trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Landsrådet i Yngre legers forening vedtok i desember ei fråsegn om at dei behova helseføretaka har for legearbeidskraft, i aukande grad vert dekte av underordna legar som ikkje er i spesialisering. Dette er stillingar som ikkje er lovlege vikariat, som ikkje bidrar til utdanning av spesialistar, og legane manglar ofte strukturert rettleiing og supervisjon. Helseministeren har i svar til komiteen sagt at departementet ikkje har oversikt over omfanget av bruken til sjukehusa av slike postlegar. Mitt spørsmål er om ikkje statsråden i det heile er bekymra dersom det no er slik at ein ikkje har ryddige tilsetjingsforhold i sjukehusa, om han ikkje fryktar at ein slik bruk av midlertidige engasjement til å dekkja dei permanente behova sjukehusa har for arbeidskraft, er feil veg å gå, og om han vil ta initiativ til å undersøkja denne saka litt grundigare.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Det er eit anna signal vi får frå tillitsvalde for Yngre legers foreining: at dette er eit større problem enn ein er villig til å innrømma, og at det er eit aukande problem. Det vert heller ikkje lyst ut på ein ordentleg måte. Det skjer gjennom uformelle kanalar, og det kan verta karakterisert som ein legeaktig jobb, det kan vera «innkomstlegar» – altså heilt andre omgrep. Eg hadde håpt at helseministeren kunne ha vore meir tydeleg på at ein skal sjå på dette og få til ei ordning. Nokre lanserer òg omgrepet LIS0 for i alle fall å få det inn i ordna former. Er LIS0 noko som statsråden kan vera positiv til å sjå på?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Eg har eit siste spørsmål om auke av studieplassar i Noreg for medisinarstudentar. Det er sett ned eit utval som skal koma med ein rapport og visa korleis dette kan skje. Mitt spørsmål er om statsråden vil venta på rapporten til utvalet før det skjer ei utviding, eller om kva måte utviding av studieplassar skjer på, vil skje uavhengig av rapporten til utvalet. Det er eit forslag i innstillinga som vert stemt ned, om at ein skal få ein opptrappingsplan etterpå. Det er jo på ein måte slik ein kan forventa det med ei fleirtalsregjering – men korleis vil statsråden følgja opp rapporten til utvalet når han kjem?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Statsråd Høie svara i dag ja på spørsmålet i Tidens Krav om han kan tenkja seg å gripa inn dersom styret i morgon ikkje vedtar ei tidsbestemt utsetjing. I skriftleg brev til komiteen datert 18. mars skriv Høie at det er Helse Møre og Romsdal som må vurdera om det er riktig og hensiktsmessig å samla miljøa før nytt sjukehus står ferdig. Han lener seg på utviklingsplanen til helseføretaket, om at det vil vera fagleg krevjande å la dagens strid fortsetja fram til sjukehuset står ferdig, og at fødeavdelinga må vera slått saman i god tid, to år før nytt sjukehus står på plass. Han skriv òg at nytt sjukehus er behandla i føretaksmøtet, og at ei samling av fødetilbod ikkje vil vera ei sak som krev vedtak i føretaksmøtet. Spørsmålet mitt er: Korleis har statsråden skifta syn så kraftig i løpet av behandlinga av denne saka? Og står han ved at eit sjukehus, uavhengig av kva som skjer i morgon, vil måtta slåast saman i god tid, to år før nytt sjukehus står på plass?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Senterpartiet har i dag fremja to lause forslag som vi inviterer Stortinget til å slutta seg til. Det eine handlar om stadleg leiing. Helse Møre og Romsdal har stort behov for å få ei stadleg leiing ved kvart sjukehus. Det har dei ikkje i dag. Vi føreslår at Helse Møre og Romsdal erstattar dagens tverrgåande klinikkleiing med stadleg leiing ved dei somatiske sjukehusa i Kristiansund, Molde, Ålesund og Volda. Stadleg leiar skal ha fag-, personal- og økonomiansvar ved kvart sjukehus. Dei partia som ute seier at dei er så for lokal leiing, må ha god grunn til å stemma imot dette forslaget i dag. Så fremjar vi saman med SV eit kompromissforslag når det gjeld føde. Vi føreslår ei oppstramming av forslaget frå Arbeidarpartiet i innstillinga, for ordlyden i det forslaget, om at fødeavdelinga i Kristiansund ikkje skal kunna leggjast ned før oppstart av nytt sjukehus er vedtatt, er for tolkbart. I prinsippet er vel oppstart allereie vedtatt. Vår ordlyd er at ein ikkje skal godkjenne nedlegging av fødeavdeling i Kristiansund før fødeavdeling i det nye sjukehuset på Hjelset er i drift. Vi ber Arbeidarpartiet – og helst alle her – om å støtta dette forslaget subsidiært. Det er mange her som viser til ei undersøking om at fødande er så mykje meir fornøgde med fødetilbodet i 2017. No kjem det fram at ein i den undersøkinga ikkje har spurt alle dei som trass alt føder utanfor institusjon i Noreg. Det bør ein jo opplyse om når ein tar det til inntekt for dagens politikk. Det er også mange som tar opp at det er trygt å føda i Noreg. Ja, det er jo det – alt er relativt. Men det er òg sånn at dei tre siste åra har over 1 000 kvinner ufrivillig måtta føda utanfor sjukehus, og det er jo det denne saka handlar om. Mange tar opp at no har helseføretaka lytta til innbyggjarane, lytta til protestane. Men det er jo ingenting som er endra. Føretaket har framleis eit krav på seg om å spara opp mot ein halv milliard på tre år, og det er ingenting som er sett på vent. Mork og Aure kan ikkje utsetjast til seinare styremøte. Og fødeforslaget er ei utsetjing, det er inga endring. Ein del meiner at vi ikkje skal detaljstyra helseføretaka. Det er vel kanskje den største forskjellen mellom Senterpartiet og partia her i salen som stemmer imot forslaga våre – vi meiner ikkje at eit fødetilbod er ein detalj. Det viser òg det store engasjementet frå bunadsgeriljaen. Vi ønskjer å styre helseføretaka, mens andre her lèt seg styra.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
SV og Senterpartiet har fremja eit kompromissforslag her i dag. Eg har ikkje høyrt om dette er noko som Arbeidarpartiet vil slutta seg til eller ikkje. Det kunne vera greitt å vita før votering. Elles forstår eg representanten frå Kristeleg Folkeparti, som er i regjering no, men Kristeleg Folkeparti var jo med oss i fjor vår og skapte fleirtal i denne salen for at dagens fødeinstitusjonar skal sikrast. Vi håper at Kristeleg Folkeparti ikkje berre har påverknad i opposisjon, men òg har påverknad når dei sit i regjering. Det er mange som har store forventingar til at ein følgjer opp det engasjementet òg inn i regjeringa. Eg får slutta der. Eg vil i alle fall gratulera bunadsgeriljaen med eit stort engasjement og viktige ting som skjer.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Helseministeren har halde ei utgreiing for Stortinget om IKT-området i Helse Sør-Aust. Bakgrunnen er fleire store, feilslåtte og kostbare IKT-satsingar i Helse Sør-Aust dei siste åra – det feilslåtte radiologiprogrammet, den mislykka outsourcinga og datainnbrot har kvar for seg vore veldig alvorlege saker som heilt klart har vore regjeringa sitt ansvar. I tillegg har dei mislykka prosjekta sett IKT-satsinga i Helse Sør-Aust tilbake i tid. Det er nok ikkje utan grunn at det er akkurat Helse Sør-Aust som no vert utsett for datainnbrot, der sensitiv pasientinformasjon er gjord tilgjengeleg for framande makter. Dette aukar sårbarheita i samfunnet generelt og er òg ein trussel for beredskapen i landet. Det er mitt og Senterpartiets syn at det er tankevekkjande at det som har skjedd, ikkje har fått større politisk merksemd. Det er klart at dei mislykka prosjekta har ført til stor sløsing med offentlege helsekroner. Det gir òg grunn til bekymring at mykje av det som gjekk galt, vart avdekt undervegs, men utan at det vart tatt på alvor. Det er òg grunn til å stilla spørsmål ved kvifor ikkje prosjekta vart stoppa undervegs, og kvifor ikkje eigne varslingsrutinar verka. Stortinget burde sjølvsagt ha vore informert på eit mykje tidlegare tidspunkt og ikkje i ettertid, slik som no. Bakgrunnen for utgreiinga var Riksrevisjonens rapport om selskapskontroll for 2017. Der vert regjeringa kritisert for at måla som vart sette for digital fornying, ikkje er nådd, og at det ikkje er noko klart bilete av sluttkostnadene. Riksrevisjonen skriv at «Stortinget burde ha fått en samlet orientering om status» for Helse Sør-Austs arbeid innanfor IKT. Funna til Riksrevisjonen er alvorlege, og Helse Sør-Austs kontrakt med ekstern leverandør skulle gi føretaket betre økonomisk berekraft, sikra meir pengar til pasientbehandling, auka den samla investeringsevna og betra pasientsikkerheita, og det er jo på mange måtar akkurat det motsette som har skjedd. Eg meiner at skandale er det rette ordvalet. Målet om betre pasientsikkerheit og auka effektivitet er heller ikkje nådd ved innføring av felles radiologiløysing for helseføretaka i regionen, og det er kritikkverdig at det har gått så mange år før det er tatt grep i desse sakene. Det er lite tillitvekkjande, og det er kritikkverdig at Stortinget ikkje har vorte informert på ein heilskapleg måte. Det er flaks og iherdig innsats frå dei som arbeider i helsetenesta vår, som gjer at situasjonen ikkje har medført større konsekvensar for pasientsikkerheita. Det viktigaste no er å hindra at noko liknande skjer igjen, for norsk helsevesen toler ikkje ein ny IKT-skandale.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Komiteen har stilt mange spørsmål til statsråden som vi har fått svar på, men eg kom på noko vi ikkje har spurt om. Det har sin bakgrunn i at det har vore datainnbrot i Helse Sør-Aust, som statsråden har vore open om og informert om. Spørsmålet mitt er: Er dette innbrotet lukka, eller er det sånn at uvedkomande, framande makter, i dag framleis har tilgang til sensitiv pasientinformasjon i journalsystemet til Helse Sør-Aust?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Det at ein ikkje har nokon indikatorar på at sensitiv pasientinformasjon er komen på avvegar, er greitt, men spørsmålet mitt er om statsråden kan stadfesta om det framleis er slik at uvedkomande har tilgang til journalsystemet i Helse Sør-Aust, og om varslingsrutinane våre verkar når det gjeld å oppdaga om nye får tilgang. Det er det som er spørsmålet – ikkje om sensitiv informasjon har leke ut, men om uvedkomande i dag har tilgang til sensitiv pasientinformasjon i journalsystemet til Helse Sør-Aust.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-14:
Men eg har enno ikkje fått svar på spørsmålet mitt. Sjølvsagt har ein rutinar og varslingsrutinar for å oppdaga det, men spørsmålet mitt er om dei faktisk har verka når ein har oppdaga dette, og om det i dag er slik at eksterne har tilgang til pasientinformasjon i journalsystema i Helse Sør-Aust.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2019-05-14:
Jeg registrerte at representanten Kolberg var på denne talerstolen for litt siden og kom med det som faktisk lignet på et tilløp til nyansering av Arbeiderpartiets tilnærming til EØS-avtalen – i den forstand at jeg for en gangs skyld oppfattet at det ikke var ensidig tiljubling, men faktisk også en slags evne til å forstå at det er forhold ved EU og EØS-avtalen som har konsekvenser der ute, som rører folks liv, og som ikke nødvendigvis oppfattes som positivt. Da blir det litt rart at når jeg gjør det samme i mitt innlegg og peker på det nasjonale som fundamentalt, blir det av representanten Kolberg på en måte forsøkt mistenkeliggjort. Det synes jeg er svært interessant, og det er et grep man ser i den debatten som man mener er høyst nødvendig, nemlig at man går så langt gjennom internasjonale avtaler, konvensjoner, forpliktelser – det være seg gjennom EØS-avtalen eller annet – at man er i ferd med å binde nasjonalstaten på hender og føtter. Det ses der ute. Derfor vekker det reaksjoner, derfor får man brexit, derfor får man et valg som det vi så i USA i 2016, derfor ser vi demonstrasjonene som de gule vestene har i Frankrike, og derfor ser vi de tradisjonelle partienes tilbakegang over hele det europeiske kontinentet. Det er en grunn til det, og det er at folk oppfatter at nok er nok. Folk flest ser at alt som skjer på den internasjonale arenaen, ikke nødvendigvis er positivt for dem. Derfor mener jeg at det faktisk er lov å peke på at det finnes noen goder, noen positive verdier vi må huske på å ta vare på og trekke frem. Ja, det handler om en positiv nasjonalisme. Det handler om å skape en nasjonal identitet, en nasjonal tilhørighet, et nasjonalt fellesskap. Det skal vi feire om tre dager – med stolthet, ikke med kuler, krutt og stridsvogner gjennom gatene, men med barn som bærer norske flagg, i en feststemning. Det er noe å være stolt av, det er noe å ta vare på. Vi kan ikke sette bort alle funksjoner og all politikk til det globale. Vi må ta vare på våre verdier, og vi må ta vare på vår egenart.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2019-05-14:
Det er få saker som har hatt en så omfattende og grundig vurdering og gjennomgang som nettopp gruvedriften i Nussir og Ulveryggen. Den har vært behandlet av kommunestyret og Fylkesmannen. Den ble anket til Kommunal- og moderniseringsdepartementet med hensyn til reguleringsplanen og ble behandlet der før den ble endelig godkjent, noe jeg for øvrig personlig var involvert i som statssekretær. Men ikke nok med det: Vedtaket ble fattet i 2014. Det har vært behandlet av Miljødirektoratet, før det ble behandlet av Klima- og miljødepartementet med endelig vedtak i 2016. Det har vært behandlet av Direktoratet for mineralforvaltning før endelig avgjørelse med hensyn til konsesjon kom i mars i år. En grundig behandling, vil de fleste si, kommunalt, fylkeskommunalt, på fylkesmannsnivå, i to direktorat og tre departementer. Det er kanskje sånn at denne saken bør være godt redegjort for. Da vil jeg stille spørsmålet: Hvordan har det seg at folk ønsker å stå på og drive frem næringsvirksomhet i dette landet når man møter så mye motstand? Nussir ble opprettet i 2005, og når det gjelder endelig vedtak og oppstart – den siste tillatelsen kom i mars 2019. Problemet er ikke at man er lemfeldig med denne typen behandlinger. Det er i overkant – i overkant – mye byråkrati som møter den enkelte gründer når man ønsker å skape arbeidsplasser. Da synes jeg det blir rart, og særlig når jeg hører Senterpartiet som tydeligvis er negativt innstilt til det som er rundt 150 arbeidsplasser i nord. Hvis vi skal oversette det til sørnorske termer, er det omtrent 1 500 arbeidsplasser. Det sier man altså nei til – distriktsarbeidsplasser som vi sårt trenger i nord. Jeg har også liten forståelse for det man hevder er konflikter med såkalte samiske interesser. Her har det vært gjennomført konsultasjoner i det vide og det brede. Når det gjelder Klima- og miljødepartementet, har man alene konsultert Sametinget tre ganger, jeg vet at man i hvert fall har gjort det én gang når det gjelder Næringsdepartementet, og tilsvarende Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Alle har blitt hørt. En demokratisk avgjørelse har blitt fattet. La oss ta det til etterretning og gå videre og satse på arbeidsplasser som vi kan leve av.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2019-05-14:
Representanten Gudmundsen stilte følgende spørsmål i sitt innlegg: Hva skal vi leve av? Jeg tror det var ment retorisk. Det er riktig å stille det spørsmålet, for det er vanskelig å forstå hva vi skal leve av i dette landet dersom forutsetningene for den virksomheten vi skal drive med, skal være av en slik karakter at det på nesten ingen måte skal føre til inngripen i miljøet rundt oss. Slik er det: Menneskelig aktivitet får konsekvenser hva gjelder inngripen i miljøet rundt oss. Så handler det om å finne gode løsninger som balanserer dette godt, og som gjør at vi minimaliserer konsekvensene – og det er nettopp det man har gjort når det gjelder Repparfjorden. Det er for så vidt greit å være imot alt, slik som jeg oppfatter at SV og Miljøpartiet De Grønne er, når man er imot olje- og gassvirksomhet – alt det som skaffer penger i kassen – og nå også mineralvirksomhet, forstår jeg. Men hva skal vi leve av da? Jeg tror jeg har skjønt hva vi skal leve av. Vi skal sannsynligvis leve av å saksbehandle alle de søknadene som man skal avvise, altså byråkrati. Jeg er veldig kritisk til den byråkratiske løsningen vi har lagt opp til. Jeg mener at måten vi behandler søknader om mineralvirksomhet på, på ingen måte er effektiv nok. Men det krever mange arbeidsplasser – jeg glemte et direktorat i sted – hos både Kvalsund kommune, Fylkesmannen i Finnmark, Kommunal- og moderniseringsdepartementet, Miljødirektoratet, Fiskeridirektoratet, Klima- og miljødepartementet, Direktoratet for mineralforvaltning og Nærings- og fiskeridepartementet. Dette er mange mennesker og mange årsverk, men det skaper ikke verdier, og deri ligger problemet. Vi må ha et næringsliv i dette landet som gjør at vi kan benytte oss av de flotte ressursene Gud, Vår Herre, har gitt oss, særlig i Nord-Norge. Hvis vi ikke kan gjøre det, har vi heller ikke mulighet til å skape et grunnlag for bosetting over hele landet. Nettopp derfor synes jeg det er trist å registrere at Senterpartiet er blant dem som er negativt innstilt til denne viktige virksomheten som vi nå får på plass i Kvalsund. Det overrasker meg ikke når det gjelder Miljøpartiet De Grønne og SV, men at Senterpartiet sier nei til 1 500 arbeidsplasser – fra sør til nord – synes jeg er trist.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Senterpartiet er enig med statsråden i hennes bekymring for at politiske ledere i EU-land vender et felles verdigrunnlag ryggen. Det gjelder ikke minst det som går på rettsstaten, og det at flere politiske ledere uttaler seg slik at en er seg sjøl nok. Det vi må stille spørsmål om, er hvorfor det blir sånn. Fra ILOs side har det i hvert fall en klar sammenheng med at den økonomiske politikken legger grunnlaget for sosial uro, som så gir politisk uro. Senterpartiet lytter til Guy Ryder. Det som er EU, er et eksperiment uten forbilde; en har euro uten finansdepartement. Mitt spørsmål er: Mener statsråden at denne konstruksjonen, dette eksperimentet – det å ha en euro uten et finansdepartement over eurolandene – vil fungere sånn at det vil fremme en demokratisk utvikling?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Statsråden svarer ikke på spørsmålet. Vi vet jo at statsminister Solberg ønsket at også Norge skulle være med på euroen. Det ville jo vært en stor ulykke. Jeg er enig i at navnet skjemmer ingen. En trenger ikke å kalle det et eksperiment. Poenget er bare at det ikke er noen steder i andre deler av verden hvor en har noe tilsvarende. Ingen steder i verden har en land eller landområder hvor en har en felles valuta uten et finansdepartement med beskatningsrett. Det er derfor det forskerne kaller et eksperiment. Neste spørsmål: Arbeidsliv og arbeidsinntekt er helt grunnleggende for at en ikke skal få utrygghet. Mener statsråden at en i dag på overnasjonalt nivå i EU-landene har en folkevalgt styring av arbeidslivet? Hvis ikke: Hvorfor skal ikke da Stortinget ha den rollen som det bestandig har hatt, at Stortinget skal styre arbeidsmarkedet, som er Senterpartiets parole?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Representanten Ingjerd Schou mente at Senterpartiet har opptrådt i strid med Norges interesser i forbindelse med samhandel med EU. Jeg vil bare forsikre representanten om at Senterpartiet aldri har sagt at EU opptrer ødeleggende for Norge. Vi har aldri sagt at EU opptrer på en sånn måte at en skal sette oss i en klemme. Hvorfor har vi ikke sagt det? Jo, det er fordi det er i EUs interesse å ha et godt økonomisk samkvem med Norge, ikke minst på de områdene representanten Schou nevnte – råvarer og ferdigvarer som EU trenger. Derfor er representantens innlegg om dette ikke i nærheten av det som er virkeligheten. Representanten Svein Roald Hansen var nok enig i at EU startet som et eksperiment, men det var ytterst vellykket. Det som er interessant, er at representanten Svein Roald Hansen, som har vært leder av Europabevegelsen, ikke kan ta inn over seg det faktum at Europabevegelsen, som er medlem i The European Movement, står for at en skal etablere Europas forenede stater, nemlig med en felles valuta, et felles finansdepartement og beskatningsrett når det gjelder personer og bedrifter. Det interessante er at ingen medlemmer av Europabevegelsen her i dag ønsker å fortelle det – ønsker å si at en ønsker det. Men en beklager at EU-systemet ikke greier å drive fram den løsningen. Det fører da til at en sitter i et skårfeste fordi en ønsker å gå lenger i retning av Europas forenede stater. En får det ikke til, samtidig som en ikke vil gi opp prosjektet med felles valuta. Utenriksministeren sa i sin redegjørelse: «Likevel er EØS-reglene i sum et gode for norsk arbeidsliv, og har også ført til styrkede arbeidstakerrettigheter.» Senterpartiet har en stikk motsatt virkelighetsforståelse, og jeg har lyst til å spørre om Arbeiderpartiet – jeg ser nå at det er få representanten igjen her, men det er vel noen – enten Anniken Huitfeldt, Espen Barth Eide eller Martin Kolberg, er enig i denne beskrivelsen fra regjeringa, at EØS-avtalen har vært progressiv og positiv for å få bedre forhold i arbeidslivet. Det er en viktig avklaring å få. Helt til slutt vil jeg trekke fram en bok som heter «Debtors' Prison», av Robert Kuttner, hvor Jacques Delors er intervjuet og referert på side 125. Jacques Delors sier der: Jeg lyktes i opprettelsen av en europeiske pengepolitikk, men ikke i å opprette en europeiske sosial eller økonomisk politikk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Representanten Barth Eide mente at EUs lovgivning på arbeidslivsområdet ikke var problemet, fordi EU hadde videreført eller styrket norsk arbeidslivspolitikk. Regjeringa og Barth Eide har altså felles forståelse av at EØS-avtalen virker positivt for norsk arbeidsliv. Det er viktig at norsk fagbevegelse merker seg den forståelsen. Representanten Barth Eide sier videre: Problemet er at Norge har fått en mer sammensatt befolkning. Mitt spørsmål er: Hva er det vi snakker om her? Det at vi har folk med delvis arbeidsevne og ungdom som sliter med å få jobb – det har vi hatt før. Det at vi har arbeidsinnvandrere eller flyktninger – det har vi også hatt før. Hva er det representanten mener med dette? Er det det at en nå har en omgåelse, at en nå istedenfor å være lønnsmottaker blir en sjølstendig næringsdrivende? Er det det som er poenget? I så fall – hva har Arbeiderpartiet gjort med det problemet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Bunadsgeriljaens frammarsj har skremt Høyre – tusen takk. Senterpartiet er glad. Statsråden sier til media i dag at til sjuende og sist er pasientsikkerheten hans ansvar. Han sier videre at hvis det skapes for stor usikkerhet for pasientene på Nordmøre, har han «muligheten til å gripe inn». Tidligere kunne en ikke gripe inn. Nå kan en gripe inn. Statsråden sier at det har skjedd ting. Nei, det har ikke skjedd ting – annet enn at det har blitt en opinion mot regjeringa. Statsråden sier at han ikke kan gripe inn, i henhold til helseforetaksloven § 30. Hvordan griper statsråden egentlig inn i sånne saker? Blunkes det? Smiles det? Snakkes det underhånden? Det trengs offentlighet nå.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Statsråd Høie sa til Tidens Krav at hvis det skaper for stor usikkerhet for pasientene på Nordmøre, har han muligheten til å gripe inn. Statsråden svarte på mitt spørsmål. Statsråden kan gripe inn i alt. Det er også min erfaring. Jeg er helt enig i det statsråden har sagt til Tidens Krav, og det han sa i replikkordskiftet. For det er praksis. Statsråden griper inn overfor alt som passer seg, enten det er i foretaksmøte med regionalt helseforetak i henhold til helseforetaksloven, eller det er gjennom virkemidler som ikke kan dokumenteres og er unndratt offentlighet. Jeg har fulgt denne saken i mange år, først som saksordfører i kontroll- og konstitusjonskomiteen angående bygging av nytt sjukehus i Møre og Romsdal. Prosessen var meget kritikkverdig. Blant annet forsøkte statsråd Høie å instruere daværende styreleder Marthe Styve Holte i regionalt helseforetak Helse Midt-Norge til å sparke direktør i Helse Midt-Norge, i strid med helseforetaksloven. Direktør Astrid Eidsvik gikk av med stor fallskjerm fordi det var umulig å takle oppgaven hun var satt til. Jeg er kjent med at direktør Espen Remme har gjort en god jobb, men han hadde en umulig oppgave. Han skulle spare så mye penger samtidig som spesialisthelsetjenesten skulle forbedres. Jeg vil ta sterkt avstand fra de representanter som har lagt skylda på Espen Remme. Det er usaklig, og det er feil. Direktør Remme ble i realiteten ofret av statsråd Høie. Flere har sagt at helseforetaket Møre og Romsdal ikke har vært økonomisk bærekraftig siden 2011. Anbudskonkurranser er avlyst i juni 2018, helt utenfor ordinær praksis. Situasjonen nå er at bystyret i Kristiansund har sagt at det ikke er økonomisk forsvarlig med fellessjukehuset. Innstrammingene som kommer, er helt uforsvarlige. Arbeiderpartiets ordfører i Ålesund er bekymret, til og med for Ålesund sjukehus. Nå må andre ordførere følge opp. Her er det noe som ikke stemmer, og slik har det vært veldig lenge. Nå trengs noen skikkelig myndige mennesker som tør å skjære gjennom og si at planene ikke henger sammen. Her må man tenke nytt. Man må investere i Molde. Man må investere gjennom de ulike sjukehusene. Man må få en stedlig ledelse, slik at man får begeistring i organisasjonen og dette kan komme på skinner igjen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-05-14:
Når lekfolk tenker gruvedrift, tenker en stein, en tenker overskuddsmasse, som forrige taler var inne på. Men det som fagfolk vet, er at det er jo ikke stein eller overskuddsmasser vi snakker om – det er slam, det er støv, det er små fraksjoner. Det er nødvendig å få det ned i små fraksjoner for å greie å ta ut mest mulig av de verdifulle mineralene. Om det er stein eller slam og støv – det har svært forskjellige konsekvenser for livet i havet. Små støvkorn kommer inn i alle levende organismer. Spesielt er de nyfødte organismene – samme hvem det er – særlig sårbare, og det er utrolig vanskelig å si på forhånd hva som blir konsekvensene for livet. Havforskningsinstituttet i Bergen har en klok parole som jeg synes Stortinget virkelig skal legge seg på minnet. Det er følgende: Sjøen skal ha matkvalitet. Jeg ble virkelig begeistret da den nye direktøren i Havforskningsinstituttet presenterte det på en stor konferanse. Det er noe som gir perspektiver: Sjøen skal ha matkvalitet. Havforskningsinstituttet har det beste vitenskapsgrunnlaget for å vurdere dette, jeg kjenner ikke noen som kan ha et bedre grunnlag. De har frarådd dumping av slam i Repparfjorden. For meg er det avgjørende argumenter. Det er riktig at kobber er et viktig mineral, men det er jo ikke noe nytt mineral. Det er et mineral som vi har trengt i alle tider. Hvis det skulle være så avgjørende viktig – som enkelte sier her – burde jo prisen være høy. Den burde ikke variere mye over tid. Den burde gi stabile arbeidsplasser. Den burde gi mulighet for langsiktige investeringer. Og den burde gi grunnlag for investeringer som virkelig tar miljøhensyn. Sånn er det ikke. Lønnsomheten er ikke god nok til å bruke steinmassene til andre produkter vi trenger, som representanten Une Bastholm så godt formulerte det. Derfor er Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiets forslag at vi skal ha en fiskerifaglig vurdering for å kartlegge konsekvensene. Ut fra Senterpartiets forvaltertankegang vil jeg bare si til dem som har hilst til Senterpartiet: Det er primærnæringene, det er de fornybare naturressursene, som virkelig står i sentrum. Hadde representantene for Høyre, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet her hatt like stort engasjement for å få faste arbeidsplasser knyttet til fiskeforedlingsindustrien, hadde jeg tatt deres argumentasjon mer alvorlig. Det er veldig lite å høre fra den sida om å endre lønnsomheten i fiskeforedlingen, noe som kunne gitt hundrevis, ja tusenvis, av arbeidsplasser langs kysten.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-14:
Jeg husker fra debattene rundt folkeavstemningen i 1994 at unge EU-entusiaster på høyresiden hadde et argument som de brukte veldig ofte, og det var at vi måtte inn for å påvirke. Da melder selvfølgelig spørsmålet seg om hva det er vi skal påvirke, for Norge har jo en del påvirkningsmuligheter. Blant annet reiser statsrådene titt og ofte på de ulike ministermøtene i EU, og jeg antar at det er for å påvirke. Da er vi flere som lurer på hva regjeringens representant egentlig drev med på energiministermøtet i Bucuresti i begynnelsen av april, der elleve EU-land nektet å slutte seg til uttalelsen fordi den var for defensiv på klima, mens Norge ser ut til å ha gått for den. Valgte Norge i den sammenhengen å opptre som en klimasinke i stedet for å støtte de EU-landene som ønsket en mer offensiv profil?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-14:
Granavolden-plattformen varsler en gjennomgang av det norske eksportkontrollregelverket for å få et mer tilgjengelig regelverk, som det heter. Det er bra. Det er også viktig at denne gjennomgangen tar opp i seg noen viktige faglige innspill som har kommet, som gjelder eksporten av militært materiell til landene som intervenerer i Jemen. I debatten om eksporten til dem som kriger i Jemen, blir vi stadig møtt med det samme argumentet – at 1959-erklæringen tilsier at eksporten til landene som intervenerer i Jemen, er innenfor regelverket. Det har vært den rådende tolkningen av regelverket. SV har vært kritisk til eksporten hele veien, og nå mener jeg det er verdt å lytte til Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter. De problematiserer tolkningen av 1959-vedtaket i lys av de forpliktelsene Norge har sluttet seg til gjennom Arms Trade Treaty. De sier: «Slike avgrensinger(mot eksport til parter i en borgerkrig som støtter lovlige myndigheter) er imidlertid ikke i overensstemmelse med Norges forpliktelser under ATT artikkel 7. Denne bestemmelsen viser nemlig til brudd på internasjonal humanitær rett i sin alminnelighet. Hele poenget med internasjonal humanitær rett er at den skal gjelde i alle kriger og konflikter uansett hvem som har «rett». All eksport som vil kunne føre til brudd på internasjonal humanitær rett, også på grunn av handlinger foretatt av stater som er invitert av en av partene i en borgerkrig, vil falle innenfor Artikkel 7.» (mot eksport til parter i en borgerkrig som støtter lovlige myndigheter) Jeg tok hele sitatet fordi det er viktig. Det er viktig at Stortinget legger seg denne tolkningen på minne, og jeg mener vi må legge den til grunn i vår behandling av videre spørsmål om eksportlisenser. Derfor mener SV det nå er på høy tid at vi utreder hvordan begrensningen på 1959-vedtaket går overens med Norges internasjonale forpliktelser gjennom ATT. Vi mener også at Jemen-krigen synliggjør at skillet mellom A- og B-materiell er stadig mer uklart. Utstyr som kjøretøy, fly, skip og overvåkningsutstyr er helt nødvendig for å føre den typen blokade som koalisjonen har satt i verk, og som rapporter tilsier tar mange flere menneskeliv enn selve krigshandlingene. Til sist er vi bekymret for om Nammos opprettelse av salgskontor i Emiratene kan være i strid med intensjonene i 1959-vedtaket og i strid med ATT-artikkel 7 og EUs våpenhandelskriterier, som sier at staten skal avslå eksportlisenser når det er overveiende sannsynlig eller åpenbart fare for at materiellet kan bli brukt til menneskerettighetsbrudd eller brudd på internasjonal humanitær rett. Derfor foreslår vi også at dette må vurderes i den varslede utredningen. Med det vil jeg ta opp de forslagene SV har fremmet i innstillingen.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2019-05-14:
Eg vil òg starte med å takke utanriksministeren for ei svært god utgreiing. Og som representanten Lysbakken sa: Denne utgreiinga inneheldt òg mykje om klima. Eg synest nettopp klima er eit godt eksempel på eit område der me vinn veldig mykje på eit godt samarbeid med EU. Det har me hatt over lang, lang tid, og den måten me gjer det på no, gjer at Noreg har moglegheiter til å ta nye grep, nye steg framover, og det synest eg utgreiinga sa på ein veldig god måte. EØS-samarbeidet er avgjerande – eg vil faktisk bruke så store ord – for tryggleiken vår, velferda vår og verdiskapinga vår. Den 1. januar 2019 var det 25 år sidan me gjekk inn i den avtalen – me markerer altså 25-årsjubileum for EØS-avtalen. Me opplever at han har ei rekordoppslutning i det norske folket. Det er 20 pst. som er mot han, det er over 60 pst. som gir støtta si til EØS-avtalen. Så lenge me har målt, har me ikkje hatt ei sterkare oppslutning rundt han. Det vil ikkje seie at det ikkje finst utfordringar med han, men det norske folket ser betydinga av han. Paradokset i dag er at dei partia som stod bak EØS-avtalen, kanskje ikkje hadde trua på at det skulle vere den varige løysinga. Men i dag står han tydelegare og tydelegare fram som nettopp den varige løysinga. Europa er Noregs nærmaste og viktigaste marknad. Kvar fjerde tilsette i norsk næringsliv jobbar i eksportbedrifter, og 75 pst. av norsk eksport går til EU-land. Av 99 mrd. kr Noreg eksporterte sjømat for i 2018, blei det selt for 66 mrd. kr til nettopp EU-marknaden. Så vil eg òg seie at EØS-avtalen er meir enn marknadstilgang. Han gir norske borgarar dei same rettane og moglegheitene som EU-borgarar på dei områda som avtalen dekkjer. Men eg vil òg seie at me har eit verdifellesskap med EU. Noreg er engasjert deltakar i det europeiske samarbeidet – på vår måte – for ikkje berre deler me interesser, me har òg ein verdifellesskap med partnarane våre i EØS. Me må sikre gode europeiske løysingar på dei utfordringane som våre og EUs borgarar står overfor. Det er spesielt viktig i ei urolig tid da nasjonalisme og proteksjonisme vinn terreng. I går var Ungarns statsminister i Det kvite huset. Han blei hylla av president Trump. Eg håper me alle har lagt merke til måten EU har handtert statsminister Orbán på. Det er nærare dei verdiane som Noreg står for. Så vil eg òg, på same måten som representanten Per-Willy Amundsen, vere tydeleg på at eg synest regjeringa fortener honnør for måten dei har handtert dei ulike brexit-alternativa som ligg der, på. Uansett kva løysing som blir landa, vil Noreg vere godt førebudd, og det fortener regjeringa honnør for. Brexit viser òg at alternativa ikkje er så enkle. Me får òg no eit spennande val, der det òg blir spennande å sjå kva føringar me får, både på grunn av at valet i Storbritannia blir så spesielt, og at enkelte parti, som ikkje løftar dei verdiane som er viktige for Noreg, dessverre kan gjere overraskande gode val.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2019-05-14:
Noreg har gjennom lang tid hatt eit relativt strengt regelverk for eksport av militært materiell til krigsområde, noko som blei nemnt allereie i debatten der hovudlinjene blei fastlagde i 1959. Da vedtok Stortinget at det ikkje skal tillatast eksport av våpen, ammunisjon eller andre militære varer til land der det er borgarkrig, til område der det er krig, eller der krig truar. Dette har brei oppslutning òg i dag, men det kan alltid vere nyttig å drøfte om det bør gjerast tilpassingar i regelverket. Over dei siste ti åra har Stortinget ved fleire anledningar vedtatt presiseringar og vidareutvikla regelverket i skjerpande retning. Det har Kristeleg Folkeparti støtta, og me er opptatt av at me skal ta nye viktige steg. Samtidig med arbeidet for eit meir restriktivt regelverk har me òg vore opptatt av at endringane skal vere godt utgreidde, slik at me kjenner konsekvensane av dei. For Kristeleg Folkeparti var det viktig at regjeringa si politiske plattform, Granavolden-erklæringa, slår fast at regjeringa vil: «Ha eit strengt, tydeleg og stabilt kontrollrammeverk for eksport av alt forsvarsmateriell med stor openheit, i tråd med Noreg sine internasjonale forpliktingar, og som er føreseieleg på kort og lang sikt for norsk industri. Alle vurderingar av eksportlisensar skal leggje vekt på respekt for grunnleggjande menneskerettar og faren for misbruk i konfliktsituasjonar eller intern undertrykking i mottakarlandet. Arbeide aktivt på internasjonale arenaer for å skape semje om felles format og norm når det gjeld sluttbrukardokumentasjon og reeksportforsikringar. Gå gjennom det norske eksportkontrollregelverket(…) for å få eit meir tilgjengeleg regelverk.» (…) Kristeleg Folkeparti har lenge arbeidd for strengare retningslinjer for våpeneksporten og større openheit. Det er viktig at me har eit robust regelverk, at handel med våpen og militært materiell innanfor ramma av FN-avtalen ATT er offentleg, og at det er sikra transparens gjennom den årlege meldinga til Stortinget. Dei viktigaste endringane av eksportregelverket på dette området skjer i samband med dei årlege stortingsmeldingane om norsk eksport av forsvarsmateriell. Så vil eg til slutt seie at bakteppet for dette Dokument 8-forslaget ikkje minst er den humanitære katastrofen som konflikten i Jemen fører til. Det må ikkje berre få oss til å sjå på eksportregelverket for våpen og forsvarsmateriell. Noreg må saman med andre land òg sikre at det blir sett i verk våpenkvile, betre tilgang på medisinsk hjelp og mat og presse på for ei politisk løysing på denne konflikten.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-05-14:
Det gjelder EUs mobilitetspakke. Jeg tar regjeringen på ordet når den sier at den prøver å hindre at resultatet skal bli en ytterligere liberalisering av norsk transportsektor. Jeg har to spørsmål: Det første er om utenriksministeren kan garantere at regjeringen vil sette ned foten hvis EU vedtar mobilitetspakken del 1, som ikke strammer inn, men liberaliserer godstransporten. Det andre er: Det nåværende forslaget til del 2 av pakken fra EU-kommisjonen, som gjelder persontransport, vil la østeuropeiske selskaper og sjåfører drive ekspressruter i Norge. Det kan føre til mer sosial dumping og dårligere sikkerhet i persontransportsektoren. Ifølge folk i bransjen kan det føre til konkurser for norske selskaper og nedleggelse av mindre lønnsomme bussruter i Norge. Kan regjeringen garantere at en slik EU-mobilitetspakke ikke vil bli innført i Norge hvis dette skulle gå igjennom i parlamentet, som er EU-kommisjonens forslag?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-05-14:
Det er underlig å skulle diskutere eksport av norsk militært materiell til islamistiske regimer som fører krig som daglig dreper uskyldige sivile, kvinner og barn, når svaret fra Fremskrittspartiet og Høyre er å snakke om Venezuela. Det er et litt underlig skue og et litt lettvint forsøk på å snakke seg vekk fra det som er sakens tema, som burde være enkelt å forstå for erfarne stortingsrepresentanter som Tybring-Gjedde og Tetzschner. Det vi snakker om, er om vi skal sikre at ikke norsk militært materiell kan brukes av disse islamistiske regimene – som man iallfall skulle tro at Fremskrittspartiet var imot – til den brutale, ødeleggende og drepende krigføringen mot de sivile i Jemen, og tette de smutthullene som finnes, som nå utnyttes og brukes, for å sørge for at vi ikke opplever at norsk militært materiell, det være seg A- eller B-materiell, kan benyttes og selges til disse regimene. Vi har heller ikke hørt noe fra representantene om hva de tenker om åpning av norske våpeneksportkontorer i disse islamistiske regimene, som deltar i koalisjonen som kriger i Jemen. Det kan i parentes bemerkes at Rødt er generelt sett veldig ofte imot sanksjoner som rammer sivilbefolkningen. Når Jeffrey Sachs påpeker at omkring 40 000 mennesker har mistet livet som følge av sanksjonene mot Venezuela, er vi imot den typen sanksjoner siden de bringer død og fordervelse for sivile. Samtidig som vi er imot det, er vi imot at Norge skal eksportere militært materiell til regimer som på særdeles brutalt vis dreper sivile. Det burde også Fremskrittspartiet og Høyre kunne ta inn over seg uten å skulle blande inn alle mulige andre spørsmål om norsk olje- og gassnæring og bærekraft i norsk økonomi, i en diskusjon som handler om nettopp våpeneksportreglementet. Jeg vil når som helst diskutere med Fremskrittspartiet om vi trenger en statlig industrisatsing på nye næringer – å sikre eksportinntekter, teknologiutvikling, kompetanse og arbeidsplasser for framtiden. Der kan veldig mye gjøres som ikke markedet vil sørge for at gjøres, som staten burde gå inn og være motor for. Det er vi for, og det bruker vi også oljefondet til. Men det er en litt annen diskusjon enn spørsmålet om forslaget som jeg leverte inn, og jeg skulle ønske at vi kunne fått diskusjonen til å handle mer om det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Jeg er glad for at representanten Aukrust også er opptatt av valgene i Europa, for jeg tror vi kan komme til å se, etter valget, at sammensetningen av det nye Europaparlamentet og også de ledende organene i EU kan bli mer fragmentert enn det vi har vært vant til de siste årene. Det vil selvfølgelig også ha konsekvenser for oss som EØS-land. Det handler bl.a. om vedtak av lover og regler. Høyre var veldig klar på, i et brev som ble sendt, at vi mente Fidesz burde suspenderes fra EPP, og det har nå skjedd. Jeg tror det er nokså trolig at Fidesz vil ønske å gå ut av EPP etter valget og finne sammen med andre likesinnede partier i Europa. Det er en rimelig antakelse, også ut fra hva Fidesz selv har signalisert. Men hvordan det landskapet vil se ut etter valget, mener jeg det er for tidlig å si ennå.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Ja, det har vi da også gjort. Statsministeren har sendt et brev til EPP hvor man har gitt klart uttrykk for at man ikke mener at Fidesz er en del av det politiske verdigrunnlaget som EPP har, og det er også grunnen til at Fidesz er suspendert. Norge har jo ikke innflytelse på hvordan disse parlamentsgruppene kommer til å bli satt sammen, og jeg tror, som jeg var inne på, at vi kan komme til å se til dels ganske store endringer. Vi kan se oppløsning av ulike sammenslutninger og dannelse av nye. For eksempel er det flere som peker på at ALDE kan komme til å gå sammen med Macrons bevegelse, som ikke har seter i det nåværende parlamentet, men som i verdigrunnlag vil være ganske like og kanskje gå sammen. Så Høyre og jeg og statsministeren har sagt klart ifra om hva vi mener om Fidesz’ politikk, og det har vi også gjort på en måte som har gjort at de nå er suspendert fra EPP.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Årsaken til å skulle delta i PESCO vil jo være at det også styrker det norske forsvaret og ikke minst europeisk sikkerhet. Som jeg var inne på i redegjørelsen, er det altfor tidlig å(representanten Navarsete avbryter) (representanten Navarsete avbryter)
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Unnskyld, det var fondet. Beklager. Uansett vil poenget med å gå inn i EDF, dette fondet, være at det også styrker norsk sikkerhet og norsk forsvarsindustri. Så har vi sagt at det har en betydelig kostnad sånn som det ligger an nå, og det er ennå ikke fattet noen beslutning om tredjeland skal kunne delta. Vi deltar som eneste tredjeland i forsøksordningen, men det er ikke trolig at det blir tatt en beslutning i Europaparlamentet og EUs organer før senere i år. Vi har derfor satt i gang en analyse av kostnadene ved dette, både de reelle og de samfunnsøkonomiske. Poenget må jo være at hvis vi finner at det har en verdi som forsvarer kostnaden, vil det være interessant for Norge å kunne delta. Vi har i hvert fall ønsket at EU skal holde muligheten åpen for oss.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Jeg er grunnleggende uenig i premisset at EU er et eksperiment. EU er summen av EUs medlemsland. Jeg mener, som jeg sa i min redegjørelse, at utviklingen fra Kull- og stålunionen fram til det samarbeidet vi ser i dag, har vært vesentlig for Europas sikkerhet, velferd og framgang. Det betyr ikke at det er problemfritt, men det betyr at det samarbeidet man er enig om i dag, inkludert euroen, er basert på enigheten mellom europeiske land ut fra hva som tjener europeiske lands interesser best. Det er selvfølgelig helt frivillig å være med på euroen. Det er land som har valgt å stå utenfor. Det er selvfølgelig igjen basert på hva de mener er deres nasjonale interesser, hva som tjener både nasjonale og felleskapets interesser. Jeg mener derfor at den utviklingen vi har sett i EU de siste to tiårene – med tettere integrasjon, har kommet som følge av et ønske fra medlemslandene om et tettere samarbeid.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Her var det mange spørsmål på en gang. Jeg kan svare veldig kort på det første ved å si at jeg synes det er interessant å registrere at man i mange regioner i verden ser til nettopp Europa, og for så vidt også til Norden på grunn av vår stadig tettere økonomiske integrasjon, som en måte å drive fram velferdsvekst på. Til spørsmålet om arbeidsliv: Jeg er av den oppfatning, som jeg har diskutert med representanten Lundteigen tidligere, at EØS-avtalen i sum også har vært et gode for norsk arbeidsliv. Det er Norge som styrer vår arbeidsmarkedspolitikk, og EØS-regelverket har gitt oss regler på områder der vi ikke hadde det tidligere. Mesteparten av disse reglene er minimumsregler, noe som gjør at vi har stor fleksibilitet til å utforme våre egne. Men det at vi har styrket arbeidstakerrettigheter – f.eks. når det gjelder rettigheter ved virksomhetsoverdragelser og masseoppsigelser, regler om skriftlig arbeidsavtale, arbeidsmiljøstandarder og HMS, informasjon og konsultasjon med arbeidstakere – mener jeg er gode eksempler på at EØS-samarbeidet også har gitt retning til våre regler på en positiv måte for arbeidstakerne.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Jeg tror det er liten tvil om at vi på klimaområdet har sett store fordeler med EU-samarbeidet, og jeg mener at EU har gått foran på en god måte. Det er også en av årsakene til at jeg brukte såpass mye tid på klimaspørsmål i min redegjørelse. Når det gjelder spørsmålet om hvordan den norske representanten forholdt seg til uttalelser på det uformelle ministermøtet i Bucuresti, hører det – som representanten Lysbakken godt vet – inn under olje- og energiministerens ansvarsområde. Jeg har ikke svaret på det her og nå, men det skal jeg klare å finne ut av.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-14:
Som jeg var inne på både i redegjørelsen min og i innlegget mitt her i dag, er dette noe av det som har vært betydelig omstridt også i EU. Regjeringa har tatt veldig tydelig stilling til det. Vi ønsker å beholde regelverket som det er i dag. Vi ønsker ikke en liberalisering. Vi har også forpliktet oss til å jobbe aktivt mot denne liberaliseringen. Når det er sagt, er kompromissene som så langt ligger der, skjøre, og arbeidet i EU er heller ikke ferdig. Vi vet ikke helt hvordan det kommer til å se ut. Det er nå få som forventer at det blir noen avstemninger eller endelige vurderinger før etter et nytt europaparlament og nye organer er på plass, dvs. senere i høst. Vi kommer til å fortsette det arbeidet som vi til nå har lagt ned. Vi kommer også til å fortsette sammen med de landene vi har inngått i en allianse med, Road Alliance, som jeg var inne på i redegjørelsen min, for å beholde regelverket som det er. Vi opplever at det er betydelig støtte for det standpunktet også i andre land, og den alliansen vi inngår i, er en bred allianse.