Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-11-25:
De ordninger som gjelder for sjølstendig næringsdrivende i forhold til arbeidstakere, er det grunn til å dele i to grupperinger. Den ene er de mer omfattende ordninger knyttet til svangerskapspermisjon, fødselspenger og adopsjonspenger. Jeg er enig i komiteens vurdering av at her er vi nødt til å ha en grundig gjennomgang bl.a. knyttet til hvilke muligheter forsikringsforhold kan gi. Men så er det to ordninger som skiller seg litt ut, både fordi en ikke kan forsikre seg mot dem, og fordi de i større grad er innrettet mot at barnet skal ha gode ordninger, enn at foreldrene skal ha muligheten til velferdsordninger. Det er den ordningen som gjelder svangerskapspenger i siste halvdel av svangerskapet når det er fare for fosteret – som Stortinget allerede har ordnet opp i – og så er det ordningen med omsorgspenger når barnet er sykt. Ordningen med omsorgspenger når barn er syke, er ikke et spørsmål om velferdsordninger knyttet først og fremst til foreldrene, men det er et spørsmål om barn av sjølstendig næringsdrivende skal ha samme rett til velferd når de er syke, som barn av arbeidstakere. Derfor mener jeg at den ordningen som vi i dag diskuterer gjennom Dokument nr. 8-forslaget, er av en litt annen karakter enn ordninger knyttet til adopsjonspenger, fødselspenger eller svangerskapspermisjon for sjølstendig næringsdrivende. Jeg registrerer imidlertid at flertallet ønsker at dette skal ses i sammenheng med den bredere gjennomgangen som nå skal foretas av dette interdepartementale utvalget, og jeg velger å tolke det positivt. Jeg velger i grunnen å tolke det dit hen at også i dette tilfellet ønsker Regjeringen, slik den gjorde når det gjaldt svangerskapspenger, å komme tilbake med et forslag som den kan si er sitt eget, framfor å slutte seg til et forslag fra en representant fra et annet parti og fra denne sal. For meg er det greit, bare vi får et resultat i denne saken som gjør at de sjølstendig næringsdrivende får samme rett til velferd når barna er syke, som det arbeidstakere har. Her er det resultatet i saken som er viktig. Hvis det betyr at signalet i denne sak egentlig er et signal om at Regjeringen og sosialministeren kommer tilbake og vil ta æren av saken sjøl, er det greit. Men jeg synes det er et problem – og det er også bakgrunnen for Senterpartiets og SVs særmerknad her – at det tar så lang tid før en får noe framlagt i disse sakene. Også familieministeren viste i forbindelse med saken om svangerskapspenger til at her var det interdepartementale utredninger på gang, og brukte det som et argument for at hun skulle utsette å ta en konkret avgjørelse i saken. Igjen ser vi det i denne saken at det blir brukt som et argument for at en skal vente. Det får vi bare ta til etterretning. Men Senterpartiet og SV har funnet grunn til å understreke at fra det tidspunktet i februar når den interdepartementale gruppen legger fram sitt arbeid, bør det ikke gå for lang tid før Regjeringen også legger fram en sak for Stortinget, slik at Stortinget får muligheten til å ta beslutning i denne saken. Det har etter min mening allerede vært til vurdering i flere departementer i altfor lang tid, og det er på tide at vi kommer til det tidspunkt at vi faktisk også kan ta en beslutning i en så viktig sak. Men igjen: Senterpartiet synes at spørsmålet om svangerskapspermisjon og fødselspenger knyttet til sjølstendig næringsdrivende er et omfattende og til dels vanskelig tema, men spørsmålet om omsorgspenger for syke barn er et spørsmål om at barn av disse skal ha samme rett til å ha foreldrene hos seg som det som barn av arbeidstakere har.