trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-05-16:
Først må jeg dessverre – andre har vært inne på det, noen har bare nevnt det en passant – sterkt beklage at forsvarsstatsråden ikke er til stede i salen i dag. I en så vesentlig sak, i en så avgjørende sak for redningstjenesten i mange, mange år framover, er det underlig. Etter det jeg vil betegne som en svært forvirrende fremstilling av saken, hvor tydeligvis justis- og forsvarsministeren ikke har kommunisert, vil jeg se det som helt nødvendig at denne tjenesten samles i ett departement – det bare understreker nødvendigheten av det. Det har vært interessant å følge debatten her i dag. Debatten har på mange måter avslørt en ideologisk uenighet som i store deler av debatten har overskygget hva dette egentlig dreier seg om, og hva vi egentlig skal drive med. Alle i salen er naturligvis opptatt av én ting, å få en best mulig redningstjeneste. Det er derfor underlig når representantene fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har en så inngrodd frykt for nytenkning at de avviser enhver form for konkurranseutsetting. Jeg vil påstå at privat virksomhet i dette landet er grunnlaget for at vi kan drive det overhodet. Så til lokaliseringsspørsmålet. Fra forsvarskomiteen ble det sendt spørsmål til forsvarsstatsråden, hvor vi bl.a. spør: «Hvis helikopterbasen flyttes, hva vil den direkte konsekvensen bli for Banak flystasjon for Forsvaret?» En del av svaret fra statsråden lyder: «Stasjonering av 330 skvadronen på Banak er en vesentlig forutsetning for Forsvarets drift av flystasjonen i dag.» Ja, kanskje vesentlig, men ikke avgjørende! Videre svarer hun: «Forsvaret deler i dag utgiftene for drift av Banak med Luftfartsverket basert på en fordelingsnøkkel knyttet opp mot flybevegelser. Ved en flytting av Forsvarets aktivitet knyttet til 330 skvadronen, vil dette medføre at Luftfartsverket må bekoste mer av kostnadene ved å holde flyplassen åpen.» Ja, greit det, synes jeg! Videre står det i svaret: «Sviktende inntekter på Banak kan medføre at Alta vurderes som regional sivil flyplass, og Forsvaret kan bli belastet med alle kostnadene for drift av Banak flyplass. Dette vil igjen kunne medføre at Forsvaret ikke har økonomiske muligheter til fortsatt drift av Banak, og kan i ytterste konsekvens medføre at Banak blir nedlagt som flyplass både for sivile og militære formål.» Dette tror jeg ikke på! Dette er jo egentlig et bevilgningsspørsmål, og hvis partiene Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er så redde for nedleggelse av Banak, regner jeg med at de senere vil være med på å bevilge penger for å opprettholde stasjonen. Det skal i så fall ikke stå på Fremskrittspartiet!
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-16:
Det var representanten Nesvik som fekk meg til å ta ordet, for eg vil ikkje la det stå uimotsagt at fleirtalet i justiskomiteen i dag har valt det minst optimale basevalet for Nord-Vestlandet, nemleg Florø. Tvert imot, fleirtalet i justiskomiteen, alle partia bortsett frå Framstegspartiet, har landa på det mest optimale basevalet, nemleg Florø. Representanten Nesvik raljerte vidare over Arbeidarpartiet og SV sin merknad og grunngjevinga for å velje Florø. No har Nesvik gått ut av salen, men eg vil iallfall be dei representantane frå Framstegspartiet som er til stades, om å lytte når eg no siterer frå Fostervoll-utvalet si faglege grunngjeving for kvifor Florø er det beste valet: «Statistikk over ulykker i Norge med fem eller flere omkomne i perioden 1970-1996, hvor det ville vært aktuelt å bruke redningshelikopter stasjonert på Vigra eller i Florø, viser at et helikopter stasjonert i Florø ville kommet raskest fram ved 15 av totalt 18 ulykker.» Det vil seie at Florø er det mest optimale valet. Vidare står det i grunngjevinga: «Framherskende vindretning i området er fra sørvest. Dette gjør at det i området ved Stadt er gunstigere med en redningshelikopterbase på Florø enn på Vigra, da man fra Florø vil ha medvind ved en utrykning og komme raskere fram enn om man stod på Vigra og måtte fly til samme område med motvind.» Florø er altså det mest optimale valet. Og vidare: «Et annet forhold som man også bør ta hensyn til er at Florø ligger ca. 35 minutters flyging nærmere feltene i nordre del av Nordsjøen ... enn ... Vigra.» Florø er altså det mest optimale valet. Så sa Nesvik at det som har endra seg sidan Fostervoll-utvalet la fram sin NOU, er akuttberedskapen på sjukehuset i Florø. Men det er altså ikkje meir enn seks landevegsmil inn til Førde, der ligg Sentralsjukehuset i Sogn og Fjordane med ein ypparleg akuttberedskap. Det er heller ikkje slik at helikoptra skal fly tilbake til sjukehuset i det området dei kjem frå, dei dreg sjølvsagt til det sjukehuset som ligg nærast i tid. Og sønnavinden som er ein fordel for basen i Florø, vil kanskje bringe helikopteret til Åse sjukehus i Møre og Romsdal, slik at også møringane vil få ein fordel av at basen ligg i Florø. Eg vil berre seie til slutt at justiskomiteen sitt val av Florø som base burde Framstegspartiet tenkje på fram til avstemminga i dag, for å sjå om dei ikkje finn at dei vil støtte Florø som det mest optimale basevalet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2002-05-16:
Intensjonen til forslagsstillerne i denne saken er god. Stadig flere velger å leve sammen uten å gifte seg. Det er et trekk ved samfunnsutviklingen som vi bør følge opp på mange områder, slik at den som velger denne samlivsformen, ikke blir straffet hardt økonomisk. Det er på denne bakgrunn at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett går inn for å likestille samboere og ektefeller når det gjelder avgift på arv eller gaver mellom disse. Avgiftsfritaket skal gjelde all arv hvor rådigheten erverves 1. januar 2002 eller senere. En viktig forskjell mellom dette forslaget og Regjeringens forslag er de kriteriene som legges til grunn for at man skal regnes som samboere. Regjeringen går inn for at samboere som har felles barn, eller som tidligere har vært gift med hverandre, skal få fritak for arveavgift. Høyre mener det er behov for klare avgrensende kriterier for hvem som skal regnes som samboere. Ifølge forslaget fra SV skal man bl.a. regnes som samboere dersom man har levd sammen i minst to år. Det vil etter min mening ikke være noen forskjell mellom samboere og ektefeller dersom SV får gjennomført sin politikk. Jeg mener det fremdeles bør være en forskjell her. I tillegg er forslagsstillerne svært opptatt av rettighetene. Men hva med pliktene? Et ekteskap er en mer omstendelig prosess å oppløse. Har man barn, må man bl.a. til megling før man får innvilget skilsmisse. Det er ingen tvil om at ekteskap i mange tilfeller gir en tryggere ramme rundt et samliv. Avgjørelsen om å gifte seg er et betraktelig større skritt å ta enn det det er å flytte sammen. Høyre understreker at det er viktig å se på spørsmålet om samboeres rettigheter og plikter under ett. Regjeringen vil innen utgangen av 2002 komme med en familiemelding som omhandler dette.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-05-16:
Senterpartiet syns det er svært bra at det nå er en så positiv holdning til å rette opp de skjevhetene vi har i dag i dette lovverket, og tilpasse lovverket til den virkelighet som vi lever i, og Senterpartiet vil gå langt når det gjelder den tilpasningen. Vi er enig i at samboere og ektefeller skal likestilles i arverettslige sammenhenger i samsvar med de utredningene som er nevnt i innstillingen av mindretallet. Sentrumsregjeringen var kommet langt med hensyn til å fremme forslag om å likestille de to gruppene, men man må da bare innse at sånne ting tar tid. Så er vi enig med SV i deres forslag, som går ut på at den bestemmelsen vi forhåpentligvis får, gis tilbakevirkende kraft. Vi kommer til å støtte forslag nr. 2. Jeg vil uttrykke håp om at vi får den framdriften i denne saken som er antydet fra departementet.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-05-16:
Forslaget støttes også av Senterpartiet.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-16:
Jeg ber presidenten merke seg at forslagsstilleren til et Dokument nr. 8-forslag bare har 3 – eventuelt 3 x 2 – minutter til å forklare forslaget sitt på. Det blir litt snaut. Fremskrittspartiet har lagt fram en del forslag som jeg synes er konstruktive, og som er et slags sammendrag av mine forslag. Det er årsaken til at jeg ikke har egne forslag nå. Jeg er overrasket og skuffet over de andre partienes passivitet, kanskje spesielt over Høyre, som altså ikke har klart å komme med noen selvstendige forslag som kan sikre våre barn mot overgripere, annet enn å vise til psykiatrisk behandling, som vi vet er en metode som ikke er effektiv. Høyre, som tidligere hadde klare føringer i komitemerknader og egne forslag som trakk langt i retning av f.eks. bruk av medisinsk behandling, har nå fellesmerknader med SV på alle punkter. Jeg merker meg at Høyre, som for et år siden var med på å øke minstestraffen for voldtekt, nå argumenterer mot økning av minstestraffer med det eldgamle argumentet fra Justisdepartementet om at det vil føre til at domstolen vil frikjenne tiltalte på et tvilsomt grunnlag. Det er et argument som man bare kan bruke dersom man totalt mangler tillit til juryordningen og til domstolene i sin alminnelighet. Det er forbausende at dette argumentet brukes av og til, mens man andre ganger hopper over argumentet og likevel stemmer for økte minstestraffer. Høyre avviser også en registreringsordning som kan gi foreldre informasjon om farlige pedofile i deres nærområder, og fratar dermed foreldrene en mulighet til å sikre og beskytte sine barn når samfunnet svikter og slipper farlige pedofile gjengangere ut i samfunnet igjen med minimal kontroll. Det minste en kunne vente seg, i det minste av Høyre, var at man gikk inn for en tvungen registreringsordning – selv om den ikke var åpen for publikum – slik at i det minste politiet kunne holde seg orientert om den pedofile overgripers bosted til enhver tid, og slik at det ble som i USA: straffbart å flytte uten å melde fra om det. Men selv ikke noe slikt har Høyre hatt fantasi til å komme med forslag om. Jeg registrerer at det bare er Fremskrittspartiet som tar barns behov for beskyttelse mot pedofile overgripere så alvorlig som det fortjener. De andre partiene viser en langt mer passiv holdning enn det de har gjort de siste fire årene – nå snakker jeg om her på Stortinget. Det ser jeg på som et betydelig tilbakeskritt. Høyre legger seg nå nærmere SVs kriminalpolitikk enn Fremskrittspartiets, mens det motsatte var tilfellet tidligere. Det eneste positive er en merknad i komiteen om at forvaring tross alt er den beste løsningen for å hindre gjengangere i å begå ny kriminalitet. Det er jeg selvsagt enig i, og jeg håper at det til slutt blir løsningen. La disse personene være i fengsel, der de hører hjemme dersom de er farlige, også når de er ferdige med soning.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-16:
Det var forrige søndag på TVNorge på «Arve Juritzen direkte», et intervju med en pedofil overgriper som stod fram med fullt navn, og det like før han var i ferd med å slippes ut av fengslet. Han gjorde dette fordi han hadde forstått poenget, nemlig at da vet folk der han nå kommer til å bo, hvem han er, hvordan han ser ut, og at han er en trussel. Han ønsker ikke å være en trussel selv, men hans psyke er slik at han er en fare for barna i nabolaget. Derfor ønsket han selv å ha den sosiale kontrollen fra foreldre og andre, som på den måten kan hjelpe ham slik at han ikke får mulighet til å forgripe seg på andres barn. Det det dreier seg om, er å hjelpe foreldrene til å kunne beskytte sine barn. Hva er egentlig alternativet til dette? Jo, det er det som er i dag. Det er at farlige overgripere lusker rundt i nabolaget og i hemmelighet lokker med seg barn til seksuelle aktiviteter uten at noen vet om det. Det kan da gå år før disse barna tør å fortelle det til sine foreldre eller andre. Det er det alternativet man egentlig har. Men dette forslaget, og det sier jeg gjerne, er nødvendiggjort kun fordi man ikke har vært villig til å gjøre det man bør gjøre, å sørge for en bedre sikring eller forvaring av farlige pedofile gjengangskriminelle. I dag er det slik, og det har vært slik i mange år, at folk har blitt dømt til en straff og sikring – og det er fordi domstolene har ment at de er en fare for sine omgivelser når de slipper ut av fengslet – men så har sikringsdommen ikke vært slik at de har måttet være i fengsel. Nei da, de har vært ute under kontroll av Kriminalomsorg i frihet i en eller annen form for hybelhus, eller til og med i enkelte tilfeller i egne leiligheter, med relativt gode muligheter til å bevege seg for seg selv ute i samfunnet og være en trussel mot barna. Man har altså i de siste årene ikke vært villig til å sikre samfunnet mot farlige pedofile gjengangere. Det burde ha vært gjort. Det er mitt – og jeg vet at det også er Fremskrittspartiets – primære standpunkt. Det er selvfølgelig også å bruke den nye forvaringsordningen, eller som tidligere å bruke fengsel pluss sikring på en mye mer effektiv måte enn det som er blitt gjort hittil. Så lenge flertallet på Stortinget ønsker at disse menneskene skal ferdes ute blant oss, selv om de er farlige for våre barn, må da i det minste foreldrene få en anledning til å beskytte sine barn når vi – politikerne – ikke er villige til å ta vårt ansvar.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2002-05-16:
Jeg takker forslagsstilleren for hans initiativ til å få tatt opp denne saken. La meg også få lov å tilføye at jeg slutter meg fullt og helt til de bemerkninger som saksordfører har anvist i sitt innlegg. Dette er egentlig en overmoden sak å gripe fatt i. Vi har sett at norsk selfangstnæring ikke bare har gått fullstendig på grunn, men at folk med kunnskap er en utdøende rase, noe som har medført at vi det siste året ikke var i stand til å ta ut mer enn 49 pst. av den tildelte kvote, med de konsekvenser dette har fått både med hensyn til mangel på økologisk balanse og med hensyn til det som går på det forhold at selen – i dette tilfellet er det snakk om steinkobbe og havert – tar ut så stor andel av biomassen at dette gir en økonomisk dårlig utvikling, særlig for kystflåten. Som saksordføreren helt korrekt henviste til, tar selen ikke bare ut biomasse og gjør livet surt for kystfiskerne, men dette får i betydelig grad konsekvenser i form av dårlig kvalitet på fisken som følge av parasittvekst. Jeg har også merket meg det initiativ som fiskeriministeren har tatt tidligere for å få rettet oppmerksomheten mot fangst og det å bygge opp fangstkapasitet når det gjelder kystselbestanden. Det er prisverdig, for vi har i mange, mange år vært tilskuere til at bestanden mer eller mindre ukontrollert har fått vokse i antall, med den skade det faktisk har medført, spesielt for kystfangstflåten. Når vi har en slik økologisk ubalanse som vi har i deler av Kyst-Norge, ser vi også den skade selen medfører for tareskogfremvokst – eller mangel på sådan. Derfor er forslagsstillerens initiativ prisverdig, og jeg føler at departementet nå med stort alvor griper fatt i tiltak som kan gjøre at vi i alle fall blir i stand til å ta ut den kvoten man har satt, altså 5 pst. av den tellbare oversiktlige masse som et minimumsuttak. Derfor har komiteen veldig bestemt pekt på de tiltak man ønsker å få effektuert i form av økte kvoter, men også i form av økonomiske incitamenter som gjør det mulig å få til en bedre balanse. Det er rett og slett en vinn-vinn-situasjon, ikke bare for fiskerinæringen. Og hvis man lykkes, ber jeg spesielt statsråden bidra til at de som står på og jobber aktivt i dag med videre anvendelse av sel, kan få en mulighet til å sørge for at det ikke blir et problem i seg selv at man ikke vet hva man skal gjøre med den del av selkvoten man klarer å fange. Da blir dette en positiv sak. Høyre har tidligere interpellert om selproblematikken, ikke bare i forhold til kystsel, men i hovedsak når det gjelder sel rundt i Barentshavet. Vi håper at også dette Dokument nr. 8-forslaget kan være med og bidra til at vi får en bedre og større økobalanse. Det har vi behov for, og ikke minst har fangstleddet på kysten et behov for en bedre og større balanse.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-05-16:
Bestanden av kystsel i Oslofjorden øker faretruende, mens fiskeressursene er sterkt redusert. Det kan være flere årsaker til dette. Likevel er det hevet over tvil at den økte forekomsten av sel bidrar til at den østlige delen av fjorden på det nærmeste er tom for fisk. Fiskeriforsknings forslag til kvote for Oslofjorden i 2002 er basert på vitenskapelige anbefalinger, med grunnlag i bestandstallene. Tallene for august 2000 var 320 dyr, i tillegg til 160 dyr like over grensen til Sverige, som sannsynligvis er en del av en relativt stor bestand på svensk side, estimert til å være minst 2 600 steinkobber. Selv om mange sel trekker inn fra svenske farvann, har det ingen betydning for størrelsen på fellingskvotene. Myndighetene legger bestandanslagene på norsk side til grunn ved fastsetting av kvoten. På strekningen fra Lista til svenskegrensen er den satt til 24 dyr. Det er nesten jevngodt med ingenting. Når det fødes ca. 200 selunger i året, monner det lite. Selv om ikke alle vokser opp, er det en utbredt oppfatning at det må finne sted en langt tøffere beskatning av Brigitte Bardots kjæledyr hvis det skal være mulig å gjenopprette den økologiske balansen i havet. Bare i Torbjørnskjær-området oppholder det seg mellom 500 og 800 dyr, og indre Oslofjorden Fiskerlag mener den norsk-svenske stammen omfatter mer enn 2 600 dyr. Nord for Drøbak er stammen på ca. 100 dyr. Både Fiskeridirektoratets kystoppsynsmann i Østfold og regionaldirektøren i direktoratet mener det er uproblematisk å øke beskatningen til 50 dyr i året som et ledd i å etablere en hensiktsmessig beskatning. Videre er det viktig å få etablert tiltak på tvers av landegrensene. Når den årlige selkvoten for Oslofjorden settes så lavt som til 24 dyr, blir det problematisk å få den utnyttet fullt ut. Her er det viktig å etablere praktiske og økonomiske ordninger, slik at det kan fungere. Seljakten i Østfold har vært organisert med jaktlag, men med en helt mikroskopisk fangstkvote er det vanskelig å få økonomi i dette. Tidligere, da kvotene var større, økte mulighetene for å oppnå en viss biinntekt. Selkjøttet er bl.a. blitt levert til restauranter i Oslo. Det er gledelig at en samlet komite er av den oppfatning at fellingskvotene er for lave og mener bestanden kan komme ut av kontroll når bare en del dyr tas ut av de kvotene som er marginale fra før. Når forskerne erkjenner at bestandene kan tåle betydelig sterkere uttak, burde alt ligge til rette for å få til en økning i fangstkvotene. Den utredning med forslag som Stortinget pålegger Regjeringen å utføre, kan danne et godt grunnlag for dette. Fremskrittspartiet mener det ikke bør ta all verdens tid å få frem konkrete forslag om tiltak fra departementets side. Betydelig tallmateriale foreligger alt i dag. Det som skal til for Oslofjordens vedkommende, er at det legges mer realisme i vurderingene, som munner ut i innføring av fangstkvoter på et langt høyere nivå. Fortsetter man å legge opp til en fangst på 1–2 pst. av totalantallet i dette området, så distanserer man seg fra virkeligheten. Og både miljø og fiskere vil ende som tapere hvis det blir resultatet.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-16:
Eg burde kanskje ikkje ta ordet i ei sak der vi for ein gongs skyld var veldig einige i komiteen i forhold til kva som har med fiskeriforvalting å gjere, men det har kome ein del negative reaksjonar på komiteen si innstilling, så eg gjer det likevel. For SV er utgangspunktet i fiskeriforvaltinga, som i all anna forvalting, at forvaltinga skal vere berekraftig. Dette legg også komiteen vekt på, i det at vi tek utgangspunkt i at sjøpattedyr er ein del av havet sitt økosystem, som ordføraren for saka peika på, og i det at vi legg vekt på at overskottet av ressursen må utnyttast. Statsråden skriv i sitt brev til komiteen at ein ikkje kan påvise at kystselbestanden, som har vore i vekst, utgjer nokon trussel mot det biologiske mangfaldet. Statsråden skriv også at forskarane har peika på at bestanden kan tole ein vesentleg større kvote. Eg må innrømme at dette er ein form for argumentasjon som eg har veldig stor sans for. For når vi bestemmer oss for at naturressursane skal vere grunnlaget for vårt liv, pliktar vi også å forvalte denne ressursen på bakgrunn av nettopp denne kunnskapen – ikkje kjensler og ikkje ideologi, men kunnskap. Ikkje alle delar av forvaltinga ber preg av å vere basert på kunnskap, dessverre, men eg skal la det liggje no. Eg vil i staden leggje vekt på at fiskeriforvaltinga er eit område der vi treng meir kunnskap og meir forsking. Vi som sit i denne salen, treng stadig eit betre vedtaksgrunnlag. Men SV går ikkje inn for auka fangst av kystsel, for vi trur at det er ei for enkel løysing på den største utfordringa som denne næringa står overfor for tida, nemleg ressurssituasjonen for fleire av dei viktigaste artane våre. Dette er ikkje løysinga på det problemet. Vi har andre løysingar på det. Selen er ikkje skurken i fiskeriforvaltinga. Han er ein del av havet sitt økosystem, og vi må behandle han som det. For oss er altså utgangspunktet at det er vitskapen som kan gi oss svar. Det er det som er grunnlaget for våre standpunkt – ikkje kjensler. Faktum er at bestanden av kystsel er så robust at han toler eit større uttak, og då går vi for det. Eg ser fram til at statsråden kjem tilbake til Stortinget med denne saka. Eg håpar statsråden også kan leggje vekt på å vurdere og sjå på kva slags tiltak ein kan setje i verk i forhold til denne næringa som betrar lønsemda, og som ikkje berre handlar om direkte økonomiske verkemiddel, men, som Kristiansen var inne på, om forholdet til tredje ledd og vidareforedling.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2002-05-16:
Representanten Swensen tar opp et viktig problem gjennom det forslaget vi behandler i dag. Næringskomiteen står samlet i denne saken, og jeg slutter meg selvfølgelig til det saksordførerer sa i sitt innlegg. Vi har en utrolig lang kystlinje i dette landet, også i det fylket som jeg kommer fra, og problemet med kystsel kommer alltid på dagsordenen når vi har møter med kystbefolkningen, ja, det er enkelte som setter saken på spissen og lurer på om det i framtiden kun er kystselen som skal befolke øysamfunnene, etter at fisken enten er forsvunnet eller er så forurenset av kveise at den ikke kan nyttes. Etter Kristelig Folkepartis mening kan det av og til være fornuftig å lytte til dem som har problemet rett utenfor stuedøra, og som arbeider og lever av å høste havet. Videre er det et faktum at tareskogen er sterkt nedbeitet flere steder langs kysten, og kystselen mistenkes for å ha vært med på å bidra til dette. Det er derfor gledelig at Fiskeridepartementet og Miljøverndepartementet har startet en prosess for å få belyst årsakene til at tareskogen forsvinner i noen områder. Vi er alle enige om at høstingen av alle levende ressurser i havet må være balansert. Det kan ikke være slik at vi bare høster av fiskebestandene, vi må også høste av selbestanden. Samtidig må vi holde fast ved at bestanden av alle arter, også kystsel, må holdes på et bærekraftig nivå. Slik det er nå, blir det drevet for lite fangst på den norske selbestanden. Dette kan være en trussel for fiskerinæringen, fordi for høye bestander av kystsel kan gå ut over både fangstmengden og kvaliteten på fisken. Årsakene til at det blir fanget for lite kystsel kan være flere. For det første har Fiskeridepartementet, som vi allerede har hørt, opplyst at bare 49 pst. av fellingskvotene for kystsel ble utnyttet i 2001. Jeg er derfor glad for at departementet har startet et arbeid med å finne fram til tiltak som gjør at en større del av kvoten kan bli tatt. Arbeidet for å få flere kvalifiserte fangstfolk er viktig her, og jeg synes det er flott at Norges Jeger- og Fiskerforbund har tatt opp nettopp denne hansken. Komiteen er dessuten av den oppfatning at kvotene på kystsel i utgangspunktet er for lave i forhold til selbestanden. Her er det nok å vise til forskernes påpeking av at bestanden tåler vesentlig større kvoter, slik statsråden også har gjort oppmerksom på. En samlet komite har også pekt på at det er en klar målsetting å utnytte verdien av selproduktene på en mer inntektsbringende måte, og viser til at det etablerte virkemiddelapparatet bør kunne brukes for å få til dette. Til slutt: Kristelig Folkeparti vil på denne bakgrunn stemme for det forslaget som saksordførerer har fremmet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-03-19:
Innstillingen berører en av paragrafene i lov om omsetning av alkoholholdig drikk mv. Denne paragrafen, § 3-7 annet ledd, regulerer den fullmakt kommunene har i forhold til hvilke tidspunkter øl skal tillates solgt i dagligvarebutikker. Flertallet ønsker å beholde dagens lovtekst, som gir kommunene fullmakt til å tillate salg av øl til kl. 20 på hverdager. Et mindretall bestående av Fremskrittspartiet ønsker å utvide kommunens fullmakter, slik at kommunene selv kan bestemme salgstidene for øl uten at lovteksten gir begrensninger i kommunenes handlingsrom. Et annet mindretall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, ønsker å endre loven slik at kommunene får fullmakt til å tillate salg av øl til kl. 21 på hverdager. Jeg går ut fra at flertallet og medlemmene fra Fremskrittspartiet selv begrunner sine standpunkt. Jeg skal derfor kort begrense meg til å begrunne Arbeiderpartiets standpunkt i denne saken, som vel ikke er blant de største vi har behandlet i Odelstinget. Vi i Arbeiderpartiet har i denne saken gått inn for at kommunene skal kunne selge øl til kl. 21.00, altså like lenge som åpningstidsloven tillater at dagligvarebutikker er åpne på hverdager. Vår begrunnelse for det er at vi mener at dagens bestemmelser er upraktiske. Butikkene må sette i verk en rekke praktiske tiltak for å hindre salg av øl fra kl. 20 til kl. 21. Slike ordninger kan bidra til det vi mener vil være en svekket forståelse i befolkningen for at salg av øl bør og skal reguleres. Vårt forslag medfører altså en harmonisering mellom åpningstidsloven og alkoholloven. Så er jeg klar over at Regjeringen har varslet en endring av åpningstidsloven som kan komplisere dette bildet. Det er imidlertid vanskelig etter min mening for både komiteen og Odelstinget å forholde seg til en mulig lovendring i forhold til åpningstidsloven før et slikt forslag eventuelt er fremmet for Odelstinget. Derfor velger vi i Arbeiderpartiet å forholde oss til dagens åpningstidslov, og foreslår en harmonisering av bestemmelsene i alkoholloven og i åpningstidsloven.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-03-19:
Det som først og fremst fikk meg til å ta ordet, var at jeg i mitt første innlegg glemte å ta opp det forslaget vi har fremmet i innstillingen. Det gjør jeg herved. Men debatten har også skapt behov for å kommentere et par forhold som jeg kanskje synes enkelte representanter farer litt lett over. Magne Aarøen har et innlegg som er preget av behovet for å begrense tilgjengelighet. Jeg skal ikke bestride at det er en sammenheng mellom tilgjengelighet og konsum, men det er et annet svært viktig alkoholpolitisk instrument i tillegg til tilgjengelighet, og det er pris. Så vidt jeg vet, har den regjering som nå sitter, klare ambisjoner om å redusere alkoholavgiftene for dermed å gjøre sprit og vin billigere. Så i den grad man slår seg på brystet i forhold til tilgjengelighet, må man også erkjenne at det andre hovedinstrumentet er man da innstilt på å svekke gjennom å gjøre sprit og vin billigere. At man planla det, så man også ved behandlingen av dette års statsbudsjett, der Kristelig Folkeparti satt i regjering og sørget for at spritavgiftene i Norge gikk ned. Skal man ta æren for én ting, må man ta helheten i politikken med seg. Det andre som fikk meg til å reagere, var innlegget fra Ballo, som også i og for seg i ideologien er klart i den forstand at SV står hardt på å begrense tilgjengeligheten. Men det som slår meg da, er: Har Ballo glemt at komiteen nå har til behandling et forslag fra to SV-represen-(Hanssen) tanter – i tråd med SVs program – som innebærer å åpne for et antall nyetableringer av sprit- og vinutsalg i Norge som vi aldri har sett maken til? Det vil skaffe oss sprit og vin til salgs i alle landets kommuner, etter en forsøksordning der SV ønsker – ifølge forslaget – at det skal selges sprit og vin over de samme diskene som også utbetaler sosialhjelp! Da kreves det en viss grad av freidighet å gå på Stortingets talerstol og si at man er partiet for å begrense tilgjengelighet! (Hanssen) Når man fastslår at vinmonopolordningen skal opprettholdes – det er visstnok en fanesak for SV – har man samtidig til behandling et forslag i Stortinget som betinger at loven må endres, og som for første gang i historien åpner for at vin og sprit skal kunne selges av andre enn de ansatte på Vinmonopolet. SV er det eneste partiet som så langt har fremmet et forslag som i praksis innebærer en betydelig svekkelse av vinmonopolordningen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-03-19:
Vi har også tidligere i denne salen hatt en debatt om behovet for nye stillinger i trygdeetaten som følge av intensjonsavtalen, og vi har operert med et behov på 600 nye stillinger. Den debatten hadde vi i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for i år. Jeg har forstått det slik at Regjeringen nå er klar på at man trenger 600 nye stillinger i trygdeetaten, men at det er snakk om en annen innfasing av disse stillingene enn det regjeringen Stoltenberg la opp til. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Kan statsråden nå bekrefte overfor Odelstinget at hun står fast på behovet for 600 nye stillinger, og at disse skal innfases så raskt som mulig?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-19:
Vi debatterer nå sikkert den farligste timen i hele døgnet. Det er snakk om én time! Det er ganske interessant hvor langt enkelte drar seg til de store alkoholpolitiske høyder når vi diskuterer hvorvidt man skal få anledning til å kjøpe en lovlig omsatt vare, som de aller fleste kommunene har i dagligvarehandelen, til klokken 20 eller 21, og hvorvidt det er et veldig viktig alkoholpolitisk virkemiddel. Jeg vil også si litt til det som representanten Ballo var inne på. Han mente at de som ikke har et alkoholproblem, de har ingen problemer med å kjøpe seg varer før kl. 20, det er først og fremst de personene som har et alkoholproblem, som vil kjøpe varene etter kl. 20. Det er interessant – særlig når man ser det i sammenheng med det forslaget som SV har fremmet, som også representanten Bjarne Håkon Hanssen var inne på, om at man nå skal åpne for vinmonopolutsalg på de offentlige servicekontorene! Der en henvender seg når en har problemer med sin familieøkonomi, har rusproblemer, skal iverksette tiltak, skal ha hjelp, eller skal hente den økonomiske sosialhjelpen – der synes altså SV det er en god idé å ha et polutsalg. Så harselerer man da med Fremskrittspartiet, som ønsker å ha dette i butikkene. Det er helt korrekt, Fremskrittspartiet innestår faktisk for sitt partiprogram – vi innestår for at vi vil ha også øl og vin og sterkøl i butikkene. Vi har ingen problemer med det. Jeg trodde det var et parti til som stod for det i sitt partiprogram, men det er klart at her har man større problemer med sin partner i regjeringssamarbeid enn med å følge sitt eget partiprogram. Jeg må komme med en liten kommentar til representanten Aarøen fra Kristelig Folkeparti, som snakket om sine varme hender og sin varme alkoholpolitikk. Da er det litt interessant at i Ålesund bystyre for en uke siden sa selv Kristelig Folkeparti at det er fåfengt å kjempe mer mot ølsalg i butikkene, og stemte for alle salgsbevillinger for øl i dagligvarehandelen i Ålesund. Jeg tror det er litt viktig at man kanskje slutter å opphøye sin egen politikk, at den nødvendigvis ikke er den aller beste innenfor alle områder, men kanskje også tenker litt på de handlende. Jeg tror heller ikke at det er de som har store alkoholproblemer, som nødvendigvis vil handle øl etter kl. 20, og jeg tror at vi før eller siden må innrømme at når det gjelder denne gardinen som vi har, uansett hva slags farge det er på den og hvor morsom den er, så er det en lovparagraf som er utgått på dato.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-19:
Jeg setter herved fram Fremskrittspartiets forslag.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-19:
Det er i hvert fall hyggelig å høre at representanten Nørve ikke vrir seg i salen her i dag. Men når man hører på argumentasjonen om at hun til og med – jeg holdt på å si – bortimot tar avstand fra sitt eget partiprogram, begynner jeg å bli litt bekymret. Det er tydelig at representantene fra Høyre er i ferd med å skifte standpunkt i alkoholpolitikken. Man snakker om å forebygge, som alle er enige om. Det er faktisk et område som alle partiene i sosialkomiteen har gått inn for. Det underlige er jo at det partiet som er livredd for denne timen, er et parti som faktisk har i programmet sitt at man ønsker å selge vin i butikkene. Det står dessverre ikke lenger til troende at denne timen kan være så ufattelig farlig for partiet Høyre.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-19:
Litt i forlengelsen av det forrige spørsmålet: Når det gjelder nyansettelsene i trygdeetaten, har man, så vidt jeg vet, foreløpig fått avtale med 155 bedrifter. Så har man i overkant av 400 på trappene. Det vil si at man da har ca. 600, noe som skulle tilsvare ett årsverk i trygdeetaten pr. bedrift som har tegnet denne avtalen. Så kan man jo knytte noen kommentarer til det, men det skal jeg ikke gjøre. Jeg skal heller stille følgende spørsmål til sosialministeren: Er det ikke fornuftig, i og med at dette i første rekke er en tidsbegrenset intensjonsavtale, å gjøre flest mulig av disse stillingene om til prosjektstillinger i trygdeetaten? Eller mener sosialministeren at det er grei skuring og grei politikk å heve antall ansatte i trygdeetaten med 600 årsverk uten å vurdere nærmere konsekvensene rundt dette dersom – og nå snakker jeg om dersom – denne avtalen ikke skulle fungere etter intensjonen? Så til spørsmål nr. to, som går på tilretteleggingstilskuddet. Regjeringspartiene er de eneste partiene som ikke står bak forslaget om å be Regjeringen vurdere å øke tilretteleggingstilskuddet utover de foreslåtte 250 kr, slik at tilskuddet blir mer i samsvar med de reelle kostnadene som tilrettelegging medfører for den enkelte arbeidsgiver. Dette er nettopp for å ivareta interessene både til sykmeldt arbeidstaker, som skal inn i bedriften igjen, og til arbeidsgiveren, som incentiv til å ta imot arbeidstakeren og tilrettelegge for det. Og når vi i tillegg ber Regjeringen «vurdere», er jeg litt overrasket over at regjeringspartiene ikke er med på dette forslaget. Er det slik at sosialministeren mener at 250 kr er en bra nok sum for tilrettelegging i bedriftene?
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2002-03-19:
Eg forstår at det her er fleire enn meg frå Stryn! Kanskje har begge vi som er frå Stryn, følgt med i utviklinga som er skjedd sidan den gongen ein måtte reise til Bergen. Eg er ikkje sikker på at alle reiste til Bergen før heller. Eg er heller ikkje sikker på at alkoholproblema i Stryn og det sosialkontoret der kan fortelje frå Stryn og andre kommunar, har gått i positiv lei. Det får så vere. Det var ein debatt tidlegare i dag om lønsoppgjeret. Det Framstegspartiet og Carl I. Hagen køyrde veldig på, var at staten måtte inn og førebyggje – skulle ikkje staten førebyggje? Når det galdt lønsoppgjeret, jamførte han det med at staten ikkje kunne vere ein passiv tilskodar inntil ein skade hadde skjedd. Det var veldig viktig å vere tidleg ute og bidra. Når eg jamfører den iveren som Framstegspartiet hadde i den saka, at ein skulle vere tidleg ute og hindre at skade skjedde ut frå deira vinkling, vert det veldig rart og det undrar meg når Framstegspartiet i alkoholpolitikken til kvar tid synest å ville vente til skaden har skjedd. Dei vil ikkje vere føre var. Dei vil ha det mest mogleg ope, ha det billegast mogleg og dermed ha størst mogleg tilgang. Det er stadig vekk ei gåte for meg når eg høyrer Framstegspartiet sin ideologi om at alt skal vere tilgjengeleg til alle tider, når ein samstundes veit om dei enorme skadane som alkoholen påfører utsette grupper, unge grupper, familiar osb. Er det ikkje då klokt å bruke same tilvisinga som Carl I. Hagen brukte tidlegare i dag når det galdt lønsoppgjeret, slik dei ynskte, at ein er føre var og ikkje er passiv tilskodar til fri tilgang? Ville ikkje det vere ein god regel å ta med seg også her?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-03-19:
Det dokumentet vi nå behandler, dreier seg om et forslag om å endre alkoholloven, og alkoholloven dreier seg jo om å regulere tilgjengeligheten til alkoholholdige drikker. I debatten så langt har det vært argumentert svært for litt perifere ting, synes jeg. Det har vært vikarierende motiver og argumenter. Fremskrittspartiet blir i denne saken plutselig veldig bekymret for og ansvarlig i forhold til distriktspolitikken, og det hører vi sjelden ellers. Høyre snakker mest om åpningstidsloven, og Arbeiderpartiet har også i sin merknad en noe uklar og tvetydig vurdering mellom alkoholloven og åpningstidsloven, etter min mening. Representantene fra Arbeiderpartiet uttaler bl.a. at de «ber om at formålet for lov av 2. juni 1989 nr. 27 om omsetning av alkoholholdig drikk m.v. blir tillagt vesentlig vekt i forbindelse med vurdering av åpningstidsloven». Jeg er litt redd for at Arbeiderpartiet her står i fare for å binde seg til den masta som vil ha vimpelen «åpningstidsloven» i toppen, og at man får en veldig uryddig tilnærming til det lovverket som skal vurdere tilgjengelighet til alkoholholdige drikker. Det får man da ta i neste runde. Det er et flertall her, bestående av regjeringspartiene, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, som avviser forslaget fra Fremskrittspartiet, og vi er enig med sosialministeren når hun i sitt brev av 25. januar i år peker på at forslaget fra Fremskrittspartiet gir en sammenkobling av åpningstidslovens og alkohollovens bestemmelser på en uheldig måte. Vi vet at Regjeringen gjennom Sem-erklæringen og også gjennom signaler gitt i denne sal arbeider med åpningstidsloven. De signalene som så langt er kommet, er jo nærmest at åpningstidsloven skal fjernes når det gjelder reguleringsvedtak. Vi får vel høre mer fra Barne- og familiedepartementet om denne saken senere. Vi synes det er uheldig å knytte disse to tingene opp mot hverandre. Alkoholloven er en viktig lov når vi ser på hva alkoholen kan føre til. Representanten fra Kristelig Folkeparti viste litt til hva andre land strir med når det gjelder alkoholrelaterte sykdommer og presset på helsevesenet i den sammenheng. Vi har det samme også her i Norge og bør derfor i hvert fall være forsiktig med å øke tilgjengeligheten på en slik måte av vi får enda flere problem. Jeg synes det blir noe lettvint fra forslagsstillernes side å si at den lovordningen vi har i dag, bare har én funksjon, nemlig å irritere folk og skape mer arbeid for dagligvarebutikkene. Det synes jeg er veldig lettvint bruk av argument i denne sammenhengen. Vi mener det er viktig å ha en restriktiv, ryddig og helt krystallklar alkohollov, som ikke kan rotes sammen med annet lovverk slik at vi får uheldige situasjoner. Hvis man skal følge forslag til åpningstidslov fra den nåværende regjering, ifølge det som er signalisert så langt, vil vi få en åpningstidslov som i hvert fall på hverdager, hvis en knytter salg av øl opp mot den, antakeligvis kan føre til at en får salg av øl, og nå også rusbrus, hele døgnet. Det finner ikke vi akseptabelt. Jeg er derfor glad for at det blir et flertall som vil avvise dette Dokument nr. 8-forslaget her i dag.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-03-19:
Jeg tror vi har diskutert denne saken lenge nok. Men det var det siste innlegget som fikk meg til å be om ordet. Det har nå blitt en del kommunalpolitikk fra Stryn, og det er greit nok. Men det blir litt feil hvis vi nå skal begynne å snakke om at vi begrenser det lokale selvstyret på grunn av det som vi i dag diskuterer. Det lokale selvstyret ligger der, og maksimaltidene ligger fullt og helt innenfor det som loven fastsetter. Det som saken dreier seg om i dag, er å utvide maksimaltidene eller ikke å ha maksimaltider i det hele tatt. Det er de maksimaltidene vi som sentrale politikere har ansvaret for å sette.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-03-19:
Jeg har også spørsmål knyttet til dette med tilbakeføring til arbeidslivet og rehabilitering. Først et lite spørsmål om virkemidler. Ordningen med bedriftsintern attføring, BIA, ble kuttet ut ved årsskiftet i forbindelse med at dette ble overført fra Aetat til trygdeetaten. Vil Regjeringen gjøre noe med det? Det er ganske sterke reaksjoner på det. Så til en spesiell gruppe som har problemer med å komme tilbake til arbeidslivet. Det gjelder de med psykiske problemer. I siste nummer av Velferd står det at arbeidslinjen bare er på papiret for dem med psykiske problemer. Det er slik at av dem med diagnosen angst er bare 18 pst. tilbake i jobb fem år etter at de har brukt opp sykepengeretten sin. Halvparten er på uføretrygd. Psykiske lidelser har økt mer enn andre diagnoser de siste fire-fem årene. Over 17 pst. av de kvinnelige sykepengemottakere har en psykisk lidelse. Spesielt blant unge er det en voldsom økning. Antall erstatta dager med psykiske lidelser økte med 120 pst. for dem under 30 år. For dem under 40 år er psykiske lidelser den vanligste årsaken til uførepensjonering. 45 pst. av de nye uførepensjonistene under 40 år har en psykisk lidelse som hoveddiagnose. Så sier forskere ved Arbeidsforskningsinstituttet at denne gruppen spesielt har enorme problemer med å komme tilbake til arbeidslivet. Har Regjeringen sett på dette problemet spesielt, eller vil man se på dette nå, i og med at det fokuseres på det?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-03-19:
Statsråden svarte ikke i det hele tatt, etter det jeg kan skjønne, på spørsmålet om dette med lønnstilskudd ved bedriftsintern attføring. BIA-lønnstilskuddet gav bedriftene muligheter til å få 50 pst. støtte til lønnskostnader til en person i inntil seks måneder og deretter 40 pst. av lønna i inntil seks måneder til, for at vedkommende kunne være inne i lønnet arbeid og bruke restarbeidsevne eller prøve å komme tilbake i arbeid gjennom en slik ordning. Det er sterke reaksjoner på dette fra flere hold. Jeg håper at man ser på dette, som kanskje er vel så viktig som det engangstilskuddet vi har drøftet i forbindelse med saken i dag.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-19:
Jeg kan ikke se at jeg har harselert med noen andre partier eller på noen måte har prøvd å gjøre det. Jeg har gitt en begrunnelse for SVs standpunkt. Flere har trukket fram det forslaget om minipol som er til behandling i komiteen. Vi er jo nå midt i prosessen med behandlingen, vi har ikke engang lagt inn merknader i forbindelse med forslaget. Men det vi kommer til å tydeliggjøre, er at dette for det første dreier seg om en forsøksordning, og for det andre at det blir veldig strenge begrensninger knyttet til vilkårene for å kunne selge alkohol. Men det er en misforståelse at dette skulle dreie seg om salg av alkohol i regi av sosialkontor eller trygde-/arbeidsmarkedsetat. Det er overhodet ikke det det er snakk om. Det man skal være klar over, er at det i dag leveres ut alkohol på postkontorene via bestillingsordningen gjennom Vinmonopolet. På linje med dette vil forsøksordningen dreie seg om et tilsvarende salg av alkohol i regi av Vinmonopolet, men da utenfor Vinmonopolets vanlige lokaler, og der man selvfølgelig må ha en ordning som sikrer at dette skjer på fagmessig måte. Det vil være helt utenkelig – og det vil vi også presisere i merknads form – at dette skal ha noe som helst med sosialetaten å gjøre. Jeg registrerer at flere trekker det fram, men det har det aldri vært noen intensjon eller forslag om at man skulle gjøre. Det vil vi også komme tilbake til, samt strenge krav til kompetanse. Når man sier at det er en forsøksordning og vi i tillegg tar innover oss de innvendinger som sosialministeren har kommet med når det gjelder konsekvenser av forsøksordninger, tror jeg at de vil se – jeg vet ikke om det vil berolige dem – at Fremskrittspartiet legger så klare begrensninger inn i ordningen at mange av de innvendingene som en del har kommet med her i dag, vil bli imøtegått. Så får vi ta de erfaringene, hvis det blir flertall for ordningen, som det gir oss med hensyn til om dette er et godt eller et dårlig forslag og noe man eventuelt skal gå videre med. Det tar vi med stor ro.
Harald Espelund (Fremskrittspartiet), 2002-03-19:
Jeg synes at siste talers moment i forhold til SV er vesentlig å ta med seg. En behøver ikke snakke så fryktelig høyt om det. Men jeg har lyst til å be representantene være litt mer forsiktig med å harselere over hverandres synspunkter og holdninger. Jeg har levd en tid, og kommer fra en bygd på Vestlandet som heter Stryn. Der var det forbudt å selge øl i butikker i sin tid. Der måtte en helst reise til Bergen for å få tak i alkohol, og i beste fall kunne en få kjøpt kassevis med øl hvis en gikk til et ølmonopol. Den ordningen ble etter hvert avviklet, og det ble lov til å selge øl i butikker. Jeg er av dem i Norge som tror at alkoholen er en gift som i utgangspunktet burde vært forbudt. Men når den nå er til salgs i butikker, som et flertall i Stortinget har vedtatt, må vi også akseptere at det blir tillatt omsatt. Informasjon og holdninger tror jeg er viktige virkemidler for å fortelle både den oppvoksende slekt og også de eldre betydningen av alkoholen og hvilken virkning den har på kroppen. Jeg tror at debatten om hvorvidt vi skal akseptere å gi fullmakt til kommunestyrer til å vedta hvor sent dette skal kunne selges, ikke er den viktigste debatten vi har gående her i huset, som også representanten Bjarne Håkon Hanssen var inne på i sitt åpningsinnlegg. Det som også forundret meg litt, var representanten fra Kristelig Folkeparti, som sa at når det partiet fikk bestemme, var det en «varm og god» alkoholpolitikk som ble ført. Jeg har da lyst til å minne om at for noen få år siden var det altså en tur til Bergen som var en varm og god ølpolitikk. Men nå er det akseptert. Trøsten til Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet vil være at om noen få år er det kanskje den politikken som vi forfekter nå, som blir den varme og gode politikken, også for Kristelig Folkeparti. Tiden vil vise.
Harald Espelund (Fremskrittspartiet), 2002-03-19:
Det er kanskje ikke den største saken vi diskuterer her i salen, men akkurat nå er det dette som er temaet. Det som er litt forunderlig for meg, er at vi har så liten tiltro til lokale myndigheter, som jeg egentlig oppfatter at saken dreier seg om, at det altså er de lokale kommunestyrene som skal avgjøre dette temaet. Så er spørsmålet: Skal vi flytte myndighet fra salen her ut til kommunene og la dem få lov til å bedømme hva som er deres interessefelt? Siden vi er kolleger fra Stryn kommune, vil jeg tilrå at Stryn kommunestyre får avgjøre dette, får kompetansemyndighet til nettopp å fastslå åpningstider. Jeg stiller spørsmålet: Hvem har monopol på forstanden? Er det vi som debatterer her? Eller er det folk ute i lokalmiljøene som har grunnlag for å fastsette åpningstider for salg av alkohol? Vi er av den oppfatning at dette må lokale myndigheter ha fullmakt til å fastsette.