Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-11-26:
Når det gjelder denne rapporten fra Riksrevisjonen, slutter jeg meg til den beskrivelse som saksordføreren ga. La meg helt innledningsvis si at det er en ganske alvorlig situasjonsbeskrivelse som gis av tilstanden og utviklingen innenfor norsk jordbruk og primærproduksjon av mat i dette landet. Det bør hele salen legge seg på hjertet i oppkjøringen til det meldingsarbeidet som nå er startet fra regjeringens side om norsk matproduksjon. Det er noen punkter jeg har lyst til å kommentere. Det ene er måloppnåelse. Der synes jeg det er en relevant kritikk som kommer fra Riksrevisjonen, ikke bare til departementet, men også til det politiske miljøet, også til Stortinget, slik jeg leser og tolker rapporten. For det er jo et faktum at det er mange mål innenfor norsk jordbrukspolitikk. En del av dem er delvis motstridende. Det gjør jo at det ikke er lett å være næring, ei heller forvaltning. Det er også et ansvar som jeg tenker i stor grad tilligger denne salen å rydde opp i, slik at man har stringente, lett oppfattelige mål som det er mulig å følge opp i praksis. Så bør jo departementet legge seg på hjertet at det er viktig å rapportere tilbake på egnet måte om de målene som faktisk er der, og på et sånt vis at Stortinget har mulighet til å følge utviklingen godt. Vi leser at selvforsyningsgraden i Norge har gått opp gjennom perioden. Det er på den ene siden gledelig. På den andre siden er det relevant å tilføye at mye av grunnen til at selvforsyningsgraden har gått opp, er økt produksjon av hvitt kjøtt. Det er økt kraftfôrimport som ligger til grunn for den økningen. Det er altså ikke en økning av norsk matproduksjon basert på norske ressurser. Det synes jeg denne salen bør merke seg. Selvforsyningsgraden i Norge må, som jeg ser det, hvile på de ressursene vi har, og den forvaltningen vi er i stand til å gjøre på egen kjøl. Så er det interessant det Riksrevisjonen bemerker om kontroll. Det er også bemerket i en enstemmig innstilling fra komiteen. Om det tenker jeg to ting. Det ene er selvsagt at kontrollarbeidet slik det foregår nå, får en grad av kritikk. På den andre siden tror jeg at vi skal være oppmerksom på at vi ikke bygger opp altfor stort byråkrati, altfor store systemer, som skal følge opp dette. Men en offensiv tilnærming til dette vil være å se på måten man utformer tilskudds- og støttesystemer på, slik at de i seg selv er objektive og krever lite kontroll og oppfølging. Det er mange forskjellige ordninger innenfor norsk jordbrukspolitikk. Noen krever mye forvaltning, andre krever svært lite. Jo mer objektive og enkle disse ordningene er utformet, jo mindre vil behovet for kontroll være. Jeg tenker at alt dette er uhyre viktig i det videre arbeidet som først regjeringen skal gjøre, og så denne salen skal gjøre, i forhold til en ny melding om jordbrukspolitikken. Jeg synes som sagt at den utviklingen som beskrives, er alvorlig. Den er vi nødt til å adressere, i hvert fall hvis vi skal holde fast ved de overordnede målene som et flertall av komiteens medlemmer her står fast på. Jeg er uenig med saksordføreren i at det er en mindre dissens. Det er en ganske alvorlig dissens når man ser på de målformuleringene som alle partier utenom Fremskrittspartiet og Høyre slutter seg til.