Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2011-12-01:
Det er interessant å legge merke til at mens vi i denne sal og i Norge kan diskutere økende grad av sosial kapital, ser vi at man i resten av Europa heller ser økende grad av sosial uro. Jeg vil starte mitt innlegg med å berømme Kristelig Folkeparti for å ta opp et svært viktig tema. Det frivillige Norge er etter min oppfatning en av våre største juveler og et av vårt lands fremste kjennetegn. Det frivillige Norge er en betydelig del av det Norge vi alle er så stolte av. Det er heller ingen tvil om at det tenkes mange kloke tanker i Kristelig Folkeparti om frivillighetens betydning for samholdskraft og den sosiale kapitalen i samfunnet. Først vil jeg avvise en myte som Høyre og Fremskrittspartiet møysommelig prøver å spre, at det er i skjæringspunktet mellom Kristelig Folkeparti og høyrepartiene at det frivillige Norge har sin fremste politiske støtte. En slik påstand kan sammenliknes med å sitte ved skrivebordet og lage modeller som viser at det regner ute, mens man ved å kikke ut av vinduet ser at sola skinner fra blå himmel. For hva er det vi ser om vi løfter blikket ut av denne sal og ut mot det norske samfunnet 2011? Jo, vi ser et Norge der frivilligheten blomstrer som aldri før. Den store økningen i tallet på festivaler av ulike typer, markedsdager og andre lokale mønstringer de siste årene er kanskje det mest slående eksempelet. Imponerende arrangementer gjennomføres. Hele lokalsamfunn av frivillige mobiliseres til dugnad. Folk får gode kulturopplevelser. I tillegg styrkes lokal identitet, stolthet og troen på egne evner til å utrette noe stort i fellesskap. Nye møteplasser mellom ulike mennesker blir skapt, og båndene mellom mennesker styrkes. Dette handler selvsagt om initiativ fra lokale ildsjeler, men det handler også i høyeste grad om politikk og hvilke verdier ved samfunnet vi som politikere legger vekt på å søke å bygge videre på. For Arbeiderpartiet var og er Kulturløftet et gjennomtenkt og ambisiøst verdivalg. Det skriver seg fra en grunnleggende oppfatning av hva vi forbinder med begrepet «det gode samfunn». Jeg leser en tilsvarende søken etter det gode samfunn i representantforslaget fra Kristelig Folkeparti. Jeg leser en analyse som jeg i all hovedsak deler. De ideelle aktørene og frivilligheten i sine ulike former må ha en betydelig plass i det samfunnet vi ønsker oss. Samtidig må vi aldri glemme at grunnleggende velferdsgoder ikke kan overlates til frivilligheten alene. I den forbindelse er det påfallende, men ikke overraskende, at Høyre og Fremskrittspartiet i innstillingen reserverer seg mot avsnittet der det påpekes at en sterk offentlig sektor ikke står i motsetning til den frivillige og ideelle virksomheten. Regjeringspartiene står derimot sammen med Kristelig Folkeparti på dette innlysende punktet. I dokumentet trekker forslagsstillerne fram hvordan Kirken og arbeiderbevegelsen var tidlige eksempler på frivillige sosiale aktører og bevegelser. Det er helt riktig. Men som vi alle vet, det var først da disse bevegelsene lyktes med å gjøre sine helsetilbud og trygdeordninger til allmenne nasjonale ordninger, at samfunnet vårt gikk over i en ny tid preget av trygghet og verdighet for det brede lag av folket. De som ønsker å svekke dette særpreget ved Norge, og i den forbindelse peker på frivilligheten som et alternativ, hører ikke hjemme i denne stolte tradisjonen. Høyre og Fremskrittspartiet ønsker et samfunn med større forskjeller. Da hopper de bukk over at økte forskjeller vil føre til mindre tillit og svekket sosial kapital. I Norge har vi tradisjon for at vi i de store sakene finner fram til felles politikk på tvers av partigrensene. Jeg vil invitere til en prosess i Stortinget, særlig når det gjelder Kristelig Folkepartis første forslag, men også når det gjelder helheten i dokumentet. Jeg tror alle er nysgjerrige på hvorledes sosial kapital og frivilligheten i realiteten kan bli samfunnspolitiske mål. Til det trenger vi bedre tid og grundigere prosesser enn det som Dokument 8-forslaget gir anledning til. Jeg vil i et senere innlegg komme tilbake til hvordan vi ønsker å håndtere enkelte av forslagene, men minner om at dette er en debatt som ikke må avsluttes i dag, men som må pågå i lang tid framover, fordi vi deler noen felles verdier her, i skjæringspunktet mellom de rød-grønne partiene og Kristelig Folkeparti, og vi håper på et godt samarbeid om det framover.