trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-03-21:
Statsråd Navarsete regjerer på grunnlag av Soria Moria-erklæringa. Formuleringa som var sitert frå Senterpartiet sitt program, er ikkje teke inn i Soria Moria-erklæringa. Soria Moria-erklæringa er eit kompromiss, der me i Senterpartiet har fått stort gjennomslag for mange av våre viktige saker, men ikkje for denne. Det lever statsråden godt med og regjerer innafor det handlingsrommet som Soria Moria-erklæringa gir. Slik er det når ein skal samarbeide med andre, og ikkje gjere som Framstegspartiet, som vert omtala slik i Dagbladet: «Nå viser det seg at Frp i Stortinget har et annet syn enn fylkespartiet. Slik opptrer jo Frp ofte, særlig i samferdselssaker.» Så skal eg ikkje sitere meir. Senterpartiet har gått inn i ei regjering, basert på eit kompromiss mellom dei tre partia sine program. Senterpartiet er attkjenneleg – for det våre ordførarar står for lokalt, og det me står for på storting og i regjering.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-03-21:
På vegner av Regjeringa er eg godt i gang med neste rullering av Nasjonal transportplan, ei stortingsmelding som skal leggjast fram for Stortinget seint på året 2008. På vegner av Regjeringa har eg sjølvsagt ambisjonar om å lyfta nivået på samferdsel ytterlegare. Eg minner om at denne regjeringa har gjort eit kvantesprang samanlikna med det som tidlegare regjeringar har gjort, som stort sett har hatt ei flat eller redusert løyvingstakt i dei seinare åra. Ambisjonane er å fortsetje på det sporet, og då brukar me oljepengar inn i økonomien, både til vegbygging og til andre viktige føremål for velferdsutviklinga.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-03-21:
Sambandet Stavanger–Tau vert drifta i dag med tre ferjer. Eg har vorte opplyst av Statens vegvesen om at dei framleis er i forhandlingar med ferjeselskapet om kva slags ferjer og rutetilbod ein skal ha i sambandet frå 1. mai 2007. Forhandlingane er ikkje avslutta, og eg kan difor ikkje seie noko om resultatet. Det eg kan seie, er at Statens vegvesen og ferjeselskapet prøver å kome til semje om bruk av MF «Rennesøy» i sambandet innafor budsjettrammene som Statens vegvesen har til disposisjon. MF «Rennesøy» er ei av dei fristilte ferjene frå sambandet Mortavågen–Arsvågen. Det er grunn til å presisere at det er avstand mellom partane i forhandlingane, og eg ser det som uheldig å redusere tilbodet i andre riksvegferjesamband til fordel for auka tilbod i Stavanger–Tau. Dersom MF «Rennesøy» vert sett inn i sambandet, vil kapasiteten verte styrkt med om lag 20 pst. Det vil samstundes sikre ei effektiv reserveferjeløysing for bl.a. sambandet ut til Kvitsøy og Skudeneshavn. Ved bruk av denne ferja i sambandet til Kvitsøy og Skudeneshavn vil anna materiell verte sett inn i Tau-sambandet. Statens vegvesen vurderer no om sambandet Stavanger–Tau skal konkurranseutsetjast. Ryfylke fastlandssamband er framleis i planleggingsfasen, og kostnadsauke har ført til at byggjestart enno ikkje er fastsett. Målsetjinga i ein eventuell anbodskonkurranse er at sambandet skal tilfredsstille dei langsiktige målsetjingane om standard for ferjedrift som vart presenterte i St.meld. nr. 24 for 2003-2004 Nasjonal transportplan 2006–2015.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-03-21:
Løyvingane til riksvegferjeføremål i 2007 auka med 137,4 mill. kr. Det er 10,4 pst. samanlikna med vedteke budsjett for 2006. Det seier litt om dei utfordringane me har i ferjesektoren, ikkje minst på grunn av drivstoffkostnader og andre kostnader. Når det gjeld den omtala ferja, er det ei sak som har vore fremja, og som sjølvsagt er eit budsjettspørsmål. Så det får ein kome tilbake til i dei enkelte års budsjett.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-03-21:
Som eg refererte til i mitt hovudsvar, arbeider Statens vegvesen for å finne ei løysing, slik at MF «Rennesøy» kan setjast inn i sambandet. Når Statens vegvesen gjer det, gjer dei det på vegner av statsråden, og statsråden er særs godt informert om dei store utfordringane me har på dette sambandet, ikkje minst gjennom vår eigen parlamentariske leiar, Meltveit Kleppa, og medlemen av transport- og kommunikasjonskomiteen, Langeland. Kunnskapane om utfordringane er gode, og me prøver å finne gode løysingar på dei.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
«Utbygging av vei er en offentlig oppgave. Finansiering av nye veiprosjekter bør skje over offentlige budsjetter. Likevel går utviklingen i retning av at stadig flere prosjekter finansieres med bompenger, at andel bompenger blir større, at bompenger brukes til andre ting enn veibygging og at bompenger kreves inn på forhånd og uten at betalerne får direkte nytte av det de betaler. Samtidig blir Norge stadig rikere. Hva vil statsråden gjøre for å snu denne utviklingen, slik at staten betaler hele veiutbyggingen i Norge?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Takk for svaret, i den grad det var et svar. De to første linjene er tatt fra Senterpartiets eget program for perioden 2005–2009. Her er et sitat til: «For å få til denne satsinga på samferdsel meiner Senterpartiet at det kan vere nødvendig å bruke oljepengar. Det er forsvarleg til tiltak som lettar sentraliseringspresset, som set ledige i arbeid og som fjernar flaskehalsar og ulykkesfare og gjev næringslivet billegare transport.» Mener statsråd Navarsete det samme nestleder Navarsete i Senterpartiet?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Veinettet i Norge er dårlig og umoderne. Stamveinettet trenger 230 milliarder kr, og etterslepet i vedlikehold på statens egne veier er 25 milliarder kr. Rammene i nasjonale transportplaner kan ikke løse disse oppgavene med mindre vi venter i 40 år. Jeg har oppfattet det slik at også Senterpartiet innser at rammene i nasjonale transportplaner er for små, og at nivået må løftes. Er det slik at det er bilistene som skal løfte nivået i veisatsingen? Er det slik at staten mangler penger, eller at finanspolitiske begrensninger gjør det umulig for staten å bruke noe av sin pengerikdom til å finansiere mer av veiutbyggingen i Norge, også utenfor rammene som vi kjenner fra gjeldende nasjonale transportplaner?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-21:
Det kunne være fristende å fortsette den debatten, men jeg skal begrense meg til mitt spørsmål til samferdselsministeren: «Daglig opplever reisende over Tau-sambandet å ikke komme med ferjen pga. manglende kapasitet. Regularitet er også et stort problem. Pendlerne opplever stadig å komme for sent til jobb, viderereiser med fly og andre avtaler. Næringslivet må spre trafikken utover hele dagen for å komme med ferjen, likevel risikerer de oversitting. Dette fører til ventetid og forsinkelser for transportører og kunder. Vil statsråden nå ta initiativ, slik at tilfredsstillende ferjemateriell blir satt inn på sambandet?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-21:
Jeg takker for svaret. Forholdene for de reisende på Tau-sambandet er ikke akseptable, og jeg er glad for at statsråden ser at det er hennes ansvar. Dette er et av de mest typiske pendlersamband i landet av litt størrelse. Det er fullstendig uakseptabelt at det ikke er tilstrekkelig og hensiktsmessig materiell på sambandet. Det er én hurtigferje som trafikkerer ruten i dag. Øvrig materiell er ikke hensiktsmessig. Det skaper store ulemper for de reisende. Det har i lang tid vært et ønske om en hurtigferje nummer to fra de reisende på ruten. Kan vi nå forvente at de endelig skal bli hørt, og at Regjeringen beslutter at en hurtigferje nummer to skal bygges?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-03-21:
Jeg takker igjen for svaret. Store bedrifter som Marine Harvest på Hjelmeland og Fiskå Mølle i Strand sender tjue vogntog pr. dag med denne ferjen. Også andre store transportbedrifter er storforbrukere av sambandet. Disse ser selvsagt fram til at Ryfast-forbindelsen skal stå ferdig i 2015 og avløse denne smertens flaskehals. Men inntil det skjer, må det være mulig å gjøre forholdene bedre for transportører, næringsliv og øvrige brukere. Jeg fikk ikke noe konkret svar på forventingene om å beslutte en ny hurtigferje, men håper at statsråden vil komme tilbake til dette, eventuelt allerede i revidert. Men som også statsråden var inne på, ligger det en storferje ubrukt i Stavanger havn, og jeg vil spørre statsråden konkret om hun vil engasjere seg for at denne kan settes inn i sambandet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Da Stortinget i 2002 vedtok at man skulle etablere en politihelikoptertjeneste i Norge, var en av grunnene nærheten til Oslo og det verktøy et slikt helikopter kan være for kriminalitetsbekjempelse. Når man så registrerer at helikopteret ofte står værfast på Gardermoen, får man ikke utnyttet denne kapasiteten. Hvilke konkrete umiddelbare tiltak vil statsråden iverksette, slik at helikopterets faktiske muligheter kan utnyttes bedre og Stortingets vedtak følges opp?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg oppfatter var veldig positivt. Det er nå snart fem år siden vi gjorde vedtak i denne salen, 16. mai i 2002, samtidig som vi hadde en annen stor helikopterdebatt. Det er klart at her har Stortinget bevilget store midler for å få en optimal politihelikoptertjeneste, noe vi ikke har fått. Når Gardermoen har hatt problemer på grunn av værforhold der oppe, og man bare har kunnet utnytte ca. 50 pst. av kapasiteten i desember og januar, har det vært ille, og det har heller ikke vært i tråd med det Stortinget bad om i 2002. Så sånn sett er svaret positivt. Jeg er også glad for at man her har en tett dialog med Oslo kommune og bydelene der, og at man nærmer seg en løsning på dette. Jeg håper også at statsråden da kan uttrykke positivitet, for jeg går ut fra at det er en dialog mellom departementet og Politidirektoratet – i den grad det er nødvendig for å få dette på plass, slik at vi får gjort den nødvendige jobben og får helikopteret opp å gå, i tråd med de intensjonene og de forventningene Stortinget faktisk hadde.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
På nytt takker jeg for et positivt svar. Jeg er glad for at statsråden har de samme ambisjonene i dag som han hadde den gangen han satt i komiteen og var med og behandlet dette. Det ser jeg positivt på. Jeg vil tro at vi anslagsvis har lagt ned opp mot 100 mill. kr så langt på denne tjenesten. Derfor har vi en jobb å gjøre for å få den mer optimalisert og i tråd med vedtakene som ble fattet. Det er vel også slik at også andre forhold er viktige for statsråden enn bare det Stortinget bad om. Når man ser tendensen fra Riksrevisjonen til å kikke Stortinget og departementet i kortene om de vedtak som er fattet, og oppfølgingen av dem, går jeg ut fra at det er en motivasjon for statsråden til å få ting på plass.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Dette er et forhold vi kan gjøre noe med. Været kan vi ikke gjøre noe med, men mye annet. Justiskomiteen forutsatte i Innst. S. nr. 155 for 2001-2002 at helikoptertjenesten ble lokalisert til Oslo politidistrikt. Helt siden etableringen av tjenesten har det vært arbeidet for å imøtekomme Stortingets vedtak. Lokaliseringen av helikoptertjenesten på Gardermoen er ikke optimal i forhold til værforhold og behov for rask helikopterstøtte til oppdrag i Oslo, som spørreren er inne på, og som i stor grad er den type oppdrag i Oslo som stortingsmeldinga hadde størst forventning til. Oslo politidistrikt forhandler med Oslo kommune med sikte på leie av deler av et industriområde tilhørende NSB på Nyland. Det er avholdt møter med aktuelle bydelsledere og et åpent møte for befolkningen. Det er også gjennomført møter med byrådsledelsen. Forhandlingene har hatt en positiv utvikling, og politiet har forventninger til en løsning som ivaretar de krav etaten stiller. Det gjenstår en del avklaringer, herunder reguleringsendring fra jernbane til luftfart og konsesjonssøknad til Luftfartstilsynet, men det er grunn til å forvente positive resultater i form av en baselokalisering i Oslo i løpet av et par år. I mellomtida tar Oslo politidistrikt sikte på å flytte helikopterbasen fra Gardermoen til Kjeller for å redusere responstida og unngå en del av de værproblemer en har på Gardermoen. Det er søkt Luftfartstilsynet om konsesjon for en midlertidig døgnkontinuerlig politihelikopterdrift på Kjeller flystasjon. Skedsmo kommune som høringsinstans har stilt seg positiv. Oslo politidistrikt er i forhandlinger med Kjeller Aerosenter som driftsansvarlig, og en regner med at dette kan avklares i løpet av kort tid. Politidistriktet har også etablert en positiv dialog med Forsvaret om leie av lokaler på den militære delen av flystasjonen. Dagens avtaler er ikke til hinder for en geografisk flytting av helikopterbasen. En midlertidig lokalisering på Kjeller er et betydelig framskritt i forhold til tilgjengelighet og responstid.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Dette er en sak som viser at alle ressursdiskusjoner rundt politiets drift ikke bare bør konsentreres om nye midler inn i politiet. Det handler faktisk om å gjøre oss bedre rustet med de midler og de redskaper og for så vidt verktøy vi har for å bekjempe kriminelle handlinger. I så måte syns jeg at Politidirektoratet, selvfølgelig i tett dialog med oss i departementet, har en god tilnærming til dette, ved at vi arbeider med tiltak på lang sikt, som jeg redegjorde for, men samtidig har en midlertidig løsning, slik at vi så raskt som mulig får mest mulig effekt ut av de ganske mange kronene man bruker på en slik tjeneste.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Ja, absolutt, jeg er av dem som hilser enhver forvaltningsmessig revisjon fra Riksrevisjonen hjertelig velkommen. Jeg tror det er veldig nyttig for oss, fordi jeg mener, og legger ikke skjul på, at mye av den politiske debatten også dreier seg veldig mye om å få mer penger inn i det offentlige, uansett hva slags behov man har. Så ser jeg at vi har utrolig store ressurser å forvalte både når det gjelder personell og ikke minst utstyr, som gjør sitt til at vi alltid – uansett hvilket departement vi leder, og hvilken regjering vi måtte sitte i – bør ha for øye hvordan vi kan få mer ut av de kronene vi bruker. Jeg er helt avhengig av det hvis Regjeringen fortsatt skal kunne klare å levere så pass som den gjør, både når det gjelder å redusere soningskø og også å skape et tryggere samfunn.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Som følge av den pågående omorganiseringen og effektiviseringen av Forsvaret blir det overskudd av materiell. Avhending og eventuelt salg av dette overskuddsmateriellet håndteres av Forsvarets avhendingsprosjekt i henhold til normalinstruks for utrangering, kassasjon og avhending av materiell, Forsvarsdepartementets retningslinjer for materiellforvaltning og Forsvarets direktiv for materiellforvaltning. I de årlige statsbudsjetter som vedtas av Stortinget, er Forsvarsdepartementet også bundet av krav til inntekter i form av salg av fast eiendom og overskuddsmateriell i Forsvaret – noe jeg tror spørrerens parti også har gitt sin tilslutning til. Forsvarets operative styrker har i dag ikke overført beltevogner av typen BV 206 til Forsvarets logistikkorganisasjon og avhendingsprosjektet. Det er følgelig ennå ikke definert noe overskudd av disse vognene. I forbindelse med videreutviklingen av forsvarsstrukturen vil det imidlertid på sikt kunne oppstå et slikt definert overskudd. I så fall kan bl.a. interesserte organisasjoner søke Forsvaret om å få kjøpe de aktuelle overskuddsvognene. Forsvaret har opplyst at det i løpet av 2006 kun har vært et fåtall telefonhenvendelser til avhendingsprosjektet om kjøp av beltevogner. Disse henvendelsene har vært fra lokallag tilhørende Norges Røde Kors og Norsk Folkehjelp. Forsvaret har oppfordret lokallagene til å adressere sine forespørsler skriftlig via sine respektive hovedorganisasjoner til avhendingsprosjektet. Ifølge avhendingsprosjektet har det så langt ikke kommet noen søknader fra de sentrale hjelpeorganisasjonene. Jeg ser det som en viktig oppgave at Forsvaret yter den støtten de kan, til det sivile samfunn i form av materiell og utstyr som man ikke lenger har bruk for. Samtidig er det slik at Forsvaret, gjennom statlige regelverk, er pålagt å selge overflødig forsvarsmateriell til markedspris. Det framgår bl.a. av normalinstruksen, som jeg var inne på i stad. I tillegg er avhendingsprosjektet ikke bevilgningsfinansiert, men organisert slik at inntektene ved salg av overskuddsmateriell skal dekke alle utgifter knyttet til avhendingsvirksomheten. Avhendingsprosjektet har for øvrig opplyst at de jevnlig kontaktes av offentlige etater og hjelpeorganisasjoner som ønsker å overta eller kjøpe overskuddsmateriell. Forsvarsdepartementet ønsker å ha et godt samarbeid med de frivillige organisasjonene, og vil behandle eventuelle søknader i henhold til statens regelverk på området.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Jeg er kjent med bare deler av den prosessen da representanten Bredvold gikk i bresjen for at BV 202 kom hjelpeorganisasjonene til gode. Jeg opplever at det da var en annen situasjon enn den vi står overfor i dag når det gjelder BV 206, all den tid disse BV 202-ene mer eller mindre var rede for kassasjon og ble tilbudt disse organisasjonene. Som jeg sa i mitt hovedsvar, har jo ikke Forsvarets styrker så langt overført noen av disse beltevognene av type BV 206 til Forsvarets logistikkorganisasjon og avhendingsprosjektet. Det er således en annen situasjon også fordi dette er nyere maskiner. Jeg oppfatter det slik at det fra Forsvarets side kun er solgt noen beltevogner av denne typen på auksjon. Disse vognene har vært kassert av fagmyndigheten på teknisk grunnlag, så det er et noe annerledes utgangspunkt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Det kan man jo alltids være enig i, men det er fortsatt slik at man har forpliktelser knyttet opp mot budsjett og regelverk for hvordan man avhender denne typen utstyr. Man kan jo ha utstyr som kan komme opp i betydelig verdi også. Det er vanskelig å forutsi hva som vil skje med dette, all den tid man ikke har den samme situasjonen som man hadde med de gamle vognene, slik jeg oppfatter det. Men det er en åpning i regelverket med en mulighet for å drive direktesalg av materiell i overskudd, hvor, så vidt jeg erfarer, seks organisasjoner er listet opp, men da under forutsetninger som regelverket setter, bl.a. i forhold til prissetting, at det skal være etter markedspris. Men jeg skal bringe representantens signaler videre til forsvarsministeren.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren, som da vil bli besvart av justisministeren: «Forsvaret er i en omorganisering og mye utstyr blir overflødig og selges. Tidligere har bl.a. beltevogn, BV 202N, blitt lagt ut på gavesalg til ideelle organisasjoner rundt om i Norge. Nå skal BV 206N selges på auksjon. Ville det ikke være fornuftig med gavesalg til disse organisasjonene med tanke på sivile kriser hvor Forsvaret og det sivile samfunn jobber sammen for å begrense skader og redde liv nettopp med utstyr som Forsvaret ikke har brukt for lenger, men som kan gjøre nytte hos andre?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg takker statsråden for et positivt og konstruktivt svar. Jeg stilte et tilnærmet likt spørsmål i 2002, som også ble et Dokument nr. 8-forslag. Da skulle Forsvaret kvitte seg med mange BV 202, og vi fikk stoppet dem. Det var 505 organisasjoner som fikk tilbud om å kjøpe de overtallige. Alle de som kunne selges, ble solgt, bl.a. til statsrådens hjemfylke, Våler kommune, Rendalen kommune, Nord- og Sør-Odal kommune og andre. Eidskog Røde Kors f.eks. og også mange andre fikk lov til å kjøpe en BV til 1 000 kr – altså et gavesalg. Disse vognene er blitt brukt til allmennyttige formål. Det som nå skjer med Forsvaret, er at Forsvaret bygges ned, og det er på færre steder. Vi enige om alle sammen at Forsvaret må omorganiseres. Men da får vi en masse utstyr som lettvint – i hvert fall sett med mine øyne – blir solgt på auksjoner i stedet for at ideelle organisasjoner etc. kan få lov til å være med og by på dette utstyret og få kjøpt det til en rimelig pris og bruke det til samfunnsnyttig arbeid.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Etter mine opplysninger er det vel på to auksjoner blitt solgt BV 206. Det er ikke så mange, men med én slik vogn kan man redde mange menneskeliv, og man kan avverge og redusere ulykker. Så mitt spørsmål til statsråden, som jeg håper han vil bringe videre til fagstatsråden, er om man vil se nøye på dette når Forsvaret skal avhende utstyr – i dette tilfellet var det en BV, men det kan også være andre typer utstyr som Forsvaret avhender, både motorisert og annet – i tilfelle det kan brukes i andre statlige etater eller private etater, for å bruke det ordet, hvor noen kan gjøre samfunnsgagnlig arbeid, som å redde mennesker, avverge kriser, redusere kriser, og at man ikke bare selger det. Det er klart at det er lettvint å selge ting på auksjon og få inn x antall kroner. Men jeg tror det er et totalregnskap som vil slå mye bedre ut hvis man legger det ut for gavesalg.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
«I avisa Gudbrandsdølen Dagningen 20. februar vises det til flere tomme rom ved Sykehuset Innlandet HF på Lillehammer, mens flere pasienter må ligge på gangen. Både ved dette sykehuset og flere andre tilsvarende sykehus, er situasjonen likedan. Dette blir gjort for å spare penger i et land som har 2 000 mrd. kr på sparebok utenlands. Er disse sparetiltakene noe statsråden går god for, og hva vil statsråden gjøre med situasjonen?»
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Det har fra enkelte sentrale politikere vært sagt at grunnen til at vi har korridorpasienter, er at vi har for breie korridorer. Jeg håper ikke statsråden deler denne oppfatningen. Statsråden sier også at det ikke nødvendigvis er penger det hele står på, men heller bruken av pengene og hvordan pengene bevilges. Den innsatsbaserte finansieringen ble satt ned fra 40 pst. til 60 pst., og så fikk vi ny regjering, og køene har bare økt og økt. Vil statsråden ta initiativ til å endre den innsatsbaserte finansieringen, slik at den igjen kommer opp på et nivå som gjør at sykehusene kan drive på en mer effektiv måte?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-03-21:
Jeg takker igjen for svaret. Det er jo riktig, som statsråden sa, at det aldri har vært bevilget mer penger, og at det ikke er sikkert at den innsatsbaserte finansieringen er hovedsvaret. Men det er en kjensgjerning at da den innsatsbaserte finansieringen var på 60 pst., gikk også køene ned. Nå er det slik at vi investerer, som det ble sagt, ganske mye penger i utlandet, og har 2 000 milliarder kr på bok der. Mener statsråden at det er riktig å investere i utenlandske selskaper, eller mener statsråden at det kan være minst like viktig å investere i helse i eget land?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
La meg innledningsvis understreke det jeg har sagt ved flere anledninger tidligere, og også gitt beskjed til helseforetakene om, at det å henvise pasienter til en seng i en sjukehuskorridor er ingen verdig måte å møte pasienter på. Det bør så langt som overhode mulig, unngås. Det er uheldig fordi det er en belastning for de pasienter som rammes av det, men også fordi plassering av pasienter i korridor representerer en økt risiko for smittespredning. Jeg har, som sagt, gitt klare og entydige styringspålegg til de regionale helseforetakene om at de som hovedregel ikke skal ha korridorpasienter. For å få bukt med dette problemet trengs det ikke minst bedre samhandlingssystemer og et langt større engasjement hos ledelsen ved enkelte sjukehus. Det handler om å etablere god samhandling for gruppa sjuke og eldre, slik at de får et helhetlig tilbud både i primærhelsetjenesten og i spesialisthelsetjenesten. Vi gjør altså det vi kan for å hindre at pasienter blir såkalte svingdørspasienter. Videre handler det om intern organisering ved sjukehusene, nettopp for å unngå at det noen steder er tomme pasientrom, mens det andre steder ligger pasienter i korridorene. Helse Øst melder til meg at de nå har tatt tak i dette problemet ved Sykehuset Innlandet. Det skal lages handlingsplaner for foretaket som helhet og for hvert enkelt sjukehus. Samtlige av disse tiltaksplanene skal legges fram for brannmyndighetene og Helsetilsynet den 10. mai. Det er etablert en grunnregel om at det enkelte sjukehus skal utnytte sin samlede sengekapasitet før pasienter legges på korridoren. Det er utnevnt en ansvarsperson ved hvert sjukehus som skal sørge for at sjukehusets samlede kapasitet utnyttes. Er kapasiteten fullt utnyttet ved hvert sjukehus, skal pasienten kunne overføres eller legges inn ved et av nabosjukehusene. Det skal legges mer trykk på samhandlinga med primærhelsetjenesten. Blant annet er ordninga med praksiskonsulenter i ferd med å komme på plass ved alle sjukehus i foretaket. Det arbeides også med konkrete planer for å opprette flere sengeplasser som et samarbeid mellom kommunene og sjukehuset. Det er denne typen systematisk arbeid som må til for å få slutt på ordninga med korridorpasienter. Jeg er nok noe uenig med representanten i at problemet i første rekke handler om for lite penger. Norge ligger i verdenstoppen når det gjelder bruk av ressurser på helse, og det skal vi gjøre fordi det er riktig prioritering. Det har aldri blitt bevilget så mye penger til norske sjukehus og til helsetjenesten for øvrig som nå. Det har heller aldri vært flere ansatte på sjukehus, men til tross for det vet jeg at det ved enkelte sjukehus er krevende utfordringer. Jeg var senest i går og besøkte Sykehuset Innlandet, Lillehammer og har fått litt innføring i hva som er utfordringene. På den bakgrunn har jeg også bedt om en redegjørelse for situasjonen. Jeg vil avvente den og har selvfølgelig nær dialog med Helse Øst om situasjonen ved Sykehuset Innlandet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Jeg vil for det første bestride det representanten sier om at køen har økt etter at denne regjeringa overtok. Det er nok ikke riktig. Ventelistene går heldigvis den rette veien, sjøl om vi har utfordringer på noen områder. Det gjelder særlig innenfor psykiatrien. Så er det noen forskjeller landet rundt. Det er riktig. Det som er et faktum, er at aldri har noen regjering bevilget så mye penger til sjukehusene som denne regjeringa. Når det gjelder spørsmålet om innsatsstyrt finansiering, har Regjeringa nå satt i gang et arbeid for å gå gjennom dette. Jeg tror vel ærlig talt at det kanskje ikke er hovedsvaret på spørsmålet om korridorpasienter. Det handler først og fremst om hvordan vi organiserer oss internt i sjukehusene, mellom sjukehusene og samarbeidet mellom primærhelsetjenesten og sjukehusene. Men av andre grunner er vi også i ferd med å ha en gjennomgang av dette. Denne regjeringa mener, i motsetning til Fremskrittspartiet, at det ikke er behov for å ha en så høy innsatsstyrt finansiering som det var tidligere, fordi vi også må greie å ta vare på dem som ikke har sjukdommer som er så enkle å behandle.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Denne regjeringa har hatt en klar politikk helt siden vi tok over. Vi gav også uttrykk for det i valgkampen forut for det siste valget. Det viktigste for oss er å prioritere fellesskapsløsninger. Derfor gikk vi vekk fra det som den forrige regjeringa hadde startet opp med, nemlig å fortsette med å gi store skattelettelser til de rikeste. Det har bl.a. gitt som resultat at denne regjeringa har gitt 18 milliarder kr mer til kommunene i løpet av et og et halvt år. Vi har som den første regjering gitt utrolig mye mer penger til sjukehusene. Men det er fortsatt utfordringer. Det er ingen tvil om at Sykehuset Innlandet er et av de områder der det er krevende utfordringer. Det tar jeg på største alvor. Jeg avventer en redegjørelse fra Helse Øst om den saken. Jeg kan også orientere om at det nye styret for den nye sammenslåtte regionen, Helse Sør-Øst, er satt ned i dag, slik at vi etter hvert får folk som skal gå dypt inn også i den problematikken.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Regjeringa ser det som viktig at hodeskadde og andre som har behov for rehabilitering, skal få god rehabilitering til riktig tid. Sosial- og helsedirektoratet har på oppdrag fra oss vurdert hva rehabiliteringstilbudet til mennesker med hodeskade bør inneholde, og hvordan det bør organiseres. Sosial- og helsedirektoratet har foreslått en modell, slik den er utviklet også i Danmark. Personer med alvorlig hodeskade skal få rehabiliteringstilbud i alle helseregioner. De regionale helseforetakene arbeider nå for å styrke dette området. Det tar dessverre noe tid å styrke og utvikle et godt tilbud, men det er planer og prosjekter i gang i alle helseregioner. Jeg skal også fra min side påvirke til at det kommer så raskt som mulig i gang der det ikke er godt nok utbygd. I Helse Øst er det en enhet for intensiv tidlig rehabilitering ved Ullevål universitetssykehus. Denne enheten har, som representanten helt sikkert kjenner til, to senger og en enhet ved Sunnaas sykehus med 14 senger. Nødvendig opplæring av personalet er gjennomført. Kliniske erfaringer og tilbakemeldinger fra pasienter og pårørende er gode. Det arbeides nå med å bedre tilbudet til barn med ervervet hjerneskade. I Helse Sør gis det tilbud ved Spesialsykehuset for rehabilitering i Kristiansand, som har tre plasser for alvorlig hodeskadde, og dessuten ambulante tjenester. Helse Sør vurderer nå å øke kapasiteten. Spesialsykehuset for rehabilitering i Kristiansand arbeider med kompetanseheving for dem som arbeider med denne gruppa pasienter. I Helse Vest er det vedtatt plan for rehabilitering. Helse Bergen HF har fått i oppdrag å etablere et regionalt tilbud til pasienter som trenger tidlig og kompleks rehabilitering etter alvorlig hjerneskade. Helse Midt-Norge RHF har som mål at St. Olavs Hospital HF og Helse Sunnmøre HF skal styrke tiltakene for pasienter med alvorlige hodeskader. Helse Nord RHF planlegger en trinnvis oppbygging av tilbudet til pasienter med alvorlig traumatisk hjerneskade. Det er også etablert en hodeskadeenhet med tre senger knyttet til Avdeling for fysikalsk medisin og rehabilitering ved Universitetssykehuset Nord-Norge, og man er i gang med å heve kompetansen til de ansatte. Regjeringa vil som kjent også i løpet av dette året legge fram en egen sak om rehabilitering og habilitering. Denne saken vil rette oppmerksomheten mot rehabiliteringsfeltet, og bidra til å styrke og utvikle det tilbudet som er. Jeg er enig i det som jeg antar ligger til grunn for spørsmålet, nemlig at vi har behov for å styrke rehabiliteringstilbudene til denne gruppa så vel som til andre grupper.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Når det gjelder tilbudet til alvorlig hodeskadde, er det helt riktig at det er et tilbud i oppbygging, og det er dessverre slik at en ennå ikke har greid å sikre alle som trenger det, nødvendig tilbud. Det tar vi på største alvor. Det jobber foretakene med, og det er jeg også opptatt av at vi får på plass. Når det så gjelder det generelle utsagnet fra representanten Lønning om nedgangen i rehabiliteringsplasser, vil jeg bare si at denne regjeringa overtok en ganske vanskelig arv fra den forrige regjeringa – som Høyre i høyeste grad var medlem av – ved at de hadde valgt å sette rehabiliteringstilbud ut på anbud og overlate det til de regionale helseforetakene, men ikke var villig til å sende med pengene som var nødvendig. Det førte til at da vi kom inn i regjeringskontorene, gikk vi inn med ekstra midler for å hindre at en del rehabiliteringsinstitusjoner ville bli lagt ned, som det lå an til hvis man hadde fortsatt uten å gjøre noe med det. Så vi forsøker å rette opp igjen feilene fra ei tid tilbake, og målet er – og det oppfatter jeg at vi er enige om – å styrke rehabiliteringstilbudet til alle som trenger det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Det jeg er enig med representanten Lønning i, er at behovet er større enn dagens tilbud. Jeg har i min tid som helseminister gitt instrukser – for å bruke det ordet – til de regionale helseforetakene om at rehabilitering skal prioriteres, og jeg kommer til å fortsette å gjøre det. Regjeringa kommer også tilbake til konkrete tiltak i den saken i løpet av dette året. Så er jeg enig med Lønning i at det er viktig å se framover og at vi samler oss om det vi kan være enige om. Representanten Lønning velger å legge hele ansvaret for situasjonen i rehabiliteringtilbudet på denne regjeringa, men det er et faktum – det er viktig for meg å si det – at vi overtok i 2005 med et ganske vanskelig utgangspunkt, og da er det flere enn dagens regjering som må bære ansvaret. Når det er sagt, vil jeg si at jeg er opptatt av å se framover, og jeg oppfatter at vi er enige om at vi samlet sett skal prøve å styrke dette tilbudet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Den ordninga jeg viste til i stad, som gjelder dem som er sjukmeldte, står i fare for å bli sjukmeldte eller skal tilbake til arbeid, er en egen ordning, som går på egen kjøl, med egne penger. Dette skal ikke gå ut over tilbudet til andre pasienter som ikke er i samme situasjon. Derfor har vi to forskjellige løp, og det gjelder også rehabilitering. Det at vi skal gi rehabilitering til dem som skal tilbake i jobb, skal ikke gå ut over dem som ikke skal tilbake i jobb, f.eks. Denne regjeringa prioriterer rehabilitering veldig høyt, og vi arbeider veldig grundig med det. Vi har allerede for inneværende år øremerket ganske betydelige beløp til dette området. Det meste av rehabilitering foregår i sjukehus. Jeg håper representanten er enig med meg i at når det snakkes om hvilke institusjoner vi skal ha, er det også viktig å vurdere kvaliteten. Det er dessverre sånn at det finnes noen institusjoner – uten at jeg skal nevne navn her og nå – som nok ikke har den kvaliteten som må til for å få folk tilbake til den funksjonen de trenger å komme tilbake til.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Her var det mange spørsmål, som det er umulig å svare på på 1 minutt. Denne statsråden tar ansvar. Det har jeg gjort fra dag én. Men når Høyre gjentatte ganger prøver å ha det til at de ikke har noe ansvar for de endringene som er skjedd innafor rehabilitering i 2006, så mener jeg faktisk det er feil. Og det er ikke sånn at Arbeiderpartiet har vært for anbud. Mange rehabiliteringsinstitusjoner rundt omkring har brukt ressurser på å drive og forhandle om anbud. Det er også grunnen til at vi har gått vekk fra det som hovedregel og over til avtaler. Det er viktig. Representanten nevnte i stad noen institusjoner som stod i fare for å bli lagt ned eller kuttet ut. Jeg kjenner ikke til alle detaljer, og det er andre enn meg som skal bestemme dette, men så vidt jeg vet er ikke alt Sonja Sjøli kom med i forbindelse med de eksemplene, riktig, og det er bra. Denne regjeringa har som mål å bygge opp. Det skal vi fortsette med, og vi skal styrke dette området videre.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Jeg er for det første helt enig i alt det som sies om hvor viktig denne tjenesten er i det forebyggende helsearbeid. Jeg vil også bare gjenta at jeg mener at omfanget av skolehelsetjenesten i dag er for dårlig, det er for lite. Det er ikke dårlig det som er der, men det er for lite. Derfor må vi ha enda flere ansatte inn i skolen for å gjøre denne viktige jobben. At dette er et lavterskeltilbud, mener jeg er viktig. Jeg mener også det er viktig å videreutvikle det med tanke på åpningstider. At helsestasjoner har åpent på ettermiddager og kvelder, slik det nå forsøkes ut i noen kommuner, slik at ungdom kan gå dit uten at andre vet om det, uten å bestille time osv., gjør at vi når enda flere enn det vi gjør på den vanlige skoledagen. Så her må vi kombinere flere ting. Jeg er veldig åpen for å vurdere det meste, for å si det på den måten, for å få styrket denne viktige delen av det forebyggende helsearbeidet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-21:
Ja, det tar jeg virkelig med meg. Og der må vi appellere til våre kommunepolitikere, som skal iverksette dette i alle kommuner, men jeg snakker høyt om det så ofte jeg kan, for jeg mener at det er særdeles viktig. Jeg er helt enig med representanten Dåvøy i at på den måten når vi unge folk som vi ellers ikke greier å nå i det ordinære tilbudet. Jeg tror det er ganske logisk at ungdom flest ikke bestiller time hos fastlegen hvis de har problemer eller har opplevd noe hjemme kvelden før. Da er det viktig at det er noen voksenpersoner der – der og da, eller kvelden etter, eller når det måtte passe ungdommen. Jeg oppfatter at representanten Dåvøy og jeg og de partier vi representerer, er meget enige om målet i denne saken. Det er også veldig konstruktivt i forhold til å få til løsninger.
Inge Lønning (Høyre), 2007-03-21:
Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Samarbeidsregjeringen iverksatte tiltak for å styrke tilbudet om tidlig rehabilitering til hodeskadde. Tidlig rehabilitering er avgjørende for at disse pasientene skal ha mulighet for å gjenvinne viktige funksjoner. Landsforeningen for trafikkskadde opplyser at bare 50 pst. av de aktuelle pasientene får slik rehabilitering pga. manglende kapasitet i helseforetakene. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at alle hodeskadde pasienter som har behov for det kan få et tilbud om tidlig rehabilitering?»
Inge Lønning (Høyre), 2007-03-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er riktig, som statsråden viser til, at det var hennes forgjenger, Ansgar Gabrielsen, som tok initiativ til å etablere en spesialistavdeling ved Ullevål sykehus. Det foreligger erfaringstall for det tilbudet. Fra oktober 2005 til oktober 2006 var det 62 pasienter som fikk dette tilbudet. I samme periode var det 25 pasienter som ikke fikk tilbud på grunn av kapasitetsmangel, dels feriestenging i sommertiden, dels plassmangel og andre komplikasjoner. Samtidig viser tallene fra Norsk pasientregister at nedgangen i antall døgnbaserte rehabiliteringsplasser i 2006 var på hele 16 pst. i forhold til foregående år, 2005. Det betyr jo at den generelle kapasiteten, tilbudet på døgnbasert rehabilitering, har gått vesentlig ned. Tilbudet om høyspesialisert umiddelbar behandling for hodeskadde – og dette er jo avgjørende for hele forløpet – er kritisk lavt.
Inge Lønning (Høyre), 2007-03-21:
Det er ikke min oppgave å gi regjeringsmedlemmer råd, men hvis det hadde vært det, tror jeg at jeg ville ha gitt det gode råd å slutte med å snakke om fortiden. Nå har man sittet med ansvaret i ett og et halvt år, og de tallene jeg refererte til fra Norsk pasientregister, som er offisielle tall, gjelder året 2006. Så vidt jeg vet, var helseministeren statsråd i hele 2006. Overføringen av ansvaret til de regionale helseforetakene var Arbeiderpartiet enig i, stemte for og støttet. Så det er heller ikke noen god unnskyldning. Det som er et faktum, er at tilbudet på heldøgnsbaserte rehabiliteringsplasser er langt lavere enn behovet, og grunnen til det er at de fleste helseforetakene tilbyr altfor få plasser. Statsråden er ansvarlig for alle helseforetakene og gir instrukser til dem. Vil statsråden gi entydige instrukser om at det skal tilbys flere plasser?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-03-21:
«Ifølge Norsk pasientregister har det vært en nedgang i antall døgnplasser for rehabilitering med 16 pst. i 2006. Stortinget bevilget i St.prp. nr. 1(2006-2007) (2006-2007) Hva gjør statsråden for å sikre økt kapasitet i rehabiliteringstilbudet?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-03-21:
Jeg takker for svaret. Statsråden var inne på at de jobbet med en sak, en strategiplan, det er vel den som har vært nevnt tidligere. Det har vært mange utsettelser i forbindelse med den, og jeg synes det kanskje vitner om at dette området ikke blir tilstrekkelig prioritert av Regjeringen. Jeg registrerer også at statsråden skryter av at bevilgningene fra foregående år er videreført. Jeg vil da minne om at LHL uttalte at den rød-grønne regjeringens budsjett var et svik overfor alle dem som trenger rehabilitering. Og senest i går kunne vi lese i VG at en institusjon i Vikersund måtte legge ned driften fordi avtalen med Helse Øst var opphørt. Det rammer bl.a. syke eldre, som kanskje mister muligheten til å gjenvinne viktige funksjoner og kunne klare seg selv. Ved St. Olavs Hospital er det foreslått å redusere rehabiliteringstilbudet til funksjonshemmede. For disse pasientene er statsrådens varslede strategiplan til liten trøst. Er statsråden villig til å bevilge øremerkede midler til å styrke rehabiliteringstilbudet også for dem som ikke er sykmeldte, og stanse nedbyggingen av dette tilbudet?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-03-21:
Jeg takker igjen for svaret. Høyre er veldig opptatt av en opptrapping av rehabiliteringstilbudet og at det må bli den neste helsepolitiske satsingen. Derfor foreslo vi også i budsjettet for inneværende år en økning på 500 mill. kr. Dette skulle komme i tillegg til de 600 mill. kr som Stortinget bevilget til sykmeldte. Grunnen til det var at vi ønsket at funksjonshemmede barn, eldre og syke skulle få et bedre tilbud. Men dette fikk ikke regjeringspartienes støtte, dessverre. Regjeringspartiene har tvert imot sørget for en nedgang i rehabiliteringstilbudet i 2006, slik vi har vært inne på tidligere. I Dagsrevyen den 10. februar fikk statsråden dette spørsmålet og presterte da å skylde på den forrige regjeringen, slik hun nå gjorde i svaret til Lønning og til meg. Dette er jo, som Lønning også var inne på, en reform som Arbeiderpartiet stemte for i Stortinget. Hun har bedt helseforetakene om å begrense kjøp av private rehabiliteringsinstitusjoner, og så skylder hun på den forrige regjeringen når tilbudet blir dårligere! Når skal statsråden ta ansvar?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-03-21:
«Kristelig Folkeparti ser med bekymring på at skolehelsetjenesten ikke er tilgjengelig nok for mange elever. På mange skoler er tilbudet nede i et gjennomsnitt på 40-60 sekunder pr. elev i uken. Et lavterskeltilbud som god skolehelsetjeneste vil kunne forebygge både psykiske og fysiske helseproblemer. Når opptrappingsplanen for psykisk helse er ferdig, skal 800 nye årsverk i skolehelsetjenesten være på plass. Vil statsråden da vurdere f.eks. å fastsette en standard for elevers ukentlige tilgjengelighet til skolehelsetjenesten?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-03-21:
Jeg takker for svaret statsråden gir, og jeg er veldig glad for at statsråden er svært opptatt av dette spørsmålet. Jeg har også lest St.meld. nr. 20, selvfølgelig – vi har den til behandling i Stortinget – og der står det en del om dette. Det som jeg tror skolehelsetjenesten har å tilføre, er å være et viktig lavterskeltilbud, som også statsråden har vært inne på, som går på forebyggende virksomhet. Det er mye, mye mer enn f.eks. prevensjonsveiledning, som er viktig nok. Men de unge har mye problemer i dag både med psykisk helse, med fysisk inaktivitet, med mobbing og rus. Kristelig Folkepartis ungdomsparti har vært veldig opptatt av dette, og har også stilt seg spørsmålet om man burde hatt en minstetid f.eks. pr. elev, om man skulle hatt mulighet for en time hos helsesøster en gang i året, og også om skolehelsetjenesten burde vært mer tverrfaglig enn i dag. Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden hvordan hun ser på en slik utvikling.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-03-21:
Jeg er veldig glad for det svaret statsråden gir, og er veldig enig i tilnærmingen her. Jeg er også bekymret med tanke på antall årsverk når opptrappingsplanen for psykisk helse er ferdig, og jeg er glad for at statsråden sier at hun kanskje ikke tror at det er nok med de årsverkene som kommer, og som jo er veldig positivt. Mer enn kanskje å ha standarder som går på elever pr. årsverk, tror jeg kanskje det viktigste vil kunne være åpningstiden. I en av kommunene i mitt eget fylke, Hordaland, i Fjell kommune, har man en helsestasjonsvirksomhet på ettermiddagstid som er tilknyttet et annet tilbud for utsatte barn og unge. Det viser seg at det å være i nærheten av andre ungdomstilbud der en kanskje møter ungdom som er i – skal vi si – faresonen, eller som har ulike problemer, det være seg med seg selv eller i hjemmet, er utrolig viktig. Så der opererer helsesøster faktisk flere ganger i uken. Hvis statsråden kan ta med seg dette og virkelig se på åpningstid, tror jeg det ville vært et stort skritt videre.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2007-06-12:
EØS-avtalen er Norges viktigste tilknytningsforhold til EU, og har bl.a. sikret norsk næringsliv adgang til EUs indre marked siden 1994. EØS-avtalen har fungert godt. Det er avgjørende for Norge at EUs utvidelse også følges av en utvidelse av EØS til nye medlemsland, sist nå Romania og Bulgaria. Bare slik vil man kunne videreføre utviklingen av et felles regelverk for EU og EØS og hindre mulige nye handelsbarrierer. Hovedspørsmålet i forhandlingene dreide seg om finansielle bidrag til sosial og økonomisk utjevning og markedsadgang for fisk og fiskeprodukter. Vi har registrert at forhandlingene var krevende, da EUs krav var likebehandling av finansielle bidrag i forhold til forrige utvidelsesrunde, og Romania og Bulgaria kom på den andre siden av forhandlingsbordet sammen med EU. Det understreker et poeng som også ble påpekt av utenriksministeren i hans redegjørelse forrige mandag, at medlemslandenes interesser hver for seg har avgjørende betydning for EUs posisjon. Norge vil med den foreliggende avtalen bidra vesentlig til økonomisk og sosial utvikling i Bulgaria og i Romania, to av de fattigste landene i Europa. Samtidig har vi fått et godt resultat når det gjelder markedsadgang for norsk fisk og fiskeprodukter, og samtidig avvikling av flere tekniske vilkår for eksporten til EU. Komiteen er spesielt fornøyd med at halvparten av midlene til sosial og økonomisk utjevning skal gå til bilaterale samarbeidsprogram med Bulgaria og Romania, som vil bli direkte forvaltet av Norge, og forutsetter samarbeidsprosjekter med norske aktører innenfor prioriterte områder som angitt i proposisjonen. Det er nettopp slike prosjekter som kan bygge varige forbindelseslinjer mellom våre land. Det kan gjelde både privat og offentlig sektor, institusjoner, arbeidslivets parter og frivillige organisasjoner. Etter bortfall av tidligere Øst-Europa-midler ved forrige utvidelse og finansielle bidrag i den sammenheng, har finansiering for å muliggjøre deltakelse fra norske aktører i et utvidet EØS, vært sterkt etterspurt. Jeg er spesielt fornøyd med at Regjeringen legger vekt på mulig deltakelse fra arbeidslivets parter i samarbeidsprosjekter, og viser her til hele fagområdet, sosial dimensjon og sosial dialog i EU og EØS-området, men det gjelder også andre frivillige organisasjoner. Jeg er kjent med at utenriksministeren har fått en samlet henvendelse fra arbeidslivets parter i Norge, som nå ber om at man ser på muligheter for å styrke denne muligheten innenfor de landene som var med i den forrige utvidelsesprosessen, men det er en sak vi må ta i en annen sammenheng. Komiteen ber avslutningsvis om at Regjeringen også evaluerer disse samarbeidsordningene etter avtaleperiodens slutt. Med dagens vedtak her i Stortinget får vi på plass en avtale om et utvidet EØS, som omfatter alle landene i EU, og slik viderefører vi en godt fungerende EØS-avtale av avgjørende betydning for norske interesser.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-06-12:
Jeg vil slutte meg til det som saksordføreren sier. Jeg vil også fra vår side gi honnør til Regjeringen for innretningen på finansieringsmekanismen, som vi nå føler har fått en mye bedre og aktiv form enn det vi har hatt tidligere. Det at vi nå, på en kanskje bedre måte, kan bringe norske miljøer inn i disse bilaterale samarbeidsprogrammene, synes vi er viktig. Det var en viss frustrasjon over det i de forrige regimene. Det er store summer det er snakk om, og vi mener at vi bør ha en mer direkte inngripen i det, som vi nå forstår at vi får. Jeg vil også at vi tar med oss det vi nå har lært, i framtidige forhandlinger, enten når eksisterende avtaler skal reforhandles, eller når det kommer nye land til. Vi mener at vi må forsøke å prioritere land der behovet er størst. Det er ingen tvil om at det er store behov i Bulgaria og i Romania, men det kan være land som har nytt godt av våre finansielle bidrag over lang tid, og hvor behovene kanskje ikke er så store lenger. Det kan også om noen år gjelde for noen av de ti landene som vi tok inn i forrige runde, slik at vi hele tiden oppdaterer dette og målretter det mye mer. Da tror vi at dette kanskje kan få den støtten man trenger å ha for denne type finansielle bidrag, som dessverre, kanskje, ser ut til å ha kommet for å bli, i hvert fall i en viss periode framover.