Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-22:
Nå kan det vel se ut som om veldig mange har tatt oppfordringen om påske allerede, men vi som er her, kan jo snakke om nordisk samarbeid innenfor transportområdet. Jeg har lyst til å starte med å gi honnør til interpellanten for å ta opp temaet om mer samordning, men stikkordet for interpellanten om en forpliktende plan støtter jeg fullt ut – at vi forplikter oss og koordinerer oss over grensene, kanskje særlig i Skandinavia, i Norden. Nå er det jo slik at bane, luft, vei, sjø, og det meste, ikke kjenner disse landegrensene. Slik sett er behovet for både å koordinere oss og å forplikte oss i økende grad til stede. Sett fra Høyres side er det viktig for oss – det har vi også skrevet i vår alternative transportplan – å være med også i det europeiske transportnettverket, for innenfor EU bygges det stadig større og mer integrerte nettverk av transportårene, og i Sverige og i Danmark legges det stor vekt på koblinger mot resten av EU. Denne utviklingen må vi være med på, både nord–syd og øst–vest. Europeisk infrastruktur for transport, som vi er en del av, harmoniseres også gjennom Trans-European Transport Network, TEN-T, som veldig mange i denne salen kjenner det som. Europeisk infrastruktur for transport harmoniseres gjennom nettopp dette nettverket, og innenfor EU er langsiktige transportpolitiske mål å balansere økonomisk vekst, sosial velferd og bevaring av miljøet. Derfor pågår det et omfattende arbeid knyttet til bl.a. ulykker, køer og forurensning, større grad av det å optimalisere utnyttelsen av hver transportform, og at vi også får en overgang mellom transportmidlene på en slik måte at det blir sømløst, fleksibelt og intermodalt, som vi kaller det på vårt språk. Innovasjon og forskning er også viktig i dette arbeidet, og transport og kommunikasjon blir sånn sett et virkemiddel for å oppnå noe som er mer og større. Det tror jeg veldig mange opplever innenfor arbeidsmarkedet. I mitt fylke er det ikke mangel på arenaer, og det er ikke mangel på prosesser. Jeg har deltatt i slike i åtte–tolv år nå. Forpliktelsen som interpellanten faktisk etterspør, blir jo at vi måles på resultater og fremdrift i tid mer enn på at vi har etablert vennskapssamarbeid i Västra Götaland for mitt fylke, eller i Värmland sammen med Østfold fylkeskommune. Vi har grensekomiteen Østfold/Värmland, Østersjørådet og Atlanterhavskomiteen – det mangler ikke på prosesser. Det som mangler, er å få til noe mer. For min egen del har jeg lyst til å si at det kan hende det da er nødvendig med en modernisering av transportområdet innenfor Nordisk råd, for det blir rådgivende. Jeg legger merke til at statsråden sier at det kommer mer innenfor dette området når Nasjonal transportplan legges fram, og at det er det nordiske triangelet som sånn sett vil få oppmerksomhet. Jeg ser også at de regionale transportplanene som er laget i de ulike fylkene, ser over landegrensene. Vi så det senest i Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag, hvor også den regionale transportplanen så over grensen til Sverige. Det samme ser vi i Østfold, at landegrenser ikke er til hinder, og at det faktisk er en forutsetning for å lage en regional transportplan – men det blir mye prosess og det blir mange møter. Resultatene uteblir, rett og slett fordi i alle sammenhenger i disse prosessene etterspørres det forpliktende politiske lederskapet. Jeg har utfordret statsråden til å lage et utbyggingsselskap mellom Norge og Sverige nettopp for å få til et forpliktende samarbeid og en prioritering mellom disse landene når det gjelder f.eks. en «missing link» mellom svenskegrensen og Øksnered. Jeg ser at regjeringen ønsker å få dobbeltspor til Fredrikstad, i mitt fylke, men ikke har ambisjoner om å få det til Halden. Jeg minner om at det fortsatt er noen – det er ganske mange – mil også fra Halden til svenskegrensen. Sånn sett er Halden–Kornsjø–svenskegrensen avgjørende for å få flyt, både når det gjelder utdanning, næring, samkvem over landegrensene, og regjeringen har kun ambisjoner – ingen forpliktelser – for å få til dette dobbeltsporet, Jeg imøteser det som måtte komme i Nasjonal transportplan. Jeg tror det er nødvendig å både modernisere og forplikte, og at man tar enkeltprosjekter i et skandinavisk opplegg, gjerne i Nordisk råd-sammenheng – men at det må ut av rådrollen og over på resultatrollen, er det jeg etterlyser.