Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2015-04-28:
Jeg hadde nær sagt, også bakgrunnen for denne saken fra det forrige presidentskapet, det som gjorde at det forrige presidentskapet ba om en gjennomgang av karantenereglene, var faktisk den daværende offentlige debatten, og det var i 2010–2011, om politikere som vandret mellom PR-bransjen og statsråd-/statssekretærstillinger – ja, faktisk også den situasjonen som oppsto da vararepresentanter til Stortinget måtte tre inn for en fast representant og var ansatt i et PR-byrå. Dette var tilfeller og situasjoner som de berørte partigruppene håndterte på en aldeles forbilledlig måte, og det dreide seg om Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. I denne perioden, altså 2010–2011, fremmet Venstre et Dokument nr. 8-forslag om å opprette et lobbyregister – det har de for øvrig gjort også etterpå – men forslaget ble den gang også oversendt det daværende presidentskapet som fagkomité. Presidentskapet skrev følgende i den enstemmige innstillingen om forslaget: «Presidentskapet har merket seg at det er gitt ulike regler om karantene og andre restriksjoner for de som beveger seg mellom politisk arbeid og rådgivningsbransjen i enkelte land. Dette forholdet omfattes ikke av det foreliggende forslaget, men karanteordninger er sentralt i reguleringen av forholdet mellom politiske myndigheter og rådgivningsbransjen – også i forhold til offentlighet rundt slik virksomhet.» Og videre skrev presidentskapet med henvisning til at retningslinjene om karantene sist ble revidert i september 2009: «Presidentskapet mener det er ønskelig å få en gjennomgang av erfaringene med karantenereglene, og en bredere politisk behandling av behovet for endringer. Etter presidentskapets syn er det naturlig at regjeringen i utgangspunktet selv foretar en slik gjennomgang, og at saken deretter framlegges for Stortinget(…) (…) Stortinget ba altså om at regjeringen gikk igjennom karantenereglene. Spørsmålet var også om tidligere politikere som en del av karantenebestemmelsene skulle pålegges et tidsbegrenset lobbyforbud på det politiske feltet de hadde jobbet med. Arbeidet med saken har resultert i et forslag om å lovfeste karantenereglene. Et enstemmig presidentskap slutter seg til dette og til proposisjonen. Det forrige presidentskapet var opptatt av de politiske stillingene – la meg understreket det. Regjeringen har i lovforslaget imidlertid også tatt med embets- og tjenestemenn, noe det faktisk kan være gode grunner til å gjøre. Dagens regelverk består av tre sett med retningslinjer. Vi slutter oss til at disse slås sammen og lovfestes. Regjeringen legger vekt på at regelverket skal bidra til tillit til det politiske systemet og til forvaltningen – en uavhengig forvaltning. Samtidig er det viktig at det ved utformingen av regelverket ikke legges opp til unødige hindringer for at arbeidskraft, kompetanse og kunnskap kan utveksles mellom ulike sektorer i arbeidslivet. De to hensynene balanseres på en god måte. Karanteneutvalget er et faglig uavhengig organ som etter gjeldende ordning treffer avgjørelser vedrørende karantene og saksforbud for politikere. Utvalget foreslås videreført, men skifter navn til Karantenenemnda, som er en mer passende benevnelse på et permanent organ med forvaltningsmyndighet. Politikeres plikt til å informere om overgang til ny stilling utenfor staten skal omfatte alle overganger. Dette er en utvidelse i forhold til dagens regler. En slik enhetlig informasjonsregel vil være enkel å forholde seg til og vil kunne bidra til mer enhetlig praksis i Karantenenemnda. Presidentskapet finner det også rimelig at politikere som skal etablere næringsvirksomhet, og dermed vil være omfattet av karantenereglene, må dokumentere at slik virksomhet faktisk er etablert. Nå er det ikke foreslått vesentlig endringer til de gjeldende vilkårene for å ilegge politikere karantene og/eller saksforbud. Det er viktig å være klar over at slike restriksjoner fortsatt bare skal ilegges i særlige tilfeller. En ny tilføyelse gjør at det nå kan bli noe enklere å pålegge reaksjoner også for politiske rådgivere. Den eneste endringen av faktisk betydning for politikere som forlater sin stilling i departementet, er en utvidelse av den samlede varigheten av karantene og saksforbud for politikere fra maksimum12 til maksimum 18 måneder, 6 måneders karantene pluss 12 måneders saksforbud, når tungtveiende hensyn tilsier dette. Politikere som tiltrer eller gjeninntrer i embete eller stilling i et departement, ilegges ikke karantene. Det bør kanskje nevnes også i dette innlegget at de øverste embets- og tjenestemenn som går over til stillinger eller virksomhet utenfor forvaltningen, etter de nye reglene skal kunne ilegges karantene og saksforbud selv om det ikke er tatt forbehold om dette i arbeidskontrakten. Dette er begrunnet i behovet for en mer enhetlig praksis. Til slutt: Initiativet som ble tatt av det forrige presidentskapet, har vært fulgt opp på en god og grundig måte fra begge regjeringers side, og jeg anbefaler en enstemmig innstilling.