Nina Mjøberg (Arbeiderpartiet), 2012-05-29:
Regjeringen har lagt fram en stortingsmelding som trekker opp utfordringer og gir klare prioriteringer for en samlet, norsk global helsepolitikk fram til 2020. Satsingsområdene er kvinners og barns helse og rettigheter, forebygging og menneskelig sikkerhet gjennom helse. For å oppnå målene vil styrking av helsesystemer med lik tilgang til helsetjenester for alle stå sentralt. Helsemålsettinger må integreres bedre i utenriks- og utviklingspolitikken. Situasjonen globalt i dag er at helse- og helsetjenester er tilgjengelige for et rikt mindretall, men ikke for et fattig flertall. For å sikre befolkningen tilgang til grunnleggende helsetjenester er det viktig med økonomisk og sosial utjevning globalt og nasjonalt samt å utvikle sosiale sikkerhetssystemer for fordeling. Finansiering av helsetjenester henger nøye sammen med landenes evne til å innkreve skatt. Videre vil krav om kutt i utviklingslandenes offentlige utgifter fra internasjonale institusjoner som Verdensbanken og Pengefondet føre til at helsetjenester og utdanningstilbud reduseres. Dette må det tas hensyn til ved forhandlinger om økonomiske restruktureringspakker. For å sikre bedre helsetjenester i fattige land er det helt nødvendig med økt politisk vektlegging av helsepersonellkrisen. I flere land er utdanningen mangelfull, og det er for få som utdannes. Mange steder er lønningene og arbeidsforholdene for helsepersonell svært dårlige, og mange søker seg ut til andre land hvor det er bedre lønns- og arbeidsforhold. For fattige land som Malawi og Tanzania kan det være andre land i regionen, som Sør-Afrika eller Botswana, eller Europa og USA. Det er derfor viktig i bistandspolitikken å bidra til å øke rekrutteringen og utdannelsen av helsepersonell. Det er videre viktig å få økt fokus på gode arbeidsforhold hvor helse, miljø og sikkerhet blir ivaretatt for den enkelte arbeidstaker samt å tilby en anstendig lønn. Dette vil bedre rekrutteringen til yrket og sørge for at en får beholde nødvendig kompetanse og personell. I denne forbindelse er det viktig med internasjonal koordinering, nasjonale planer og et godt samarbeid med myndighetene i det enkelte land. Meldingen legger vekt på at retten til grunnleggende helsetjenester skal tas opp i bilateral dialog med myndighetene i samarbeidsland og i planlegging av bistandsprosjekter. Det er viktig i den forbindelse at man også tar opp skadelige tradisjonsbetingede praksiser som kjønnslemlestelse, tvangsekteskap og graviditet for unge jenter. Her er kunnskap om helseskader, informasjon til tradisjonelle ledere og lokalsamfunn samt utdanning for unge jenter viktig. For å nå tusenårsmålene står betydningen av likestilling sentralt. Det er viktig å bruke lovgivning for reproduktiv helse for å sikre kvinners tilgang til prevensjon, beskyttelse mot tidlig ekteskap, vold og kjønnslemlestelse. Videre er familieplanlegging og kvalifisert fødselshjelp avgjørende for å bedre kvinne- og mødrehelse. Dette må også omfatte retten til trygg abort og tilgang til behandling om det oppstår komplikasjoner. I mange land dør folk av sykdommer som lett kunne vært behandlet her hjemme fordi vi er vaksinert eller har tilgang på medisiner. For å hindre barnedødelighet i utviklingsland har derfor regjeringens satsing på vaksiner vært viktig. Det er viktig nå at Norge også bidrar til utviklingen av nye vaksiner som f.eks. tuberkulose og malaria, slik det gjøres i forhold til hiv/aids-vaksine. Videre vil det fortsatt være viktig å fokusere på forebygging og behandling av hiv/aids. Informasjon om smittespredning må gis overalt; i skolen, på arbeidsplassen og i lokalsamfunnet. Det er helt nødvendig å sikre lave priser på aids-medisin, slik at smittede kan få tilgang til den, uavhengig av tykkelsen på lommeboka.