Trond Helleland (Høyre), 2011-06-16:
Høyre har foreslått en økonomisk ramme for kommunesektoren både i 2009, 2010 og 2011 som hadde gitt kommunene et økonomisk handlingsrom på linje med regjeringens opplegg. Vårt alternativ innebærer imidlertid at en større andel av inntektene ville komme gjennom at kommunene hadde fått beholde mer av egne skatteinntekter. I motsetning til regjeringens opplegg ville et samlet opplegg fra Høyre ha betydd en jevnere vekst for sektoren, fortsatt fokus på effektivisering og fornying og forventninger til sektoren i samsvar med de økonomiske rammene. Kommuneproposisjonen for 2012 inneholder få overraskelser. Den rød-grønne regjeringen fortsetter en politikk hvor kommunene får stadig mer begrenset politisk handlingsrom, hvor staten fortsetter sin sentraldirigering, og hvor verdien av næringsutvikling i egen kommune ikke blir honorert. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti viser til at en tradisjonelt har kunnet dele den statlige styringen av kommunene inn i to hoveddimensjoner: styring av målsettingene eller styring av virkemidlene. Styring av virkemidlene i forhold til kommunene har tidligere vært mye brukt, f.eks. gjennom øremerking av midler. Under dagens regjering ser vi imidlertid at styringen er dobbel. Riktignok reduseres andelen øremerkede midler, men styring gjennom andre føringer, som forskrifter, regelverk og lover, har økt parallelt med den statlige styringen av målsettinger på vegne av kommunene, gjennom både rettighetslovgivning, maksimalprising på ulike tjenester og målsettinger som f.eks. full barnehagedekning. Denne dreiningen innskrenker handlingsrommet til de lokale beslutningstagerne, og vi mener at regjeringen Stoltenberg har skapt en stor forventningskrise i Kommune-Norge. Gjennom media og i den politiske debatten skapes det inntrykk av at Kommune-Norge har fått økte midler til å forbedre tjenestetilbudet. Etter vår mening er dette feil. Kommunesektoren har hatt store utfordringer knyttet til kostnadsveksten. Regjeringen har ikke vist evne til å ta inn over seg de nye utfordringene som kommunesektoren står overfor. Kommunenes utgifter har de siste årene økt mer enn det regjeringen overfører. Praksisen fra dagens regjering er at kommuner får tilskudd det første året et tiltak blir innført, men at regjeringen deretter fjerner tilskuddet. Denne praksisen medfører at kommuner blir pålagt oppgaver som ikke er fullfinansiert. Dette bekreftes bl.a. i PwCs og KS' FoU-prosjekt: «Hvem tar regningen? Er statlige reformer fullfinansierte?», hvor bl.a. barnehagereformen og dens finansiering evalueres. Under dagens regjering har kommuner og fylkeskommuner fått stadig flere lovpålagte oppgaver uten at finansieringen følger med. Dette medfører at kommunene må kutte i sine øvrige ansvarsområder. Frihetsbehovet for Kommune-Norge må også innebære frihet fra underfinansierte reformer. Regjeringen truer på mange måter kommunenes frihet gjennom manglende finansiering og løfter som stiller lokalpolitikere i utfordrende situasjoner, fordi de ikke er i stand til å levere det som forventes av dem. Friheten til å kunne prioritere i tråd med lokalpolitiske ønsker har dermed blitt svekket. Den viktigste friheten for kommunene er likevel frihet til å gi gode nok tjenester og frihet til lokal tilpasning. Det som truer denne friheten, er først og fremst at det ikke er ressurser til å utvikle og vedlikeholde kompetansebaserte, stabile og lokalt tilpassede tjenester på de områder som vurderes som de mest sentrale: skole, helse og omsorg. En forenkling fra dagens system til en tonivåmodell med kun stat og kommune vil bidra til effektivisering. Høyre mener at utover Kvalitetskommuneprogrammet har regjeringens arbeid med fornying i kommunesektoren stoppet helt opp. Kommunene er nå inne i et tøft arbeid med omstilling og effektivisering for å få utgiftene i samsvar med inntektsnivået. Hvis ikke kommunene i dette arbeidet får muligheter til å omstille og effektivisere for å få mer igjen for pengene, blir konsekvensene reduksjoner i tjenestetilbudet og redusert kvalitet, parallelt med økte forventninger som følge av regjeringens retorikk. Regjeringen varsler i kommuneproposisjonen at den vil fremme forslag om lovfesting av samkommunemodellen. KS og kommunene selv har uttalt seg klart mot en slik ordning, og Høyre stiller seg kritisk til at regjeringen allikevel ønsker å fremme en proposisjon om samkommuner og økt byråkrati. Vi vil naturligvis komme tilbake til dette når saken blir fremmet for Stortinget. Vi viser videre til en uttalelse fra KS' landsstyre i fjor, 28. mai, der de sier at: «Regjeringen foreslår at skatteinntektenes andel av kommunesektorens inntekter reduseres fra 45 pst. til 40 pst.» Det står riktignok 4 pst. i innstillingen, men det er altså en feil som må rettes opp. Videre: «Skattesvake kommuner vil tjene på det, mens kommuner hvor innbyggerne bidrar med mer skatt taper. Landsstyret i KS mener at lokal forankring av inntektene er viktig for det lokale selvstyret.» Vi deler denne oppfatningen og mener at kommunene må få beholde minst halvparten av egne skatteinntekter. Det er viktig at kommunene stimuleres til å drive aktivt nærings- og utviklingsarbeid, slik at en kan bidra til økt verdiskaping og vekst i skatteinntektene. Ved stadig å redusere skatteinntektenes betydning for kommunene motvirker regjeringen en slik utvikling. Det er svært viktig at kommunene får beholde deler av selskapsskatten lokalt. Det skaper et viktig grunnlag for kommunene for å kunne føre en positiv og fremtidsrettet næringspolitikk. Med regjeringens opplegg, hvor en reduserer skatteandelen til kommunene til 40 pst., og heller ikke lar kommunene beholde en del av selskapsskatten, er insentivene for utvikling av en vekstkraftig næringspolitikk i kommunene effektivt fjernet. Dette er svært uheldig og sender signaler om at kommunenes innsats på dette området er av liten betydning. Det er stikk i strid med hva Høyre mener. Derfor har gledelig nok både Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti samlet seg om følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen sikre at 4,25 pst. av selskapskatten tilbakeføres til kommunene.» Det er gledelig at en samlet opposisjon nå slår fast at kommunene skal ha noe igjen for å legge til rette for næringsutvikling og arbeidsplasser. Dette passer naturlig nok ikke inn i regjeringens blinde tro på omfordeling: trekk alt inn i statskassa, og del sjenerøst ut igjen til kommunene. Det er regjeringens motto. Det hørte vi også i representanten Ingalill Olsens innlegg. Hun snakket om at kommunene skulle få gleden av å forvalte det som staten delte ut, istedenfor å tenke at de skatteinntektene som skapes lokalt, og de inntektene som skapes lokalt, faktisk er kommunenes – inntekter som da blir sendt til og trukket inn i statskassa, for så å bli delt ut igjen. Kommunene vil få en økning i sine frie inntekter på mellom 3,75 og 4,25 mrd. kroner i 2012. Kostnader knyttet til den demografiske utviklingen er på om lag 2,1 mrd. kroner og må dekkes av veksten i frie inntekter. KS forventer en høyere utgiftsvekst enn hva regjeringen forutsetter. Så over til noen fagområder som kommunene har ansvaret for. Barnehager er ett av dem. Høyre er opptatt av å sikre et godt kvalitetsmessig og mangfoldig barnehagetilbud for alle barn. Jeg vil vise til Høyres tidligere merknader om delkostnadsnøkkelen for barnehagene, hvor vi var kritiske til bl.a. utdanningskriteriet som fordelingskriterium. Statssekretær Sandbakken i Kommunal- og regionaldepartementet sier til Kommunal Rapport 27. mai 2011 at utdanningskriteriet viser tegn til å bli svekket da det ettersom flere benytter tilbudet om barnehageplass, har mindre betydning for etterspørselen etter barnehageplass. Regjeringens egne beregninger viser at det ble opprettet om lag 1 100 flere heltidsplasser i barnehagene enn anslått i 2010. Dette tyder på at utdanningskriteriet som et objektivt og rettferdig fordelingskriterium er ytterligere svekket. Høyre er bekymret for at dette fører til en skjev fordeling av tilskudd mellom kommunene, noe som til syvende og sist går ut over barna, foreldrene og de ansatte i barnehagen. Vi er også bekymret over at den pedagogiske bemanningen i barnehagene er svekket, og at mange private barnehager opplever usikkerhet om hvilke økonomiske rammer de skal forholde seg til, etter at ny forskrift om likeverdig behandling ved tildeling av offentlige tilskudd trådte i kraft 1. januar 2011. Også innenfor det kommunale barnevernet er det store utfordringer. Det har blitt behørig debattert i denne sal mange ganger, og jeg går ikke videre inn på det, men viser til de lange og mange merknadene som opposisjonen har om barnevern i innstillingen. Vi står på terskelen til en valgkamp, der flere tusen kandidater for første gang har stilt seg til disposisjon, er motiverte og ønsker å være med på å utforme sitt lokalsamfunn. Jeg og Høyre ønsker å gi disse kandidatene større tillit enn det regjeringen vil. Vi ønsker å gi kommunepolitikerne rett til å være herrer i eget hus, vi vil redusere den statlige dirigeringen og overstyringen, vi vil gi kommunene redskap som gjør at næringsutvikling lønner seg, og vi vil at lovlige vedtak fattet i kommunale organ, folkevalgte organ, ikke skal kunne overprøves ved bruk av statlig skjønn av byråkrater uten folkevalgte verv. Vi vil ta lokaldemokratiet på alvor. Vi vil at de topp motiverte førstegangskandidatene skal være like entusiastiske ved utløpet av neste valgperiode som de er nå rett før valget. Norske kommuner må få større frihet. Vi trenger en frihetsreform for Kommune-Norge!