Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-02-21:
Voldtekt er alvorlig kriminalitet. Det handler om vold, makt og krenkelse av et menneske på den mest ydmykende måte. Der tror jeg representanten Oktay Dahl og jeg er helt enige. Voldtekt er et prioritert område for regjeringen og for politiet og påtalemyndigheten. Det framgår både av de politiske styringsdokumentene og av Riksadvokatens mål og prioriteringer for straffesaksbehandlingen. Regjeringen har over lengre tid og på flere plan arbeidet for å bekjempe voldtekt. For meg som justis- og beredskapsminister har det vært høyt prioritert å videreføre og styrke arbeidet med å forebygge og bekjempe voldtekt. Derfor har jeg fått utarbeidet en handlingsplan mot voldtekt for 2012–2014, i samarbeid med barne-, likestillings- og inkluderingsministeren, helse- og omsorgsministeren og kunnskapsministeren. Handlingsplanen trekker opp 35 ulike tiltak innen forebygging, hjelpetiltak, etterforsking og behandling i rettsapparatet og samarbeid og samordning. Som statsråd har jeg ikke anledning til å gå inn i enkeltsaker på straffesaksområdet, og jeg kan derfor ikke uttale meg om den konkrete saken representanten viser til. Men det jeg kan uttale meg om, er mine forventninger til hvordan voldtektsutsatte møtes av politiet, og hvordan voldtektssakene blir behandlet: I Justis- og beredskapsdepartementets tildelingsbrev for inneværende år til Politidirektoratet stilles det krav om rapportering både på omfanget av voldtekt og på politiets arbeid på feltet, og det framheves at rask etterforsking og iretteføring er særdeles viktig i seksualforbrytelsessakene. Ventetid hos politiet for å inngi anmeldelse, lang saksbehandlingstid hos politiet, forsinket rettsmedisinske undersøkelser og manglende informasjon til bistandsadvokaten er således ikke forenlig med mine krav om effektiv straffeforfølgning. Oslo statsadvokatembeter gjennomførte en inspeksjon ved Oslo politidistrikt i juni 2012. Interpellanten har allerede referert til denne. Inspeksjonen dokumenterer flere store utfordringer knyttet til etterforsking, henleggelser, saksmengde og framdrift. Problemstillingene i saken representanten viser til, er altså til å kjenne igjen. Inspeksjonen ga grunn til bekymring. Vi inviterte derfor Riksadvokaten og Politidirektoratet til et møte raskt etter at inspeksjonsrapporten var lagt fram. På møtet deltok også Kripos og Oslo politidistrikt. Formålet med møtet var å diskutere det videre arbeidet med voldtektssaker. Flere av problemstillingene som ble trukket fram i inspeksjonsrapporten, omhandles i handlingsplanen mot voldtekt. Handlingsplanen inneholder tiltak for å styrke og bedre etterforskingen og behandlingen i rettsapparatet. Tiltakene omfatter bl.a. å gjennomføre fagseminar om voldtektssaker for politi og påtalemyndighet, og å etablere gode rutiner for etterforsking av voldtektssaker i politidistriktene. I tillegg skal Statsadvokaten ved enkelte av sine inspeksjoner av straffesaksbehandlingen i politiet rette særlig oppmerksomhet mot voldtektssaker – slik det allerede er gjort i Oslo. Det skal også foretas en evaluering av politiets arbeid med seksuelle overgrep, og en evaluering av voldtektsgruppa på Kripos. Riksadvokaten, som har et hovedansvar for gjennomføringen av flere av tiltakene, framholder bl.a. følgende i sin uttalelse: «Riksadvokaten har gjennom lang tid vært opptatt av fremdriften og tidsbruken i den strafferettslige behandlingen av voldtektssaker. Det som særlig bekymrer, er der hvor etterforskingen ikke kommer tidsnok i gang, med risiko for at spor og viktig informasjon går tapt. En annen situasjon som det også er grunn til å se nærmere på, er der hvor det synes å være en betydelig og uforklarlig «dødtid» mellom hvert etterforskingsskritt. Det mest uheldige, og helt uakseptable, er der hvor hele saksprosessen rett og slett stopper opp. Dette er punkter som riksadvokaten nå retter oppmerksomheten mot, og som en vil følge opp videre. Enkelte initiativ er allerede tatt. I samarbeid med Voldtektsgruppa på Kripos arrangerte riksadvokaten primo februar 2013 en todagers konferanse om «Etterforsking, bevisvurderinger og aktorering av voldtektssaker», hvor samtlige politidistrikt var representert. Et gjennomgående tema var innretningen av etterforskingen i initialfasen. Dertil har riksadvokaten nå nedsatt en arbeidsgruppe, bestående av erfarne tekniske og taktiske etterforskere samt en politijurist, for å få innspill til standardiserte rutiner til bruk for politiet i initialfasen eller akuttfasen ved anmeldelse av voldtekt. Videre har en under vurdering tiltak for å styrke den påtalemessige ledelsen av etterforskingen i alvorlige voldtektssaker, ikke minst med sikte på å utarbeide retningslinjer om bruk av skriftlige etterforskingsplaner i voldtektssaker. Planen bør blant annet gi en oversikt over hvilke etterforskingsskritt som skal gjennomføres, med tidsfrister tilpasset den enkelte sak. En lignende metodikk er allerede tatt i bruk av Økokrim, med gode resultater.» Riksadvokatens redegjørelse viser at den fortsetter arbeidet med å styrke innsatsen, og er godt i gang med å følge opp handlingsplanen. Det gjør meg trygg på at det her vil skje en forbedring. Politiet har også utviklet verktøy som øker kvaliteten på denne type etterforsking, bl.a. en nasjonal veileder for etterforsking av voldtektssaker, som er gjort tilgjengelig på politiets kompetansedelingsportal. Videreutdanning på Politihøgskolen har også bidratt til økt kompetanse på saksfeltet. Når det gjelder informasjon om saksgangen, har politiet plikt til å orientere fornærmede om sakens utvikling og framdrift, i henhold til påtaleinstruksens § 7-6. Økt kompetanse og gode rutiner vil sikre at denne plikten overholdes. Politidirektoratet har opplyst at det fra Oslo politidistrikt nevnes at politimesteren, etter Oslo statsadvokatembeters inspeksjon, har styrket avsnitt for seksualforbrytelser med ti stillinger. Disse etterforskerne er på plass. Politidirektoratet har videre opplyst at avsnittet vil bli styrket med ytterligere ti nye stillinger for opprettelse av en egen gruppe etterforskere som vil overta ansvaret for mottak av anmeldelser fra 1. april i år. Gruppen vil ha en turnusordning, og i samarbeid med kriminalvakten være dimensjonert til å ta imot anmeldelser hurtig, slik at problemet med ventetid bortfaller. Når det gjelder rettsmedisinske undersøkelser, har regjeringen fått på plass overgrepsmottak over hele landet. I henhold til handlingsplanen mot voldtekt vil Kripos i samarbeid med Nasjonalt kompetansesenter for legevaktmedisin utarbeide rutiner for fast kontakt og samhandling. Overgrepsmottakene ble evaluert i fjor, og utfordringene som evalueringen peker på, vil følges opp av Helse- og omsorgsdepartementet. Overgrepsmottakene vil også bli nærmere omhandlet i den kommende stortingsmeldingen om vold i nære relasjoner. Når barn har opplevd vold eller seksuelle overgrep, i hjemmet eller andre steder, er det maktpåliggende å sikre at saken behandles raskt, og med særlig oppmerksomhet på å ivareta barnet. Det kan være aktuelt med gjennomføring av dommeravhør. Avhøret skal foretas så raskt som mulig, og senest to uker etter at anmeldelsen av den straffbare handlingen er inngitt politiet. Det er dessverre en kjensgjerning at ventetiden for å få gjennomført dommeravhør er for lang. For å avhjelpe denne situasjonen har Politihøgskolen økt dommeravhørsutdanningen fra 15 plasser i 2010 til 48 i fjor. Utdanningen tar ti måneder og vil gi både økt kompetanse i politiet på denne type avhør og økt kapasitet til å gjennomføre avhør. I tillegg er det iverksatt flere strakstiltak i Oslo politidistrikt for å begrense ventetiden for gjennomføring av dommeravhør. I oktober mottok vi rapporten fra en arbeidsgruppe som har gjennomgått og foreslått endringer i regelverket for gjennomføring av dommeravhør. Rapporten er nå sendt på høring, og vil bli fulgt opp av departementet. Vi har siden 2007 etablert til sammen åtte barnehus på landsbasis. De åtte barnehusene er lokalisert slik at det nå finnes minst ett barnehus i hver helseregion. Statens barnehus er et tverrfaglig, samlokalisert tiltak rettet mot barn og unge som har vært utsatt for seksuelle overgrep og vold, eller som har vært vitne til slikt. Samlokaliseringen av de sentrale aktørene bedrer samarbeidet aktørene imellom og sikrer at barna møtes med høy barnefaglig kompetanse i trygge og skånsomme omgivelser. Dette gir samlet sett et bedre tilbud, samtidig som det minsker belastningen for barna og deres omsorgspersoner. På oppdrag av Politidirektoratet har Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring og Politihøgskolen gjennomført en evaluering av barnehusmodellen. Det framgår av evalueringen at modellen barnehus fører til at barna blir tryggere og bedre ivaretatt. Evalueringen viser også at 69 pst. av alle dommeravhør i 2011 ble gjennomført i barnehusene. Antall politidistrikt som bruker barnehusene, og andelen avhør som gjennomføres der, har steget hvert år, men det er fremdeles store variasjoner. Anbefalingene i evalueringen følges nå opp av mitt departement, og det vil bl.a. være et mål at andelen avhør som gjennomføres i barnehusene, øker, slik at det gis et likeverdig tilbud til alle barn, uavhengig hvor de bor i landet. Som det framgår av det jeg har sagt, er det gjort mye de senere år når det gjelder voldtekt, men jeg kan også forsikre representanten om at vi ikke vil stoppe arbeidet med å bedre innsatsen i politiet når det gjelder voldtektssaker, og tilbudet for å ivareta barn som opplever slike overgrep, slik at vi ikke får flere eksempler som dem representanten viser til.