Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2010-06-01:
Store norske leksikon har fylt en vesentlig rolle som kunnskapskilde i mange hjem og skoler. Det har vært et godt gjennomarbeidet oppslagsverk, et siteringsverktøy og en felles minnebank i generasjoner. Men det har ikke klart å holde tritt med tiden, den moderne delekulturen eller ønsket om oppdatert kunnskap. Store norske leksikon blir ofte sammenlignet med det nettbaserte leksikonet Wikipedia, der alle kan bidra til artikler og redigering. Den sammenligningen vil jeg også dra. Det gjør jeg fordi Wikipedias funksjonsmåte og suksess samtidig sier noe om hvorfor Store norske leksikon så til de grader er blitt spilt på sidelinjen – av seg selv, av konkurransen og av brukerne. Mange ankepunkt kan bli reist mot måten Wikipedia fungerer på. Det er f.eks. variabel kvalitet på artiklene, de er sårbare for sabotasje, og artiklene er usignerte. Det er utfordringer som de selv også erkjenner. Samtidig, mener jeg, er Wikipedia et sterkere uttrykk for sin tid enn det Store norske leksikon er, og det til tross for at Store norske ofte blir holdt fram som et minnesmerke for virkelighetsforståelsen som vi har hatt i ulike tidsperioder. Nettleksikonet er interessant som fenomen fordi det er et tydelig uttrykk for den moderne delekulturen som man gjenfinner i alle sosiale medier. På sitt beste er Wikipedia betydelig bedre enn mange andre oppslagsverk. Populære artikler er grundige. Fotnoter og lenker dirigerer leserne videre til nettsider der man kan fordype seg i temaet man er opptatt av. I tillegg er det et uttrykk for et samfunn uten noen nyhetsdeadline. De mest populære artiklene blir hyppig oppdatert, og nye blir opprettet fortløpende. Søker man f.eks. i Store norske leksikon på nyordet «askefast», får man ingen forklaringer på det begrepet. Isteden foreslår søkemotoren at man heller skal se på ordet «askefis», som viser seg å være det fellesnordiske navnet på Askeladden. Søker man på «askefast» hos Wikipedia, får man flere avsnitt på nyordet som vulkanutbruddet på Island førte med seg. Interpellanten er opptatt av at faktakunnskap skal være lett tilgjengelig for det alminnelige publikum. Få oppslagsverk er så lett tilgjengelige som Wikipedia. Det er også et av de første treffene man får når man søker på Google, nesten uansett hva man søker på. Det gjør at brukerterskelen for Wikipedia er veldig lav. Store norske leksikon når ikke ut på samme måte. Det er et problem for Store norske, og det er også et problem for representanten Thommessen. Jeg lurer på hvor mye penger i revidert eller i statsbudsjettet Høyre vil sette av til en mastodont som blir brukt lite, og som har høy brukerterskel, slik som Store norske leksikon er i dag. Det er klart at det minnesmerket som leksikonartikler er over sin tids virkelighetsforståelse, og som Store norske leksikon har vært i mange runder, det kan Wikipedia ikke være. Men kanskje er nettopp det det tydeligste minnesmerket etter vår tid – nemlig at vi utfordrer ideen om den objektive sannhet. I så fall vil det være en veldig viktig lærdom både for barn og unge, som må trene sin kritiske sans, og en viktig påminnelse for alle oss andre om at virkeligheten ikke kan defineres og nedtegnes én gang for alle i et skinninnbundet statussymbol som man kan putte i hylla. Jeg har fulgt debatten om Store norske leksikons framtid og er glad for å se at man diskuterer hvordan Store norske kan bli gjort mer relevant, mer brukervennlig og mer oppdatert. Det er nemlig en lang vei å gå. Klarer man å kombinere den faglige kvaliteten til Store norske leksikon med de dynamiske artikkeloppdateringene til Wikipedia, vil det være det aller, aller beste. I sin nåværende form er imidlertid dessverre Store norske leksikon dysfunksjonelt som oppslagsverk på nett, og det er uinteressant som oppslagsverk i papirformat. Jeg ser ingen grunn til at staten skal overta ansvaret for dette.