Jørgen Holte (Senterpartiet), 1998-11-30:
Regjeringa sitt budsjett for 1999 har som mål å sikre dei offentlege fellesgoda og gjennom finanspolitikken dempe veksten i norsk økonomi, for slik å legge grunnlaget for lågare rente og moderat pris- og lønsvekst. Trass i eit stramt budsjett er det funne plass til viktige oppgåver når det gjeld fordeling, noko som har mykje å seie for alle si velferd. Eg kan kort nemne auka satsing i helse- og omsorgssektoren gjennom dei planar Regjeringa har fått tilslutnad til, auka satsing innan kreft- og psykiatribehandling og oppfølging av utstyrsplanar for sjukehusa. Distrikts- og næringspolitikken er prioritert gjennom auka løyvingar innan regional- og næringsforsking. Rammene til Statens nærings- og distriktsutviklingsfond gjennom grunnfinnansiering, lågrisikolån og distriktsretta risikolån er utvida, likeins er Landbruksbanken og Husbanken sine rammer utvida. Det er gitt lette gjennom fritak for investeringsavgift for landbruket og redusert arveavgift og dokumentavgift ved eigarskifte i familiebedrifter. Barnefamiliane er gitt større valfridom gjennom innføring av kontantstøtte også for 2-åringar frå 1. januar 1999, og løyvinga til barnehageutbygging er auka med sikte på å nå målet om behovsdekking i år 2000. Det har dei siste åra vore regelen meir enn unntaket at vi har hatt vekslande mindretalsregjeringar. Situasjonen er såleis mykje lik den som har vore dei siste ti åra. Landet har ei mindretalsregjering danna av dei tre sentrumspartia, etter at mindretalsregjeringa til Thorbjørn Jagland frivillig gjekk ifrå regjeringsansvaret. Med dette som utgangspunkt må alle parti i Stortinget føle ansvar for å finne gode løysingar på dei sakene Regjeringa legg fram for Stortinget til avgjerd. Dette er eit felles ansvar alle parti har på vegner av dei vi er valde til å styre for. Eit særleg ansvar har regjeringspartia for å gi opposisjonen plass i dei løysingane som blir valde, slik at dei som stiller seg bak ei avgjerd, kan kjenne sitt syn igjen og såleis føle at ein har innverknad ved å ta politisk ansvar. Sentrumspartia har gjennom budsjettarbeidet vist den naudsynte samarbeidsviljen og i lag med forhandlingsdyktige parti her på Stortinget funne dei løysingane som situasjonen krev. Ei regjering med smalt parlamentarisk grunnlag i Stortinget og ein tilsvarande brei opposisjon må rekne med langt større motbør frå fleire hald enn ei regjering basert på eit breiare grunnlag. Dette er ei mindretalsregjering sin normale kvardag og lagnad, men også prøve på ei mindretalsregjering sin styrke. Regjeringa sitt budsjett har ei samla inntektsramme på om lag 560 milliardar kr. I det endra justerte sentrumsopplegget er delar av denne ramma redusert med vel 4 milliardar kr. Andre utgifter er auka med vel 2 milliardar kr. Det er i hovudsak funne dekning for desse endringane gjennom reduserte løyvingar på andre område, slik at balansen framstår med ei innstramming tett under 8 milliardar kr. Dette er i lys av den konjunktursituasjonen vi ser i 1999, eit forsvarleg opplegg. Den sterke auken i rentekostnadene har ført til dempa vekst i bygge- og anleggssektoren. Fleire store nasjonale byggeprosjekt er avslutta. Omsetnaden av bustader er redusert. Dette skaper i tillegg til den internasjonale lågkonjunkturen noko uvisse omkring anslaga for utviklinga i bygge- og anleggssektoren. Senterpartiet vil etter ei samla vurdering derfor gå inn for at konjunkturavgifta for bygge- og anleggssektoren ikkje vert iverksett for 1999. Aktivitetsnivået i Fastland-Noreg er òg avhengig av på kva nivå oljeprisen vil bli i 1999. Oljeselskapa ser for seg låg oljepris ei tid framover, som igjen betyr reduserte investeringar. Med desse svingingane er det viktig at Regjeringa til kvar tid vurderer situasjonen og spesielt i verftsindustrien, og om mogleg set inn tiltak for å motverke den ulikskapen som t.d. er mellom verfta i dei ulike landa. Det justerte sentrumsbudsjettet legg til grunn Regjeringa sine prioriteringar av tiltak retta mot helse og omsorg, region- og distriktspolitikken, næringslivet og dei små familiebedriftene og barnefamiliane. Med ei innstramming på om lag 8 milliardar kr vil budsjettet legge til rette for ei moderat pris- og lønsutvikling og eit lågare rentenivå. Eg vil minne om at ei innstramming på om lag 8 milliardar kr ikkje let seg gjere utan at det råkar ein eller fleire som budsjettet er til for. Det at byrdene er rimeleg fordelte mellom det offentlege, hushaldningane og næringslivet, viser at vi har makta å ta vare på ein fordelingsprofil vi kan bli attkjende i.