trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2005-03-18:
Det fins neppe noen sak som sendes til komite i dette hus som er så spesialisert at den ikke berører mange komiteer. Det er derfor huset er sammensatt på den måten det er sammensatt, med politiske partier som har sine grupper og sine gruppemøter, som gjør at de fleste saker som kommer til behandling i denne salen, ved siden av å være behandlet i komite også er behandlet i de ulike partigruppene. Slik greier man å involvere hele Stortinget i de ulike sakene. I norsk politikk og forhåpentligvis i internasjonal politikk er det jo slik at politikken er altomfattende. Det er snart ikke en sak, som Gro sa, som ikke berører også andre forhold i samfunnet. Skulle man fulgt det som var vanlig prosedyre når en sak om makt og demokrati blir oversendt til Stortinget, skulle den automatisk blitt sendt til kontroll- og konstitusjonskomiteen, fordi det er kontroll- og konstitusjonskomiteen som har ansvaret for det saksområdet som nettopp berører folkestyre og demokrati. Men fordi partigruppene på Stortinget har prioritert slik at ikke alle partiene er representert i kontroll- og konstitusjonskomiteen, hvilket de burde ha vært, etter min oppfatning, kommer vi opp i det problemet at det er noen partier som i et spørsmål som dette ikke får delta aktivt i komitearbeidet. Stortingets presidentskaps flertall har derfor kommet til den konklusjon at her må man bruke den muligheten som ligger i Stortingets forretningsorden, til å opprette en spesialkomite for å åpne for at de tre partiene som ikke er representert i kontroll- og konstitusjonskomiteen, skal kunne få delta aktivt i komitebehandlingen. Fremdeles er oppfatningen til Presidentskapets flertall at denne saken naturlig hører hjemme i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Derfor har man valgt å oppnevne en spesialkomite som har som utgangspunkt de ti medlemmene i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Man greier da å beholde administrasjonen, og man greier også å benytte de komitesekretariatsfunksjoner som er knyttet til kontroll- og konstitusjonskomiteen, uten å måtte gjøre spesielle innretninger. Med dette vil jeg anbefale innstillingen fra Presidentskapet med de merknader som foreligger fra Presidentskapets flertall.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-03-18:
For det første syns jeg det er viktig å takke Presidentskapet for en skikkelig behandling av den henvendelsen som ble gjort. Jeg syns for min del at vi skulle hatt Venstre-folk i alle komiteer, gjerne flere også, og det skal vi alltids gjøre noe med. Det er et godt prinsipp at det man gir oppmerksomhet, gir man også viktighet og makt. En så viktig sak som denne burde man diskutere i mye større bredde enn det komitesystemet vårt egentlig gir mulighet for. Kanskje burde vi ha gjort det litt oftere, hatt en litt friere sammensetning av komiteer, for å kunne løfte saker i en litt annen sammenheng enn den vi vanligvis jobber i. Jeg har stor sans for Inge Lønnings bemerkninger om at vi ikke må henge oss for mye opp i en av de komiteene vi har som struktur. Det er mange parlament som jobber i mye mer løselige former når det gjelder komitestruktur, enn hva vi gjør, og jeg tror at behandlingen i Stortinget mange ganger hadde stått seg på ikke å være så rigid opptatt av de strukturene vi har i bunnen, selv om de fungerer godt i vår hverdag. Men jeg er glad for at vi nå får muligheten til å løfte en sak på en litt spesiell måte, en sak som absolutt er laget for en sånn type bred sammensetning som dette.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Svein Roald Hansen beveget seg nå inn på et område som jeg tror han tar og føler på hver eneste dag. Man skal være veldig forsiktig med å kaste stein i glasshus. Jeg synes at et rød-grønt regjeringsalternativ hadde vært troverdig hvis det hadde klart å peke på hva slags politikk en slik regjering ville føre i Norge, det være seg skattepolitikk, helsepolitikk, utdanningspolitikk eller energipolitikk, for å nevne noe. Her er det en dypt bevart hemmelighet, både for denne sal og for det norske folk, hva slags politikk en slik eventuell flertallsregjering ville føre. Det eneste jeg har hørt denne regjeringskonstellasjonen snakke om så langt, er behovet for samarbeid. Og det kan vi være enige om, men det er vel så viktig å få klarhet i hva slags politikk de partiene ønsker å føre. Det er i hvert fall kommet til syne både fra Fremskrittspartiet og fra regjeringspartiene i hvilken retning de går, jeg tør peke på at retningen er ganske lik både for regjeringspartiene og for Fremskrittspartiet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Det er jo ikke sant at Regjeringen har ført en stram finanspolitikk. Handlingsregelen har jo vært død hvert eneste år under denne regjeringen. Handlingsregelen er egentlig erstattet av en ny regel, nemlig at en forsvarlig bruk av oljepenger er den som Regjeringen til enhver tid mener er riktig. Man kan si hva man vil om det, men bruken av oljepenger under denne regjeringen er betydelig høyere enn det handlingsregelen skulle tilsi. Og det går bra. Renten har gått ned, og kronekursen har stabilisert seg. Fremskrittspartiet vedstår seg selvsagt at vi har vært budsjettpartner for 2005-budsjettet og partner ved tidligere anledninger. Vi har sagt mange ganger at mange deler av politikken går i riktig retning, mens andre deler av politikken går for sakte. Det er jo en av grunnene til at vi har tatt til orde for et mer forpliktende samarbeid mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, fordi vi tror at Fremskrittspartiet vil være en betydelig drivkraft i et slikt samarbeid for å fortgang i helt nødvendige reformer for å effektivisere økonomien.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Jeg skjønner at vi har litt ulike perspektiver i perspektivdebatten, men vi kan gjerne snakke litt om barnehager også. Fremskrittspartiet har i sitt program for neste periode videreført det som står i vårt partiprogram for inneværende periode, noe som overhodet ikke har vært til hinder for at vi har kunnet inngå kompromisser med andre partier i Stortinget om utviklingen også av barnehagepolitikken. Jeg tør minne om at akkurat den samme holdningen hadde vi da kontantstøtten ble innført for noen år siden. Det var heller ikke Fremskrittspartiets primære modell, men den var nærmere vår modell enn alternativet. Jeg tror kanskje Djupedal skal være litt forsiktig med å fremheve partiprogrammene som en rettesnor. Jeg har vel aldri sett at det har stått i et SV-program at man ønsker å gi skattestimuli for bedriftsbarnehager, eller at man er svært opptatt av offentlig likebehandling av offentlige og private barnehager. Men det er en del av barnehageforliket, selv om ikke det heller står i SVs partiprogram.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Torbjørn Hansen sa i sitt innlegg at det vitnet om manglende interesse for verdiskaping, når de rød-grønne partiene går inn for både utbytteskatt og formuesskatt. Det er jeg selvsagt helt enig i. Men hvordan kan Torbjørn Hansen forsvare det regjeringen og regjeringspartiene selv har gjort, nemlig innført utbyttebeskatning uten å utnytte det flertallet som er i inneværende stortingsperiode, for faktisk å få avviklet formuesskatten mens det er sikkert hva slags politisk flertall vi har? Mitt neste spørsmål er om Torbjørn Hansen rett og slett kan opplyse meg om hva regjeringspartiene legger i de merknadene de har skrevet til perspektivmeldingen, når de skriver at de fortsatt ønsker å arbeide aktivt for å modernisere offentlig sektor. Så langt har ikke jeg i hvert fall registrert veldig mye av et aktivt arbeid for å modernisere offentlig sektor fra denne regjeringens side. Jeg kunne gjerne tenke meg å høre hva Torbjørn Hansen mener vil være et aktivt arbeid for modernisering av offentlig sektor.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Noe som kan påvirke valg av løsninger for å nå mange viktige politiske mål fremover, er hva slags politisk flertall som vil være i Stor-tinget etter valget til høsten. Det er vel opplagt at skal de sittende regjeringspartier klare å fortsette i regjering, er de helt avhengige av et samarbeid med Fremskrittspartiet. Så langt i denne perioden har Regjeringen og regjeringspartiene understreket fleksibiliteten de har gjennom et sak til sak-samarbeid mellom alle partier i Stortinget. Men denne muligheten vil åpenbart svekkes når Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet vil fremstå som et fellesskap etter valget. Hvordan ser Kristelig Folkeparti for seg et samarbeid med Fremskrittspartiet i årene som kommer? Skal det være et mer forpliktende samarbeid, eller skal det være et samarbeid som oppstår kun når det passer Kristelig Folkeparti?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Jeg regner med at finansministeren, når vi behandler perspektivmeldingen, også har perspektivet for hvordan han har tenkt å få gjennomslag for politikken. Da er spørsmålet om han tror det er sannsynlig at de sittende regjeringspartier kan fortsette et sak til sak-samarbeid med de sosialistiske partiene, som vil ha brukt hele valgkampen på å bekjempe et ikke-sosialistisk flertall og kjempe for et regjeringsskifte. Og hvis finansministeren ikke tror det er sannsynlig, hvorfor kan ikke da Høyre og regjeringspartiene begynne å erkjenne det alle andre enn regjeringspartiene har gjort, nemlig at de vil være avhengige av et nært og forpliktende samarbeid med Fremskrittspartiet? Jeg synes dette er et spørsmål som de sittende regjeringspartier unnviker å svare på og gjør alt de kan for ikke å måtte forholde seg til, men det er et faktum som alle andre enn regjeringspartiene faktisk ser.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Representanten Siv Jensen sa at Regjeringen burde hatt en formening om hvilken politikk den ville føre for å møte de utfordringene som meldingen trekker opp. Det er jeg enig i. Men det burde kanskje Fremskrittspartiet selv også gjøre, selv om de mener at både oljeinntektene og produktivitetsveksten undervurderes. Da kan man jo skaffe seg litt hjelp til at utfordringene blir litt mindre. Men når partiet foreskriver skattelettelse som viktigste drivkraft for vekst, da burde de også kunne si rett ut at folk i framtiden må betale mer av egen lommebok for å gå på skole og for å få helsetjenester og omsorgstjenester. Så var Siv Jensen innom fellesmerknadene fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Da er spørsmålet om det bekymrer Siv Jensen at Fremskrittspartiet ikke har greid å skrive seg sammen med regjeringspartiene på et eneste punkt, med tanke på at Fremskrittspartiet har som ambisjon å være den samlende kraft for et regjeringsalternativ med flertall bak seg på borgerlig side.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-03-17:
Representanten Jensen var i sin innledning opptatt av usikkerheten i forutsetningene i perspektivmeldingen, og har tidligere uttalt tvil når det gjelder sparebehovet i et langsiktig perspektiv. Prognoser er usikre, og etter min oppfatning bekrefter Siv Jensen det selv hvis vi ser på debatten om budsjettet i 2003. Da kritiserte hun regjeringspartiene for å drive med besvergelser om stramme budsjetter, og det manglet ikke på dommedagsprofetier. Jeg tror fasiten er ganske klar for de fleste. I 2005 vet vi at den økonomiske politikken har virket, rentene er lave, Aetat spår totalt 50 000 nye jobber de neste årene, valutakursene er konkurransedyktige, og norsk økonomi er inne i en høykonjunktur. Erfaringen viser at budsjettpolitikken og en forsvarlig bruk av oljepenger økte vekstevnen i næringslivet. Denne erfaringen er regjeringspartiene opptatt av med tanke på framtidig økonomisk politikk. Så mitt spørsmål er: Mener Fremskrittspartiet fortsatt at stramme budsjetter og en varsomhet i bruken av oljeinntekter ikke er relevant for vekstevnen i norske bedrifter?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-03-17:
Først vil jeg bemerke at jeg synes det er underlig at Arbeiderpartiet kritiserer disse skattelettelsene som har vært gitt i forhold til generasjonsregnskapet og budsjettbalansen, når de samtidig har brukt det samme handlingsrommet til økte utgifter i offentlig sektor. Det har jo ikke vært noe parti i Stortinget som har ønsket å ha en strammere budsjettpolitikk enn den Regjeringen har ført. Men med hensyn til å prioritere skattereduksjoner er det ingen tvil om at det er sammenheng mellom skattenivået og vekstevnen i økonomien, som jeg nevnte i min innledning. Vi har konkret pekt på at det er viktig å legge til rette for økt arbeidsinnsats, og der er marginalskatten på arbeid viktig. Og det er viktig å legge til rette for et konkurransedyktig næringsliv, der er formuesskatten viktig. Ser vi på veksten som har vært i Norge de siste årene, sammenliknet med situasjonen som var i 2001 da Stoltenberg gikk av, etter 12 milliarder kr i skatteøkning, har veksten vært veldig god. Det er liten tvil om at det er en sammenheng mellom økonomisk vekst og skattenivået.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-03-17:
Jeg nevnte også hensynet til en ansvarlig økonomisk politikk i min innledning. Det er også noe av bakgrunnen for at man må fase inn skattereformen gjennom flere år. Det er ikke riktig som representanten Siv Jensen sier, at vi har innført en aksjonærmodell før vi har gjort noe med formuesskatten. Vi reduserte formuesskatten i 2005 med en halv milliard kr, og vi legger opp til å redusere formuesskatten mens aksjonærmodellen blir innført. Det er en metode for endring av skattesystemet som bringer det i samsvar med internasjonalt regelverk og bedrer konkurranseevnen i næringslivet. Jeg tror nok at hvis man hadde gjort det den andre veien, slik Fremskrittspartiet ønsker, ved å kombinere økte offentlige utgifter med kraftige skattekutt, ville man fått en situasjon i norsk økonomi som næringslivet ikke ville ha vært særlig tjent med, nemlig overoppheting, der rammevilkårene ville være for dårlige. Når det gjelder modernisering av offentlig sektor, er det et langt lerret, men det er klart at tiltak som konkurranseutsetting og det vi har gjort på samferdselsområdet for å få mer igjen for pengene, er sentrale felt på dette området.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-03-17:
Nå har ikke jeg lest den analysen som representanten Lysbakken viste til. Generelt er det jo selvsagt riktig at det er en sammenheng mellom omfanget av velferdstjenester og økonomisk vekst, ved at man på den måten også stimulerer til arbeidsinnsats i samfunnet. Det er grunn til å vise til noen eksempler. Blant annet gjennomførte Irland en skattestimuleringspolitikk for å tiltrekke seg ny næringsvirksomhet, noe som gav gode resultater, og som finanskomiteen fikk innsyn i da vi var på tur til Irland. Vi kan også si at situasjonen etter 2001, da Norge hadde gjennomført skatteskjerpelser, viser at det kanskje ikke var særlig fornuftig, når vi ser hvordan det gikk med næringslivet like etterpå. Vi kan også si at utviklingen i Norge versus i Sverige, hvor vi har redusert skattene i perioden og også har oppnådd bedre resultater enn de har i Sverige, kan peke i samme retning. Men det er selvfølgelig vanskelig å sammenlikne nasjoner som har ulik politikk på forskjellige områder.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Fremskrittspartiet skal ha honnør for at de i denne perioden har stått sammen med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet om den største satsingen på barnehager i moderne tid. Det betyr at vi nå har fått en helt annen giv i utbyggingstakten, og prisen har – ikke minst – gått ned for første gang noensinne. Nå registrerer jeg at Siv Jensen har ledet arbeidet med Fremskrittspartiets program, men der står det ingenting om barnehagepolitikk. Det betyr at vi kanskje har den samme situasjonen som vi har hatt i store deler av de siste år, nemlig usikkerhet rundt barnehagepolitikken. Høyre har sagt at de ønsker omkamp om den store satsingen vi har fått til. De ønsker ikke makspris, og de ønsker fremdeles det gamle systemet, som gjorde at småbarnsforeldre ikke fikk barnehageplass. Men en del viktige prinsipper er fastslått i barnehageforliket. Jeg er interessert i å høre om Siv Jensen har tenkt å fortsette dette arbeidet i neste stortingsperiode. Det går på likebehandling av offentlige og private, det går på makspris som system, det går på at man skal ha søskenmoderasjon, og det går ikke minst på at vi skal ha statlig stimuleringstilskudd for å få fortsatt økt utbygging. Vi har ennå en god del igjen før vi er i mål med det store barnehageforliket. Jeg er interessert i å høre om Siv Jensen fortsatt er med blant barnehagekameratene.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Jeg kan berolige representanten Flåtten med at SV er for økonomisk vekst, og vi er for et stort privat næringsliv, som er en viktig del av vårt samfunn. Hvordan man genererer økonomisk vekst, hvordan man genererer framgang, og hvordan man genererer optimisme, er en kombinasjon av mange ting. Høyres fokus i denne innstillingen har vært monomant og etter mitt skjønn lite spennende og også lite interessant, fordi det tar opp i seg bare én faktor, nemlig skatten, og hvor viktig skatt er for vekst og verdiskaping. Det perspektivet som vi veldig klart fastholder, er at det finnes mange andre forhold i dette som er minst like viktige. Derfor er vi ikke med på denne merknaden, som vi oppfatter som veldig monoman i tilnærming. Men økonomisk vekst og fordeling er to uendelig viktige komponenter i et godt samfunn. Fordelingsperspektivet er for oss minst like viktig, fordi et godt innovativt næringsliv og en produktiv framtid også betyr at man vektlegger fordeling, hvordan de verdiene som skapes, skal fordeles. Dette perspektivet er totalt fraværende hos Høyre.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Først må jeg vel si at det perspektivet at skipsfarten er viktig fordi den seiler inn valuta, kanskje var riktig på et tidspunkt i norsk historie. Det er vel ikke det viktigste skipsfarten i dag bidrar med. Vi har en overrikelighet av kapital, så det er ikke akkurat det som gjør at skipsfarten er viktig. Men vi er enig i at skipsfart i Norge er viktig. Skipsfarten må bidra på samme måten som alle andre i det spleiselaget et godt samfunn er. Det betyr at vi ikke har gått inn for særordninger for rederier. Det finnes ikke den næringsgrenen i Norge som ikke kan si med stor grad av trygghet at vi er konkurranseutsatt fra andre land som har andre og bedre rammevilkår enn vi har. Det gjelder alt vi har av prosessindustri, det gjelder alt vi har av konkurranseutsatt industri. Det finnes et eller annet land et eller annet sted som har lavere lønn eller bedre vilkår. Dette skaper ikke noe godt næringsliv. La meg si det sånn: Det å drive med skattedumping eller subsidier vil ikke bidra til at norsk rederinæring blir bedre eller mer lojal mot Norge. De har fått lettelser, de har fått alt de har pekt på. Rederinæringen har vært nærmest i en godteributikk og pekt på at de vil ha det og det og det og det. Og de har fått det! Allikevel har mange av de store rederiene dessverre flyttet ut, istedenfor å bidra til verdiskaping og vekst i Norge, som vi gjerne hadde sett at de hadde gjort. Og de har økonomi til å være her også – de har ikke noe ublue forhold i Norge.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Jeg må si at jeg har en viss forståelse for replikken til representanten Jensen, som har bidratt til at denne regjeringen har sittet gjennom fire år, og som nå blir møtt med den typen overbærende arroganse som statsråden gav uttrykk for i forhold til det samarbeidet som hun faktisk inviterer til. Det betyr at vi i det kommende storting vil ha akkurat den samme uforutsigbarheten som vi har hatt i dette stortinget, en regjering som halter seg framover på et eller annet vis, noen ganger med Fremskrittspartiet, noen ganger med andre – hvis det skulle være så ille at denne regjeringen fikk lov til å fortsette. Vi håper velgerne vil skjønne at den ikke skal det. Men la meg stille et spørsmål til statsråd Per-Kristian Foss som går på definisjonen av hva som er ansvarlighet – «ansvarlighet» defineres etter hvem som tar ordet i sin munn. Jeg forstår at Regjeringen er veldig klar på at den fører en ansvarlig økonomisk politikk – la meg si det slik at det kan vi sikkert være enig i. Men hvorfor kan man da bruke 100 milliarder mer enn det statsråd Foss selv mener er riktig ut fra handlingsregelen, og fremdeles definere andre som uansvarlige? Eller la meg ta Senterpartiet som et eksempel. De har brukt mer penger i sitt alternative budsjett enn det f.eks. Regjeringen eller SV har gjort. De defineres av Per-Kristian Foss som uansvarlige, mens Foss´ pengebruk er ansvarlig. Hvordan er den indre logikken i dette?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
President – kan jeg få ordet til å oppklare en åpenbar misforståelse?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Jeg er dessverre nødt til å korrigere finansministeren på et viktig felt. Det sentralbanksjefen sa i sin årstale, var at det nå var mulig å komme tilbake til handlingsregelen. Han fastslo at det tvert imot var brukt for mye penger, han anslo til og med realavkastningen til å være 6 pst., og ikke 4 pst., som handlingsregelen tilsier. Han sa at de økonomiske utsiktene nå framover gjør det mulig å komme tilbake til handlingsregelen.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Jeg konstaterer igjen at representanter for regjeringspartiene er veldig flinke til å peke på at det meste går bra her i landet. Mye går bra – vi erkjenner absolutt alle det – og det er flott. Jeg synes derimot det er ille at regjeringspartiene systematisk underkjenner og underkommuniserer og omtrent aldri tar i sin munn det faktum at på noen områder går det slett ikke så bra. Vi har 100 000 flere personer som er støtt ut av arbeidsstyrken vår i denne stortingsperioden. Det er en alvorlig og negativ utviklingstrend, som må snus, ikke minst når vi ser på perspektivene framover. Behovet for arbeidskraft vil være meget sterkt og økende i årene framover. Så må jeg si at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV skiller seg ikke fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre når det gjelder å være uenige på en rekke områder i politikken. Det er meget enkelt å skissere en lang liste over områder der regjeringspartiene er dundrende uenige. De er det om EU. De er det om skatt. Høyre har nå lovet 23 milliarder kr i nye skattelettelser neste år. Det mener åpenbart Kristelig Folkeparti er i meste laget. Vi går til valg på vår politikk, og så er det velgerne som skal avgjøre om vi får et grunnlag til å forhandle fram en regjeringsplattform etter valget.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Jeg tror det er mye mindre forskjell mellom Arbeiderpartiet og Statistisk sentralbyrå på hvordan vi bedømmer virkningene av skatten, enn det er mellom oss og Fremskrittspartiet på hvordan vi ser på skattepolitikken, og hvordan den virker. I motsetning til Fremskrittspartiet er Arbeiderpartiet veldig opptatt av sammenhengene mellom det nivået på velferd vi har i samfunnet, og det nivået vi har på skatt. Det er selvfølgelig viktig at vi har et konkurransedyktig skattenivå – det er også Arbeiderpartiet for. Men det er vår påstand, som også faktisk er dokumentert, at vi har en konkurransedyktig skattepolitikk i Norge. Vi har et næringsliv som er produktivt. Vi har vekst i næringslivet i dag. Vi har faktisk vekst i sysselsettingen. Det er ikke slik at vi i dag tyner næringslivet med skatter. Men de skattene vi har, bidrar til å finansiere den felleskassen som igjen skal finansiere våre felles velferdsordninger. Dem er også Arbeiderpartiet opptatt av. Denne sammenhengen er det vi understreker.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Den sittende regjering og Høyre har i en ny stortingsperiode tenkt å basere seg på støtte fra Fremskrittspartiet. Jeg tror faktisk det er der vi står overfor de største forskjellene i synet på økonomisk politikk, altså mellom Fremskrittspartiet og de fleste andre partiene her i salen. Der er de virkelig store forskjellene i synet på økonomisk politikk. Så må det også sies at den regjeringen som sitter i dag, har brukt den økonomiske politikken som en slags strikk. Den har, så vidt jeg kan bedømme, satt norgesrekord i pengebruk. Jeg tror det har økt fra 1,5 milliarder kr i det siste budsjettet Arbeiderpartiet la fram når det gjaldt bruk av oljepenger, til i dag mellom 70 og 80 milliarder kr. Så her har den sittende regjering brukt det regimet vi har, som en gummistrikk. Til tross for representanten Sanners iherdig forsøk tror jeg ikke han skal makte å skape noen usikkerhet om hvorvidt Arbeiderpartiet i regjeringsposisjon vil sikre og stå for en ansvarlig økonomisk politikk. Det har vi alltid gjort. Det har vi bevist gjennom mange tiår, og det kommer vi også til å vise i framtiden.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Finansministeren og hans regjering har lagt fram en perspektivmelding som klart synliggjør at det vi kaller generasjonsregnskapet, er i kraftig ubalanse, og vi har hørt at Høyres talsmann i finanspolitikken i dag har omdøpt dette til «generasjonsansvaret». I finansministerens innlegg i salen her nå var kanskje det mest gledelige – hvis jeg skal lete etter noe hyggelig og positivt – hans vektlegging av arbeidsmarkedet, et inkluderende arbeidsmarked, og at finansministeren la stor vekt på at vi måtte løse de framtidige utfordringene med å sikre at folk faktisk kan være i jobb. Finansministeren sa også at Regjeringens svar på de utfordringene som meldingen beskriver, er den daglige politikken. Det er det som synliggjøres gjennom alle de sakene som denne regjeringen faktisk har fremmet for Stortinget, og den løpende politikk. Da er mitt spørsmål: Når konsekvensen av Regjeringens politikk er at 100 000 til er støtt ut av arbeidsmarkedet, er finansministeren, i lys av dette, fornøyd med den utviklingen han ser i arbeidsmarkedet?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-03-17:
I løpet av denne stortingsperioden har folk flest fått større trygghet for jobb og hjem. Arbeidsledigheten går ned, det skapes nye arbeidsplasser, og veksten er sterk. Jeg konstaterer at de tre partiene i det sosialistiske alternativet etterlyser en annen kurs. Ellers har de tre partiene i det sosialistiske alternativet i innstillingen skrevet seg sammen om en serie selvfølgeligheter, mens man går hver sin vei på sentrale områder, og særlig områder som denne meldingen omhandler. Jeg nevner pensjonsreformen, behovet for å gjennomføre skattereformen, holdningen til EØS og WTO, men også selve grunnlaget for den økonomiske politikken, knyttet til handlingsregelen og til pengepolitikken. Jeg konstaterer at Arbeiderpartiet i all hovedsak har sluttet seg til både pengepolitikken og handlingsregelen og praktiseringen av denne, mens Sosialistisk Senterparti og Senterpartiet er uenig i de to ankerfestene for den økonomiske politikken eller praktiseringen av disse. Synes Hill-Marta Solberg det er greit, fordi hun forventer at SV og Senterpartiet vil følge etter Arbeiderpartiet, eller er Arbeiderpartiet innstilt på å kompromisse når det gjelder pengepolitikken og handlingsregelen?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-03-17:
Det er interessant å høre at representanten Hill-Marta Solberg begrunner fravær av enighet mellom de tre sosialistiske partiene med at også Høyre og Kristelig Folkeparti har litt ulikt ståsted. Men det er en betydelig forskjell på det å være uenige om noen ekstra milliarder i skattelettelser eller på andre områder, og det å være fundamentalt uenige på en del av de sentrale politiske områdene. Når det gjelder pensjonsreformen, er Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti uenige. Når det gjelder skattereformen, har Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti også ulikt ståsted. Når det gjelder selve grunnlaget for den økonomiske politikken, er Arbeiderpartiet og de to andre sosialistiske partiene også uenige. Det fremkommer også av innstillingen at Senterpartiet har en annen holdning til handlingsregelen enn det Arbeiderpartiet har. Det fremkommer at Sosialistisk Venstreparti har en annen holdning til praktiseringen av pengepolitikken enn det Arbeiderpartiet har. Mitt spørsmål er om Arbeiderpartiet er innstilt på å kompromisse med de to andre partiene i det sosialistiske alternativet på selve fundamentet for den økonomiske politikken, pengepolitikken og handlingsregelen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-03-17:
Det virker som representanten Morten Lund verken har lest Senterpartiets program eller fått med seg hvordan de økonomiske konjunkturene har utviklet seg. I Senterpartiets program står det at man under en konjunkturoppgang skal ha mekanisk anvendelse av handlingsregelen. Sannheten er at Norge er blant de land i Europa som har den største økonomiske veksten – om lag 3,5 pst. i 2005. Skulle man legge Senterpartiets program til grunn, ville det bety at man skulle kutte ut om lag 20 milliarder kr i budsjettet for 2004 og om lag 20 milliarder kr i budsjettet for 2005. Hva er det Senterpartiet egentlig mener? Er det samlingen av de gode ønskene som skal realiseres, eller er det slik at man faktisk mener at vi skal ha mekanisk anvendelse av handlingsregelen i konjunkturoppgang og dermed kutte 20 milliarder kr i budsjettet for 2004 og også i 2005?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
Representanten Hill-Marta Solberg er veldig oppteken av å påstå at det ikkje er nokon samanheng mellom skattelette og økonomisk vekst. Det er det mange, i tillegg til Framstegspartiet, som er sterkt ueinige i. Også Statistisk sentralbyrå har gjort berekningar som viser at lågare skattar gir auka økonomisk vekst. Eksempel frå utlandet, m.a. Irland, viser at etter at dei senka skattenivået til eit betydeleg lågare nivå, fekk ein nyetableringar, økonomisk vekst, høgare sysselsetjing, betre levestandard og betre kjøpekraft for folk flest. Mitt spørsmål til representanten Solberg er: Når Arbeidarpartiet no avviser samanhengen mellom skattelette og økonomisk vekst, meiner representanten Solberg at også det anerkjende statlege organet Statistisk sentralbyrå tek feil, når dei påviser denne samanhengen?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
I ein av merknadene i denne innstillinga slår SV fast følgjande: «Vi må ta vare på og utvikle næringer der Norge har spesielle forutsetninger.» Dette synest vi er ei veldig positiv og svært fornuftig formulering. Norsk skipsfart er ei av dei næringane der Noreg har «spesielle forutsetninger». Norsk skipsfart har segla inn dyrebar valuta til Noreg gjennom fleire hundre år, og dersom vi legg rammevilkåra til rette, kan norsk skipsfart halde fram med å segle inn valuta til Noreg. Mitt spørsmål til representanten Djupedal er følgjande: Betyr denne positive og svært framtidsretta merknaden at SV no går inn for at norsk skipsfart og norske sjøfolk skal få internasjonalt konkurransedyktige rammevilkår? Eller er denne merknaden berre meint som ein floskel?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-03-17:
I sine merknader tek Senterpartiet til orde for innføring av Tobin-skatt. Det er ein skatt på valutatransaksjonar som spesielt vil ramme små land med eigen valuta, og spesielt dei landa som har stor handel med utlandet. Det betyr at Noreg er eit av dei landa som vil bli ramma hardast dersom ein slik Tobin-skatt blir innført. Det medfører m.a. at når ein skal selje fisk til utlandet, vil ein få ein ekstra kostnad. Mitt spørsmål til representanten Lund er: Kva slags nivå ønskjer Senterpartiet at denne Tobin-skatten skal liggje på, og korleis skal han krevjast inn? Vidare har eg også eit spørsmål som går på om Senterpartiet har gjort berekningar av korleis ein slik skatt vil verke på norsk handel med utlandet og på norsk verdiskaping.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Representanten Torbjørn Hansen peikar på utfordringa med å finansiere velferdsordningane i samfunnet, og meldinga peikar òg på at offentleg sektor ved vidareføring av dagens skattenivå etter kvart kan få eit betydeleg udekt finansieringsbehov. I denne situasjonen har altså Regjeringa og fleirtalet på Stortinget gitt 23 milliardar kr i skattelette. Høgre signaliserer ytterlegare 23 mill. kr i kommande periode. Samtidig har oljepengebruken auka frå 1 milliard kr i 2001 til 75 milliardar kr i 2005, men det er jo det som Torbjørn Hansen her no kallar for ein stram økonomisk politikk. Meldinga beskriv òg at generasjonsrekneskapen går – for å bruke eit slitt uttrykk – «rett vest», iallfall utviklar det seg frå å vere om lag i balanse i 2001 til 70–100 milliardar kr i ubalanse i 2004-2005, og enda verre blir det i åra framover. Utfordringa blir da å finansiere velferdssamfunnet i tida framover, og eg vil spørje representanten Torbjørn Hansen om ein ytterlegare skattelette er rette virkemiddel i så måte. Det andre som eg vil utfordre representanten Hansen til å seie noko om, er korleis ein har tenkt at Petroleumsfondet skal kunne brukast som eit framtidig pensjonsfond.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Både i innlegg og i merknader har Høyre snakket mye om sitt yndlingstema, sammenhengen mellom skattelettelser og vekstevne. Man skulle jo tro at om resonnementet om den absolutte sammenheng mellom lav skatt og høy produktivitet var riktig, burde vi hatt lister i Europa over land som lå på bunnen av skattelistene og på toppen av tabellen over produktivitetsvekst. Men slik er det ikke. Da World Economic Forum, som – for å si det forsiktig – langt fra er noen sosialistisk tenketank, nylig kåret de mest produktive økonomiene i verden, var altså fire av de seks øverste nordiske land, med en sterkt utbygd velferdsstat og et relativt høyt skattenivå. Hva er det World Economic Forum ikke har skjønt som Høyre har skjønt, om sammenhengen mellom produktivitet og skattenivå?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-17:
Et av paradoksene i perspektivmeldingen er at det i en og samme melding blir understreket at det vil bli vanskelige forhold for offentlig finansiering i årene som kommer. Det vil oppstå problemer i forhold til finansiering av velferdsstaten. Samtidig understrekes behovet for skattelette, som selvfølgelig ytterligere vil svekke finansieringsgrunnlaget for offentlig velferd. Da er det naturlig å fortsette der representanten Frøiland slapp. For spørsmålet var ikke hva Ingebrigt Sørfonn mente om de skattelettelser som var gitt i denne perioden – dem har jo Kristelig Folkeparti stemt for, og det ville være mye forlangt å be Sørfonn om å ta avstand fra dem nå – men det som mange er interessert i å få vite, er hvordan Kristelig Folkeparti stiller seg til Høyres løfte om 23 nye milliarder i skatteletter, om det er noe vi kan forvente at Kristelig Folkeparti vil stille seg bak i perioden som kommer. Kristelig Folkeparti vil i så fall bidra ytterligere til å forverre de finansieringsproblemene som Regjeringen selv har beskrevet i meldingen.
Svein Flåtten (Høyre), 2005-03-17:
Representanten Djupedal brukte mesteparten av sitt innlegg på å forklare oss at det ikke er noen sammenheng mellom økonomisk vekst og det fremtidige velferdssamfunn. I innstillingen til perspektivmeldingen står regjeringspartiene og Arbeiderpartiet sammen om innstillingens kanskje mest sentrale merknad, hvor man sier at bærebjelken for en fortsatt velferdsutvikling i Norge slik vi ønsker den, er fortsatt økonomisk vekst. Intet parti er mer opptatt av fremtidens velferdsutvikling og av å øke de offentlige utgifter enn Sosialistisk Venstreparti, og i innstillingen beskrives dette med bred penn. Men man har ikke kunnet slutte seg til økonomisk vekst som grunnlag for velferden, ja selv olje- og gassutvinningen skal reduseres. Og da blir spørsmålet til representanten Djupedal: Hva er hans partis alternative virkemidler for den fortsatte velferdsutvikling, og hvordan vil man få Arbeiderpartiet med på den tenkningen?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-03-17:
Eg er jo glad for at eg fekk rosande ord frå representanten Frøiland for folkeopplysning, og folkeopplysning er me tilhengjarar av. No er det slik at føremålet med denne meldinga faktisk ikkje er å fremja konkrete forslag til politikk, men å analysera det framtidige handlingsrommet, så slik sett trur eg eg er på rimeleg trygg grunn. Så var spørsmålet korleis me ser for oss utviklinga framover, spesielt fokusert på skatt. Me er i ferd med å gjennomføra ei skattemelding, og eit viktig element i den skattemeldinga er å avvikla delingsmodellen og innføra den såkalla aksjonærmodellen. For å innføra han vil me samtidig gjera noko med formuesskatten, og me har vore heilt konkrete på at han skal halverast i løpet av to år, med sikte på ei full avvikling. Så vert me kritiserte for at me har gjeve store skattelettar. Men spørsmålet tilbake er: Kva var Arbeidarpartiet usamd i? Var det avvikling av investeringsavgifta? Var det bustadskatten? Var det forbetring av avskrivingsreglane? Eller var det det at flypassasjeravgifta vart vekk?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-03-17:
Me har i dei regjeringane som Kristeleg Folkeparti har vore med i dei siste åra, dei to Bondevik-regjeringane, i mange saker og i ein god del budsjett hatt konkrete avtalar med Framstegspartiet. Den første regjeringa som vart leidd av Bondevik, var vel den første regjeringa som inngjekk ein slik forpliktande avtale med Framstegspartiet. Det har me tenkt å halda fram med, å samarbeida der det er semje om politikken. Me gler oss over dei gongene det er mogleg å finna kompromiss og forlik, og det er først og fremst den konkrete politikken utforma gjennom forhandlingar som dannar grunnlag for den måten ein skal samarbeida på i framtida. Så me meiner at med den praksisen me har hatt, er det også veldig greitt å trekkja linjene framover når det gjeld korleis me ser for oss eit framtidig samarbeid også med Framstegspartiet.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2005-03-17:
Ei av dei største utfordringane som me har, og som òg går fram av perspektivmeldinga, er nettopp det som representanten Bjørlo Lysbakken nemner, nemleg ei framtidig underfinansiering i offentlege finansar. For å sleppa dei brå omskifta seinare er me i ferd med å gjera ulike grep, både når det gjeld pensjonsreform og på annan måte. Fokuset på skattelette var, etter det eg forstår, eit vesentleg element i spørsmålet til Bjørlo Lysbakken, og, som eg prøvde å seia i mitt svar til representanten Frøiland, ein kan ikkje lausriva skatteelementet frå dette. For når det gjeld å leggja forholda til rette for næringslivet, er det ein nøye samanheng mellom dei ulike skatteelementa og rammevilkåra elles. Ein kan ikkje berre auka skatten for bedriftene på eitt område, f.eks. på utbytteskatten, utan å gjera noko med formuesskatten. Så frå Kristeleg Folkeparti si side ser me ein samanheng i dette. Samtidig vil eg understreka at me ser det slik at skattesystemet er ein vesentleg reiskap i utjamningspolitikken.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2005-03-17:
Det er iallfall ingen som skal kunna seia at ikkje representanten Sørfonn har lese perspektivmeldinga. Vi fekk ein ny gjennomgang av kva som stod der, no, og kunnskapen er viktig å ta med seg når ein skal driva politikken. Då er spørsmålet mitt: Kva slags politikk er det Kristeleg Folkeparti vil bruka denne moglegheita til som Ingebrigt S. Sørfonn snakkar om? Når han seier at velferd er viktig, trur eg han på det, at det er viktig med både skule, helsetilbod, omsorg, fordi ein skal kunna utnytta dei moglegheitene som vi har skapt i dette landet. Er då Ingebrigt S. Sørfonn samd med Høgre i at det er rom for å gje over 20 milliardar kr – 23 milliardar kr – i skattelette? Han treng ikkje snakka om kva han skal gjera fram mot 2050, men eg vil gjerne veta kva representanten Sørfonn vil gjera neste år dersom ein skal klara å halda oppe alle desse velferdstilboda og samtidig gje 23 milliardar kr i skattelette for neste fireårsperiode.
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-03-17:
Jeg takker likevel for replikken. Bruken av oljepenger er et sentralt tema, og det er vanskelig å få tak på hva regjeringspartiene har ment med handlingsregelen de siste årene. Det er brukt fra 10 til 30 milliarder kr utover handlingsregelen, også i budsjettet, og det er advart mot å bruke 1 milliard kr ekstra. Så har det i løpet av året under Regjeringens styring blitt brukt 10 milliarder kr ekstra, uten at det har gitt det minste utslag på kronekurs, på prisstigning eller på renten. Det sier litt om hvor lite farlig det kan være å bruke penger. Men situasjonen kan bli annerledes hvis vi får en vekst i økonomien, noe vi håper at vi kan få. Senterpartiet ønsker at vi skal ha stadige drøftinger av bruken av oljepenger, om det er fornuftig å plassere så mye utenlands. I dag hører vi om forslaget fra Regjeringen om at 14 milliarder kr tas tilbake til et forskningsfond neste år. Effekten av det i norsk økonomi går da utenom bruken av handlingsregelen.
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-03-17:
Skatt på valutatransaksjoner: Mange av de valutatransaksjonene er spekulasjoner. Det er et interessant tema. Jeg synes det er flott at Fremskrittspartiet tar det opp, for det snakker vi for lite om. Noe av meningen med en slik skatt er å prøve å finansiere FNs gode formål på en annen måte enn det vi gjør i dag. Det kan komme inn mye penger på den måten, og på et møte blant de rikeste landene i verden som ble holdt for kort tid siden, var det flere statsledere fra store land og rike land som tok opp nettopp dette: Hvordan skal vi greie å finansiere FN på en fornuftig måte og hjelpe de fattigste landene? Det er det som er et av hovedmålene med dette, i tillegg til at det selvfølgelig også kan ha andre effekter. Jeg synes det er fint om vi kunne ha diskutert det mye mer i det norske storting enn det vi har greid å gjøre til nå, der det innimellom uttrykkes støtte til en slik tanke, men i neste omgang er det vanskelig å få det til. Vi har ikke gjort noen beregninger på hva dette kan utgjøre, og det ville selvfølgelig ikke bli noe problem for norsk fiskeindustri om det ble innført.
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-03-17:
Senterpartiet anklages for å være for mye opptatt av handlingsregelen og for å være for lite opptatt av handlingsregelen, og for at vi bruker for mye oljepenger. Vi mener det var fornuftig, i den nedgangsperioden vi nå har hatt, å bruke mer oljepenger. Det ville være mer fornuftig å bruke de pengene vi har brukt, på en annen måte, ikke ved å gi skattelette, men ved å bruke det som ble gitt til skattelette, over statsbudsjettet. En beregning fra SSB viser at det hadde vært 48 000 færre ledige i Norge hvis det som ble gitt som skattelette av denne regjeringen, hadde vært bevilget over budsjettet delvis til næringsformål, delvis til offentlige formål. 48 000 færre ledige – hvis en regner ut hvor mye arbeidskraften til disse 48 000 utgjør av nasjonalformuen, så er den verd 28 milliarder kr i året. Når vi får så mange flere i arbeid, blir kaken større, og da har vi ikke behov for å bruke så mye oljepenger. Det å utvide arbeidsstyrken er den beste måten å unngå overforbruk av oljepenger på.
Heidi Larssen (Høyre), 2005-03-17:
Stolt la det rød-grønne alternativet frem merknadene til perspektivmeldingen, hvor de hadde skrevet seg sammen om noen utgiftsforslag. De sentrale punktene i den økonomiske politikken er det derimot sprikende oppfatninger om. Det er interessant. Det som imidlertid også er interessant, er at Senterpartiet har skrevet seg sammen med Fremskrittspartiet på en del områder, og at de to partiene konkurrerer om økt bruk av oljepengene. Det er ikke så helt lett å finne ut hva Senterpartiet egentlig mener om bruk av oljepenger. I det nye programmet sier de at «Handlingsregelen er en fornuftig rettesnor», og at handlingsregelen bør følges «mekanisk under gode konjunkturer». Det vil si at Senterpartiet mener at i tider som nå kan man bruke mindre oljepenger enn Regjeringen gjør. Mitt spørsmål til Senterpartiet er: Er dere for eller mot økt bruk av oljepenger? For noe er egentlig helt feil med programmet deres. Det går da ikke an både å være for økt bruk av oljepenger, øke utgiftspresset kjempehøyt og innfri alle de faktiske skattelettelsene som dere går inn for i programmet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-03-17:
Jeg vil takke interpellanten og benytte anledningen til å løfte blikket litt med hensyn til problemstillinga som er tatt opp. Hvis man ser samfunnet i et litt lengre historisk perspektiv – 100 år tilbake – ser man at når de rike her i byen gikk forbi de fattige og skulle begrunne hvorfor de fattige var fattige, brukte de synden som argument. I dag er det ofte slik at når vi som har det bra, går forbi folk på gata som vi ser har det dårlig, blir vårt moralske argument rusen. Det blir forklaringa på at noen har det bra og noen har det dårlig. Derfor er det spesielt viktig for oss som politikere å se på hva som er bakgrunnen. Det nye når det gjelder utfordringa i en by der noen har det bra og noen har det veldig dårlig, ligger ikke først og fremst i strukturen. Det er ikke samfunnsstrukturen som nødvendigvis forårsaker dette. Det er ikke slik at alle som i dag har et rusproblem, har det på grunn av dårlige foreldre, dårlig oppvekst eller lite penger. Det er faktisk slik at man finner rusproblematikken innenfor alle typer bakgrunner, innenfor alle typer foreldre. Man finner den også hos dem med de gode foreldrene – med god råd – som har prøvd å gjøre noe, men som til tross for denne bakgrunnen får et dårlig liv lell. Dette innebærer en ny type utfordring for oss som politikere, nemlig å klare å se individene bak dette, se at det er individuelle forskjeller mellom den ungdommen som bare skulle prøve noe, og den som har en bakgrunn som faktisk har ført til at man har havnet i et system som er annerledes. Derfor er det viktig at man har individuell plan. Derfor er det viktig at man har sprøyterom, som skaper verdighet når det gjelder dette. Derfor er det viktig med økt satsing på legemiddelbasert rehabilitering – som Regjeringa har fått til. Derfor er det viktig å klare å se individene. Jeg mener at den største utfordringa innenfor helsevesenet i dag nettopp er at organiseringen rundt den enkelte pasient er så lite samordnet at man må være ganske ressurssterk for å finne fram. På hvilke to områder ser vi at helsevesenet vårt har funket dårligst? Jo, det er på områdene psykiatri og rus, der man ikke har ressurser nok til å klare å finne fram. Derfor gir disse to områdene hele helsevesenet vårt en spesiell utfordring. Derfor er kanskje individuell plan en måte å møte den utfordringa på. Det er å tenke helhet. Det er å ta pasienten med i en dialog. Det er ofte også snakk om dem som har mange rundt seg som har prøvd – og som har måttet gi opp. Det er familier som lenge har prøvd å lage individuell plan, men som har gitt opp. Nå skal det offentlige gå inn og prøve å strekke seg lenger der foreldre har gitt opp, der vennene har gitt opp – der alle andre har gitt opp. Derfor er dette en spesiell utfordring for helsevesenet vårt, og som jeg syns åpner for en litt større debatt enn akkurat den som Ballo prøvde å reise her – en større debatt om hvordan vi hele tida behandler enkeltmennesker, også dem som har få ressurser til å ta vare på seg selv.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-03-17:
Nei, Regjeringen er ikke fornøyd med det antallet som i dag ikke er med i arbeidsmarkedet. Norge ligger på topplass når det gjelder utstøting av arbeidsmarkedet, i form av sykefravær, i form av uføretrygd, i form av andre ordninger for arbeidsføre som ikke kan delta i arbeidsmarkedet. Derfor har også Regjeringen fremmet en rekke reformer på dette området. Jeg vil legge til at denne utvikling ikke bare har skjedd under denne regjering. Det er en utvikling som Hill-Marta Solberg har sett under skiftende arbeiderpartiregjeringer i en serie år. Men det understreker enda sterkere behovet for reformer. Vi har gjennomført reform når det gjelder uføretrygd, som etter hvert vil begynne å virke. Regjeringen legger om kort tid frem en stortingsproposisjon om ny arbeids- og velferdsforvaltning som skal samordne ulike offentlige etater – ett sted å gå og en bedre utnyttelse av eksisterende ordninger, med sikte på å bringe folk raskere tilbake i jobb igjen. Jeg kunne nevne eksempler også innenfor skattepolitikkens område som har som mål å gjøre det mer lønnsomt å jobbe. Pensjonsreformen legger jo også til rette for en bedre kombinasjon av tidligpensjon og jobb på si, uten avkorting.