trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2008-11-20:
De sakene vi behandler i dag, som omhandler behov for ulike sikkerhetstiltak i trafikken, er svært, svært viktige. Et altfor stort antall liv – og spesielt unge liv – går tapt på en meningsløs måte på norske veier hvert eneste år. Opposisjonens engasjement og utålmodighet på dette feltet er bra. Samtidig er Regjeringen i gang med et arbeid for å styrke trafikksikkerheten. Statsråden har gitt trafikksikkerhetstiltak særlig høy prioritet i forslaget til statsbudsjett for neste år. Det er behov for å snu den alvorlige ulykkesutviklingen som vi ser så langt i 2008, og legge til rette for at vi får en nedgang i antallet drepte og hardt skadde. Dette er i tråd med nullvisjonen. Jeg er glad for at investeringsrammene for slike målrettede tiltak blir nær fordoblet sammenlignet med det som ble brukt i 2008. I 2009 vil det brukes over 1 milliard kr til trafikksikkerhetstiltak langs eksisterende veier ifølge forslaget til statsbudsjett for neste år. Det er behov for å snu den alvorlige ulykkesutviklingen vi dessverre ser, og legge til rette for at vi får en nedgang i tallet på drepte og hardt skadde – i tråd med nullvisjonen. Det er svært bra at departementet vil følge dette opp målrettet. Det er viktig med trafikksikkerhetsinspeksjoner for å kunne foreta en systematisk gjennomgang av de mest alvorlige ulykkene. Det bør også være helt i tråd med de forslagene som opposisjonen har lagt fram her i dag. Så har jeg lyst til å si til representanten Sahl at vi avfeier ikke gode forslag, men jeg har lyst til å vise til det statsråden skriver i sitt svar til komiteen: «Regjeringen vil om kort tid legge fram en stortingsmelding om Nasjonal transportplan, hvor spørsmål knyttet til sikkerhet, sårbarhet og beredskap i transportsektoren vil være sentrale elementer.» På den måten følger Regjeringen opp, og Stortinget vil også få mulighet til å komme tilbake igjen til konkrete tiltak.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2008-11-20:
Jeg ble inspirert til å holde et innlegg her etter å ha hørt Borghild Tenden snakke. Jeg har tidligere merket meg at representanten Tenden har vært opptatt av at denne regjeringen ikke skal snakke om forrige regjering, derfor må jeg si at jeg ble litt forundret da jeg hørte en fem minutters hyllesttale til Torild Skogsholm. Så jeg gjentar at det er satt på dagsordenen igjen, og at det nå er tillatt å snakke om forrige regjering. Borghild Tenden hadde også en tipunktsplan, og da synes jeg det er greit å kunne gå gjennom det som Regjeringen la fram i forbindelse med budsjettet, hvor Regjeringen dobler innsatsen på trafikksikkerheten og bruker over 1 milliard kr på særskilte investeringstiltak. Disse punktene er å finne på den flotte hjemmesiden til Regjeringen, under Samferdselsdepartementet. Der er det nevnt ulykkesreduserende tiltak på 740 km riksvei. Man vil prioritere vedlikehold, inkludert vinterdrift – veldig viktig – sikre krysningspunkt for gående og syklende, etablere strekningsvis automatisk trafikkontroll – et helt nytt tiltak som denne regjeringen har gjennomført – endre prikkbelastningssystemet, hyppigere kontroller på veiene – altså sammenliknbart med mer synlig politi – sikre at tunge kjøretøy er rustet for norske vinterveier, nye kriterier for fartsgrenser, kampanje for tryggere trafikk – kampanje, altså – og spesialtiltak overfor høyrisikogrupper. Det kan for meg virke som at denne listen kommer fra en samferdselsminister som er svært engasjert i trafikksikkerhet, og fra en regjering som er opptatt av trafikksikkerhet og driver kampanjer og gjennomfører tiltak for å sikre at ting skal bli bedre. Så er jeg selvfølgelig helt enig med representanten Tenden i at vi er nødt til å gjøre noe aktivt, gjøre noe stort og gjøre noe nå. Men det er min mening at denne regjeringen gjør nettopp det, og jeg vil også oppfordre representanten Tenden til å ha mindre fokus på forrige regjering og heller se litt mer på hva denne regjeringen gjennomfører.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-11-20:
I statsrådens brev, som jeg refererte til i mitt innlegg, står det at omsorgslønn skal gis ut fra brukernes behov – og da står «brukeren» i kursiv for å understreke at det er det som er det viktige. Så står det at i noen tilfeller må kommunen prioritere å bruke eget personell av budsjettmessige grunner. Mine spørsmål er: Hva er det som er det mest viktige? Er det kommunens prioriteringer i forhold til egne budsjetter, eller er det brukernes behov som skal være avgjørende?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-11-20:
I sommer fikk komiteen brev fra en mamma. Jeg har snakket med henne, og hun er kjent med at jeg leser opp deler av det brevet i salen her i dag, fordi det er et speilbilde av de fleste henvendelser som kommer: «Vi har ein son på 9 år.(…) Han har epilepsi, kan snakke litt, bruker bleier, stikker av.(…) Han slår, sparkar og kastar ting etter(…) andre. Han har store adferdsproblem. Han er svaksynt. Han treng tilsyn 24 timar i døgnet.(…) Vi fekk 10 % omsorgslønn(…) men no har kommunen stoppa omsorgslønna. Dette har dei gjort utan at heimesituasjonen har endra seg(…) og vi har ikkje fått anna hjelp.(…) Slik som kommunane styrer omsorgslønn no blir forskjellane store. Nokre kan få mykje omsorgslønn, medan andre med same utgangspunkt kanskje ikkje får omsorgslønn i det heile. Eg håper at Dykk kan ta dette opp på Stortinget. Få meir rettferdig omsorgslønn, slik at det ikkje er opp til kommunane og deira økonomi. Få omsorgslønna lovbestemt.(…) Vi som har barn med handicap har ikkje kapasitet til å krangle med alle offentlege instansar.(…) Når eg ikkje kan gå i full jobb pga son vår, trudde eg at omsorgslønna kunne erstatte noko av den tapte inntekta vi har.(…) Om familiane klarar å eksistere, er det ingen som bryr seg om». (…) (…) (…) (…) (…) (…) (…) (…) (…) (…)
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-20:
I møte med de konkrete eksemplene som vi har hatt i denne saken, har det vært fokusert på hva som er omstendighetene rundt etablering av ordningen for de enkelte. Og det er folk som virkelig er i en veldig tøff situasjon, hvor man kanskje ikke tenker 10, 15 eller 18 år frem i tid, og hvor man egentlig er glad for den hjelpen man får. Når informasjonen om konsekvensene av den da er ganske dårlig, er rett og slett utgangspunktet veldig krevende. Når departementet – eller departementene, har jeg skjønt – nå vil arbeide med denne saken, er man da innstilt på rett og slett å skjære igjennom, altså at man kan få opp en ordning som er ryddig og enkel og grei å forholde seg til, og som ikke inviterer til de, jeg får nesten si, fellene som vi ser i dag, og som gir fulle rettigheter, kort og greit, uten noe mer dikkedarer? Når kan vi – i tillegg – vente å få et svar fra departementene om hvordan dette går?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-11-20:
Forslagsstillerne fra Høyre tar her opp en veldig viktig sak. Omsorgslønn er en svært viktig ordning for familier med familiemedlemmer med nedsatt funksjonsevne eller alvorlig sykdom. Det er viktig at mennesker som påtar seg pleie- og omsorgsoppgaver for familiemedlemmer som ellers ville vært avhengige av offentlige tilbud, ikke skal komme uheldig ut etter langvarig fravær fra arbeidslivet når omsorgen opphører. Derfor er det beklagelig at ordningen med omsorgslønn av mange oppfattes som lite forutsigbar, og gjør at mange sliter med å kunne langtidsplanlegge sin familiesituasjon. Kristelig Folkeparti mener at grunnen til dette er at ordningen i altfor stor grad avhenger av den enkelte kommunes prioritering av ordningen, samt kommunens årlige budsjett. Siden omsorgslønn er skattepliktig og kommunene betaler arbeidsgiveravgift, er det naturlig at den som yter omsorgen, burde likestilles med andre ansatte i forhold til feriepenger, sykepenger, arbeidsmarkedstiltak, arbeidsledighetstrygd og pensjonspoeng. Etter dagens lovverk er det opp til kommunene selv om de velger en arbeidsavtale eller en oppdragsavtale, og hvilke andre rettigheter som måtte følge av den avtalen som blir valgt. Jeg vil understreke at Kristelig Folkeparti er positiv til at ordningen med omsorgslønn kan utvides til å gjelde flere grupper, bl.a. pårørende som kan yte omsorg for egne foreldre eller partner under sykdom. Problemet er at ordningen med omsorgslønn i dag er lite brukt, for det er ingen standard for hvor høyt beløp som kan utbetales, og i tillegg er det lagt betydelige byråkratiske hindringer i veien for ordningen. Dette er uholdbart. Kristelig Folkeparti støtter derfor forslaget om at Regjeringen må foreta en gjennomgang av gjeldende lover og regler for omsorgslønn, med klargjøring av skatteplikt og rettighetsopptjening for dem som mottar omsorgslønn. Kristelig Folkeparti støttet også forslaget om at vi må få ordninger som gjør at de som utfører velferdsoppgaver for nær familie, får muligheter til kompetanseutvikling og attføring for å kunne sikre overgang til ordinært arbeid.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-11-20:
Vi behandler i dag en viktig sak om omsorgslønn. Ved en inkurie står Venstre sammen med Fremskrittspartiet om forslag nr. 3. Det skal vi ikke gjøre. Bakgrunnen for det er at vi i utgangspunktet har en annen modell som går ut på et spleiselag mellom kommune og stat. Vi mener at det er viktig å ansvarliggjøre også kommunene i denne ordningen. Mange mener at dagens ordning med omsorgslønn oppfattes av mange som lite forutsigbar og gjør at mange sliter med å få til en langtidsplanlegging. Grunnen til dette er at ordningen i for stor grad er avhengig av den enkelte kommunes prioriteringer og de årlige budsjettene. Venstre fremmet et representantforslag, Dokument nr. 8:66 for 2006–2007, om omsorgslønn til foreldre med funksjonshemmede barn. Det forslaget ble fremmet fordi en oppdaget at det var så ulik standard på størrelsene på omsorgslønn rundt i landet. Det finnes en rekke ordninger på området, bl.a. knyttet til pleiepenger, men de ordningene er ikke i dag tilstrekkelige og utelukker dem som ikke har hatt ordinært arbeid. Dette var bakgrunnen for forslaget om å sette en standard for omsorgslønn og gjøre denne ubyråkratisk i den enkelte kommune. Jeg er også positiv til at ordningen med omsorgslønn, som tidligere nevnt av representanten Woie Duesund, kan utvides til å gjelde flere grupper, bl.a. pårørende som kan yte omsorg for egne foreldre eller partner under sykdom. Problemet med ordningen med omsorgslønn i dag er at den er lite brukt, og at det er ingen standard for hvor høyt beløp som kan utbetales. Det vises også til merknader i flere fagtidsskrift at dette bl.a. er en del av problemene. Jeg vil påpeke at selv om noen prøver å påpeke at dette er å slå inn åpne dører, vil jeg berømme dem som gjør den store innsatsen for dem det gjelder. Man kommer ikke unna at de gjør en stor innsats for samfunnet, og derfor er dette viktig. Dagens ordning fanger ikke opp den fleksibiliteten som mange trenger for å gjøre dette arbeidet. Venstre er med som forslagsstillere til forslag nr. 1.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-20:
Innstillingen gjelder spørsmål om omsorgslønn. Ordningen ligger under helse- og omsorgsministerens ansvarsområde. Ettersom saken er behandlet i arbeids- og sosialkomiteen, og arbeids- og inkluderingsministeren tidligere har besvart komiteens spørsmål, har jeg blitt enig med helse- og omsorgsministeren om at jeg følger opp stortingsbehandlingen av innstillingen. I Dokument nr. 8:113 for 2007–2008 ble det i representantforslagets punkt 1 bedt om at Regjeringen foretar en gjennomgang av gjeldende lover og regler for omsorgslønn, med klargjøring av skatteplikt og rettighetsopptjening. Jeg viser i den forbindelse til daværende arbeids- og inkluderingsministers brev av 10. juni 2008 til arbeids- og sosialkomiteen. Jeg mener at brevet langt på vei besvarer eventuelle uklarheter om hvilke rettigheter omsorgslønnen gir i forhold til opptjening av folketrygdytelser mv.: Omsorgslønn er pensjonsgivende inntekt som gir pensjonspoeng og rett til sykepenger. Videre gir omsorgslønn opptjening til dagpenger dersom omsorgsyter har kontrakt med kommunen som arbeidstaker. Også ulønnet arbeid kan gi rett til pensjonsopptjening. Når deler av komiteen gir uttrykk for at det fortsatt er uklarheter om hvilke rettigheter som følger av omsorgslønnen, synes det egentlig å dreie seg om selve ordningen med omsorgslønn. I forbindelse med Regjeringens løfte om å styrke ordningen med omsorgslønn er jeg kjent med at helse- og omsorgsministeren ønsker å ta initiativ til en utredning av ordningen. Når det gjelder representantforslagets punkt 2, om å sikre overgangen til ordinært arbeid når omsorgen opphører, deler jeg komiteens syn om at det er viktig å ivareta behovene til dem som har utøvd lang tids omsorg for nære pårørende. I tillegg til alminnelige arbeidsmarkedstiltak, individstønad og eventuelt yrkesrettet attføring vil behovet for kvalifisering med tilhørende stønad for en del personer i denne gruppen kunne ivaretas gjennom kvalifiseringsprogrammet. Det tilbys personer som har vesentlig nedsatt arbeids- og inntektsevne og ingen eller svært begrenset rett til ytelser etter folketrygdloven, når deltakelse i programmet er hensiktsmessig og nødvendig for at vedkommende skal ha mulighet for å komme i arbeid. Bakgrunnen for at man er kommet i en slik situasjon, har ingen betydning for retten til program og stønad. Derfor vil også tidligere omsorgsytere kunne omfattes av programmet, uten hensyn til om de har hatt omsorgslønn. Komiteen bad i Innst. S. nr. 148 for 2006–2007 om at mulighetene for å etablere en overgangsordning med inntektssikring og kvalifisering vurderes i forhold til dem som etter langvarig, uformell omsorgsinnsats overfor pårørende mangler inntekt og kvalifikasjoner for å komme i arbeid. Komiteen viste til tilsvarende merknader fra helse- og omsorgskomiteen under behandlingen av St.meld. nr. 25 for 2005–2006 Mestring, muligheter og mening. Som varslet i arbeids- og inkluderingsministerens brev til komiteen arbeides det med et høringsnotat som ser på problemstillinger knyttet til å kombinere arbeid og omsorg. I den forbindelse vil også behovet for eventuelt ytterligere overgangsordninger bli vurdert.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-20:
Som det går fram av mitt brev og det jeg har sagt nå, er det brukernes behov som skal stå i sentrum. Det er også bakgrunnen for at jeg deler holdningen til flertallet i den innstillingen som vi nå behandler, for en eventuell overgang til statlig finansiering av den type ordning mener jeg nettopp vil være et skritt bort fra det. Det er derfor omsorgslønn er en del av det kommunale tjenestetilbudet, nettopp med utgangspunkt i at en da kan ta lokale hensyn – tilpasse tilbudet til den enkelte bruker, muligheten til omsorgsyteren, få inn den lokale vurderingen – og ha det som utgangspunkt for å finne gode og praktiske løsninger.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-11-20:
Jeg tror alle i denne saken er enige om at for den som yter omsorg langt utover det vi kan forvente en skal stille opp på i fritiden for sine nærmeste – og dersom en må ta deler av det som skulle vært arbeidstid til omsorgsyting – skal det være gode ordninger. Det er bakgrunnen for at omsorgslønnen ble innført. Så er det viktig at de rettighetene blir kjent, som representanten Thommessen peker på. Jeg kan ikke si noe om når helseministeren er klar med den gjennomgangen som han nå holder på med, men det er ikke noen tvil om at utgangspunktet for den er nettopp å lage ordningene oversiktlige og ordne opp i alle de spørsmålene som representanten har. Men jeg tror også det er viktig – og det har jeg inntrykk av at Høyre er enig i – at vi ikke detaljstyrer i så stor grad at det ikke er mulighet for den lokale tilpassingen som gjør tilbudet best mulig for omsorgsmottaker og for omsorgsyter.
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2008-11-20:
Ordningen med omsorgslønn er en usedvanlig god ordning, og den kom for å fylle ut et tjenesteapparat som hadde mangler. Det at en ordning er god på dagens nivå, betyr ikke at den er ferdig utformet. Det er behov for justeringer, og man ser at det er enkeltindivider som faller igjennom og ikke får utnyttet ordningen så godt som de skulle. Jeg hører argumenter om at informasjonen når ikke fram til dem som har rett til tjenester. Jeg hører informasjon om at konsekvensene for dem som mottar tjenestene, ikke blir klargjort. Det er helt riktig. Det er mye informasjon i tjenesteapparatet i Norge som ikke når fram til dem det faktisk gjelder. Det er riktig at konsekvensene ved bruken av denne tjenesten ikke er klargjort for alle brukerne. Det betyr ikke at det ikke er viktig å ha en fullstendig gjennomgang av denne ordningen med en høring i stedet for å avgjøre saken allerede i dag. Det er noe med den forhastede runden. Dette er komplisert. Det er viktig at vi kan fortsette å lage ordninger som faktisk kan tilrettelegges individuelt ute i kommunene. Jeg må si jeg har store betenkeligheter med at det lages en ordning hvor man må forholde seg til ytterligere et nivå når man skal sette sammen et tjenesteapparat for brukerne. Man skal forholde seg til en statlig tjeneste og en kommunal tjeneste – to ulike nivåer, to ulike budsjetter: Hvordan skal beslutninger faktisk gjennomføres? Jeg ser mange gode innspill i det som er sagt, men jeg tror at høringsrunden kanskje er det viktigste for å finne en form som faktisk kan gjøre at kommunene kan yte og lage varierte tilbud til de brukerne som trenger det. Dette handler om brukere som er svært ulike: Familiesituasjonene er ulike, og hjelpebehovet er ulikt. Så å bruke perioden framover når departementet nå gjør en jobb på dette, og sette seg ned i høringsrunden med alle de ulike brukergruppene som har denne tjenesten, tror jeg er det viktigste vi kan gjøre i denne saken. Denne gangen skal vi kanskje skynde oss litt sakte.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
På vegne av representantene Bård Hoksrud, Per Sandberg og meg selv har jeg fornøyelsen av å sette frem forslag om å øke statlig finansiering av ferjeavløsningsprosjekter.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Når man – som Arbeiderpartiet gjør – hardnakket hevder at det er både overoppfylling og oppfylling av NTP, må man finne seg i å bli etterprøvd. På spørsmål har samferdselsministeren lagt frem en liste over veiprosjekter som ligger inne i handlingsprogrammet for 2006–2009, hvor det mangler penger også når budsjettet for 2009 regnes med. Det fremkommer totalt en mangel på 2,3 milliarder kr, men hvis vi kun ser på de prosjektene som ikke er forsøkt «forklart vekk», gjenstår det altså en manglende sum på 1,1 milliarder kr. Er det i Arbeiderpartiets øyne en overoppfylling eller bare en oppfylling av NTP for perioden 2006–2009?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Det er slik at tiden også kan renne ut for Moss Lufthavn Rygge hvis vi ikke får endret flyplassens rammevilkår. Siden dette budsjettet er et foreløpig budsjett og blir avløst av minst et par andre utgaver, vil jeg heller spørre om noe som krever politisk handling, og som ikke koster en krone, og det er å endre rammevilkårene for Moss Lufthavn Rygge. Det er riktignok slik at det ligger en varsling om et passasjertak i den konsesjonen som ble gitt i 2004, men denne regjeringen har laget et passasjertak ut av det, og det er et åpenbart misforhold mellom åpningstiden på flyplassen og det passasjertaket som er satt. Vil statsråden sørge for at Moss Lufthavn Rygge får konkurransemessige rammevilkår å drive under? Det er i dag den eneste flyplassen i Norge med et passasjertak, og det gjør det vanskelig å drive på en god måte.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Statsråden var selv inne på ubåten U-864. Det er nettopp uttrykket «på egnet måte» som gjør oss en smule bekymret. Det er etter vårt syn for lite presist. Jeg vil spørre mer presist: Blir det en avgjørelse, i alle fall en innstilling fra departementet før jul? Vil statsråden og departementet legge vekt på det som Kystverket selv har påpekt, og som jeg refererte, at «andre momenter kan vektlegges før endelig beslutning treffes»? Det begrunner jeg med at den risikovurderingen som ligger i rapporten som Kystverket har laget, for så vidt er grei nok, men den er noe snever, for å si det mildt. Den er først og fremst knyttet til selve operasjonen og risikoen i det operative inngrepet med å flytte og heve ubåten. Det er klart at det er en rekke andre momenter som må vektlegges før endelig beslutning treffes. Jeg vil gjerne ha en bekreftelse på at man har et bredt perspektiv når man treffer denne beslutningen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Folk flest opplever at Norge har dårlige veier. Folk flest er utålmodige. Folk flest skjønner at rammene i Nasjonal transportplan må økes kraftig, og mange krever at oljepenger må kobles mot samferdselsinvesteringer. Med referanse til representanten Micaelsen fra Arbeiderpartiet, er det ingen eksperimentell økonomisk linje å gjøre nettopp det, å koble oljerikdom og avkastning fra oljeformuen til bruk av statlige lån i en ordning for å sikre prosjektfinansiering, utbyggingsselskaper og utbygging av lange strekninger. Det er det intet eksperimentelt over. Tvert imot er det en linje som partikollegaen til representanten Micaelsen, Matz Sandman fra Arbeiderpartiet, er ivrig talsmann for, på samme måte som Fremskrittspartiet er det, på vegne av åtte fylkeskommuner i østlandsområdet. Til representanten Wickholm, som snakket om at Fremskrittspartiet kutter på kollektivsiden. Jeg ber ham lese side 67 i innstillingen, hvor vi altså erstatter belønningsordningen med en kollektivpakke for de store byene, og har langt sterkere satsing enn det Regjeringen har. Til representanten Langeland, som jeg ikke ser i salen. Jeg er skuffet over at han som er så opptatt av bybaner, ikke er begeistret for Femskrittspartiets forslag om å samordne med Jernbaneverket – der også Kristelig Folkeparti og Venstre er med oss. Til representanten Eirin Faldet må jeg også si, i likhet med min kollega Bård Hoksrud, at bortfall av kryssubsidiering i Avinor ikke betyr bortfall av flyplasser. Det er feil å si at det gjør det. Kjøp av offentlige transporttjenester brukes av denne regjeringen også. Sannheten er vel mer at Arbeiderpartiet iallfall, siden representanten kommer derfra, ikke vil erstatte brukeravgift med statlige midler. Det er ikke slik at flyplassene våre finansierer seg selv ut av intet og av luft. De er faktisk 100 pst. finansiert av brukerne. Regjeringen har ikke nye finansieringsverktøy, men blir så å si reddet av en finanskrise som tvinger Regjeringen til budsjettøkning. Landets transportnett må moderniseres. Vi får ingen modernisering uten moderne verktøy, og de må brukes i normale tider. Det hjelper ikke med skippertak i forbindelse med økonomiske kriser en gang hvert 80. år.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Jeg har nettopp fått oppdaterte tall fra anleggsbransjen i Norge, og det er ikke noen tvil om at den ledige kapasiteten i norsk håndverksbransje er betydelig, og den vil bli økende framover – noen spår kanskje 30–40 pst. ledighet i løpet av de første seks månedene. Men som jeg også var klar og tydelig på i mitt innlegg, er det ikke bare rammeforslaget eller bare utenlandsbudsjettet til Fremskrittspartiet som har betydning i forhold til å ha fasiten, det gjelder også organisering. Hvis man kikker på Fremskrittspartiet budsjett, er det faktisk en ledig kapasitet på 4–5 milliarder kr som ikke er utnyttet. Sånn sett er forslaget vårt tilpasset at vi har utnyttet kapasiteten maksimalt innenfor norsk økonomi og maksimalt innenfor ledig kapasitet. Det kan bety, som det også ligger i vårt alternativ, at det vil være ledige midler og kanskje også ledige ressurser. Så vi har tatt høyde for både lavkonjunktur og høykonjunktur. Men det er en vesentlig forskjell på vårt alternative budsjett i 2009 og vårt budsjett i 2008. Det er fordi vi har tatt høyde for at det vil være en større kapasitetstilgang enn det var i 2008.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Nei, men det er greit å ha noe å sammenlikne med for å vise hvor vi står i Norge. Nå er det slik at fortsatt er det bare 4–5 pst. av stamveiene i Norge som har akseptabel standard. Men jeg vil gjerne sammenlikne med andre land som har forstått betydningen av å satse på infrastruktur for å få et effektivt samfunn, og særlig i forhold til miljøspørsmålet burde det være interessant for representanten Langeland. Bruker man to timer mer på strekningen mellom Oslo og Trondheim enn f.eks. mellom Stockholm og Göteborg, innebærer det betydelig mer utslipp også. Derfor synes jeg det er trist at Langeland ikke ser at en bedre infrastruktur, særlig på vei, vil få betydelig innvirkning på klimautslipp og miljø i Norge. Men disse forskningsresultatene vier ikke SV noen oppmerksomhet i det hele tatt. Når det gjelder Albania, vet jeg at de har en betydelig innsats når det gjelder stamveiene, og det er jo stort sett det vi snakker om i forhold til den mangelfulle innsatsen her.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Først må jeg få lov til å si at vi har vel aldri lagt skjul på at hadde Bondevik IIs forslag til NTP blitt vedtatt – der Fremskrittspartiet for øvrig hadde 7,5 milliarder kr mer enn regjeringen, altså betydelig mer enn det som forliket gav – hadde situasjonen vært ganske så mye verre i dag. Det skjønner alle sammen. Så til det andre spørsmålet i forhold til prioriteringer. Ja, Fremskrittspartiet har tidligere prioritert etterslepet på vei i betydelig større grad enn etterslepet på jernbane. Nå har vi en helt annen situasjon og en annen kapasitet, og vi har lagt til grunn helt nye verktøy som også åpner for å satse på jernbane. Nettopp vår investering i jernbane og vår organiseringsendring og effektivisering vil bety betydelig mer trafikk også. Det vil selvfølgelig føre til innsparinger i forhold til kjøp av transport. Det er en logikk som i hvert fall Fremskrittspartiet skjønner, men som Arbeiderpartiet nærmest har tatt avstand fra. Men all historie viser jo at hvis man er mer effektiv, får man også mer igjen for pengene.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Da statsbudsjettet ble lagt fram den 7. oktober, var Høyre fornøyd med rammen og antydet at det var et godt budsjett i så måte. Nå har jeg ikke registrert at Høyre på noen slags måte har ønsket å bruke mer oljepenger enn det som lå til grunn i statsbudsjettet fra 7. oktober. Nå viser jo representanten Helleland selv til alle de pakkene som eventuelt måtte komme på nyåret. Hvis det nå skal være slik at Regjeringen la fram en pakke som tilsa at vi må bruke noe mer oljepenger i januar, februar, mars, vil det da også gi det resultatet at Høyre bryter handlingsregelen – nå anerkjenner vi at det er åpenhet og mulighet innenfor norsk økonomi til å bruke noe mer oljepenger – eller er det slik at Høyre slavisk følger handlingsregelen med hensyn til den bruken av oljepenger som den til enhver tid sittende regjering står for?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Det er ingen tvil om at Kristelig Folkeparti, som ett av tre partier i Bondevik-regjeringen, er det partiet som har tatt store skritt i positiv retning i forhold til å se hvilke utfordringer vi har innenfor infrastruktur og samferdsel. Jeg registrerte i Jernbanemagasinet nr. 9 i år at representanten Sahl var ute og signaliserte at Kristelig Folkeparti hadde foreslått endringer i eierform, struktur og låneordninger. Det følger Kristelig Folkeparti opp i dag, og vi er særdeles fornøyd med at de slutter seg til Fremskrittspartiets forslag der. Men betyr det, når Kristelig Folkeparti nå har kommet på gode tanker, at man kanskje også vil følge Fremskrittspartiet når det gjelder den overordnede organiseringen – samle all infrastruktur og all transport innenfor ett departement, innenfor ett direktorat og kanskje også innenfor ett transporttilsyn, istedenfor å få flere tilsyn og flere direktorater?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
I motsetning til representanten Tenden er ikke jeg så redd for å se litt på historien. Det mener jeg absolutt at Venstre bør gjøre, både når det gjelder Bondevik I- og Bondevik II-regjeringen. Til dette utsagnet og argumentet om at man ikke hadde samme muligheten da man satt i regjering for å lage en transportplan, vil jeg si at forutsetningene var like for alle partiene i 2004. Det manglet bare viljen til å legge gode nok rammer i Nasjonal transportplan. Venstre har jo hatt samferdselsministeren og eierskap til Samferdselsdepartementet gjennom samferdselsminister Dørum og samferdselsminister Skogsholm. Det er realiteten, enten man liker det eller ikke. Men i Venstres forslag til Nasjonal transportplan vil man altså bruke 8 milliarder kr mindre i perioden, og da er mitt spørsmål til representanten Tenden: Hvor ville Venstre i dag ha kuttet 8 milliarder kr, og hvordan ville situasjonen da ha vært for norsk infrastruktur?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Selvskryt skal man lytte til, og forstå meg rett: Jeg er en sterk tilhenger av at man skryter av hva man har oppnådd og av sine målsettinger. I så henseende kan jeg si i anledning statsrådens skråsikkerhet når det gjelder hvem som ville ha oppnådd hva innenfor bredbånd, at det er nok Senterpartiet og Fremskrittspartiet som har vært de mest offensive partiene i så måte. Men spørsmålet mitt er – og jeg har stilt statsråden det samme spørsmålet tidligere: Når man skryter på seg å ha levert bredbånd til tusenvis av mennesker, og man skryter på seg at man snart har 100 pst. dekning, hva er det da man skryter av? Er det det at man har kontakt, eller er det hastigheten på det man leverer? Det kunne vært interessant hvis statsråden hadde spurt sine kolleger i Finland hva bredbånd er. Mitt spørsmål igjen til statsråden er: Hva ligger i bredbåndsbetegnelsen, når statsråden skryter på seg leveranser av bredbånd til tusenvis av mennesker?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Med respekt å melde er det som statsråden sier, feil. Fremskrittspartiet har aldri foreslått noen minstenorm når det gjelder dekning, men vi har foreslått en målsetting. Og det er klart at hvis målsettingen bare er å laste ned levende bilder, kan man gjøre det med en langt lavere hastighet enn det man kan operere med for å være effektiv. Men så registrerer jeg at både i EU og særlig i enkelte land innenfor EU har man debatten om igjen med hensyn til standardisering og hva man kan betrakte som bredbånd innenfor et 10–20-årsperspektiv. I Finland har man faktisk sagt at 100 MB er målsettingen, ingen minstenorm, mens man i Norge fortsatt opererer med 340–350 kB og kaller det bredbånd – og for den del også 1 MB, som om to år er gått ut på dato. Det er jeg enig med statsråden i. Men er det ikke da på tide kanskje å ta en ny runde i det politiske miljøet i Norge, der vi setter oss helt andre målsettinger enn bare å ha 100 pst. dekning?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Debatten går mot slutten og jeg skal ta meg litt i vare så jeg ikke sier noe som trekker den ut. Men jeg fikk likevel lyst til å kommentere noen uttalelser som er kommet i løpet av debatten. Først og fremst vil jeg si at da representanten Gullvåg inntok talerstolen i dag, minte det meg om debatten i fjor – og det minner meg om at det går raskt fra himmel til helvete. Som vi husker, var det under innlegget til representanten Gullvåg i fjor ikke noe særlig humør i denne sal, men nå registrerte jeg at i det første innlegget til representanten Gullvåg i dag, var alt bare gull og grønne skoger. Så fort går det med en milliard kroner eller to å skape den begeistring som representanten Faldet var veldig opptatt av. Jeg vil for øvrig melde meg som nestformann i den klubben i tilfelle det blir en realitet. Så registrerte jeg at representanten Wickholm var veldig opptatt av at denne regjeringen satser voldsomt. Det får man til med lovendring, sier representanten Wickholm. Det er ikke lovendringer som har ført til at man har fått mulighet til å bruke mer midler til veibygging og kollektivsatsing. Det er jo at man tapper bilister for enda mer penger. Bompengeandelen øker med 20 pst. neste år. Det må man gjerne skryte av. Det er ganske enkelt å være stortingsrepresentant i dag hvis det er slik at man kan bruke andres penger til å styrke kollektivtrafikken eller infrastrukturen, men da faller man fort gjennom, tror jeg. Jeg registrerte også at representanten Micaelsen brukte 95 pst. av sitt treminutters innlegg på Fremskrittspartiet – at vi drev med overbud, og at våre budsjettforslag for 2009 og 2008 var kliss like. Det forteller veldig mye om representanten Micaelsen, bl.a. at han ikke har slått opp i dokumentet til innstillingen i dag. Før man inntar talerstolen i Stortinget, bør man i hvert fall kikke på det dokumentet som man har debatt om. For hadde Micaelsen sett på det, hadde han sett at det er en vesentlig forskjell på Fremskrittspartiets forslag for 2009 og 2008. Vi har tatt høyde for noe som den sittende regjeringen ikke har gjort. Jeg registrerer at Micaelsen nå klart og tydelig har sagt at det ikke er nødvendig med noen ekstrapakker eller tiltakspakker, for budsjettet fra Regjeringen 7. oktober er godt nok. Hver eneste million som måtte komme ekstra til infrastruktur fra denne regjeringen, er overbud. Derfor kan vi kansellere de tiltakspakkene som er signalisert skal komme i januar og februar. Det er jo det Fremskrittspartiet har gjort i sitt alternative budsjett. Vi har ivaretatt en realistisk situasjon for de behovene som er. Vi gjør faktisk det motsatte av det Micaelsen og Arbeiderpartiet gjør, og det statsministeren sa i spørretimen for tre uker siden, der han signaliserte til anleggsbransjen at de måtte tåle en nedbemanning fra 190 000 til 150 000 mann. Her aksepterer man at 40 000 mann skal gå ut i arbeidsledighet. Det er jo det Micaelsen også sa i sitt innlegg. Det er godt å få med seg!
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
Jeg tenkte jeg skulle unngå å bruke det siste minuttet, men det er nesten ikke til å unngå når samferdselsministeren avslutter en debatt i Stortinget med indirekte å beskylde andre partier for å lyve. Når man sier at Kristelig Folkeparti er det eneste troverdige partiet, som ikke farer med løgn, insinuerer man indirekte at andre partier lyver. Og det synes jeg statsråden skal holde seg fra. Til det andre som gjaldt Fremskrittspartiet: Jeg har alltid vært meget forundret over at et parti på 6 pst., som Senterpartiet, år etter år etter år greier å lure velgerne opp i stry ved å love gull og grønne skoger gjennom valgkamp etter valgkamp – og gjør det motsatte når man kommer i posisjon. Det overrasker meg, og jeg tror jeg skal ta til orde for at vi får en studie av hvordan Senterpartiet på denne måten hver eneste gang greier å prestere å være ansvarlig for en så uansvarlig økonomisk politikk – innenfor distriktspolitikken og innenfor infrastrukturpolitikken.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2008-12-11:
Fyrst vil eg returnere ein takk til komitéleiaren for ei ryddig budsjettbehandling, men det betyr ikkje at det ikkje er stor politisk ueinigheit. Det var litt interessant å høyre at Per Sandberg viser til økonomar som seier at no har Framstegspartiet fasiten når det gjeld den økonomiske satsinga. Det betyr i alle fall at Framstegspartiet på langt nær har hatt fasiten i høgkonjunkturperiodar, for då opererte ein med akkurat dei same verkemidla. I det heile er det litt interessant med dette utanlandsbudsjettet som Framstegspartiet hentar inn veldig mykje pengar frå. Det bruker ein både i høgkonjunktur- og i lågkonjunkturtider. For det fyrste må eg spørje: Går det an å lage eit utanlandsbudsjett som ikkje har innverknad på norsk økonomi? Ein ser f.eks. at i OPS-prosjektet i Agder, der det er ein tysk entreprenør, er det faktisk 50 pst. norsk medverknad. For det andre: Er dette eit riktig verkemiddel i høgkonjunkturperiodar, når ein nettopp skal ha norske arbeidstakarar i arbeid?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2008-12-11:
Eg presiserte i innlegget mitt at når det gjeld løyvingar i forhold til det som Stortinget vedtok i samband med transportplanen, er det ei overoppfylling. Samtidig sa eg at ein god del av prosjekta ikkje er gjennomførte. Det har samanheng med to ting. For det fyrste var det behov for å styrkje vedlikehald og drift langt meir enn det som var føresett i planen. For det andre har det vore ein kostnadsauke for prosjekta som har gjort det umogleg – sjølv med dei høge løyvingane – å få gjennomført dei prosjekta som låg inne i Nasjonal transportplan. Det er det faktiske forholdet, og det gjer jo at utfordringane i neste transportplanperiode blir desto større.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2008-12-11:
Når det gjeld prosjektfinansiering, er iallfall eg for mitt vedkommande like offensiv som eg støtt har vore. Poenget mitt var at prosjektfinansiering liksom ikkje er nokon gratis lunsj, for uansett kva for modell ein måtte finne for det – t.d. OPS, som bl.a. Høgre peiker på – krevst det òg statlege løyvingar, sjølv om dei kjem på eit seinare tidspunkt. Det krevst prioritering – og det krevst nedprioritering. Ja, vi ønskjer å satse på kollektivtransport, og det er ei god satsing i budsjettet på jernbane og på kollektivtiltak. Så er det jo eingong slik at damer føretrekkjer kollektivtransport heller enn å køyre bil sjølve – det er mogleg det heng att nokre kjønnsroller her, at det er karane som helst grip fatt i bilen. Dermed aukar ein tilbodet til – orsak, eg heldt på å seie det svake kjønn – det kvinnelege kjønn, ved at ein aukar tilbodet om kollektivtransport.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2008-12-11:
Eg er heilt einig med representanten Sahl i at det er pengar som tel mest. Så er spørsmålet å utnytte dei på ein så effektiv måte som mogleg. For min del har eg ei svært pragmatisk haldning til korleis strukturen bør vere for at ein skal få det til. Det er tilbodet om transport til folk i dette landet som er avgjerande. No har eg lagt merke til at Kristeleg Folkeparti foreslår ei omorganisering av Jernbaneverket til eit statleg føretak eller eit aksjeselskap. Men uansett om det skulle skje, er det òg avhengig av ei statleg finansiering. Eg forstår ikkje at ein ikkje kan oppnå den same effektiviteten i Jernbaneverket ved at departementet stiller krav til Jernbaneverket om ei effektiv drift. Så må ein løyve dei statlege midlane som Jernbaneverket må ha for å gjere jobben sin, uansett om det er eit statsføretak, ei forvaltingsbedrift eller eit aksjeselskap.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2008-12-11:
Det har skjedd nokre positive bevegelsar i høgrepartia i denne perioden. Høgre har blitt eit veldig klart jernbaneparti, og Framstegspartiet begynner òg no å nærme seg. No kuttar dei faktisk berre 200 mill. kr på statlege kjøp til ulønnsam jernbanetrafikk. Med andre ord har dei erkjent det vi har hevda i mange år, at skal vi løyse transportutfordringane og klimautfordringane, og få ned trafikkulykkene, så må vi satse på jernbane. Så har Borghild Tenden og andre skulda posisjonen for at vi pratar litt for mykje om den førre regjeringa. Men er det nokon som har prata mykje om den førre regjeringa, er det jo faktisk Borghild Tenden sjølv – ikkje fordi dei satsa så veldig mykje på samferdsel, men på grunn av alle dei omstruktureringane og dei strukturtiltaka som blei gjorde, og det ligg jo òg som forslag i innstillinga frå fleire parti no. Det er jo da den trua på at når det ikkje blir nok pengar, så skal ein løyse utfordringane gjennom det. Når det gjeld utskiljinga av Mesta – det blei spurt etter kvar det var blitt av pengane. Ja, det må i så fall opposisjonen sjølve dokumentere, for min påstand har heile tida vore at her har vinninga gått opp i spinninga, og vel så det. Då Statens vegvesen hadde si eiga produksjons- og vedlikehaldsavdeling, hadde dei ei moglegheit til å vurdere kostnadene ved å setje det ut på anbod, opp mot kostnadene ved det dei kunne gjere sjølve. Det er det eine. Det andre er at administrering av anbods- og funksjonskontraktar òg kostar veldig mykje, og attendemeldinga er da tvert imot at vegvedlikehaldet har gått ned på grunn av det. Når det gjeld debatten om Rygge, er eg litt oppteken av ein ting, og det er at Gardermoen må bestå som ein hovudflyplass, som skal bidra til å finansiere dei ulønnsame flyplassane rundt omkring. Eg registrerer at Framstegspartiet meiner at staten skal betale òg for det, på lik linje med at staten skal betale alle vegar og ikkje ha nokre bompengar. Og da er vi inne på denne debatten: Kven skal betale? Det faktiske forholdet er jo at nokon må betale. Som Truls Wickholm var innom, er det i så fall norske skattebetalarar som skal betale. Men samtidig vil jo Framstegspartiet òg ha ned skatten. Det er jo ikkje slik at vi bruker meir av andre sine pengar enn Framstegspartiet gjer. Framstegspartiet har ikkje andre pengar enn det vi har, alle saman. Alle som kjenner systemet, veit jo at ei regjering til kvar tid bestemmer seg for kor mykje pengar ein skal bruke, og at samferdsel vil utgjere ein del av det. Då er vår oppgåve å få gjort mest mogleg med den delen. Og utan at bilistane hadde bidrege sjølve, hadde det blitt gjort mykje mindre på den måten. Elles stussar eg litt på Framstegspartiet når det gjeld bompengar, for dei seier faktisk at dei er for det dersom det er omkøyringsvegar. Men samtidig foreslår dei å ta bort heimelen i vegtrafikklova for å halde oppe moglegheita.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Eg òg vil gje ros til komiteens leiar for ei ryddig og god leiing i budsjettarbeidet, utan at eg skal drive med persondyrking av den grunn. Eg har tenkt å ta opp tråden frå Albania-debatten i trontaledebatten. Representanten nemnde jo Albania her òg. For meg synest det no som om Albania er blitt Framstegspartiet sitt nye fyrtårn. Mellom anna sa partiets nestleiar at Albania no hadde passert Noreg og gjorde ein mykje større innsats knytt opp mot transport enn det denne regjeringa har gjort. Så har eg sjekka litt om Albania, og då såg eg at 12 pst. av vegnettet på 1 800 mil er med asfalt, resten er utan. Så mitt spørsmål til Framstegspartiet: Er det slik no at Albania er det nye fyrtårnet for Framstegspartiet og for Framstegspartiet sin transportpolitikk?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Eg har to spørsmål: Mens veljarar og folk flest roper på at staten må koma og rydda opp og sørgja for å gjera noko med finanskrisa, høyrer eg at Høgre ønskjer seg meir av det som ikkje har verka. Dei ønskjer seg meir marknad, meir privatisering, meir av dei løysingane som på ein måte skapte denne krisa. Klarar ein ikkje å stoppa opp og tenkja at av og til må me tenkja oss litt om, eller er det berre marknad og privatisering som gjeld for Høgre? Det var ein interessant interpellasjon her tidlegare i år, der Helleland snakka om eID, og han gav uttrykk for utolmod med omsyn til at dette måtte koma raskt. Så viser det seg, når ein ser i budsjetta til Høgre, at dei kuttar i dei instrumenta som kan vera med på å fremma eID. Kva i alle dagar er det som føregår? Har ikkje Høgre det utolmodet lenger?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Representanten Hoksrud skal ha skryt for at han er veldig flink til å helsa heim. Kvar gong det er ei sak om transport, er han på banen og snakkar for Telemark, og det er bra. Når det gjeld Bratsbergbanen, sidan representanten ikkje nemnde han, blir han lagd ned om ein ikkje finn ei løysing 1. juli. Banen blir ikkje lagd ned i dag – det er ein avtale som blei gjort før eg kom i regjering, at ein skulle ha ei anna finansiering av han. Eg er på ein måte litt uskyldig her. Men eg ser jo representanten sitt poeng, at Bratsbergbanen har ein viktig funksjon. Den er òg viktig med tanke på klimaet, som representanten ikkje er oppteken av, så eg vil diskutera denne saka vidare fram mot 1. juli. Det er ein avtale som er gjort med fylket, og som gjer at me ikkje har noko til den banen i dag. Men me ser på saka vidare.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Eg er veldig glad for at Høgre er med på klimaforliket. Eg er òg veldig glad for at Høgre, no når dei er ute av regjeringskontora, er med på gode idear om lyntog i Noreg som SV har stått for i 15 år. Det er ein kjempegod idé, og det ei viktig sak å gå vidare på – så all honnør til Høgre sin innsats så langt for det. Når det gjeld spørsmålet om rapportar, må eg seia at eg har – i Stavanger seier me – «sydra», altså sagt at nokon av dei rapportane har vore elendige. Dei har hatt ein tese om at ein ikkje skal ha lyntog i Noreg. Det var den eine tesen, og så blei den bekrefta i konklusjonen. Eg meiner at her må ein gå grundigare til verks. Eg meiner òg det er interessant at Norsk Bane har fått med seg Deutsche Bahn, som òg har spisskompetanse på dette, og går nærmare inn på dette og kjem med nye rapportar. Det diskuterer me jo i Regjeringa. På fredag skal eg i eit møte med Jernbaneverket for å diskutera dette, så dette er eit heitt tema. Eg er veldig glad for at Høgre støttar opp og jobbar vidare saman med oss i denne saka. Men Halleraker veit at hadde det vore opp til meg, hadde eg ikkje kjøpt jagarfly, eg hadde bygd lyntog.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Det som skjedde i Aust-Agder når det gjeld det OPS-prosjektet som ein ønskte å gå vidare med der, var at eg oppfatta at det ikkje var gang- og sykkelveg dei var ute etter. Det var faktisk firefelts mototveg dei var ute etter, ikkje prioritert gang- og sykkelveg. Derfor hadde eg ein spissformulering på det. Eg meinte at dersom ein ville ha gang- og sykkelveg, fekk ein krevja det, men her kravde ein altså firefelts motorveg og skauv barna framfor seg. Eg står ved at eg sa det. Når det gjeld gang- og sykkelsatsinga, er det slik at SV no har no sete tre år i regjering. Kristeleg Folkeparti har dei siste ti åra sete mykje lenger i regjering enn SV. Og eg kan ikkje sjå at det har vore så stor fart på gang- og sykkelvegsatsinga nokon gong som det det er under den raud-grøne regjeringa. Men eg registrerer at Sahl, no når han er ute av regjeringskontora, også har meir pengar til gang- og sykkelvegar enn det han hadde då han hadde anledning til å bestemma det.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Ein del av det Jan Sahl frå Kristeleg Folkeparti sa i innlegget sitt om universell utforming, trur eg er riktig. Eg trur me ikkje har gjort ein god nok jobb der, verken Kristeleg Folkeparti, då dei sat i regjering, eller me, når me har sete i regjering, for å seie det slik, eller når me har vore i parlamentet. Men der har me no fått til noko meir når me har fått ei lov som skal sikra dette i framtida. Så trur eg Sahl òg skal gleda seg over at når me kjem tilbake til Nasjonal transportplan, òg når det gjeld tiltakspakka, er dette eit tema. Men mitt spørsmål er eigentleg det same som det representanten Per Sandberg hadde. Eg opplever at Kristeleg Folkeparti i dei tre åra ein har vore i opposisjon, har bevegd seg meir og meir i retning av Framstegspartiet, meir og meir i retning av private løysingar. Til og med når finanskrisen er der, ønskjer ein å bruka meir marknadskrefter. Betyr dette at Kristeleg Folkeparti no beveger seg vekk frå kjerneverdiane sine og over til meir marknadsorienterte løysingar som ein ikkje stod for før?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-11:
Når det gjeld Ringeriksbanen, er ikkje den komen i gang. Det er heilt riktig. Når i framtida det eventuelt måtte skje og i forhold til Nasjonal transportplan, kan eg ikkje svara på, sjølvsagt. Men det som er sikkert, er at den satsinga som denne regjeringa har hatt på jernbanen, der me har dobla innsatsen samanlikna med det som Venstre fekk til då dei var i posisjon og hadde samferdsleministeren, er me rimeleg sikre på vil fortsetja. Derfor er det bra at Venstre ikkje er i den posisjonen som SV er i no. Men det som bekymrar meg med Venstre, er at dei no er med på ein del ting som Framstegspartiet foreslår, m.a. ei sterk satsing på nye flyplassar – det er tydelegvis god klimapolitikk – og sterk satsing på fleire vegprosjekt er òg tydelegvis god klimapolitikk. Dei er no med på ein del ting som dei ikkje var med på før. Til slutt: Når det gjeld privatisering, er det no ein trend at det blir ropt på staten – meir stat, meir styring. Venstre går motsett veg – dei vil ha meir anbod, meir modernisering, som me kallar det, meir privatisering og meir marknad. Kor mange i Jernbaneverket og andre plassar skal seiast opp denne gongen for at Venstre sin marknadsprofil skal verka?