Trine Skei Grande (Venstre), 2011-11-28:
Jeg vil begynne med å takke Laila Dåvøy for interpellasjonen, og jeg vil takke Hans Olav Syversen for et meget godt innlegg, som jeg kan stille meg fullt og helt bak. Problemet ved Oslo universitetssykehus er jo ikke at det ikke gjøres et flott arbeid der. Selvfølgelig gjøres det det. Det er bortimot litt underlig å ha en statsråd som bare skryter av én ting, og det er at det brukes mest penger. Jeg mener at man må slutte å skryte av at man er den som bruker mest penger av alle, når kritikken handler om hvordan man bruker pengene. Det å være en god sjef – om det er i store eller i små strukturer, om det er det å være statsråd eller det å være en liten bedriftsleder – dreier seg ikke bare om å holde orden i linjene og ha gode rapporteringsrutiner. Det dreier seg også om å være lyttende til hva som skjer i egen organisasjon, ta opp i seg bekymringer og skape entusiasme knyttet til det prosjektet man holder på med. Her må det vel innrømmes at regjeringa har noen svakheter. Det kan godt hende de har orden i linjene, det kan godt hende de har gode rapporteringsrutiner, men det skorter på noe når det gjelder de andre delene av det som heter god ledelse. Det sies at man ikke bare skal ha et grunnsyn som holder i bunn og grunn, men at man også skal ha et gangsyn som holder fra gang til gang. Her er det klart at statsråden ikke har gått mye i gangene og snakket med folk. Når representanten Toppe sier at man ikke tåler en tillitskrise i et slikt prosjekt, begynner vi å nærme oss det veldig. Det holder på å utvikle seg en stor tillitskrise i egen organisasjon knyttet til den omstillinga som skjer, og måten det skjer på. Jeg har bare 3 minutter igjen. Jeg har lyst til å løfte tre momenter. Det ene har mange løftet. Det kalles IKT-satsing. Mitt spørsmål er om statsråden er trygg på at den blunderen man gikk på med såkalt klinisk flate prosjekter, ikke skal skje igjen. Disse sykehusene ligger veldig nært de fremste kompetansemiljøene våre når det gjelder IKT innenfor universitets- og høyskolesektoren, og alle som jobber der med så store prosjekter, er klinkende klare på at den innfallsvinkelen som ble valgt, er helt feil. Det å tro at du skal lage ferdige systemer, er helt feil. Her må man forholde seg til at dette er systemer som lever, og som er under kontinuerlig utvikling. Her har man kastet bort millioner på noe som var et feil spor. Det andre er at helse også er prioriteringer – helse er også prioriteringer innenfor en så stor omstilling. Venstre har to bekymringer som råder overfor grupper jeg tror vi ikke har sett representert, verken når det skal gås store fakkeltog i byen, eller når direktørene setter sammen sine staber. Og vi får stadig vekk varsler om store kutt innenfor rus og innenfor psykiatri. Det er sengeplasser som forsvinner i tur og orden, og det er store kutt i det tilbudet som er. Jeg har mange ganger fra denne talerstolen tatt opp med statsråden at vi var bekymret for overføringa til Ahus, ikke på grunn av at vi var bekymret for og hadde nostalgi knyttet til husene på Aker, men vi var bekymret for den spesielle gruppa man overfører til et sykehus som stort sett er laget for å operere folk, når vi vet at den befolkningsgruppa som har mest trøbbel, er innenfor rus og psykiatri. Nå ser vi at det vi advarte mot for flere år siden, er i ferd med å slå ut i antall sengeplasser og i kutt på de områdene. Vi tror heller ikke at de er representert rundt direktørens bord, og de er heller ikke representert når faklene i fakkeltogene tennes. Det siste momentet er den enorme veksten i administrasjonen i slike prosesser. Hvis ikke noen henger over en slik prosess og sørger for at administrasjonen ikke vokser inn i himmelen, vil den gjøre det. Og vi begynner å få veldig mange signaler om at det viktigste ved disse prosessene ikke er fokus på det som skal gjøres, nemlig at folk skal bli friske, men at fokuset er på det å bygge opp en svær administrasjon.