Sigurd Hille (Høyre), 2016-06-17:
Revidert nasjonalbudsjett for 2016 er en videreføring av den økonomiske politikken som regjeringen og stortingsflertallet har holdt fast ved siden valget i 2013. Det er en politikk for arbeid, aktivitet og omstilling. Tidene skifter, og samfunnets utfordringer vil variere, men de må til enhver tid løses slik at vårt samfunn skal forbli det trygge, gode landet vi har. Norge har hatt en jevn og svært god vekst de siste førti årene. Vi som har levd gjennom akkurat disse årene, kan underskrive på det. Tenker jeg tilbake på min barndom og ungdomstid, er dagens samfunn ganske annerledes, og velstandsutviklingen for oss alle har vært nærmest eventyrlig. Men om vi skal opprettholde denne levestandarden videre fremover, er det helt nødvendig at produktiviteten må vokse raskere enn den har gjort de siste årene. Dette vil kreve målrettede reformer i offentlig sektor og i resten av økonomien. I 2001 pekte en enstemmig finanskomité på hvilke tiltak som var viktigst for at produktiviteten og vekstevnen i økonomien skulle føre til en mer velfungerende økonomi. Det ble spesielt pekt på skatte- og avgiftspolitikken og satsing på infrastruktur, utdanning og forskning. Disse politikkområdene er akkurat like sentrale og viktige i dag. Høy sysselsetting og lav arbeidsledighet er og blir et hovedsatsingsområde. Vi må ha et fleksibelt arbeidsmarked med god mobilitet, som raskt kan tilpasse seg endringer i etterspørselen etter arbeidskraft. Dette er særlig viktig når deler av økonomien er i omstilling. Regjeringen har gjennom sine tiltakspakker bidratt til at flere er i arbeid og aktivitet. Det som imidlertid kanskje er aller viktigst, er å trygge de arbeidsplassene som er, og dernest skape nye. Offentlig sektor kan bidra i stor grad her. Økte overføringer til kommunene og en generell realvekst i kommuneøkonomien vil kunne føre til økt aktivitet og sysselsetting. Vel så viktig er det at næringslivet er i stand til å skape nye, varige arbeidsplasser. Derfor må privat sektor ha rammebetingelser som vil føre til det, og her er en rett skatte- og avgiftspolitikk avgjørende for å nå det målet. Regjeringen og stortingsflertallet har i stor grad tatt tak i nettopp disse utfordringene. For ikke lenge siden diskuterte Stortinget skattemeldingen, et dokument som det var bred, tverrpolitisk enighet om. Konklusjonene og enigheten om retningen i denne politikken vil være avgjørende for et velfungerende næringsliv i fremtiden. Nedsettelse av selskapsskatten og reduksjon i formuesskatten er gode tiltak. Riktignok er målet for en ytterligere nedsettelse og helst bortfall av formuesskatten ikke helt der det bør være. Noen av oss vil gjenta kravet om fjerning av skatten på arbeidende kapital, fordi dette antakeligvis vil være det beste tiltaket for å trygge sysselsettingen, spesielt i de mange små og mindre virksomhetene som vi har i landet vårt. Viktig og gledelig er det i denne forbindelse at det tilsynelatende er full tilslutning til forslag om at eiere av virksomheter som går med underskudd og for øvrig har likviditetsproblemer, skal få utsatt formuesskatten. Siden dette forslaget har bred politisk oppslutning, må det jo ligge en erkjennelse i dette om at formuesskatt knyttet opp til arbeidende kapital kan medføre problemer. I forbindelse med tiltak for å trygge arbeidsplasser er det også viktig å gi ros til partene i arbeidslivet og det meget gode bidraget som de gir ved å være enige i moderate lønnsoppgjør. Det er all grunn til å understreke dette og nok en gang fastslå at vi har et ansvarlig og godt samarbeidssystem som gir slike positive resultater. NHOs kvartalsrapport som ble presentert i går, gir grunn til forsiktig optimisme. Det blir påpekt at den økonomiske utviklingen kan snu mot slutten av året, og det blir fastslått at de økonomiske tiltakene som regjeringen har iverksatt, virker, særlig i de geografiske områdene som er rammet av nedgangen i oljeprisfallet. Politikken for arbeid, aktivitet og omstilling gir altså resultater.