har nærmest stått i kø for å sikre at vi ikke åpner for aktører som har svakere beskyttelsesregime enn Norsk Tipping. Hvis det er noe mer enn ord bak regjeringens frivillighetserklæring, burde det føre til en umiddelbar avlysning av alle former for spilliberalisering sammen med blokkering for reklame for ulovlige spill og holdningsløse spillselskaper.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Som leder av utvalget for kunnskap og kultur i Nordisk råd, er det godt å høre debatten og det engasjementet som er rundt nordisk og norsk film. På Nordisk råds hovedsesjon i Reykjavik nå i oktober diskuterte man også viktigheten av filmproduksjon og å ha et bredt tilbud på dette området. Man la spesielt vekt på Internasjonalt Samisk Filminstitutt – ISFI – og det arbeidet de utretter med å lage samisk film og tv-serier rundt omkring. Regjeringene i Norge, Sverige og Finland har et særskilt ansvar for å følge opp dette viktige arbeidet framover, noe som også statsråden påpekte. At regjeringen viderefører tilskuddet til ISFI er meget bra. Vedtaket i Nordisk råd i Reykjavik understreket viktigheten av å få på plass en finansiering som sikrer god drift av ISFI framover i et nordisk samarbeid. Under sesjonen hadde de nordiske kulturministrene et felles møte hvor dette ble understreket, og jeg føler at vi fikk gode tilbakemeldinger også fra de andre nordiske kulturministrene. Internasjonalt Samisk Filminstitutt har bare i løpet av få år produsert mer enn 30 kortfilmer som har vunnet store priser verden over. De er nå i gang med sin første langfilm som det er store forventninger til, og som kommer allerede nå på nyåret. ISFI er store internasjonalt innen film som gjelder urfolket. På kort tid har de tatt en posisjon som er stor og viktig i denne sammenhengen. Derfor er det viktig å understøtte dette arbeidet, slik at det kan både vokse og utvikle seg videre på disse områdene. Det å støtte Internasjonalt Samisk Filminstitutt er å støtte opp under det samiske språket, den samiske kulturen, historien, identiteten, stoltheten og ikke minst framtiden til det samiske folket. Jeg håper regjeringen og statsråden følger opp det initiativet som ble tatt i Nordisk Råd på møtet de nordiske kulturministrene hadde i Reykjavik, og at vi får til en god og en framtidsrettet finansiering, ikke bare når det gjelder produksjon av film, men også når det gjelder drift av Internasjonalt Samisk Filminstitutt i Kautokeino i årene framover.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Tiden ble litt knapp i mitt første innlegg, og jeg har en sak til som jeg ønsker å understreke viktigheten av. Det er det tilbudet og det arbeidet som NUFF, Nordisk ungdomsfilmfestival, som holder til i Tromsø, gjør. NUFF er en kortfilmfestival for unge filmskapere fra hele verden som arrangeres i Tromsø hvert eneste år. Jeg var så heldig å få delta på den filmfestivalen i sommer og fikk oppleve det arbeidet som disse unge filmskaperne la ned, både i forkant og ikke minst under selve filmfestivalen. Der samles det filmskapere som er under 26 år, fra hele verden. De deltar i ulike workshops og lager film under festivalen. Tromsø kommune, Troms fylkeskommune, lokalt næringsliv og mange frivillige, men også departementet bidrar med verdifull støtte, både økonomisk og ikke minst i form av arbeid knyttet til denne filmfestivalen. I likhet med Internasjonalt Samisk Filminstitutt, er det også der veldig mye prosjektstøtte – ikke driftsstøtte – som sikrer en varig driftsmodell for dette. Det er ungdom fra hele Norden som er målgruppen for NUFF. På grunn av store reisekostnader for disse ungdommene, spesielt fra Grønland, Færøyene, Island og Åland, er det mange ungdommer som ikke tar seg råd til å delta på denne ungdomsfilmfestivalen. Derfor vil jeg komme med en anmodning til statsråden og regjeringen om at de må følge opp dette overfor sine nordiske kolleger. Dette ble også debattert i kunnskaps- og kulturkomiteen i Nordisk råd. Det ble også understreket overfor de nordiske kulturministrene på Reykjavik at man må finne en modell som gjør at ungdommer fra disse landene, som har store reiseavstander og store reisekostnader, ikke får en merkostnad for å delta, men at de har det samme utgangspunktet som øvrig ungdom fra Norden. Jeg håper at det blir prioritert, og at statsråden tar det opp med sine kolleger i tiden framover.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Det norske spillmonopolet ble opprettet for å bekjempe spilleavhengighet og de sosiale utfordringene som følge av spill og gambling. Slik er det fortsatt, og slik må det fortsatt være. Ansvarlighet er den viktigste årsaken til hvorfor enerettsmodellen er bra for hver og en, og for samfunnet som helhet. Enhver framtidig spillpolitikk må legge ansvarlighet til grunn. Vi er for en enerettsmodell fordi den fungerer etter intensjonen. Norge har få problemer med spilleavhengighet sammenlignet med andre nasjoner. Verdens strengeste ansvarlighetsregime fungerer etter hensikten. Kontroll og styring med tilbudene fra Norsk Tipping er mye større fordi selskapet er heleid av staten. Uheldige følger av spill kan enkelt reguleres med «en telefon til Hamar». Enerettsmodellen har den fantastiske tilleggseffekten at hele overskuddet tilfaller gode formål til samfunnsnyttig og humanitært arbeid, til kultur og idrett. For hver krone som blir igjen etter premier, gir enerettsmodellen 62 øre til gode formål. En framtidig lisensmodell lik den danske gir kun 20 øre. Det blir rett og slett mye mer penger til gode formål med en enerettsmodell. Dagens modell gir tre ganger så mye penger av overskuddet til samfunnsnyttig, frivillig arbeid. Det er fornuftig, rasjonelt og økonomisk gunstig for storsamfunnet. Aktører som ønsker seg inn i Norge, argumenterer med at det blir mer penger til gode formål ved en lisensordning. Det blir det ikke. Lisensieringen og konkurransen vil spise av Norsk Tippings overskudd. Man «bytter ut» 62 øre med 20 øre per krone til barne- og ungdomsarbeid. Skal det bli mer penger av slikt, må det spilles for tre ganger så mye, med de negative konsekvensene det har for spilleavhengighet. De utenlandske spillselskapene ønsker seg ikke inn i Norge for å styrke norsk frivillighet – tvert imot. Selv om man hiver alle reguleringshensyn på båten, vil ikke en lisensordning gi mer penger til overskuddsmottakerne enn enerettsmodellen. Vi hører stadig at de utenlandske selskapene sier at idretten i Danmark har fått tilført hundrevis av millioner kroner etter innføringen av en lisensordning. Det er ren løgn. I høst måtte regjeringen i Danmark bevilge 50 mill. kroner ekstra til idretten som følge av fall i inntektene. Aktørene som i dag omgår norsk lov, slutter ikke å tilby sine tjenester selv om noen får lisens. Så lenge det ikke finnes sterkere kontroll med tilbudet fra utlandet, vil det alltid være et gråmarked. Arbeiderpartiet ønsker at regjeringen øker innsatsen for å stoppe uønsket reklame for spill. Vi vil at regjeringen skal forsterke loven som forbyr betalingsformidling, og vil at regjeringen skal ta i bruk blokkering av IP-adresser til de samme selskapene. I dag la Sentio Research fram en undersøkelse i Kulturnytt som viser at 7 av 10 i Norge er for blokkering av IP-adresser slik det allerede gjøres i 15 EU-land.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Til representanten Harberg knyttet til dette med lisensordning: Nå har regjeringen utredet dette med lisensordning og hvilke konsekvenser det har, og det var ikke noen tvil om at svarene var veldig tydelige på dette området. Verken når det gjelder spilleavhengighet eller når det gjelder finansiering av gode formål, er lisensiering av det gode. Så derfor håper jeg heller ikke, når det gjelder den framtidige stortingsmeldingen, at lisensordningen blir utredet noe videre, eller omtalt noe spesielt. Arbeiderpartiet støtter at regjeringen legger fram en ny stortingsmelding, men ansvarlighet og forutsigbarhet må ligge til grunn i en slik stortingsmelding. Vi håper at meldingen har som premiss at enerettsmodellen skal bestå, og aller helst styrkes, og at enhver framtidig spillpolitikk skal ivareta hensynet til spilleavhengige og spilleavhengighet. I tillegg må man sikre at inntektene fra pengespill skal tilfalle barn og unge i framtiden. I et fellesmøte med de nordiske idrettsforbundene i september i år i Ålborg var det ingen tvil om at den norske modellen var godt forankret, og de så veldig opp til hvordan vi gjorde det i Norge. Men ikke minst også den finske modellen ble presentert, og er, som Rigmor Aasrud her sier, en modell som i enda større grad går i retning av å samordne all spillpolitikk i et og samme selskap, og på den måten styrke enerettsmodellen, styrke finansieringen av de ulike organisasjonene og overfor barn og unge, og humanitært og sosialt arbeid. Det er kanskje en enda bedre vei å gå enn å åpne for nye spill på andre områder, som vil svekke allerede gode inntekter til disse organisasjonene.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2015-12-01:
Jeg vil knytte noen kommentarer til noen av innleggene som har vært. Først til representanten Bekkevold, som lurte på om Pantelotteriets status nå var avklart i og med at ESA hadde lukket saken. Det er jo noe av kjernen: Ja, det er på mange måter det, for nå innfører man en likebehandling, som var det som var utfordringen. Så sier representanten Bekkevold at Pantelotteriet jo ikke utfordret enerettsmodellen. Vel, det mente ESA at det gjorde, fordi det ble forskjellsbehandlet – ikke lotteriets beskaffenhet, men fordi det var en forskjellsbehandling som lå til grunn. Det var nettopp det som var problemet. Så merker jeg meg også representanten Bekkevolds bekymring for at de pengene som eventuelt går til de nye lotteriene – så vidt jeg kunne forstå – har mindre verdi fordi de går til humanitære organisasjoner i utlandet. Ellers er jo Kristelig Folkeparti gjerne opptatt av at bistanden for øvrig til utlandet ikke skal holdes opp mot penger som brukes humanitært hjemme. Men spill eller ei, og om man er glad i det, eller ikke, så får i alle fall representanten håpe på vinnerlykke for Pantelotteriet i den forestående trekningen og ta det med i sin aftenbønn. Representanten Arnstad mente at usikkerheten rundt enerettsmodellen kom som en følge av denne regjeringens innføring av de nye lotteriene. Det er med respekt å melde ikke riktig. ESA åpnet en sak som gjaldt Pantelotteriet og Postkodelotteriet, og hun kalte det en feilaktig historieskriving. Jeg vil si at hennes forsøk på det ligner mer på en historieforfalskning. Representanten Trettebergstuen ber også om at prosessene og endringene nå stilles i bero i påvente av meldingen og en helhetlig gjennomgang av norsk spillpolitikk. Det var også representanten Bekkevold inne på. Men det er altså ni konkrete forslag i dette representantforslaget. Skal disse prosessene og endringene som står i de ni punktene, også stilles i bero, eller er det bare de punktene man ikke liker, som skal stilles i bero? For når man snakker f.eks. om å blokkere IP-adresser eller ta til orde for å hindre ulovlig reklame, som det kalles – den sendes jo da til Norge fra andre land og er per definisjon ikke juridisk ulovlig i Norge – vil man disse tingene til livs, mens en del andre prosesser skal stilles i bero. Så jeg er noe undrende til den oppfordringen. Det er altså slik at det kommer en stortingsmelding med en helhetlig gjennomgang av norsk spillpolitikk, hvor disse og andre punkter kommer til å bli nøye drøftet.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2015-12-01:
Jeg vil uttrykke tilfredshet med representanten Bekkevolds innlegg når han peker på at det man gjør nå, er å vedlegge dette protokollen, i påvente av den helhetlige gjennomgangen, som kommer i meldingen neste år. Så gjorde han et lite, morsomt poeng av at Høyre og Fremskrittspartiet gikk litt hver sin vei. Da kan det jo være interessant å peke på at det gjør åpenbart Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet også, i og med at Arbeiderpartiet var veldig fokusert på at man ikke kunne vente på den forestående meldingen. Så der er det blant forslagsstillerne faktisk ganske stort sprik. En kort kommentar til den såkalte finske veien, som Aasrud var inne på. Vel, det er sikkert noen fordeler der og noen erfaringer å hente fra Finland også. Den største utfordringen vil være å se på hvorfor spilleavhengighet er et større problem i Finland enn i Norge.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Det jeg mener det er nødvendig at kulturministeren klargjør her i dag, annet enn bare å si at man rydder opp etter de rød-grønne – det er for øvrig bra at man gjennomfører den oppryddingen som ble startet under den rød-grønne regjeringen når det gjelder Extra-spillet, det har kulturministeren full støtte til – dreier seg om hvorfor man ikke rydder den finske veien. Hva sa ESA da man prøvde å rydde den finske veien og ville legge disse lotteriene inn under Norsk Tipping uten å måtte gi flere anledning til å være med og konkurrere om de norske spillepengene? Hva sa ESA til det? Det kunne det vært interessant å høre kulturministeren redegjøre for. Og hvorfor klarte ikke kulturministeren å overbevise ESA om at Pantelotteriet ikke skaper spilleavhengighet? Det kunne det også vært interessant å få høre litt mer om. Så har vi det spørsmålet som ikke har blitt besvart her i dag, og som jeg mener kulturministeren må svare på: Hva skjer nå når 1,5 mrd. kr blir lagt ut, og andre skal få overskuddet fra de spillene? Hva skjer med norsk idrett da? Hva skjer med de humanitære organisasjonene som driver virksomheten sin i Norge? Kommer de til å få kompensert dette? Det må kulturministeren kunne svare på i en sak som er så viktig for finansieringen av frivilligheten i Norge, og som alle sammen er opptatt av. Det henger altså fortsatt igjen noen helt vesentlige spørsmål. Det siste som jeg også kunne tenke meg at kulturministeren kommenterte, er følgende: Det finnes tidligere innstillinger hvor regjeringspartiene har sagt at fem lotterier og 300 mill. kr er rent for lite. Man bør ha høyere beløpsgrenser, og man må ha flere lisenser. Har kulturministeren nå overkjørt sine i Stortinget og bestemt at sånn skal det ikke være? Kan man garantere for at man ikke får en utvidelse i tiden framover?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Jeg stemte feil.
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-12-01:
Min stemme ble ikke registrert.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Kommunene er grunnmuren i velferdssamfunnet vårt. De har ansvar for barnehage, skole og eldreomsorg, som er viktige tjenester i folks hverdag i alle lokalsamfunn. For at kommunene skal kunne gi en god skole og en god eldreomsorg, må de selvfølgelig ha nok penger til å gjøre jobben. Da kommuneøkonomien var tema i Stortinget før jul, advarte Arbeiderpartiet mot konsekvensene av et magert kommuneopplegg for 2015 samtidig med at kommunenes skatteinntekter i fjor ble om lag 2,7 mrd. kr lavere enn det kommunene hadde budsjettert med. Derfor foreslo vi å styrke kommuneøkonomien og kompensere de sviktende inntektene. Regjeringspartiene har tatt seg råd til å gi flere milliarder i skattekutt, men de stemte imot mer penger til skole og eldreomsorg. Siv Jensen mente da at regjeringens opplegg «vil gjøre det mulig for kommunene å styrke velferdsproduksjonen». Dessverre ser vi allerede nå at virkeligheten er en annen. Kommunene må kutte på grunn av skattesvikten. Nye anslag fra Statistisk sentralbyrå og Norges Bank viser dessuten en mulig skattesvikt for kommunesektoren i 2015 på rundt 1 mrd. kr., og det beløpet kan bli enda større hvis norsk økonomi utvikler seg svakere. Når KS har spurt kommunene om hvordan det vil virke inn, kommer det fram at også satsingen innen rus og psykiatri henger i en tynn tråd mange steder, og det varsles kutt i skoletilbudene. Over halvparten av kommunene i undersøkelsen vil se på tiltak, som bemanning. Nå nærmer det seg påske, og en av fjellvettreglene sier at det er ingen skam å snu. Derfor er mitt spørsmål: Vil finansministeren snu og sørge for at kommunene ikke må kutte i skole og velferd på grunn av lavere skatteinntekter enn det de har budsjettert med i år?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Dette svaret syns jeg var verken klart eller særlig betryggende. Finansministeren påstår at det er viktig med kommunal velferd, men hun mener at skattekutt til dem som har mest fra før, er enda viktigere. Når regjeringen har valgt å bruke flere milliarder på skattekutt, er det milliarder som kunne vært anvendt på eldreomsorg og skole i stedet. Jeg registrerer også at finansministeren har en annen tilnærming til kommunale inntekter enn da hun var opposisjonspolitiker. I 2004 sa Siv Jensen at det i dag er slik at staten bokstavelig talt kompenserer staten for tapte skatteinntekter, og at det samme prinsipp må gjelde for kommunene – noe våre ordførere også har påpekt. Hvorfor har Siv Jensen som finansminister forlatt dette prinsippet, som hun var så veldig tydelig på da hun satt i opposisjon?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
La meg først si at jeg er helt enig med representanten Pedersen i at kommunene har ansvar for mye viktig velferdsproduksjon, og det produseres mye viktig velferd i veldig mange av landets kommuner. Men det er også viktig, som regjeringen har gjort, å redusere skatten for norsk næringsliv, særlig i en tid da norsk økonomi går inn i omstilling, og hvor norsk næringsliv trenger bedre rammebetingelser. Så jeg vil rett og slett være uenig i påstanden til Helga Pedersen om at regjeringen har tatt seg råd til skattekutt, men ikke til å styrke kommuneøkonomien. Det er de facto feil. Vi har gjort begge deler. Vi har tatt hensyn til både norsk økonomi og konkurransekraften til norske bedrifter, og vi har i det vedtatte budsjettet for inneværende år økt den reelle veksten i kommunenes samlede inntekter med 8,7 mrd. kr og de frie inntektene med 5,6 mrd. kr. Det sagt, vil jeg understreke at regjeringen følger den økonomiske situasjonen i kommunesektoren nøye. Vi har jevnlig kontakt med KS. Vi legger stor vekt på at kommunesektoren skal ha gode og forutsigbare økonomiske rammer. Derfor vil vi selvsagt vurdere kommuneøkonomien i forbindelse med både revidert nasjonalbudsjett og kommuneproposisjonen. Det er også riktig, som representanten Pedersen sier, at det er usikkerhet om hvordan ikke minst nedgangen i oljeprisen vil ramme aktiviteten i norsk økonomi, og hvordan det i sin tur kan påvirke kommunene. Dette følger vi tett opp, men det må også være mulig å gjøre flere ting samtidig, både styrke rammebetingelsene for norsk næringsliv gjennom konkurransedyktige skatteregler og styrke kommuneøkonomien.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg mener mitt svar var veldig klart. Det er mulig Helga Pedersen ikke likte svaret, men det er altså slik at mens Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett for 2015 foreslo å skjerpe skattene med over 10 mrd. kr, har denne regjeringen foreslått å redusere skattene med over 12 mrd. kr. Alle skjønner at det påvirker bunnlinjen til norske bedrifter, og i en tid da det er økt usikkerhet i økonomien, er det avgjørende viktig at vi legger rammebetingelsene til rette for gode, konkurransedyktige bedrifter, som kan utvide, ansette flere og trygge inntektene til vanlige folk. Det er mulig det ikke er viktig for Arbeiderpartiet, men det er svært viktig for denne finansministeren. Jeg sa veldig klart og tydelig at vi nå følger situasjonen i kommuneøkonomien svært tett, og, som representanten Pedersen også utmerket godt vet, er det naturlige tidspunkt for å revidere anslagene i kommuneøkonomien knyttet både til kommuneproposisjonen og til revidert nasjonalbudsjett, som Stortinget vil få seg forelagt senere denne våren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Som jeg sa i mitt tidligere svar, har regjeringen svært tett kontakt med kommunenes interesseorganisasjon både om spørsmål knyttet til skatteinngang og om andre viktige problemstillinger som kommunesektoren er opptatt av. Regjeringen er gjennomgående opptatt av dette, og vi er også opptatt av å styrke oppgaveoverføringene til kommunene. Vi ønsker å gjøre det lokale selvstyret enda bedre enn i dag, så vi jobber jo med kommunesektoren på en lang rekke områder, også på spørsmål som gjelder skatteinngang. Som jeg sa, er vi klar over at skatteinngangen for 2014 ble lavere enn ventet, men det er også flere forhold som demper konsekvensene av den lavere skatteinngangen. Lavere lønnsvekst er en slik ting. Merutgifter som følge av befolkningsutvikling er en annen faktor. Men uansett følger vi dette tett, og vi vil komme tilbake til dette når vi legger frem revidert budsjett i vår.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg regner med å få oppdaterte anslag på det ganske snart, når vi begynner å jobbe med detaljene i revidert budsjett, som vi skal legge frem for Stortinget i mai. Men jeg vil også forsikre, nok en gang, om at spørsmål knyttet til kommunenes økonomi er viktig for regjeringen. Det er jo helt riktig som representanten sier: Kommunene har ansvar for betydelig velferdsproduksjon. Det handler om trygghet i hverdagen for helt vanlige mennesker – som vil ha gode skoler for barna sine, som ønsker gode, velfungerende barnehager, som ønsker gode omsorgstjenester i ulike faser i livet. Det fordrer selvsagt en god og robust kommuneøkonomi. Derfor har regjeringen overført mer penger til kommunene hvert eneste år. Derfor har vi selvsagt også fokus på hvordan skatteinngangen utvikler seg, og vi vil komme tilbake til de spørsmålene når vi har ferske, oppdaterte anslag.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg tror representanten er svært godt klar over det brennende engasjementet både Fremskrittspartiet og denne regjeringen har, for at vi skal ha gode tjenester innenfor pleie- og omsorgssektoren til alle innbyggere som har behov for det. Det er selvsagt noe av det aller viktigste vi politikere – enten vi er i storting eller regjering, eller vi er i kommunene og fylkene – har ansvar for å legge til rette for. Det gjør vi gjennom et godt samspill mellom myndighetene, Stortinget og kommunepolitikerne. Så er det selvfølgelig sånn at det lenge, også under den rød-grønne regjeringen, var et prinsipp at når kommunene hadde gode skatteår, fikk de beholde den merveksten som skatteinntektene ga dem. Da skulle de heller ikke kompenseres for det i dårlige år. Historisk sett har det vært en god situasjon for kommunene, men det kommer også situasjoner som krever ekstra oppmerksomhet. Derfor sier jeg at regjeringen vil komme tilbake til dette i forbindelse med revidert budsjett.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Det vil jeg gjerne forsikre om nok en gang. Jeg forventer å få oppdaterte anslag på hvordan denne utviklingen har vært siden årsskiftet, og det vil selvsagt være et vesentlig grunnlag for hvordan regjeringen rapporterer til Stortinget på ulike spørsmål, både i kommuneproposisjonen og i revidert budsjett, som legges frem for Stortinget til behandling senere på våren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg er helt uenig i premissene i spørsmålet til representanten Andersen. Det er en klar sammenheng mellom hva slags rammebetingelser vi legger til rette for når det gjelder norske arbeidsplasser og norske bedrifter, og særlig i en tid som er preget av omstilling, usikkerhet og uro for veldig mange av landets bedrifter, særlig rundt omkring på Vestlandet. Det tar jeg på alvor. Nettopp derfor er det viktig at vi legger til rette for bedre kapitaltilgang for bedriftene, stor forutsigbarhet og muligheter for å kunne gjøre investeringer også i usikre tider. Det er mulig at det er sammenhenger som ikke er viktige for representanten Andersen, men de er viktige for meg. Men det går også an å ha flere tanker i hodet samtidig. Jeg er også – og det vet representanten godt – sterkt engasjert i å bedre eldreomsorgen rundt omkring i landets kommuner. Det gjør vi gjennom å lovfeste retten til en verdig eldreomsorg, vi gjør det gjennom å få på plass et prøveprosjekt med statlig finansiering av eldreomsorgen, og vi gjør det ikke minst gjennom en styrking av kommuneøkonomien. Det har vi tenkt å fortsette med.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Vi har hørt finansministeren og andre fra denne regjeringa si før at en vil følge utviklingen nøye. Det gjorde en også i fjor, og det resulterte i null hjelp til de mange kommunene som hadde store skattetap. Det er åpenbart at det vil svekke tjenestetilbudet til barn og unge og omsorgstrengende dersom det også i år blir en stor skattesvikt, slik som det var i fjor. Veldig mye tyder på det, men ingen vet hvor mye svikten vil bli. Uansett må kommunene vite at det blir kompensert. Jeg minner igjen om at Arbeiderpartiet ville gi 3,4 mrd. kr mer til kommunene i år. Derfor må regjeringas minimumsopplegg i det minste innfris. Så jeg vil sterkt oppfordre finansministeren her og nå til å gi en garanti for at en vil kompensere, slik at kommunene faktisk får den rammen som det står i statsbudsjettet at de skal ha i 2015.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-03-25:
Innbyggerne og kommunepolitikerne er veldig opptatt av at vi skaper gode velferdstjenester for folk, og at det blir forutsigbart fra det ene året til det andre. Kommunene ønsker å levere så godt de kan ut fra de rammene de har. Nå har vi sett skattesvikten i fjor, og skatteinngangen er jo en veldig viktig del av kommuneøkonomien, og det er viktig for oss politikere å finne avbøtende tiltak hvis det er store variasjoner i skatteinngangen. Nå er januar og februar vanskelige måneder når det gjelder å se utviklingen, men nå er mars slutt, så mitt spørsmål til finansministeren er: Hvordan ser indikasjonene ut for den totale skatteinngangen så langt for 2015?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-03-25:
En gjennomgang av kommunebudsjettene for 2015 som KS har gjort, viser at det legges opp til kutt på en rekke områder. Det rammer særlig skole og pleie og omsorg. Nylig har vi sett at Helsetilsynet er bekymret for svikt i helse- og omsorgstilbudet til eldre. Overmedisinering for at eldre skal unngå uro, er en av utfordringene, og det er selvsagt på grunn av for få ansatte. Det ser ut som om skattesvikten fra i fjor også vil fortsette i år, og noen av framstillingene viser til og med at det kan bli verre. Nå forstår jeg at prinsippet om at kommunene må forholde seg til skattebudsjettet for kommunesektoren, uansett om svikten er selvforskyldt eller ikke – prinsippet om at de ikke skal bli kompensert – blir forsvart med at de har fått beholde inntektene i årene før. Er det viktigere enn at våre eldre skal få et anstendig pleietilbud? Er det for å forsvare slike prinsipp Fremskrittspartiet har strevd for å komme i regjering?
André N. Skjelstad (Venstre), 2015-03-25:
Kommunene er grunnmuren i vår velferdsstat med hensyn til gode velferdstjenester, både for eldre og for skole. Det er også en forutsetning for mange av oss at næringslivet får gode rammevilkår, sånn at de faktisk kan være med og bidra til å produsere velferdstjenester med den skatteinngangen de gir. I fjor høst justerte vi for fylkeskommunene da vi så at det ikke ble helt plankekjøring. Vi justerte med en tapskompensasjon. Det er ingen tvil om at skatteinngangen i fjor ikke var slik man hadde forutsett. Det er foreløpig for tidlig å si hva den er ennå, men jeg kunne godt tenke meg å få, ikke en forsikring, men å høre om regjeringen kommer tilbake til det i forbindelse med revidert, hvis det nå viser seg at skattesvikten for inneværende år er i den størrelsesorden som det kan se ut til.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-25:
Foreløpig er det lettere å se Fremskrittspartiets glødende engasjement for skattelette til de rikeste enn det er å se at de forsvarer økonomien til kommunene, som skal sikre bl.a. eldreomsorgen. For det er ingen sammenheng mellom flere arbeidsplasser og skattelette og god økonomi, men det er en helt klar sammenheng mellom at regjeringen kompenserer skattesvikt til kommunene, og at man klarer å ha god eldreomsorg og nok lærere i skolen, og f.eks. klarer det løftet innenfor rus og psykiatri og skolehelsetjenesten som regjeringen har lovet, og som SV er en sterk tilhenger av. Derfor har vi sett at kommuneøkonomien må styrkes utover det som er tilfellet i dag, mens regjeringen sitter og ser på og vender det døve øret til at inntektene nå svikter stort for andre år på rad. Er eldreomsorgen viktigere for Fremskrittspartiet enn at de som har høye formuer, skal få enda mer i skattelette?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-25:
Fjorårets tilbud fra regjeringen var en sterk vridning fra å kunne bruke alle landets jordbruksarealer til at man skulle satse på de store. Men uten kombinasjonsbrukene klarer vi ikke å produsere nok mat, og uten kombinasjonsbrukene klarer vi heller ikke å forsyne næringsmiddelindustrien vår, som er kjempeviktig, og det siste er at uten tollvernet vil både industrien og mye av matvareproduksjonen forsvinne. I fjor var det noen slag om tollvern og ostetoll i Stortinget, som endte opp i en veldig merkverdig innstilling, der regjeringspartiene sto på sin politikk, og så sto de sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre på stortingsflertallets politikk. Da er mitt spørsmål til statsråden: Vil nå statsråden legge stortingsflertallets syn til grunn når det gjelder tollvernet i framtida, og stå på at det ikke skal svekkes, slik at verken jordbruksproduksjonen eller den store næringsmiddelproduksjonen i Norge blir redusert?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-03-25:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren. Noreg og regjeringa har vore svært tydelege i fordømminga av Russlands aggressive intervensjon i Ukraina og anneksjonen av Krim. Det er eg glad for. Dette er uakseptable brot på folkeretten, det er brot på suvereniteten til andre statar. Noreg har òg vedteke sanksjonar mot Russland på linje med dei som EU har vedteke, og det er viktig å opptre i fellesskap for å øve innverknad på Russland og få myndigheitene i landet til å endre åtferd. Samtidig har Noreg interesse av å halde oppe eit føreseieleg naboforhold i nærområda våre i nord. I eit lengre intervju på tv-kanalen CNN med forsvarsministeren blei overskrifta at Noregs forhold til Russland aldri kan bli det same. Samtidig som det er viktig at me har ein sterk reaksjon på Russlands uakseptable framferd overfor Ukraina, må me òg ha ein langsiktig strategi for å påverke Russland, for å gi incitament til endringar – både i den russiske utanrikspolitikken me her ser, og i innanrikspolititikken. Eg har ikkje fått med meg alle detaljane i intervjuet på CNN, men eg vil derfor opent utfordre forsvarsministeren på forholdet vårt til Russland.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-03-25:
Eg takkar for det gode svaret. Eg er glad for at forsvarsministeren har vore så tydeleg. Samtidig veit me at denne konflikten i Ukraina ikkje kan løysast med militære verkemiddel. Det må bli ei politisk løysing. Å sjå for seg at Russland på den eine sida og EU/USA på den andre reelt sett skal løyse dette med militære verkemiddel, er noko ingen av oss ønskjer eller kan ane rekkjevidda av. Derfor gjeld det nettopp å finne denne balansen mellom ei klarheit og ei fastheit, men òg å vere i ein dialog og kunne påverke Russland. Ikkje minst for Noreg, som har hatt eit samarbeid med Russland dei siste tiåra – eit praktisk, ikkje så strategisk samarbeid, men me har hatt eit samarbeid – er det viktig at me òg legg til rette for ein vidare dialog. Korleis ser forsvarsministeren at me greier det i den situasjonen me er i no?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Jeg takker for spørsmålet og også for muligheten til å snakke om intervjuet. Den overskriften som representanten Hareide viser til, var ikke korrekt, den ga ikke uttrykk for det jeg sa, og det rettet CNN og andre medier også opp nokså umiddelbart. Men det jeg sa, var at vi står i en endret sikkerhetspolitisk situasjon på grunn av Russlands aggresjon mot Ukraina. Vi, som et land i det internasjonale samfunnet, er nødt til å reagere på folkerettsbrudd som er så grove som det vi har sett i denne situasjonen. Og vi har langt fra vært alene om å gjøre det. Jeg syns det er viktig, som representanten Hareide også påpeker, at sanksjonspolitikken har hatt to formål. Det ene er de konkrete sanksjonene, det andre har vært at vi har stått sammen om sanksjonene. Det mener jeg har vært nesten vel så viktig som sanksjonenes innhold. Vi har også vært veldig tydelig på at vårt forhold til Russland alltid har vært preget av fasthet og forutsigbarhet. Det kommer til å fortsette. Men jeg har samtidig vært klar på at med den aggresjonen vi nå ser, er det lite sannsynlig at vi på kort sikt kommer tilbake til det forholdet vi hadde. Det gjelder ikke bare for Norge, det gjelder for hele det internasjonale samfunnet. Dette er ikke et bilateralt forhold mellom Norge og Russland, det er et forhold mellom Russland og vestlige land. Det er Russland som kan endre sin adferd, begynne å respektere folkeretten og FN-pakten, og på det grunnlaget få andre forbindelser med omverdenen. Det jeg har vært opptatt av, er å fortelle om verden og situasjonen slik den er og slik vi ser den, ikke slik vi skulle ønske at den var. Derfor har det vært viktig for oss å peke på de tydelige folkerettsbruddene, være en nasjon som sammen med andre nasjoner tar klart avstand fra dem, og ikke minst har det vært viktig for oss som et relativt lite land å sørge for at folkeretten står sterkt. Vi er helt avhengig av den, og det ville vært helt utenkelig for oss ikke å reagere mot de tydelige folkerettsbruddene, den aggresjonen, som Russland har vist i Ukraina.