Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-10:
Tomtefeste er som kjent en eiendomsordning som vi har hatt her i landet fra gammel tid. Tomtefesteforhold er i praksis blitt etablert ved en avtale mellom en bortfester og den som skal bygge hus på tomten. Bortfesteren eier tomten, og festeren eier huset. Festeavgiften er leien for bruk av grunnen. Den første omfattende lovreguleringen av denne avtaletypen kom ved tomtefesteloven av 1975. I 1996 ble det vedtatt en ny tomtefestelov som senere ble endret, og deretter iverksatt fra 1. januar 2002. De første årene etter annen verdenskrig var preget av betydelig boligmangel og en maksimalprisregulering som omfattet husleier, vederlag for borettslagsboliger, aksjeboliger og obligasjonsleiligheter, festeavgifter og tomtepriser. Som kjent er den siste rest av husleieregulering vedtatt avviklet. Og nå, i forbindelse med innføringen av tomtefesteloven av 1996, blir også den gamle prisreguleringen av festeavgifter avviklet. Etter den nye tomtefesteloven står en moderat maksimalprisregulering av festeavgifter igjen. Denne maksimalprisreguleringen får særlig praktisk betydning for festeforhold der det fremgår av partenes avtale at festeavgiften kan reguleres i takt med tomteverdiendringene. Her ligger det inne en begrensning i loven for eldre prisregulerte festeforhold som gjelder tomt til bolig- eller fritidshus. Begrensningen hindrer at den årlige festeavgiften blir satt høyere enn til 9 000 kr for hvert dekar tomt, dersom ikke pengeverdiendringene i seg selv helt unntaksvis gir grunnlag for større oppregulering. Er tomten mindre enn et dekar, gjelder også grensen på 9 000 kr. Selv om festeren har inngått avtale om at det er tomteverdien som skal legges til grunn for regulering av festeavgiften, er jeg klar over at lovendringen kan gi grunnlag for sterk økning i festeavgiften i pressområder, der den eldre prisreguleringen har virket sterkest. Særlig kan dette være problematisk for tomtefestere som sitter med store tomter i pressområdene. For en tomt på tre dekar der avtaleteksten gir grunnlag for så kraftig oppregulering, vil det i den moderate prisreguleringen nå aksepteres en festeavgiftsøkning opp til maksimalt 27 000 kr. Det følger av et tidligere stortingsvedtak at tomtefesteloven § 15 om regulering av festeavgift skal bli evaluert etter å ha virket en tid, og at evalueringen skal behandles av Stortinget. Jeg er innstilt på at den evalueringen kan skje allerede i løpet av 2003, og at en ikke må vente til 2004. Et høringsnotat fra august 2001 som bl.a. går inn på reglene om festeavgift og innløsning av festetomter, har vært på høring og ligger til behandling i Justisdepartementet. Denne høringen vil departementet selvfølgelig ta på alvor, slik jeg også har skrevet i et brev til komiteen. Justiskomiteens flertall går inn for at Stortinget skal be Regjeringen «vurdere ulike forslag der fester på gitte vilkår kan frasi seg deler av festet tomt». Dette vil jeg følge opp, eventuelt sammen med andre forslag til endringer i tomtefesteloven. Jeg vil imidlertid nevne ett aspekt ved vurderingene. Selv om festeren frasier seg deler av en tomt som rent teknisk kan bebygges, så vil det ikke kunne bli bygd på denne frasagte tomten uten at byggingen er i samsvar med bl.a. kommunale planer og vedtak etter plan- og bygningsloven. For fradeling og bebyggelse kreves offentlige tillatelser, som etter gjeldende lovverk ikke uten videre blir gitt. La meg så bare stadfeste det som enkelte har vært inne på, og som framgår av mitt brev til komiteen av 30. april, hvor jeg sier: «Når det gjelder festeavgiftsregulering vil jeg også nevne at Kultur- og kirkedepartementet ved brev 10. april 2002 til Opplysningsvesenets fond bekrefter en rekke særlige tiltak for så vidt gjelder denne store statlige bortfesterens reguleringspraksis.» Det vises i denne sammenheng til en vedlagt brevkopi. Det vanskelige med denne saken er jo at den er vanskelig, men at veldig mange av dem som tar standpunkt i den, synes at den er veldig lett. Arbeiderpartiet f.eks. synes å se bort fra at det finnes grunneiere. De ser bort fra den typen tilfeller som representanten Marthinsen var inne på, mens f.eks. flertallet faktisk erkjenner at det kan oppstå problemer bl.a. i pressområdene, og er villig til å gå inn på det og se på det. Derfor var det ingen tilfeldighet at denne loven lå fra 1996 til det som skjedde i 2000, da det ble vedtatt en begrensning som var foreslått av regjeringen Bondevik, etter forslag fra meg. Det var heller ingen tilfeldighet at det var jeg, som stortingsrepresentant med bakgrunn i et pressområde, som i Stortinget foreslo at loven skulle evalueres etter to år, som også ble vedtatt. Det er fordi man ønsker å gå inn på dette for å se på hvor det eventuelt blir galt skjæringspunkt mellom den gamle tids regulering og praksis og den tid vi nå har. Jeg ønsket bare å si det. Jeg vil gjerne helt avslutningsvis si, når Arbeiderpartiet svinger seg som de gjør, at det var regjeringen Stoltenberg som valgte å la den loven som vi nå har, tre i kraft, for deretter, før valget, å sende et høringsbrev som gikk i stikk motsatt retning. Det er fritt å velge politisk, men man må også ta ansvar for sine gjerninger.