Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2015-11-24:
Takk til Lysbakken for at representantforslaget nok en gang gir mulighet til å diskutere kvaliteten i barnehagene. Det er stor enighet i komiteen, som også representanten Bekkevold sa, om å fremme forslag om at kravene til kompetanse bør skjerpes, slik at alle barn skal få et barnehagetilbud med høy kvalitet sånn som vi ønsker. Dagens regjering har nå i to år hatt mulighet til å følge opp stortingsmeldinga fra Stoltenberg-regjeringa i 2013 om framtidas barnehager, en melding som i høy grad var en kvalitetsmelding, som viste hvor grepene skulle settes inn, og viste veien videre. En av hovedsakene der var at pedagoger var nødvendig, og det ble satt i gang rekrutteringstiltak med økt studiekapasitet på 440 plasser, satset på økt etter- og videreutdanning for førskolelærere, styrere og assistenter og utarbeidet en egen veileder for pedagogisk bemanning. Krav om flere med barnehagefaglig eller barnefaglig kompetanse samt kontinuerlig kompetanseheving lå også i meldinga. På den måten inneholdt stortingsmeldinga både retninga som Stortinget ønsket med hensyn til personalets kompetanse, og noe om innholdet i barnehagen, altså kvaliteten. Selv om statsråden nå påberoper seg at det er noe den sittende regjeringa har funnet på, og at den rødgrønne regjeringa kun var opptatt av plasser og ikke av innhold, viser altså historien noe annet. Hukommelsen er som kjent selektiv, for vi gjorde begge deler: Det ble både nye plasser og økt kvalitet. Komiteen er noe delt når det gjelder hva vi gjør nå. Spesielt gjelder det fritak fra varige dispensasjoner for kommunene og ønsket om en plan for hvordan vi skal fase inn en bemanningsnorm, der vi ber om at det bør vurderes om 50 pst. skal være barnehagelærere. Utdanningsforbundet viste i høringa til ferske tall fra NOVA som sier at det er nok barnehagelærere. Det har nemlig vært et av argumentene som har vært brukt for å beholde dispensasjonsmulighetene og ikke sette en bemanningsnorm. I dag mangler omtrent 6 000 årsverk for at andelen barnehagelærere skal være 50 pst. Derfor er også Utdanningsforbundet enig i at det bør lages en plan for hvordan det skal fases inn før 2020. De viser videre til at det er viktig å ha større fagmiljøer for å sikre rekrutteringa. Det er vi kjent med også fra andre sektorer. Vi velger å stole på Utdanningsforbundet når de sier at det er fullt mulig å gjøre det nå, og vi viser også til at da Stortinget behandlet bemanningsnormen i 2013, var det stor enighet – med unntak av Fremskrittspartiet – om at dette skulle nås før 2020. Derfor er ikke dette noen ny tanke fra vår side; vi velger å følge opp det Stortinget har sagt i flertallsmerknader og i innstillinger. Både Utdanningsforbundet og Foreldreutvalget for barnehager støtter å fjerne den varige muligheten for dispensasjon, noe også statsråden tar til orde for. Men han skal som vanlig utrede videre i tråd med regjeringas gjennomføringskraft. Arbeiderpartiet mener tvert om at det er verdt å lytte til dem som kjenner feltet, og vi fremmer sammen med Kristelig Folkeparti forslag om å fjerne denne dispensasjonsmuligheten, noe som også er i tråd med forslaget fra Lysbakken. Det å gi midlertidig dispensasjon er noe helt annet enn det som er blitt regelen i noen kommuner. Det bør fortsatt være mulig som en kortvarig nødløsning å ansette andre, men jeg understreker kortvarig. Det bør gjøres tiltak for å ansette folk med barnehagelærerkompetanse. Om dette utvannes mer, er resultatet at noen barn vil gå i avdelinger uten den pedagogiske kompetansen vi ønsker skal være der, og forskjellene i kvalitet øker. Når det gjelder bemanning, er det viktig at også annen formell pedagogisk kompetanse kan brukes i barnehagene. Men det er viktig at det barnefaglige er prioritert. Økt voksentetthet er viktig, og ulik kompetanse utfyller og styrker kvaliteten. Det er nødvendig at personalet får mulighet til etter- og videreutdanning, og også får mulighet til å bygge på realkompetansen sånn at en får formell utdanning til slutt. Flere yrkesgrupper kan være gode bidragsytere i barnehagen, og jeg vil til slutt minne om at de voksne som ser og forstår barn, som gjør tiltak når noe er feil i barnets hverdag, og som kan lese om ungene utsettes for vold eller andre overgrep, er de voksne vi ønsker skal passe på det mest verdifulle vi har, nemlig barna.