trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-11-28:
Jeg må si jeg var litt spent på hvordan svaret ville bli, om det var det formalistiske som skulle trekkes fram, eller om det var å tenke at forvaltningen faktisk er til for dem som skal nyte godt av ulike tjenester som den gjør på vegne av oss alle i samfunnet. Jeg må med skuffelse registrere at statsråden valgte den formalistiske tilnærmingen, og her var det – for å holde meg til terminologien som gjelder trossamfunn - ingen nåde. Dersom man av effektivitetshensyn – når man ser på litt andre ting, er det litt interessant at det verdsettes så høyt akkurat her – ikke kan ta en telefon eller sende en e-post og si at sorry, her ser det ikke ut til at det var noe innhold på CD-en, må jeg si at jeg synes det er å trekke effektivitetshensynet vel langt, men jeg forstår at statsråden ikke synes det.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-11-28:
Jeg tror ingen er uenig i at det er klart hva man skal gjøre, og hvilke frister som gjelder. Spørsmålet er heller at når man oppdager at det kanskje ved en tilfeldig feil er sendt inn en CD som er tom, kan man ikke, skjønner jeg, sende en e-post eller løfte opp røret og si at sorry, kan dere sende den en gang til, ellers får dere ikke noe støtte. Det blir for krevende, skjønner jeg, selv om jeg ikke skjønner det. Jeg kan heller ikke forstå at dette har med likebehandling å gjøre. Alle skal jo få sine kroner, men spørsmålet er om man kan vise litt romslighet, litt fleksibilitet, når det er åpenbart at det her er gjort en feil, og når feilen faktisk kan rettes opp ved hjelp av en telefon eller en e-post. Så jeg får kanskje be statsråden tenke igjennom en gang til om hun kan se om det er mulig å være litt mer fleksibel enn det første svaret ga inntrykk av.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Mitt spørsmål går til arbeidsministeren: Årets lønnsoppgjør ga de yrkesaktive en velfortjent forbedring i kjøpekraften. Men én gruppe av landets borgere har ikke fullt og helt fått ta del i denne utviklingen. Dem jeg snakker om, er landets pensjonister. Jeg tror mange av landets pensjonister opplevde statsbudsjettet for 2013 – altså neste år – som nedslående lesing. Avstanden mellom fradragene for lønnsinntekt og pensjonsinntekt øker. Satsene for minstefradrag økes til 40 pst. for lønnsmottakere, mens den beholdes på 26 pst. for pensjonsmottakere. Videre nedjusteres ikke trygdeavgiften for pensjonsinntekt. Det var heller ingen spor av redusering av avkortingen i grunnpensjonen for gifte og samboende pensjonister. Dem jeg snakker om, er de som har bygd dette landet, bygd det solide velferdssamfunnet som min generasjon i dag nyter godt av. Jeg vil fokusere mitt spørsmål på avkorting av grunnpensjonen. Folketrygden slår fast at grunnpensjonen skal utgjøre 100 pst. av grunnbeløpet. Allikevel skal den som er gift eller samboer med en annen pensjonist, bare ha rett til 85 pst. av grunnbeløpet. Fremskrittspartiet mener at alle burde ha krav på å få sin opparbeidede pensjon med full grunnpensjon, uavhengig av sivilstand. Dette er rettigheter som er opparbeidet gjennom et hardt og langt arbeidsliv. Derfor har Fremskrittspartiet hvert eneste år siden 1989 fremmet forslag om å fjerne denne urettferdigheten. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor som følger: Kan statsråden fortelle meg hvorfor det er riktig – rent prinsipielt – å straffe norske pensjonister med denne avkortingen av grunnpensjonen bare fordi de er gift eller samboere?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Den nye alderspensjonen som ble iverksatt 1. januar 2011, medfører at avkortingen opprettholdes, men at den nå skal foretas i det som heter garantipensjon. Dette innebærer at de som har hatt høy inntekt gjennom et langt yrkesliv, og som ikke vil være avhengig av garantipensjon, slipper avkortingen grunnet sivilstand. Men f.eks. renholdsarbeideren som er gift med bussjåføren – altså de lavtlønte – vil oppleve å få full avkorting ettersom garantipensjonen vil utgjøre en stor andel av deres pensjon. I Soria Moria 2 sier regjeringen: «Rettferdig fordeling og utjamning er grunnleggende verdier for regjeringen.» Statsråden peker i sitt svar på at hun ønsker å prioritere dem som har minst. Da blir mitt spørsmål: Hvorfor mener regjeringen det er rettferdig og god omfordelingspolitikk å opprettholde avkortingen for lavlønnsyrkene i det nye pensjonssystemet?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Jeg registrerer at statsråden tilsynelatende er tilfreds med egen innsats, og sier at man skal gjøre mer av det som virker. Det er gjennomgangsmelodien. Det synes jeg blir litt merkelig når vi ser at antallet funksjonshemmede i yrkeslivet er blitt redusert med 37 000 de to siste årene. Det vitner ikke om at man gjør mer av det som virker, for hadde det virket, ville jo ikke den andelen blitt større – den burde ha blitt mindre. Samtidig setter statsråden spørsmålstegn ved attføringsbedrifter. Jeg synes attføringsbedriftene er et veldig godt redskap, med «24/7-tenking» hvor de er veldig flinke til å følge opp den enkelte og få nye resultater. Regjeringen bygger ned antall plasser. Vil statsråden legge frem en stortingsmelding med gjennomgang av attføringsbransjen, ny arbeidslivspolitikk, der man også ser på tiltaksplasser og en opptrappingsplan for å få tiltaksplasser?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Jeg har følgende spørsmål til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren: «Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet gjennomførte en praksisendring våren 2012 vedrørende utsettelse av pappapermisjon. Men fortsatt er det slik at en gruppe fedre taper på alle fronter. Det gjelder de som har fått et nytt barn før praksisendringen trådte i kraft. Vil statsråden legge til rette for at praksisendringen med tilbakevirkende kraft også blir gjeldende for de som fikk nytt barn før de rakk å ta ut pappapermisjon for det forrige barnet?»
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Jeg takker for svaret. Bakgrunnen for mitt spørsmål er at jeg ble kjent med en historie til en far som mistet pappapermen høsten 2011, og klaget inn saken hos Nav. I likhet med mange andre fikk han medhold våren 2012, men pappaen mistet likevel retten da han fikk barn nummer to, fordi han ikke hadde rukket å ta ut pappapermen for barn nummer en. Like før helgen, etter at jeg sendte inn spørsmålet og det ble kjent for Barne- og likestillingsdepartementet, ble jeg også kjent med at saken ble omgjort i Nav, og at man skulle finne en erstatningsordning, sånn som statsråden peker på. Det er jeg glad for, og det synes jeg er positivt. Mitt spørsmål vil da være: Vil alle i samme situasjon, som ikke har rukket å ta ut pappapermen for barn nummer en før man har fått barn nummer to, få en tilsvarende erstatning, og hvor høy vil den erstatningen bli – vil det bli kompensert fullt og helt for det som man taper av foreldrepenger?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Jeg registrerer at statsråden sier at det er Navs ansvar, men når det gjelder erstatningens størrelse, er vel det mer et politisk ansvar, og jeg hadde forventet at statsråden hadde gjort seg noen tanker og refleksjoner om det. Men jeg har også et annet spørsmål: I det tilfellet som jeg peker på, har det tatt ett år med saksbehandling og klaging frem og tilbake i Nav-systemet før vedkommende har fått omgjort saken sin. Statsråden peker på smidighet i Nav-systemet, men ett år med krangling mellom personen og Nav viser vel ikke akkurat noen stor smidighet. Mitt spørsmål blir: Er det kun fordi presse og politikere bruker riksmedia at Nav og departementet snur i disse sakene? Hvis det er tilfellet, hvilken rettssikkerhet er det overfor alle dem som ikke får prøvd sine saker i riksmedia? Spørsmålet blir da: Hvordan vil statsråden sikre at alle har den samme rettssikkerheten, og at man slipper å gå via media og rikspolitikere for å få sine krav igjennom?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det handler om at det er dyrere å bo alene enn å bo sammen med noen. Hvis vi ser på levekårene blant pensjonister de siste årene, ser vi at antallet minstepensjonister har gått ned. De får altså mer å leve for, for mange av dem som nå har blitt pensjonister, har opparbeidet seg rett til tilleggspensjon. Vi ser allikevel at de som bor alene, har det tøffere enn dem som bor sammen med noen. Hvis jeg skal prioritere, vil jeg prioritere de pensjonistene som har minst. Det har også vært typisk for utviklingen på dette feltet de siste årene. Ser vi på levekårene blant pensjonister generelt, ser vi nå at pensjonsreformen virker veldig godt. Stadig flere alderspensjonister kombinerer pensjon med arbeid – det er bra. Derfor ser vi en god inntektsutvikling blant dem som er landets pensjonister.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det nye pensjonssystemet – som Fremskrittspartiet har vært imot – er en veldig god ordning. Det gjør at man får mye mer igjen for å arbeide enn før, og at det blir færre minstepensjonister. Det gjør at vi kan opprettholde det som er viktig i vår velferdsstat, nemlig at mange står lenger i jobb. Derfor ser vi nå at det blir stadig flere som står i jobb utover i 60-årene. Jeg vet at Fremskrittspartiet var imot denne ordningen. Jeg er for den. Hvis vi nå ser på levekårsutviklingen blant folk i 60-årene, er den økende, nettopp på grunn av den nye pensjonsreformen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det representanten sier, er ikke riktig. Pensjonistene har jo fått mer å rutte med. Det er færre minstepensjonister. Men det som er hele tanken bak pensjonsreformen, som Fremskrittspartiet er imot, er at man i mye større grad skal kunne påvirke egen inntektsutvikling, og at det skal lønne seg å jobbe. Derfor er jeg fornøyd med pensjonsreformen. Jeg mener at den bidrar til bedrede levekår blant landets pensjonister.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det viktigste vi kan gjøre for å få flere i arbeid, er å ha et godt arbeidsmarked. Derfor er det færre ungdomsledige i Norge enn i noe annet europeisk land. Hvis vi ser på antallet sosialhjelpsmottakere, har det også gått ned, takket være bl.a. kvalifiseringsprogrammet, som har gjort at flere har kommet ut i jobb. Når det gjelder funksjonshemmede, er jeg ikke fornøyd. Vi har sett at vi har fått flere eldre til å stå lenger i arbeidslivet, og at vi har fått ned sykefraværet, men jeg har større forventninger til hva vi kan gjøre for å få funksjonshemmede ut i jobb. Nettopp derfor er det kanskje den viktigste saken i det budsjettet vi nå har lagt fram – gjennom lønnstilskudd til dem som vil ansette personer med nedsatt arbeidsevne, gjennom bedre arbeids- og utdanningsreiser, og ikke minst en ny og forsterket ungdomsgaranti som skal gi mer personlig oppfølging til dem som trenger hjelp.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Høyre liker å framstille velferdsstaten vår som om det er en eksplosjon i antall unge uføre. Det var 1,1 pst. i 2003, og det er 1,1 pst. unge uføre nå. Det viser i hvert fall at det ikke er noen eksplosjon. Men det som er svaret på hvordan vi kan hindre at ungdom havner utenfor arbeidsmarkedet, er personlig oppfølging. Og vi må også stille spørsmål ved om de attføringsbedriftene vi har i dag, gir et godt nok tilbud for ungdom. Jeg er opptatt av mer personlig oppfølging. Det jeg har snakket med en del ledig ungdom om, er at de tidligere ble plassert på kurs sammen med godt voksne. Det fungerer ikke bra. Og det er nettopp det som er tiltaket i den nye ungdomsgarantien – egne ungdomstiltak for å hjelpe flere ut i jobb.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Dette er jo ikke riktig. Det er færre sosialhjelpsmottakere nå enn da vi tok over, og vi har levert en rekke forslag som har gjort at vi har flere ungdommer i arbeidslivet enn noe annet land. Jeg er fornøyd med det vi har fått til på arbeidsmarkedet som gjør at det er få ledige ungdommer, men jeg ser at de som sliter, trenger ekstra oppfølging. Jeg har sett at NHO har satt i gang et prosjekt som heter Ringer i vannet, som handler om ungdom som har psykiske lidelser. Det har god effekt. Nav har nå gjennomført noe som heter arbeidslivsloser, som gir kunnskap til den delen av arbeidslivet som vil ansette personer med psykiske lidelser. Det har veldig god effekt. Så vi har lansert en rekke nye tiltak, men vi må gjøre enda mer for å få flere funksjonshemmede ut i jobb.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det er behov for mange tiltaksplasser når det er høy ledighet. Når det er lav ledighet, sånn som det er nå, er det behov for flere tiltaksplasser for dem som har nedsatt arbeidsevne. Derfor er det nettopp det vi prioriterer. Jeg er også veldig fornøyd med attføringsbedriftene. Men jeg ser at en del brukerorganisasjoner sier at de ønsker andre tilbud. Ta f.eks. Fontenehuset, som gir hjelp til ungdom som har psykiske lidelser. De ønsker også å gi et tilbud. Så jeg vil, i samarbeid med denne sektoren, legge fram forslag for Stortinget for å gi et bedre tilbud til de ungdommene som er utenfor arbeidsmarkedet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Absolutt. Derfor er nettopp dette tiltaket med arbeidslivslos evaluert. Det viser seg å være veldig bra. Derfor gjennomfører vi det nå for personer med nedsatt funksjonsevne. Så det mener jeg er viktig. Jeg hører mange arbeidsgivere si det samme som representanten – at det ikke bør komme mange nye forslag når det nå er en ny statsråd, men at man forsterker og forenkler de tiltakene vi har – bl.a. Virke, som har mange medlemsbedrifter, Nille og andre, som er gode på inkludering. Så det vil jeg ta med meg i det videre arbeidet.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Jeg registrerer at regjeringen er bekymret for at vi kan få for rike pensjonister. Lønnsutviklingen for hele befolkningen er jo ganske god, så det skulle bare mangle om ikke det også skulle komme pensjonistene til gode. Men ifølge regjeringen skal det være slik at pensjonistenes pensjon skal nedjusteres for hvert år som går. Når andre får en lønnsutvikling på 4 pst., skal en pensjonist bare få 3,25 pst. Det betyr at en pensjonist for hvert år som går, får mindre og mindre å rutte med i forhold til resten av befolkningen. Dette mener Fremskrittspartiet er urettferdig. Vi ser at pensjonister har samme behov som andre for å ha utgifter i det daglige livet. Vi ønsker at pensjonister skal kunne være aktive, og vi vet også at mange pensjonister har høye utgifter til helse – kanskje spesielt nå som regjeringen har fjernet særfradraget for store sykdomsutgifter. Vi kan ikke se noen grunn til at pensjonister skal ha dårligere lønnsutvikling enn resten av befolkningen. Hva er regjeringens begrunnelse for at de skal ha det?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-28:
Mitt spørsmål går også til arbeidsministeren, som jeg for øvrig ønsker velkommen til første spørretime som arbeidsminister. Det er for mange som står utenfor arbeidslivet. Høyre har sagt at en av løsningene på det kan være at unge, friske sosialklienter skal ha en rett og plikt til aktivitet. Regjeringen har sagt, og statsråden sier også med jevne mellomrom, at de er for en slik plikt til aktivitet. Men likevel var det først i vår, etter syv år i regjering, at regjeringen i det hele tatt startet arbeidet med å finne ut hvor mange kommuner som benytter seg av muligheten som finnes i dag. Regjeringen sier også at de er for å få folk fra trygd til arbeid. En viktig måte å få til det på er tiltaksplasser. Likevel vet ikke regjeringen hvor lenge folk må vente på tiltak, de aner ikke noe om hvor lenge folk må vente mellom tiltak, og de vet ikke noe om hvor mange det er av såkalte tiltaksnomader, som er et begrep for folk som går fra tiltak til tiltak. Regjeringen sier at de vil få flere funksjonshemmede inn i arbeid. Likevel er det nå slik at for første gang på mange år går sysselsettingsandelen blant funksjonshemmede ned. Den synker som en stein. Det har faktisk ikke vært lavere sysselsettingsandel blant funksjonshemmede siden vi begynte å registrere tallene. Synes statsråden at disse sakene vitner om en regjering med handlingskraft og gjennomføringskraft?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-11-28:
Jeg takker for svaret fra statsråden. Noen kommentarer: At man har en forsterket ungdomsgaranti, er høyst nødvendig. Det var en garanti som ble brutt – jeg holdt på å si – ikke for samtlige, men for det store flertallet av ungdommene som garantien gjaldt. Det tyder jo på at man kanskje har litt problemer med å forstå hva en garanti er. Det er ikke et politikerløfte som man kan bruke, det tror jeg folk oppfatter som en garanti. Det at man da styrker den ordningen med 30 mill. kr, altså under en titusendel av budsjettet til departementet, er jeg usikker på om er nok. Så er det sånn at Høyre er for den ordningen som regjeringen setter i gang med lønnstilskudd. Den betyr at man skal få et lønnstilskudd, og så kan man hvis man er funksjonshemmet, være midlertidig ansatt i inntil tre år. Det har Høyre vært for. Statsråden nevnte at vi har lav ungdomsledighet. Det har vi. Men vi har også flere unge på helserelaterte ytelser, altså flere unge som blir satt på sykdomsytelser, enn noe annet land i Europa – bl.a. Tone, som skrev i Aftenposten for en tid siden, eller Marius på 19 år som det sto om på NRK.no(presidenten klubber) den 24. november, og som fortalte at han ikke fikk jobb. Faren(presidenten klubber igjen) måtte starte firma for å gi sønnen sin jobb. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Sylvi Graham (Høyre), 2012-11-28:
Tiltakene for personer med nedsatt funksjonsevne som statsråden nettopp nå har skrytt av, f.eks. lønnstilskudd, arbeids- og utdanningsreiser osv., er bra. Disse er da også forslag som Høyre og andre opposisjonspartier har fremmet i denne sal i flere år, men som regjeringspartiene gang etter gang har stemt ned. Det gjelder arbeids- og utdanningsreiser, det gjelder utvidelse av ordningen med gruppe 2-biler, og det gjelder også økt bruk av lønnstilskudd. Når regjeringen nå endelig fremmer disse forslagene selv, tar de med den ene hånden og gir med den andre. Pengene kommer først og fremst fra avviklingen av fradraget for store sykdomsutgifter, som har vært viktig for mange. Men for å ta arbeids- og utdanningsreiser: Er statsråden fornøyd med at det har tatt denne regjeringen syv år å få innført denne ordningen? Er statsråden fornøyd med at i omtrent alle slike saker kommer regjeringen flere år etter opposisjonen?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-11-28:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Veksten i startlån er kraftig etter at Finanstilsynet kom med sine anbefalinger til de kommersielle bankene om først 10 pst. og så 15 pst. egenkapitalkrav ved kjøp av bolig. Regjeringen reagerer med å utvide Husbankens lånerammer. Bekymrer det statsråden at denne egenkapitalen egentlig ikke er egenkapital, men offentlig finansiert lånekapital, og at dette minner sterkt om det som var en viktig bakenforliggende faktor som utløste finanskrisen i 2008?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-11-28:
Jeg takker for svaret. Jeg skjønner at finansministeren også har hørt på Norges Bank. Det er mange av de advarslene som gikk ut fra Norges Bank i går, som finansministeren gjentar. Vi har nå et historisk toppnivå på gjeld, og det vil langt overstige det som var under jappetiden på 1980-tallet. Så det er et bakteppe her som gir grunnlag for bekymring. Jeg forstår finansministeren dithen at 15 pst.-kravet – eller -anbefalingen, det er jo ikke et krav – også gjelder for startlån, slik at startlån innarbeides i den totale vurderingen og dermed ikke svekker kravene til egenkapitalen. Er det en riktig forståelse av svaret?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-11-28:
Jeg takker igjen for svaret. Da er vi egentlig tilbake igjen til de vanlige utfordringene i boligmarkedet. Man kan se av mediebildet at det er stor usikkerhet blant folk om hvordan de tror dette vil utvikle seg. Noen spår at det kan komme dramatiske fall, og andre spår at det vil gå oppover. Det tror jeg verken finansministeren eller jeg skal spekulere i. Men det som er interessant, er at da må vi litt tilbake til hvordan vi skal skaffe et tilbud av boliger i Norge, som gjør at prisutviklingen er forsvarlig. Vi ser jo at byggeaktiviteten faller, særlig i pressområdene. Jeg vil gjerne mer tilbake til den generelle problemstillingen i boligmarkedet. Jeg faller litt til ro med at også statsråden er underlagt de normale vurderingene som foregår i markedet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Både boligpriser og husholdningenes gjeld er nå på et historisk toppnivå i Norge, samtidig som vi har svært lave renter. I gjennomsnitt utgjør husholdningenes gjeld omtrent det dobbelte av deres disponible inntekt. Mange husholdninger, særlig unge, har enda høyere gjeld enn dette. Selv ikke i forkant av den norske bankkrisen nådde gjelden det nivået vi ser i dag. Gjeldsoppbygging og høye boligpriser innebærer høy risiko for hele økonomien. Får husholdningene dårligere økonomi eller mindre boligformue som følge av prisfall, vil de stramme inn på forbruket. Det vil kunne ramme næringslivet. Et større boligprisfall kan også påføre bankene økte tap på utlån til næringslivet, samtidig som panteverdiene bak boliglånene reduseres. Problemer i bankene kan raskt slå ut i resten av økonomien. Spørreren viser til de nye retningslinjene fra Finanstilsynet som kom i 2010, og som senere ble strammet inn i desember i fjor. Dette er retningslinjer som gjelder banker under tilsyn fra Finanstilsynet, og er ment å bidra til soliditet i bankene, finansiell stabilitet og å ivareta forbrukerhensyn. Bankene kan avvike fra disse retningslinjene dersom det foreligger tilleggssikkerhet, eller banken har gjort en særskilt forsvarlighetsvurdering som skal fastsettes av styret i den enkelte bank. Stortinget vedtok i forrige uke å øke Husbankens utlånsramme for 2012 fra 15 mrd. kr til 20 mrd. kr. Bakgrunnen var høy etterspørsel etter lån fra Husbanken. Kommunal- og forvaltningskomiteen viser i innstillingen sin til at Husbanken i årets åtte første måneder har gitt om lag 13,5 mrd. kr i grunnlån, startlån og andre typer lån. Av dette utgjorde grunnlån, som gis bl.a. til bygging av nye boliger, utbedring av boliger, over halvparten. Den største delen av rammeøkningen skal gå til å dekke økt etterspørsel etter grunnlån. Bankene må etter Finanstilsynets retningslinjer ta hensyn også til startlån når de vurderer hvor mye egenkapital lånesøkerne har. En bank kan dermed ikke la startlån erstatte egenkapital ved vurdering av lån til boligformål. Det er likevel behov for at også kommunene, i likhet med bankene, gjør forsvarlige vurderinger av lånesøknader. Kommunene er, i likhet med bankene, underlagt finansavtaleloven når de yter lån. Det innebærer bl.a. at de må vurdere lånesøkernes kredittverdighet og gjøre en forsvarlighetsvurdering. Det betyr at de også må fraråde lånet hvis økonomisk evne eller andre forhold tilsier at lånesøkeren bør overveie å avstå fra å ta opp lånet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det er tre forhold. For det første er det slik at retningslinjene ikke omfatter statsbanker. De omfatter heller ikke de tilfeller hvor Husbanken alene står for lånegivningen. Derimot er det ofte slik at et startlån også kan bli gitt i kombinasjon med et banklån. I de tilfeller kommer man innunder retningslinjene, men også på den måten som for øvrig gjelder, at det er mulig å gå utover 85 pst. låneandel etter en særskilt forsvarlighetsvurdering, slik reglene er for andre lån. Jeg mener at det skal ligge en sterk og god kredittvurdering bak både vanlige lån som gis, og bak startlån. Samtidig vil jeg benytte anledningen til å understreke at Husbanken har en spesiell rolle i boligfinansieringen i Norge. Men det er klart at når vi ser på utfordringene, må vi også ta hensyn til hele kredittvolumet i forhold til de mer generelle synspunktene som jeg hadde i svaret mitt.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-28:
Det er klart at all erfaring tilsier at det er viktig å følge med i det som skjer i bygge- og anleggssektoren. Det har en enorm drivkraft i økonomien. Det å finne fram til den riktige og fornuftige balansen i dette markedet er vanskelig. Det er klart at man nå må se på de mer bakenforliggende årsakene til at vi er der vi er. En ting er det lave rentenivået, god vekst i lønningene de siste årene. Det andre er at Norge har en sterk vekst i befolkningen, som også skaper ubalanse i boligmarkedet. Så dette er viktige spørsmål som regjeringen vil komme tilbake til bl.a. i boligmeldingen, som man nå jobber med.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
«Flere tusen nye vogntog på veiene blir resultatet når utviklingen for gods går stikk motsatt vei enn det som er regjeringens ambisjon, men også et omforent politisk mål om mer gods på bane. CargoNet legger ned linjen Oslo–Malmø og varsler kutt på strekningen Oslo–Trondheim. Det er heller ingen tydelig økning når det gjelder flytting av godstransport fra land til sjø, også dette et politisk omforent mål, selv om det kommer en ny Nasjonal transportplan. Hvordan vil statsråden sikre flytting av veitransport til bane og landtransport til sjø?» Så vil jeg lese slutten av spørsmålet slik det var skrevet ved innlevering. Tegnsetting er faktisk viktig for forståelse og betydning: «Også dette er et politisk omforent mål. Selv om det kommer en ny NTP; hvordan vil statsråden sikre flytting av veitransport til bane og landtransport til sjø?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Takk for svaret. De målene som er omtalt, er jo mål også i inneværende Nasjonal transportplan. Faktum er jo likevel at utviklingen går i stikk motsatt retning. Når vedlikehold av jernbane utsettes fordi penger flyttes til investering, betyr det utsatt vedlikehold. Risiko for utsatt vedlikehold betyr jo dyrere vedlikehold og risiko for dårligere driftsregularitet. Når transportbrukerne er usikre på om en løsning er god nok, søker de bedre og sikrere løsninger. Det innebærer at jernbanen mister kunder og gods. Det burde være omvendt. Forholdet er jo at regjeringen ikke engang helt vet hva etterslepet på vedlikehold av jernbane egentlig er. Når kan dagens brukere – og ikke minst alle potensielle brukere – av jernbanen føle seg sikre på at tog går i tide og kommer frem i tide?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Den kortsiktige utviklingen er jo en utvikling som går i feil retning. Det jeg omtalte, var at vedlikehold på jernbane utsettes fordi penger flyttes til investering. Det var jo ingen kommentar til totalrammen for beløpet. Litt om oppfølging på sjø: Regjeringen gir klattvise bidrag i sine forsøk på å flytte godstransport fra land til sjø. Den manglende effekten skyldes jo bl.a. at ansvaret for land- og lufttransport er atskilt fra sjøtransport. Det er en fiskeriminister som har ansvaret for sjøtransport, noe Fremskrittspartiet mener er svært uheldig. Men når jeg nå har samferdselsministeren – og ikke fiskeriministeren – i tale: Hva mener samferdselsministeren er viktigste tiltak for å få en markert og tydelig flytting av godstransport fra land til sjø? Og hva vil samferdselsstatsråden gjøre for å få gjennomført slike tiltak og få utløst en effekt, som mange peker på finnes?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Totalt sett er det vekst i godstransporten, men samtidig har containertransporten store utfordringer. Skal vi få samme positive utvikling på dette området, må vi arbeide langsiktig, og det må brukes virkemidler som vi vet virker, både utbygging av infrastruktur og bruk av økonomiske virkemidler, f.eks. avgiftslettelser. De lettelsene som regjeringen har innført i gebyr- og avgiftsbelastningen for sjøtransport, bør være kjent. Dette ble det bl.a. redegjort for i brev til Stortinget som svar på spørsmål nr. 172 fra Sortevik for ca. ett år siden. I tillegg utarbeides det nå, sammen med næringsaktørene, en strategi for å styrke nærskipsfarten/trafikken. Uten å bruke mye tid på dette minner jeg om at det i nyere tid ikke har vært satset så kraftig på jernbane noen gang som nå. Det gjelder ikke bare investeringer, men også drift og vedlikehold, der regjeringen har brukt mye ressurser de siste årene. Det kommer til å gi resultater og en bedring, og jeg kan love at vi kommer til å fortsette langs det sporet. Jeg tror altså at det må tas både noen kortsiktige og langsiktige grep, og også noen mer solide grep, om vi skal få transportørene til å velge bane og sjø der det er grunnlag for det. Transportetatene og Avinor har i planforslaget til NTP, som vi fikk overlevert tidligere i år, foreslått en rekke tiltak for å overføre gods. Her vil det være aktuelt å gjennomføre tiltak både på kort og på lengre sikt. Det viktigste tiltaket på lang sikt for å legge til rette for mer godstransport på jernbanen er god driftsstabilitet. De siste årene har vi slitt med lav punktlighet og regularitet, og det i seg selv å prioritere vedlikehold og fornyelse, slik at man bedrer driftsstabiliteten, er nok det enkelttiltaket som er viktigst for jernbanen sin del. Det er nødvendig for at vareeierne skal kunne stole på at godset kommer fram til avtalt tid. I tillegg må kapasiteten økes, både på terminalene og på strekningene imellom. Når dette er på plass, tror jeg nok at jernbanen kan sies å være konkurransedyktig på transport av store volumer over lange avstander. Men i tillegg er det nødvendig å sette i gang tiltak på kortere sikt, og Samferdselsdepartementet jobber nå med å vurdere hvilke tiltak som vil kunne avhjelpe den vanskelige situasjonen på kortere sikt. Et eksempel på dette er mer effektiv terminaldrift, som også kan bidra til å redusere aktørenes kostnader knyttet til bl.a. omlasting.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Jeg ser at representanten Sortevik gjør et poeng av at vedlikeholdet er redusert. Jeg vil si at vedlikeholdet – kanskje med unntak av foregående år – aldri har vært så høyt som nå. Det foreslås jo i budsjettet for 2013 å bruke 5 mrd. kr på drift og vedlikehold. Drift handler jo også i stor grad om å skape stabilitet i driften og i infrastrukturen, og når det gjelder vedlikehold, foreslås det altså 2 mrd. kr til vedlikehold på jernbanen også til neste år. Dette er svært høye tall i forhold til de fleste år før oss. Det betyr at muligheten både for å kunne ha driftsstabilitet og for å kunne ta igjen litt av det etterslepet som er på infrastrukturen, aldri har vært bedre enn nå. Dette kommer også etter hvert til å gi resultater, i tillegg til at man da må se på mer kortsiktige tiltak, som f.eks. en mer effektiv drift av terminalene. Men det er jo riktig at her har man både kortsiktige og langsiktige utfordringer som man er nødt til å ta tak i, og en god del av de spørsmålene vil også bli adressert i Nasjonal transportplan som legges fram i løpet av våren.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Jeg tror at også for godstrafikk på sjø er samvirket mellom transportformene ganske viktig, i den forstand at det må være et godt veinett ned til den havnen hvor du skal laste gods over til sjø – det må være et samvirke mellom jernbane og sjø på de plassene hvor det er mulig og naturlig. Så samvirket mellom transportformene synes jeg er viktig. Derfor er det også viktig at dette er en problemstilling som man kan behandle i sin fulle bredde i en nasjonal transportplan, i tillegg til de mer kortsiktige tiltakene som man kan gjennomføre, og som man allerede har gjennomført, f.eks. avgiftslettelser og gebyrlettelser, og også spørsmålet om en mer overordnet nærskipsstrategi.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Regjeringen har, som representanten Hoksrud vet, store ambisjoner på samferdselsfeltet. Vi la i 2009 fram en offensiv Nasjonal transportplan, og den har vi overoppfylt. I tillegg til økte bevilgninger må vi sørge for smartere utbygging og også for å planlegge raskere – dette for å få mer igjen for de pengene vi bruker på vei og bane. Planlegging av store veiprosjekter er veldig komplisert, og de er også ofte tidkrevende. Planleggingstiden varierer fra 5 til 15 år, i snitt om lag 9 år. Dette er selvsagt for lang tid. Regjeringen er opptatt av å få ned denne planleggingstiden, slik det bl.a. er omtalt i Samferdselsdepartementets budsjettforslag for 2013. Departementet fikk våren 2012 en rapport fra en hurtigarbeidende gruppe som kom med tolv forslag til effektivisering. Disse forslagene var dels knyttet til effektivisering av planprosessene etter plan- og bygningsloven og dels knyttet til kvalitetssikringssystemet for store statlige prosjekter, og flere av forslagene er også knyttet til endringer av regelverk og retningslinjer. Med en raskest mulig framdrift på planleggingen etter dagens regelverk vil det for et større veiprosjekt være mulig å ha en tidsbruk fra oppstart av KS1 til byggestart på fem år. I saker der man vurderer at kommunedelplan ikke er nødvendig, kan tidsbruken reduseres ytterligere. Vi ser altså både på raskere planlegging innenfor dagens regelverk og på om det er mulig å endre regelverket. La meg få nevne noen forhold det er naturlig å se på. Det er naturlig å se på om det er mulig å endre kriteriene for når statlig plan kan vurderes. En kan se på muligheten for å velge bort urealistiske alternativer tidlig i prosessen, f.eks. ved at KVU-arbeidet blir mer detaljert på trasévalg. En kan også se på tiltak som tidsfrister, gå direkte til reguleringsplan eller pålegge at innsigelser kommer tidligere i prosessen. Det arbeides videre med disse forslagene, og det er et høyt prioritert arbeid. Så vil jeg også si at samtidig som departementets arbeidsgruppe kom fram til en del anbefalinger, la Statens vegvesen fram en rapport om effektivisering av planleggingen i veisektoren. Også den rapporten gir en del konkrete forslag som det er mulig å gå videre på. Regjeringen tar sikte på å omtale de forslagene for mer effektiv planlegging i Nasjonal transportplan 2014–2023, som vil bli lagt fram for Stortinget i løpet av våren. For prosjektet E18 Bommestad–Sky i Vestfold har planarbeidet vært ganske komplisert på grunn av både vanskelige grunnforhold, nærføringen til bebyggelsen i Larvik og bygging langs Farris, som er en viktig drikkevannskilde. Disse forholdene medfører at prosjektet får en relativt lang byggetid. Samferdselsdepartementet tar sikte på å fremme saken om Bommestad–Sky for Stortinget i vårsesjonen 2013, med sikte på oppstart høsten samme år. Det innebærer at prosjektet mest sannsynlig kan fullføres i 2017.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Jeg vet ikke helt hva representanten Hoksrud mener med at man skal se det samlet. Hvis han med det mener at man skal ekskludere de kommunale prosessene som foregår i dag, og bare bruke statlig plan, tror jeg det vil være uheldig med hensyn til de positive innspill man ofte får fra lokaldemokratiet. Hvis han mener at vi skal velge bort kvalitetssikringsinstituttet, som finnes i dag, og som er et krav vi må forholde oss til fra regjeringens side, vil det bety at man antakelig får dårligere kvalitetssikrede prosjekter. Man kan ikke se bort fra de prosessene man har i dag, men man må se på muligheten for å gjøre de prosessene man har i dag, mer effektive, særlig for å prøve å få tatt vekk en del av de mest kontroversielle alternativene tidlig i prosessen, slik at ikke de alene forsinker hele planleggingen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Vi har omfattende rapporter, så representanten trenger ikke å overlevere noen rapporter til statsråden om det. For øvrig synes jeg Fremskrittspartiet kan la være å drive å henge opp plakater og overlevere rapporter fra Stortingets talerstol – det kan de la være. Ellers vil jeg si at når det gjelder tiltakene, er det en rekke tiltak. Jeg tror ikke det finnes ett enkelt tiltak som løser hele planleggingsknuten. Jeg tror at det er flere tiltak som må til for at man faktisk skal få redusert planleggingstiden. Det finnes det – som Hoksrud er inne på – en rekke gode rapporter som sier noe om, også fra vår egen fagetat og internt i Samferdselsdepartementet. Det vil regjeringen komme tilbake med forslag om i Nasjonal transportplan, som vi legger fram for Stortinget i løpet av våren.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Ved åpningen av Kvivsvegen har Statens vegvesen valgt en skiltløsning for Stigedalen og Kvivsvegen som kan bidra til å redusere trafikkoverføringen til Kvivsvegen i perioden fram til rassikringen av Hjartåberga er ferdig høsten 2013. Begrunnelsen for dette er at den rasutsatte strekningen ikke er ferdig rassikret før neste år, og til dels ulemper knyttet til anleggsarbeid og anleggstrafikk på Hjartåberga og tilstøtende parseller. I den forbindelse har det også blitt bestemt at ferjesambandet Volda–Folkestad ikke blir overført fra staten til fylkeskommunen før Hjartåberga åpnes for trafikk, jf. Samferdselsdepartementets budsjettforslag for 2013. Skiltløsningen som er valgt, innebærer at det meste av dagens skilting opprettholdes uendret fram til høsten 2013, men med visse tilpasninger som innebærer at Kvivsvegen til en viss grad også er skiltet som E39. Jeg er kjent med at det er til dels motstridende oppfatninger i regionen omkring skilting. I september ble jeg spurt av representanten Bård Hoksrud om jeg ville instruere Statens vegvesen til å avvente skilting til ny E39 over Kvivsvegen til etter at rassikringen av Hjartåberga var ferdigstilt i 2013. I mitt svar da sa jeg meg enig med representanten Hoksrud i at det er ønskelig å redusere overføringen av trafikk til Kvivsvegen inntil Hjartåberga blir åpnet, men at skiltløsningen også bør informere trafikantene om den korteste reisetiden der noe annet ville bli oppfattet som svært urimelig. Dette gjelder først og fremst ved Kjøs bru. Den valgte skiltløsningen tar hensyn til trafikksikkerhet, samtidig som hensynet til skilting av raskeste vei også er ivaretatt der det er ansett som nødvendig. Jeg ønsker ikke å revurdere skiltløsningen som er valgt i Volda og på Hjelle.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Som sagt er det ikke snakk om ikke å skilte, men om å avvente skiltingen til man har fått gjennomført rassikringen av Hjartåberga, som man nå er i full gang med, og som vil være ferdig i 2013. Deretter vil selvsagt strekningen bli skiltet E39 som planlagt. Som jeg også viste til i mitt svar, er det bl.a. trafikksikkerhetsgrunner og anleggsmessige grunner til at man avventer full skilting. Jeg har også lyst til å si at jeg ikke helt vet om det medfører riktighet det representanten sier, fordi Kvivsvegen vil bli skiltet som E39 der det ikke har betydning for bilistenes veivalg. Det vil være ved Kjøs bru og også på strekningen Grodås–Geitvika.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-28:
Jeg skjønner jo at det er delte meninger om dette, ettersom jeg i Stortinget nå i løpet av kort tid har stått og besvart spørsmål som går i stikk motsatt retning. Jeg må gjenta at det som nå skjer, er en midlertidig ordning fram til rassikring av Hjartåberget er ferdigstilt. Den skiltingen som nå er i området, er midlertidig. Den permanente skiltingen av Kvivsvegen som en del av E39 vil komme på plass i løpet av neste høst, når rassikringen av Hjartåberget er ferdig. Da vil selvsagt også det som går på GPS og andre bilbaserte navigasjonssystemer osv., komme på plass til samme tid.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
«Planlegging av veiprosjekter i Norge tar i snitt 10 år. Både denne statsråden og forgjengere fra samme parti har i årevis lovet at planleggingstiden skal reduseres, og at målsettingen er en halvering. Planleggingen av E18 Bommestad–Sky startet så tidlig som i 2005, og det har nå nok en gang kommet meldinger om forsinkelser til tross for at veien bare er 7 km lang. Når kan vi forvente resultater av festtalene om kortere planleggingstid, og hva har blitt gjort i statsbudsjettet for 2013?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Ja, jeg hører støtt og stadig at både samferdselsministeren og denne regjeringen skryter av store ambisjoner, men det er små resultater når man ser hvor lite det faktisk blir bygd av vei og jernbane hvert år. Så sier statsråden nok en gang at det er mange forhold det er viktig å se på. Det kom en rapport i 2011 – vi er snart i desember 2012, og derfor ønsker jeg å utfordre henne på konkrete tiltak: Hva vil statsråden være med på? Vi vet at bare gjennom Vestfold, som er 78 km langt, er det seks forskjellige planprosesser som har pågått for å bygge 78 km. Kanskje man heller bør planlegge alt på én gang, og så må man gjerne dele opp i mindre parseller, i stedet for å holde på med seks–syv forskjellige planleggingsprosesser som gjør at det tar enormt lang tid. 16 års utbyggingstid på 78 km må være på grensen til uanstendig.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-28:
Jeg forstår at statsråden ikke vil forstå hva jeg sier. Det jeg sier, er at gjennom Vestfold, på 78 km, har det vært seks planleggingsprosesser – seks forskjellige prosjekter. Hvis man hadde gjort planleggingen én gang, hadde man kanskje sluppet med fem færre runder i fylkeskommune, kommuner og alle de prosessene som går der. Det ville betydd noe for planleggingstiden. For eksempel OPS-prosjektet Grimstad–Kristiansand er 38 km – det er én planprosess, og det går mye raskere både å planlegge og bygge veien fordi man ser på nye muligheter. Jeg begynner nesten å lure på om jeg må overrekke disse rapportene som har kommet, som jeg har her, som er klare, konkrete forslag til hvordan man skal løse og redusere planleggingstiden. Jeg håper snart at statsråden kommer tilbake – ikke bare prater om planleggingstid og å redusere den, men faktisk kommer med konkrete tiltak som vil redusere planleggingstiden.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-11-28:
«E39 Kvivsvegen blei opna 22. september 2012. To månader etter at den nye parsellen mellom Grodås og Volda blei opna, er han ennå ikkje skilta frå Volda-sida. I avisa Møre-Nytt står det at seksjonsleiar i vegavdelinga i Møre og Romsdal, Ole Jan Tønnesen, ikkje kan love nytt skilt i Volda. Det er svært underleg at ein så viktig veg ikkje skal skiltast, sjølv om han ikkje blir fullverdig del av E39 før Hjartåberget opnar i 2013. Kva vil statsråden gjere for å få på plass ei fornuftig skilting omgåande?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-11-28:
Eg takkar for svaret. Då har vi ein veldig merkeleg situasjon der ein senterpartistatsråd opnar ein ny veg med pomp og prakt i september, og ein annan statsråd ikkje ønskjer å skilte han. Per i dag er det ingen skilt som viser verken Kvivsvegen, Grodås, Stranda eller Stryn, og dei viser ikkje fv. 60 eller rv. 15 frå Volda-sida. Det er jo merkeleg at ein bruker 1 mrd. kr og byggjer ein ny veg der vi i dag har ein årsdøgnstrafikk som er dobbelt så stor som prognosen opphavleg var. Det køyrer 1 200 bilar kvar dag, og det skal stå null skilt – ikkje skilt på Volda-sida i det heile, verken på ferjekaia, i rundkøyringa ved sjukehuset, ingen skilt. Eg tykkjer det er utruleg passivt av statsråden ikkje å sjå at ein må ha ei eller annan form for skilting, anten fram mot fv. 60 på Grodås, mot Stranda eller mot rv. 15 mot Stryn. Eg vil be statsråden komme med ein kommentar om kvifor det ikkje kan stå eit einaste skilt på Volda-sida.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-11-28:
Eg takkar for svaret. Det er skilta frå Grodåssida. Det som er mitt store spørsmål, er kvifor dei ikkje kan bruke same tankegangen frå den andre sida. Det får vi eventuelt komme tilbake til. Men det er også ei anna side når det gjeld skilting, som går på kart og kartdata. Denne vegen, på same måten som bl.a. Jondalstunnelen og andre vegstrekningar, er ikkje kommen inn på kartdata. Dei står ikkje på Gule Sider, dei står ikkje på Google Maps, og dei står ikkje på 1881.no/Kart. Det manglar kartdata for at dei kan leggast inn slik at folk ser kor dei skal køyre. Vi ser også at GPS-ane hyler når ein kjem ut av Riksveg 15 i retning mot Volda, så når det gjeld både kartdata og GPS, er ikkje desse oppdaterte. Det burde vore gjort – same dagen som ny veg opna, burde det også komme inn på kartdata. Det viser seg at det kan gå eit halvt år før desse kartdata blir oppdaterte. Det er altfor tregt. Eg har vidare eit spørsmål: Kva vil statsråden gjere for å sørge for at kartdata og karta ein lagar, blir oppdaterte på same tid som ein ny veg blir opna?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-28:
La meg først få takke for spørsmålet, og understreke at det ikke må være tvil om at jeg og regjeringa vil at flest mulig fedre skal få mulighet til å være sammen med barna sine. Som representanten viser til, har en del fedre først fått avslag på søknad om uttak av fedrekvoten fordi de har søkt om utsettelse for seint. Regjeringa ønsker at så mange som mulig skal ta ut foreldrepenger som de har krav på. BLD ga derfor i juli 2011 instruks til Arbeids- og velferdsdirektoratet om å vise smidighet i disse sakene. Departementets retningslinjer er seinere presisert og utdypet. På bakgrunn av denne oppmykinga av kravene til søknad fikk mange flere fedre mulighet til å ta ut foreldrepenger i 2011 og 2012. Departementet og etaten har strukket seg så langt som mulig innenfor gjeldende regelverk. Regelverket setter noen grenser, som at foreldrepengene må tas ut før barnet fyller tre år. Loven har en bestemmelse om at stønadsperioden for foreldrepenger løper sammenhengende. Det innebærer at dersom far ikke tar ut sin del av foreldrepengene rett etter at mor har avsluttet sitt uttak, faller hans foreldrepengedager bort fortløpende, med mindre han på forhånd har søkt om utsettelse og dokumentert at vilkårene for utsettelse er til stede. Jeg vil om kort tid sende på høring et forslag om å endre denne bestemmelsen. En endring vil innebære at det ikke lenger er fare for at noen mister foreldrepenger fordi de ikke har søkt om utsettelse. Ikke minst vil en lovendring gi foreldrene større fleksibilitet og mulighet til selv å velge når foreldrepengene skal tas ut. Jeg vil understreke at departementet har hatt tett kontakt med Arbeids- og velferdsdirektoratet for å sikre at fedre ikke mister retten til fedrekvote på grunn av forhold ved Navs saksbehandling. Departementet forutsetter at sakene blir håndtert på en mest mulig smidig måte innenfor gjeldende regelverk. Jeg vil også nevne at etaten har gjennomført ulike informasjonstiltak for å sikre at fedre får tilstrekkelig informasjon om rutiner og frister, slik at de kan søke i tide, sjøl om det ikke kommer til å bli et like stort problem nå som før. Det kan finnes saker der Arbeids- og velferdsetaten ikke lenger har grunnlag for å innvilge foreldrepenger. Foreldrene vil da kunne sette fram krav om erstatning hvis de mener at det er forhold ved Navs saksbehandling som har ført til at de ikke får ta ut foreldrepenger. Nav må vurdere hver enkelt sak for seg. Jeg er blitt gjort kjent med at Arbeids- og velferdsetaten nå har en slik sak til behandling, hvor man har håp om en minnelig løsning. Ifølge Arbeids- og velferdsdirektoratet vil en slik løsning også være aktuell i tilsvarende saker, uten at jeg har kjennskap til de sakene. Jeg mener fedrekvoten er et viktig gode for både barn, far og mor, og jeg er opptatt av at flest mulig fedre får ta ut fedrekvoten – og gjerne mer enn fedrekvoten. Jeg legger til grunn at Arbeids- og velferdsetaten strekker seg så langt den kan innenfor gjeldende regelverk, slik at så mange som mulig kan ta ut foreldrepenger.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-28:
Jeg er nødt til å understreke at når det gjelder behandling av disse sakene, er det Navs ansvar. Det vi har vært veldig tydelige på fra departementets side, er for det første at fedre som ikke har søkt på den måten de burde ha søkt, likevel skulle få oppfylt sine rettigheter. Når det gjelder muligheten for å gi tilbakevirkende kraft, setter regelverket og loven noen skranker for det, som gjør at jeg ikke kan gå lenger enn det jeg har gjort i mitt svar. Jeg kjenner heller ikke til variasjonen i de sakene som representanten henviser til – jeg vet ikke hva som er felles for dem, og hva som er ulikt, for jeg kjenner ikke enkeltsakene. Men jeg forutsetter at Nav vil behandle disse på en fleksibel måte. At andre som eventuelt vil søke om erstatning, gjør det til Nav, med bakgrunn i at det f.eks. har vært sendrektighet fra Navs side, dersom det er tilfellet.