trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Det er en åpen og ærlig sak at det er ulike syn når det gjelder friskoler, og det anfekter jeg heller ikke. Jeg anfekter heller ikke forskjellen mellom den sittende regjering og den forrige regjering. Jeg anfekter heller ikke at man har lov til å foreslå lovendringer. Jeg anfekter heller ikke at man f.eks. ikke fremmer behandling av søknader som ligger der som ikke har vært behandlet. Jeg snakker utelukkende om 40 skoler som etter en lov som eksisterer, etter den loven faktisk da er godkjent til oppstart, som altså oppfyller de lovkravene som er der. Så tviler jeg ikke på at statsråden har fått en utmerket utredning fra lovavdelingen. Lovavdelingen er god. Men det jeg tar opp, er det generelle tillitsforhold bortenfor jussen. For befolkningen skal vite at man på ryddig vis, som statsråden sier, vil endre loven – greit og ærlig – og stoppe noe som man skal stoppe – greit og ærlig det også. Men det spisser seg til for de skolene som etter den gjeldende loven, før loven er endret, bråstoppes, etter at de etter den eksisterende loven er godkjent. Det er slik at det er forskjell mellom partier og det at man forvalter statsmakten. Forvalter man statsmakten, forvalter man også den generelle tillit til statsmakten. Det er derfor jeg har formulert spørsmålet som jeg har gjort, overfor statsråden. Og jeg gjentar det, for jeg konstaterte at han egentlig ikke svarte på det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Den regjeringen som gikk av, var, i forståelse med den påtroppende statsminister og den statsminister som ennå satt, for intet forretningsministerium å regne før etter den 14. oktober kl. 11, da budsjettet var framlagt og behandlet. Til den tid var det en fungerende regjering, og det var den spilleregelen som var etablert til da, som gjaldt. Så ut fra den politikken som var, opptrådte regjeringen som den gjorde, og ut fra den loven som eksisterte. Så jeg anfekter ikke, punkt 1, at den rød-grønne regjeringen vil endre loven. Jeg anfekter heller ikke at den vil gjøre det ut fra sin overbevisning – selvfølgelig gjør jeg ikke det. Jeg undrer meg utelukkende over det forhold at før loven er endret og etter at man har fått godkjennelse av disse 40 skolene – og det er ikke det store antall skoler som statsråden tar opp – stopper man dem etter at de etter den eksisterende lov er godkjent. Mitt spørsmål gjelder klokskapen i en slik politikk. For tillit og tiltro går bortenfor lovens bokstav, det går også på den samfunnskontrakten man har mellom dem som styrer, og dem som blir styrt. Det er det som er kjernen i spørsmålet mitt, og som jeg på nytt utfordrer statsråden på.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
President! Jeg ber om ordet for å oppklare en åpenbar misforståelse.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Ja, det er at det er nytt for meg at Venstre skal mene at lovgivning skal ha tilbakevirkende kraft.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg har også et spørsmål til kunnskapsminister Øystein Djupedal. Pleie- og omsorgssektoren er kjennetegnet av et forholdsvis lavt formelt utdanningsnivå. Samtidig får disse tjenestene for hvert år som går, stadig flere kompliserte og faglig krevende oppgaver å løse. Å styrke den faglige kompetansen er derfor etter Kristelig Folkepartis oppfatning en av de viktigste strategiene for å sikre kvaliteten på tjenestetilbudet. Kristelig Folkeparti har tatt initiativ til en ny eldreplan, med fokus på innhold og kvalitet i eldreomsorgen. Dette er blitt godt mottatt av andre partier, og også av Regjeringen. Men slik jeg ser det, er det et stort paradoks at regjeringen Stoltenberg i sitt tillegg til statsbudsjettet for 2006 foretok en samlet reduksjon i tilskuddet til private høyskoler med 14,6 mill. kr. Høyskolene bekrefter at dette har konsekvenser for aktiviteten. Blant annet Lovisenberg diakonale høgskole må trolig kutte sin videreutdanning i eldreomsorg på grunn av dette. Vi mener det er uheldig i en situasjon der pleie- og omsorgstjenesten skriker etter kompetent personell. Vi kunne òg lese i Stavanger Aftenblad i går at kommunene trenger 80 000 omsorgsarbeidere de neste fire årene. Dette er det KS som har beregnet. Både statsministeren og helse- og omsorgsministeren har bekreftet at kompetanse er et viktig satsingsområde. Mitt spørsmål blir: Hvilke planer har statsråden for å skaffe nok utdanningsplasser og kompetansepersonell til pleie- og omsorgssektoren?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Det er faktisk en realitet at noen av disse høyskolene som har fått kutt, står i fare for å måtte redusere utdanningskapasiteten på spesialkompetent personell. Lovisenberg diakonale høgskole var den første skolen som startet sykepleierutdanning i Norge. Den var også den første, så langt jeg vet, som startet videreutdanning i eldreomsorg, i aldersdemens og i palliasjon. Skolen har med andre ord fra første stund tatt et stort samfunnsansvar for framveksten av velferdsstaten slik vi kjenner den i dag. Nå er dette den skolen som faktisk er hardest rammet av kuttene til regjeringen Stoltenberg. Kan vi forvente flere kutt i virksomheten til ideelle frivillige organisasjoner som faktisk har vært pionerer i helse- og omsorgssektoren? Mitt spørsmål er òg: Vil Regjeringen reversere disse radikale kuttene i revidert nasjonalbudsjett?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kunnskapsministeren. Jeg konstaterer, og jeg er faktisk dypt bekymret for, at Regjeringen ikke har en plan for å møte arbeidskraftbehovene verken i næringslivet eller i helse- og omsorgssektoren. Samtidig kuttes altså bevilgningene til private høyskoler som utdanner kompetansepersonell som vi har et skrikende behov for. Mitt spørsmål til kunnskapsministeren blir: Når kan vi her i Stortinget forvente at det foreligger en plan for hvordan man skal løse dette kompetansebehovet i pleie- og omsorgssektoren?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-02-15:
Jeg registrerer at verden har kommet et langt skritt videre, når SVs representanter begynner å omtale kutt som budsjett-tilpasninger. Men jeg har nå tenkt å kalle det for det det er. Det første som slo oss da vi fikk tilleggsproposisjonen fra Regjeringa i fjor høst, var særlig to saker. Den ene var store kutt i forskningsbevilgningene, den andre var at de åpenbart hadde brukt funksjonen «avansert søk» og tastet inn «privat» pluss «kvalitet», og så trykket «slett». 14,6 mill. kr i kutt på private høyskoler som særlig rammet institusjoner som drev med opplæring innenfor sykepleierutdanning og lærerutdanning, merkes godt. Det gikk faktisk så langt at statsrådens egne kollegaer i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen var nødt til å redde bl.a. Høgskolen i Rogaland, som drev med vernepleierutdanning, og som ellers ville blitt nedlagt. Mitt spørsmål til statsråden er: Når statsråden nå ser hvordan det går for de høyskolene som rammes av kuttene, angrer statsråden på at de kuttene ble foretatt?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-02-15:
«Statsråden har ved flere anledninger uttrykt at han fikk «mandat fra folket i valg» til å foreta betydelige innstramminger overfor friskolene. Kan statsråden fortelle når og hvor de tre nåværende regjeringspartiene før valget uttrykte en felles politikk for friskolene, og spesielt når og hvor de tre partiene før valget tilkjennega at godkjente friskoler kom til å bli nektet oppstart?»
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-02-15:
Jeg har her med meg et knippe avisartikler fra månedene før valget. Jeg kan trekke tre konklusjoner av de avisartiklene: Ikke ett friskoleutspill fra Sosialistisk Venstreparti fantes som ikke måtte uskadeliggjøres av Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Ikke i ett friskoleutspill var de tre partiene enige seg imellom. Det er ikke mulig å følge én konsistent linje fra ett utspill til et annet. I Dagsavisen 8. april 2005 sier Arbeiderpartiets leder, Jens Stoltenberg, at det ikke er mulig å trekke tilbake tillatelser som allerede er gitt. Han sier: «Det er mer komplisert, fordi loven setter begrensninger i forhold til å gi bestemmelser tilbakevirkende kraft.» Han gjentar dette standpunktet 19. juni 2005 i Aftenposten, hvor han sier at det ikke er aktuelt å «trekke tilbake tillatelser som er gitt om å opprette friskoler». Jeg spør derfor en gang til: På hvilken måte kunne de 40 skolene som nå har blitt fratatt godkjenningen og nektet oppstart, vite at dette kom til å skje som følge av et regjeringsskifte?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-02-15:
Problemet er at velgerne ikke har gitt noe mandat i valget til å trekke tilbake godkjennelsene og stoppe opprettelsen av 40 allerede godkjente friskoler. Jeg konstaterer at statsråden ikke på noe tidspunkt i denne spørrerunden har klart å svare på når de tre partiene i fellesskap før valget tilkjennegav at disse godkjennelsene kom til å bli trukket tilbake, og at oppstart kom til å bli nektet. Jeg går derfor tilbake til det første oppfølgingsspørsmålet jeg stilte, som handler om de uttalelsene statsminister Jens Stoltenberg gav ved flere anledninger før valget. Mener statsråd Djupedal at statsminister Stoltenberg har villedet de 40 skolene?
Erna Solberg (Høyre), 2006-02-15:
Jeg ber om ordet i henhold til regelverket, til en åpenbar misforståelse.
Erna Solberg (Høyre), 2006-02-15:
Det må være en åpenbar misforståelse hvis statsråd Djupedal mener at Bondevik II-regjeringen ikke var regjering i Norge frem til 17. oktober. Den regjeringen la frem et budsjett som inneholdt høyere satser på forskning enn det budsjettet som den regjeringen som nå sitter, hadde.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-02-15:
Spørsmålet mitt går til statsråd Eriksen. Staten eig aksjar for om lag 560 milliardar kr – meir enn 35 pst. av verdiane. I desse selskapa er det òg mange private eigarar, og for Venstre er det viktig at desse verdiane vert forvalta på ein måte som gjev tillit, langsiktigheit og best mogleg verdiskaping. Staten som eigar og private aksjonærar må ha tillit til kvarandre og vite at alle har same agenda. Agendaen må vere til beste for selskapet dei eig i lag, i samsvar med dei måla og strategiane som er valde. Sentrale personar frå regjeringspartia har gitt signal som skaper veldig stor usikkerheit kring forvaltinga av staten sine eigarskap. Leiaren i Oslo Arbeidarparti, stortingsrepresentanten Jan Bøhler, ønskjer at staten skal kjøpe seg opp i Norske Skog for å kunne påverke styret i ei bestemt lei. Og SV nyttar eigarskapen i Telenor til å stoppe vedtak om sal av Opplysningen. Andre har teke til orde for å velje nye styremedlemer som skal ha politisk agenda i desse styra, kanskje på tvers av det som tener verdiskapinga i selskapet. Statsministeren på si side har sagt at det ikkje er aktuelt å detaljstyre selskap der staten er stor aksjonær. Vil statsråd Odd Eriksen no rydde opp i den usikkerheita som er skapt, og slå fast at AS der staten har store eigardelar, også skal styrast etter prinsipp som gjeld i aksjeselskap?
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-02-15:
Eg tolkar dette no slik som statsråden seier, at han slår fast at dei børsnoterte selskapa der staten er medeigar, skal styrast etter vanlege aksjeselskapsprinsipp. Eg kan då ikkje forstå anna enn at han legg dødt og makteslaust alt det som Jan Bøhler og andre sentrale personar i regjeringspartia har sagt om korleis dei skal inn og påverke desse selskapa i politisk lei. Korleis vil no statsråden gå ut og offentleg opplyse om dette som no er sagt, slik at den usikkerheita som har vorte skapt tidlegare, vert lagd heilt vekk og folk kan føle seg trygge på at her skal det styrast etter vanlege prinsipp, ut frå langsiktige mål og strategiar?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg registrerer at statsråden ikke svarer på det spørsmålet som ble stilt av den forrige spørreren. Som den forrige spørreren presiserte, kommer det stadig såkalte direktiver fra en del av denne regjeringens frittgående parlamentariske grunnlag her i Stortinget, som representantene Ingvild Vaggen Malvik og Jan Bøhler, som er veldig aktive når det gjelder å detaljstyre og komme med signaler til styrene i statlig eide selskaper. Da er spørsmålet: Hvem er det som er å anse som majoritetseier i disse selskapene? Er det statsråden, eller er de enkeltstående representanter her i Stortinget? Og så er spørsmålet: Kan disse statlig eide selskapene nå se helt bort fra de utspill som kommer fra enkeltrepresentanter i regjeringspartiene her i Stortinget når det gjelder hvilke linjer de skal legge seg på?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg takker presidenten for den raske dåpen. Jeg ønsker å stille et spørsmål til nærings- og handelsministeren. Da Stortinget i forrige periode behandlet skipsfartsmeldingen, var Arbeiderpartiet svært offensivt og ønsket et løft for skipsfarten. Det var og er Fremskrittspartiet enig i. Skipsfart og Norge er så nært knyttet sammen at det er nesten umulig å tenke seg et Norge som står uten denne viktige og stolte næringen. Da skipsfartsmeldingen ble behandlet, var vi verdens tredje største skipsfartsnasjon, og nå viser undersøkelser at vi er den sjette største. Liten vilje fra myndighetene til å følge opp intensjonene i skipsfartsmeldingen er noe av årsaken til dette, men også en særnorsk beskatning av rederier og eiere bidrar til at landets rederier finner det riktig å flytte helt eller delvis utenlands. I VG på mandag refser skipsreder John Fredriksen norske myndigheter for manglende vilje til å se hvilken viktig rolle skipsfarten har og har hatt for Norge. Han viser til at myndighetene i andre europeiske land gjør hva de kan for å sikre seg at denne attraktive næringen lokaliserer seg til landet, mens Norge er svært passivt. Har Regjeringen gitt opp at Norge skal være en av verdens ledende skipsfartsnasjoner, eller vil statsråden i disse OL-tider bidra til at Norge igjen tar en klar pallplassering som skipsfartsnasjon?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg takker for statsrådens svar. Jeg forstår at statsråden ønsker å være offensiv, men det er lite i svaret hans som tyder på det. Vi må ha klare ambisjoner om å være en av verdens ledende skipsfartsnasjoner, og her er det kun en plassering på pallen som teller, og helst gull. Stadig flere rederier varsler at de vurderer å flytte sin virksomhet ut av landet. Spesielt yngre som skal overta virksomheter, vurderer dette. Dette får ikke bare følger for rederiene, men for hele den maritime clusteren som er svært viktig for Norge. To av Norges mest suksessrike forretningsmenn, John Fredriksen og Kjell Inge Røkke, har bygd opp sine virksomheter i denne clusteren. Dette viser at Norge har store muligheter innen skipsfart, skipsindustri og tilknyttede næringer. Vil statsråden nå sette seg ned med hele den maritime clusteren for å legge en slagplan for gjennomføring av en aktiv næringspolitikk for det maritime Norge?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Togpendlere i Oslo-området opplever en pendlers hverdag hvor begrepet «sild i tønne» er en meget god beskrivelse av situasjonen. Togene som betjener Akershus til og fra Oslo i rushtiden, er svært overfylte, noe som skaper en lite trivelig arbeidsreise for tusenvis av trofaste togpendlere. Dette bidrar til frustrasjon og sinne hos pendlerne. I tillegg er overfylte tog en sikkerhetsmessig risiko. Hva vil statsråden gjøre for å sikre et bedre tilbud for togpendlere i dette området?»
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg selv er og har vært togpendler i dette området hver eneste dag i 15 år, og jeg kjenner situasjonen bedre enn de fleste. Situasjonen er nå blitt såpass prekær at svært mange togpendlere vurderer om togpendling er den måten de ønsker å reise til og fra arbeid på. Når det gjelder sikkerhetssituasjonen, er den bekymringsfull. Togene går gjennom mange lange tunneler, og når togene er helt stappfulle, kan man bare tenke seg hvilken situasjon som vil oppstå dersom en ulykke skulle inntreffe. Når det gjelder utbygging av dobbeltspor, vil dette hjelpe på situasjonen, men man må også sette inn flere togsett, slik at antall avganger kan økes. Jeg vil minne om at representanter fra regjeringspartiene har gått høyt på banen i forhold til å investere i kollektivtrafikk i dette området, og jeg ber om at Regjeringen her går fra ord til handling.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Mitt spørsmål var hva statsråden akter å gjøre med denne situasjonen, ikke hva Fremskrittspartiet akter å gjøre. Hvis statsråden hadde lest Fremskrittspartiets alternative budsjetter godt, ville hun raskt ha lagt merke til at Fremskrittspartiet har foreslått en kraftig satsing innenfor veisektoren, og spesielt i dette området. Det ville selvfølgelig også ha hjulpet på kapasiteten på kollektivtrafikken, ettersom trengselen på veiene ville ha blitt mye mindre. Det som er bekymringsfullt i den sammenheng, er at det nå snart foreligger et forslag til ny Oslopakke 3, hvor det antakeligvis vil bli forslag om en svært høy grad av lokal egenfinansiering via bompenger. Er det slik at samferdsel er et lokalt eller et statlig ansvar?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-02-15:
Haugesunds Avis beskriver i dag statsrådens såkalte aktive næringspolitikk som «tåkeprat». De skriver på lederplass: «Vi har ikke hørt så mye tåkeprat på lenge.» Jeg synes vel det er en ganske god karakteristikk, også av statsrådens opptreden her i salen, hvor det ikke besvares et eneste spørsmål. Det har vært et hovedelement i den såkalte aktive næringspolitikken at man skal bytte ut styrerepresentanter. Statsråden sier at det er for å ivareta eiers interesser, og jeg legger til grunn at man da mener statens interesser, og ikke LOs interesser. Men jeg antar også at når det legges så stor vekt på å bytte ut styrerepresentanter, er det fordi man ikke er fornøyd med dagens styrerepresentanter, som sitter der på statens vegne. Da er mitt spørsmål: Hva er det statsråden er misfornøyd med når det gjelder dem som representerer staten i de selskapene hvor staten har interesser?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-02-15:
Skipsfartspolitikk er langt mer enn lønnssubsidier til sjøfolk, og det tror jeg Regjeringen snart må ta innover seg. Skal maritime bedrifter som er mobile og globale, fortsatt være i Norge, må de også ha skattebetingelser som er konkurransedyktige. Det går ikke an å stille til langrenn på 15 km med vesentlig dårligere skismurning enn konkurrentene. Situasjonen er at norske maritime bedrifter flagger ut. Vi har gått fra å være den tredje største til å bli den femte, sjette største maritime nasjonen i verden. Hovedårsaken til det er de skattemessige betingelsene, både i forhold til rederiskatteordningen og i forhold til den særnorske formuesskatten. Statsråden sa i sitt svar at man vil gjennomgå rederiskatteordningen og følge opp Schjelderup-utvalget i forhold til det som kommer i mars. Det synes jeg er relativt vagt. Ser ikke statsråden at de skattemessige betingelsene i Norge åpenbart er for svake for rederinæringen? Og kan statsråden her og nå bekrefte at vi vil få et konkurransedyktig rederiskattesystem i Norge?
Bent Høie (Høyre), 2006-02-15:
Mitt spørsmål går til nærings- og handelsministeren. I svaret på spørsmålet fra representanten Dørum sa ministeren at vi har den arbeidskraften vi har i dette landet. Det var et meget oppklarende svar. Utfordringen er jo at Kommune-Norge gir uttrykk for at de trenger 20 000 nye medarbeidere i helse- og omsorgssektoren hvert år framover. Den samlede tilgangen på arbeidskraft de neste ti årene er 15 000 pr. år. Misforholdet i forhold til behovet i offentlig sektor og de interessene som statsråden åpenbart må ha som oppgave å representere internt i Regjeringen, nemlig forholdet til konkurranseutsatt industri, må være en utfordring som en i Regjeringen har diskutert, og ikke minst diskutert så nøye at en har en klar oppfatning av hvordan en i de neste årene skal møte. Men ut fra statsrådens svar til representanten Dørum kan det nesten virke som om dette spørsmålet kom overraskende. Jeg vil derfor gjenta spørsmålet: Hvilken plan har Regjeringen for å balansere hensynet til behovet for arbeidskraft mellom offentlig sektor og privat sektor?
Bent Høie (Høyre), 2006-02-15:
Mitt neste spørsmål går til kommunal- og regionalministeren, for dette er jo et åpenbart tegn på at Regjeringen ser at her ligger det en utfordring, men ikke har startet arbeidet med noen konkrete virkemidler for å møte den utfordringen. Og når næringsministeren sier at det vil være opp til næringen selv å konkurrere med kommunal sektor om arbeidskraften, tyder jo det på at kanskje kommunal- og regionalministeren har en idé om hvordan kommunal sektor skal klare å utføre de tjenestene de er pålagt i forhold til de begrensningene i tilgang på arbeidskraft som det er, og de tiltak kommunal- og regionalministeren har for å begrense behovet for byråkratisk arbeidskraft i offentlig sektor, slik at en bruker den arbeidskraften en har i offentlig sektor, til å møte brukerne, til å produsere tjenester.
Bent Høie (Høyre), 2006-02-15:
Jeg vil spørre finansministeren om følgende: «På hvilken måte har Regjeringen tenkt å involvere Stortinget i det videre arbeidet med å gjeninnføre differensiert arbeidsgiveravgift i større deler av landet?»
Bent Høie (Høyre), 2006-02-15:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at man har en plan for å involvere Stortinget i dette arbeidet, for selv om man har en flertallsregjering, vil det være viktig at dette er et arbeid som er forankret bredt i Stortinget. Dette er jo en målsetting om en gjeninnføring av en differensiert arbeidsgiveravgift i størst mulige deler av det området som hadde det før, og det er både den forrige og den nåværende regjerings felles målsetting. Jeg vil allikevel spørre statsråden i oppfølgingsspørsmålet om man også jobber med tanker om hvordan en eventuelt skal kompensere de områdene som eventuelt ikke får gjeninnført differensiert arbeidsgiveravgift.
Bent Høie (Høyre), 2006-02-15:
Jeg takker igjen for svaret, og jeg er helt enig i den prioriteringen av hva som er viktigst. Likevel får en også inntrykk av at en del av kompensasjonsordningene og måten kompensasjonsordningene er blitt gitt til de ulike områdene på, er det interessant å se på i forhold til resultat gjennom at kompensasjonsordningene ofte er gitt direkte til og styrt av det lokale næringsliv der de gjelder. Jeg håper vi når fram med vårt primære krav, men uavhengig av det og i forhold til virkemiddelbruk i distriktspolitikken vil det være interessant å høste systematisk erfaring med hensyn til den måten en har kompensert på i forhold til de resultatene dette har gitt for næringslivet lokalt. Vil Regjeringen foreta en systematisk gjennomgang av måten kompensasjonsordningene har fungert på, for eventuelt å bruke de erfaringene i næringspolitikken videre?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-02-15:
Det er store og viktige problemstillinger som her blir tatt opp, og Regjeringa har en offensiv tilnærming til hvordan vi skal greie å sikre den arbeidskrafta som vi har behov for i Norge, både når det gjelder privat sektor og offentlig sektor. Det foregår et stort og vidt arbeid for å sikre at folk kan stå lenger i arbeid, at vi greier å skape et arbeidsliv som gjør det mulig for folk å holde på lenger, holde ut lenger, og det er jo ikke minst viktig sett i forhold til kommunal sektor og omsorgsoppgavene, som er svære, og hvor vi definitivt trenger folk som står lenger. Vi har dessverre altfor mange mennesker som ikke er en del av arbeidsmarkedet, og det å greie å utnytte også den restarbeidsevnen som folk har, er en utfordring; det jobber vi med. Det er en rekke tiltak vi kan sette i verk for å sikre at den arbeidsstokken vi har, kan brukes på en bedre måte enn det som er tilfellet i dag. Vi arbeider systematisk med å redusere byråkratiet i kommunal sektor, slik at vi får flere hender til omsorg.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Mitt spørsmål går til finansminister Kristin Halvorsen: «Finansministeren har ved flere anledninger uttalt at det skal være balanse mellom veksten i privat og offentlig sektor. All økonomisk teori og praksis tilsier imidlertid at et av målene med vekst i privat sektor er at denne kan redusere behovet for vekst i offentlig sektor. Dette fordi flere gjøres uavhengige av offentlige velferdstjenester eller overføringer. Ser statsråden disse sammenhengene, eller mener hun at det ikke finnes en sammenheng mellom økt privat velferd og redusert behov for offentlig velferd?»
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Men det reiser faktisk langt flere spørsmål enn det besvarer, for statsråden lister opp en hel rekke offentlige tiltak som en lang skryteliste som Regjeringen ønsker å videreføre. Jeg har ikke lyst til å gi statsråden altfor lang tenketid, og derfor vil jeg stille det motsatte spørsmålet med en gang: Hvis det er redusert vekst i privat sektor, vil det da føre til redusert vekst i offentlig sektor, på samme måte som den logikken statsråden brukte i sitt første svar?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Det er en del dobbeltkommunikasjon ute og går her. Det vi vet om norsk offentlig sektor, er at den er en av verdens største. Og det er mange gode oppgaver som blir løst i offentlig sektor; det er liten tvil om det. Men problemet i Norge og i mange andre velferdssamfunn er at den offentlige sektor øker nesten ukontrollerbart og uavhengig av tilgangen til kapital som skapes i den private sektor. Det er utfordringen. Nå har statsråden sagt to ganger at hun vanskelig ser for seg konkrete ting i privat sektor som gjør at man har mindre vekst i offentlig sektor, med det unntaket hun sa på slutten. Mitt spørsmål avslutningsvis blir om det finnes et eneste tidspunkt hvor offentlig sektor kan reduseres, og om Regjeringen har ambisjoner om å redusere offentlig sektor og øke velferden i privat sektor, slik at færre blir avhengige av offentlige overføringer, og slik at flere kan skape sin egen velferd. Veldig mye av velferden skapes faktisk i privat sektor, og ikke gjennom offentlig sektor, slik statsråden til nå har antydet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Velferdsordningene og tjenestetilbudet i offentlig sektor er svært viktig for de fleste av oss. Offentlig sektor produserer mange fellesgoder, som vi vanskelig kan tenke oss finansiert av privat sektor, f.eks. både politi, rettsvesen og forsvar. I Norge har vi også valgt å la offentlig sektor ha et hovedansvar for mange av de viktige tjenestene for hver enkelt av oss. Det er jo et politisk valg at vi løser det meste av oppgavene innen utdanningstilbudet, helsetjenestene og en betydelig del av omsorgen for gamle og pleietrengende i offentlig sektor. I tillegg til dette er det overføringer til privat sektor i forbindelse med bl.a. svangerskap og fødsel, arbeidsløshetstrygd, sykdom, alderdom osv. Det er en utgiftspost i budsjettet, men som så er privat forbruk. Erfaringene fra Vest-Europa det siste tiåret gir liten støtte for at vekst i privat sektor reduserer ønsket om vekst i offentlig sektor. De europeiske velferdsstatene vokste tvert imot fram parallelt med kraftig vekst i den private velstanden. Økt privat velstand vil trolig fortsatt innebære forventninger om økt omfang og bedre kvalitet også på offentlige tjenester. Aldringen av befolkningen vil gi økt behov for helse- og omsorgstjenester framover. Også utgifter til pensjoner vil øke sterkt, selv med en pensjonsreform langs de linjer som flertallet i Stortinget har sluttet seg til. I tillegg vil den generelle velstandsveksten ikke nødvendigvis være nok til å hindre at grupper med dårlig økonomi eller andre spesielle problemer har ekstra behov for støtte. Det er et mål at færrest mulig skal ha offentlige stønader som viktigste kilde til livsopphold. Det er samtidig et viktig mål for denne regjeringen at de som trenger det, skal motta den nødvendige støtten, og at hele befolkningen skal nyte godt av gode offentlige tjenester på de områdene der en offentlig organisering er valgt. Regjeringen ønsker å videreføre et offentlig ansvar innenfor utdanning, helse og mange andre viktige samfunnsområder. For å kunne utvikle dette tilbudet i tråd med befolkningens forventninger og bekjempe fattigdom må det være en god balanse mellom veksten i privat og veksten i offentlig sektor. For denne regjeringen er det veldig viktig å ha et høyt ambisjonsnivå for hvordan vi skal utvikle den nordiske velferdsmodellen, der vi har valgt å løse mange oppgaver gjennom universelle ordninger som når alle, og ikke bare et mindretall som kanskje faller utenfor det som er den private velstanden. Derfor er det viktig at vi har en balansert utvikling av veksten i privat og offentlig sektor. Offentlig sektor er jo den som er blitt hengende etter, og derfor har mange oppfattet standarden på det vi skulle løse i fellesskap, nemlig utdanning og omsorg, som dårligere enn det man er vant til etter hvert i privat regi.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det kommer litt an på hva som er bakgrunnen for en redusert vekst i privat sektor. Men la meg forklare hvordan jeg mener at dette henger nøye sammen. Vi har hatt en kraftig vekst i privat forbruk i løpet av de siste årene. For veldig mange betyr det at de har bedre privatøkonomi til å reise på ferier, kjøpe PC-utstyr til ungene sine, TV-er, DVD-er og hva det måtte være. Den private rikdommen blir stående i kontrast til det man oppfatter er en dårligere standard på – la oss si – det offentlige utdanningstilbudet. Derfor blir det altfor enkelt å se for seg at når det private forbruket øker, blir det til erstatning for det offentlige forbruket, for dette må faktisk være i takt. Så vil det selvfølgelig være slik at økt vekst i norsk økonomi og økt vekst i privat forbruk betyr at flere folk kommer i jobb. Da vil det være en del som går fra å ha underhold over offentlige budsjetter til å kunne tjene sin inntekt, og det kan føre til at de offentlige utgiftene går ned.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Jeg er veldig uenig og ganske overrasket over fremskrittspartirepresentantens tilnærming til dette. For det første har denne regjeringen en veldig klar politisk retning i hva slags prioriteringer vi ønsker. Vi har sagt at vi ønsker å ta vare på det beste i den nordiske velferdsmodellen, nemlig at vi løser de vesentligste oppgavene, enten det gjelder velferd eller utdanning, i offentlig regi gjennom skattefinansiering. Det har vist seg å være en rettferdig politikk, men også en svært god næringspolitikk, og det viser seg at de nordiske landene har en høyere produktivitetsvekst enn de fleste andre land. Vi klarer altså et kinderegg på dette området. Jeg er overrasket hvis det nå er nye signaler fra Fremskrittspartiet om at de offentlige forpliktelsene når det gjelder omsorgstjenester eller helsetjenester, nå er kraftig på vei ned, og at det er en gigantisk privatisering de ser for seg på dette området. Når det gjelder overføringene til private, vil det selvfølgelig være slik at hvis mange av dem som nå er på attføring, uføretrygd, rehabilitering eller er arbeidsløse, har mulighet til å få seg en jobb, og arbeidsløsheten går ned, vil overføringene over statsbudsjettet kunne reduseres. Men ambisjonsnivået for det offentlige forbruket ligger fast. Vi har mer enn fordoblet veksten så langt i løpet av 2006, og det er en villet og ønsket politikk fra denne regjeringens side.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Dokumentavgift skal betales ved tinglysing av dokument som overfører hjemmel til fast eiendom, herunder bygning på fremmed grunn. Overføring av bruksrett til eiendom, bl.a. festerettigheter, er i utgangspunktet ikke dokumentavgiftspliktig. Ved kjøp av en bygning med tilhørende festerett til tomten skal det derfor i utgangspunktet kun betales dokumentavgift av bygningens salgsverdi i samsvar med det partene har avtalt, med mindre dette er satt åpenbart for lavt. Etter at de nye innløsningsreglene ble inntatt i tomtefesteloven i 2004, må alle som ønsker å overta eiendomsretten til en tomt de tidligere har hatt festerett til, betale dokumentavgift ved tinglysingen av denne eiendomsoverføringen, slik spørreren beskriver. Det er her henvisningen til «dobbel» dokumentavgift kommer inn. Det er imidlertid feil å snakke om en dobbel avgift i dette tilfellet, fordi overføringen av eiendomsretten til bygningen og eiendomsretten til tomten både formelt og reelt er to separate forhold. Praksis ved overdragelse av bygninger på festet tomt har utviklet seg slik at dokumentavgiften har blitt betalt av den totale kjøpesummen for eiendomsretten til bygningen og festeretten til tomten. Registerfører har i denne sammenheng en begrenset undersøkelsesplikt. Det er verdien som oppgis i dokumentet, som skal legges til grunn for avgiftsberegningen, og det er her den avgiftspliktiges eget ansvar om å innberette korrekt avgiftsgrunnlag kommer inn. Det er i forvaltningspraksis lagt til grunn at det ikke skal gjøres fradrag i salgsverdien for den merverdien som f.eks. skyldes en attraktiv beliggenhet. I slike tilfeller har det vært lagt til grunn at den merverdien dette representerer, utgjør en integrert del av bygningens verdi. Bakgrunnen synes å ha vært hensynet til reell likhet for avgiften. Festekontraktene har tidligere hatt et veldig langsiktig perspektiv, og det har i realiteten hatt liten betydning om man har stått overfor en bygning på festet eller ufestet grunn, på festetomt eller eiendomstomt, når man har sammenlignet salgsverdien. Slik sett har praksisen sikret en nøytral og lik avgiftsmessig behandling, der selve avgiften ikke har hatt betydning for om det ene eller det andre velges. Dersom nye opplysninger imidlertid viser at dokumentavgiften likevel er beregnet på feilaktig grunnlag eller med feil beløp, kan den enkelte henvende seg til registerfører med anmodning om tilbakebetaling. Toll- og avgiftsdirektoratet er klageinstans. I lys av de nye innløsningsreglene for festetomter og endret praksis for festekontrakter vil jeg vurdere behovet for eventuelle presiseringer i dokumentavgiftsregelverket.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det er slik at det som tinglyses, er en salgssum, og dokumentavgiften beregnes ut fra den salgssummen som avtales mellom kjøper og selger. Men det som gjør at denne problemstillingen blir litt annerledes enn den har vært, er de endringene for tomtefeste som ble innført fra 2004. Det har gjort mange som sitter på festet tomt, klar over at de har hatt en festetomt som de nå kanskje får en betydelig avgift på. Dermed kan det – i motsetning til tidligere – være betydelig forskjell i verdien på en bolig som står på en festet tomt, og en bolig som står på en eid tomt. Dermed kommer vi opp i en problemstilling som avledes av endringer i lovverket på det ene området. Det er bakgrunnen for at jeg nettopp svarer som jeg gjør: Dette skal jeg se nærmere på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Men jeg tror vi står overfor en litt annen problemstilling, for jeg tror at bevisstheten rundt verdien av en bolig på en festetomt og verdien av en bolig på en selveiertomt er forskjellig – den er nå mye tydeligere for de fleste, både boligkjøpere og boligselgere. Så jeg forventer at i framtidige tilfeller vil dette i mye sterkere grad enn tidligere gjøre seg gjeldende for markedsprisen, altså omsetningsverdien og det tinglyste beløp av de boligene det dreier seg om. Da vil denne problemstillingen som historisk sett har vært der, og som spørreren beskriver, bli en annen. Men jeg skal se nærmere på dette. Jeg tror at det som er viktig etter de endringene som nå er gjort når det gjelder festeinstituttet, er at de som kjøper et hus på en festet tomt, er klar over at de kan få en betydelig festeavgift på tomten, og at det må være med når man vurderer markedsprisen på boligen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Jeg er veldig glad for å få dette spørsmålet, for det er en stor og viktig del av norsk distrikts- og regionalpolitikk at vi kan beholde et system for differensiert arbeidsgiveravgift. Det har vært et meget effektivt og ubyråkratisk distriktspolitisk virkemiddel. Det vi nå vet, er at det reviderte regelverket om regionalstøtte i EU og EØS-området som gjelder fra 2007, åpner for støtte i form av en slik ordning. Regjeringen tar sikte på å notifisere en ny ordning med regionalt differensiert arbeidsgiveravgift overfor EFTAs kontrollorgan, ESA, i løpet av april d.å. Jeg mener at regelverket må gi grunnlag for en ordning med regionalt differensiert arbeidsgiveravgift som kan omfatte Nord-Norge, deler av Nord-Trøndelag og deler av Sør-Norge. Men Regjeringen gjør her et intenst arbeid for at vi skal få på plass en ordning som tar mest mulig utgangspunkt i det som er situasjonen i Norge, og som best mulig sikrer distriktspolitikken framover. Det er Finansdepartementet som har det overordnede faglige ansvaret for denne ordningen og for notifikasjonen. Saken berører også fagområder som hører under Kommunal- og regionaldepartementet og Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Kommunal- og regionaldepartementet har et særlig ansvar for den geografiske avgrensningen, mens Fornyings- og administrasjonsdepartementet har et generelt koordineringsansvar i slike prosesser. De berørte departementene samarbeider nå om å finne ut hvordan den nye ordningen kan utformes. I forkant av notifiseringen planlegges det en redegjørelse om saken i Stortingets EØS-utvalg. Jeg regner med at både kommunal- og regionalministeren og jeg vil møte der. Det endelige avgiftsforslaget med ny differensiering vil jeg så etter planen legge fram for Stortinget i forbindelse med statsbudsjettet for 2007.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Vi har egentlig fokus på to etapper. Den første er, som spørreren er opptatt av, og som Regjeringen er veldig opptatt av, å få gjeninnført differensiert arbeidsgiveravgift både når det gjelder områder, og når det gjelder sats. Det er begge disse temaene dette handler om, og som er nært opp til den ordningen vi hadde før. Det er det arbeidet som nå foregår under høytrykk. Så skjeler vi selvfølgelig også til på hvilke måter vi kan komme inn med andre typer støtteordninger, som ikke er i strid med noe regelverk. Jeg må vel si det slik at hovedfokus for oss nå er å få på plass en differensiert arbeidsgiveravgift gradert mest mulig i tråd med de satsene vi hadde, og mest mulig i forhold til det geografiske området som tidligere gjaldt. Det er dette systemet vi nå mener vil være det mest effektive og målrettede også for distriktspolitikken i framtiden.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Jeg tar med meg dette ønsket til kommunal- og regionalministeren, for det er hun som har ansvaret for evalueringen av de ordningene som finnes i dag, for å vurdere innretningen på dem og for også i samarbeid med hele Regjeringen, selvfølgelig, å finne et system som totalt sett når det gjelder differensiert arbeidsgiveravgift og andre tiltak, vil fungere bra.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-02-15:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Hundretusener av nordmenn har tilsynelatende betalt for mye i dokumentavgift ved eiendomskjøp, fordi de har betalt dokumentavgift også av verdien på festet grunn. Særlig etter at innløsning av festetomter ble mulig, vil mange erfare at de betaler «dobbelt» for den festede tomten. Hva vil statsråden foreta seg for å få avgiftsberegningen inn i lovens former for fremtiden, og hva vil hun gjøre i forhold til den for høye dokumentavgiften staten har innkrevd av svært mange eiendomskjøpere?»
Svein Flåtten (Høyre), 2006-02-15:
Jeg takker for svaret, særlig for den siste delen, hvor finansministeren tydelig er klar på at det er behov for presiseringer, for hvis man leser loven, får man en annen oppfatning enn det som har vært praksis. Nå har finansministeren i dag vært klar på at det er den praksis som disse sakene har vært håndtert med, som også skal gjelde i fremtiden, hvilket man egentlig ikke ser av loven. Vil finansministeren relativt snart, altså før man har utredet det, gå ut og være klar på dette, slik at boligkjøpere og boligselgere vet hva de har å forholde seg til? Gjennom bl.a. avisoppslag er det nemlig skapt uklarhet om hvorvidt f.eks. meglerne skulle ha en interesse av dette, fordi provenyet blir høyere for dem når salgssummen blir høyere. Det er ikke det som er riktig. Finansministeren har jo nå selv bekreftet at det er den totale verdien i skjøtet som er avgjørende, og at det er den praksisen som har vært, som skal følges.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-02-15:
Men uklarheten mellom den praksis som har vært, og det som har stått i lov om dokumentavgift, har vært der hele tiden, også før dette med innløsning av festetomter har kommet opp. Og spørsmålet mitt er om finansministeren vil gjøre noe raskt for å forsikre boligkjøpere og boligselgere om at denne praksisen kan fortsette, og at den har vært riktig. Mitt utsagn bestyrkes jo av at statens egne representanter i denne saken har gitt uttrykk for at det er meglerne som har gjort feil. De burde ha trukket fra verdien av festetomtene. Men de har ikke gjort det, fordi det i deres forretning selvfølgelig er en fordel at beløpet er høyest mulig. Denne avklaringen tror jeg både kjøpere og selgere og de som er mellommenn i denne bransjen, trenger. De trenger en rask avklaring på at den praksis som har vært, er riktig.
Martin Engeset (Høyre), 2006-02-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «I november 2004 gav Bondevik II-regjeringen konsesjon for sivil flytrafikk fra Rygge militære hovedflystasjon. Siden den gang har partene jobbet kontinuerlig med avtalegrunnlaget og gjentatte ganger kommet frem til enighet. Nå 14 måneder senere er det fortsatt ingen endelig løsning fordi departementet stadig kommer med nye innvendinger og kommentarer. Når vil statsråden skjære igjennom og markere at det er hun som er sjefen i sitt eget departement?»
Martin Engeset (Høyre), 2006-02-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Mitt spørsmål var på ingen måte sjikanøst ment, men jeg må innrømme at jeg de siste månedene har blitt alvorlig i tvil om hvem det er som faktisk bestemmer i Forsvarsdepartementet. Det er nå 14 måneder siden konsesjonen ble gitt av den forrige regjeringen, og et halvt år siden et fremforhandlet avtalegrunnlag ble oversendt departementet for godkjenning. Forsvarsdepartementets stadige trenering og uthaling av saken oppleves frustrerende, og kan bidra til å undergrave planene om realisering av et sivilt flyplasstilbud i Østfold. Departementets saksbehandling likner nå mer og mer på en farse. I sitt skriftlige svar til meg av 12. desember i fjor skriver statsråden: «Det er en klar målsetting at det fremsendte avtaleverket med eventuelle endringer og forutsetninger skal ferdigbehandles av FD før jul.» Så ble det uttalt at det vil skje innen utgangen av januar. Stortingsrepresentant Signe Øye har etter møte med statsråden uttalt til pressen i Østfold at alt skal være på plass innen utgangen av februar, og nå sier statsråden altså at det vil bli godkjent innen kort tid. Kan statsråden fra Stortingets talerstol bekrefte dette løftet, som er gjengitt av representanten Signe Øye, om at alt skal være på plass innen utgangen av februar?
Martin Engeset (Høyre), 2006-02-15:
Jeg takker for det tydelige svaret statsråden nå gav, og at hun bekreftet at innen utgangen av februar skal alt være på plass. Jeg har et spørsmål til slutt, og det går på følgende: Jeg er kjent med at Rygge Sivile Lufthavn i et brev av 10. februar har bedt om et snarlig møte med statsråden, snarlig i betydningen i løpet av denne uken. Vil statsråden imøtekomme dette ønsket fra Rygge Sivile Lufthavn AS?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2006-02-15:
Innledningsvis vil jeg understreke at Regjeringen er positiv til etableringen av sivil lufthavn på Rygge. Det bekreftes også gjennom godkjenningen av samarbeidsavtalen 6. januar i år. Samtidig er det første gang at Forsvarsdepartementet og Forsvaret inngår en slik avtale, der det åpnes for betydelig sivil flytrafikk på en flyplass der konsesjonen innehas av Forsvaret. Det er derfor behov for en omfattende gjennomgang av juridiske, økonomiske og driftsmessige sider ved avtalene. En forutsetning for at avtaleverket skal kunne godkjennes, er at dette er innenfor rammen av konsesjonen til å anlegge, drive og inneha sivil lufthavn ved navn Moss lufthavn, Rygge, som generalinspektøren for Luftforsvaret fikk i statsråd 19. november 2004. Avtaleverket skal ivareta Luftforsvarets styringsmessige ansvar for den daglige driften av lufthavnen innenfor rammene av de til enhver tid gjeldende konsesjonsvilkår. Forsvarsdepartementet anser at Luftforsvaret og Forsvarsbygg har gjort et grundig arbeid i denne saken. For å ivareta forsvarlig saksbehandling i departementet er det likevel helt nødvendig at det er en avsluttende kvalitetssikring og en gjennomgang med dem som har utarbeidet avtaleutkastene før endelig beslutning kan treffes. Avtaleverket består av en overordnet samarbeidsavtale, en investeringsavtale, en festeavtale og en prosjektavtale. I tillegg vil partene framover framforhandle en underordnet driftsavtale. Arbeidet med denne driftsavtalen forventes ferdigstilt, som tidligere annonsert, medio 2006. Et kvalitetssikret utkast til samarbeidsavtale ble framsatt 20. desember, og den ble undertegnet allerede 6. januar. De videre kvalitetssikrede utkastene til de tre avtalene, investeringsavtalen, festeavtalen og prosjektavtalen, mottok departementet 1. februar. Jeg forventer at disse vil være godkjent innen kort tid. Det er viktig å presisere at en faktor for at Moss lufthavn, Rygge, skal være en suksess, er et solid og gjennomarbeidet avtaleverk som må ta høyde for alle relevante forhold i et langsiktig, helhetlig og bærekraftig perspektiv. Dette vil være det beste for å unngå uklarheter og problemer senere. Så den tiden som har vært brukt for å få i stand det foreliggende avtaleverket, vil forhåpentligvis legge det nødvendige grunnlaget for et viktig og etterlengtet infrastrukturtiltak i Østfold.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2006-02-15:
Da jeg tiltrådte den 17. oktober 2005, fikk vi et utkast til en avtale i departementet. Dette ble senere sendt ut på en runde for å få klarhet i en del spørsmål. Den 20. desember fikk vi avtalen til departementet. Vi klarte ikke å ferdigbehandle den før jul, men den 6. januar i år ble den undertegnet. Det var samarbeidsavtalen. Vi jobber nå med tre avtaler, som vi mottok i departementet den 1. februar, og innen utgangen av denne måneden har vi sagt at disse tre avtalene skal være ferdige.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2006-02-15:
Jeg er alltid åpen for å ha møter med dem som ber om å ha møter med meg. Jeg skjønner at det gjelder en framforhandling av en endelig avtale. Jeg syns det ville være naturlig å ha møte med Rygge Sivile Lufthavn når avtalen er ferdig. Da skal jeg med glede ta et møte.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg stiller et spørsmål til olje- og energiministeren: «Norge inngikk i 2001 en gassavtale med Polen, og for første gang skulle norsk gass bli levert i egen rørledning til østersjøområdet. Polen ville med denne avtalen sikre sin energiforsyning gjennom fremtidig bruk av miljøvennlig naturgass. Dette ville også være et viktig skritt på veien mot ilandføring av gass til bruk på Østlandet, og kunne betydd mye for norsk industri. Polen gikk senere bort fra avtalen. Mener statsråden det nå kan være hensiktsmessig å gjenoppta forhandlinger med Polen med tanke på en gassavtale?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg takker for svaret fra statsråden. Jeg er glad for at statsråden ser viktigheten av gass til Polen, noe som også kan gi positive ringvirkninger når det gjelder arbeidsplasser både i Grenland og i Østfold – vi kan vel si i hele Sørøst-Norge. En gassrørledning vil kunne erstatte utslipp fra kullkraftverkene i Polen og også erstatte tungolje fra industrien i Norge. Med en forutsetning om en CO2-håndtering vil dette få positive ringvirkninger – kanskje helt nødvendige ringvirkninger – for miljøet, når vi ser på de alvorlige prognosene som FNs klimapanel har gjort oss kjent med i forhold til de utslippene som vi står overfor av klimagasser. Jeg skjønner at det fra Polens side er tatt initiativ til et samarbeid. Hvordan ser statsråden på dette samarbeidet i forhold til framdriften?