Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-09:
Norge er en energinasjon. Vi har en betydelig vannkraftproduksjon, og vi eksporterer store mengder olje og gass. Til tross for dette er vi i løpet av 1990-tallet blitt avhengig av å importere betydelige mengder elektrisk strøm. I år med normal nedbør og temperatur har vi i dag et kraftunderskudd på om lag 9 TWh, det tilsvarer kraften fra omtrent 15 Alta-kraftverk. Bare i år med uvanlig mye nedbør eller milde vintre produserer vi nok kraft til å dekke vårt eget forbruk. Ifølge Regjeringens energimelding vil kraftunderskuddet øke i årene som kommer, selv om innsatsen for energisparing og alternativ energi trappes opp. Regjeringen legger opp til at dette kraftunderskuddet skal dekkes ved økt import. Den setter ingen grenser for hvor mye kraft den mener Norge kan importere. Vi har et kraftunderskudd i Norge, men vi har ikke kraftmangel. Underskuddet dekkes ved å importere kraft fra andre land i Europa. Vi er glad for at det er enighet mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene om en kraftig satsing på energisparing og fornybare energikilder. Vi støtter Regjeringens forslag for å begrense forbruket, og vi støtter satsingen på nye energiformer som bioenergi og vindkraft. Men denne satsingen er på langt nær nok til å unngå økende avhengighet av forurensende import. Det går fram av Regjeringens egen melding. Derfor åpner Arbeiderpartiet for at vi kan bygge gasskraft i Norge. Det mener vi er bedre for miljøet, og det innebærer dessuten at vi foredler en norsk råvare i Norge. I lengden vil det være meningsløst at vi eksporterer store mengder gass til bl.a. kraftproduksjon i en rekke europeiske land, for så å importere kraft tilbake fra de samme landene. Det er dårlig næringspolitikk, det er dårlig energipolitikk og det er også dårlig miljøpolitikk. Norsk gasskraft vil selvfølgelig øke utslippene av CO2 i Norge, men de totale utslippene vil bli vesentlig lavere. Mange faginstanser dokumenterer det, bl.a. beskriver SINTEF situasjonen slik: «Nei til gasskraft fører paradoksalt nok til økte CO2-utslipp.» Dette er et sitat fra de dokumentene SINTEF har overlevert energi- og miljøkomiteen i forbindelse med dens arbeid med meldingen. At norsk import fører til økte utslipp i våre naboland har vi også sett i praksis. I de årene Norge og Sverige har importert mye kraft fra Danmark, har de danske utslippene av CO2 økt betydelig. Ja, i 1996 økte de med nesten 20 pst., eller 13 mill. tonn CO2. I de årene importen fra Danmark har gått ned, har de danske utslippene også gått ned. Det er vanskelig å påstå at det er en ren tilfeldighet. Dette har selvsagt sammenheng med at de produserer mer kullkraft når vi importerer mye fra dem. Kull- og oljekraftverk utgjør reservekapasiteten innen kraftforsyningen i Nord-Europa. Jo større vår import er, jo større del av denne kapasiteten vil bli utnyttet. Nå kobler vi oss også til Tyskland og til Nederland, og vi er i ferd med å koble oss opp mot Polen. Der er det mye ledig kullkraftkapasitet som er vesentlig mer forurensende enn den kullkraftkapasiteten vi så langt har vært tilknyttet. Så det er ingen tvil om at redusert importavhengighet i Norge betyr reduserte totale utslipp av klimagasser. De planlagte gasskraftverkene i Norge vil ta i bruk den mest avanserte og mest miljøvennlige teknologien som i dag finnes innenfor gasskraftproduksjon. Så ønsker vi alle at vi lykkes i å utvikle teknologien enda bedre, slik at vi får enda mer miljøvennlig gasskraftteknologi som vi kan ta i bruk. Vi er derfor ikke uenige når det gjelder ønsket om enda mer miljøvennlig gasskraftteknologi, uenigheten handler om hvordan vi raskest når fram til det målet. Og da mener flertallet i komiteen at ved å ta i bruk den mest avanserte teknologien vi i dag har, øker sjansene for at vi utvikler den kunnskapen og den kompetansen som gjør at vi utvikler enda bedre teknologi i framtiden. Slik har det vært på nesten alle andre områder: Vi har ikke fått ny teknologi ved å sitte stille og vente, vi har fått ny teknologi ved å sette i gang, f.eks. innenfor oljevirksomheten, og derfra utvikle teknologien videre til å bli verdensledende, med stadig nye teknologiske nyvinninger. I tillegg gjør vi det klart at gasskraftverkene skal pålegges å kjøpe kvoter med én gang et kvotesystem er på plass. Det betyr store kostnader, som gjør at det allerede i dag vil være lønnsomt å satse betydelige ressurser på teknologiutvikling – vesentlig mer lønnsomt å gjøre det med gasskraftverk enn hvis man fritt kan importere uten gasskraftverk. Så vi tror at vi raskere får CO2-fri teknologi, enda mer miljøvennlig teknologi, ved å sette i gang nå enn ved å vente. Det er usikkert når vi kan få såkalte CO2-frie gasskraftverk, men det som er helt sikkert, er at mens vi venter, øker avhengigheten av å importere stadig mer forurensende kraft. Et flertall i energi- og miljøkomiteen har foreslått at Regjeringen må treffe tiltak for å omgjøre utslippstillatelsene til de planlagte gasskraftverkene på Vestlandet slik at det ikke kan stilles strengere krav enn det som i dag er vanlig i våre europeiske naboland. Flertallet mener at slike omgjøringer kan skje innenfor rammen av dagens forurensningslov. Regjeringen mener det er tvil om dette er mulig. For å unngå en unødvendig debatt om hvorvidt det er mulig eller ikke å endre utslippstillatelsene innenfor dagens lovverk, har flertallet derfor sagt at dersom Regjeringen mener det er nødvendig med lovendring for å følge opp stortingsflertallets vilje, må Regjeringen fremme de nødvendige forslag til justeringer av forurensningsloven. Slike eventuelle forslag vil etter Arbeiderpartiets mening bidra til å styrke forurensningsloven som miljøpolitisk virkemiddel. I den grad dagens forurensningslov innebærer at vi fritt og uten noen begrensninger kan importere sterkt forurensende kraft fra våre naboland, men ikke åpner for å bruke gass med den mest miljøvennlige teknologi som i dag er tilgjengelig, til å produsere kraft selv – ja, da er det en svakhet ved dagens forurensningslov, som vi bør gjøre noe med. Vårt poeng er jo ikke å svekke forurensningsloven, vårt poeng er i tilfelle å styrke loven som et miljøpolitisk virkemiddel. Vårt utgangspunkt er fortsatt at det er mulig å foreta endringene av utslippstillatelsene innenfor dagens forurensningslov. Men dersom det likevel skulle være nødvendig å endre loven, vil det innebære en styrking av forurensningsloven, ikke en svekking – for det kan ikke være riktig at det skal være fullt mulig å importere kullkraft fra Polen, men ikke mulig å bruke den mest avanserte teknologi til å produsere vesentlig renere gasskraft i Norge. Flertallet mener at det å bygge gasskraftverk og redusere Norges import av sterkt forurensende kraft styrker norsk miljøpolitikk. Eventuelle endringer i lovverket som måtte være nødvendig for å få dette til, vil derfor styrke forurensningsloven som miljøpolitisk virkemiddel. Arbeiderpartiet mener derfor at forslaget representanten Steensnæs fremmet på vegne av sentrumspartiene tidligere i dag, er overflødig. I tillegg kan det bidra til en ny uklar tolkningsstrid om hva som egentlig menes med forslaget, som har litt karakter av å være en resolusjon, for det er uklart hvem det egentlig er rettet til. Arbeiderpartiet mener at flertallets forslag som ligger i innstillingen, og som allerede er fremmet, på en bedre måte sikrer at forurensningsloven ikke svekkes som miljøpolitisk virkemiddel, og vil derfor stemme mot forslagene fra sentrumspartiene. Lov og jus er viktig, og vi må alltid holde oss innenfor lovverket og aldri gjøre ting som er i strid med loven. Men lov og juss er jo ikke et mål i seg selv; lovverket er et virkemiddel for det politiske flertallet, for de demokratiske organene, til å nå politiske mål. Og derfor er det slik at et flertall i dette stortinget mener at det er mer miljøvennlig å ta i bruk gass til kraftproduksjon, enn å la være. Det er en ærlig sak å være uenig i det, men da er det det vi bør diskutere, det uenigheten handler om, og så må vi prøve å unngå at debatten handler om virkemidlene for å nå de målene vi kan være politisk uenige om. Vi mener det er mange måter å omgjøre utslippstillatelsene på, det er flere måter innenfor dagens forurensningslov, ulike måter å ta det i forhold til saksbehandling, i høringsrunder, og det er selvfølgelig også mulig å gjøre det gjennom justeringer av dagens forurensningslov. Hvilken vei Regjeringen mener er den beste og den riktigste for å endre utslippstillatelsene, er i og for seg underordnet for stortingsflertallet, det avgjørende er at utslippstillatelsene endres slik at vi kan få tatt i bruk gass til kraftproduksjon, fordi det er mer miljøvennlig og bedre energipolitikk enn å basere seg på import, som er Regjeringens alternativ.