Bent Høie (Høyre), 2012-06-04:
Norge har med Stortingets enstemmige samtykke ratifisert Europeisk charter om lokalt selvstyre fra 1985. Det gjorde en i 1989. Da ble det ikke tatt noe forbehold for noen del av traktaten. Dette innebærer at Norge har påtatt seg de plikter som springer ut av charterets artikkel 2, som lyder: «The principle of local self-government shall be recognised in domestic legislation, and where practicable in the constitution.» Av de 26 europeiske konstitusjonene er Norge i dag det eneste land som ikke har en slik grunnlovsbestemmelse i sin grunnlov. Gjennom årene har tankene om grunnlovfesting av det kommunale selvstyret og lokaldemokratiet fått støtte av bl.a. Kommunelovutvalget og Valglovutvalgets flertall, og det har også fått støtte fra KS, som det også kom fram i høringen. En grunnlovfesting av lokaldemokratiet vil stadfeste den viktige rollen lokaldemokratiet har både historisk, i dag og i framtiden. En grunnlovfesting vil også innebære et vern av lokaldemokratiet og sikre befolkningens mulighet til å delta i direkte og frie valg til lokale organer som styrer forhold av lokal karakter. Det har vært brukt som et argument mot grunnlovfesting at statens handlefrihet vil bli begrenset. En grunnlovfesting i seg selv innebærer ingen ny situasjon i forholdet mellom stat og lokale myndigheter. Det begrenser ikke Stortingets handlefrihet verken når det gjelder muligheten til å løse viktige nasjonale oppgaver eller til å videreutvikle det lokale selvstyret. En grunnlovfesting vil verne prinsippet om at det skal være lokale, direkte folkevalgte organ som har oppgaver fastsatt gjennom lov eller avtale. Jeg er svært overrasket over at ikke grunnlovfesting av lokaldemokratiet får et grunnlovsmessig flertall i dag. Dette ville vært en naturlig oppfølging av de grunnlovsendringene som ble foretatt i 2007. Det vil være å bringe Grunnloven i samsvar med den statsskikk som vi har hatt siden 1837. Her er det en klar parallell til Stortingets grunnlovfesting av parlamentarismen, som ble gjennomført 100 år etter at det ble innført gjennom et alminnelig vedtak. Flertallet, som består av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV, argumenterer med at lokaldemokratiet fungerer selv om prinsippet ikke har vært grunnlovfestet – ja, på samme måte som parlamentarismen fungerte selv om den ikke var grunnlovfestet. Saksordføreren den gangen, Carl I. Hagen, berørte dette spørsmålet helt enkelt i sitt innlegg: «Kosmo-utvalget fant i sine drøftelser at når man skulle gjøre omfattende endringer i Grunnloven, kunne det også være på sin plass å grunnlovfeste parlamentarismen.» Dette sluttet en enstemmig komité seg til. Nå hadde det vært på sin plass også å grunnlovfeste lokaldemokratiet. Dette er anbefalt av flere utvalg og har vært oppe til debatt flere ganger i denne sal. Problemet har vært at begrepet «lokalt selvstyre» har vært brukt tidligere. Dette begrepet ville problematisert spørsmål om Stortingets makt, og det er også grunnen til at vi som er forslagsstillere til dette forslaget, helt bevisst brukte begrepet «lokaldemokrati». Prinsippet er at det skal være lokale direkte folkevalgte organer. Dette er kjernen i et lokalt demokrati. Dette må ikke kunne fjernes med et alminnelig flertall i Stortinget. Derfor er det ikke mulig, etter min vurdering, å hevde med troverdighet at forslaget som ligger på bordet, vil kunne danne en statisk ramme rundt dagens modell, sånn som komiteens flertall argumenterer. Det samme flertallet slår imidlertid i hjel sin egen argumentasjon når de like ovenfor bruker mot forslaget at det ikke angir hvilken type lokaldemokrati som skal grunnlovfestes. Disse partienes motstand mot grunnlovfesting av lokaldemokratiet gir grunn til uro fordi en samtidig i praktisk politikk også ser at det er de samme partiene som kontinuerlig og ved flere anledninger ønsker å begrense kommunens handlefrihet og styrke statens makt på lokaldemokratiets bekostning. I 2037 skal landet feire 200-årsjubileum for formannskapslovene. Fortsetter utviklingen som vi har sett de siste årene, blir dette en mimrefest over lokaldemokratiet som en gang var. Skal jubileumsåret være en feiring av et sterkt lokaldemokrati, er det behov for større og mer robuste kommuner som har fått flere oppgaver og større myndighet på bekostning av staten. Dette vil selvfølgelig ikke sikres gjennom en grunnlovfesting, men grunnlovfesting av lokaldemokratiet vil gi betydningen av å ha lokale direkte folkevalgte organer som styrer lokale spørsmål, en status og posisjon i vår konstitusjon som det fortjener. Et levende lokaldemokrati er grunnlaget for et levende demokrati. Med dette som bakgrunn vil jeg ta opp det forslaget Høyres representant fremmer i innstillingen. Hadde det vært mulig å få grunnlovmessig flertall, ville det selvfølgelig vært naturlig for oss subsidiært å støtte forslag nr. 2.