Michael Momyr (Høyre), 2008-11-13:
NHOs konkurransebarometer for 2008 viser at Norge har tapt terreng i forhold til de viktigste handelspartnerne våre siden 2005. Det er nærliggende å spørre hvorfor det er slik. Er det slik at det er et resultat av utenforliggende omstendigheter, eller er det et resultat av politikken som Regjeringen fører? Det kan være fristende å se nærmere på noen av de områdene der konkurranseevnen er målt. La oss se på transportsektoren. Her ser vi en regjering som måler suksess ut fra antall kroner som er brukt, og ikke ut fra resultater. At Regjeringen skryter av at de bevilger mer til vei enn tidligere regjeringer, er for så vidt forståelig så lenge man ikke berører det faktum at resultatene uteblir. Men det er egentlig bare skryt, for med over 185 milliarder kr mer i skatteinntekter i 2009 enn det Høyre-/sentrumsregjeringen hadde i 2005, skulle det bare mangle at det ikke ble bevilget mer. Et mer interessant mål er i hvor stor grad Regjeringen har prioritert transportsektoren i de gode årene vi nå har bak oss. Hva så med utdanning og kompetanse? Vel, vi ser her at statsrådene fra Sosialistisk Venstreparti motvillig har blitt dratt i en retning av det jeg med stolthet kaller for Høyre-skolen, nemlig det at vi må fokusere på læring og innhold. Den norske skolen er god, men fortsatt står den overfor betydelige utfordringer. Om lag 20 pst. av elevene går ut av grunnskolen uten å kunne lese og skrive ordentlig. Det gir ikke grunnlag for å hevde at vi har en skole som gir muligheter for alle. Altfor mange norske elever har den erfaringen at de rød-grønne årene ikke har gitt noen positiv utvikling i skolehverdagen. Heller ikke når det gjelder forskning og innovasjon, har Regjeringen levert. Vi er alle kjent med det berømte «hvileskjæret». Under den rød-grønne regjeringen er bevilgningene til universiteter og høyskoler redusert dramatisk. Jeg er glad for at Høyre har vist, og viser, en klar prioritering av kunnskap og forskning i sitt alternative budsjett. Vi mener at det er en unnlatelsessynd at vi ikke har fått utnyttet de gode årene vi har hatt, til å satse på forskning og utdanning. Det synes som om Regjeringen har lagt bort ambisjonen om 3 pst. av BNP til forskning, jf. målene som er satt i St.meld. nr. 20 for 2004–2005, Vilje til forskning. Å satse på forskning og innovasjon handler om vilje. Den viljen synes jeg mangler. Når det gjelder byråkrati og forenkling, lanserte daværende næringsminister Børge Brende en handlingsplan, «Et enklere Norge». Der ble det satt klare mål om reduksjon i de utgiftene som bedriftene har. Nå har vi fått kartlagt kostnadene – 57 milliarder kr årlig – men jeg kan ikke se at Regjeringen opprettholder en målsetting om reduksjon. Når det gjelder skatter og avgifter, har vi sett en aktiv regjering. Dessverre har ikke Regjeringens fokus vært å legge rammevilkårene til rette for næringslivet, isteden driver man symbolpolitikk. Regjeringen har vel heller ikke lagt skjul på at dens fremste mål er å flå de rike. Dessverre er det sant det som NHO-presidenten påpeker i en artikkel i dag, at Regjeringen i sin iver etter å ta de 100 rikeste også drar med seg 350 000–360 000 andre bedriftseiere. For de fleste er det ganske åpenbart at det avgiftsnivået og det skattenivået bedriftene må leve med, har stor betydning for rammevilkårene og for konkurransen med utlandet. Britenes statsminister tar for å hindre en global resesjon til orde for globale skattekutt. En situasjon med frykt for global tilbakegang kan medføre at G 20-landene samler seg om skattepolitikken og reduksjon av skatter. Det må være lov å spørre om næringsministeren for å bedre konkurranseevnen også er villig til å se på skattepolitikken.