Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2012-01-19:
Jeg vil takke interpellanten for å løfte debatten om forvaltningen av norsk havbruksnæring. Som interpellanten var inne på, er det viktig at forvaltningen har en felles forståelse av de miljøutfordringene som er i oppdrettsnæringen. Det er også en interessant avveksling at det denne gangen er miljøministeren som sitter i salen, og ikke fiskeriministeren. Fiskeri- og havbruksnæringen er avgjørende for verdiskaping og sysselsetting langs kysten vår. Jeg har sagt det før, og jeg gjentar det gjerne, at Kristelig Folkeparti ønsker en sterk oppdrettsnæring i Norge. En miljømessig, bærekraftig oppdrettsnæring er fullt mulig, og Norge har alle forutsetninger for å sørge for at denne oppdrettsnæringen blir verdensledende på miljø. Bærekraft er en forutsetning for at Norge skal være verdensledende på eksport av sjømat og bidra til å sikre økt verdiskaping langs kysten. Økonomisk bærekraft må gå hånd i hånd med miljømessig bærekraft, og dette krever planer for langsiktige, strukturelle endringer i reguleringen av oppdrettsnæringen. Regjeringen la i 2009 fram en bærekraftstrategi der det ble lagt vekt på fem hovedområder der oppdrettsindustrien påvirker miljøet: genetisk påvirkning og rømning, sykdom, forurensning og utslipp, arealbruk og bruken av fôr. Disse fem hovedområdene har vært problemområder siden oppstarten av oppdrettsindustrien, og etter 40 års drift er det nå på tide at man får til endringer. Det må være en prioritert oppgave å løse disse problemene. Det er derfor positivt å se at der regjeringen sviktet, tok næringen selv tak. Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening, FHL, la i sommer fram en rekke tiltak mot lakselus og rømning. Blant annet forplikter næringen seg til smittereduksjonstiltak, økt innrapportering av luseproblematikk og mer forskning og utvikling. Dette viser at næringen er interessert i å løse de utfordringene som næringen står i, og bør ses på som et signal til oss politikere om at de ønsker å ta ansvar, ønsker å bli ansvarliggjort. Så vil jeg gi regjeringen honnør for innspillet om å redusere biomassen i merdene, men spørsmålet som da melder seg, er hvordan antall merder, og følgelig areal, må økes for å opprettholde den totale biomassen i næringen. Jeg skulle gjerne hørt hva regjeringen tenker om det. Jeg mener en rekke konkrete tiltak må iverksettes for å sikre en bærekraftig lakseoppdrettsnæring. Større oppdrettsenheter og mer eksponerte lokaliteter gjør at det må utvikles ny kunnskap, forbedret teknologi og mer robuste operasjoner for å mestre lusesituasjonen i fremtidens lakseoppdrett. Det må bevilges mer penger til forskning og utvikling, og da spesielt til utvikling av demonstrasjonsanlegg for lukkede systemer i sjø, eller anlegg med tilsvarende sikkerhetsnivå. Kristelig Folkeparti etterlyser også en plan for overgang til denne type anlegg innen 2020. Lukkede systemer kan bidra til å redusere problemene med rømning og sykdoms- og parasittspredning og ivareta både næringsutvikling og kravet om en miljømessig bærekraftig oppdrettsnæring. Fremtidig kapasitetsøkning kan f.eks. forbeholdes dem som driver lukkede anlegg eller anlegg med tilsvarende sikkerhetsnivå. Slike anlegg er allerede i drift i Kina og i Canada. I 2011 var eksportverdien bare av laks på 29,2 mrd. kr. Oppdrettsnæringen burde derfor ha råd til å bli pålagt de tiltak som må til for å sikre at næringen er miljøvennlig, at den bygger på fornybare ressurser, og at den kan bidra til verdiskaping langs kysten i Norge i mange år fremover. Kristelig Folkeparti mener at forpliktende miljøtiltak er avgjørende både for å sikre oppdrettsnæringen muligheter for bærekraftig og lønnsom produksjon på sikt og for å bevare villaksen og sjøørreten i Norge. Da er det en forutsetning at regelverket er klart, og ikke minst at forvaltningen er samstemt og tydelig.