Trine Skei Grande (Venstre), 2002-01-17:
Jeg vil begynne med å rose representanten Reikvam for å løfte en veldig viktig debatt, som på en måte er en av kjernedebattene i diskusjonen om skolepolitikken framover. Jeg vil også rose statsråden for å være nytenkende og åpen for nye idéer på dette området. Jeg tror kanskje ikke det er et parlamentarisk uttrykk å si at det kan bli rock and roll i skolepolitikken nå framover, men jeg har litt forventninger om det likevel. Venstre har ikke et fanatisk forhold til karakterer; vi er verken fanatisk for eller fanatisk imot. Men skal vi utvikle kvalitet i skolen, krever det at vi også utvikler kvalitetsmål. Skal skolen bli bedre, må vi ha kunnskap om nivåene til de enkelte. Et lite eksempel: I Oslo-skolen har 33 pst. av elevene et annet morsmål enn norsk når de begynner på skolen. Vi har i dag ingen gode system som måler hvilket nivå norskkunnskapen deres er på under utviklingen i skolehverdagen. Skal vi greie å gi et godt tilbud til disse elevene, er vi nødt til å utvikle den typen kvalitetsmål. Jeg er veldig enig med representanten Reikvam i det han sa om spesialundervisning. I dag har vi flinke lærere som skriver søknader, veldig flinke PPT-ansatte som vurderer søknadene, for så å bevilge penger til ufaglærte assistenter som ikke vet hvordan man skal jobbe med disse ungene. Det betyr at vi bruker all kompetanse og alle ressurser til å behandle papir, og så bruker vi de med minst kompetanse, de vi bruker minst penger på, til å behandle ungene. Venstre mener at den neste reformen i skolen må komme nedenfra og opp, ikke slik som Arbeiderpartiet innførte, en masse reformer som går ovenfra og ned. Da må man slippe skolen fri. Jeg tror vi må få bort illusjonen om at skolen er lik overalt i hele landet. Det er klart at jeg med min bakgrunn fra Øysletta skole har en annen kompetanse enn et barn som har gått på Gamlebyen skole. Det betyr ikke at den ene kompetansen er mer verdt enn den andre, men man må innrømme at den er forskjellig. Vi har i dag et skolesystem som er ekstremt regelstyrt. Det har litt å gjøre med gleden som denne salen har hatt over å styre, men det har også med det å gjøre at vi stort sett i rammeforhold organiserer undervisningen som vi gjorde for 200 år siden. Det betyr at vi har en klasse i et klasserom, et gitt antall elever som er like gamle, og så har vi en lærer. Hva er det som sier at alle 8-åringer skal gå i samme klasse? Hva er det som sier at alle bør begynne på skole samtidig? Hva er det som sier at gymsaler skal være rektangulære? Jeg tror at vi må stille alle disse grunnleggende spørsmålene i forhold til alle de gitte sannhetene rundt skolepolitikken. Til slutt har jeg lyst til å ta med noen idéer fra Sogn videregående skole, som har brukt Skole 2000 som mal i utviklingen av to yrkesfagklasser. Der har de to klasser som er slått sammen, som har kjernetid, stemplingsur, prosjektarbeid, fullstendig ansvar for egen læring, der lærerne har bare kontortid i klasserommet, der elevene vurderer seg sjøl og foreslår karakter etter en skriftlig vurdering av seg sjøl, for så å få en skriftlig vurdering tilbake av lærer, der lærer konkluderer på karakter. Vi i Venstre har tro på at det er mange lærere rundt omkring som har ideer i massevis om hvordan ting kunne ha vært gjort bedre, og det er de som må slippes løs om vi skal få en bedre skole.