Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-12-13:
Kvalitetsreformen i høyere utdanning har stått på dagsordenen i budsjettsammenheng og i mange andre enkeltsaker i løpet av disse tre siste årene. Målsettingene har bl.a. vært økt studentoppfølging, bedre læringsmiljø, samarbeid med samfunns- og arbeidsliv og økt internasjonalisering. Et nytt finansieringssystem er kommet på plass, med hovedvekt på basisfinansiering, en studiepoengskomponent og en som er forskningsrelatert. Det har hittil stort sett vært enighet om oppfølgingen med hensyn til finansieringen av institusjonenes arbeid med Kvalitetsreformen. Universiteter og høgskoler har på kort tid gjort et godt arbeid med iverksetting av reformen. Arbeiderpartiet mener Regjeringen og Fremskrittspartiet bryter tilliten og den nødvendige forutsigbarheten i finansieringssystemet når de etter ostehøvelprinsippet pålegger å kutte 4 000 studieplasser i høyere utdanning, med en nonchalant begrunnelse: det samlede budsjettopplegget – les: innfrielse av skattelettelser. Det er et slag i ansiktet på institusjonene og deres motivasjon for videre oppfølging av Kvalitetsreformen. Men viktigere er det at det er meningsløst i en situasjon der søkningen øker og ungdomskullene blir større. Resultatet vil bli at flere ungdommer blir stående uten tilbud om høyere utdanning. I tillegg får de statlige høgskolene et ekstra trykk ved at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i komiteen kutter 20 mill. kr i bevilgningene som skal gå til høgskolenes opplegg for desentraliserte studietilbud. Er det frykt for at nye grupper skal få del i høyere utdanning? Samtidig er regjeringspartiene med på å understreke høgskolenes betydning for etablering av arenaer for læring og kompetansebygging når det gjelder regional utvikling. Det var dette med liv og lære, hr. president. En enstemmig komite uttalte i innstillingen til Kvalitetsreformen i 2001 at det er nødvendig å bedre studiefinansieringen for å få studentene til å være mer heltidsstudenter. Det første statsråd Clemet gjorde, var å fjerne forslaget til Stoltenberg-regjeringen om en økning i studiestøtten på 1 000 kr i måneden fra 2002. Heldigvis greide Arbeiderpartiet og et stortingsflertall allikevel å få dette på plass. Siden har statsråd Clemet i hvert statsbudsjett angrepet studentenes økonomi, deres velferds- og støtteordninger. Denne gangen tok hun et skikkelig tak: Ingen prisjustering av lån og stipend, for tredje året på rad, bort med studentrabatt og reisestipend og kutt i studentboligbyggingen. Regjeringen undergraver en vesentlig pilar i Kvalitetsreformen, nemlig mulighetene for å kunne være heltidsstudent, og Fremskrittspartiet henger med på slep. Vi i Arbeiderpartiet går i vårt bevilgningsforslag imot kuttet i studieplasser og reduseringen av studentøkonomien. Vi er ikke bare på studentenes og institusjonenes side. Vi er på Kvalitetsreformens side. Forskning og utvikling er avgjørende for framtidig velferd og verdiskaping. Arbeiderpartiet ser fram til den bebudede stortingsmeldingen om forskning til våren. Målet her må være å skape en bred politisk enighet om å løfte dette ytterligere som satsingsområde, et felt som ikke er med i den daglige ressursfordelingsdebatten. Regjeringens forslag i statsbudsjettet er ikke et løft for forskningsinnsatsen, snarere tvert imot. Nå vet vi ikke sikkert hvor langt vi kommer i å nå målsettingen om OECD-gjennomsnitt i løpet av 2005 før statistikken foreligger både for Norge og OECD i 2007. Jeg ser at dette vil avhenge av en rekke faktorer. I 2001 anslo vår regjering opptrappingsbehovet for offentlig innsats til 4 milliarder kr innen 2005. Legger vi sammen offentlige FoU-investeringer og virkninger av SkatteFUNN, ligger vi over det anslåtte nivået neste år. Til tross for dette kan det bli vanskelig å nå målet, fordi betingelsene også har endret seg. OECD-gjennomsnittet for FoU-innsats har økt, og det norske BNP har vokst mer enn forventet. Samtidig har næringslivets vekst i FoU-investeringer – et område hvor Norge har hatt en særlig utfordring grunnet historisk næringsstruktur – heller ikke vært så sterk som forutsatt. Jeg er imidlertid overbevist om at selve målsettingen om OECD-gjennomsnitt har vært avgjørende for at vi er kommet dit vi er i dag. Så må vi ha en grunnleggende diskusjon om veien videre ved behandlingen av forskningsmeldingen til våren. Arbeiderpartiets utgangspunkt her er at vi fortsatt må ha en ambisiøs målsetting for norsk forskningsinnsats.