Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-06-11:
Jeg vil begynne med å takke saksordføreren for et godt innlegg her i dag, og ikke minst også et godt arbeid med å lose komiteen gjennom en stor og tung sak som er viktig. Saken vi i dag behandler, har sitt utspring i Sundvolden-erklæringen, hvor det står klart at regjeringen vil legge om overgangsstønaden og innføre klarere krav til aktivitet. Det har vært en klar målsetting for denne regjeringen – det å bedre de ordninger, stønader og virkemidler vi har, for å få flere mennesker ut i arbeid, for å kunne hjelpe flere mennesker til å kunne være selvforsørgende. Det er fristende å si at overgangsstønaden er noe av en anakronisme, altså en ordning som ble laget i en tid der samfunnet var organisert annerledes, og som nå ikke i særlig stor grad har samme relevans. Overgangsstønaden skal sikre inntekt til livsopphold for dem som er enslige eller alene om omsorgen for barn etter et samlivsbrudd. Men da ordningen ble etablert, ble den etablert i en tid der ekteskapsbrudd f.eks. ikke var like akseptert som i dag, og også i en tid der det gjerne var vanlig at mødre ofte var hjemmeværende, og omsorgsretten stort sett ble gitt til mor. Den gamle samfunnsmodellen førte til at mange enslige mødre hadde vært utenfor arbeidslivet noen år mens barna var små, og at de fikk problemer med å få seg jobb igjen når de trengte det. Men tidene forandrer seg. Nå er det langt vanligere at begge foreldrene jobber. Det er langt vanligere at begge foreldrene får delt omsorg for barna etter samlivsbrudd. Nå er det etablert skolefritidsordninger. Det er etablert et bredt utvalg av barnehageplasser til dem som ønsker det. Skolestartsalderen har blitt redusert. Det er også gode ordninger for foreldre med dårlig økonomi med tanke på reduserte priser på barnehageplass, noe også denne regjeringen har bidratt til – å redusere prisene på barnehageplass for dem med svakest økonomi. Men når tidene endrer seg, samfunnet endrer seg, er det samtidig viktig at vi går gjennom de ordninger og ytelser vi har, og ser om de ytelsene er riktig virkemiddel for å hjelpe dem vi ønsker. Da må jeg si at jeg er skuffet over enkelte partier her i dag som velger et politisk spill og bare skal forsvare det bestående i stedet for å være med og finne ut hvordan vi kan tilpasse overgangsstønaden til å være mest mulig treffsikker. Vi har også sett i mange år at ordningen med overgangsstønad strekkes veldig langt av enkelte mottakere. Ett eksempel som ble trukket frem av tidligere stortingsrepresentant Vigdis Giltun i et spørsmål til daværende arbeidsminister Anniken Huitfeldt i 2012, handlet om en enslig forsørger som endret studieretning rett før hun var ferdig med sin bachelor, fordi hun da kunne motta overgangsstønad lenger. Det tror jeg alle er enige om er et uheldig utslag. Men når vi ser den typen utslag, er det viktig å ta de grepene vi kan for å tette igjen eventuelle smutthull i ordningen. Vi vet også at vi har hatt mange eksempler på at en rekke mottakere har fått nye barn med dem de har – visstnok – flyttet fra. Disse smutthullene ønsker vi nå å tette igjen. Jeg er glad for at Stortinget i dag vedtar tilpasninger i en ordning som har hatt de beste intensjoner, men som ikke lenger er relevant for samfunnet og den tiden vi lever i, og som i for stor grad har lagt til rette for misbruk.