Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-01-23:
Som også komiteens leder var inne på i sitt innlegg, har Arbeiderpartiet i innstillingen kommet med en rekke kritiske merknader til Ot.prp. nr. 3. La meg derfor starte med å understreke at grunnlaget for de kritiske merknadene ikke er at vi ikke ønsker en tydeliggjøring av helsetjenestenes ansvar for rusmiddelmisbrukere. Vi mener også at helsetjenestene må og kan ta større ansvar overfor rusmiddelmisbrukerne. Vi kommer derfor til å stemme for de foreslåtte lovendringene som fremmes i Ot.prp. nr. 3. Hva er så grunnlaget for vår kritiske holdning? Det er knyttet opp til det faktum at rusmiddelmisbrukere er en svært sammensatt gruppe. Av den grunn er rusmiddelmisbrukerne en gruppe med et svært sammensatt behov for hjelpetilbud. Russektoren skal håndtere et vell av utfordringer og oppgaver. Det er utfordringer knyttet til forebygging, til tidlig intervenering, til sosiale tjenester, til spesialiserte sosiale tjenester, til helsetjenester, til spesialiserte helsetjenester, til avrusing, til ettervern osv. Det er jo ikke slik at rusmiddelmisbrukeren bare har behov for én og én tjeneste av gangen. Få grupper har så sterkt behov for tverrfaglig, tverrsektoriell behandling som rusmiddelmisbrukeren. Dette gjør at vi som beslutningsmyndighet også får et sterkt behov for å kunne fatte våre beslutninger på grunnlag av en helhetlig vurdering. Det har vi ikke mulighet til ved behandlingen i dag. Regjeringen har nemlig lagt opp til en stykkevis behandling. Del I av reformen behandles nå, uten at vi kjenner innholdet i Regjeringens forslag til del II, som skal komme til behandling senere i år. Ja, selv regjeringspartiene ser dette poenget når de i sine merknader sier at «en hadde sett det som en absolutt fordel at hele reformen og fremtidig organisering av rusomsorgen totalt sett hadde vært fremlagt for Stortinget i én samlet sak». Det som brukes som argument for en stykkevis behandling, er behovet for en avklaring, og dermed grunnlag for å forberede og selvfølgelig ta de nødvendige grep i forholdet mellom fylkeskommunen og staten, med hensyn til overtakelse av eiendommer, overtakelse av ansatte osv. Det kan godt være at man nå har kommet så langt at man ikke har noe alternativ til den behandling Odelstinget står overfor, men Arbeiderpartiet mener veldig sterkt at det burde ha vært mulig for Regjeringen å lage en helhetlig proposisjon og likevel greie en gjennomføring fra 1. januar 2004. Jeg minner i den sammenhengen om at tidligere helseminister Tore Tønne brukte noe i overkant av ett år på hele helsereformen. Da burde nåværende regjering ha greid en helhetlig gjennomgang av rusomsorgen på omtrent samme tid. Jeg vil understreke at med den behandlingen vi nå får, må Arbeiderpartiet forbeholde seg retten til å ta endelig stilling til det helhetlige, framtidige rusomsorgtilbudet i forbindelse med behandlingen av del II. Jeg vil også avslutningsvis komme inn på det forholdet som komiteens leder og ordføreren for saken var inne på når det gjelder det praktiske arbeidet som nå skal skje i kjølvannet av det vedtak som Odelstinget fatter i dag. I innstillingen har komiteens flertall, bestående av medlemmene fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, understreket at det er større forskjeller mellom fylkene når det gjelder rusomsorg enn sykehus. Innslaget av private virksomheter er dessuten betydelig større, og flertallet understreker at variasjonene innen rusomsorgen gjør at det ikke er relevant å legge til grunn beregningsnøkler for oppgjøret. Flertallet mener derfor at de store variasjonene må innebære at overtakelsesprosessen starter ved at det gjennomføres separate forhandlinger med alle fylkeskommunene. Flertallet mener at en delovertakelse må innebære betydelig romslighet fra statens side. Jeg tillater meg å avslutte med å spørre ansvarlig statsråd om hva slags planer som nå legges for prosessen knyttet til overtakelse fra fylkeskommune til stat.