trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Aud Hove (Senterpartiet), 2021-02-02:
Det er då rart at regjeringa i det meste av andre saker støttar seg på eller skuldar på EU for å innføre endringar, men når det gjeld denne saka, nei, då skal vi få eit mykje strengare og meir byråkratisk regime enn EU har, og som næringa ikkje ynskjer. Kvifor det? Jau, departementet grunngjev det med at nettføretaket skal opptre nøytralt, det skal vere føresetnad for like konkurransevilkår som vil bidra til ein velfungerande kraftmarknad og effektiv konkurranse. Men blir det verkeleg meir effektiv konkurranse om det som ein konsekvens av dette blir langt færre nettselskap? Eg må kommentere at det med dokumentasjon av misleghald trur eg ikkje statsråden svara på, spørsmålet blei stilt her rett no. Det er i dag strenge krav til juridisk og økonomisk separasjon for å fremje konkurranse og sikre nøytralitet. Vi har allereie eit eige regelverk for å sikre nøytralitet for nettselskap, i tillegg til det generelle som gjeld for all næringsverksemd. Når det ikkje er, så vidt eg veit, kjende brot på desse grunnleggjande prinsippa for bransjen og avgjerdene om funksjonelt skilje, er dette i praksis ei teoretisk løysing på eit ikkje-eksisterande problem. Vi i Senterpartiet ynskjer både kraft- og nettselskap som skal sikre innbyggjarane våre og næringslivet straum i stikkontaktar, og det gjer dei i dag. Noreg har i dag eit av verdas best fungerande nettsystem og høg leveringssikkerheit. I min oppvekst lengst nord i Gudbrandsdalen blinka ljoset då naboen starta mjølkemaskina, og primusen stod støtt lett tilgjengeleg i tilfelle straumen skulle gå. Slik er det på ingen måte i dag. Trua regjeringa har på at store selskap og stordrift støtt er best og billigast, kjem også til syne i denne saka. Dette funksjonelle skiljet vil bli både byråkratisk og fordyrande, noko eg trudde dagens regjering ville unngå i det meste. Nei, dette er eit vikarierande argument for å få ei samanslåing av selskap i bransjen, og vil ein ikkje, så skal ein. Eg må nesten kommentere at representanten Kjenseth seier at Arbeidarpartiet og Senterpartiet er ukritiske eller berre lar det som skjer i Eidsiva, skje. Då vil eg minne representanten om at Senterpartiet stemde imot samanslåinga av Eidsiva og Hafslund E-CO. Noko av grunnen var nettopp dette.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Jeg skal legge fram det som kanskje er stortingsperiodens siste representantforslag, og på vegne av representantene Silje Hjemdal, Pål André Johnsen, Hanne Dyveke Søttar, Gisle Meininger Saudland og meg selv ønsker jeg å legge fram et forslag om en nasjonal e-sportstrategi.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2021-06-11:
I mitt innlegg tok jeg opp lønnsstøtteordningen, som nå blir forlenget i to måneder, som regjeringen har vurdert i tråd med anmodningsvedtaket Stortinget fattet i mars. Men det er fortsatt mye usikkerhet der ute om den økonomiske utviklingen videre. Vaksinasjonstempoet kan variere, i går kom det dårlige vaksinenyheter. Det kan komme nye smitteutbrudd som sender folk ut i nye permitteringer. Tidligere har Stortinget som sagt vedtatt at det skal gjøres en ny vurdering på et senere tidspunkt – da har forslaget fått flertall. Denne gangen er det ingen av regjeringspartiene eller Fremskrittspartiet som stemmer for en ny vurdering gjennom sommeren. Så spørsmålet mitt til finansministeren er om det nå er slik å tolke at lønnsstøtteordningen skal avskaffes, uavhengig av hva situasjonen i arbeidsmarkedet er på sensommeren.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2021-06-11:
Jeg takker for tydelig svar. Jeg skal gå over på den generelle kompensasjonsordningen, som forhåpentligvis også skal fases ut på et tidspunkt. Det begynner kanskje å bli tid for å trekke noen lærdommer av den. Jeg nevnte i mitt innlegg at jeg forutsetter at den blir grundig evaluert også av eksterne aktører, og det kommer den til å bli, men nå er det jo også mulig å trekke noen politiske lærdommer. Jeg nevnte to i mitt innlegg. Det ene er at det ikke oppleves som ordningen har truffet små bedrifter, særlig i tjenesteytende sektor, godt nok. I tillegg til å ha manglende rettferdighetskrav vil ordningen svekke tilliten til ordningen i deler av samfunnet. Det er enkelte, få, useriøse bedrifter som har mottatt støtte samtidig som de f.eks. har tatt ut store utbytter. Spørsmålet mitt er om finansministeren har begynt å ta lignende politisk lærdom av ordningen, nå som den forhåpentligvis går mot slutten.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Fremskrittspartiet har inngått en, etter vår oppfatning, meget god budsjettenighet med regjeringspartiene om hovedlinjene i revidert nasjonalbudsjett for 2021, og vi har ikke egne særmerknader i den saken vi behandler i dag. Men det er verdt å minne om at revidertenigheten inneholder både fjerning av avgift på alkoholfrie drikkevarer og betydelige satsinger på både psykisk helse og samferdsel. Det er også verdt å minne om at enigheten kommer på toppen av avtalen knyttet til statsbudsjettet for 2021, der Fremskrittspartiet bl.a. fikk gjennomslag for en grensehandelspakke med avvikling av sjokolade- og sukkeravgiften og kraftige reduksjoner i enkelte andre særavgifter. Helheten i dette kommer vi tilbake til om en uke. La meg også kommentere noen momenter i skatteproposisjonen utover det som saksordføreren var innom. Norge har i dag forbud mot innførsel og omsetning av nye tobakks- og nikotinvarer, og i statsbudsjettet for 2021 fikk Fremskrittspartiet gjennomslag for et forslag om å tillate salg av e-sigaretter med nikotin og tobakksfri nikotinsnus. Dette har tatt lang tid å få på plass. I dag tar vi første skrittet ved å gjøre tilpasninger i avgiftssystemet, slik at e-sigaretter og tobakksfri nikotinsnus får redusert avgift sammenlignet med andre tobakksprodukter når de blir tillatt. Det som gjenstår, er å innlemme tobakksdirektivet i EØS-avtalen, og det vil, etter hva vi forstår, skje ganske snarlig i løpet av året. Fremskrittspartiet følger opp flertallsinnstillingen fra næringskomiteen og sikrer fullt fritak for skatt på erstatninger til pelsdyrbøndene gjennom endringer i skattelovgivningen. Det er kostbart å nedlegge en næring, og vi har hatt denne tematikken til gjentatte behandlinger i Stortinget. Nå håper jeg at vi både gjennom det vedtaket som Stortinget har gjort på kompensasjon, og også denne skatteendringen, har kommet til veis ende. I statsbudsjettet for 2021 fikk Fremskrittspartiet også gjennomslag for offentlig autorisasjon til naprapater og osteopater samt en ny vurdering av om akupunktører skal autoriseres som helsepersonell. Vi har i etterkant av budsjettforliket gått mange runder med regjeringspartiene på oppfølging av dette vedtaket, og er godt fornøyd med at vi i dag får videreført merverdiavgiftsfritaket frem til 1. januar i påvente av at en autorisasjonsordning kommer på plass. La meg helt avslutningsvis støtte opp under viktigheten av grepet vi i dag vedtar når det gjelder britiske selskaper i merverdiavgiftsregelverket. Storbritannia er en av Norges aller viktigste handelspartnere når det gjelder varer, tjenester, kapitalbevegelser og investeringer. På denne måten viderefører vi ordningen som gjaldt for Storbritannia som EU-medlem. Det er viktig at Norge og Storbritannia samarbeider om å redusere handelshindringer, og at vi som naboland også fremover legger best mulig til rette for friest mulig handel.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Nordmenn er selveiere – ikke alle, men svært mange. Det er resultat av en villet politikk som har vært vellykket. For mange er det å investere i bolig den første store investeringen de virkelig gjør, og det kan være utfordrende for mange å klare å finansiere opp en så stor investering. Det er også en del som leier, og de leier kanskje i ulike faser av livet fordi de har litt ulike behov, men uansett om man er selveier eller leietaker, er det avgjørende at det blir nok boliger og er nok boliger tilgjengelig på markedet. Boligprisene er høye. Dette er uheldig, spesielt for unge mennesker som skal ut på boligmarkedet for første gang, men det er ikke nødvendigvis et problem for dem som har kommet seg inn i markedet. Hvis noen partier mener at løsningen er mer stat, flere reguleringer, mener Fremskrittspartiet det stikk motsatte. Løsningen er mindre stat og færre reguleringer. Noe av det viktigste er tiltak for å redusere byggekostnader, forhindre politikerskapt tomtemangel og la markedet faktisk bygge det som etterspørres. Vi har hatt en veldig stor boligvekst de siste årene. Andelen eneboliger går litt ned, og det bygges flere leiligheter. Det som er utfordringen, er at det er leiligheter som har den høyeste kvadratmeterprisen i boligmarkedet. Boligprisene er jo et resultat av tilbud og etterspørsel. Selv om boligproduksjonen har økt, er tilbudssiden for lav. Vi har mye areal i Norge, men det er ikke nok areal regulert til bolig. Arealknappheten er egentlig politisk skapt og skyldes bl.a. statlig og regional overstyring av kommunale planer. Dette bidrar til sentralisering, og det bidrar til prispress. Fremskrittspartiet vil legge til rette for at enda flere kan eie egen bolig, og da må vi gjøre noe med avgiftsbelastningen på bolig. Vi må i hvert fall ikke tilrettelegge for at det skal bli et rent skatteobjekt, og vi må få færre reguleringer og byråkratiske innsigelsesprosesser for å gjøre det enklere å tilrettelegge for utbygging. Så er det noen som vil tilbake igjen til større grad av regulering. Jeg refererer til forslaget som SV har fremmet. Er det noe historien viser oss, er det at det er i hvert fall ikke løsningen på å få et bedre fungerende boligmarked i Norge. Den gangen vi hadde ulike reguleringer, hadde vi også penger under bordet. Så har vi fått deregulert markedet, og vi har et fritt boligmarked som fungerer godt, selv om terskelen for å komme inn på boligmarkedet er høy og for veldig mange altfor høy. Det kan vi gjøre noe med hvis vi tilrettelegger for å bygge mer.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Ja, jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Statsråden mente at det nå er viktig å bidra til vekst og utvikling framover og få aktiviteten opp igjen i næringer som har vært hardt rammet. Det er Senterpartiet helt enig i. Så var noe av det første statsråden nevnte i det åndedraget, at en fra regjeringens støtteparti Fremskrittspartiet har en plan om å doble avgiften på reiseliv, og på buss, båt, ferje og kultur, fra 1. oktober. Dette er næringer som fortsatt er hardt rammet av pandemien. Veldig mange av dem tilbyr aktiviteter som planlegges og bestilles framover i tid, og det er fortsatt usikkerhet knyttet til smittesituasjonen. Hvorfor mener statsråden det er fornuftig å doble avgiften for de næringene? For hver krone en tjener, vil en altså sitte igjen med mindre i en slik oppbyggingsfase.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Finansministeren har nok en gang et intenst forsvar for hvorfor det er riktig å doble avgiftene for noen av de næringene som har vært hardest rammet av pandemien. Det er helt riktig, som finansministeren sier, at Senterpartiet over tid har ment at det var uklokt å øke avgiften på reiseliv så kraftig som en gjorde før pandemien satte inn. Men så sier finansministeren at en avgift på 6 pst. er et midlertidig krisetiltak, og det er riktig. Da er spørsmålet: Er krisen over for reiseliv, luftfart, annen transportbransje og kultur den 1. oktober? I så fall sitter regjeringen med en helt annen glasskule enn det som svært mange andre i det norske samfunnet har. Jeg registrerer også at Nav-direktøren, når han legger fram analyser og skal peke på hvilke bransjer som har vært hardest rammet av pandemien, trekker fram nettopp luftfarten og reiselivet som to av dem. Han sier videre at det er to av bransjene hvor en må forvente at konsekvensene av pandemien vil merkes over lengre tid. Hvorfor det? Jo, fordi dette er næringer som bl.a. er basert på at det er aktivitet og turister fra utlandet. Det er også basert på bestillinger framover i tid. Mange av de som jobber i disse næringene, opplever fortsatt at det er avbestillinger fordi det er usikkerhet knyttet til den framtidige situasjonen, fordi det fortsatt ikke kommer så mange til Norge som planlagt. Så det at en tidlig på høsten kommer i en situasjon hvor en skal tilbake til det høye nivået på reiselivsmomsen som en hadde da krisen satte inn – 12 pst. – er særdeles uklokt for alle de arbeidsplassene rundt omkring i Norge som er avhengig av reiselivsnæringen. Før pandemien var det 170 000 arbeidsfolk. Når det gjelder luftfarten, som er så viktig for å binde et langstrakt land som Norge sammen, og som en sørger for å doble reiselivsmomsen for fra 1. oktober: Jeg skjønner ikke at regjeringspartiene og støttepartiene deres kan stå oppreist i denne salen og si at det er fornuftig, og at det er et midlertidig krisetiltak – som om krisen for dem som fortsatt lever med stor usikkerhet for sin arbeidsplass og sine bedrifter, snart skal være over.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Jeg takker saksordføreren Bjørdal for arbeidet han har gjort for saken, og for innlegg. Det er helt riktig som representanten Bjørdal sier, at denne saken føyer seg inn i rekken av flere saker der Stortinget gjør vedtak før en sak er behandlet i EØS-komiteen. Representanten Bjørdal og – jeg registrerte – representanten Agdestein viser til forventede EØS-regler. Det virker nærmest som flertallet nesten synes det er litt plagsomt at Senterpartiet gang etter gang tar opp dette spørsmålet knyttet til hvordan vi som landets nasjonalforsamling behandler saker som berører hva slags handlingsrom vi som nasjon har på viktige områder. Det ligger definitivt mye viktig i regelverket som Senterpartiet er opptatt av å drøfte på en ordentlig måte. Men før saken er behandlet i EØS-komiteen, vet vi ikke fullt ut hva de norske forpliktelsene vil innebære. Det er jo nettopp hele poenget med behandling i EØS-komiteen – som er fellesorganet i EØS mellom EU og EFTA-landene i EØS på den andre siden – nemlig å avklare rammene for den norske deltakelsen, i vårt tilfelle i en konkret EØS-beslutning. Jeg registrerer at saksordføreren bl.a. sier at en vil unngå langvarige konstitusjonelle forbehold. Senterpartiet er berettiget til å behandle saken i Stortinget raskt når det er fattet en beslutning i EØS-komiteen, men det er viktig at vi gjør ting i riktig rekkefølge, nettopp sånn at vi ser hva slags konsekvens det får konkret. Jeg registrerer at representanten Bjørdal selv tar et forbehold om at dersom det som vi i dag legger til grunn, og det som er beslutningen i EØS-komiteen, skulle avvike vesentlig, må man uansett komme tilbake igjen. Hva representanten Bjørdal legger i et vesentlig avvik, er jeg derimot litt usikker på; jeg kan ikke se at det har blitt konkretisert og spesifisert i innstillinger fra flertallets side. Så den kloke måten å behandle det på er at man tar det i riktig rekkefølge: får en avklaring av hva som er EU-reglene, hva som er rammene for norsk deltakelse gjennom en beslutning i EØS-komiteen, og deretter tar en behandling i landets nasjonalforsamling. Jeg tar opp forslaget fra Senterpartiet, SV og Rødt.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Senterpartiet har over tid vært opptatt av at en skal få innført SMB-rabatten, noe som er viktig for både norske banker og norsk næringsliv. Vi kan ikke se at det er noe som formelt skulle være i veien for at den allerede burde vært innført. Jeg registrerer at statsråden er inne på SMB-rabatten – og det er også en representant fra regjeringspartiene, representanten Agdestein, med en konkret henvisning her. Er det noe som formelt hindrer Norge per i dag i å innføre SMB-rabatten, uavhengig av det vedtaket Stortinget fatter i denne saken i dag?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Det er helt riktig som saksordføreren sier, at Senterpartiet ikke er en del av flertallet i denne saken. Men vi presenterer en alternativ måte å håndtere saken på. Vi foreslår konkret at proposisjonen skal sendes tilbake til regjeringen, og så er det regjeringen som må gjennomgå og fremme forslag om de konkrete lovendringene som må gjøres i forbindelse med å skulle implementere et slikt regelverk. Jeg registrerer at flertallet mener at en slik prosess nærmest ville være uhåndterlig, at det ville være snakk om minst 150 nye bestemmelser som måtte inntas i de aktuelle lovene. Men nettopp derfor er det kanskje et poeng at en foretar den prosessen, for å se omfanget av endring i eksisterende norsk regelverk, nytt regelverk som en må forholde seg til, at det blir klart og tydelig. Dette har også blitt tatt opp av høringsinstanser, eksempelvis fra Advokatforeningen, som viser til at det at en bare vedtar med henvisning, kan medføre tolkningstvil, fordi det kan oppstå uklarhet mellom det regelverket som bare er blitt tatt inn gjennom henvisning og eksisterende lovverk på området. Det er nettopp dette som har vært kjernen i bl.a. i den Nav-skandalen som en har hatt. Jeg registrerer at det fortsatt pågår diskusjon mellom Norge og ESA i den saken. Det ene var den praksisen som Norge hadde, som ikke var i tråd med EØS-regelverket, og som har rammet mange folk over år, ja, faktisk, etter det som ESA sier, helt tilbake til EØS-avtalen trådte i kraft i 1994. Men det andre er at ESA ikke bare påpeker at praksis skal endres, de påpeker også at en må endre de paragrafene i norsk lov som åpenbart er skrevet på en måte som ikke er i tråd med det felles regelverket – for at det skal være tydelig hva slags regelverk som Norge er forpliktet av. Så kan en diskutere for og mot både EØS-avtalen og ulike bestemmelser, men når en først tar inn bestemmelser i EØS-avtalen, er det viktig at det for de bedrifter og personer rundt om i Norge som skal etterleve bestemmelsene, er tydelig hva en skal forholde seg til. En sier at det er små konsekvenser. Vel, de økonomiske og administrative konsekvensene er ikke akkurat veldig tydeliggjort, eksempelvis i forhold til de nye oppgavene fra Finanstilsynet. Så til ELTIF-forordningen, som åpner for markedsføring til ikke-profesjonelle aktører. Her er det snakk om produkter som både er av langsiktig karakter og vanskelige å omsette. Det står også i proposisjonen at investorene «som hovedregel ikke kan kreve innløsning innenfor fondets levetid.» I utgangspunktet er dette et produkt som er særdeles dårlig egnet for ikke-profesjonelle investorer, og dermed burde en i det minste sette klare rammer for markedsføring, som bl.a. Forbrukerrådet har tatt til orde for. Jeg vil med det ta opp det forslaget som Senterpartiet er en del av.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Det gjelder den delen av saken som omhandler ELTIF-forordningen. Det berører jo produkter der det er forvalteren selv som bestemmer hvorvidt dette kan markedsføres overfor såkalte ikke-profesjonelle investorer. Dette er jo komplekse produkter som det er vanskelig å omsette, og der investorene, som det står i saken, «som hovedregel ikke kan kreve innløsning innenfor fondets levetid». Det er betydelige utfordringer med at det skal kunne markedsføres overfor ikke-profesjonelle aktører. I hvert fall bør en ha veldig tydelige regler knyttet til markedsføring på det området. Det er noe som Forbrukerrådet har tatt opp i sitt høringsinnspill til saken. Hvorfor har en ikke fra regjeringens side etterkommet det innspillet som Forbrukerrådet konkret har kommet med knyttet til slike produkter?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Jeg takker for svaret og for at det er en oppmerksomhet her i regjeringen. Dette er jo en utfordring på flere områder allerede i dag, både fra aktører som har konsesjon, og som driver virksomhet overfor ikke-profesjonelle aktører, og fra aktører i norske finansmarkeder som ikke har konsesjon, men som driver konsesjonspliktige virksomheter likevel, og der Finanstilsynet per i dag ikke klarer å være tett nok på. Nå kommer en altså på et nytt område med et regelverk som er krevende, og der også Forbrukerrådet er opptatt av at en skal ha klare regler for markedsføring. Jeg takker for svaret og håper en har en særskilt bevissthet både når det gjelder det som går på hvordan produktene blir markedsført, og når det gjelder tilsyn og kontroll.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Senterpartiet er opptatt av at folk skal kunne bo, arbeide og leve et godt liv i hele Norge. Da må vi sørge for arbeidsplasser rundt omkring i hele Norge, vi må sørge for gode tjenester nær folk, vi må sørge for et oppgjør med den kraftige og politisk styrte sentraliseringen til dagens regjering og støttepartiet Fremskrittspartiet, og vi må sørge for en velfungerende boligpolitikk i bygd og by. Det er allerede flere som har snakket om pressproblemene som er i byene knyttet til boligmarkedet, noe som helt åpenbart skaper store utfordringer for mange med å kunne klare å skaffe seg en bolig i dag. Men for mange rundt omkring i Norge er det også store utfordringer med å skaffe seg en bolig i spredtbygde områder. Hvis en ser på en undersøkelse som Samfunnsøkonomisk analyse kom med, viser den for det første at to tredjedeler av bedriftene i distriktene sliter med rekruttering av arbeidskraft, og av de bedriftene er det ca. en fjerdedel som sier at boligmangel er en av hovedutfordringene. Hvorfor det? Jo, det er fordi det i en rekke områder nesten ikke blir bygd nye boliger per i dag, noe som bidrar til å forsterke konsekvensene av en allerede nedadgående spiral i en sentraliseringsprosess. I min nabokommune Ullensaker har ca. halvparten av boligene blitt bygd siden år 2000, mens i kommuner som Gamvik, Vadsø eller Værøy er 1–2 pst. av boligene bygd etter år 2000. En av utfordringene er at når folk skal bygge seg et hus og få seg en plass å bo, vil byggekostnadene mange steder overstige forventet markedsverdi. Det betyr at det blir en utfordring for mange å oppfylle egenkapitalkravet, men også at hvis en ser for seg å skulle selge boligen på et eller annet tidspunkt, sitter en altså igjen med en bolig som har en langt lavere verdi enn det en bygde den for. Senterpartiet er også opptatt av at vi må styrke boligpolitikken i Norge. Vi må gjenreise en sosial boligpolitikk. Vi må sørge for at Husbanken er et verktøy for å bidra med toppfinansiering i distriktene med tanke på boligbygging, men også for å bidra på leiemarkedet og for å bidra med tilskudd til å tilpasse eksisterende bygg til boligformål. Vi trenger en boligpolitikk som er bedre tilpasset det landet vi er en del av, og vi må ha en politikk der vi legger til rette for vekst og utvikling i hele Norge – det vil også være bra for boligsituasjonen.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Det er selvsagt gledelig at folk flytter fra Oslo og eksempelvis til Akershus eller andre plasser i Norge. En av de utfordringene jeg pekte på i mitt innlegg, er at ja, det blir bygd boliger i Norge, men i mange kommuner rundt omkring i Norge har det over tid blitt bygd altfor få boliger i forhold til behovet, og det er også krevende for bedrifter å tiltrekke seg arbeidskraft. Statsråden sier at man har målrettet tiltakene i Husbanken knyttet til dem som er aller mest vanskeligstilt over tid. Men for en del er det viktig hvis man skal klare å skaffe seg bolig i distriktene – selv om man kanskje ikke er definert som vanskeligstilt over tid – at en har målrettede virkemidler gjennom Husbanken også for å bidra til mer boligbygging i distriktene. Vil regjeringen være positivt innstilt til å vri virkemidlene slik at en i større grad legger til rette for boligbygging i hele Norge, så en kan legge til rette for at folk som ønsker å flytte ut av Oslo eller andre storbyer, faktisk har et boligtilbud som kan møte behovene, der ute?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Det er særdeles viktig med ordninger som leie-til-eie. Det er særdeles viktig å styrke bostøtteordningen, i langt større grad enn det som dagens regjering har vært villig til. Senterpartiet har vært opptatt av og fremmet forslag om, gang etter gang, å øke lånerammen til Husbanken og styrke Husbanken som et viktig boligsosialt virkemiddel. Men til det som går på boliger i hele Norge: Ja, selvsagt har kommunene en viktig rolle, men utfordringen mange plasser er ikke at det ikke blir regulert til boligformål. Spørsmålet er jo til sjuende og sist hvorvidt den enkelte som ønsker å etablere seg, faktisk ser at en har råd til å gjøre det når byggekostnadene mange plasser langt overstiger det som er forventet markedsverdi framover. Der kan bl.a. en toppfinansieringsordning i Husbanken være ett virkemiddel, som målrettet bidrar til å møte en utfordring som en ser i svært mange kommuner i Norge. Er regjeringen villig til å vurdere en slik målrettet ordning?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-06-11:
Senterpartiet er opptatt av at vi skal legge til rette for arbeidsplasser og verdiskaping i hele Norge. Vi må bruke de fortrinn, den historien og de rike naturressursene vi har, til å bygge flere og sterkere bedrifter, få flere folk i jobb og bidra til utvikling i hele Norge. Det er interessant å registrere det representantforslaget som representantene fra Fremskrittspartiet har lagt fram, om et mer investeringsvennlig Norge. Senterpartiet er helt enig med forslagsstillerne i at etter åtte år med først Fremskrittspartiet i regjering og deretter Fremskrittspartiet som støtteparti til Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti, er det behov for en ny politikk for et mer investeringsvennlig Norge. Jeg registrerer også at representanten fra Fremskrittspartiet forsøker å dysse ned og avdramatisere det rekordstore handelsunderskuddet en har fra Fastlands-Norge, et handelsunderskudd som har økt år for år hvert år de siste åtte årene under dagens flertall. Det handelsunderskuddet er ca. 250 mrd. kr større i dag enn det var i 2013. Det er alvorlig. Samtidig er det også alvorlig at industriens andel av BNP fortsetter å gå nedover. Vi må gå i motsatt retning, vi må sørge for nye industrietableringer i Norge, flere arbeidsplasser i Fastlands-Norge. Til alt pratet om omstilling og grønt skifte: Vi har jo blitt mer oljeavhengige i løpet av de senere årene. Vi må sørge for å bygge industri på fastlandet. Vi må – som Senterpartiet har foreslått – ha et grønt, statlig investeringsselskap som virkelig kan gå inn målrettet også på eiersiden når det gjelder å legge til rette for både å ta vare på og videreutvikle nye investeringer i treforedling, innenfor maritim sektor og innenfor næringsmiddelindustri. Vi må sørge for å bruke offentlige innkjøp til å legge til rette for norske bedrifter og norske aktører – ikke slik som under dagens regjering, med støttepartiet Fremskrittspartiet, der store investeringer selv i en krisetid havner i Nederland, Tyrkia eller andre land, istedenfor å gi arbeidsplasser rundt om i Norge. Vi må ha en målrettet politikk der vi legger til rette, ikke slik en har hatt de senere årene, med en uforutsigbar og næringsfiendtlig avgiftspolitikk. Vi må tvert imot sørge for stabilitet, få ned avgiftene og ha målrettede tiltak, bl.a. bedre avskrivningsregler for dem som investerer i ny aktivitet i Norge, og legge til rette for ny aktivitet rundt om i hele Norge.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Finansministeren uttalte i sitt innlegg at Norge er kommet best ut økonomisk og helsemessig. Det er mulig at det er riktig; spørsmålet er vel mer til hvilken pris, og hvem det er som særlig har begunstiget seg ved hjelp av fellesskapets midler gjennom denne krisen. Ett eksempel på det er petroleumsskatteregimet, som jeg var inne på i mitt innlegg. Vi har nå nye beregninger som viser at det samlede provenytapet er på 10 mrd. kr, ikke 8 mrd. kr som det først ble anslått til, og en av landets fremste eksperter på petroleumsskatteregimet, Diderik Lund, anslår at vi her totalt kan komme opp i flere titalls milliarder i subsidier til oljeindustrien. Det var den lave oljeprisen som både av bransjen og stortingsflertallet ble brukt som argument for å gjøre endringene i skattesystemet. Men i dag er oljeprisen på 70 dollar fatet, og vi må to år tilbake i tid for å se tilsvarende tall. Så mitt spørsmål til finansministeren er: Har han nå en bedre begrunnelse for denne enormt store pengebruken, som kunne ha vært brukt på å tilrettelegge for grønne næringer?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Jeg hadde lyst til å følge opp innlegget fra representanten Ola Elvestuen, som gjør et kreativt forsøk på å legge ansvaret for krisepolitikken, for å håndtere den økonomiske krisen i Norge, på landets kommuner og på Oslo kommune spesifikt. Det må jeg si er særlig spesielt, gitt at det har vært en uttrykt politikk hele veien at det å håndtere den økonomiske krisen er et nasjonalt ansvar. Og så har regjeringen og stortingsflertallet bestemt seg for å legge en del av det ansvaret over på kommunene, hendig nok, må man kunne si, inn i denne valgkampen, men også fordi den nasjonale næringspolitikken og støttepolitikken viser seg å være fullstendig utilstrekkelig, sånn som de rød-grønne partiene har påpekt hele veien, for de små og mellomstore bedriftene. Og hvis vi skal ha en konkurranse om hvor målrettet eller hvor raskt de ulike ordningene har kommet på plass, kan vi gjerne det, for de samme bedriftene i Oslos utelivsbransje sitter og venter på at kompensasjonsordningen skal komme på plass. Først ble de fortalt at de kunne søke på å få kompensasjon for mars og april 18. mai, deretter 20. mai, deretter 9. juni, og da kan vi begynne å snakke om antall måneder for å få den helt nødvendige kompensasjonen for de faste kostnadene som de hadde. Så jeg tror man skal være forsiktig med å legge dette ansvaret over på kommunene. Så en kommentar til kildeskatten og uttrykket dobbeltbeskatning. Jeg skjønner at det her har vært – det må det åpenbart ha vært – en ganske intensiv politisk påvirkningskampanje for å få til de unntakene som nå er kommet på plass, for det er ingen grunn til at ikke regjeringen og departementet skulle være bevisst på dette i fjor, da man la fram forslaget. Så har det vært en påvirkningskampanje, og så bruker man ord som dobbeltbeskatning. Men kildeskatten er en kapitalkostnad som reduserer overskuddet, og dermed inntekten som kommer til NOKUS-beskatning. Det er ikke grunnlag for å si at det er en dobbeltbeskatning. Det paradoksale her er at det unntaket som regjeringen nå legger opp til i revidert budsjett, vil gå i disfavør av norske direkteinvesteringer i Norge. Så når man fra regjeringens side er så opptatt av å snakke om at det blir for mye utenlandsk kapital som investeres i Norge, og at man med de rød-grønnes forslag knyttet til formuesskatten heller vil favorisere utenlandsk kapital, som ikke er riktig for øvrig, gjør man jo nøyaktig det gjennom det forslaget som ligger her knyttet til kildeskatten. Det er en måte å sikre at de som har omgått de norske skattereglene, de som investerer fra skatteparadiser i Norge, nordmenn, får lavere skatt. Der det finnes en mulighet for å sno seg rundt de skattereglene, der kommer det til å bli utnyttet, og jeg må si det er veldig skuffende at disse unntakene nå blir presentert.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Jo, det er akkurat nå vi må evaluere. Vi kommer både nå og framover til å måtte evaluere den krisepolitikken som har vært gjennomført. Vi er godt inne i år to av denne pandemien, og da er vi nødt til å evaluere og justere. Det er nettopp det som er SVs kritikk av dagens regjering, at man f.eks. har videreført en kompensasjonsordning som har vært for raus for de største bedriftene, uten å stille krav, i over et år. Det ser vi konsekvensene av nå, og det er også regjeringen nødt til å forholde seg til. Så vil jeg bare si til finansministeren at vi er veldig glad for at det kildeskattregelverket kom på plass. Det var på høy tid, det var bra, men det å gjennomføre en presisering er ikke å gjennomføre et fritak, sånn som det ble gjort i dagens reviderte budsjett. Det er på det rene at man her baserer seg på at selskapene i lavskattelandene selv rapporterer på riktige opplysninger for å beregne NOKUS-skatten på riktig måte. Det er selskaper som er etablert i skatteparadiser(presidenten klubbar)(presidenten klubbar igjen) for dette. (presidenten klubbar) (presidenten klubbar igjen)
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Norge har et av Europas mest deregulerte boligmarkeder. Etter å ha overlatt nærmest all styringen av boligsektoren til markedet i tiår etter tiår og strippet boligpolitikken annet enn for de mest vanskeligstilte har vi fått et boligmarked som forsterker forskjellene mellom folk i Norge. Det er særlig dramatisk mellom dem som er på innsiden, og dem som er på utsiden, mellom dem som får ta del i galopperende prisvekst og store skattesubsidier, og dem som ikke får noen av delene og i tillegg er prisgitt et leiemarked med høye priser og stor uforutsigbarhet. Mellom 2003 og 2019 har boligprisene steget med 163 pst., over dobbelt så mye som lønnsveksten i den samme perioden, og da hjelper det ikke å kutte middager ute eller å la være å kjøpe nye jeans, for man kan ikke spare seg til bolig, markedet vil som regel løpe fra en. I Oslo har økningen vært tre ganger så høy som landsveksten, men også i resten av landet har prisveksten vært formidabel og altfor høy. Det er ikke tilfeldig hvem det er som er utenfor boligmarkedet. De som tjener minst, er de som også eier minst, og denne utviklingen er forsterket de siste årene. Gjennom sykepleierindeksen ser vi at en person med vanlig sykepleierlønn har råd til bare 2,5 pst. av boligene i Oslo. I Norge er veldig mye av boligpolitikken konsentrert rundt boligeierne, men da glemmer man at boligformuen er kjempeujevnt fordelt. En fjerdedel av alle nordmenn eier ikke sin egen bolig, og bare 14 pst. av den 10-prosenten som tjener minst, eier egen bolig, mens hele 92 pst. av den 10-prosenten som tjener mest, gjør det. Skattefordelene er målrettet til dem som er på innsiden. Det er verdsettelsesrabatt i formuesskatten, det er rentefradrag for inntektsbeskatningen eller manglende beskatning av salg og utleie av deler av egen bolig. Alt dette gir fordeler til dem som har kommet seg inn på boligmarkedet – betalt av dem som står utenfor, gjennom skattesystemet. I et vanlig år mottar de som eier hus og hytter, over 30 mrd. kr i skatterabatt av staten. I realiteten er det en overføring fra dem som har minst, til dem som har mest. I innstillingen som vi behandler i dag, fremmer SV flere forslag for å begynne arbeidet med å reise en ny norsk boligpolitikk. Vi vil endre skattesystemet, regulere måten boliglån gis på, bygge opp en ikke-kommersiell boligsektor og lage en boligplan for hele landet, for det er på tide å gjøre bolig til et velferdsgode igjen – og ikke et spekulasjonsobjekt – og å forsterke en eierlinje som er under press. Med det tar jeg opp SVs forslag i saken.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Realiteten er vel snarere at vi har en boligpolitikk i Norge i dag som er – ja, nettopp ekstremt innsnevret til de aller mest vanskeligstilte, samtidig som vi har en boligpolitikk i realiteten for dem som har kommet seg inn på boligmarkedet, og der tallene viser at det er folk som i mye større grad har høye inntekter enn lave inntekter. De som faller imellom her, er folk med vanlige arbeiderklasseinntekter som ikke har rike foreldre, og dem finnes det ikke en boligpolitikk for, for de får ikke den drahjelpen de trenger for å komme seg inn på boligmarkedet, de får ikke sjansen til å ta del i de enorme fordelene det er. Ser finansministeren at vi har fått et boligmarked som har gått fra å utjevne forskjeller i Norge, til et boligmarked som forsterker forskjellene i Norge, fordi det blir så enorm avstand mellom dem som kommer seg inn i boligmarkedet, og dem som blir stående utenfor?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Det er, med respekt å melde, ikke Oslo kommune som bygger boliger, for en konsekvens av dagens deregulerte boligpolitikk er at vi har overlatt dette fullstendig til private utbyggere. Oslo kommune har regulert masse tomter til utbygging, men som står ubygd fordi de private utbyggerne ikke anser det tilstrekkelig lønnsomt å bygge der. Statsråden viste til den rød-grønne regjeringens boligbyggetakt i 2010–2011. Da hadde vi hatt en finanskrise som stanset all boligbygging i dette landet, og som vi så priskonsekvensene av i 2016. Dette er konsekvensen når vi overlater alt dette til markedet, og det er det SV forsøker å rette på. Det jeg er opptatt av, og som jeg bare må konstatere, er at finansministeren ikke vil erkjenne at boligmarkedet øker forskjellene mellom folk. Ja, vi kan se på andelen førstegangskjøpere, men dette er førstegangskjøpere som får tilstrekkelig og ganske mye hjelp fra foreldrene sine til å komme seg inn. De som faller mellom stolene her, de som blir stående utenfor, og som det ikke finnes politikk for, det er f.eks. sykepleierne i 30-årene som ikke har de foreldrene. Hva vil regjeringen gjøre for dem?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Vi er helt nødt til å legge til rette for investeringer i produktiv virksomhet, i nye næringer og i nye arbeidsplasser i årene som kommer, hvis vi skal lykkes med den store omstillingen fra å være en oljeøkonomi og en oljenasjon til å bli en klimanasjon. Men dette forslaget som foreligger fra Fremskrittspartiet, er vel først og fremst en unnskyldning for å kutte skattene og avgiftene i enda større monn for de aller rikeste i Norge, slik dagens regjering har gjort gjennom åtte år, uten at det på noen som helst måte kan anføres at det har bidratt til å øke antall arbeidsplasser i Norge. Det er også en stor misforståelse at skatt er det eneste virkemiddelet for næringslivet. I en undersøkelse utført av Norsk Venturekapitalforening kom det fram at tilgang på kvalifisert arbeidskraft vurderes som den klart største begrensningen for norske vekstbedrifters ekspansjon. Det samme gjelder for så vidt hvis en spør bedrifter som nå satser i Nord-Norge eller andre deler av Distrikts-Norge – de mangler kvalifisert arbeidskraft. Så kommer det i denne debatten flere argumenter og påstander om at den norske formuesskatten eller kapitalbeskatningen er til hinder for norsk næringsvirksomhet. Men i skattespørsmål er det et annet ganske særnorsk fenomen, og det er at beskatningen av rikdom i Norge er lavere enn i de fleste andre land vi sammenligner oss med. Tvert imot har de utenlandske eierne egentlig ganske god grunn til å være misunnelige på de norske. Hvis man ser på beskatningen av kapitalbeholdning i Norge, er den ikke spesielt høy. Vi vet at Norge er et av de mest attraktive landene å drive næringsvirksomhet fra, noe også OECD slår fast, og bare 3,3 pst av de norske skatteinntektene kommer fra ulike former for kapitalbeholdning, som arv, fast eiendom og formue. I landene rundt oss i OECD er snittet rundt 5,5 pst. Norge har også flere dollarmilliardærer enn USA sett opp mot befolkning, Norge har fire ganger så mange rike som USA målt per innbygger, og midt i det største økonomiske tilbakeslaget siden andre verdenskrig setter vi ny rekord i antall milliardærer i Norge. Hvordan har de tenkt å investere i norske arbeidsplasser, i norske bedrifter? Det kunne man jo ha stilt et spørsmål om, men Fremskrittspartiet har heller lyst til å gi dem skattekutt. Argumentasjonen om at formuesskatten gjør Norge til et mindre attraktivt land å drive næringsvirksomhet fra, holder rett og slett ikke faglig økonomisk mål. Det finnes ikke økonomisk belegg for det. Rasjonelle investorer kommer til å plassere formuen der man får høyest mulig avkastning, og de kommer til å måtte akseptere at formuesskatten reduserer den avkastningen etter skatt på alle investeringer. Det har ikke noe å si opp mot de utenlandske eierne. Så her er det flere påstander som det ikke er belegg for.
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-06-11:
Det er riktig at boligpolitikken og boligregelverket i Norge er veldig markedsorientert. Jeg tror det er veldig bra at det er så mange som eier sin egen bolig i Norge. Det er positivt, og det er noe vi skal hegne om, men det er riktig at vi trenger å redusere noen av de store forskjellene som er mellom dem som er på innsiden og eier, og dem som er på utsiden og leier, og at det er for vanskelig å komme inn på boligmarkedet. Fra Venstres side vil vi framover se på om vi skal redusere noen av fordelene med å eie, ved gradvis å redusere rentefradraget. Det må gjøres gradvis, sånn at man ikke straffer dem som nettopp har kommet inn på boligmarkedet. Vi vil også se på om egenkapitalkravet for førstegangskjøpere skal fjernes. Dette vil være saker i neste stortingsperiode. Så trenger vi å utvikle videre et større og mer variert utleiemarked, der det også er mulig å se på – ikke et ikke-kommersielt marked, men at vi har flere aktører, enten det er stiftelser, samskipnader eller selskaper, som utvikler et leiemarked der profitthensynet ikke er like stort. Her er det mulig å se på hvordan dette gjøres i flere europeiske land. Vi må også se på om vi kan bedre rettighetene for leietakere. Som det er pekt på tidligere: Det er viktig å holde på gode og offensive boligsosiale tiltak som økt bostøtte, som regjeringen har fulgt opp gjennom lengre tid, og også å se på andre tiltak som vi har fått på plass, som f.eks. gratis kjernetid i barnehager, som er viktig for mange, bedre leie-til-eie-ordninger og startlån. Det er også flere tiltak. Når det gjelder selve kvaliteten i boligbyggingen, trenger vi å holde fast ved den. Vi må bygge mer klimavennlig, og vi må bygge gode bomiljøer der vi skal ta vare på den eldre bebyggelsen, der vi bygger om og bygger på, og der vi har mer klimavennlig bygging når vi bygger. Så må vi ta vare på de fellesarealene vi har; det er de viktigste demokratiske arenaene vi har. Når vi skal bygge boliger, må vi gjøre det med en sånn kvalitet at vi ikke nedbygger natur. Når vi går inn i neste periode, vil en av de viktige diskusjonene være om plan- og bygningsloven bør tilbake til Klima- og miljødepartementet. Det bør den. Samtidig: Her på Stortinget bør arealplanlegging tilbake til energi- og miljøkomiteen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-06-11:
Den viktigste beslutningen vi tar for et mer investeringsvennlig Norge, er å forsterke og videreutvikle det europeiske samarbeidet vi er en del av, og slutte å reise tvil om EØS-avtalen, som tre partier fra venstresiden gjør. Det eneste alternativet til EØS-avtalen er fullt medlemskap i EU. Vi skal gjennom en helt nødvendig omstilling fra en dominerende oljesektor i årene framover. Vi skal ha en grønn omstilling. Det er helt klart at vi må være en så viktig del av den europeiske grønne given som det er mulig å være. Vi skal ha en grønn omstilling hvor vi skal nå klimamålene våre, vi skal ta vare på natur, vi skal bygge opp en sirkulærøkonomi som er sterk, og vi skal også ha en global markedsøkonomi innenfor naturens tåleevne. Her må Norge ta en ledende posisjon. Allerede nå ser vi at en offensiv klimapolitikk driver næringsutvikling over hele landet. Vi må satse på utdanning – utdanning gjennom hele livet, fra barnehagen. Vi har nettopp vedtatt en fullføringsreform, og det er forskning og høyere utdanning. I neste periode må vi forsterke satsingen vi har på hele virkemiddelapparatet vårt. Vi har et godt virkemiddelapparat med Forskningsrådet, Innovasjon Norge, nå med en forsterket grønn plattform, satsing på hydrogen, Enova, med økte midler gjennom mange år, og Nysnø, som er etablert, og også kan gjøre investeringer i klimavennlige bedrifter. Vi må gjøre det enklere å starte nye bedrifter. Vi har nettopp varslet i revidert at vi skal ha en enklere og bedre opsjonsbeskatning. Den er blitt forbedret også tidligere. Og i denne stortingsperioden har vi stadig laget forbedringer innenfor SkatteFunn og Kapitalfunn, som gir fradrag for å investere i norske oppstartsbedrifter. Hvis vi ser på forenklinger for norske bedrifter fra 2011, har det spart norske bedrifter for 28 mrd. kr. Og siden 2013 har vi, med et borgerlig flertall, innført skatte- og avgiftslettelser på 34 mrd. kr. Det vi trenger, er å fortsette samarbeidet i Europa og sette oss mål for de største oppgavene vi har – med å nå klimamål, ta vare på natur, utvikle en sirkulærøkonomi og gjøre det enklere og bedre å starte nye norske bedrifter. Dette er et arbeid vi har ført systematisk gjennom mange år. Det må forsterkes også i neste stortingsperiode.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2021-06-11:
I Noreg er andelen som eig eigen bustad, stor, og det har vore eit politisk mål i heile etterkrigstida at flest mogleg skal kunne eige eigen bustad. I dei to Dokument 8-forslaga som no har blitt behandla, meiner eg ein ser at det er ei tverrpolitisk målsetjing i denne salen at ein skal ta vare på det. Denne politikken har gjort at mange har hatt trygge og føreseielege buforhold, og at ein har teke del i den generelle verdiutviklinga i bustadmarknaden. Sjølv om den andelen av befolkninga som leiger bustad, har auka med 1 prosentpoeng sidan 2015, er det framleis over 76 pst. som eig sin eigen bustad. Det er brei semje om at denne hovudlinja, med at ein stor del skal eige sin eigen bustad, skal liggje fast. Samtidig er det viktig at vi har ein godt fungerande leigemarknad for menneske som av forskjellige grunnar, som at dei er i ulike fasar i livet, treng å leige ein bustad. Overordna er bustadmarknaden i Noreg i god balanse. Andelen leigetakarar er stor, og gjeldsgraden til norske hushald er innanfor det forsvarlege. Men det er fleire element som det er verdt å følgje med på, og det gjeld kanskje spesielt situasjonen som ein del førstegongskjøparar står i i dei store byane. Kombinasjonen med høg bustadvekst og høge utleigeprisar kan gjere at førstegongskjøparar får auka konkurranse frå utleigarar i bodrundar på dei minste leilegheitene i pressområda. Det er blant dei yngste vi finn størst andel som leiger bustad, og det er òg i denne gruppa leigeandelen er størst. Sidan 2015 har leigeandelen blant personar i 20-åra auka med drygt 2 prosentpoeng, og det er ei utvikling som ein er nøydd til å følgje. Så høyrer det òg med til biletet at statistikken viser at delen førstegongskjøparar har gått litt opp det siste året, og at alderen held seg nokolunde stabil. Det store politiske grepet for å dempe noko av den store prisveksten som ein har sett, har vore bustadlånsforskrifta som kom i 2015 etter at ein hadde høg vekst i bustadprisane og i gjelda til hushalda. Denne forskrifta har vore viktig for å dempe den generelle veksten og har fungert særleg i pressområda. Vidare har ein òg gjort fleire andre endringar både i skatte- og avgiftssystemet som eg meiner har vore gagnlege, kanskje spesielt at ein har endra verdsetjingane i formuesskatten slik at det no er meir lønnsamt i investere i ei lokal bedrift enn å investere i ein sekundærbustad i dei store byane. Framover er det viktig at vi sikrar ein balanse i bustadmarknaden mellom dei som leiger og dei som skal eige. Det er fleire forslag som er sette fram i desse Dokument 8-forslaga. Det er ikkje nokon av dei som får fleirtal, men eg opplever at partia i stor grad gjennom innstillinga har gjeve uttrykk for primærpolitikken sin på dette feltet, og det trur eg òg debatten vil vise.