Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2008-06-05:
I år er det tatt nye skritt i retning av forutsigbarhet og bedre styring av sykehus- og helseforetaksøkonomien. Jeg vil nevne fire avgjørende punkter her. Gjennom mange år har det vært et problem med midler til vedlikehold og investeringer, og stabilitet i økonomien. I år er det som kalles avskrivninger, som nettopp sikrer midler til dette, økt fra tidligere 60 pst. til 80 pst. Det vil si at det ligger 5,6 milliarder kr inne i budsjettet til disse formålene. Vi har også gjennom revidert budsjett gått inn og tatt et grep for å rydde opp i pensjonskostnadene. Etter nye regnskapsprinsipper osv. har det vært behov for å få tilført nye midler, og det er, som kjent, lagt inn 3,5 milliarder kr til det i revidert budsjett. Samtidig har man gitt helseforetakene, også de private og ideelle sykehusene som har samarbeidsavtaler med helseforetakene og med det offentlige, en forutsigbarhet i forhold til dette framover. Jeg er klar over at det ligger igjen en problemstilling der i forhold til de private og ideelle sykehusene når det gjelder 2007, men hovedsaken, som også de melder, er at de nå ser lyset i tunnelen og ser en løsning på problemet med pensjonskostnadene, som de har rullet foran seg. Her må jeg skyte inn at i forbindelse med høringen vi hadde om ministerens redegjørelse, var det litt pussig at flere av de store organisasjonene så som det avgjørende punktet om man fulgte regnskapsloven innenfor helseforetakene eller ikke. Jeg synes det blir en merkelig tilnærming, fordi noe av det mest avgjørende for disse organisasjonene og deres ansatte nettopp er forutsigbarhet, sikring av pensjonene. Et annet punkt som de har vært avgjørende opptatt av i mange år, er midler til vedlikehold og investeringer for at de skal unngå forfall i arbeidsmiljø og i byggene de jobber i. Jeg tror det er sunne grep som er tatt når det gjelder avskrivning av pensjonskostnader, som tidligere har ført til disse regnskapsmessige underskuddsopphopningene vi har sett i helseforetakene. Jeg mener også at det grepet som ministeren snakket om i sin redegjørelse, og som er fulgt opp i innstillingen, når det gjelder å samle høyspesialisert helseteknologisk behandling i landet på færre steder, er viktig. Vi ser at det nå gjennomføres med stor kraft gjennom hovedstadsprosessen i Helse Sør-Øst og i Oslo-området, og som statsråden annonserte, er den samme tankegangen og det samme arbeidet også på gang landet rundt. Det vil gi større mulighet for å ha den beste teknologien der vi skal ha de vanskeligste behandlingene. Det gir oss mulighet til å ha den beste kompetansen og råd til de beste behandlingsformene, og dermed også tryggere og bedre behandling for pasientene som er i en vanskelig situasjon med alvorlige sykdommer. Det fjerde grepet jeg vil nevne, som vil gi en bedre samhandling, sterkere kraft i styringen av helseforetakene og samarbeid på tvers i hele helsevesenet på alle nivåer, er gjennomføringen av IKT i helsevesenet, å ta ut potensialet i det. Vi er flinke. Det er skapt mange løsninger i Norge, men man har ikke fått til å samhandle på en god måte. Gjennom den planen som nå er lagt fram, Samspill 2.0, der ministeren varsler en sterkere eierstyring, en sterkere nasjonal styring av gjennomføringen av IKT i helsevesenet, håper jeg vi får se stor framgang på det feltet når det gjelder å ta ut potensialet. Det er gledelig at det varsles at man til høsten vil fremme en lovendring slik at man skal få til å bruke pasientinformasjon, IKT, på tvers av helseforetakene og alle nivåer i helsevesenet på en annen måte enn det som skjer i dag. Man skriver nemlig i denne samspillplanen, som kom for kort tid siden, at det skal foreslås nødvendige lovendringer som gjør at informasjon kan gjøres tilgjengelig for behandlende personell i og mellom helseforetak, i og mellom private sykehus, mellom private sykehus og helseforetak, i og mellom kommuner, i og mellom kommuner og helseforetak og private sykehus og fastlege. Gjennom en slik lovendring vil man dekke mange av de problemene som er påpekt gang på gang når jeg og andre besøker helseforetak og andre helseinstitusjoner landet rundt, at man ikke får brukt IKT-verktøyet til ordentlig samhandling, og at to tredjedeler av det man kan formidle via IKT, likevel også formidles i dublering gjennom papir, noe som skaper et svært ekstraarbeid, store utgifter og mye ressursbruk. Den nye IKT-samhandlingen vil også sikre et bedre personvern, fordi det er langt bedre muligheter til å sikre et sterkt personvern gjennom tilgangskontroll osv. i et standardisert IKT-system enn det er gjennom disse papirutgavene som flyter rundt i taxier og på vaktrom. Det er interessant å lese innstillingen i forbindelse med ministerens redegjørelse og representantforslaget som er fremmet. Jeg synes alle partier, utenom Fremskrittspartiet, har svært interessante merknader når det gjelder hvilken vei man vil gå for å rydde opp i helseøkonomien. Vi har skrevet disse merknadene hver for oss, som vi var enige om i komiteen, og jeg vil si at det er mye av det som står både i Kristelig Folkepartis, Venstres og Høyres merknader som jeg synes er skrevet på en utmerket måte. For eksempel påpeker Høyre at vi ligger i verdenstoppen når et gjelder ressursbruk i offentlig helsevesen, men av OECD Health Consumer Powerhouse rangeres vi til å ligge på 16. plass når det gjelder kvalitet og ressursbruk. I sine merknader bruker Høyre dette til å peke på at det ikke er spørsmål om nivået på bevilgningene som er det avgjørende i norsk helsevesen, men hvordan ressursene brukes. Både Høyre og de andre partiene, også regjeringspartiene, går - slik også saksordfører var tungt inne på - inn på hvordan samspillet mellom primærhelsetjeneste og helseforetakene bør forebygge og hindre den altfor store pasientflommen vi har til sykehusene våre i dag. Legeforeningen har i en rapport sagt at de anslår at rundt 30-40 pst. av dem som sendes til sykehus i dag, ikke burde ha vært sendt dit, og at det ville kunne finnes bedre løsninger hvis man hadde bedre samarbeidsmodeller ute i førstelinjetjenesten. Alle andre partier enn Fremskrittspartiet vil først og fremst velge den veien å gå, framfor å foreslå store tilleggsbevilgninger i budsjettåret nå. Denne snuoperasjonen vil kunne ha mange ledd, og jeg vil nevne et par ting. For det første er det viktig å se på finansieringssystemet av hele pasientforløpet for å kunne plassere midler der man bør ha dem for å hindre flommen inn mot sykehusene. Dette kan gjøres ved at man, som ministeren har vært inne på i flere sammenhenger, kan bruke DRG-poeng i forhold til spesialisthelsetjenestevirksomhet i samarbeid med førstelinjen, f.eks. på sykehjem og i rehabiliteringstiltak. Det er også viktig å se på øremerkede tilskudd for å kunne iverksette f.eks. alle de bra tiltakene som ligger i Regjeringens diabetesplan, KOLS-plan, plan for astmatikere osv. Det er tiltaksplaner når det gjelder fysisk aktivitet og kosthold, altså tiltak som vil kunne forebygge gjennom forbedrede opplegg lokalt for store kroniker- og livsstilsgrupper, som da vil kunne unngå å komme inn i akutte sitasjoner hvor de må sendes til sykehus. En stor del av de opp mot 70 pst. som kommer til norske sykehus under kategorien «øyeblikkelig hjelp-pasienter», er ikke de som kommer med hjerteinfarkt eller hjerneslag, men pasienter som kommer med akutte tilstander av forskjellige typer livsstilssykdommer. Her kan vi foreta en snuoperasjon. Vi har redskapen for det til dels i handlingsplanene som er lagt fram, og til dels i det sterke trykket som nå er fra Stortinget om å velge den strategien. Det er mange andre redskaper som er omtalt bl.a. i tilleggsinnstillingen som ligger sammen med revidert budsjett nå. Departementet omtaler satsingen på lokalmedisinske sentra eller distriktsmedisinske sentra - som også representanten Saxi var inne på - som et av tiltakene for å kunne gjennomføre god pasientbehandling på riktig nivå og unngå denne flommen inn mot sykehusene. Det er mye som kan sies om hvordan vi skal få til samspill i hele behandlingsforløpet. Jeg mener bl.a. at man bør få egne satser for å drive rehabilitering i grupper, ikke bare av enkeltpersoner, slik at man får en bedre finansiering av rehabilitering i eget foretak fra første dag. Vi har fra Arbeiderpartiets side satt oss inn i en del av svakhetene ved finansieringen av rehabilitering, som vi i dag mener fører til skadelige virkninger for det Stortinget har bedt om, nemlig et løft for rehabilitering i de kommende årene, noe som også er avgjørende for at ikke altfor mange skal komme tilbake på sykehus. Vi håper og vil at helseforetakene skal prioritere denne veien de kommende årene og ikke legge ned tilbudene i førstelinjen når økonomien er stram.