trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-11:
Jeg er glad for at det forslaget oversendes, og så jobber vi videre med strategiene for hvordan vi kan få på plass dette – høster erfaringer og deler erfaringer – for å få et så godt system som mulig. Jeg hadde bare noen kommentarer til det som har vært tatt opp av flere debattanter, som dreier seg om hvordan man ser på forholdet mellom praksis og teori. For min oppfating er at man kan jobbe praktisk med teori, at det finnes mange veier inn. Også i yrkesfagene kommer man til å ha behov for gode teoretiske kunnskaper. Mange av disse fagene utvikler seg veldig raskt, og det er veldig viktig at man ikke liksom demper forståelsen av hvor komplekse og krevende de kan være, og det henger også sammen med statusen til yrkesfagene. Men inngangen til teori trenger ikke å være akademisk, den kan være praktisk. Det som er avgjørende når det gjelder yrkesfagene, er at vi klarer å yrkesrette både fellesfagene og programfagene, gjøre dem relevante og knytte den teorien som det er behov for å ha – også når det gjelder yrkesfagene – tett til det som er motivasjonen til elevene og utførelsen av selve oppgaven og yrkene. Men som flere har vært inne på, er det en stor utvikling også på dette området. Det fagbrevet man tar i 2010, må man hele veien fylle på, og da er det selvfølgelig også slik at lærerne til de nye fagarbeiderne hele veien må ha påfyll, fordi yrkene utvikler seg så raskt. Så med disse ord er jeg klar til å følge opp intensjonen i forslaget.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
President, jeg ser jeg har fått en halv times taletid. Det setter jeg pris på.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Jeg vil si bare helt kort innledningsvis at frivillig innsats, dugnad, er adelsmerket til det norske samfunnet. Trygge, inkluderende lokalsamfunn er avhengig av mange av disse menneskene som hver dag bidrar med frivillig innsats, og samspillet mellom frivilligheten og offentlig sektor – fellesskapet der – gjør at vi i større grad når mange av de målene vi har på tvers av partigrensene i Norge, enn uten den frivillige innsatsen. Den saken som er løftet fram i dette representantforslaget, omhandler én del av hvordan vi kan bygge opp under frivillig innsats i Norge – den såkalte gavefradragsordningen. I fjor ga ordningen nærmere 2 mrd. kr i gaveinntekter til de 475 organisasjonene som ble omfattet av ordningen, og det utgjorde omtrent en fjerdedel av organisasjonenes inntekter. Det er altså betydelige summer vi her snakker om. Før jul i fjor fikk vi noen illevarslende beskjeder fra overvåkningsorganet ESA om at den norske fradragsordningen for frivillige gaver kunne være i strid med EØS-avtalen. Slik jeg vurderte det, iallfall den gang, sto vi da overfor noen valg. Enten kunne vi avvikle dagens ordning og erstatte den med en tilskuddsbasert ordning, det var én mulighet, eller at man måtte se for seg å kunne utvide ordningen til også å omfatte organisasjoner i hele EØS-området. Saken skapte stor debatt, og det var en omfattende dialog i flere måneder mellom regjeringen, Finansdepartementet og Kulturdepartementet på den ene siden og frivillig sektor, som var representert ved Frivillighet Norge, Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, osv. Før regjeringen hadde konkludert i sakens anledning, ble dette representantforslaget fremmet. Men før innstillingen ble avgitt, hadde regjeringen gitt sitt tilsvar, bl.a. på spørsmål fra undertegnede om hva man tenkte å foreta seg i sakens anledning. Og i statsbudsjettet for 2011 er det da forslag om at regjeringen utvider hele gavefradragsordningen i tråd med det som ESA anmodet norske myndigheter om. Derfor har vel saken fått en lykkelig løsning, og derfor er det også en enstemmig komité som slutter seg til representantforslaget.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-11-11:
Som representanten Micaelsen sa, er frivillige organisasjoner en svært viktig del av det norske samfunnet, og for Senterpartiet er det særdeles viktig å videreføre tradisjonen og innsatsen der. Vi ser også at det fungerer godt som en del av den aktive integreringspolitikken som mange lokalsamfunn har. Det som er spørsmålet her i dag, er forholdet mellom ordninga med skattefradrag for gaver til frivillige organisasjoner og EØS-avtalen. Ved inngåelsen av EØS-avtalen ble det klargjort at EØS-avtalen ikke skulle fungere slik at den skulle føre til at vi måtte endre våre skatter og avgifter – skatte- og avgiftspolitikken var utenfor EØS-avtalen. Men vi erfarer jo at EØS-avtalen, som det ble sagt fra EØS-motstanderne den gangen, er en dynamisk avtale som utvikler seg slik at den går inn på stadig nye områder. Nå er den altså inne på området spørsmålet om vår ordning med skattefradrag for gaver til frivillige organisasjoner er lovlig i henhold til avtalen. Som representanten Micaelsen sa, er det anført fra overvåkingsorganet ESA at vår ordning kunne være i strid med EØS-avtalen. Dermed kom en inn i en diskusjon om hva en skulle gjøre. Senterpartiet tar til etterretning den utvidelsen som vi nå går inn for. Men vi skal være klar over at det vi nå snakker om, er å gi skattefradrag for gaver til frivillige organisasjoner som har tilhold helt andre steder enn i det norske samfunnet og som skal stimulere frivillige organisasjoner i andre land, noe som sjølsagt ikke har den positive effekten på lokalsamfunnsutvikling og frivillig dugnadsarbeid som var hele intensjonen med ordninga da den ble innført. Dette vil sjølsagt i tida framover føre til – det er jeg rimelig sikker på – at vi får en rekke diskusjoner om hva verdige organisasjoner er innenfor dette området. Det kommer sikkert til å komme opp en rekke eksempler på organisasjoner som mener seg berettiget til det, og/eller organisasjoner som utfører arbeid som det er et betydelig konfliktnivå i det norske politiske miljø om det er rett skattemessig å stimulere. Vi beveger oss altså over på et område som i tida framover sikkert vil skape økt diskusjon. Konklusjon: Senterpartiet aksepterer at EØS-avtalen er slik at regjeringa har fattet vedtak om å utvide ordninga, noe som går ut over den opprinnelige intensjonen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-11-11:
Organisasjonsfriheten er vi enige om. Så er det spørsmål om hvem som da skal få den skattesubsidien som denne ordningen gjelder. I mitt første innlegg koblet jeg sammen retten til den skattesubsidien med de plikter som det gjennomgående i det norske samfunn er en kobling til. Altså: Du får en rett, da får du samtidig en plikt. Det er en problemstilling som Fremskrittspartiet ikke er noen varm tilhenger av. Det er ett av problemene vi her har. Så forsøkes det fra Fremskrittspartiets side å argumentere langs en linje hvor eksisterende fagorganisasjoner er partipolitiske redskaper. Ja, vi har sett slike eksempler. Jeg refererte et eksempel som jeg har veldig nært kjennskap til. De fagorganisasjoner som knytter seg til bestemte politiske partier, gjør ikke jobben sin. De vil over tid fragmenteres og svekkes. Det er avgjørende viktig at fagorganisasjonenes ledere er ledere for alle medlemmer, uansett hvilke politiske partier de representerer. Vi har i det norske fagforeningssystemet svært sterke fagforeningsledere som forteller hvor de står partipolitisk, men de er til de grader lojale overfor sine medlemmer. De fremmer sine medlemmers interesser gjennom et godt organisasjonsdemokrati og har en kraftig vekst fordi de opptrer på den måten. Det er en flott egenskap som slike fagforeningsledere har. Jeg sa at Fremskrittspartiet er et av de mest fagforeningsfiendtlige partiene. Jeg står ved det. Når har Fremskrittspartiet snakket pent om sterke fagorganisasjoner – enten det gjelder for lønnstakere, for fiskere eller for gårdbrukere? Jeg skal være overbærende og si: sjelden. Når har Fremskrittspartiet snakket om sterkere fagorganisasjoner for dem som er dårlig fagorganisert – for transportarbeidere, for dem som nå jobber innenfor reinholdsbransjen og samler inn søppel, for dem som er innenfor hotell- og restaurantbransjen? Svært sjelden. Jeg skulle gjerne sett at representanten Tybring-Gjedde hadde gått opp og sagt her at nå skal vi forandre politikk og gå inn for sterke fagorganisasjoner for de gruppene i det norske samfunnet som trenger det, for ellers får vi en situasjon med stadig større forskjeller i det norske samfunnet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-11-11:
Dette er jo en ordning som ligger Kristelig Folkepartis hjerte nær, og som vi har kjørt fram i regjering og her i huset, med en viss motstand fra andre partier til tider. Men selve ordningen har nå fått allmenn tilslutning, og det er vi glad for. Som saksordføreren nevnte, sto man i realiteten overfor to valg da ESA meldte seg på banen: Skulle vi skrote ordningen helt – da ble jo alle likebehandlet; alle ble like dårlig behandlet, for å si det på en annen måte – eller skulle vi utvide ordningen til at organisasjoner som også er innenfor EØS-området, og personer som gir til disse organisasjonene, kunne nyte godt av dette skattefradraget? Jeg er veldig glad for at regjeringen har havnet på det siste. Det gir noen kontrollutfordringer, det ser jeg, men jeg tror hovedparten av dem som vil gi, tross alt vil forholde seg til organisasjoner som har et feste her i landet. Så jeg synes ikke en skal problematisere det for mye før vi eventuelt ser i praksis at dette skaper problemer. Hvorfor er det viktig at frivillige organisasjoner har denne muligheten ved at de får flere midler fordi personer gir penger, og gir mer penger når de får skattefradrag? Det er fordi dette er frie midler for organisasjonene. I en situasjon hvor svært mange av de frivillige organisasjonene opplever at veldig mange av deres midler som kommer fra det offentlige, bindes opp til prosjekter, og at de nærmest blir et støttehjul for det offentlige, er det svært viktig at denne ordningen består, som gir organisasjonene frie midler å bruke på det organisasjonene var ment for. Vi er tilfreds med dette. Så må jeg forskuttere budsjettbehandlingen litt og si at vi ikke er tilfreds med at regjeringen foreslår en innskrenkning i ordningen ved å fjerne den for enkeltstående organisasjoner som ikke har en nasjonal overbygning. Det betyr at mange ulike organisasjoner og menigheter som er enkeltstående og frittstående, nå mister muligheten. Det må vi si er et skuffende forslag som har kommet fra regjeringen, og som jeg håper vi kan få gjort noe med i budsjettet. Vi anbefaler innstillingen, og så tar vi en ny runde på det siste ved neste korsvei.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-11-11:
Jeg skal også holde meg godt innenfor de 30 minuttene. Jeg synes det er greit å konstatere at EFTA-beslutningen om at gavefradragsordningen var i strid med EØS-reglementet skapte betydelig usikkerhet innenfor frivilligheten. Vi vet alle at frivillig sektor er uhyre viktig i det norske samfunn. De gjør en fenomenal jobb på en rekke områder, innenfor idrett, omsorg, fattigdom – på de fleste områder. Man kunne egentlig vært forskånet for usikkerheten ved at man hadde gått ut mye tidligere med at ordningen burde vært endret. Derfor ble dette representantforslaget fremmet. Vi er veldig godt fornøyd med at det er løst i statsbudsjettet nå, og at usikkerheten er lagt på is. Vi er også enig med foregående taler i at man må gjøre noe med at det ikke bare gjelder nasjonale organisasjoner, men den runden får vi ta når statsbudsjettet skal behandles, tror jeg.
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-11:
Departementet skriver i brev til finanskomiteen og også i brev til Fellesforbundet For Sjøfolk at Stortinget ennå ikke har gitt føringer og synspunkter i denne saken, og det gjør at departementet ikke har noe å vise til. Det er noe av bakgrunnen for at forslaget som jeg har fremmet på vegne av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, er så rundt formulert at det faktisk er en invitt til Finansdepartementet og til de rød-grønne på Stortinget om å sikre oppslutning i Stortinget om at det er bra med et godt organisert arbeidsliv. Det tror jeg har verdi også for andre og er en mulighet for regjeringen til selv å utforme saken og legge premisser for den i en egen sak, og ikke som en del av en budsjettsak. I tillegg hadde det – synes jeg – av kosmetiske grunner vært hyggelig om regjeringen av og til gikk inn i realiteten i forslag som er fremmet av Stortinget, i alle fall når de er så godt fundamentert som i denne saken.
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-11:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å be om ordet, men siste taler kom med kritikk av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre fordi vi har en alternativ måte å likebehandle fagforeninger på, ikke minst medlemmene der, og det fortjener et svar. Hvis man leser saksutredningen, hvis man leser våre merknader, ser man at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre deler det prinsipielle utgangspunktet. Vi er enig i målet, og vi peker på at det er bra for et organisert arbeidsliv. Grunnen til at ikke Høyre, for å svare for vår del, støtter Fremskrittspartiets forslag, har noe med formen på forslaget å gjøre. Det har også noe med innholdet å gjøre. I og med at dette er en sak som i utgangspunket må favne bredt for at vi skal få en løsning, er mitt oppdrag på Stortinget å bidra til flertallsløsninger, selv om vi denne gangen er i opposisjon. Det har også noe å gjøre med hvordan man driver politikk. Jeg tror at hvis også Fremskrittspartiet hadde fulgt den framgangsmåten som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har valgt i denne saken, hadde muligheten til å få til et kompromiss på Stortinget vært større. Det er bakgrunnen til at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre faktisk laget en hel sak på det.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-11-11:
Først vil jeg takke finansministeren for at han skal ta en bredere gjennomgang. Det høres positivt ut. Vi har fått svar på provenyet – på spørsmålet om dem som da utelates – og hans eget departement anslår det til å være 4 eller 5 mill. kr, så det er ikke så mye penger det er snakk om. Det er prinsippet det er snakk om, om å ha likebehandling. Fagforeningsledere er jo veldig opptatt av å engasjere seg i alle mulige slags politiske spørsmål, også spørsmål som ikke angår arbeidsplass eller lønnsforhold, noe som også finansministeren sier i sitt svar til komiteen. Mener finansministeren at det er naturlig at fagforeningsledere engasjerer seg i spørsmål som boikott av Israel, kritiske holdninger til USAs krigføring i Irak og skillet mellom stat og kirke, som LO-leder Flåthen har engasjert seg i? Mener han at det er naturlig, og inngår det i det å ta et samfunnsansvar?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-11-11:
Det er tydelig at Fremskrittspartiet har truffet en svært øm tå hos Arbeiderpartiet. Og det hjelper ikke at arbeiderpartirepresentanter i denne salen løper opp på talerstolen og snakker om arbeidernes interesser, når de ikke er villig til å likebehandle. Det dette forslaget dreier seg om, er at man mener at en arbeidstaker i Fellesforbundet For Sjøfolk er like verdifull som en som er i LO eller i en annen fagforening. Dette sier man nei til. Når mitt spørsmål er om det er naturlig at fagforeningsledelsen engasjerer seg i samfunnsspørsmål som overhodet ikke berører arbeidsforhold, eller som overhodet ikke berører lønnsforhold, svarer man at det er naturlig. Statsråden sa det samme til meg i en replikk. Ja, alle kan engasjere seg i samfunnsspørsmål, det er veldig bra, men mener man at det å være fagforeningsleder er en innfallsport til å engasjere seg i spørsmål som f.eks. gjelder boikott av Israel, nei til krigføring i Irak eller skillet mellom stat og kirke? Ville man tro at NHO skulle gå på banen og engasjere seg i disse spørsmålene? Nei, da ville det blitt ramaskrik! Men fagforeningene er liksom utenfor dette, de har kommet seg inn på sidelinjen og mener noe om alt mulig rart i samfunnet, uavhengig av hvilken rolle de egentlig har. Det er det vi reagerer på. Dette forslaget er fremmet for at også de som ikke støtter den type aktiviteter, som kanskje ikke støtter venstresiden i norsk politikk, som kanskje støtter høyresiden i norsk politikk, får mulighet til å få de samme rettigheter som andre arbeidstakere og være like viktige som andre arbeidstakere. Det er det dette forslaget dreier seg om. Derfor er jeg veldig overrasket over at Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre ikke kunne være med på å støtte forslaget, istedenfor å lage en kunstig forskjell mellom partiene, for dette tror jeg alle er enige om. Ikke minst burde Arbeiderpartiet vært enig i dette, og ikke unnskyldt seg med at det er et budsjettspørsmål og vanskelig. Prinsipielt kunne man ha sagt: Ja, vi er enig i dette, vi skal gjøre endringer. Nå har statsråden gitt signal om det. Det er positivt. Men dette dreier seg om likebehandling, at alle arbeidstakere er like viktige, og at visse grupper som sympatiserer med Arbeiderpartiet, ikke er viktigere enn andre.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Dette er en viktig debatt. Det som er utgangspunktet for regjeringens syn her, er at det er riktig og fornuftig at arbeidstakere stimuleres til å organisere seg også ved at det er en mulighet for å trekke fra fagforeningskontingenten. På den måten å oppfordre til at vi får et organisert arbeidsliv er bra for Norge. Dette har vi sett ved mange anledninger, og fellesskapet har tjent på at vi har gode og ordnede forhold i norsk arbeidsliv. Jeg trenger for så vidt ikke å utdype det noe særlig mer. For at det skal være en viss oversiktlighet og forutsigbarhet for partene i arbeidslivet, er det stilt visse vilkår for denne fradragsretten. Det gjelder for fagorganisasjoner som er etablert etter 1. juli 1977, og vilkåret er at de er tilsluttet en hovedsammenslutning. Og så er det, som det har vært vist til i debatten, en mulighet for departementet til å gi dispensasjon eller å samtykke til at medlemskontingent kan bli gjort fradragsberettiget uten en slik tilslutning til en hovedorganisasjon. Et viktig utgangspunkt for departementet når en skal vurdere dette, er selvsagt – det er ingen grunn til å legge skjul på det – at når en har stilt dette kravet om hovedsammenslutning, er det fordi hovedsammenslutninger i veldig stor grad har vist samfunnsansvar gjennom forhandlinger om lønnsdannelse og arbeidsvilkår, noe som vi har sett ved flere anledninger. Som representanten Hagen sa, er dette en interessant debatt nå på den måten at en jo kunne tenke seg parlamenter i andre land der det var en helt annen diskusjon om forholdet til fagorganisering og fagforeninger. Men her er det en bred enighet i salen om at det å ha gode og sterke fagorganisasjoner og tilsvarende fornuftige og gode arbeidsgiverorganisasjoner er en styrke for norsk økonomi og for det norske folkestyret, herunder er det også bred enighet om at det skal være en fradragsordning for den type kontingent. Så er det da slik at komiteen har delt seg i tre deler. Det er et stort flertall, et litt større mindretall og et litt mindre mindretall, altså tre deler. Jeg oppfatter det slik at det ikke er veldig stor avstand mellom det store flertallet og det litt større mindretallet, som også saksordføreren her gav uttrykk for. Jeg har ingenting imot, f.eks. i forbindelse med framleggelsen av statsbudsjettet for 2012, å gjøre en litt bredere vurdering og gjennomgang av denne ordningen, selvsagt sett i sammenheng med størrelsen på fradraget, for det er naturlig at det er da det diskuteres, altså i budsjettsammenheng. Det er jo ulike oppfatninger i Stortinget om størrelsen på fradraget, men som sagt: Jeg har ingenting imot å gjøre en noe bredere vurdering av ordningen, f.eks. i forbindelse med budsjettframlegget for 2012.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Det er mange grunnleggende rettigheter i det norske samfunnet, og to av de mest grunnleggende rettighetene er jo ytringsfrihet og retten til å organisere seg, og de to henger også godt i hop. Selvsagt er det tillatt både for fagforeningsledere og andre å ha oppfatninger om mange spørsmål og delta i den løpende samfunnsdebatten. Det synes jeg er veldig bra og fint. Når det gjelder selve begrepet «hovedsammenslutning», mener jeg at det er et ganske oversiktlig begrep, og jeg tror at det å ha ordninger som gjør at man får et best mulig organisert arbeidsliv, er bra. Det at det er fagorganisasjoner som tar samfunnsansvar, er også viktig, som jeg var inne på i innlegget mitt. Så jeg ser ikke at det er noen motsetning mellom den praktisering av regelverket som Finansdepartementet har lagt seg på, og det at fagforeningsledere har en talerett, og for så vidt en røst, i den alminnelige samfunnsdebatten.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Som jeg sa i innlegget mitt, har jeg for så vidt ingenting imot å foreta en slik vurdering som det representanten Kambe ber om. Jeg mener at det passer best i budsjettsammenheng, men en annen mulighet er jo å komme tilbake til en vurdering i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, slik at en får en diskusjon. Det jeg oppfatter som viktig i debatten i dag, er at det er bred oppslutning i Stortinget om at det skal være fradragsrett for fagforeningskontingent. Og det er bred oppslutning om at det er viktig og fornuftig med et godt organisert arbeidsliv, der organisasjoner både på arbeidstakersiden og på arbeidsgiversiden tar et bredt samfunnsansvar.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Jeg vil bare understreke det som representanten Torfinn Opheim sa i sitt meget gode innlegg. Det er viktig med gode forhold mellom partene i arbeidslivet og myndighetene. Det er med på å skape en stabil og forutsigbar utvikling i samfunnet vårt. Det kan vi se av den samfunnsmodellen vi har i dag. Hovedsammenslutningene har stor tillit i vårt system, og partssamarbeidet har fått stor oppmerksomhet langt utover våre grenser. Representanten Torfinn Opheim var også inne på solidaritetsalternativet, bl.a. Hvis vi skrur tiden litt tilbake og ser på hvilken utvikling vi har hatt i dette landet, fikk man altså på plass solidaritetsalternativet, som var utrolig viktig. Det var forpliktende samarbeid, og det var helt nødvendig på det tidspunktet, når man så på situasjonen, som han sa. Jeg tror og mener at det Fremskrittspartiet ønsker med sitt forslag – det står de for, og det må man ha respekt for – men som også de fagorganiserte må se på, er å svekke fagbevegelsen. Hvis man får en slik ordning også for de foreningene rundt omkring på arbeidsplassene som jeg kaller for såkalte husforeninger, er man faktisk med på å svekke hovedsammenslutningene og vil svekke det systemet man har i dag. Det er det de står for, det er det Fremskrittspartiet vil ha. Det er situasjonen, i hvert fall slik jeg tolker den. Man fremmer et slikt forslag for å svekke fagbevegelsen, spesielt når det gjelder lønnsforhandlinger. Det vil snart bli slik på den enkelte arbeidsplass at alle må gå og forhandle for seg selv. Da vil man få store forskjeller i norsk arbeidsliv. Det norske samfunnet er ikke tjent med en slik modell, etter min oppfatning. Så lite grann tilbake til hva man skal engasjere seg i. I store hovedsammenslutninger er det ganske naturlig at man engasjerer seg i samfunnsspørsmål, det skulle nesten bare mangle. For medlemmenes ve og vel engasjerer man seg i de ulike samfunnsproblemene og for den utviklingen man ønsker i dette landet. Det er utrolig viktig å ha med seg. Jeg ønsker å ha den modellen vi har i dag, at flere ønsker å være tilsluttet hovedsammenslutningen, og at man har stabile ordninger i dette landet. Man er ikke tjent med andre ordninger. Det vil man få med Fremskrittspartiets politikk.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-11:
Dette er en stor sak, og det er stor enighet. Jeg vil starte med å takke saksordføreren for et godt utført arbeid og for en god redegjørelse fra talerstolen. Med ett unntak slutter Fremskrittspartiet seg til regjeringens forslag til endringer i forsikringsvirksomhetsloven. Det gjelder ordninger hvor kunden betaler for å få dekket sine eventuelle gebyrer, bøter eller annet som er pålagt i forbindelse med lovovertredelser – ordninger som i stor utstrekning gjelder for skipsfarten i flere land. Regjeringen fremmer altså forslag om et generelt forbud mot slik virksomhet, jf. lovforslagets § 12-1 annet ledd. Fremskrittspartiet støtter ikke et slikt generelt forbud, da dagens ordninger etter disse medlemmers oppfatning fungerer, og det fortsatt bør være en mulighet for kunden å tegne denne type forsikringer. Jeg vil be om at avstemningen legges opp slik at vi får anledning til å stemme imot dette forslaget.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Grunnen til at jeg tar ordet i denne saken, er at finanskomiteen gjennom de siste par årene har behandlet en rekke skatteavtalesaker som baserer seg på – kort kalt – overenskomsten. Nå skal vi stemme over en endring i protokollen til denne overenskomsten. Vi skal etterpå behandle ni skattesaker som jeg regner med det ikke blir debatt i, men jeg synes det er verdt å ta ordet til en så viktig endring som vi nå gjør, og fortelle litt om hva dette egentlig handler om. Den overenskomsten vi har brukt så langt, er fra 1988, og det er en gjensidig administrativ bistandsavtale i skattesaker. Overenskomsten skal bidra til at de som har undertegnet den, mer effektivt skal kunne bekjempe internasjonale skatteunndragelser. Den har så langt vært forbeholdt de 54 landene som er medlem av Europarådet eller OECD – de som har kunnet tilslutte seg den overenskomsten som vi så langt har brukt. Overenskomsten bidrar til et rettslig grunnlag for utveksling av opplysninger. Den bidrar til at man kan gjøre samtidige skatteundersøkelser i flere land, at man kan forkynne dokumenter i andre land, og at man kan få bistand til innfordring og sikring av skattekrav i andre land. Det handler for så vidt om noe mer enn bare skatteopplysninger, slik man kan få inntrykk av. Det som nå er nytt, og som denne saken egentlig handler om, er at man har sett en stadig økende internasjonal fokusering på bekjempelse av internasjonal skatteunndragelse, og da G20-landene hadde møte i London i 2009, adresserte de denne utfordringen og behovet for å ha et internasjonalt verktøy som ville gjøre at flere kunne ta del i den kampen. Som en følge av G20-landenes fokusering rundt dette har OECD og Europarådet framforhandlet en protokoll som gjør at den overenskomsten vi så langt har brukt, åpner for at også land som ikke er medlem av Europarådet eller OECD, nå kan tilslutte seg den. Det vi da i dag gjør, er å gi vår tilslutning til at overenskomsten blir et globalt verktøy for en viktig kamp som mange flere nå etter hvert har blitt opptatt av. Og det er bra.
Tage Pettersen (Høyre), 2010-11-11:
La meg først få lov til å takke statsråden for svaret og vinklingen på svaret, som jeg oppfatter både som en erkjennelse av at ting ikke er gode nok, og et ønske om å satse for å få ting til å bli bedre. Som statsråden var inne på, har regjeringen i budsjettet økt rammene til Hæren. Spørsmålet er selvfølgelig om rammene er store nok etter den økningen som er lagt inn, og om de er målrettet i forhold til de utfordringene som diskuteres i dag. Jeg brukte mye tid på den teoretiske delen av soldatutdanningen i hovedinnlegget mitt, men det å bli en god soldat handler jo om å omsette teorien til praktiske handlinger, veldig ofte i krevende situasjoner. Derfor er jo noe av det som må gjøres, å sikre at alle som er inne til førstegangstjeneste, får gjennomført en god, grunnleggende soldatutdanning på alle områder. Da må regjeringen være tydelig på – som statsråden nå har tatt opp – at de vil styrke dette feltet. De har styrket bl.a. ammunisjonsområdet med 50 mill. kr for inneværende år, som også er en erkjennelse av at situasjonen har vært trang i 2010. Situasjonen i 2009 og i 2010 har vært svært vanskelig. Mange soldater får svært sjelden øvd. Snittet hva gjelder skyting for soldater i løpet av ett år, er faktisk det samme som jeg fikk skyte i løpet av én dag den gangen jeg var inne til førstegangstjeneste. Jeg tror de aller fleste forstår at man ikke blir en god skytter av å få lov til å skyte 120 skarpe skudd i løpet av ett år. Jeg håper regjeringen ser nytten og verdien av at de soldatene vi kaller inn til tjeneste, også får den undervisningen de selv forventer, og ikke minst at den undervisningen Forsvaret selv har behov for, blir gitt soldatene. Verneplikt koster, men den gir oss også mulighet til å skape et meget godt forsvar som mange andre land ikke har. Men skal denne kvaliteten bli en realitet, koster det penger, og de pengene må regjeringen være villig til å bevilge. Dersom regjeringen ikke er villig til å ta denne kostnaden, vil det ikke gå veldig mange år før det blir slutt på de svært gode tilbakemeldingene vi i dag får for våre soldaters innsats i tjeneste i utlandet. De som er der ute i dag, er faktisk et produkt av det Forsvaret som vi har hatt noen år tilbake, og ønsker vi at dette renommeet fortsatt skal vedvare, er det utrolig viktig at vi satser på utdanningen av dem som er inne til førstegangstjeneste her hjemme.
Tage Pettersen (Høyre), 2010-11-11:
Både representanten Pollestad og representanten Tenden var inne på verneplikten som ordning, og jeg opplever vel at det norske storting er enig om at verneplikten er noe vi skal bære med oss videre, og at det er slik vi ønsker å organisere vår militære struktur. Det er jeg glad for å høre. Jeg er også glad for at det blir trukket fram i debatten vi har her i dag. Da er det også viktig at representantene er klar over at det å ha en vernepliktsordning er en kostbar måte å gjennomføre utdanning og militær trening på. Men som jeg var inne på i mitt hovedinnlegg, skaper det også muligheter for meget god kvalitet. Representanten Tenden var også inne på det som er mitt hovedpoeng i interpellasjonen i dag, og som jeg er veldig glad for at har blitt fulgt opp, at det er viktig at vi fyller verneplikten og tiden de er inne, med et meningsfullt innhold, både for den enkelte som er inne til tjeneste, og – ikke minst – for Forsvaret, i forhold til de behovene Forsvaret har, og de behovene samfunnet har, som faktisk har bestemt at vi skal ha en militærmakt. Statsråden sa at hun mente at øvingsaktiviteten, kvaliteten og utdanningen var god nok, hvis jeg tydet henne riktig. Jeg vil igjen minne om Generalinspektøren for Heimevernets bekymring for de 4 000 de hvert år skal få fra forsvarsgrenene inn i sin struktur. Når Heimevernet tar det så tydelig opp, tolker jeg det som et rop om hjelp for å få på plass kvalitet på den soldatmassen som skal inn til tjeneste i Heimevernet. Det må vi ta alvorlig. Når det gjelder studiepoengordningen, som var utgangspunktet for diskusjonen her, er jeg helt enig i at vi må skynde oss langsomt. Vi må sikre at vi får på plass kvaliteten både i undervisningsmateriellet hva gjelder instruktører, og, som jeg også var inne på, lokalitetene for å gjennomføre den type undervisning, noe som er forholdsvis nytt for Forsvaret – i stedet for å gjøre det ute på alle militære etablissementer. Jeg tolker vel statsrådens innlegg dit hen at hun mener det er noen utfordringer knyttet til hvordan man melder seg opp og blir med på undervisningen. Det er viktig å få med at dagens undervisning er obligatorisk. Det er altså eksamen som er frivillig for dem som er inne til tjeneste. Undervisningen er obligatorisk og erstatter tidligere militære tilsvarende fag, men gjennom dette har man fått en kvalitetssikring av det pensumet man skal gå gjennom. Jeg skal ikke svartmale situasjonen, men gjennom debatten i dag håper jeg at vi har satt søkelyset på en utfordring som jeg tolker slik at alle som har hatt ordet, er enige om at vi må løse bedre enn det vi har gjort fram til i dag.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Som sagt mange ganger tidligere fra denne talerstolen, er det norske forsvaret i omstilling, og vi er nå langt bedre satt opp med sikte på å møte de målsettingene som er stilt opp i langtidsplanen for et moderne innsatsforsvar. Så mer enn erkjennelsen av at man ikke har gjort det som burde gjøres, er det arbeidet som er gjennomført i Forsvaret, resultat av en planlagt satsing hvor målet har vært å øke den operative styrken gjennom en enda mer effektiv ressursbruk. Når det gjelder studiepoengordningen, er jeg opptatt av å synliggjøre at nye tiltak trenger noe tid på seg for å virke etter hensikten, og at det derfor er vårt mål å sikre at denne ordningen stadig blir bedre, både gjennom å bygge kompetanse hos befal og i utdanningsløpet, med sikte på at også de som er inne til førstegangstjeneste, skal få et bedre tilbud i tiden som kommer. Denne regjeringen har systematisk styrket Hæren. Hæren skal derfor også neste år øve mer enn den gjør i inneværende år. Vi styrker opplæringen, og vi setter av mer også til ammunisjon, alt sammen for å øke kvaliteten i det norske forsvaret – i Hæren, og også for å gi et bedre tilbud til dem som er inne til førstegangstjeneste. Slik jeg forstår noen av utfordringene, har de vært knyttet både til å få et tilstrekkelig antall av de førstegangstjenende til å interessere seg for og engasjere seg i dette tilbudet. Samtidig har tilbudet vært utformet på en måte som ikke har vært god nok. Det har også vært ordninger for oppmelding som kanskje i seg selv har bidratt til en høyere strykprosent enn hva som faktisk reelt speiler tilbudet så langt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-11-11:
Takk til interpellanten for debatten. Jeg er glad for engasjementet rundt førstegangstjenesten. Målsettingen for tjenesten er, som jeg nevnte, at den skal være både samfunnsnyttig og meningsfylt, og det er viktig at innsatsen også verdsettes. Studiepoengordningen er viktig for både Forsvaret og soldatene som er inne til førstegangstjenesten. Ordningen bidrar til å heve kvaliteten på utdannelsen, samtidig som den altså er meritterende for våre soldater. Som flere har pekt på, er øving og trening viktig. Våre soldater får høyere kompetanse og tilfredshet, og Forsvaret får økt operativ evne. Det var derfor jeg vektla så sterkt at både treningsnivået og tilgangen på ammunisjon vil økes neste år. De vernepliktige er et viktig satsingsområde, og jeg er glad for at vi kan ha en felles forståelse av dette. Til interpellantens spørsmål om jeg dermed mener at vi er gode nok, vil jeg heller si at gjennom samarbeid og langsiktig tenkning kan vi sammen videreutvikle førstegangstjenesten, slik at den gir stort utbytte både for den enkelte soldat, for Forsvaret og for samfunnet. Så la oss sammen bidra til dette.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-11:
Senterpartiet er opptatt av å ha et forsvar som er forankret i folket. Vi mener at det er avgjørende både for forsvarsviljen og for kvaliteten til våre militære styrker. I det norske forsvaret er verneplikten en grunnpilar. Den sikrer Forsvarets forankring i folket. Den sikrer at man rekrutterer de beste. Den sikrer at vi har et forsvar bestående av et tverrsnitt i befolkningen. Verneplikten sikrer det nødvendige volumet. Selv om vi nå tar inn relativt få soldater, er dette forhold som kan endre seg over tid. Verneplikten er viktig for å sikre et positivt omdømme rundt Forsvaret. Det er gjort mye innenfor forsvarsbudsjettet, og det er gjort mye i forhold til vernepliktsordningen, som statsråden refererte til i sitt svar. Jeg er opptatt av at de som er inne til førstegangstjeneste, skal oppleve at de får noe igjen. I så måte er jo ordningen med studiepoeng veldig viktig, og jeg er glad for at statsråden er så framoverlent når det gjelder å sørge for at denne ordningen blir brukt, at den framstår som attraktiv for soldatene, og at en underveis gjør forbedringer i den. Jeg er også opptatt av at soldatene når de er ferdig med sin førstegangstjeneste, opplever at de har hatt en meningsfylt tid, at de har fått en relevant opplæring til de oppgavene som de har. Jeg tror det er viktig at en etter endt førstegangstjeneste har lært seg noe som en også har nytte av i det sivile, og som går utover det en har lært om de forsvarstekniske tingene og om hvordan Forsvaret virker. Senterpartiet er opptatt av å ha et forsvar som gjenspeiler befolkningen. I så måte har stortingsgruppen vår sagt at vi ønsker verneplikt for både menn og kvinner. Det er et uttrykk for en vilje til å satse på Forsvaret. Vi oppfatter det som et viktig skritt på den veien når vi nå har innført sesjonsplikt både for kvinner og for menn. Vi må følge utviklingen nøye, for det er min overbevisning at en jevnere kjønnsfordeling innen Forsvaret og blant de soldatene som er inne til førstegangstjeneste, vil styrke vår forsvarsevne. Vi som samfunn bruker store penger og mye ressurser på Forsvaret. Den rød-grønne regjeringen satser på å ha et offensivt og effektivt forsvar. Da er vi helt avhengige av støtte i folket til å bruke ressursene på Forsvaret. Jeg mener at verneplikten og at den enkelte soldat opplever en meningsfull førstegangstjeneste, er avgjørende for at folk har en sånn holdning til Forsvaret.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
På vegne av representantene Henning Skumsvoll, Oskar Jarle Grimstad og meg selv vil jeg framsette forslag om en helhetlig plan for CO2-håndtering. På vegne av representantene Henning Skumsvoll, Oskar Jarle Grimstad og meg selv vil jeg sette fram forslag om å gjøre støtteordning for energieffektiviseringstiltak teknologinøytral.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
På vegne av representantene Bente Thorsen, Mette Hanekamhaug, Ketil Solvik-Olsen og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om å styrke realfagene i hele utdanningsløpet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Nå skal jeg være forsiktig med og vokte meg vel for å kommentere musikaliteten til komiteens leder, og jeg skal heller ikke bruke ordet «beklage» overfor andres standpunkter i denne saken. Jeg har stor respekt for hvorfor den enkelte inntar sine standpunkter. Bakgrunnen for at man går imot IV og V, er jo nettopp den manglende sammenhengen mellom det som står her, og det vi bl.a. skal behandle i neste sak i denne sal. Flertallet mener at man allerede nå skal gi en fullmakt og si at vi skal opp til 39,9 pst. Hvorfor 39,9 pst.? Hvorfor ikke 40 pst., 40,1 pst. eller 40,2 pst.? Dette er slike ting som man må ha en viss langsiktighet på og en viss form for strategi bak. Det er fullt mulig for statsråden å komme tilbake på et senere tidspunkt hvis man har – og ser – gode strategier. Komiteens leder var også inne på at dette gir penger tilbake. Ja, la oss håpe det – og jeg tror også det. Jeg tror dette oppkjøpet rett og slett er en god investering. Men jeg tror det er litt viktig at vi fra denne talerstolen ikke er så skråsikker i vår sak – jeg sier «tror», for de vurderingene som er foretatt, er gjort av andre. Vi har sett de siste årene, og det tror jeg også komiteens leder bør ta inn over seg, at resultatutviklingen i dette selskapet – de resultatene som det har vært vist til – ikke akkurat har vært oppløftende, for å si det mildt. Men jeg tror at dette oppkjøpet som når skjer, er et steg i riktig retning for å få mer kontroll over råvarene i aluminiumsproduksjonen, og det er jo det denne saken dreier seg om. Jeg skal ikke dvele mer ved det. Jeg synes det er en fornuftig sak, at man selger seg ned og gjør denne handelen og denne utvekslingen på eiersiden, men det må være mer enn tilstrekkelig at man har 34,5 pst. i dette selskapet. Så får heller statsråden komme tilbake – han har selv varslet at han skal komme tilbake til denne sal med en ny eierskapsmelding – og da må det være tidspunktet for å diskutere disse strategiene. For vi har sett litt for mange eksempler på at det blir en stykkevis og delt eierskapspolitikk. Spitsbergen Kullkompani er en av sakene der en kan lure på hva som skjer, det tror jeg opptil flere av oss gjør. Jeg ser fram til debatten i neste sak.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Bare to korte spørsmål, for det er stor enighet om den handelen som skal foretas. Når det gjelder det som jeg viste til i mitt innlegg knyttet til strategiske oppkjøp etc., som statsråden selv var inne på, og at man ikke ville kunne oppfylle det som ligger i nåværende eierskapsmelding, burde man ikke da ventet med å ta den strategiske debatten til vi kommer til behandling av en ny eierskapsmelding? Det er allerede i neste sak, der statsråden har varslet det. Spørsmål 2: Hva tror statsråden vil bli utviklingen knyttet til kursen på selskapet, når staten allerede nå varsler at den står klar og ønsker å kjøpe seg opp over tid? Tror ikke statsråden at det påvirker kursen i selskapet, som gjør at inngangsportalen vil bli dyrere for staten?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg kan trøste representanten Heggø med at det ikke er alt i Soria Moria-erklæringen vi er uenige i – bare slik at jeg har slått det fast. Det er faktisk enkeltpunkter som man kan være enig i. Norge trenger en ny eierskapsmelding etter den politikken som regjeringen har ført siden den tiltrådte, så nettopp det er et viktig poeng. Men det er jo litt trist at man faktisk trenger opposisjonen for å påskynde at regjeringen skal følge opp sin politikk med en ny eierskapsmelding. Vi skal sørge for at når vi får saken til behandling her, skal vi ta de store ideologiske debattene om hvor vi skal være deltakere eller ikke. Det er helt åpenbart at undertegnede og representanten Heggø er uenige om hvorvidt det er viktig at det er en stat som eier Flytoget. Det er også viktig for meg å presisere at det ikke nødvendigvis er en statlig oppgave bl.a. å eie et flyselskap. Men det skal vi komme tilbake til når saken kommer. Jeg regner med at dette kommer til å bli en relativt kort debatt. Jeg vil bare stille et spørsmål, som jeg håper statsråden kan gi svar på i sitt innlegg. Nå er vi ett år ute i periode to for de rød-grønne, og da er spørsmålet jeg stiller, følgende: Når vil vi kunne få oss forelagt en slik eierskapsmelding? For tiden går, og regjeringen har jo i flere saker nå vist at de enten har endret sin eierposisjon eller i hvert fall gitt uklare signaler. Nedsalg bl.a. i SAS er en av dem. Jeg kan også bl.a. vise til saken knyttet til Hydro som vi nettopp hadde til behandling her. Det er ting som nå er endret i forhold til den gamle eierskapsmeldingen og regjeringens politikk, og da er det greit at vi får en ny debatt i denne sal. Jeg vil ta opp det forslaget i innstillingen som Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti står bak, der vi ber om å få på plass en ny eierskapsmelding, senest i løpet av våren 2011. Jeg håper statsråden i hvert fall kan gi noen signaler, for det har relativt lite for seg hvis man kommer med en ny eierskapsmelding på slutten av stortingsperioden. Vitsen er å komme med dette så raskt som mulig i perioden, slik at man vet hva man har å forholde seg til, og hva slags politikk som vil bli ført.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Først av alt vil jeg takke statsråden for å imøtekomme oss når det gjelder tidsperspektivet. Jeg synes det er veldig positivt at vi forhåpentligvis kan se fram til en diskusjon våren 2011. La oss håpe det står seg. Vi er jo enige alle sammen om at man må ta sakene etter hvert som de dukker opp, det sier seg selv. Men er statsråden også enig i at det kan være greit å få en så tidlig avklaring som mulig nettopp av den strategiske biten, hvordan man skal utøve eierskapet sitt, etc.? For vi ser at i saker som går i media i dag, bl.a. der staten eier 99,9 pst. av et selskap, kan eierskapsutøvelsen kanskje ha vært mangelfull, men det vil jo tiden vise. Så mitt spørsmål til statsråden er: Er statsråden enig i at det er viktig at vi så tidlig som mulig i perioden har en slik strategisk gjennomgang av eierskapet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Først av alt vil jeg gi honnør til saksordføreren, som på en god og grundig måte redegjorde for innholdet – også faktisk for mye av det som Fremskrittspartiet står for. Derfor vil jeg bare bruke lite grann tid på et par små kommentarer. Det ene er at det ikke er tvil om at mange føler seg lurt av det de ser nå knyttet til regulering av kongekrabbefisket, eller kamtsjatkakrabbens vandring. Så hørte vi at saksordføreren antydet innvandringspolitikk med Fremskrittspartiet, og da kan jeg jo replisere tilbake at hvis det er en sak som kanskje blir vanskeligere enn å få Krekar ut av landet, så er det vel å få kontroll med kongekrabben langs kysten. Så får vi se hva som tar lengst tid. Når det gjelder St.meld. nr. 40, var det bred enighet om det som hadde med føre-var-prinsippet å gjøre. Problemet er at den reguleringen som det nå legges opp til, ikke er i tråd med føre-var-prinsippet. For i stedet for å øke fangsten flytter man den nordlige grensen. Ved å flytte den nordlige grensen kan man faktisk risikere at fangsten går ned, og at det tas ut for lite kongekrabbe. Det vi dessverre også ser et illevarslende signal på, er nettopp at den er i ferd med å trekke vestover og sørover i større grad enn det som er ønskelig. Det er derfor man skulle få ut den delen av kongekrabbestammen som gikk der. Jeg setter også spørsmålstegn ved hvorvidt statsråden og direktoratet egentlig har hjemmel til å flytte den grensen nå – altså endre forskriften – for i forbindelse med denne saken var det gitt at dette skulle gjøres i et femårsperspektiv. Det vil si at denne saken er ikke gjenstand for de årlige reguleringene. Jeg ser fram til at statsråden kommenterer det nettopp i det perspektiv at man gir et signal om at man skal evaluere om fem år, og så kommer man allerede etter svært kort tid og endrer spillereglene for selve fisket. Det tror jeg faktisk kommer til å bli gjenstand for en del debatt i tiden som kommer. Vi ser videre at flere som faktisk har trodd på storting og regjering i denne saken, har gått til innkjøp av båter og utstyr og har valgt å satse på dette. Vi har sett landanlegg som har bygd opp virksomhet knyttet til desimeringsfisket. De føler seg nok rimelig lurt i dag. Mange kommer til å tape store penger. Det er allerede meldt om at flere sliter økonomisk og kommer til å slite enda mer. Ja, selv Innovasjon Norge har vært med på å finansiere en del av disse tingene, altså statens eget organ. Det skal bli spennende å følge denne utviklingen videre. Jeg er litt usikker på om saksordføreren fremmet forslaget vi har i innstillingen. Hvis ikke gjør undertegnede det. Så må jeg bare si at jeg er selvfølgelig skuffet over resultatet, men jeg tror nok at siste ord ikke er sagt i denne saken.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg skal være kort, president. Spørsmålene mine er som følger, 1: Hvilken ekstrainnsats setter nå statsråden og regjeringen inn for å forske på dette, slik at man nettopp kan få den brede kunnskapen som statsråden selv har tatt til orde for? Jeg har ikke sett noen budsjetter der det er øremerkede midler til dette. Jeg spør: Hvor stor er økningen i de øremerkede midlene til dette prosjektet? Spørsmål 2: Har en i departementet foretatt en juridisk vurdering knyttet til de endringene som nå gjøres? I St.meld. nr. 40 for 2006–2007 ville man investere ut fra et femårsperspektiv, mens man nå, allerede tidlig i perioden, går inn og endrer forutsetningene for det vedtaket.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-06-17:
Jeg er glad for at statsråden vil bruke lang tid på oppkjøpet, forhåpentligvis så lang tid at andre kan komme til å avverge det. Et annet spørsmål: I proposisjonen skrives det at man ønsker å kjøpe seg opp, for ved å få en høyere andel kan man påvirke på en bedre måte på generalforsamlingene, antakelig valg av styremedlemmer, litt avhengig av hvor mange som møter, og påvirkning på utbyttet. Det må jo da bety å redusere utbyttet, for det er jo ikke noe annet generalforsamlingen kan gjøre. Er det noen andre grunner til at statsråden ønsker å kjøpe seg opp til 39,9 pst. og forsvare bruken av så mange milliarder kroner, andre grunner som jeg antakelig ikke har sett?