Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Det er et spennende forslag vi skal debattere. Det er ikke hver dag vi i Stortinget debatterer hele grunnmuren eller fundamentet for den økonomiske politikken, og heller ikke så veldig ofte vi opplever at det i disse sakene er en sånn fundamental uenighet både på tvers av blokkene og internt i de blokkene som nå sier de skal styre Norge. Representantforslaget går i hovedsak ut på at man skal etablere et nytt ankerfeste, en ny regel for hvordan man skal forvalte oljeformuen. Det skal, etter det jeg forstår i hvert fall, gjøres på to måter. Det ene er at man skal sette tak på offentlig forbruk, altså det som skal være over statsbudsjettet. På den annen side skal det innføres en annen ramme for såkalt samfunnsøkonomisk lønnsomme investeringer, som skal tas på utsiden av statsbudsjettet. Jeg er opptatt av mange ting. Jeg debatterer dette, og skal gjerne gjøre det til krampa tar meg også her i dag. Men jeg vil bare opplyse om ett forhold først: Det er at de som i dag og de siste ti årene har forsvart dagens handlingsregel for bruk og innfasing av oljepenger, dvs. den nåværende regjeringen, den tidligere regjeringen Stoltenberg, Per-Kristian Foss da han var finansminister – ja, du kan gå ganske langt tilbake, helt tilbake til regelen ble etablert – de partiene, i dag og i årene som har gått, har ikke bevisansvaret, bevisbyrden, for om det er en god idé å endre regelen nå, for resultatene taler for seg. Det har vært ulike konjunkturer, det har vært ulike resultater fra ulike regjeringer, men det er ingen tvil om at de fleste fagøkonomiske miljøer både i Norge og i utlandet vil slå fast at regelen om bruken av oljepenger, handlingsregelen, har tjent Norge godt. Arbeidsledigheten er lav, selv etter et veldig alvorlig økonomisk tilbakeslag i 2008–2009, sysselsettingen er høy, veksten i økonomien er bra, det er orden i sysakene når det gjelder statsfinansene. Derfor er det de som nå sier at de både vil kaste dagens regjering og erstatte denne regelen med noe nytt, som bør ha svært gode, velfunderte forslag og begrunnelser for hvorfor man ønsker å kaste en såpass velfungerende regel på båten. Der synes ikke jeg – verken i forslaget eller i løpet av komiteens arbeid med saken eller i den offentlige debatten – at Fremskrittspartiet, som den eneste forslagsstiller, og som den eneste som stiller seg bak dette forslaget, har kommet med gode nok forklaringer. Noen har spurt meg, er det sånn at dette er noe nytt fra Fremskrittspartiet, altså en ny linje? Nei, det vil jeg ikke si det er. Da handlingsregelen ble etablert, det er over ti år siden, var Fremskrittspartiet imot den. I løpet av det tidsrommet vi har bak oss, har de ved flere korsveier bl.a. argumentert mot den – de hadde i sin tid en egen idé og et eget forslag om et utenlandsbudsjett, at mange investeringer skulle løftes ut av statsbudsjettet og inn på et utenlandsbudsjett. Så var de ikke for utenlandsbudsjett lenger, og da finanskrisen rammet Norge, var det flere, og også i det alternative forslaget, som etablerte en idé om at man burde bruke mindre oljepenger enn regjeringen. Nå er man tilbake på det sporet at man på en eller annen måte skal komme rundt dagens handlingsregel og åpne for å bruke mer oljepenger enn i dag. Jeg kan ikke forstå forslaget på noen annen måte. Hva skulle ellers være hensikten med dette? Det vil jeg sterkt advare mot, og jeg er helt sikker på at Jan Tore Sanner og andre talere fra Høyre vil si det samme som meg, at når det gjelder substansen i forslaget, mener han det ikke holder. For eksempel kan man ikke sammenligne investeringer i Nordsjøen – eller andre steder på norsk sokkel med superprofitt, med store bedriftsøkonomiske tilbakeføringer i form av utbytte, skatter osv. – og det å bygge veier. Jeg er veldig for veier, men veier i seg selv gir ikke egne inntekter. Veier i seg selv er de fleste steder i landet vårt, fordi vi er ganske få innbyggere, og fordi vi bor langstrakt, en utgift. Veier er noe jeg er veldig for, men du er nødt til å diskutere det innenfor rammen av hva en liten, åpen økonomi tåler. Både av rent politiske årsaker – fordi det er bred tilslutning i stortingssalen, til å avvise forslaget – og også fordi de faglige, saklige argumentene altså ikke er til stede, er jeg glad for at Fremskrittspartiet står helt alene om dette forslaget her i salen i dag.