Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-10-11:
Familieinnvandrere og arbeidsinnvandrere er de to største gruppene av innvandrere til Norge. I fjor ble det innvilget nesten 13 000 familieinnvandringstillatelser, og antallet er økende. Saken i dag gjelder familiegjenforening når partene har levd sammen før den som bor her, kom til Norge, eller når søkeren er referansepersonens barn. Det handler om saker som betyr veldig mye for dem det gjelder. Retten til familieliv er derfor beskyttet av internasjonale konvensjoner. Samtidig er det tverrpolitisk enighet om at retten til familiegjenforening ikke kan være ubegrenset. Vi må ha et regelverk som sikrer at referansepersonen kan forsørge den som flytter til Norge. Underholdskravet er i dag på 242 440 kr – fra 1. mai 2012 tilsvarende 88 pst. av lønnstrinn 19. Med ny utlendingslov i 2010 ble kravene til underhold skjerpet. Bare referansepersonens inntekt teller, og kravet gjelder også når den det søkes familiegjenforening med, er norsk borger eller utlending med permanent oppholdstillatelse. Det var flere grunner til det. Blant annet ville Stortinget sikre evnen til selvforsørging, og det var et uttrykt ønske om å finne regler som kunne motvirke tvangsekteskap. Ingen har så langt tatt til orde for at dette var feil, og komiteen har da heller ikke ansett det nødvendig å arrangere høring i saken. Men når vi nå diskuterer mulige endringer eller justeringer i regelverket, skyldes det at vi etter hvert har sett at de nye reglene også har hatt utilsiktede virkninger. Det er vanskelig å lage regler som dekker alle tenkelige tilfeller. Vi mennesker er som kjent forskjellige. Det er også grunnen til at departementet har bedt UDI om å rapportere utilsiktede virkninger. I representantforslaget vises det til oppslag i Aftenposten i januar i år, og det har vært flere saker der noen og enhver av oss har stilt spørsmål ved om det var dette som var hensikten. Det kan gjelde studenter, tiden det tar fra inntektskravet faktisk er oppfylt til søknaden er ferdig behandlet, familier som har bodd i utlandet, referansepersoner med midlertidig permisjon fra fast stilling, eller det at vi ikke er EØS-borgere i eget land – for å nevne noe. Vi ser også store forskjeller i innvilgelsesprosenten etter søkerens nasjonalitet. Den er f.eks. mye høyere for søkere fra Thailand, Filippinene og Russland enn fra enkelte andre land. Søknader fra f.eks. Somalia, Marokko og Tyrkia avslås langt oftere med begrunnelse proformaekteskap. Noen av disse sakene gjelder familieetablering – som ikke er tema i dag – men også når det gjelder familiegjenforening, kan det være grunn til å se nærmere på både holdninger og kjønnsforskjeller i måten regelverket slår ut på. Spørsmålet vi diskuterer i dag, er egentlig hva som er den beste måten å rette opp slike utilsiktede virkninger på. Forslagsstillerne ønsker mer skjønn for utlendingsmyndighetene når de skal avgjøre om underholdskravet i utlendingsloven § 58 er oppfylt. Komiteen er ikke enig i det og foreslår enstemmig at forslaget fra Venstre vedlegges protokollen, men med litt ulike begrunnelser. I stedet viser komiteen til statsrådens to brev til Stortinget i denne saken, der hun opplyser at et arbeid allerede er igangsatt for å finne politiske løsninger i form av instrukser eller regelendringer basert på de utilsiktede virkningene UDI har rapportert om. Særlig vil det være fokus på om dagens regler er urimelig begrensende for barns rett til familiegjenforening med foreldrene, og om det er systematiske forskjeller i saker der henholdsvis menn og kvinner er referansepersoner. Noen instrukser er allerede gitt. En forskriftsendring er nylig sendt på høring. Jeg regner med at statsråden vil komme nærmere inn på dette i sitt innlegg, også når det gjelder spørsmålet om framtidig inntektskrav og spørsmålet om å innlemme arbeidsavklaringspenger i inntektsgrunnlaget for familiegjenforening. Dette er en annen tilnærming enn det forslagsstillerne legger opp til. Spørsmålet er om vi skal overlate til forvaltningen å trekke opp nye grenser, eller om dette bør styres politisk. En nær enstemmig komité mener altså at dette handler om politikk. I tillegg vil jeg bare gjøre oppmerksom på at det i dag er presentert et forslag fra Fremskrittspartiet om å gå den motsatte veien, om å gjennomføre ytterligere innstramminger i regelverket. Som saksordfører synes jeg kanskje det er litt spesielt at det forslaget kommer nå, og ikke var med som en del av komitéarbeidet og i komitéinnstillingen. Men det er fullt lovlig, og jeg regner med at Fremskrittspartiet selv kommer til å ta opp og begrunne sitt forslag.