trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Kampen mot klimaendringene er en dugnad, en dugnad der alle må bidra. Særlig vi, som har tjent oss søkkrike på forurensning, har et ansvar. Akkurat dette poenget har gått Fremskrittspartiets representanter i denne sal hus forbi. Vi må slutte å klimapine befolkningen, sa stortingsrepresentanten Gisle Meininger Saudland under klimatoppmøtet i Polen og nevnte elbil som et eksempel på en klimapine – elbil, som gir oss ren luft, som reduserer CO 2 -utslippene, og som, etter det jeg hører, gir gode kjøreopplevelser. Men det er visstnok sånn at så lenge bilen ikke går på bensin eller diesel, eller gir folk helseskader, er den en klimapine. Hva vil Fremskrittspartiet? Jo, de vil gjøre det dyrere å kjøpe elbil, gjøre det dyrere for vanlige folk å kjøre miljøvennlig. Mens prisen på en Porsche Cayenne, som kun de rikeste i dette landet har råd til å kjøpe, skal være uforandret, skal prisen på elbil opp. Og ikke bare det, men Fremskrittspartiet mener også at de økte prisene på elbil skal gå til å sponse Porsche Cayenne-bilistene gjennom bomringen. Inntektene skal øremerkes reduserte bompengesatser. Med Fremskrittspartiet skal altså forurenser betales – ikke betale. Og ikke nok med det, forurenser skal betales av dem som kjører mest miljøvennlig. Så har elefanten vært oppe i dette rommet – eller denne salen – noen ganger i dag. I klimapolitikken sies det at elefanten i rommet er utslippene fra energibruk i Kina, India og andre store utviklingsland. Men hva har regjeringen gjort med satsingen på ren og fornybar energi i utviklingsland? Jo, de første årene av sine regjeringsår kuttet de dramatisk i bevilgningene til ren og fornybar energisatsing i utviklingsland. Så har de fått til en økning den siste tida, men fortsatt ligger de under det den rød-grønne regjeringen bevilget da de la fram sitt siste budsjett. Så ja, vi må gjøre mer – vi må gjøre mer både hjemme og ute.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Representanten Meininger Saudland var oppe og prøvde å gjøre rede for hvorfor Fremskrittspartiet vil gjøre nullutslippsbiler dyrere og dermed mindre konkurransedyktig i kampen mot fossilbilene. Det er jo akkurat det som er problemet med Meininger Saudlands forslag – elbilen vil bli svakere i konkurransen mot bensin- og dieselbiler, for prisen på Porsche Cayenne ønsker ikke Fremskrittspartiet å gjøre noe med. Så spør representanten Meininger Saudland hva jeg mener om miljøpartiet De Grønne i Tysklands holdning til norsk gass. Vel, jeg er ikke medlem av miljøpartiet De Grønne i Tyskland, og de skal få lov til å svare for det selv. Men vi vet at EU-kommisjonen har lagt fram planer om en kraftig satsing på fornybar energi og på energieffektivisering, og vi ser da at behovet for gass til EU går kraftig ned. Så der fins svaret.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Jeg takker for spørsmålet. Nå er det slik at vi er i sluttfasen i forhandlingene med EU om en felles strategi. Målsettingen er å kutte 40 pst. innen 2030. Det er et veldig konkret mål. Så har vi sagt at det er et gulv, og ikke et tak. Eksemplet er ikke-kvotepliktig sektor i transportsektoren, hvor vi har et mål om å kutte 50 pst. Det er et enda mer ambisiøst mål, det er utrolig ambisiøst. Det betyr at vi må bytte ut mye fossilt drivstoff. Vi må bl.a. produsere mer biodrivstoff i Norge, også i samarbeid med våre nordiske naboland, for å klare den omstillingen. Atskillig flere elbiler må vi også begynne å bruke, og vi må bruke mer biogass og hydrogen. Så det er offensivt. Når man sier at vi ikke har noen mål – vi har veldig konkrete målsettinger for å kutte. Så får vi se. Vi skal inn i regjeringsforhandlinger over nyttår. Vi er i ferd med å få på plass avtalene med EU, og vi kom i mål i Katowice med en forpliktende oppfølging av Parisavtalen. Så alt ligger til rette for at Norge kan ta mer sats.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Som jeg viste til, har vi nå satt oss et 50 pst.-mål i transportsektoren. Det er et veldig konkret mål, og det er enda mer offensivt enn 40 pst. Så er det nå laget en grunnlagsrapport for å gå i forhandlinger med landbruket om å kutte der, så vi er på tur til å heve ambisjonene og gjøre sektorvise avtaler. Vi diskuterer når det gjelder transportsektoren. Hvilke virkemidler de skal få, er ett eksempel, men vi kommer etter her, og dette går i takt. Men rammeverket for de internasjonale samarbeidsavtalene har vært viktig å få på plass i 2018, og så kan vi gå i gang. I budsjettinnstillinga nå ligger det for første gang sektorvise opptellinger av hvilke utslipp vi har. Det er også grunnlaget for å gå tøffere til verks: Hvilke utslipp er det vi kan ta ut raskere, og selvfølgelig på billigst mulig måte? Der må vi gjøre en jobb når vi nå skal levere til både EU og FN i 2020. Vi skal begynne å rapportere, og da må vi også stramme til.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Dette er en viktig del av debatten, så jeg takker representanten Borch for det spørsmålet. Som jeg sa i mitt innlegg, er det viktig å ta vare på rovdyrene også i den klimaomstillingen vi står i. Representanten sa at vi nå har overkjørt Rovviltnemnda, men det er ikke riktig. Det er en tøff beslutning som regjeringa har tatt. Man tar ut den såkalte Slettås-flokken og ikke de to andre revirene. Det er ikke å overkjøre, men å overprøve – for de enkelte rovviltnemndene har ikke nasjonal myndighet hver for seg. Det er en nasjonal styring av rovviltpolitikken. Vi er opptatt av den. Vi putter på mer penger for å forvalte. Statens naturoppsyn er bedre til å ta ut, de er god til å sitte på post og treffe når det gis fellingstillatelser. Det er viktig. Vi må ligge i forkant. Vi må også putte på mer midler der det skal skje omstilling, og der rovdyrene har prioritet, må det virkemidler til for at den omstillingen skal skje.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Ja, det var jo en veldig konkret utfordring. I den uttalelsen som representanten Haltbrekken nok har lest, tror jeg ikke vi sa at Jeløya-plattformen er utdatert. Tvert imot er det en veldig god plattform. Men det går an å heve ambisjonene, og det er det vi skal prøve å gjøre i de nye regjeringsforhandlingene. Vi sier at det er mulig å øke ambisjonsnivået for kutt til 55 pst. i Norge. Det er veldig ambisiøst, og her skal folk, lommebøker og bedrifter henge med – så det er en tøff utfordring. En annen utfordring, som vi så langt i debatten har snakket lite om, er klimatilpasning. Det må vi også gjøre mer av, for klimaendringene har allerede skapt utfordringer. Vi kommer til å måtte leve med både våtere, villere og for den del tørrere vær i perioder, og det krever at vi må gjøre tiltak i Norge for å tilpasse oss og leve med noen av de naturkatastrofene som vil komme de neste årene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Representanten Myhrvold bekrefter iallfall at Senterpartiet har fått med seg FN-rapporten, og at tida er i ferd med å renne ut. Jeg forstår behovet for å forsøke å grønnvaske politikken noe, men ungdomspartiet, Senterungdommen, sa jo i Nationen 20. november at Senterpartiet «sover i timen» når det gjelder klimapolitikken. Når det gjelder biodrivstoff, satt Senterpartiet i den rød-grønne regjeringa, som endret veibruksavgiften og sørget for at biodrivstoffabrikker i Østfold, i representantens eget hjemfylke, ikke ble bygd. Det å gi en fossilrabatt på nesten 1 mrd. kr vil ytterligere forsinke overgangen til nullutslippsbiler. I tillegg gir Senterpartiet en rekke CO 2 -rabatter til næringslivet som gjør at man utsetter overgangen til ny teknologi. Hva er sammenhengen i Senterpartiets klimapolitikk egentlig?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Representanten Haltbrekken sa i sitt innlegg at han ville støvsuge Norge for klimatiltak, og det er en god ambisjon. Men i realiteten støvsuger jo SV norske småbedrifter for over 11 mrd. kr gjennom formuesskatt. De vil altså øke skattenivået med 20 mrd. kr, og det tar fra småbedriftene – som er langt de fleste, 80 pst. av norske arbeidstakere jobber i en bedrift med færre enn ti ansatte – kapital og muligheter til nettopp å bidra i den grønne omstillingen. Det er ikke å støvsuge for tiltak. Når det gjelder bilavgifter, vil SV øke dem med 4,8 mrd. kr, mens Senterpartiet vil kutte dem med 1 mrd. kr. Det var en kameratslig tone mellom representantene Haltbrekken og Halleland, men SV og Haltbrekkens bestevenn er jo Senterpartiet og Trygve Slagsvold Vedum. Hvordan skal han få dette til å gå i hop, når det er et så stort sprik i opposisjonen når det gjelder virkelig å støvsuge for de tiltakene, og når det spriker så når det gjelder penger?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Miljøpartiet De Grønne henter mye inspirasjon fra De Grønne i Tyskland, og der har de hatt et «Energiewende». De legger opp til storstilt omlegging, å vinne mye på fornybar energi, men også veldig mye sol. Miljøpartiet De Grønne skal ha for at de går for mange radikale tiltak og utfordrer forbrukerne, innbyggerne, på radikale omlegginger – å spise mye mindre kjøtt f.eks. – og de vil avgiftsbelegge voldsomt og trekke inn mye avgifter. Men jeg er litt overrasket over at Miljøpartiet De Grønne ikke spiller mer på lag med forbrukerne med tanke på mer solceller på taket f.eks. – det er ingen radikal omstilling, egentlig – og i stedet snakker om folkefinansieringsfond. Det er litt vanskelig å forstå – hva er det? For vi legger jo penger i Enova, vi utbetaler støtte til dem som legger solceller på tak, f.eks., så pengene går jo ut. Hvorfor disse radikale forslagene som står i veien for en mer dynamisk omlegging?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Til representanten Moxnes: Det er interessant å diskutere revolusjon med Rødt, i hvert fall den grønne. Men jeg synes den er lite grønn, den revolusjonen han skisserer, og jeg blir provosert når representanten trekker inn Frankrike. I Norge har vi hatt en elbilpolitikk i 15 år. Det er ikke en avgiftsøkning, for det er null avgifter på elbiler. Det er det som er greia, og det er ganske rettferdig. Det gjør at alle lag av befolkningen har mulighet til å kjøpe seg en elbil i dag, til og med en ny bil. Det har aldri vært så billig å eie og bruke bil i Norge som i dag, og inntektene på bil til statskassa har falt med bortimot 40 mrd. kr de siste årene. Så det er ikke en avgiftsøkning vi snakker om. Det er en gedigen avgiftslette. Jeg anbefaler representanten fra Rødt å ta seg en tur til Raufoss, der det er en grønn industrirevolusjon på gang. De leverer bildeler til hele verden hver dag, og utfordringen til Rødt er å ikke skulle forholde seg til verden og ha et marked. Hvordan er den grønne revolusjonen til Rødt?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Til representanten Moxnes: Det er en ganske rettferdig politikk når Norge har fritak for elavgift for den industrien som produserer mye av de varene, og hvor en del av Rødts medlemmer riktignok jobber – ja. Men det er også et bidrag til å holde den industrien i Norge. Vi må bli enda flinkere til å bygge den typen industri. Alle de tiltakene som representanten Moxnes her ramser opp, ligger inne i regjeringas budsjett. Det er ikke noe nytt. Utfordringen for Rødt er det å eksportere varer, det å forholde seg til en EØS-avtale som gir tilgang til et indre marked – det skal vi ut av. Det er en proteksjonisme: Hvor skal vi få solgt alle de varene som vi ønsker å produsere, med billigere elavgift for industrien i Norge, subsidiert av fellesskapet? Hvordan skal vi få avsetning på markedet og skape den grønne revolusjonen som vi egentlig er enige om her?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Den store diskusjonen om fornybar energi er også viktig å ta, og en utfasing av olje- og gassektoren på sikt innebærer muligheten til å bygge opp noe nytt. I høst har jeg prøvd å invitere til en debatt om å tenke enda mer nordisk – et sterkere nordisk energisamarbeid framover, særlig knyttet til elektrisitet, er viktig. Norge ligger veldig gunstig til ved Nordsjøen, vi har en aktiv sokkel, Storbritannia ønsker seg et tett samarbeid, og vi har nordiske naboer som vi samarbeider godt med. Mitt spørsmål er: Hvilken visjon kan vi dra opp for de neste 25 årene knyttet til det nordiske samarbeidet for å elektrifisere Norden? Også når det gjelder en nordisk hydrogenstrategi – kan statsråden si noe om hva en gjør der for å styrke det nordiske samarbeidet?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Venstre har ledet an og vil fortsette å kjempe for ledertrøya i klimapolitikken. I fortsettelsen vil vi åpne for at Statens pensjonsfond utland kan investere i unoterte aksjer og fornybar energi. Vi har kapital og muskler til å bidra til det skiftet – øke støtten til forskning på nullutslippsteknologi, utrolig viktig, oppskalere ordninger som Enova, Nysnø og Klimasats, som alle er barn av Venstre, sørge for at miljøvennlige innkjøp alltid blir prioritert i offentlige anskaffelser. Dette er særlig viktig fordi offentlig sektor også er en så stor kjøper og kan påvirke og drive fram ny teknologi. Det er viktig at både kommuner, fylkeskommuner og andre offentlige, statlige aktører kjøper framtidas løsninger – og ikke fortidas energikrevende løsninger. Da er vi over på en sektor som det har vært lite snakk om her i dag. Når Arbeiderpartiet og Senterpartiet, med så mange ordførere, utfordrer regjeringa på at det er transportnæringen som skal være én løsning på utfordringene – og den andre er skognæringen – sitter en altså med en stor offentlig sektor som også skal være med på en storstilt omstilling, som skal fase ut alle kjemiske renseanlegg innen vann- og avløpssektoren de neste 10–15 årene, og gå over til biologiske renseanlegg. Arbeiderpartiet og Senterpartiet sitter helt stille i båten. Når det gjelder jordvern, hvilke ordførere er det som lar jorda glippe? Når det gjelder skogvern, er det knapt vilje til det. Naturvern er også en del av utfordringen. Vi er nødt til å organisere også den tekniske sektoren i kommunene på en annen måte. Vi sliter med kapasiteten når det gjelder å resirkulere og gjenvinne – vi må ha en bedre struktur i avfallssektoren. Også vann- og avløpssektoren har store utfordringer med både klimatilpasning og å ta i bruk ny teknologi. Vi ser i dag at vi har for små kommuner, som ikke tør å ta risikoen ved investeringer i ny teknologi. Her må vi tilpasse til det nye og framtidsrettede. Det er reinspikka prosessindustri som også er litt av svaret på klimautfordringene vi står overfor. Det passer ikke nødvendigvis for en debatt i et kommunestyre å diskutere investeringer på det nivået, verken når det gjelder kapital eller teknologi. Når det gjelder sirkulær økonomi, er det utfordringer med å få ressursene som er på avveier, i omløp – bruke dem lenger og bedre. Det er viktig. Vi må også en tur innom bistandsutfordringene eller land i sør. Utfordringene i Arktis er nå så, men det er de landene som ligger lavest, som har utfordringer. Øystatene i Stillehavet er en av de store utfordringene her.(Presidenten klubber.) Så skulle jeg gjerne vært innom arbeidsledigheten i Hedmark og Oppland,(presidenten klubber igjen) som er den største utfordringen – dette til representanten Sandtrøen. Det er ikke(presidenten klubber hardt)(Munterhet i salen) (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen) (presidenten klubber hardt) (Munterhet i salen)
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Da tegner jeg meg til et innlegg til.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-12-18:
Det blir 1 minutt om Innlandet til representanten Sandtrøen, for representanten var inne på de store og økende forskjellene. Ja, det er inntektsforskjeller i Norge, men de er mindre enn i noe annet land i verden. Utfordringen er at vi har en aldrende befolkning, og ser vi 10, 15 eller 20 år framover i tid, kommer den eldre befolkningen til å bli enda større, og den har ikke inntekt. Ergo blir inntektsforskjellene større – ja. Utfordringen for oss i Oppland er at vi har 1,5 pst. arbeidsledighet. I Hedmark tror jeg den er på 1,7 pst. Det å få den arbeidsstyrken inn i det grønne skiftet og få til den omstillingen, blir en stor utfordring fordi så mange av de hendene skal inn i pleie- og omsorgssektoren til nettopp en aldrende befolkning som bor ytterst i distriktene. Vi står overfor en krevende spagat. Jeg skulle ønske at Arbeiderpartiet brukte mer tid på å diskutere hvordan vi kan sikre at vi kan bidra i det grønne skiftet med flere hender, som vi virkelig trenger, i stedet for å snakke om de store og økende forskjellene – for vi har både hender og kapital hvis vi prioriterer riktig.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-12-18:
Det var bra at representanten Kjenseth kom til debatten, for jeg var litt redd jeg skulle gå glipp av en replikk på rovdyr. Som Venstre sikkert er godt fornøyd med, kom vedtaket om å overkjøre Rovviltnemndas forslag om uttak av 17 ulver innenfor ulvesonen i går. Bestandstallet på ulv er langt over det et bredt flertall på Stortinget har sagt at det skal være, og Miljødirektoratet har klart slått fast at ulvebestanden ikke ville være truet dersom Rovviltnemndas vedtak ble opprettholdt. Vedtaket i går sier at man skal ta ut to, kanskje tre ulver innenfor sonen. Det er et vedtak som overhodet ikke vil bidra til å få ned bestandstallet. Bestandsmålet på ulv er i dag på fire–seks ynglinger. Vi har i dag et bestandstall som nesten er det doble. Er Venstre opptatt av å følge rovviltforliket og forholde seg til bestandsmålet, eller er de fornøyd med å ha satt Fremskrittspartiet og Høyre på sidelinjen og kunne styre rovviltpolitikken helt etter eget skjønn?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-12-18:
Jeg har merket meg at representanten Halleland har vært litt misfornøyd med egen regjerings rovdyrpolitikk de siste dagene, og særlig angående vedtaket om ulv. Jeg har også merket meg at representanten har tatt til orde for at det trengs en lovendring for å få skutt flere ulver for å komme ned på bestandsmålet. Jeg kan opplyse at i dag er det fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet sendt et brev hvor man ber regjeringen komme tilbake til Stortinget for å redegjøre for vedtaket om lisensfelling av ulv. Her ber vi regjeringen nettopp redegjøre for om det trengs en lovendring for å kunne oppfylle de vedtakene Stortinget har gjort om bestandsmål og uttak av ulv. Vil Fremskrittspartiet støtte Senterpartiet i at regjeringen bør komme til Stortinget og redegjøre for hvordan vi skal nå bestandsmålet for ulv?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-12-18:
Jeg skal ikke spørre statsråden om ulv, for der tror jeg vi er ganske enige. Men jeg skal spørre statsråden om utjevning av nettleie. For litt siden utfordret jeg olje- og energiministeren på manglende oppfølging av Stortingets vedtak om utredning av ulike modeller for nettleie. Statsråden hevdet at det var gjort. Kapitlet i budsjettproposisjonen fra departementet kan strengt tatt ikke kalles en utredning. Departementet vurderer bare én modell, nemlig sammenslåing av nettselskap. Et bredt flertall på Stortinget har bedt om at det legges fram en utredning om ulike modeller for utjevning av nettariffer i en egen sak som skal sikre mer like priser, også i distriktene. Mitt spørsmål er om statsråden har tenkt å følge opp flertallsvedtaket fra Stortinget. Når kan man forvente at en slik utredning blir klar og legges fram for Stortinget?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-12-18:
Først til representanten Nævra og SV: Jeg vil først si at jeg respekterer SVs syn på rovdyrpolitikken. Men vi er strengt tatt nødt til å følge opp det rovviltforliket vi har vedtatt med et bredt flertall i dette stortinget. De to rovdyrene representanten Nævra nevnte, var jerv og ulv, og det er akkurat disse to rovdyrene som ligger langt over bestandsmålet i dag. At ikke SV vil anerkjenne rovviltnemndenes jobb og grundige vurderinger i disse sakene, synes jeg er lite tillitsfullt overfor den gode jobben nemndene faktisk gjør. Representanten Nævra sier også at verken jerv eller ulv har gjort noen særlig stor skade. Da vil jeg råde representanten til å reise ut til de bøndene som har brukt store deler av sommeren på å lete etter døde og skadde dyr. Så til skog: Jeg må si at jeg ikke er beroliget av noen av statsrådenes svar på Senterpartiets spørsmål angående forhandlingene med EU som nå pågår. Dette kan få store konsekvenser for skogen, både for næringen og ikke minst for skogen som en del av Norges klimaløsning. Senterpartiet har ikke bestridd at vi har måttet følge et regelverk. Ja, vi vil måtte følge et EU-regelverk, men spørsmålet er hvilken referansebane vi skal velge å melde inn. Det er bare ett alternativ av de elleve som er utredet, som er akseptabelt, og mitt spørsmål er om regjeringen vil melde inn det, og om Høyre og Fremskrittspartiet vil følge statsråden opp på det. Det er et enkelt spørsmål som statsråden bør kunne svare ja eller nei på.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Det var mye å gripe fatt i som vi sikkert får mer tid til å diskutere i løpet av debatten, men jeg har lyst til å ta tak i et av Høyres viktigste klimaløfter. I 2012 ble klimaforliket inngått her på Stortinget. Siden 2013 har Høyre hatt statsministeren og styrt landet. De gikk til valg på å love å forsterke klimaforliket. Når vi nå nærmer oss 2020, vet vi hva som er dommen. Klimaforliket blir ikke forsterket. Det blir ikke engang overholdt. Det er dommen etter fem år med Erna Solberg som statsminister. Kan Stefan Heggelund bekrefte at klimaforliket ikke blir forsterket, men tvert imot brutt med politikken fra denne regjeringen?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Det ble sagt at Arbeiderpartiet har vært opptatt av klima i fem minutter. Vel, hele begrepet bærekraftig utvikling kommer fra Arbeiderpartiets leder og Norges statsminister Gro Harlem Brundtland. Det faller på sin egen urimelighet. Men jeg har lyst til å fortsette å følge opp mitt spørsmål, for Stefan Heggelund sa at vi aldri har vært nærmere å nå 2020-målene. Vel, nå i slutten av 2018 skulle det være en selvfølge at vi var nærmere enn i 2012. Ellers hadde det vært en total katastrofepolitikk denne regjeringen har ført. Igjen har jeg lyst til å spørre Stefan Heggelund: Mener han at vi kommer til å forsterke klimaforliket og overoppfylle målsettingene for 2020, eller er han enig i det statsministeren og klimaministeren har uttalt i debatter, at det er svært usannsynlig at vi kommer til å nå klimaforliket for 2020?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Noen ord på slutten: Naturvern har vært lite nevnt i denne debatten. Det er synd, for det er den andre store miljøutfordringen verden står overfor. Tap av det biologiske mangfoldet er en like stor utfordring som klimautfordringen. Heller ikke på dette området har vi fått et kraftfullt budsjett fra denne regjeringen. Arbeiderpartiet vil mer. Vi vil ha en større satsing på miljøovervåkning, så vi vet hva vi skal ta vare på. Vi vil satse mer på Artsdatabanken, som tar vare på de utsatte artene. Vi vil ha en større satsing mot marin forsøpling, for også her hjemme må vi rydde opp i våre hav. Flere har snakket om skogvern. Det er veldig bra at det er tverrpolitisk enighet om at skogvern er viktig, og at ordningen om frivillig vern fungerer bra. Det er likevel et paradoks at man for første gang på mange år altså vil ha et kutt i skogvernet under denne regjeringen. Nå har det vært økninger siden 2011, men i år – med en Venstre-statsråd – kom det et kutt. Det har vært snakket om det internasjonale arbeidet. Det internasjonale arbeidet er veldig bra. Jeg heier på hver eneste krone Norge kan bruke ute i verden, for det er ute i verden vi virkelig kan være med og utgjøre en stor forskjell ved å satse på fornybar energi i utviklingsland. De økningene som nå kommer, kommer jo etter fem år med kutt fra Børge Brende. I dag skrytes det av en historisk satsing, men det er fortsatt to tredjedeler av det vi lå på for fem år siden. Man skulle trodd vi hadde kommet mye høyere enn der vi var for fem år siden, men det er altså historien til denne regjeringen. De driver en jojopolitikk hvor de kutter det ene året for å skryte av en økning det andre året. Med de kuttene vi nå får fra amerikanerne, er det spesielt viktig at Norge ikke gjør det samme. Tiden for store fornybarkutt fra dagens regjering må være slutt når vi ser hva amerikanerne gjør. Når vi hører Stefan Heggelund, høres det ut som om resten av salen har funnet opp klimaproblemet for fem minutter siden. Det er med respekt å melde bare tull. Klimapolitikken går som en rød tråd gjennom Arbeiderpartiets historie: fra Trygve Bratteli, som var med på å opprette det første Miljøverndepartementet i verden, til Gro Harlem Brundtland, som ble verdens klimaminister, og til Jens Stoltenberg, som ble FNs spesialutsending for klima. Jeg er stolt av hva mitt parti har gjort, men jeg synes ikke vi har gjort nok, for klimautfordringen er så stor og fundamental at ingen kan si de har gjort nok. Derfor blir jeg veldig bekymret når jeg hører hvor selvtilfredse Høyre-politikerne er i dag. Mens verden står på kanten av stupet, sier altså Høyre at vi gjør mer enn nok her hjemme i Norge, og når alle andre kritiserer oss, er det alle de andre som ikke har forstått, for vi gjør mer enn nok. Sannheten er allikevel at det ikke tas noen nye initiativ. Man styrer mot ikke å nå målene for 2020. Vi har ingen egne mål for 2030. Dette blir nok en tapt mulighet for klimaet. Men Arbeiderpartiet kommer ikke til å slappe av. Det kommer en ny mulighet i januar, da de 37 forslagene fra Arbeiderpartiet og SV skal opp til behandling. Da har posisjonen muligheten til å stemme for dem.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Forrige uke ble EU og Norge enige om neste steg for en avtale for oppfyllelse av utslippsmålet for 2030. Der ligger bl.a. regelverket for bokføring av skog- og arealbruk, og jeg registrerte at representanten Heggelund snakket noe om den historiske ressursforvaltningen i Norge. I et sånt lys er det noe merkelig å merke seg at Høyre har vært med på å få vedtatt et mål om 10 pst. vern av all skog i Norge, samtidig som vi vet at verden trenger all den biomassen vi kan få, for å begrense den globale oppvarmingen til 1,5–2 grader. Vern av skog og nye restriksjoner fører til at det blir mindre biomasse fra skog tilgjengelig, og det kan begrense muligheten for karbonnegative løsninger. Forrige uke ropte treindustrien i Trøndelag varsku om at verneplanene vil gjøre det vanskeligere å få tak i råstoff. EU-avtalen kan i tillegg bli en kraftig hindring for bruk av skog. Hvordan vil Høyre i regjering sikre at norsk skogindustri får rammebetingelser i EU-avtalen som sikrer økt hogst og bruk av skog som klimaløsning?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Det ønsker representanten. Jeg tar med dette opp Senterpartiets forslag i sak nr. 2 – og også de forslagene Senterpartiet har sammen med Sosialistisk Venstreparti.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Senterpartiet mener at kommunene har en helt avgjørende rolle på Klimasats-siden, og vi har også det inne i vårt budsjett. Vi mener at kommunene må sikres forebyggende tiltak, og derfor gir vi 200 mill. kr ekstra til forebyggende tiltak i kommunene, hvor mange av midlene ligger. Kommunene har en helt sentral rolle, men så langt har kommunene selv meldt inn at de ikke har tiltak nok til å få brukt de midlene som har ligget i Klimasats-ordningen. Det var signalene vi fikk i budsjetthøringen.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Senterpartiet er opptatt av regnskogprosjektet og ønsker å støtte det. Det vi har vært skeptisk til, er den økningen regjeringen la inn, ut fra de rapportene som har kommet fra regnskogprosjektet i Brasil. Vi ønsker å støtte regnskogprosjektet, men vi må ha sikkerhet for at pengene blir brukt til det de skal, at det er en effektiv bruk av dem. Da vil vi være med og støtte det i framtiden, men i år så vi det ikke opportunt å legge inn den økningen som regjeringen gjorde, nettopp på bakgrunn av de riksrevisjonsrapportene vi har fått.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Det er nettopp fordi vi ikke har sikkerhet for at det vil stimulere norsk biodrivstoffproduksjon. Norsk biobransje selv sier at de er svært skeptisk til den type avgift, fordi de mener det vil kunne svekke dem. Vi ønsker helhetlige, langsiktige verdikjeder også for biodrivstoff og støtter opp under ethvert tiltak. Senterpartiet vil faktisk prøve å ta til orde for et nasjonalt forlik, slik at vi kommer på banen. Jeg tror det er tverrpolitisk enighet i salen om at vi ønsker å stimulere til produksjon av norsk biodrivstoff i framtiden, men slik som det er nå, klarer man ikke å komme fram til omforente tiltak som bygger opp under den industrien vi trenger.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Senterpartiet er opptatt av omleggingen til det grønne skiftet. Heldigvis er det slik at fabrikken for biodrivstoff i Fredrikstad er i gang igjen. Det er vi veldig glad for. Vi mener at det må iverksettes flere tiltak for å få i gang biodrivstoffproduksjon i Norge. Vi må ha en opptrapping av omsetningskravet. Vi kan f.eks. ha en dobbeltelling for avansert biodrivstoff. Den må opprettholdes. Når det gjelder dette med drivstoffavgiftene, er det slik at det langt på vei er bekreftet at regjeringens avgiftsøkning er en fiskal avgift. Dessuten er det slik at for de syklende klasser innenfor Ring 2 i Oslo er det greit med en økning i drivstoffavgiften, men i store deler av dette landet bor faktisk folk rundt omkring. Senterpartiet er også opptatt av å forhindre økte sosiale og geografiske forskjeller. Da er ikke dette veien å gå. Da trenger vi differensierte klimatiltak.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Bruk av palmeolje bidrar til nedhogging av regnskog. Det kunne representanten Haltbrekken og undertegnede se ved selvsyn da vi besøkte Indonesia tidligere i år. Samtidig er vi enige om at andelen biodrivstoff i transportsektoren skal økes. Faktum er at det er langt igjen før vi når målsettingene for andelen norskprodusert og bærekraftig biodrivstoff. Senterpartiet er sterkt tilhenger av biodrivstoff, fordi det gir høy klimanytte, og fordi det kan skape verdier og arbeidsplasser som er bygget på fornybare ressurser, som norsk skog. SV og Senterpartiet skiller derimot lag når det kommer til bruk av skog. Der SV foreslår vern, ønsker Senterpartiet aktiv bruk og forvaltning av den fornybare ressursen. Med bakgrunn i SVs syn på skogvern: Hvordan vil SV sikre at vi får helhetlige verdikjeder for produksjon av avansert biodrivstoff basert på norske ressurser?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
I fjor sto Kristelig Folkeparti og Senterpartiet sammen i kampen for likere nettleie i landet. Sammen fikk vi flertall for et forslag som krevde at regjeringen skulle utrede og legge fram et forslag som sikret utjamning av nettleie, uavhengig av hvor man bor eller driver næring. Svaret regjeringen ga oss i dette statsbudsjettet, var nedslående. Stortingets vedtak var overhodet ikke fulgt opp. Det var kun konstatert at det var utredet tidligere, og at fusjoner av nettselskap var den beste metoden for utjamning av nettleie. I denne budsjettinnstillingen står Kristelig Folkeparti sammen med nettopp regjeringspartiene og krever en ny utredning. Er Kristelig Folkeparti enig i at regjeringen har sviktet i sitt framlegg til Stortinget? Og hvordan mener Kristelig Folkeparti at de skal få gjennomslag for kravet om likere nettleie i kompaniskap med partier som har strittet imot det gjennom mange år?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Undertegnede deler bekymringen til representanten Bastholm fra Miljøpartiet De Grønne vedrørende klimaendringene. Men i Politisk kvarter 16. november hevdet representanten Bastholm at regjeringens avgiftsøkninger kun var fiskale. Hennes eget parti vil øke miljøavgiftene med 45 mrd. kr. Spørsmålet mitt er: Hvordan mener representanten Bastholm dette ivaretar hensynet til sosial og geografisk utjevning? Eller er det ikke et mål for Miljøpartiet De Grønne at klimapolitikken skal ta slike hensyn?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
La meg få rette opp litt fra i stad – jeg vil understreke det. Jeg skal innrømme at det gikk litt fort i svingene her. Jeg ble litt satt ut i replikkordvekslingen etter replikken fra representanten Sølversen, som spurte hvorfor Senterpartiet ikke var med på Klimasats i kommunene. Senterpartiet er selvfølgelig med på Klimasats i kommunene, det var derfor jeg ble satt ut. Vi har en økning i vårt budsjett på 20 mill. kr i forhold til hva regjeringen la opp til. Selvfølgelig skal kommunene ta sin del og sin forpliktelse. Jeg vil fortsette litt der noen av mine medrepresentanter har vært før meg i dag, nemlig dette med CO2-fond for næringstransport. Etter å ha fulgt den saken en stund og stilt en del spørsmål rundt den over tid, er det for meg helt ubegripelig at regjeringen ikke klarer å bli enig med næringslivet i dette spørsmålet. Unnskyldningen er at regjeringen gjerne vil ha dette underlagt Enova, og at det skal være i strid med EØS-lovgivningen. Næringslivet ønsker et frittstående fond etter NOx-fondsmodellen og har solide juridiske utredninger som viser at dette er håndterbart innenfor EØS-lovgivningen. Høyres representanter har vært ganske høye og mørke på vegne av klima i dag. Derfor er det enda merkeligere at Høyre, som tradisjonelt kaller seg et næringsvennlig parti, ikke støtter næringslivets eget initiativ, næringslivets egen modell, som vi vet vil gi store utslippskutt raskt i den sektoren som har størst utslipp i ikke-kvotepliktig sektor i Norge. Da er spørsmålet: Handler det om at man kun anser CO2-avgiften for en fiskalavgift, eller er det noe prinsipielt knyttet til organiseringen opp mot Enova som gjør at dette er vanskelig for regjeringen? Så spørsmålet er: Setter man altså prinsipper om organisering framfor hensynet til raske utslipp? Det kunne vært nyttig å få avklart. Senterpartiet øker også støtten til klimaforskning innen husdyrproduksjon med 25 mill. kr. Det har vært en målrettet satsing på fôrutvikling og avl gjennom 100 år i Norge som har gjort den norske kua til en av verdens mest klimavennlige. Mat må vi ha, og Parisavtalen slår også fast at klimamålene ikke skal gå på bekostning av matforsyningen. Da er det interessant at vi har en regjering med en miljøstatsråd som tar til orde for redusert kjøttforbruk, en landbruksminister som ber oss spise mer rødt kjøtt, og en utenriksminister som jobber for å øke tollkvotene på importkjøtt fra Argentina, som har den mest klimafiendtlige kua i verden. Det henger ikke på greip, og det kunne vært interessant å høre regjeringspartienes syn på saken.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-12-18:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet i rovdyrsaken, men likevel: Er det sånn at man nå er i ferd med å innføre en turnusordning for folk som bor i rovdyrområdene – at i fjor var det altså ikke samfunnsmessige belastninger av betydning i Slettås, mens i år er det det, mens Hobøl og Mangen må vente på tur fordi de ikke har levd med denne konflikten lenge nok? Er det sånn at regjeringen mener at det i Stortingets rovviltforlik ligger inne en slags turnusordning, sånn at man kan sjonglere med hvilke deler av befolkningen som skal ha denne belastningen? I så fall lurer jeg på når det er Hobøls tur, og når det er Mangens tur.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
NVE leverte i desember 2016 en rapport som slår fast at dagens bevilgningsnivå gjør at mange sikringsprosjekter ikke kan gjennomføres. Videre viser NVE til at økte bevilgninger ville kunne føre til reduserte kostnader for samfunnet ved flom- og skredhendelser. Forrige budsjett fra denne regjeringen leverte ikke på det området, og dette budsjettet leverer heller ikke. Arbeiderpartiet har foreslått en økning på 150 mill. kr. Nå har Fremskrittspartiet kommet med en rekke saker til Stortinget og bedt om hjelp fra andre enn regjeringspartnerne. Vil man kunne vurdere det også dersom man ikke når fram – og sikre innbyggere i flom- og skredutsatte områder bedre i framtidige budsjetter?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg kritiserer ikke for kutt, men jeg kritiserer for manglende økning i bevilgningene. For vi vet at det er mye billigere å forebygge enn å reparere, og ikke minst er det mindre belastning på de innbyggerne som lever i flom- og skredutsatte områder.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Jeg synes det var mildt sagt oppsiktsvekkende at representanten Halleland bruker hele sitt innlegg – med det bakteppet vi har, med FN-rapporten, som viser hvor travelt vi har det for å unngå at vi får 1,5 graders oppvarming, eller i verste fall mer enn det, og de store konsekvensene det har – kun på å snakke for en oljeproduksjon, som vi vet skaper utslipp. Det er det bred enighet om. Det det er politisk uenighet om, er hva som er Norges ansvar – å fortsette næringen i Norge, eller å avvikle den. Men jeg vil gi representanten en mulighet til å snakke litt om klimapolitikken til Fremskrittspartiet, for vi har nylig også hørt at representanten Hallelands kollega i energi- og miljøkomiteen ønsker å fjerne fordelene for elbiler. Noe av grunnen til at vi skal ha de fordelene, er for å klare å nå Stortingets mål om at alle nybiler i 2025 skal være nullutslippsbiler. Mitt spørsmål er: Hvordan skal Fremskrittspartiet ellers klare å oppfylle målet om nullutslippsbiler i 2025, og hvordan skal Fremskrittspartiet ellers klare å nå Stortingets mål i klimapolitikken?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Hvis saken om seismikkskyting i Barentshavet bare hadde handlet om å innhente kunnskap, kunne nok jeg og representanten fra Høyre skålet for det med en juleakevitt. Først vil jeg si at jeg har merket meg den nye forklaringen på denne satsingen hos regjeringen på å skyte seismikk i Barentshavet med at man skal øke kunnskapen, men det vi alle vet, er at den kunnskapen ønsker vi også for å kunne fortsette med olje- og gassutvinning, og lansere leteområder i dette området, som for øvrig er veldig sårbart. Det er et veldig sårbart område for artsmangfoldet i havet, noe vi for øvrig vet altfor lite om, og det er en utvinning som vi vet at vi ikke trenger, fordi vi allerede har funnet mye mer olje og gass enn vi kan ta opp. Det er det ene. Det andre er at når Europa ønsker norsk gass akkurat nå, betyr ikke det at de ønsker det i 2020, 2030, 2040, som de investeringene vi gjør i dag, er det som en her legger opp til.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Miljøpartiet De Grønne bruker vesentlig mye mindre oljepenger enn det regjeringen gjør. Jeg vil gjerne komme tilbake til dette tallet som gjentar seg, med 200 000. Det er veldig viktig at Stortinget har klart for seg at det ikke er 200 000 mennesker som jobber på oljeplattformer. Det er rundt 50 000, og så er det veldig mange som jobber i tilknyttede næringer. De folkene kunne fått oppdrag fra andre enn oljesektoren, hvis vi bare hadde satset på en offensiv grønn næringspolitikk. Og det er det man bør gjøre, bl.a. ved å bruke mye mer penger til incentivordninger på ulike måter til elektrifisering av kysten, som verftene, f.eks., ville kunne levert til. Men det betyr ikke at ikke oljenæringen er viktig for oss, det betyr i hvert fall ikke at de inntektene ikke har vært viktig for Norge gjennom historien, men det er en horisont som står foran oss, som er veldig tydelig. Den sier for det første at energimarkedet i verden endrer seg. Det betyr risiko for Norge som energiland og energieksportland. For det andre har vi klimaendringene, som vi er nødt til å ta inn over oss. Og Miljøpartiet De Grønne mener at Norge må ta det ansvaret vi har, og ta ansvar for utslipp som det at vi tar opp olje og gass, fører til.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Det er hyggelig å få snakke om skatter og avgifter også i energi- og miljøkomiteens budsjettdebatt. Jeg har allerede vært i en slik debatt, siden jeg også sitter i finanskomiteen, men la oss også ta den her. Den debatten i Politisk kvarter som jeg tror representanten viser til, handlet om flyseteavgiften. Der sier regjeringen direkte selv i statsbudsjettet at dette regnes som en fiskal avgift, dvs. en inntekt til staten, og man vet ikke klimaeffekten av det. Jeg mener det er høyst problematisk, jeg mener man bør bruke miljøavgifter til det de skal gjøre, nemlig å endre adferd, og da bør man ikke planlegge for å få inntekter fra den avgiften. Tvert imot skal man jo planlegge for at inntektene går ned. – Så det var til den debatten som representanten tok opp. Avgiftspolitikken til Miljøpartiet De Grønne er grønnere, men det vil ikke nødvendigvis føre til mer avgifter for den enkelte familie, for det enkelte medlem. Vi har regnet på det, vi ser at det er rundt 400 kr per familie per år dersom det er en gjennomsnittlig familie med gjennomsnittlig forbruk av bilreiser og flyreiser, og med en gjennomsnittlig inntekt.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Akkurat når det gjelder sol, har Miljøpartiet De Grønne en rekke tiltak for å bidra både til at det blir lettere for folk å ta den utgiften det er å installere solcelleanlegg, og bidra til at markedet kommer mer opp. For det er i installeringen bøygen egentlig er nå, så der foreslår vi bl.a. momsfritak, og i skatte- og avgiftspolitikken vår har vi også tiltak der. Det var litt uklart for meg hvorfor representanten viste til Tyskland her, bortsett fra at de gjør mye på sol, for Norge har full anledning til å gjøre disse tingene allerede. Tyskerne er ikke mer glad i avgifter eller mer glad i klimapolitikk enn nordmenn. Tvert imot ser vi i den siste undersøkelsen at klimaendringer nå er det som bekymrer folk aller mest. Da har vi et ansvar som politikere for å levere den politikken som trengs for at man kan gjøre de tiltakene i hverdagen som folk ønsker å gjøre. Jeg tror vi som politikere ofte velger å overdrive den bekymringen enkeltmenneskene har for faktisk å merke at klimapolitikken virker.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Miljøpartiet De Grønne og Rødt er de to minste partiene på Stortinget, og vi blir ofte puttet i samme bås av andre partier. Av og til blir det bare veldig, veldig klart for meg – og jeg håper det er klart for andre også – at vi ikke er det samme partiet. Hittil i debatten har det vært tydelig på flere punkter. Jeg tenkte jeg skulle ta opp det med grønne avgifter. Rødt har et sterkt sosialt engasjement, og klimaendringene er det mest usosiale verden står overfor. Det største solidaritetsprosjektet vi har globalt, er å klare å hindre så alvorlige klimaendringer at det scenarioet som Verdensbanken nå skisserer, blir virkelighet, som vil si at 143 millioner klimaflyktninger vil måtte flytte rundt i verden i 2050, og derfra øke kraftig. Det er den største utfordringen vår. Da synes jeg det er trist at Rødt skyver fattige foran seg i enhver debatt som handler om klimatiltak som faktisk virker. Hvilke tiltak har Rødt som gjør at vi kommer i mål?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Jeg vil begynne med å si at jeg synes klima- og miljøministeren ofte er veldig god til å skissere og vise både oss politikere og befolkningen det alvoret vi står overfor. Jeg har hørt statsråden flere ganger legge fram dette på en måte som jeg tror engasjerer, og slik det er nødt til å sies veldig ofte framover for at vi skal huske alvoret. Når Miljøpartiet De Grønne er utålmodig, gjelder det politikken som faktisk blir levert fra regjeringen. Jeg har flere ganger tatt opp gapet mellom de målene vi har sagt at vi skal nå, og de tiltakene som regjeringen viser at man har. Jeg refererer også til at når vi spør, får vi bare til svar at det kommer mer politikk. Mitt spørsmål er: Hva er egentlig det? Klimaloven er veldig tydelig på at Stortinget skal få vite hvordan budsjettet som legges fram hvert år, viser hvordan vi kommer i mål, og hvilke tiltak som skal gjøre at vi kommer i mål. Det skal også være sektorvise utslippsbaner som viser hvordan f.eks. nye motorveier påvirker klimapolitikken.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-18:
Nå begynner vi vel å nærme oss den delen av debatten hvor det er lov å oppsummere litt. Jeg synes dette har vært en debatt som viser veldig tydelig at denne salen er klar over det alvorlige bakteppet vi har. Problemet er at vi i dag ikke har politikken som skal til for at vi når målene våre og til og med klarer å forsterke dem, slik at vi kan svare på FNs anbefaling nå – som ikke er å kutte 40 pst. fram mot 2030, men som er at hele verden skal kutte i utslippene sine med 50 pst. i løpet av de neste tolv årene, innen 2030. Og i det scenarioet kan det godt tenkes at Norge også skal gjøre mer enn bare det aller minste vi har lyst til, for det at vi klarer mer, gjør også at andre land slipper å kutte så mye at det går ut over f.eks. velferd. Så har jeg fått med meg at noen av oss har vært i Tyskland og fått høre fra de grønne der at de også der er opptatt av miljøpolitikk. Det burde jo ikke overraske noen at et land som ikke er selvforsynt med energi, og som ønsker å ha minst mulig utslipp, ønsker å bruke gass i stedet for kull. Det kunne jeg ha fortalt før komiteen reiste til Tyskland. Spørsmålet er jo hva Tyskland ønsker seg i 2030, i 2040, i 2050. For den debatten vi har om framtiden til norsk olje- og gassektor, handler ikke om de utslippene som kommer i dag og i morgen. Til og med Miljøpartiet De Grønne anerkjenner at vi har inngått kontrakter på sokkelen, som kommer til å fortsette å stå der og gå – og så lenge det er lønnsomt, kommer de til å gjøre det. Men vi må ha en politikk fra denne salen som rigger Norge for den framtiden vi skal inn i. Det handler om nå ikke lenger å ha en politikk for mer investeringer på sokkelen, men å sørge for at de aktørene som er på sokkelen, får en trygg avvikling, og at de som jobber på sokkelen og i tilgrensende næringer, går en trygg framtid med tryggere jobber enn dem vi sørger for i dag, i møte. Olje- og energiministeren viser til IEAs anslag om at verden vil trenge 70 millioner fat olje per dag i 2040, og at det er nødvendig å finne ny olje for å dekke etterspørselen. Men det ministeren beleilig hopper over, er at dette scenarioet for 2040 bryter 1,5-gradersmålet. FNs klimapanel er krystallklare: Skal vi holde oppvarmingen under 1,5 grader, må verdens utslipp av klimagasser halveres innen 2030 og være netto null i 2050. Og Klimarisikoutvalget som regjeringen nedsatte, og som leverte rapporten sin nylig, viser veldig tydelig at jo mer vi lykkes med klimapolitikken, desto dårligere kommer det til å gå med norsk økonomi dersom vi fortsetter å ha den samme politikken som vi hadde på 1970-, 1980- og særlig 1990-tallet – en politikk for mer investeringer. Den tiden er over. Vi må være lykkelige over det vi har fått til, og så må vi tenke nytt. Vi må klare det mens vi fortsatt også tenker på dem som er her og nå.
Renate Sølversen Berge (Høyre), 2018-12-18:
Mange kommuner og fylkeskommuner jobber godt med å utvikle prosjekter som bidrar til å få ned utslippene lokalt. Prosjektene dreier seg om alt fra å bygge klimavennlige offentlige bygg, som skoler og barnehager, og å få ladestasjoner til prosjekter for å redusere matsvinn og gjøre grønnere innkjøp. Vi er helt avhengige av at kommunene er i førersetet for en positiv utvikling i lokalmiljøet. Kommunen og fylkeskommunen er ofte forbilder, og Klimasats-ordningen gir dem muligheten til å være det. Klimasats har i 2018 gitt støtte til 252 gode, viktige lokale tiltak. Mitt spørsmål er om Senterpartiet, som vanligvis pleier å slå et slag for kommunene, er komfortabel med å være det partiet som gir minst penger til Klimasats i neste års budsjett.