Einar Johansen (Arbeiderpartiet), 2001-02-08:
Fiskeriministerens redegjørelse viser helt klart at havbruksnæringen har et stort potensial. Potensialet er størst lengst nord i landet. Det er der vi har de største ledige arealer. Å satse sterkere på oppdrett i nord vil være en god distriktspolitikk, og i tillegg en billig distriktspolitikk. Distriktene har over lengre tid hatt nedgang i folketallet, men oppdrett kan være med på å gi distriktene en ny giv, slik vi har sett det har skjedd i enkelte andre områder. I enkelte områder må infrastrukturen bli bedre for å kunne dra nytte av oppdrettsmulighetene. Det er viktig at produsentene når fram med sine produkter i rett tid, og da må vegnettet være i orden. Vegene må tåle den tungtrafikken som følger av oppdrettsnæringen, og det må også brøytes utover dagens brøytetider. I tillegg er det områder som må få status som helårsveg, slik at det blir fremkommelig på alle måter. Det er betryggende at ministeren i redegjørelsen sier at havbruksforvaltningen skal styrkes. Da er det viktig at vi har en forvaltning som ikke blir et hinder i utviklingen av næringen, men heller en pådriver og støttespiller. Ministeren sier at det skal tas et vederlag for nye konsesjoner for produksjon av laks og ørret. Jeg er enig i det, men for å få til like konkurransevilkår bør det vurderes å ta et vederlag også for etablerte konsesjoner. Jeg ser ikke noen fornuftige grunner for at de vel etablerte ikke skal kunne betale for bruken av arealene, mens de som får nye tildelinger, må betale. På et eller annet vis må man få til en utjevning på det området, slik at det ikke blir konkurransevridende. Et problem som kan være til hinder for en god utvikling av næringen, vil være mangelen på smolt, og ikke minst mangel på smolt av god kvalitet. Derfor må det satses ekstra mye på å få flere smoltanlegg i gang. Finnmark har f.eks. bare tre smoltanlegg, så det er særlig i Finnmark mangelen på god smolt merkes best. Det er ofte slik at er en langt unna smoltanleggene, får en kanskje andre og tredje sortering, og det blir ikke nødvendigvis det beste resultatet av det – det har en mange eksempler på. Likeledes må det legges opp til å få fram smolt fra lokale bestander. Det er de lokale bestandene som har de beste mulighetene for å gi et godt resultat. Å starte med oppdrett vet vi krever store investeringer. Likedan er det for smoltproduksjon. 30-40 mill. kr koster det å få i gang en rimelig stor smoltproduksjon. Derfor må også både SND og det vanlige bankvesenet være villig til å delta i finansieringen, særlig gjelder det finansiering for dem som er nye etablerere i en spennende og fremtidsrettet næring. Når man så snakker om finansiering, har jeg lagt merke til i debatten at det er kommet fram at noen er litt skeptisk til det man kaller fremmed kapital. For Finnmarks vedkommende vet jeg i hvert fall helt konkret to steder som er helt avhengig av den fremmede kapitalen som har gått inn på oppdrettssiden. Der er man veldig fornøyd med de aktørene som er på banen. Det gjelder Bugøynes og Skjånes. Begge de to stedene tror jeg hadde sett helt annerledes ut hvis det ikke var for at man hadde fått inn seriøse aktører med fremmed kapital og tro på at det går an å gjøre noe ute i distriktene. De eksemplene tror jeg man skal ta med seg videre fremover når man skal bygge opp oppdrettsnæringen, i særdeleshet i de nordlige områdene.