Afshan Rafiq (Høyre), 2010-12-03:
Flommen i Pakistan er en av de største naturkatastrofene verden har vært vitne til i nyere tid. Fem måneder har gått, tv-kameraene er borte, men situasjonen er fortsatt kritisk for veldig mange. At de i tillegg går en kald vinter i møte, gjør situasjonen enda verre. Nærmere 1 800 mennesker har så langt mistet livet, og over 20 millioner mennesker er rammet. Blant disse trenger nærmere 11 millioner mennesker nødhjelp. Jeg var nylig i Pakistan og fikk anledning til å møte Pakistans statsminister Yousuf Raza Gilani. Han hadde et klart budskap, og det var at hjelpen fra det internasjonale samfunnet var helt nødvendig for Pakistan, men at koordineringen med pakistanske myndigheter ikke var god nok. Han ville sørge for å få på plass en strategiplan for målrettet hjelp til flomofrene de kommende årene, og han ønsket et bedre samarbeid fra det internasjonale samfunnet. Jeg registrerer at regjeringen i denne proposisjonen også understreker at det har vært utfordringer knyttet til koordinering og rask respons, og at regjeringen vil arbeide for å sikre god koordinering internasjonalt og i kriseområdene. Det hadde vært veldig interessant å få vite mer konkret hvordan statsråden vil sørge for at det faktisk skjer. Skal flomofrene få den hjelpen de faktisk trenger, er det helt grunnleggende med en god og effektiv koordinering av hjelpeorganisasjonene. Uten et tett og godt samarbeid med de lokale aktørene vil ikke dette være mulig. En annen viktig utfordring er at kvinner og barn – som er en meget sårbar gruppe – faktisk får den beskyttelsen og hjelpen de trenger. Drar man til de flomrammede områdene, er det påfallende at det stort sett er mennene som er ute, og som sikrer seg hjelp, mens kvinnene er gjemt bort. Jeg registrerte i en pressemelding etter at utviklingsministeren hadde besøkt flomofrene i Pakistan i slutten av november i år, at statsråden uttrykte den samme bekymringen over kvinnenes fravær. Høyre er opptatt av at kvinner og barn sikres den hjelpen de har behov for. En måte å gjøre det på er å styrke det oppsøkende arbeidet fra hjelpeorganisasjonenes side, slik at de kommer i direkte kontakt med disse kvinnene. I denne proposisjonen blir det foreslått bevilget 115 mill. kr til nødhjelp til flomofrene i Pakistan. Det samlede bidraget fra Norge til den humanitære responsplanen i Pakistan i 2010 vil etter dette utgjøre 400 mill. kr. Norge har med dette blitt en av de største giverne etter flommen i Pakistan. Jeg synes også det er viktig å få frem kronprins Haakons enestående engasjement i denne saken. Det er faktisk slik at kronprinsen deltok bl.a. i et fakkeltog for flomofrene i Oslo, hvor kronprinsen viste sterk omtanke for de rammede, og oppfordret den norske befolkningen til å bidra med det de kunne. Jeg mener at det er et ganske sterkt signal til både befolkningen i Norge og til det internasjonale samfunnet. I tillegg er det også verdt å nevne at mange norske og norsk-pakistanske organisasjoner og enkeltpersoner i Norge har gjort en kjempeinnsats for å samle inn penger til flomofrene. Det er flott at Norge, som ett av verdens rikeste land, har gått foran og tatt ansvar, og jeg håper at Norge blir et eksempel til etterfølgelse for andre land. Det er ganske avgjørende at hele det internasjonale samfunnet bidrar dersom man skal kunne gi nok hjelp til flomofrene Situasjonen per i dag er at av 1,93 mrd. amerikanske dollar som FN har bedt om til sitt arbeid i flomområdene det neste året, er det kun 45 pst. som har kommet inn fra verdenssamfunnet. Så la oss håpe at det internasjonale samfunnet følger Norge og bidrar med mer hjelp, slik at flere mennesker kan reddes og sikres en tryggere fremtid.