Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-02-23:
Det har falt mange gode ord i denne debatten om fiskets store betydning både når det gjelder sysselsettingen og når det gjelder bosettingen langs kysten. Det er det all grunn til, for fisket er heldigvis noe mer enn et rent ressursuttak fra havet. Det moderne fisket har utviklet seg til en livskraftig og konkurransedyktig næringsmiddelindustri, som i de siste årene har vokst til å bli landets viktigste eksportnæring etter olje og gass, med en samlet eksportverdi på nærmere 30 milliarder kr. Jeg synes det er ganske bemerkelsesverdig at det har lyktes komiteen å nå fram til stor grad av samstemmighet i mange av de viktige prinsipielle forhold når det gjelder fiskeripolitiske retningslinjer og perspektiver for denne næringen fremover. Det skal komiteleder og saksordfører har ros for. En slik bred enighet om viktige hovedspørsmål er selvfølgelig også en stor styrke for næringen, og skaper dermed grunnlag for større forutsigbarhet og stabilitet i rammevilkårene. Dette er noe som alle næringer ønsker seg. Nå leser jeg riktignok i Bergens Tidende at Jan Petersen, i fylkesårsmøtet til Sogn og Fjordane Høgre, sparket til den perspektivmeldingen som vi nå har til behandling, og kaller den for perspektivløs. Det er en språkbruk som på ingen måte svarer til Høyres ordbruk i denne innstillingen. Tvert imot er både Høyre og Fremskrittspartiet med på viktige formuleringer om norsk fiskeripolitikk som en samlet komite står bak. Der Høyre og Fremskrittspartiet har innvendinger, gjelder det stort sett fiskeomsetning og regulering av fisket, bl.a. slik det kommer til uttrykk i deltakerloven og råfiskloven. Det er velkjente standpunkter der vi kjenner igjen både Fremskrittspartiet og Høyre. Men Høyre ønsker jo ikke å avvikle verken deltakerloven eller råfiskloven. De ønsker å gjøre visse justeringer, og det er standpunkter vi må kunne leve med. Selv om det har vært en brukbar inntjening i de fleste fiskeriene de senere årene, er det likevel noen mørke skyer som truer i horisonten. Ressursene i havet er i høyeste grad mobile – de flytter dels over landegrensene, dels søker de ulike dybder i havet, de er sårbare overfor overbeskatning og kan trues av forurensning. Alt dette krever omfattende internasjonal samhandling for å hindre at selve ressurskapitalen forsvinner som følge av uvettige uttak og/eller ulovlig dumping av miljøgifter. Jeg har særlig merket meg bekymringen som nå gjør seg sterkt gjeldende når det gjelder fangst på småtorsk, som ligger klart under et forsvarlig minstemål, og som dermed truer senere opptak av kjønnsmoden fisk, f.eks. skrei. Jeg vil sterkt understreke komiteens anmodning om at Norge forsterker sin innsats i internasjonal sammenheng for å få slutt på dette uvettige fisket. I Nordsjøen merker en nå resultatet av mange års overfiske, noe som medfører at en ikke får den nødvendige lønnsomheten i fisket, som både kan sikre inntekter og samtidig gi mulighet for nødvendige avsetninger til fornyelse av redskap og båter. Dette vil i neste omgang kunne virke negativt inn på rekrutteringen til yrket. Regjeringen får en sterk og samlet anmodning fra komiteen om å legge betydelig vekt på å sette forvaltningsspørsmål knyttet til fiskeriressursene i Nordsjøen på dagsordenen i fiskerisamarbeidet med EU. Det vil jeg gjerne være med på å understreke. Det må også legges betydelig vekt på å skaffe seg sikrest mulige kunnskaper både om ressursgrunnlaget og om de endringene som skjer i havet som følge av miljøutslipp, klimaendringer og ressursuttak. Det blir stadig viktigere å sørge for at dette blir fulgt opp med nødvendig forskningsinnsats både nasjonalt og i et internasjonalt samarbeid. Det står om fremtiden til denne viktige kystnæringen. Når det gjelder havbruksnæringen, som siste taler også var inne på, er dette en næring i betydelig utvikling, der muligheten for lønnsom produksjon vil være avhengig av rasjonell drift og en tilfredsstillende markedsadgang. Erfaringene med lakseproduksjonen har gitt verdifull kompetanse til å utvikle havbruksnæringen til å omfatte nye arter, både fisk og skalldyr. Vi har naturgitte forutsetninger for å kunne skape lønnsom virksomhet langs store deler av kysten, men trenger nok å se nærmere på hvordan produksjonsapparatet og markedsapparatet kan tilpasses og forbedres for å skape konkurransedyktige virksomheter. Det viktigste spørsmålet blir markedsadgangen og hvordan framtidige handelsregimer vil utforme et regelverk for den internasjonale handel med fisk. Her må norske myndigheter spille en aktiv rolle for å hindre at det utvikler seg kunstige beskyttelsesordninger som bare tjener rene proteksjonistiske formål, og som ikke er i tråd med de generelle handelspolitiske regler og regimer.