Sylvi Graham (Høyre), 2010-03-02:
For ganske nøyaktig to år siden behandlet Stortinget et representantforslag fra Høyre hvor det ble foreslått at Regjeringen skulle ta initiativ til at dagtilbud med arbeidsrettet rehabilitering kunne etableres på nasjonal basis. Forslaget ble på sedvanlig måte nedstemt av det rød-grønne flertallet i saken, men det kom likevel noe positivt ut av det: Arbeidsrettet rehabilitering ble satt på dagsordenen. Ett av forslagene ble derfor faktisk fulgt opp fra Regjeringens side, selv om flertallet altså stemte det ned i stortingsbehandlingen. Det var forslaget om at Regjeringen i forbindelse med statsbudsjettet for 2009 skulle opprette en egen prosjektpost til finansiering av tiltak for arbeidsrettet rehabilitering. I statsbudsjettet for 2009 ble arbeidsrettet rehabilitering vedtatt som et landsdekkende arbeidsmarkedstiltak. Jeg tar med forhistorien nettopp fordi den viser at det på tross av enkelte taktiske manøvre i Stortinget er bred politisk enighet om at arbeidsrettet rehabilitering er et viktig virkemiddel i arbeidet med å redusere sykefraværet og bremse opp utstøtingen til uføretrygd. Nettopp derfor er det oppsiktsvekkende når vi i januar 2010 gjøres oppmerksom på at det i flere fylker nå vil kuttes i tiltaket. Bakgrunnen er for så vidt enkel: Der det i 2009 var egne budsjettmidler, i tillegg til overførte midler fra året i forveien, er det i 2010 en reelt sett 40 pst. lavere bevilgning enn i 2009. Tilbakemeldingene vi får fra tiltaksarrangørene, er foruroligende. Fylker som tidlig har satt i gang å lage prosjekter for arbeidsrettet rehabilitering, som har bygget opp kompetanse og tatt inn deltagere, må nå stenge dørene. Hvilken virkning dette har for den enkelte deltager, både motivasjonsmessig og mulighetsmessig, kan man jo lett forestille seg: håpløshet, maktesløshet, opplevelsen av at det offentlige hjelpeapparatet ikke er der for dem. Det samme kan jo sies fra tiltaksarrangørenes side: De følger opp vedtak og forutsetninger, de investerer i metodikk og kompetanse, for så å oppleve at bestillingene erstattes med kutt. Nav ber om reforhandling av avtaler, som reelt sett innebærer at tiltaket ikke vil benyttes. Fra Nav kommer det i tillegg signaler om at tiltaket ikke tilbys fordi det er for dyrt. Hvor er logikken? Stortinget har ønsket dette tiltaket. Vi har forholdt oss til de måltall som Regjeringen har presentert for oss gjennom budsjetter og meldinger. Og så ser vi altså at det vil være et reelt kutt i tiltaket allerede før det har gått en–to måneder ut i 2010, fordi pengene er brukt opp. Dette håper jeg ikke blir et mønster under den rød-grønne regjeringen. Vi ser stadig at flere jobbsøkende yrkeshemmede står i kø for å komme på tiltak – seneste tall er 98 000 mennesker. Det er 30 000 flere enn den målte arbeidsledigheten i Norge. I en kommentar til de nye tallene uttaler direktør for NHO attføringsbedriftene: «Det mangler ikke på nye tiltak og forslag fra regjeringens side, men vi stiller alvorlige spørsmål ved gjennomføringskraften.» Det er ikke bare i Attføringsbedriftene de stiller seg dette spørsmålet. Vi i Høyre stiller det samme spørsmålet, og jeg vil tro mange av de sykmeldte som nå møtes med en kald skulder, også gjør det. Tiltaket Arbeidsrettet rehabilitering er ett av få attføringstiltak som kan settes i gang i sykmeldingsperioden. Blant dem som deltar i tiltaket, er det rundt 70 pst. som kommer tilbake i jobb. Dette er mennesker som ellers ofte havner opp med uførepensjon – ufrivillig uførepensjon! Likevel er det bare om lag én pst. av langtidssykmeldte som får tilbud om slikt tiltak. Dette alene burde tilsi at tiltaket styrkes, og at flere får tilbud om det. I stedet opplever vi nå altså at det kuttes i det. Jeg vil anta at statsråden i sitt svarinnlegg vil vise til at den øremerkede bevilgningen til arbeidsrettet rehabilitering i 2010 tross alt er noe høyere enn i 2009. Men hva hjelper det når erfaringen tilsier at det nivået en foreløpig har klart å opprettholde og opparbeide, har vært avhengig av overførte midler fra tidligere år? Burde ikke Regjeringen tatt dette inn i beregningene for 2010, kanskje særlig ettersom det har vært et sterkt ønske fra både Stortinget og tiltaksarrangørene om å satse på dette tiltaket? I forrige uke – eller vel det – framla statsråd Bjurstrøm og Regjeringen den nye IA-avtalen, der målsettingen er å redusere sykefraværet med 20 pst. fram til 2013. Jeg er glad for at avtalen støtter seg på flere av de forslagene som Høyre tidligere har tatt til orde for og fremmet, om tidligere inngripen, aktiv oppfølging og tilrettelegging, og medvirkning fra den sykmeldte. Det var likevel lite nytt i den nye avtalen, utover at stoppunktene er flyttet tidligere i sykmeldingsperioden. Et annet godt råd som mange har forsøkt å gi, er også mer attføring. Ventetiden for å få arbeidsrettede tiltak og attføring er nesten tre år. Til tross for at det i mer enn en måned har vært kjent at det kuttes i arbeidsrettet rehabilitering, kom det heller ingen signaler fra statsråden om hvordan dette skal løses. Strengt tatt har statsråden og Regjeringen vært lite synlige i hele sykefraværsdebatten etter statsministerens nyttårstale, hvor det ble invitert til samarbeid for arbeid. Det er mange som vil samarbeide med Regjeringen. Høyre vil samarbeide, og det er derfor vi tar opp dette her i dag, på samme måte som vi tidligere har fremmet forslag om så vel arbeidsrettet rehabilitering som en rekke tiltak som kan bidra til å redusere sykefraværet. Tiltaksarrangørene vil samarbeide. Attføringsbedriftene har i løpet av få år bygget opp stor kompetanse på å drive denne typen tiltak. Og de har kapasitet til å hjelpe folk. De sykmeldte vil selv samarbeide. Som mange har vært inne på flere ganger: Det er ingen som vil være syk, eller som vil ha uførepensjon. Mange er faktisk innstilt på omskolering, enten det er i forhold til arbeidsoppgaver, arbeidssted eller i forhold til å mestre helseutfordringer, arbeidssituasjonen og livet. Mange vil samarbeide! Men hvor er Regjeringen selv i debatten om samarbeid? Eller hvilke forslag til løsninger kommer statsråden disse i møte med? På hvilken måte blir innspill brukt til å løse utfordringer og utforme nye løsninger? Høyre har ved en rekke anledninger satt dette på dagsordenen, og vi vil fortsette med det så lenge det er nødvendig. Jeg imøteser derfor statstrådens svar på interpellasjonen, og skal avslutte med å minne om at første anledning for Regjeringen til å gjøre noe med akkurat dette temaet er allerede i revidert nasjonalbudsjett.