Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-05-15:
Denne saken gjelder en internasjonal miljøskandale i Norges egen bakgård, nærmere bestemt i havet utenfor Fedje i Hordaland. Det er ingen lokal sak, det er ingen regional sak. Dette er en sak av internasjonal interesse. Hva gjør Norge selv med en miljøgift i havet i kystnære områder? For en nasjon som gjennom sin statsminister søker lederrollen blant verdens fremste miljønasjoner, er dette selvsagt av internasjonal interesse. Det er også en sak med internasjonale konsekvenser for Norge som fiskerinasjon. Derfor har vi registrert at ulike fiskeriorganisasjoner har engasjert seg sterkt i saken, og på begge høringene som komiteen har hatt, krevd fjerning av kvikksølvet. Det er kvikksølv det dreier seg om, ikke bare litt, men mye kvikksølv. Minst 65 tonn er lagret i metallbeholdere inne i ubåten. Vi finner få, om noen, tilsvarende situasjoner. Kystverket har ikke, slik de i sin sterke og langvarige argumentasjon for tildekking har hevdet, 30 kjente internasjonale tilfeller av tildekking å vise til. Det er i beste fall feilaktig informasjon. Det er beklagelig at slikt fremføres og gjentas av fagmyndighet. Derimot er det kjent for mange – men kanskje ikke for Kystverket og kanskje ikke for departementet – at Japan siden midten av 1950-tallet har slitt med de dødelige konsekvensene av kvikksølvdumping i sjøen, som angivelig startet i 1925. Det gjelder Minamata, den japanske katastrofen. I 1959 slo et japansk universitet fast at utslipp av organisk kvikksølv var årsaken til det som er blitt betegnet som Minamata-sykdommen: Nervesystemet ble lammet. Også ufødte ble rammet. Kilder jeg har funnet, har oppgitt 1 760 bekreftede ofre, mens 3 000 venter på erstatning. Jeg peker ikke på dette for å male et redselsbilde, men for å understreke at konsekvensene dersom kvikksølvet lekker ut og forbinder seg med sjøvann, er at giften går i næringskjeden, at giftvirkningen forsterkes, og at virkningen på dem som spiser/utsettes for slik gift, kan komme tydelig frem i løpet av en 50-årsperiode. Forestillingen om frisk fisk fra norsk hav kan være vanskelig å kombinere med «The Minamata Disaster». Vi er glade for den første viktige «operasjonen» i saken, nemlig Arbeiderpartiets «snuoperasjon». Den 17. mars i år sa statsminister Jens Stoltenberg på årsmøtet i Hordaland Arbeiderparti: «Det haster med tildekking». Den 17. april i år – to dager før landsmøtet i Arbeiderpartiet startet – sa fiskeriministeren: «På bakgrunn av høringer i Stortinget der flere aktører har kommet opp med nye forslag til hvordan ubåten kan heves, er det behov for mer tid til å utrede hevingsalternativet av ubåtvraket». Høringene og saksbehandlingen i Stortinget har skjedd på bakgrunn av initiativ og representantforslag fra Fremskrittspartiet. Som forslagsstiller er jeg fornøyd med «snuoperasjonen». Jeg er langt mindre fornøyd med opplegg og rammer for videre behandling. Fremskrittspartiet ønsker at andre enn Kystverket skal vurdere heving og andre alternativer. Det har statsråden avvist. Derfor mener Fremskrittspartiet at et annet departement bør overta saken. Det er naturlig at det blir Miljøverndepartementet, og Fremskrittspartiet foreslår derfor det. Jeg tar opp det forslaget. Jeg viser også til at det er kompetansemessig uenighet mellom Miljøverndepartementet og Fiskeridepartementet om rollen til Statens forurensningstilsyn i denne saken. Fremskrittspartiet legger til grunn at tilsynsmyndighet også må godkjenne løsningen når statlig myndighet er tiltakshaver. Fremskrittspartiet peker på at det tredje alternativet også må utredes grundig: fjerningsalternativet gjennom kombinert dykker/subsea-løsning. Vi mener det kom klart frem på siste høring 16. april at det er en selvstendig og alternativ løsning. Den bør vurderes like grundig som hevningsalternativet. Fjerning av kvikksølvet er viktigere enn fjerning av vraket. Fremskrittspartiet ønsker saken tilbake til Stortinget når den er utredet på nytt. Regjeringspartienes løsning med å komme tilbake «på egnet måte» er for upresis: Stortinget bør og skal etter Fremskrittspartiets mening få denne saken tilbake til full behandling for å sikre at Arbeiderpartiet og Regjeringens «snuoperasjon» blir en aksjon som munner ut i at kvikksølvet fjernes. Til orientering: Vi har altså ikke gjentatt vårt opprinnelige forslag. Selve prosessen med Dokument nr. 8-forslaget og høringene har jo medført at tildekking er blitt stoppet. Det er en god begynnelse på en bedre løsning. Det gjenstår å sikre at dette ikke blir stående som politisk taktikkeri fra Regjeringen. Jeg minner også om at(presidenten klubber) komiteen fortsatt ikke har fått svar på sine siste spørsmål til statsråden. (presidenten klubber)