Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-12-17:
Regjeringens mål for arbeidslivet er et velfungerende arbeidsmarked som sikrer lav arbeidsledighet og høy sysselsetting og ikke minst et trygt, fleksibelt og familievennlig arbeidsliv med plass til alle. Et arbeidsliv for alle forutsetter et godt og sikkert arbeidsmiljø og et seriøst arbeidsliv uten sosial dumping og organisert arbeidslivskriminalitet. For å nå disse målene er det viktig å ivareta trepartssamarbeidet i arbeidslivet fordi kraften i samarbeidet vil være avgjørende for hvordan vi møter utfordringene i norsk arbeidsliv i 2016. Et åpent arbeidsliv med plass til alle er også vesentlig for å bekjempe fattigdom. Det viktigste målet med statsbudsjettet er således å legge grunnlaget for nye og trygge arbeidsplasser. Hovedprioriteringene for 2016-budsjettet er arbeid, aktivitet og omstilling. Høsten 2015 hadde Senter for seniorpolitikk en konferanse i Oslo om seniorene i norsk arbeidsliv. En viktig konklusjon fra konferansen var at en god seniorpolitikk krever en kompetent personalavdeling som har utarbeidet en målrettet plan for arbeidet. Det er også viktig at ansvaret for gjennomføring av planen er tydelig og godt forankret i ledergruppen. Da den nye IA-avtalen ble undertegnet, inneholdt den et klart overordnet mål om å bedre arbeidsmiljøet, styrke jobbnærværet, forebygge og redusere sykefravær og hindre utstøting og frafall fra arbeidslivet. Skal man hindre utstøting og frafall fra arbeidslivet blant eldre arbeidstakere, må man i sterkere grad aktivt bruke den kompetansen seniorene på ulike arbeidsplasser er i besittelse av. Norge står overfor store omstillinger i arbeidslivet i årene framover. Det skal skapes nye arbeidsplasser. Framtidens kompetansebehov skal ivaretas, og vi skal møte konkurransen fra andre land. I disse utfordrende tider er det utrolig viktig å bruke den kompetansen som finnes på arbeidsplassene hos kompetente eldre arbeidstakere som har lyst til å arbeide. Vi som nasjon må bli flinkere til å ta vare på den unike kompetansen eldre arbeidstakere har, men da må vi samtidig endre vårt syn på seniorene i arbeidslivet. Det er viktig å styrke forskningen innen helse- og velferdstjenestene i tillegg til å utvikle utdanningene innenfor dette fagfeltet. Praksisrettet forskning og kunnskapsbasert praksis gir oss kunnskap om hvor målrettet velferdstjenestene er, og om innretningen bør endres. Arbeids- og velferdsforvaltningen er et sentralt verktøy for regjeringen i gjennomføringen av arbeids- og velferdspolitikken. Arbeids- og sosialdepartementet oppnevnte 20. mars 2014 en ekspertgruppe, det såkalte Vågeng-utvalget, for å gjennomgå arbeids- og velferdsforvaltningen. Ekspertgruppen oppsummerte sine forslag til utvikling av Nav-kontoret i fem hovedpunkter: rykke nærmer arbeidsmarkedet og arbeidsgiver større lokal frihet til å tilpasse tjenester til brukerens behov mindre styring og mer ledelse økt oppmerksomhet på brukeren og ikke på systemet sikre kunnskapsbaserte tjenester og kompetanse i møte med brukeren Alle punktene er like viktige og har det til felles at brukeren står i sentrum, og at man skal ha kunnskapsbaserte tjenester. I 2016 vil norsk arbeidsliv møte store utfordringer, og Nav vil være viktig for å møte disse. Det krever at de ansatte i Nav har høy arbeidsmarkedskompetanse og kan være bindeleddet i møte mellom arbeidsgivere og arbeidstakere. På Høgskolen i Østfold utdannes det velferdsvitere. Dette er studenter med en bachelorgrad som gir en spesialkompetanse i personalarbeid og arbeidsinkludering. Kunnskapen disse studentene har, vil være viktig i rekrutteringen av ansatte til Nav fordi de har den kompetansen arbeidsmarkedet behøver. Det sies at det skal være én dør inn til Nav, men det må også være én dør ut av Nav. Derfor må det også være slik at arbeidsgivere har én person å forholde seg til. Det kan ikke være som i dag at det er så mange forskjellige ordninger at arbeidsgivere ikke finner fram. Noe av det viktigste for å bli integrert i det norske samfunnet er arbeid. Arbeid gir mulighet til å lære seg språk, men også til å utvikle sosiale relasjoner. Derfor er det viktig å få flest mulig i arbeid raskest mulig. Målet må være at man kan leve av eget arbeid og ikke bli sittende fast i ulike velferdsytelser. FN-konvensjonen om rettigheter til mennesker med nedsatt funksjonsevne artikkel 27 fastslår at mennesker med nedsatt funksjonsevne har rett til arbeid på lik linje med andre. Det må være et mål å bruke virkemidler som gir økt deltakelse i arbeidslivet. Dette kan gjøres gjennom bruk av ulike oppfølgings- og tilretteleggingsordninger. Derfor er regjeringens strategi for bekjempelse av arbeidslivskriminalitet viktig. Arbeidslivskriminaliteten rokker ved grunnleggende verdier i vårt velferdssamfunn.