Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-12-11:
Nå vil sikkert mange undre seg over hvordan Fremskrittspartiet kan greie å holde et innlegg på ti minutter om kultur – dette partiet som etter opposisjonens og medienes oppfatning bare ønsker å kutte på kulturbudsjettet. Til disse vil jeg si: Les våre merknader og vårt alternative budsjett en gang til – les dem en gang til! Jeg er enig i at hvis man leser merknadene våre overfladisk, kan det fort se ut som om vi ønsker å kutte i de fleste budsjettpostene. Men som sagt, det stemmer ikke. Fremskrittspartiet er ikke kjent for å tenke tradisjonelt, og det gjør vi faktisk heller ikke innenfor kultur. Mange av de store endringene innenfor offentlig forvaltning har Fremskrittspartiet vært pådrivere for, og det håper vi faktisk at vi kan bli innenfor kultursektoren også, om enn på litt sikt. Vi har lyktes på et par områder allerede, f.eks. på utleie og utlån av kunst og på økte midler til barne- og ungdomskulturen gjennom fordeling av tippenøkkelen. Politikken er som kjent det umuliges kunst, og det umulige tar litt lengre tid. Men vi er tålmodige, vi kan vente, og vi lykkes nok til slutt, også innenfor kultursektoren. Men før jeg begynner med våre utmerkede forslag, kan jeg ikke fri meg for å komme med en bemerkning vedrørende seilskutene. I alle de tre byene hvor seilskutene har sitt faste tilholdssted, har regjeringspartiene ordføreren, i tillegg til at i alle fall på ett av stedene er venneforeningens og stiftelsens leder også fra et av regjeringspartiene. Og da burde det være kjent for regjeringspartiene at seilskutene er høyt elsket av innbyggerne i de tre ulike byene. Likevel velger regjeringspartiene i samarbeid med Arbeiderpartiet å redusere det ekstraordinære tilskuddet til disse skutene med 2,8 mill. kr. Sårt tiltrengte midler i forbindelse med arbeidet med å sette disse skutene i stand – ja sågar å holde dem flytende – har blitt skjøvet ut i det blå, og man har overlatt seilskutene til å seile sin egen sjø. Dette synes Fremskrittspartiet er svært leit, særlig fordi dette er de tre skutene som vitner om fordums norsk storhetstid på havet. Ved å utsette rehabiliteringen i tre år kan resultatet faktisk bli at vi ender opp med bare to seilskuter som holder seg flytende og gleder våre etterkommere, og som vi kan være stolte av. Så til resten av kulturbudsjettet. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at mye kan endres av det bestående innen den offentlige kulturforvaltningen, særlig og i første rekke tenker vi da på effektivisering av offentlig administrasjon innenfor sektoren. Vi er sikre på at en reduksjon av ansatte innen de ulike enhetene og avdelingene i departementet ikke hadde forringet kvaliteten på kulturtilbudet i Norge. Dessuten ønsker Fremskrittspartiet å avvikle noen av de ulike ordningene for statslønninger. Dermed ville det altså blitt mindre å administrere. Derfor kan det virke noe misvisende når det i begynnelsen av hvert kapitel står at Fremskrittspartiet ønsker å redusere denne posten. Vi gjør det, men det ligger tanker bak som ikke alltid kommer tydelig nok fram, men som arbeids- og administrasjonsministeren ofte har snakket om, nemlig effektivisering av offentlig sektor. Vi tror på det, og vi tror at brukerne av kulturen i Norge på sikt vil være tjent med det. Men så til våre visjoner innenfor kultursektoren. Vi har laget et fond av bl.a. de midlene vi har strøket fra pressestøtten, et fond som skal bidra til og stimulere til et framtidsrettet og konstruktivt samarbeid mellom kulturvirksomheter og det private næringsliv. Impulser til å tenke kreativt innenfor dette området har vi fått fra ulike instanser utenfor dette huset. Egil Bakke har nylig i en utredning fra BI redegjort for en del tanker nettopp rundt samarbeidet mellom kulturlivet og næringslivet, spennende tenking, hvor både formidleren og opplevelsen blir satt i en markedsøkonomisk sammenheng. Til og med Dagbladet på lederplass sier at dette er viktig og må diskuteres. Fremskrittspartiet ønsker ikke å mene hva som er god eller dårlig kultur. Vi ønsker å la folk få lov å bestemme selv. For det er jo nettopp det det handler om – hva som er god kunst for noen, er det slett ikke for andre. Men for å få næringslivet med på formidlingen gjennom ulike prosjekter ønsker vi altså å opprette et fond, som igjen genererer penger utenfor det offentlige. Dette vil kunne bidra til nye arenaer for formidling av kulturen. Fordi egenverdien eksisterer i samspill mellom mennesker, mener vi at arenaen som kulturen eksisterer på, er viktig. En kulturarena er rommet som forener folk og formidler opplevelsen. Kun ved en utvidelse av arenaen kan flere ta del i både den skapende og den opplevende delen av kunsten. Et eksempel på dette er det nystartede prosjektet i Bergen innen filmsektoren som kaller seg Fuzz. Her har man greid å forene offentlig og privat sektor til å lage et fond som gir avkastning på sikt, og som bidrar til økt satsing på filmskaping på Vestlandet, som også blir en berikelse for hele landet. På sikt kan altså Offentlig Privat Samarbeid bli lønnsomt for både kommunen, fylket og de private investorene, altså et prosjekt i tråd med våre intensjoner i vårt foreslåtte fond. Slike innspill er ikke kommet bare for å øke den kulturelle opplevelsen, men også for å gi noen utfordringer til næringslivet. Slike innspill kan faktisk bidra til nyttig og god stimulans for næringslivet og sette i gang prosesser til nytenkning og innovasjon. Fremskrittspartiet tror at næringslivet og kultursektoren har mye å lære av hverandre – næringslivet når det gjelder gode ideer til design, etikk og verdisyn, kulturlivet når det gjelder markedsføring, lønnsomhet og etterspørsel. Utfordringen tror jeg ikke ligger i å få næringslivet til å forstå nytten og heller ikke gleden ved kulturen, men å bli kvitt noen av fordommene i den mektige kultureliten i Oslo. Men vi gir oss ikke med det. Vi har i vårt alternative budsjett laget et fond til – et fond for frivillige og deltagende kulturaktiviteter. Det er fordi vi mener at det ikke nødvendigvis er profesjonell kultur for små målgrupper som gir et rikt kulturliv. Fremskrittspartiet ønsker seg en rik flora av kultur, og at den skal nå flere og gi mer til landets innbyggere. Kulturen bør være både deltagende, engasjerende og treffe flest mulig. Vi mener at de frivillige og deltagende kulturaktivitetene i sum gir mest glede og opplevelse for både tilskuer og utøver. For å sikre en stabil grad av støtte for slike aktiviteter mener Fremskrittspartiet at man bør opprette et fond. Fondets avkastning skal gå til prosjektstøtte blant organisasjoner som driver med frivillige og deltagende kulturaktiviteter. Selvsagt bør disse prosjektene i første rekke rette seg mot barn, unge og familier. Så til slutt en kommentar til et av forlikspunktene mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, nemlig økningen av NRK-lisensen. Det er vel ingen hemmelighet at Fremskrittspartiet er imot en slik økning, en ekstraskatt for alle. Men særlig urimelig blir den for alle dem som ikke får inn NRK2. Jeg lurer på i hvor mange andre sammenhenger en forbruker er nødt til å betale for en vare man ikke får. Jeg tror nok at Forbrukerombudet straks hadde vært på pletten for å få stoppet det, eller så hadde «TV 2 hjelper deg» eller «Forbrukerinspektørene» vært på døren. Men det gjelder altså ikke når det er en statlig bedrift som krever inn pengene. I tillegg er jo både gebyret man blir pålagt ved for sen betaling og påleggstrekket man får hvis man unnlater å betale, ikke i samsvar med god inkassoskikk. Jeg skulle gjerne ha snakket lenger og varmt om alle de gode forslagene Fremskrittspartiet faktisk har i sitt alternativ til budsjettet. Jeg vil kort nevne Dissimilis, Harmonien i Bergen, BEK og andre, men vi kommer tilbake til dem i forbindelse med kulturmeldingen som vi skal behandle til våren, og med flere og utdypende tanker i forhold til kulturlivet i Norge, sett fra Fremskrittspartiets ståsted. Jeg vil med dette ta opp de forslag som Fremskrittspartiet har i innstillingen, men vi trekker forslag nr. 30 under rammeområde 3.