Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2011-05-02:
Forbudet mot profesjonell boksing ble vedtatt i 1981, og forslaget om å oppheve dette forbudet har vært behandlet i Stortinget gjentatte ganger, sist i forbindelse med Innst. O. nr. 79 for 2006–2007. Ved hver behandling i Stortinget har det vært et bredt flertall mot å oppheve gjeldende forbud. Ved innføring av forbudet mot profesjonell boksing i 1981 var hovedargumentet de medisinske skadevirkningene for utøverne. Det er den samme argumentasjonen i dag. I forbindelse med Stortingets behandling av Dokument nr. 8:16 for 1997–1998 framla Norsk idrettsmedisinske forening en rapport om de medisinske skadevirkningene av boksing. Norsk idrettsmedisinsk forening konkluderer i forbindelse med rapporten med følgende: «Rapporten dokumenterer at boksing har svært uheldige medisinske konsekvenser. Norsk idrettsmedisinsk forening går derfor sterkt imot at man opphever forbudet mot profesjonell boksing i Norge.» I forbindelse med den saken vi behandler i dag, har Kulturdepartementet innhentet en oppdatert faglig vurdering av de medisinske skadevirkningene. Rapporten konkluderer på følgende måte: «At boksing har store potensielle skadefølger for utøveren er ikke kontroversielt i det medisinske miljøet. Det er bred enighet om den holdningen som har kommet til uttrykk i uttalelsen fra World Medical Association(…): (…): Vi mener derfor at det ikke har framkommet nye argumenter som tilsier at forbudet mot profesjonell boksing burde oppheves, heller tvert imot. I perioden 2000–2006 ble det rapportert om 65 dødsfall i ringen eller i direkte forbindelse med boksing. Det er samme antall dødsfall som ble rapportert i perioden 1970–1976. Om lag 80 pst. av dødsfallene rammet profesjonelle boksere. Sjøl om den medisinske overvåkningen i dag er langt strengere enn tidligere, kan de alvorlige, helseskadelige konsekvensene av profesjonell boksing ikke elimineres gjennom medisinsk overvåking. Profesjonell boksing er langt farligere enn amatørboksing. Risikoen for å bli drept i direkte forbindelse med boksing er ca. 35 ganger større i profesjonell boksing. Forskjellen på profesjonell boksing og amatørboksing er ikke minst at i amatørboksing bruker man beskyttelse på hodet. Motviljen mot å bruke hodebeskyttelse i profesjonell boksing skyldes bl.a. frykten for å miste publikumsappell og derigjennom profitt. Å tro at vi gjennom en opphevelse av forbudet i Norge kan pålegge profesjonell boksing andre regler enn ellers i verden, mener vi er naivt. Det blir hevdet at skadene i boksing ikke er mer alvorlige enn i andre idretter. Vi mener det blir en helt feil sammenligning. Det spesielle med boksing er at selve hensikten er å skade motstanderen, mens man i annen sport gjør alt man kan for å hindre skade, og straffer både uaktsom og overlagt skade. Målet med proffboksing er å påføre motstanderen så sterke slag mot hodet at vedkommende faller bevisstløs over ende og ikke greier å reise seg på ti sekunder. I to helt nye rapporter, fra henholdsvis Tyskland i 2010 og Storbritannia i 2008, dokumenteres det at det er høy risiko for hjerneskade ved proffboksing. En overveldende datamengde i begge disse to nye rapportene viser at proffboksing påfører deltakerne omfattende og alvorlige skader, og at risikoen øker med lengden på karrieren, antall nedslagninger og antall tapte kamper. Hodeskader er det ikke mulig å trene seg opp til å tåle, og skader på hjernen leger seg heller ikke på samme måte som f.eks. en muskelskade. Vi mener de medisinske rapportene er så entydige og alvorlige i sin konklusjon at det ikke foreligger noen nye argumenter for å oppheve forbudet mot profesjonell boksing. Vi ser at World Medical Association jobber for et forbud mot proffboksing, og at heller ikke Norges idrettsforbund ivrer for å oppheve forbudet mot profesjonell boksing. Derfor er regjeringspartiene i godt selskap med idretten og et stort internasjonalt medisinsk miljø når vi nå går imot profesjonell boksing i Norge.