Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-22:
Jeg vil også gjerne starte med å si takk til interpellanten for å ta opp et viktig tema, for det gjør interpellanten. Dette er et stort og voksende tema i de globale klimaforhandlingene. Det er et tema som kommer stadig høyere på dagsordenen, og det er bra. Den gangen jeg startet med å følge disse globale klimaforhandlingene for noen år tilbake, var dette knapt et tema. Nå er det noe som de fleste land diskuterer. Det er blitt gjort et veldig viktig arbeid med finansiering av klimatilpassingstiltak og klimagassreduserende tiltak, hvor Norge har hatt en helt ledende rolle, en rolle som jeg mener fortjener mye ros. Men det er også et helt åpenbart paradoks at det globalt foregår en storstilt subsidiering i et helt annet omfang enn det vi makter å mobilisere til klimatiltak. Det er for lite som er gjort. Samtidig har jeg respekt for at det å fjerne subsidier som i mange land oppfattes som viktige fattigdomstiltak, er vanskelig, at det er noe som tar tid. Derfor er G20-initiativet viktig, og det er en selvfølge at Norge deltar i det arbeidet. Jeg synes likevel at inngangen til denne interpellasjonen er litt underlig i og med at prisen på fossil energi i Norge ligger mye høyere enn det den gjør på verdensmarkedet. Vi har en lang historie i internasjonal sammenheng med å prise CO2. Vi var først ute med en høy CO2-avgift på sokkelen, og det er altså ingen subsidier som reduserer prisen på fossil energi i Norge. Jeg skal ikke gå inn i de ulike måtene å beregne subsidier på – finansministeren redegjorde for det – men jeg synes det er noe rart å gjøre det uten å ta med prising av CO2, eller å regne på det med et utgangspunkt i unntak eller lettelser fra avgifter. Men grunnen til at jeg tar ordet, er at det er flere ting som er politisk interessante i Venstres tilnærming. Det har over lang tid vært bred enighet om grunnrentebeskatningen på sokkelen. Det har vært bred enighet om den svært høye marginalskatten som vi har på sokkelen, på overskuddet av den aktiviteten som skjer der. Det er jo resultatet av en politisk holdning, en politisk holdning til at de ressursene som man pumper opp fra norsk sokkel, er ressurser som tilhører folket – overskuddet skal i stort tilfalle oss. Dette speiles bl.a. av letekostnadsordningen, som også er en ordning som har hatt bred støtte, bl.a. fordi den bidrar til å fremme mangfold på sokkelen. Jeg tror personlig – og det er jeg helt sikker på at Venstre er enig i – at det er en god ting at det ikke bare er Statoil som opererer på norsk sokkel. Det er vanskelig å argumentere for at dette er en subsidie, så lenge den ikke fører til at oljeselskapene over tid betaler mindre skatt, og det gjør den altså ikke. Det er alltid mulig – og alltid viktig – å diskutere innretninger, justeringer og forbedringer, men grunnprinsippet om høy marginalskatt kombinert med leterefusjonsordningen utgjør på mange måter kjernen i petroleumsskattesystemet. Hvis det er sånn at interpellanten mener at denne måten å innrette petroleumsskattesystemet på er subsidiering, vil jeg gjerne utfordre henne på hvordan hun mener at petroleumsskattesystemet bør se ut. Mener Venstre at leterefusjonsordningen skal bort? Skal vi i så fall beholde den høye marginalskatten vi har, eller skal vi ikke det? Det ville være veldig verdifullt for debatten og veldig oppklarende på mange måter å høre både Venstre og de andre borgerlige partiene som Venstre vil i regjering med, si noe om dette. For det er enkelt å peke på utfordringer, men det er uklart hva som er svaret. Er det sånn at vi kan forvente en kraftig omlegging av de grunnleggende prinsippene for petroleumsbeskatning dersom det skulle bli et regjeringsskifte? I så fall er det et såpass stort og viktig tema at jeg mener at det ville være verdifullt å få det avklart.