Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 1999-04-21:
Posten er pålagt å drive lønnsom forretning, samtidig som selskapet er pålagt ansvaret for viktige samfunnsoppgaver. Dermed befinner Posten seg i skjæringspunktet mellom politikk og marked. Det er ingenting, verken i folks vaner eller i Postens planer, som tilsier at etterspørselen etter postkontorets tjenester i framtiden vil fylle kapasiteten på de postkontorene vi har i dag, dersom ikke tjenestetilbudet endres betydelig. Vi står overfor tre alternativer. Det første alternativet er å håpe på at Stortinget er villig til å betale for et økende underskudd i postnettet, noe jeg ikke vil sette min lit til. Det andre alternativet er å redusere kostnadene ved fortsatt nedlegging av postkontorer og omdanning til postfilialer. Dette betyr overtallighet for mange ansatte i distriktene og reduksjon i tjenestetilbudet for dem som benytter seg av skranketjenestene. Det tredje alternativet er å finne nye inntektsmuligheter som kan bidra til å øke trafikken over skranken. I likhet med representanten Myrvoll vil jeg tro at det siste alternativet er det som raskest mulig må videreføres, nemlig videreføringen av tilbudet med bl.a. offentlige servicekontorer. Dette innebærer at postkontoret blir et felles kontaktpunkt og førstelinjetjeneste for ulike offentlige etater og organer, der Posten tilbyr enkle informasjons- og skrankebehandlingstjenester på vegne av disse. Skal dette bli en realitet, må vi raskest mulig sette i gang denne prosessen i forhold til andre statlige etater. Vi kan ikke vente på kommunale initiativ. Venstre ønsker ikke, som representanten Vihovde var inne på, slike maler. Da er jeg redd for at ingenting skjer. Dette gir andre statlige etater muligheten til å effektivisere sitt lokale apparat gjennom å sette ut enkle og mer rutinepregede oppgaver til Posten. Dette er en effektivisering som vil komme uansett om det satses på en slik samordning. Det vi oppnår med en slik samordning, er at folk flest opprettholder et tilbud i sitt lokalmiljø. Men da kan vi ikke vente til postkontoret er nedlagt. Jeg vil tro at det er gevinster å hente ved å samle deler av disse tjenestene på ett sted, spesielt i mindre kommuner, hvor de ulike statsetatene opplever at kontorene blir så små at det skaper problemer. Jeg vil tro at en slik samordning av offentlige tjenester vil skape et større trafikkvolum over postskranken. Derfor er ballen sparket over på politikkens banehalvdel. Postens handlingsrom er begrenset til å «gjøre seg lekker», mens det først og fremst er vår oppgave som politikere «å by opp til dans». I tillegg har Posten også en jobb å gjøre, nemlig å sørge for at betalingsformidlingen er i hele nettet. Dette er viktig, uansett hva som skjer i bankverdenen og med Postbanken. Forsikring i nettet er også et interessant tilbud. Videre ligger det også en utfordring for Posten i å skaffe seg allianser med andre aktører, private og offentlige, som skaper trafikk og inntekter for postkontoret. Det er selvsagt et stort spørsmål om den samlede betalingsvilligheten fra folk og tjenesteprodusenter er stor nok til at tjenesten vil være lønnsom for Posten. Men dette må ikke stå uprøvd. Derfor vil jeg avslutte med å si at når Posten ber til bords, må det være et likeverdig spleiselag. Posten kan ikke være vert ved hver en anledning.