Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
Denne saken handler i bunn og grunn om likelønn. Det er en kamp som er blitt kjempet i over 100 år. I like lang tid har saken blitt forsket på, utredet, diskutert og debattert. Fremdeles er det et stykke vei å gå for å få til lik lønn for lik utdannelse og likt arbeid. Denne saken handler om at alle skal få uttelling for den utdanningen de har tatt. Det handler om at alle skal få mulighet til å forsørge seg selv og sikre en økonomisk trygghet for seg selv. Likelønn handler om rekruttering til yrker som er viktige for velferden i Norge. Men mest av alt handler likelønn om rettferdighet. Når det gjelder lønnsforhandlinger og likelønnspott, preges regjeringens politikk av gode intensjoner. Det er flott med gode intensjoner og god vilje. Regjeringen skal ha ros for at det er fremmet en likelønnsmelding for Stortinget, men det er faktisk kun konkret handling som fører oss til målet. Derfor savner jeg handlekraft til å gjøre noe konkret som faktisk fører oss nærmere målene om lik lønn og like muligheter. Som vi viser til i innstillingen, uttalte likestillings- og diskrimineringsombudet i høringen som ble arrangert i forbindelse med Stortingets behandling av likelønnsmeldingen, at regjeringen må bidra med friske midler til kvinnedominerte yrker i offentlig sektor, og at partene må forplikte seg til å prioritere denne gruppen framover. Kristelig Folkeparti er helt enig i dette. I vårt samfunn er det i stor grad familien som er grunnsteinen. Derfor er det helt avgjørende at arbeidslivet tilpasses familielivet, og ikke omvendt. Familien må stå i sentrum for å kunne sikre en trygg oppvekst for de minste og mest sårbare. Det må ikke komme dit hen at ungene, tid med unger og permisjoner er noe som framstilles som et hinder for likelønn og et godt arbeidsliv. Vi vet at mange kvinner blir hengende etter inntektsmessig som en konsekvens av fødsler og permisjoner. Det er et problem. Dette problemet finner ikke sin løsning i at kvinner slutter å føde eller slutter å ta ut permisjoner. Nei, løsningen må ligge i arbeidslivet. En del av løsningen kan finnes i Likelønnskommisjonens flertallsforslag om at arbeidstakere i foreldrepermisjon skal ha rett til gjennomsnittlig lønnsvekst. Kristelig Folkeparti mener det rettferdige ville være at alle fikk ta del i lønnsutviklingen som skjer på deres arbeidsplass mens de er i permisjon. En slik automatisk rett til lønnsjustering kan være et viktig virkemiddel for å jevne ut de negative lønnseffektene av foreldrepermisjoner. Dersom vi får til at arbeidstakere ikke får svekkede lønns- og arbeidsvilkår som følge av at de tar foreldrepermisjon, er vi kommet enda et stykke på veien mot likelønn. I St.meld. nr. 70 for 1991–1992 skrev regjeringen Harlem Brundtland at de viktigste uløste problemene var likelønn og likestilt omsorg. Det ble i meldingen slått fast at det vesentligste arbeidet må utføres på arbeidsplassene og gjennom partene i arbeidslivet og deres organisasjoner. Grunnen til at jeg nevner dette, er at det støtter opp om det Kristelig Folkeparti er så opptatt av på dette området. Det er ikke med endringer i familielivet at likelønnsutfordringene skal løses. Det er først og fremst med endringer i arbeidslivet. Det er strukturer i samfunnet som hindrer likelønn mellom kjønnene. Det er helt avgjørende for norske familier at arbeidsgivere og samfunnet for øvrig legger til rette for et godt familieliv, og for at det skal være mulig å kombinere karriere, barn og familie på en god måte. På tross av stor grad av oppmerksomhet over tid er dessverre likelønnsutfordringene fortsatt store, og vi har fortsatt en jobb å gjøre.