trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2016-02-17:
I foretaksmøtet i januar i fjor ga jeg helseregionene – gjennom vedtektsendringer – større fleksibilitet til å bruke private løsninger. Dette gjelder også offentlig-privat samarbeid, såkalte OPS-prosjekter. Jeg mener det er helt klart at private kan bidra til større fleksibilitet og mer effektive løsninger. I OPS-prosjekter har oppdragsgiver og leverandør et felles fokus knyttet til livsløp. Dette gir incentiv til å velge langsiktige, gode og effektive løsninger. Videre er man sikret nødvendig vedlikehold i avtaleperioden. Samtidig er det helseforetakene selv som har kompetanse til å velge mellom å eie eller å leie, og til å håndtere dette innenfor de økonomiske rammene som de har. Videre har jeg rammet inn bruken av private samarbeidsløsninger, sånn at alle avtaler over 100 mill. kr må behandles i foretaksmøtet. Dette innebærer en tydeligere styring enn generelle investeringsbeslutninger i helseforetakene. Slik jeg er kjent med den aktuelle saken som representanten Knutsen viser til, så har styret ved UNN godkjent at det utlyses konkurranse om offentlig og privat samarbeid om bygging av tre kontoretasjer på toppen av PET-senteret. Bakgrunnen er at UNN i dag leier kontorlokaler i det private markedet i Tromsø. Vedtaket ble gjort med forbehold om godkjenning i styret i Helse Nord. Jeg vet at Helse Nord har en stram kontroll med investeringsprosjektene i sin region og har utarbeidet retningslinjer for å sikre riktig og god prioritering av investeringer. OPS-prosjekter er investeringer og skal følge de samme vurderingskriteriene som andre investeringsprosjekter i regionen. Bestemmelsene skal sikre et fullstendig beslutningsgrunnlag hvor kvalitet, økonomi, organisasjonsutvikling og andre konsekvenser er vurdert. De regionale helseforetakene har ansvar for både å planlegge og å prioritere sine investeringer. Nå kan de også vurdere private samarbeidsløsninger. Dette ansvaret tar Helse Nord på største alvor, og det har jeg full tillit til.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-17:
Jo, vi lytter til erfaringene fra andre land, og det er også derfor vi har en helt annen innramming av dette enn det en har hatt f.eks. i Storbritannia. Det var ikke minst under Labour-regjeringen at OPS-ordningen ble brukt til veldig å øke omfanget av offentlige investeringer uten at det ble tatt hensyn til at det faktisk skulle betales tilbake. Det var dyrekjøpte erfaringer etter den forrige Labour-regjeringen i Storbritannia som de konservative har brukt mye tid på å rydde opp i etterpå. Derfor er også rammene for offentlig-privat samarbeid og bruken av det i helseforetakene klart under de samme kriteriene som andre investeringer, men vi har hatt mange eksempler på at kloke løsninger ikke har kunnet bli brukt på grunn av det rigide regelverket som var tidligere. Det er lurt noen steder f.eks. at en kommune bygger en ambulansestasjon sammen med sin legevakt, og at helseforetakene leier lokalene.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-17:
Veksten i bevilgningen til pasientbehandling i sykehusene under min tid som helseminister er betydelig høyere enn det den var gjennom de åtte årene Arbeiderpartiet styrte, og det resulterer bl.a. i at pasientene må vente kortere tid på behandling. 35 000 færre pasienter står i kø, og investeringsnivået i sykehusene er rekordhøyt. Men det er alltid sånn at ambisjonene om hva en ønsker å investere i, uansett hvor mye penger en bevilger, sannsynligvis vil være høyere enn det rammene legger opp til. Når UNN vurderer en løsning der de synes det er klokt, når de først skal gjøre grunnarbeidet og bygge et PET-senter som de har fått lånefinansiering til av staten, å bygge kontorlokaler på toppen istedenfor å leie i det private markedet i Tromsø, så ser jeg ikke den store prinsipielle forskjellen mellom å finne en praktisk og god løsning ved å bygge på toppen og selv å springe på leiemarkedet i Tromsø for å leie.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-17:
Ytringsfrihet er en grunnleggende verdi i et fungerende demokrati. Helsepolitikk engasjerer og debatteres ofte på ulike samfunnsarenaer. Vi ønsker at de ansatte, deres tillitsvalgte og deres organisasjoner skal delta i denne diskusjonen. Dette vil bidra til gode og bedre beslutninger i spesialisthelsetjenesten og for samfunnet. Å skape en åpen kultur for frie ytringer er et ledelsesansvar. Mitt inntrykk er at helseforetakene tar dette på alvor. Alle helseforetakene har utarbeidet rutiner og retningslinjer knyttet til varsling. Arbeidsmiljølovens regler om varsling slår fast at forsvarlig varsling om et kritikkverdig forhold ikke kan sanksjoneres fra arbeidsgiver. I foretaksmøtet i 2012 og 2013 ble det understreket at det skal mye til for at offentlig kritikk fra egne ansatte kommer i strid med arbeidstakers lojalitetsplikt, og videre at kritikk som hovedregel bør møtes med motinnlegg. De politiske signalene er derfor entydige. Det skal være stor takhøyde, både for debatt og for ytring. I artikkelserien i Dagens Næringsliv om «Frykt og avmakt i hvitt» hevdes det at enkelte ledere bruker det de omtaler som «hard HR» for å få «oppslutning i rekkene». Hvis dette stemmer, er det selvfølgelig ikke akseptabelt. Jeg har ikke innsikt i sakene som kommer fram i Dagens Næringsliv og kan ikke kommentere disse spesielt. Jeg forventer imidlertid at ledelsen ved de aktuelle helseforetakene går kritisk inn i disse sakene – både konkret og med tanke på læring. Jeg vil likevel advare mot å tegne et generelt bilde av at spesialisthelsetjenesten preges av en «fryktkultur». Regjeringen ønsker å styrke åpenheten og vilkårene for ytringsfrihet i sykehusene. Jeg har fulgt dette opp på et styreseminar for de regionale helseforetakene i går. Der ba jeg alle styrene skaffe seg kunnskap og følge opp med tiltak for å sikre en åpenhetskultur. Ett av spørsmålene vi må få klarhet i, er hvordan vi vil følge opp og sikre de tillitsvalgtes rettigheter som arbeidstakere. En kultur for åpen meningsutveksling, og god organisering av HMS-arbeidet generelt, er en forutsetning for å lykkes med pasientsikkerhetsarbeidet. Jeg kommer til å følge opp dette i oppfølgingsmøtene med de regionale helseforetakene, og de skal rapportere til meg om tiltak som de iverksetter, på oppfølgingsmøtet som vi skal ha i juni dette året.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-17:
Jeg tror at representanten, som jeg, har stor forståelse for at når det handler om å endre kultur, er ikke det et prosjekt som en kan gjennomføre på kort tid, eller noe som lar seg endre på kort tid. Det er noe som krever kontinuerlig oppmerksomhet, og det krever også at den øverste ledelsen er veldig tydelig. Det som er vårt grep for å prøve å få dette enda bedre til framover, er bl.a. at vi i vårt oppdragsdokument stiller et klart krav til at helse, miljø og sikkerhet skal være en integrert del av pasientsikkerhetsarbeidet, nettopp fordi vi ser at pasientsikkerhetsarbeidet er et arbeid som bidrar til konkrete endringer. Men det har nok i for liten grad vært sett på sammenhengen mellom helse, miljø og sikkerhet og pasientsikkerhetsprogrammet. Derfor vil også undersøkelsene knyttet til pasientsikkerhet og kvalitet og helse, miljø og sikkerhet og arbeidsmiljøloven bli samlet, og der er også arbeidstakerorganisasjonene med i arbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-17:
Jeg tror ikke at representanten er mer utålmodig enn meg. Jeg tror heller ikke noen av dem som har hørt meg snakke om dette til styrene og lederne i helseforetakene, vil oppleve at jeg framstår som tålmodig i denne saken – tvert imot. Jeg mener at det er viktig å ha gode og relevante diskusjoner om både fordelene med stedlig ledelse – som jeg absolutt ser mye på, og som også er en del av diskusjonen som Stortinget nå har om nasjonal helse- og sykehusplan – og selvfølgelig viktigheten av styringssystemene som Kvinnsland-utvalget nå utreder. Men jeg vil advare mot å plassere denne diskusjonen bare dit, for jeg er helt overbevist om at uavhengig av hvilke styringsmodeller man har, uavhengig av om man klarer å innføre stedlig ledelse alle steder, så er dette en utfordring. Det viser ikke minst de tallene som representanten viser til, så dette handler også veldig mye om ledelse og kultur, og man kan ikke bruke de andre forholdene som en unnskyldning for ikke å gjøre noe med det.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Ved Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø har man i et ekstraordinært styremøte vedtatt å bygge nye administrasjonslokaliteter i tilknytning til det planlagte nye PET-senteret, gjennom en ordning med OPS. Tatt i betraktning at man i mange land har dårlige erfaringer med bruk av OPS i slike sammenhenger; hvordan stiller statsråden seg til at man nå åpner for bruk av OPS ved realisering av nybygg ved våre sykehus?»
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Det er egentlig ikke noen overraskelse det svaret statsråden gir. Hans parti er svært begeistret for OPS, og det har også Høyres konservative søsterpartier i andre land vært. I Storbritannia og Sverige har man tatt i bruk OPS ved oppføring av mange offentlige prosjekter, men etter at man har høstet erfaringer, har holdninga snudd: «Den største risikoen ved OPS-avtaler, og dette har vi sett flere ganger, er at den totale kostnaden av prosjektet blir enormt mye høyere enn hva den ville blitt med statsfinansiering», sa talsmann Adam Morris i det konservative partiet i Skottland for to–tre år siden, og la til at han ikke «har tro på OPS som finansieringsmodell for offentlige prosjekter.» Og Moderaternas finansminister Anders Borg sa i 2008 at regjeringa i Sverige ikke ville bygge på krita. Hva er det som gjør at Høyre og regjeringa absolutt ikke vil lytte til rådene fra sine søsterpartier i andre land, basert på svært dyrekjøpte OPS-erfaringer?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Problemet er ikke at man ikke kan ha andre regler for å bygge, men det er selve innretningen på OPS som er problemet, nemlig at man overfører store verdier fra formålet det var tiltenkt, til private aktører. Vi har noen eksempler: Royal Infirmary of Edinburgh førte til at staten satt igjen med en regning på 11 mrd. kr for et bygg verdt 3 mrd. kr. Nya Karolinska akuttsykehus i Sverige økte kostnadene fra 14,5 mrd. svenske kroner til 52 mrd. svenske kroner. Vi har hatt eksempler på fordyrende OPS-prosjekter her hjemme, og det er verdier som går fra offentlige formål til private, uansett hvordan man snur og vender på det. Når Universitetssykehuset Nord-Norge sier at man har tenkt å benytte OPS, ligger det mellom linjene at årsaken til dette er at foretaket har en svært presset likviditet, og da er mitt spørsmål: Når skal statsråden innfri de løftene han ga før valget i 2013, om minst 12 mrd. kr ekstra til sykehussektoren i fireårsperioden, slik at foretakene faktisk har mulighet til å investere i nødvendig infrastruktur og slippe å basere seg på rådyre private lån?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-02-17:
De nye lærerstillingene på ungdomstrinnet ble innført som en fireårig forsøksordning fra skoleåret 2013–2014 til skoleåret 2016–2017. Den har således helt fra begynnelsen av vært en tidsavgrenset ordning, og det ble også gjort klart. Regjeringen har i budsjettforslagene videreført dette tilskuddet for den perioden som var forutsatt, bl.a. for å gi skolene mest mulig forutsigbare rammevilkår. Regjeringen vil i budsjettet for 2017 komme tilbake til en eventuell oppfølging. Vi valgte å ikke prioritere en omfattende følgeevaluering av denne tilskuddsordningen i forbindelse med budsjettet for 2015. På det tidspunktet vi overtok, var midlene allerede fordelt til konkrete skoler. Det ville med andre ord ikke være mulig å gjennomføre en effektstudie i streng forstand. Stortinget ble informert om vår prioritering i Prop. 1 S for 2014–2015 i oktober 2014. Stortinget har med andre ord vært kjent med dette lenge før det fikk oppmerksomhet i media. Utdanningsdirektoratet har fulgt tilskuddsordningen for økt lærertetthet på ungdomstrinnet tett, bl.a. på grunnlag av informasjon om antall lærerårsverk på den enkelte skole, for å sikre at forutsetningene for tildeling av midler er oppfylt. Det vil de også gjøre for skoleårene 2015–2016 og 2016–2017. I budsjettforliket for 2015 ble det bevilget nærmere 0,5 mrd. kr til økt lærertetthet på 1.–4. trinn. I budsjettforliket for 2016 ble det bevilget ytterligere 320 mill. kr. I budsjettforliket for 2015-budsjettet ble det avsatt midler til forskning som skal gi kunnskap om hvordan lærertetthet påvirker barnas læring og læringsmiljø. To forskningsprosjekter ledet av Universitetet i Stavanger og NIFU vil sammen med over 40 norske kommuner undersøke hvordan ulike former for økt lærertetthet påvirker elevenes læring og læringsmiljø. Forskningen skal gjennomføres som såkalte randomiserte, kontrollerte forsøk for å gi et så sikkert grunnlag som mulig når man skal vurdere effekten av tiltakene. Tiltakene som skal prøves ut, er tolærersystem, smågruppeundervisning og flere lærere for elever med særskilte utfordringer. I tillegg til dette setter vi fra neste skoleår i gang fire større prosjekter innenfor det vi har kalt Program for bedre gjennomføring. Forskningsmiljøer og fylkeskommuner skal samarbeide tett om å prøve ut tiltak som de har grunn til å tro har betydning for elevenes resultater i videregående opplæring. Disse tiltakene skal også gjennomføres som randomiserte, kontrollerte forsøk, nettopp for å kunne trekke mest mulig sikre konklusjoner om tiltakenes effekt på elevenes gjennomføring av videregående opplæring.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-02-17:
Det er to svar på det. Det ene svaret er at fra første stund ble disse midlene gitt med den forutsetningen at de skulle vare i fire år. Det var utgangspunktet. De ble ikke gitt som permanente stillinger. Det andre er hva som da skjer med denne summen penger, det kommer i statsbudsjettet. Det er helt naturlig at Utdanningsdirektoratet gir beskjed om at et forsøksprosjekt som skulle vare i fire år, og hvis periode nå er ferdig, det er over. Så vil vurderingen om pengene – som alle andre pengespørsmål – komme i statsbudsjettet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-02-17:
Hvis jeg forstår Senterpartiet dit hen at man ikke er for å satse på tidlig innsats, så er jeg grunnleggende uenig i det. Det er helt riktig at det er ikke første gang man har satset på tidlig innsats med denne regjeringen og dette flertallet på Stortinget, men behovene der er fortsatt store. Så er det ikke presist, som representanten sier, at disse midlene nå skal trekkes inn. Det svaret kommer i statsbudsjettet. Dette åpner for spørsmålet: Hvis man fra den forrige regjerings side var så opptatt av at det skulle være permanente stillinger, hvorfor gjorde man dem ikke permanente i utgangspunktet? Det var den rød-grønne regjeringen som godt inni i åtteårsperioden – for å si det forsiktig – bestemte at man skulle kvittere ut løftet til skolen om flere lærerstillinger betalt av staten, gjennom 600 lærerstillinger som skulle fordeles, og som skulle være midlertidige. Det var ikke min beslutning, men den forrige regjeringens.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-02-17:
«Det har vært normalt i det norske arbeidsmarkedet at folk velger å forlate arbeidsstyrken når arbeidsledigheten øker, eksempelvis ved førtidspensjonering og lengre utdanning. Nå øker imidlertid arbeidsstyrken. Hva er statsrådens forklaring på at arbeidskrafttilgangen øker samtidig som arbeidsledigheten øker?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-02-17:
Jeg vil takke for et grundig svar og for refleksjoner rundt spørsmålet. Statsråden sier at det i en periode var økt tilgang på arbeidskraft for dem som var under 25 år, og dem som var over 60 år. En sånn økt tilgang på arbeidskraft fører sjølsagt og logisk til at ledigheten øker. Vi er i en situasjon med fri bevegelse av arbeidskraft, fri bevegelse fra land som har helt andre lønns- og arbeidsvilkår, og som har en mye høyere ledighet. Sjøl om vi har en økt ledighet i Norge, vil det for mange være mye mer attraktivt å komme og søke arbeid i Norge. Det jeg vil spørre om, er: Er dette en del av forklaringa på de nye trendene som flere iakttar?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-02-17:
Vi ser at når ledigheten øker i Norge, vil tilstrømminga av bl.a. ungdom fra Sverige bli mindre. Tilsvarende effekt gjelder sjølsagt også østeuropeiske land, som har helt andre lønns- og arbeidsvilkår. Likevel har vi en sum som gir en netto arbeidsinnvandring til Norge. Mitt siste spørsmål er da: Er det mulig over tid å ha full sysselsetting i Norge når en samtidig har et system med fri bevegelse av arbeidskraft, og når den arbeidskrafta – de unge menneskene som er dyktige – kommer fra land med lønns- og arbeidsvilkår som er mye dårligere enn i Norge, og fra situasjoner hvor ledigheten er ekstremt mye høyere? Er det mulig å ha full sysselsetting med fri bevegelse av arbeidskraft fra land som har helt elendige vilkår i forhold til det vi har i Norge?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Utviklingen i arbeidsstyrken i Norge har typisk fulgt utviklingen i sysselsettingen svært tett. I perioder med høy vekst i sysselsettingen har arbeidstilbudet økt tilsvarende. Det har vært omvendt i perioder med lav vekst i sysselsettingen. Da har arbeidstilbudet også utviklet seg svakt. Den særnorske høye fleksibiliteten i arbeidsstyrken har bidratt til at arbeidsledigheten har variert mindre over tid. I fire–fem kvartal fra 2014 og inn i 2015 har arbeidsstyrken utviklet seg på en annen måte enn dette tradisjonelle mønsteret. I denne perioden gikk arbeidsstyrken og sysselsettingen hver sin vei. Snarere enn å følge en svak utvikling i sysselsettingen viste arbeidsstyrken vekst. Denne veksten i arbeidsstyrken bidro til å øke arbeidsledigheten. Nesten halvparten av økningen i ledigheten i denne perioden skyldtes økningen i arbeidsstyrken. Etter andre kvartal 2015 har arbeidsstyrken igjen vist en normal utvikling og fulgt bevegelsen i sysselsettingen langt tettere. Statistisk sentralbyrås arbeidskraftundersøkelse viser at veksten i arbeidsstyrken i denne perioden, fra andre kvartal 2014 til andre kvartal 2015, særlig har kommet blant personer under 25 år og blant personer over 60 år. Om lag tre fjerdedeler av veksten i arbeidsstyrken fra andre kvartal 2014 til andre kvartal 2015 kom blant unge og eldre. Økt arbeidstilbud blant unge og eldre synes dermed å forklare det meste av den økte arbeidsstyrken i den aktuelle perioden. Arbeidskraftundersøkelsen til Statistisk sentralbyrå er en utvalgsundersøkelse. Den statistiske usikkerheten er dermed betydelig. Statistisk sentralbyrå opplyser at arbeidsstyrken må øke med over 10 000 personer fra et år til det neste før vi kan snakke om en signifikant økning. Om vi tar inn den statistiske usikkerheten, er det ikke holdepunkter for å påstå at arbeidsstyrken etter 2014 har sluttet å følge utviklingen i sysselsettingen. Tilfeldige utslag i statistikken kan dermed også være en del av forklaringen på den økte arbeidsstyrken.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Det er litt tidlig å si om dette er en trend. Dette er jo en utvalgsundersøkelse, med de svakheter det innebærer. Jeg har ikke tallene foran meg her, men vi vet at mange, særlig fra EØS-området, også reiser hjem nå, så det er en betydelig mobilitet i arbeidsstyrken også tilbake igjen. Den informasjonen jeg har fått, er, som jeg redegjorde for i mitt forrige svar, at det nå er en økning i arbeidsstyrken blant de yngste og de eldste. Når det gjelder arbeidstakere fra særlig EØS-området, som representanten Lundteigen henviser til, må jeg eventuelt komme tilbake til tallene for det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Som jeg sa i mitt forrige svar, ser vi nå at det er en betydelig mobilitet også den andre veien, tilbake til f.eks. Sverige, som var nevnt, men også til østeuropeiske land, nå som arbeidsledigheten øker i Norge. Men det er fri bevegelse av arbeidskraft i Europa. Man har full mulighet til å søke jobb på tvers av landegrensene, og det er en politikk denne regjeringen støtter. Vi ser nå at det er en betydelig mobilitet, men det er ingen tvil om at det er en krevende situasjon for arbeidsmarkedet i Norge nå, når det er økende arbeidsledighet, økende flyktningtilstrømming og økning i arbeidsstyrken. Men tilbake til hovedspørsmålet: I hvilken grad dette er en trend, er for tidlig å si. I tillegg er denne undersøkelsen en arbeidskraftundersøkelse med signifikante svakheter.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Arbeidsmarkedstiltaket Bedriftsintern opplæring har som formål å motvirke utstøting fra arbeidslivet ved å styrke kompetansen til ansatte i bedrifter som har alvorlige omstillingsproblemer. I et felles brev 25. september 2015 ba LO og NHO regjeringen om å sørge for tilstrekkelige ressurser til å gjennomføre tiltaket, særlig i regioner med stort omstillingsbehov, gi bedre informasjon til bedrifter om ordningen og se på mulighetene for å utvide støtteperioden for deltakere fra 13 til 26 uker. Partenes forslag er fulgt opp ved en forskriftsendring høsten 2015 som utvider opplæringstiden for hver deltaker fra 13 til inntil 26 uker. Jeg har også bedt Arbeids- og velferdsdirektoratet sørge for at bedrifter gis nødvendig informasjon om tiltaket. Regjeringen har også økt antall tiltaksplasser for ledige med 4 000 plasser i 2016. Jeg mener derfor at dette gir rom for økt bruk av bedriftsintern opplæring i regioner med økende ledighet og alvorlige omstillingsbehov. Bedriftsintern opplæring er et godt virkemiddel for å styrke kompetansen til ansatte i bedrifter som har omstillingsproblemer, og som må foreta endringer av bedriftens produksjon eller etablere seg i nye markeder. Jeg minner om at dette tiltaket, i likhet med de øvrige arbeidsmarkedstiltakene, er et rammestyrt virkemiddel som krever prioriteringer innen den samlede økonomiske budsjettrammen for arbeidsmarkedstiltak. Jeg mener nok at inngangsvilkårene er målrettede, og sikrer at tiltaket innenfor en begrenset økonomisk ramme gir størst effekt og fremmer den nødvendige omstillingen. Det er grunn til å være varsom med å endre inngangsvilkårene til også å omfatte generell markedssvikt. Det kan innebære risiko for å støtte bedrifter som kanskje ikke tilpasser seg markedet, og dermed bidrar til å hemme den nødvendige omstillingen. Det er arbeids- og velferdsetaten regionalt og lokalt som avgjør hvilke tiltak som er mest hensiktsmessige for å møte de konkrete utfordringene i arbeidsmarkedet. Omfanget av bedriftsintern opplæring må vurderes opp mot øvrige virkemidler og prioriterte områder og målgrupper.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Det som partene ba om i høst, ble også gjort, og det var ikke noe behov for å drive noen fra skanse til skanse, man innfridde de ønskene som partene hadde. De ønskene som var, var fornuftige og gode. Regjeringen er opptatt av å sikre høy sysselsetting og lav ledighet nå, og som en del av budsjettet for 2016 inngår det en ekstra tiltakspakke for økt sysselsetting på 4 mrd. kr. Sentralt i denne tiltakspakken er virkemidler som understøtter behovene for omstilling i ulike næringer, som f.eks. den oljerelaterte virksomheten, og de retter seg særlig mot områder som nå i størst grad merker konsekvensene av lavere vekst. Jeg har ikke registrert nå noe krav fra partene om å endre inngangsvilkårene, slik representanten sier. Jeg besøkte Kristiansand i går og diskuterte faktisk dette forslaget helt konkret. Fortsatt er det de motsatte signalene jeg får, at vi bør være varsomme med å endre inngangsvilkårene, rett og slett fordi situasjonen nå er så vesensforskjellig fra 2009, men vi er åpne for å gjøre endringer i tilknytning til dagpengeregelverket.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Som jeg nevnte i mitt forrige svar, har det ikke kommet noen signaler til meg eller til departementet om at dette er en ønsket endring – tvert imot er signalet det motsatte. En av hovedutfordringene nå er faktisk å få bedrifter til å søke på ordningen. Foreløpig er den relativt lite etterspurt, selv om vi tror dette kommer til å øke betydelig. Men regjeringen er åpen for å gjøre tilpasninger i virkemiddelapparatet vårt, slik vi f.eks. har gjort innenfor dagpengeregelverket. Vi har nå foreslått fire endringer i dagpengeregelverket for at man skal kunne kombinere dagpenger med utdanning, og for at man skal kunne kombinere dagpenger med ønsket om å etablere egen virksomhet. Vi er opptatt av kontinuerlig å forbedre regelverket vårt, men vi må være sikre på at det vi gjør, også fører til at vi når målsettingene våre om å sørge for omstilling av bedrifter og mobilitet av ansatte.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Arbeidsmarkedet er blitt svakere det siste året. Dette er utfordringer som først og fremst må løses gjennom vekst i økonomien og skaping av nye arbeidsplasser. Det siste året har tallet på menn i deltidsjobb økt med 22 000. Det har vært en økning i flere næringer og mest i varehandelen. Blant kvinner har det vært en nedgang i antallet deltidsansatte. Representanten Aasrud spør om dette er en riktig og villet utvikling. Til dette har jeg et todelt svar: For noen vil redusert arbeidstid være et alternativ til å gå helt ledig – i disse tilfellene er deltid en bedre situasjon for de aller fleste. For noen er deltid en konsekvens av reguleringer eller måten arbeidet legges opp på – her er ikke deltid ønsket, uansett hvordan konjunkturene er. Regjeringen vil fremme et arbeidsliv som gjør det mulig for dem som ønsker det, å arbeide heltid. Endringene i arbeidsmiljøloven som trådte i kraft 1. juli 2015, gjør at det i større grad er blitt mulig å avtale arbeidstidsordninger mellom arbeidsgiver og lokale tillitsvalgte. Dette kan gi både arbeidstakere og arbeidsgivere noe større fleksibilitet og mulighet til å finne løsninger lokalt. Arbeidstidsutvalget har nylig avgitt sin innstilling. Utvalget foreslår ytterligere endringer som kan bidra til å redusere omfanget av ufrivillig og uønsket deltid. Forslagene er på høring til 1. juli. Etter høringen vil regjeringen foreta sin vurdering. Faste ansettelser er, og skal være, hovedregelen i arbeidslivet. Den nye generelle adgangen til midlertidige ansettelser i inntil tolv måneder er innført for å gjøre det lettere for flere å komme inn i arbeidslivet, samtidig som det er klare begrensninger for å forhindre misbruk. Omfanget av midlertidige ansettelser økte det siste året. Bak dette ligger det imidlertid også en økning på 3 000 lærlinger, som de aller fleste av oss ønsker flere av. Andelen midlertidig ansatte har variert en del de siste årene. Blant annet gikk antallet midlertidig ansatte ned fra 2013 til 2014 om lag tilsvarende økningen som har vært det siste året. Det er derfor for tidlig å trekke klare konklusjoner om årsakene til økningen det siste året. I den utstrekning midlertidige ansettelser bidrar til at flere har fått mulighet til å prøve seg i arbeidslivet, er det positivt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Jeg tror det er tverrpolitisk enighet i denne salen om at hovedregelen skal være fast ansettelse, og at hovedregelen skal være heltid. Så er det innført en generell adgang til midlertidige ansettelser i inntil tolv måneder. Vi mener at det også innebærer at flere kan få en sjanse til å vise seg fram og på den måten komme inn i arbeidslivet. Vi mener at det har vært en nødvendig oppmyking. Samtidig mener vi, som jeg sa i mitt forrige svar, at etter så kort virketid for loven, er det for tidlig å si noe om effektene av lovendringen. Det er klart at når halvparten – eller ca. 3 000 – av de midlertidige ansettelsene vi nå ser, kommer av en økning i antall lærlinger, er det en villet politisk utvikling: Vi ønsker flere lærlinger. Jeg vil anbefale representanten at vi nå lar loven virke litt, til vi kan trekke mer kvalifiserte slutninger om dens virkeområde – jeg mener det er for tidlig. Men jeg vil slutte meg til representantens anliggende om at det er faste ansettelser og heltidsarbeid som skal være hovedregelen, og det som er ønskelig.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Jeg kjenner ikke til det representanten Aasrud her tar opp, så det må jeg i så fall gå tilbake og undersøke nærmere, også om det stemmer det som representanten sier – det har jeg for så vidt ingen grunn til å tvile på. Jeg tør ikke svare bastant på det. Det er all grunn til å følge utviklingen i arbeidsmarkedet nøye nå, følge med på hvordan deltidsproblematikken utvikler seg, og om det er noen som misbruker ordningen. Ingen ønsker at man skal misbruke de mulighetene som nå ligger i loven – tvert imot. Hensikten er å skape et mer fleksibelt arbeidsliv, og at det skal være enklere for dem som nå står utenfor, å komme inn. Men hovedregelen om at man skal ha heltidsstillinger, står fast, og det at man skal ha fast ansettelse, ligger også fast. Det med mertidsparagrafen må jeg nesten få komme tilbake til og gi et mer fyllestgjørende svar på på egnet måte.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Hovedregelen er at personer som er under utdanning eller opplæring, ikke har rett til dagpenger. Begrunnelsen er at de i utgangspunktet ikke kan anses som reelle arbeidssøkere eller fullt ut disponible for arbeidsmarkedet når de er under utdanning. Videre er dagpengene en midlertidig ytelse ved arbeidsledighet og ikke stønad til utdanning. For å imøtekomme behovet for en arbeidsmarkedsmessig begrunnet utdanning eller opplæring er det enkelte unntak, men unntakene er begrensede. Dagpenger er et lite treffsikkert virkemiddel for å få unge til å fullføre videregående opplæring. Mange i målgruppen uten fullført videregående opplæring har ikke opptjent dagpengerettigheter på grunn av svak tilknytning til arbeidsmarkedet. Åpning for lengre utdanningsløp under dagpenger vil dermed ikke treffe de svakeste målgruppene, men snarere gi tilbud til dem som har arbeidserfaring fra før. En slik adgang til utdanningsfinansiering gjennom dagpenger vil kunne oppfattes som både vilkårlig og urettferdig overfor de mange som må finansiere utdanningen selv. Videregående utdanning skal som hovedregel fullføres uten offentlig støtte i form av dagpenger eller andre offentlige økonomiske ytelser. Samtidig har også arbeidsmarkedsmyndighetene et ansvar for at flere skal fullføre videregående opplæring. Det kan skje gjennom bruk av ulike arbeidsmarkedspolitiske virkemidler. Tiltaket Arbeidsmarkedsopplæring kan inneholde opplæring på videregående nivå når det er hensiktsmessig. For å imøtekomme behovet for mer utdanning og opplæring for de svakeste gruppene, som en del av ungdomspakken for 2016, har regjeringen nå opprettet et nytt toårig opplæringstiltak. Tiltaket sikter mot å gi ungdom som ikke har rett til opplæring fra fylkeskommunen, et yrkesfaglig tilbud på videregående nivå hvor både fagbrev og praksisbrev kan være aktuelle mål for opplæringen. På denne måten legges et bedre grunnlag enn i dag for å ta fag på videregående nivå for den mest utsatte gruppen: de uten rett til opplæring. Unge med rett til dagpenger vil beholde disse mens de går på opplæringstiltaket. Tiltaksdeltakere uten rett til dagpenger mottar tiltakspenger. Jeg deler representantens bekymring for de unge som sliter med å gjennomføre videregående opplæring, som gir en varig tilknytning til arbeidslivet. Med det toårige utdanningstiltaket er det lagt en bedre plattform enn tidligere for samarbeid mellom arbeidsmarkeds- og utdanningsmyndighetene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Vi skal være varsomme med å innføre ordninger som skyver elever fra videregående over i Nav. Men jeg er helt enig i at dagens regelverk for dagpenger er for rigid og for lite fleksibelt. Det er også bakgrunnen for at vi nå foreslår fire endringer. Tre av dem har vært kjent tidligere – det er to forskriftsendringer og en lovendring. De fire endringene vi foreslår nå, er: at man skal kunne fullføre påbegynt utdanning som man begynte på før man ble ledig at man skal kunne ta utdanning som lar seg kombinere med jobb mens man går på dagpenger å utvide antall måneder man kan gå på dagpenger mens man etablerer egen virksomhet, fra ni til tolv måneder og – i går kom vi med det fjerde forslaget til endring – å fjerne regelen om at man må søke jobb i tre måneder før man skal starte egen bedrift Det er fire endringer som alle har til hensikt å bygge oppunder det som også representanten er opptatt av.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-02-17:
Nå har jeg akkurat redegjort for fire konkrete endringer i dagpengeregelverket som skal sikre at det blir lettere å kombinere jobb med utdanning mens man går på dagpenger. Det er fire viktige forslag. I tillegg kan jeg nevne – og det er sikkert også representanten kjent med – at på fredag legger kunnskapsministeren fram en stortingsmelding om voksnes læring, som også mitt departement har vært involvert i. Her drøftes nettopp opplæringstilbudet for voksne med lav kompetanse eller svake grunnleggende ferdigheter, som derfor sliter i arbeidsmarkedet. Meldingens innhold får vi vente med til fredag, men regjeringen styrker tilbudet for arbeidssøkere med lav kompetanse og svake ferdigheter. Så mener vi at dagpenger under arbeidsløshet skal være en midlertidig inntektssikringsordning med mål om å få folk over i jobb. Vi frykter at dersom det åpnes opp for lengre trygdefinansierte utdanningsløp via dagpenger, vil dette kanskje også kunne uthule intensjonen i selve dagpengeordningen. Jeg mener alt i alt at den meldingen som kommer på fredag, de forslagene vi har i statsbudsjettet, og de endringene vi har i dagpengeregelverket nå, gir et godt grunnlag for at unge uten utdanning får fullført utdanningen og påbegynt utdanning.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
«Regjeringen har, etter press fra arbeidslivets parter, gjort noen forbedringer av bedriftsintern opplæring. Men forskriften er fortsatt ikke endret slik som i 2009, da tiltaket kunne benyttes av bedrifter som opplevde midlertidig markedssvikt, og der forholdene er av særlig alvorlig karakter for arbeidsmarkedet. Hvorfor åpner ikke regjeringen for at tilskudd til bedriftsintern opplæring kan gis til bedrifter som midlertidig er rammet av markedssvikt på grunn av konjunkturmessige forhold?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Ja, det er riktig at tida er utvidet, og at de utvidelsene som statsråden nevnte, er gjennomført, og det er riktig, som statsråden sa, at det var fordi partene ba om det. Vi har ansvarlige parter her i landet som virkelig løfter fram behov som næringslivet samlet sett har. Men når begrunnelsen for økt behov for bedriftsintern opplæring faktisk er at vi nå har den høyeste arbeidsledigheten siden tidlig på 1990-tallet i prosent – og enda høyere i antall – er det altså en veldig dramatisk situasjon på arbeidsmarkedet. Det som er skuffende å se, er at regjeringa ikke går foran og setter inn tiltak, men må presses fra skanse til skanse – også når det gjelder andre av de virkemidlene som regjeringa har tilgjengelig. Forrige gang var det regjeringa som tok initiativ til samarbeid med partene og sørget for at bedriftsintern opplæring kunne brukes på grunn av konjunkturproblemer. Det kan det ikke etter dagens regelverk. Hvorfor vil ikke statsråden styrke den muligheten når konjunkturene er som de er i dag?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Det er riktig at grunnlaget for den sterkt økende ledigheten er bl.a. oljeprisen, og at den er spesiell i forhold til det som var situasjonen i 2009. Men samtidig innebærer det at en del bedrifter som nå har lite å gjøre, kan bruke den mellomperioden til å øke sin kompetanse for å stå bedre rustet når markedet – med de utbyggingene som står foran oss – kommer tilbake. I dag er det anledning til å bruke bedriftsintern opplæring dersom en har ny teknologi, nye maskiner eller den type omstilling, men det er altså lov innenfor EØS-systemet unntaksvis å bruke det også som konjunkturvirkemiddel. Da er det veldig skuffende at heller ikke på dette området ønsker regjeringa å gå foran og bidra til den kompetanseøkninga som det kunne innebære, men isteden ender opp med en situasjon der folk som kunne brukt en lavkonjunkturperiode til noe fornuftig, ikke får regjeringas støtte til det. Det er skuffende.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
«De siste tallene fra SSB viser at det har blitt 19 000 flere sysselsatte på deltid, og tilsvarende færre som jobber heltid det siste året. Vi vet at svært mange som jobber deltid, ønsker heltidsarbeid. Tallene viser også at stadig flere blir midlertidig ansatt, samtidig som sysselsettingsgraden går tilbake og arbeidsledigheten stiger. Dette må bety at faste og trygge jobber byttes ut med usikre og midlertidige jobber. Mener statsråden at dette er en riktig og villet utvikling for norsk arbeidsliv?»
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Jeg takker arbeidsministeren for svaret. Jeg er litt overrasket over at man igjen ønsker større fleksibilitet i arbeidslivet for dem som skal få lov til å jobbe midlertidig. Da blir mitt spørsmål til arbeidsministeren: I den grad hun er bekymret for at det er misbruk av ordningen – hvilke tiltak vil arbeidsministeren nå sette i verk for å hindre at det blir misbruk av ordningen, når det er så mange flere som får tilbud om midlertidig jobb på så kort tid som vi her ser, og at det har vært en særlig økning blant unge menn? Hvilke tiltak vil arbeidsministeren sette i verk for å hindre at noen misbruker ordningen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Jeg registrerer at arbeidsministeren ikke har noen tanker om hvordan man skal møte det som er et mulig misbruk av ordningen, og som hun selv er bekymret for i sitt hovedsvar. La meg da spørre om en annen del av det som gjelder mitt spørsmål: de som jobber deltid. Vi har også sett at det er en sterk økning i antallet som jobber deltid, og at det har trådt i kraft en mertidsparagraf for en lengre periode siden, fra 1. januar 2014. Vi ser til stadighet rapporter om at mange søker om å få bruke mertidsparagrafen, men får det ikke, begrunnet med at kommunen eller den statlige virksomheten har fått kutt i sine bevilgninger. Hva vil statsråden gjøre for at mertidsparagrafen virkelig kan brukes, og ser statsråden behov for å etterprøve om ordningen faktisk fungerer sånn som hensikten var?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
«Statsråd Anniken Hauglie viste i spørjetimen i Stortinget 10. februar til at ho hadde besøkt Rogaland der 40 pst. av unge arbeidsledige ikkje hadde fullført vidaregåande opplæring. Ho stilte spørsmålet om vi no burde «bruke momentumet» til å gje dei fullført vidaregåande opplæring. Arbeidarpartiet har bede om at regelverket for dagpengar blir endra slik at unge utan fullført vidaregåande kan få ta fag på vidaregåande utan å miste dagpengane. Når, og eventuelt korleis, vil regjeringa endre regelverket slik at dette blir mogleg?»
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Takk for svaret. Vi er alle einige om at utdanning som hovudregel ikkje skal finansierast med dagpengar. Det er ikkje spørsmålet her. Spørsmålet er vel heller om vi kan vere einige om at dagens regelverk for unntak er for snevert, i ein situasjon der arbeidsløysa stig for kvar dag som går. Eg spør igjen: Vil statsråden vurdere å opne for ei avgrensa moglegheit til å kunne ta enkeltfag på vidaregåande utan at ein mistar dagpengane? Eller er statsråden einig med sin partikollega Heggelund, som har uttalt at eit slikt forslag vil vere ei «fallitterklæring» og å «belønne skolesluttere»?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Dei endringane som statsråden føreslår, er interessante, og dei skal Arbeidarpartiet gå grundig gjennom når dei eventuelt kjem til Stortinget. Som ei forklaring på kvifor statsråden ikkje vil lytte til eit unisont krav om betre permitteringsreglar, viste statsråden i spørjetimen 10. februar til at det var viktigare å sørgje for at dei utan fullført vidaregåande fekk fullført skulegangen sin. Arbeidarpartiet har i sitt alternative statsbudsjett kraftfulle tiltak for å få fleire gjennom vidaregåande opplæring, som bl.a. eit eige Nav Ung, fleire tiltaksplassar for ungdom, tiltak for fagopplæring som høgare lærlingtilskot, betre utstyr og løft for yrkesfaglærarar, i tillegg til endringar i dagpengeregelverket, som vi her diskuterer. Men når regjeringa i verkelegheita går mot alle våre forslag og berre svarer at ein følgjer situasjonen nøye, er det grunn til å spørje: Har regjeringa eigentleg ein politikk for å få fleire til å fullføre vidaregåande opplæring?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
«Kulturrådet fikk en tydelig bestilling av statsråd Thorhild Widvey under Arendalsuka 2015 om å se på oppgaver som er mulig å løse andre steder i landet. Arbeiderpartiet støtter initiativet med å gi flere kulturoppgaver til regionene. Kulturrådet har hatt fokus på dette i lang tid og uttaler at de er rede til å starte prosesser. Hvor langt er statsråden kommet i sin behandling av de forslag Kulturrådet angivelig har levert?»
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Jeg takker for svaret og gleder meg til å lese mer om det som Kulturrådet selv foreslår, og at det blir lagt fram før sommeren 2016, er jeg glad for. Regjeringen utfaser i løpet av året knutepunktordningen over på festivalstøtteordningen, slik som Stortinget har blitt fortalt tidligere. Mitt oppfølgingsspørsmål i så måte blir: Ser statsråden, uavhengig av Kulturrådet, det som naturlig at festivalstøtteordningen eventuelt kan være en oppgave for regionene ute i Norge?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-02-17:
Da vil jeg bare avslutte mitt spørsmål og mitt resonnement med at jeg er glad for at kulturministeren er tett på. Jeg er glad for at kulturministeren, sammen med Kulturrådet, tenker tanker om en framtidig regionalisert oppgaveløsning. Jeg håper – det blir min avslutning her i dag – at kulturministeren ser verdien av å spille på lag med Stortinget, og vi i Stortinget er opptatt av dette med en armlengdes avstand, noe vi støtter vi fullt ut. Vi er opptatt av Kulturrådets kunstneriske vurdering og faglige råd, og det er en styrke som Kulturrådet også skal ha videre, men vi ser helt klart oppgaver som kan legges ut, og da styrkes regionene og kulturnasjonen Norge på den måten, breier seg litt mer ut, utover Oslo.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-02-17:
Jeg takker for spørsmålet fra representanten Haukeland Liadal og er veldig glad for at det blir stilt. Norsk kulturråd har fått i oppdrag å vurdere om det er administrative oppgaver som kan lokaliseres andre steder enn i Oslo, der Norsk kulturråd har sin adresse i dag. Målet er å knytte tettere kontakt med fagmiljøer andre steder i landet og slik styrke administrasjonens kompetanse og arbeid og legge til rette for større regionalt og geografisk mangfold. Oppdraget fremgår også av tildelingsbrevet til Norsk kulturråd for 2016 og følges opp som en del av departementets styringsdialog med virksomheten. Kulturrådet er godt i gang med å utarbeide et grunnlag for vurdering av oppgaver som kan lokaliseres andre steder enn i Oslo. Som grunnlag for en slik vurdering kartlegges bl.a. relevante regionale fagmiljø og de forutsetningene som må legges til grunn for å sikre god måloppnåelse. Kulturrådet arbeider med sikte på å legge frem mulige konkrete forslag for departementet i juni i år. Departementet har per nå ikke mottatt noen forslag, så derfor er jeg litt usikker på hva representanten sikter til. Men jeg er veldig glad for at representanten Haukeland Liadal understreker at Arbeiderpartiet også mener at dette er riktig. Vi har sterke kunst- og kulturmiljøer rundt omkring i landet. Dem er det viktig å bygge opp om, og derfor ser jeg veldig frem til å få de forslagene.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-02-17:
Jeg hadde nylig møte med direktør Vibeke Mohr og hele hennes ledergruppe, og der gikk vi grundig gjennom det som Kulturrådet arbeider med. Som også representanten Haukeland Liadal vet, er det viktig for meg som kulturminister å ha en armlengdes avstand til Kulturrådet, uten overstyring fra politisk hold. Jeg tydeliggjorde i møtet at vi som politikere er utålmodige når det gjelder arbeidet som Kulturrådet nå er i gang med, men å pålegge dem å se på festivalstøtteordningen og dette som en del av det arbeidet har jeg ikke gjort.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-02-17:
Jeg er veldig glad for at representanten Haukeland Liadal uttrykker det hun nå gjør, og det er veldig viktig for meg også å understreke det. Jeg kan opplyse om at i mitt møte med ledergruppen i Kulturrådet viste jeg til Stortinget og kulturkomiteens merknad om knutepunktordningen, som var veldig tydelig, i forbindelse med statsbudsjettet, og jeg tror også jeg leste den opp for dem. Jeg var veldig tydelig på at Kulturrådet måtte merke seg hva Stortinget hadde sagt, og jeg var veldig tilfreds med og trygg på svaret fra Kulturrådet om at de følger opp merknaden og legger den til grunn for sitt videre arbeid med festivalene.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-02-17:
Jeg vil takke for spørsmålet fra representanten Bøhler. Som representanten peker på, holder vi på å bygge et nytt nasjonalmuseum på Vestbanetomta, hvor utstillingsarealet for Nasjonalmuseet om lag dobles sammenlignet med nåsituasjonen. Det nye museumsbygget vil ha langt høyere kvalitet enn nåværende lokaler, og museets ulike kunstarter kan samles under samme tak. Det er vi alle veldig glad for at vi vil få mulighet til. Nasjonalmuseet vil flytte ut av de fleste av sine nåværende lokaler når det nye museet er ferdigstilt. Det er stor interesse rundt hva som skal skje med Nasjonalgalleri-bygningen. Det har vært mange innspill og mange gode forslag. Det er også mange meningsytringer, uenigheter og tenkning rundt området på Tullinløkka. Tullinløkka-området er et stort og sentralt geografisk område midt i Oslo sentrum, som Oslo-representanten Bøhler kjenner godt til. Området har stor historisk interesse. Hva som skjer her, og hvordan området skal brukes i fremtiden, er veldig viktig for mange. Regjeringen har derfor satt i gang en helhetlig konseptvalgutredning om fremtidig bruk av Tullinløkka-området i Oslo. Utredningens mandat inkluderer både Nasjonalgalleri-bygningen og flere andre statlige eiendommer og bygninger. Utredningen pågår og skal etter planen gjennomgå ekstern kvalitetssikring i løpet av 2016. Det er Kommunal- og moderniseringsdepartementet som er oppdragsgiver her. Gjennom den igangsatte prosessen vil vi få frem ulike alternativer til hvordan området kan brukes i fremtiden. Utredningen skal omfatte mulige konseptvalg som innebærer et begrenset investeringsbehov. Den videre bruken av Nasjonalgalleri-bygningen vil være en viktig del av utredningen. Regjeringen er opptatt av å få frem de ulike synspunktene, de skal inngå i en helhetlig vurdering. Regjeringen vil ikke ta noen beslutning om fremtidig bruk av Nasjonalgalleriet før den pågående utredningsprosessen er ferdigstilt. Vi vil komme tilbake til Stortinget med en vurdering etter at kvalitetssikringen av utredningsarbeidet er fullført og behandlet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-02-17:
Jeg er helt enig i det representanten Bøhler understreker, at dette bygget spiller en veldig viktig nasjonalhistorisk rolle, og at det er et av de mest besøkte galleriene vi har, som gjør at det er veldig viktig – ikke bare for hovedstaden, men for hele landet – hvordan vi forvalter det og lander på en god konklusjon, som også har bred forankring. Til debatten i dag: Hvis man leser i media i dag, ser man at etter mange års behandling av Lambda i Bjørvika og med et vedtak som er klart til å gjennomføres, tar enkelte lokalpolitikere omkamp om det. Det forteller meg at det er viktig at vi har en grundig prosess, at det får en bred politisk forankring, at vi gjør det riktige, at vi kan stå bak det og kan gjennomføre de vedtakene som vi fatter, når den tid kommer.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-02-17:
Ja, jeg deler representanten Bøhlers betraktninger. Det er derfor det er så viktig at vi har en grundig analyse og en bred og god konseptvalgutredning og kvalitetssikring, slik at vi har et godt grunnlag når vi skal fatte beslutninger. Det er mange elementer i dette puslespillet som vi må se i sammenheng med hensyn til hvordan vi skal bruke hele Tullinløkka-området. Så har jeg lyst til å minne om hva Nasjonalmuseets direktør uttalte i et innlegg i Aftenposten 11. september 2014: «(…) den grunnleggende fremstilling av museets samlinger i et historisk-kronologisk perspektiv bør være i det nye museet.» (…) Det er et perspektiv som vi skal ta med oss, at vi ikke skal stykke det opp, dele det opp. Men det er først og fremst de som har det faglige ansvaret, som skal ivareta det, og så skal vi som politikere være med og ta beslutninger om hva vi skal bruke det til i fremtiden. Den debatten ser jeg veldig frem til.