trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
Den siste tida har vi nok en gang fått en rystende påminnelse om hvor grusomme mennesker kan være mot sine egne og andres barn. Overgrepssaken som har utgangspunkt i Bergen, har gjort et sterkt inntrykk på oss alle, og selv politiet sliter med å finne ord for å beskrive hvor brutalt og forferdelig overgrep mot barn og unge har vært. Men jeg er faktisk ikke overrasket over saken. Den er nemlig bare toppen av et isfjell. Undersøkelser viser at i et klasserom med 30 elever sitter det minst to elever som er utsatt for alvorlig vold eller alvorlige overgrep. De aller, aller fleste av dem lever med daglig terror, uten at noen vet om overgrepene. De tør ikke melde fra, og ingen ser dem. Det eneste håpet de har, er at noen av oss utenfor griper inn. I fjor fikk Kristelig Folkeparti gjennomslag for at regjeringa skulle fremme en forpliktende opptrappingsplan for å bekjempe vold og overgrep mot barn. Et enstemmig storting vedtok: «Planen må sikre en tverrfaglig bredde i tiltakene, god samordning, samt en langsiktig forpliktelse til økt finansiering og øremerkede midler.» Og det skulle være «etter modell av opptrappingsplanen for psykisk helse». Opptrappingsplanen for psykisk helse varte fra 1998 til 2008, og da den ble lagt fram, ble det varslet at det innebar at en skulle bruke 24 mrd. kr mer til psykisk helse i løpet av planperioden. Solberg-regjeringens forslag til opptrappingsplan for å bekjempe vold og overgrep mot barn inneholder 176 mill. kr, uten noen flere forpliktelser, uten noe større mål om opptrapping. Det er mildt sagt skuffende. Men jeg vil også si at det er en hån mot de tusenvis av ungene som blir utsatt for vold og overgrep, og som lever med det hver eneste dag. Mitt spørsmål går til barne- og likestillingsministeren: Hvorfor har en valgt å gå vekk fra det enstemmige vedtaket som Stortinget fattet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
Jeg takker for svaret. Nå er det engang slik at en opptrappingsplan skal inneholde opptrapping og forpliktelser, og som jeg leste av sitatet fra vedtaket som Stortinget fattet, var vi veldig tydelige på at det skulle være øremerkede midler. Det er riktig, som statsråden sier, at i 2014 økte samarbeidspartiene med 660 mill. kr til bekjempelse av vold og overgrep mot barn, i 2015 med 560 mill. kr, i 2016 med 730 mill. kr – og for 2017 er altså regjeringas forslag 176 mill. kr, og det er etter at Stortinget har vedtatt at vi skal ha en opptrapping. Statsråden er godt kjent med at når en besøker barnehus, ser en fristbrudd hver eneste dag. En klarer ikke å få tatt avhørene når en skal. En ser når en besøker politiet, at en må henlegge saker. Medisinske undersøkelser blir ikke tatt i det omfanget det skal. Kripos sier at de kan ta mange flere overgripere eller nedlastere av overgrepsbilder, men de har ikke mulighet til å gjøre det. Vil statsråden motsette seg at Stortinget gjør det Stortinget sa, nemlig at en får en forpliktelse over flere år med øremerkede midler over en større planperiode?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Med de sakene som har vært i media de siste dagene, og når vi nesten hver dag og i ukesvis kan lese om barn og unge som er utsatt for vold og overgrep, vil jeg si at det er så hjerteskjærende og så grusomt at vi nesten ikke tror at det er sant. Jeg er, i likhet med representanten Ropstad, bekymret for at det sitter mange barn og unge der ute i dag som ikke vi voksne har kunnskap om, for å kunne stille de viktige spørsmålene slik at flere barn forteller de hemmelighetene de bærer på, og får den hjelpen som de trenger. Derfor er det viktig når vi skal bekjempe vold og overgrep mot barn, at vi har innsats på mange områder, ikke bare på barne- og familieområdet, og derfor er jeg glad for at Stortinget enstemmig vedtok at regjeringen skulle legge fram en opptrappingsplan for å bekjempe vold og overgrep mot barn. For første gang er det overlevert en forpliktende opptrappingsplan, der vi fokuserer både på forebygging, på kunnskap, på det arbeidet politiet skal gjøre av etterforskning, og ikke minst på hjelpetiltak for barn og unge som blir utsatt for vold og overgrep. Jeg er også glad for at vi, i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, de siste årene har prioritert det forebyggende arbeidet. Vi har prioritert arbeidet med å bekjempe vold og overgrep med mange titalls millioner kroner. I opptrappingsplanen som nå er til behandling i Stortinget, ligger det – i tillegg til den store satsingen som vi i de borgerlige partiene allerede har fått til – 176 mill. kr i friske midler på bordet for neste års budsjett. Jeg har lyst til å understreke at det stopper ikke med det. Vi er veldig tydelige på at denne opptrappingsplanen må følges opp med mer midler også i de kommende budsjettene. Nå ligger dette til behandling i Stortinget, og jeg ser fram til Stortingets behandling av opptrappingsplanen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Statsråden kommer til enhver tid til å forholde seg til det som Stortinget bestemmer, og hvis Stortinget vedtar budsjett med en styrking av de feltene som ligger i opptrappingsplanen, vil selvfølgelig ikke denne statsråden motsette seg det. Men jeg har lyst til å minne om at vi har en historisk satsing sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti på familievernet, som skal jobbe med konfliktfylte familier og voldsutsatte familier. Det er en historisk satsing på helsestasjoner, der helsesøstrene i mye større grad kan være med og avdekke og hjelpe disse familiene og se om det er barn som blir utsatt for vold og overgrep. For første gang kommer vold og overgrep inn i utdanningene fra denne høsten av. Det gjør at lærerne og de som jobber i barnehagene, er i stand til å stille de viktige spørsmålene, til å kunne se disse barna og hjelpe dem. Det er også en historisk satsing på politiet, og for første gang har vi gitt penger til Stine Sofies Stiftelse, som skal hjelpe de voldsutsatte barna. Dette er tiltak som vi har fått til i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Vi snakker om det mest dyrebare vi har. Når barn og unge blir utsatt for vold og overgrep, gjør det inntrykk på oss alle. Vi må snu hver en stein og gjøre det vi kan for at disse barna får den hjelp og oppfølging de skal ha. Jeg er veldig glad for at det er en styrking av barnehusene i budsjettet for neste år. Vi vet også at det er en utfordring at for få barn får medisinsk undersøkelse. Jeg er kjent med at både justisministeren og helseministeren jobber med akkurat denne problemstillingen, slik at flere skal få medisinsk undersøkelse. Helseministeren har også stilt krav til alle de regionale helseforetakene om at sosialpediatrisk kompetanse skal være med og styrke barneavdelingene på sykehusene. Vi må også få utdannet flere og få flere inn ved barnehusene, slik at flere barn får den medisinske undersøkelsen som de har krav på.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Som jeg sa i mitt forrige svar, er det nå stilt krav til de regionale helseforetakene for å påse at det er leger med spesialkompetanse på dette i barneavdelingene, og at det er et tett samarbeid med barnehusene. Vi har en økning i neste års budsjett til barnehusene. Det er et viktig område for å sikre barn og unge som er utsatt for vold og overgrep. Det er også mitt ansvar å koordinere dette arbeidet. Vi mener at denne opptrappingsplanen tydelig viser hvor svakhetene er, hvor vi trenger mer styrking. Det er også lagt inn styrking som viser retning for hvor denne regjeringen ønsker å gå med dette arbeidet. Jeg har lyst til å understreke – og det er jeg veldig tydelig på – at denne opptrappingsplanen må følges opp i de videre budsjettene med mer satsing for å bekjempe vold og overgrep mot barn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Målet vårt må være at alle de barn og unge som trenger medisinsk undersøkelse, får det. Jeg har besøkt voldsmottaket i Ålesund. Der har de både et barnehus og et voldsmottak. Det er voldsmottaket som driver med de medisinske undersøkelsene. Jeg er kjent med og er klar over at både justisministeren og helseministeren nå jobber for å se på hvordan flere barn kan få medisinsk undersøkelse. Det handler om kompetanse og kapasitet hos personellet. Vi kan ikke bare å slå oss til ro med dette, men jobbe videre. Den styrkingen som nå ligger inne i budsjettet både hos helseministeren og på barnehusene, mener jeg også skal være med på å sikre at flere barn skal få medisinsk undersøkelse når de har behov for det.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Vi kan aldri slå oss til ro når vi vet at det er barn og unge der ute som blir utsatt for vold og overgrep hver eneste dag. Derfor er dette et prioritert arbeid for regjeringen på mange felt – for meg som barneminister og det jeg har ansvar for, for justisministeren, for helseministeren og for kunnskapsministeren, for å nevne noen. Dette er et prioritert område for regjeringen. Det viser vi i de budsjettene vi har hatt for foregående år i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti. Det viser også tydelig den forpliktende opptrappingsplanen vi har lagt fram nå. Så kan vi diskutere om det er for lite eller for mye penger, men det som er viktig for meg, er i hvert fall at de tiltakene som ligger inne i denne opptrappingsplanen, er en tydeliggjøring av hvor forpliktende dette er, og at det må følges opp i de andre budsjettene også framover. Det viser at regjeringen satser på dette arbeidet. Det er nesten 900 mill. kr satsing på skolehelsetjenesten fra denne regjeringen de siste årene. Det er en historisk satsing. At SV nå kommer med øremerking – det har de ikke gjort før. Det ligger nå også inne øremerking i budsjettet for neste år.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Jeg er stolt av at Norge har en av verdens beste foreldrepengeordninger, og at mødre og fedre i dag har en unik mulighet til å kunne kombinere familieliv og arbeid. Regjeringens familiepolitikk bygger på valgfrihet og fleksibilitet. Vi har tillit til at foreldrene selv kan treffe de valgene som er best for seg og sin familie. Familiene er forskjellige, og det viktigste her er at barn nå får mer tid med sine foreldre. Derfor har regjeringen økt fellesandelen, slik at flere barn nå får anledning til å være lenger hjemme med sine foreldre – i motsetning til den forrige regjeringen, som faktisk frarøvet barn rett til å være hjemme med foreldrene sine, i og med at de hadde de to ukene som var forbeholdt far, noe som gjorde at familien mistet de ukene hvis far ikke hadde mulighet til å ta de ukene. Og den som tapte på det, var barnet. Jeg er glad for at vi har en god foreldrepengeordning, og det er ingen her som mister noen rettighet. Det er ingenting i lovverket som sier at far ikke kan ta mer enn de ti ukene som er der i dag. Jeg er også glad for det pappaoppropet som er der ute, og har utfordret arbeidsgiverne til å være mye tydeligere på å utfordre far og mor til å fordele de ukene slik som det passer, men også at flere fedre kan ta mer enn de ti ukene som er der. Fellesandelen er økt, det gjør at familiene har fått en større fleksibilitet, og flere barn får være hjemme med sine foreldre i den sårbare fasen som de er i når de er så små.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
I motsetning til representanten Grande har jeg tro på at familien klarer å løse dette selv, at man velger det som er best for sin familie når barna er små. Det er ingenting i veien i dag i lovverket; det er ingen fedre som skal behøve å stå med lua i hånda overfor arbeidsgiveren sin og kreve fedrekvoten. Fedrekvoten er i dag på ti uker, men far kan ta tolv uker, fjorten uker, seksten uker og mer enn det hvis han ønsker det, og hvis familien finner ut at det er det som er best for dem. Når det gjelder den ordningen som vi har i dag, som også Fremskrittspartiet har støttet opp om – og det foregår en programdebatt i de enkelte partiene nå – så forholder jeg meg til en regjeringserklæring og en samarbeidsavtale med Venstre og Kristelig Folkeparti, der de borgerlige partiene har vært tydelige på at vi ønsker å gi foreldrene og familiene større fleksibilitet og øke fellesandelen i foreldrepengeordningen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Regjeringen fører en aktiv likestillingspolitikk. Vi har nettopp fremmet et forslag i Stortinget om å likestille foreldreskap, der far skal få flere rettigheter ved samlivsbrudd. Vi har ute på høring et forslag om at far også skal kunne overta og beholde fedrekvoten ved samlivsbrudd. Så det er flere tiltak denne regjeringen har gjort for å fremme fars stilling i likestillingsarbeidet. Så blir nesten alltid fedrekvoten trukket fram når man snakker om likestilling. Det å øke fellesandelen og ha en kvote på ti uker både til mor og far har vært et bevisst valg. Vi er uenig i den politikken, og sånn er det, men det er et flertall i Stortinget i dag for å øke fellesandelen og ha ti uker til far og ti uker til mor, og det at denne regjeringen, sammen med samarbeidspartiene, har valgt å fokusere på økt fleksibilitet og valgfrihet for familiene, er en verdi som også er viktig å ha med seg i denne debatten – og foreldrepengeordningen er også til for barna.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Nå skal ikke jeg gå inn i debatten om Kristelig Folkepartis program for neste stortingsperiode, jeg forholder meg til den samarbeidsavtalen vi har med Kristelig Folkeparti og Venstre om å øke fellesandelen og ha en fedrekvote på ti uker. Så deler jeg intensjonen til Bekkevold om at det er viktig at far skal få være mest mulig sammen med sine barn, både i et samliv og etter et samlivsbrudd. Det er ingenting i veien i lovverket i dag for at far kan ta ut mer enn de ti ukene, og jeg savner at vi politikere også av og til utfordrer arbeidsgiverne, med hensyn til hvilke spørsmål de stiller når både mor og far kommer og sier hvor mange uker de skal ha. De har en aktivitetsplikt innenfor likestillingsfeltet, og det går an å utfordre far til å ta flere uker. Så har fedre fra 2000 hatt selvstendig opptjeningsrett til foreldrepenger, men de har ikke hatt uttaksrett, for vi har en aktivitetsplikt. Det er også et budsjettspørsmål. Skal vi gi alle fedre fullstendig uttaksrett, koster det opp mot en halv milliard kroner.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
Vi snakker om det dyreste vi har – vi snakker om ungene våre. I Aftenposten mandag 21. november står det at statsråd Høie ikke lenger er bekymret for antall sosialpediatere ved sykehusene våre, selv om under halvparten av barneavdelingene våre har den kompetansen. Det er faktisk også slik at under 20 pst. av de ungene som blir utsatt for vold og overgrep, og som kommer til barnehusene våre, får medisinsk undersøkelse. Det kan vi ikke snakke oss vekk fra. Er statsråd Horne enig med statsråd Høie i at det ikke lenger er grunn til bekymring for om vi har nok sosialpediatere i sykehusene våre til å ta seg av unger som er utsatt for vold og overgrep? Hva tenker statsråden om at under 20 pst. av de barna som er utsatt for vold og overgrep, ikke får medisinsk undersøkelse ved våre barnehus? Er det godt nok?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg vil fortsette med det representanten Bollestad sa, for opptrappingsplanen er bra, men det er grunn til bekymring når under halvparten av de 21 barneavdelingene har egne leger med kompetanse. Det er grunn til bekymring når under 20 pst. av ungene på barnehusene får medisinsk undersøkelse. Statsråden har et stort ansvar for ungene og viser til planen. Jeg har hørt i media at hun er fornøyd med tiltakene. Hva konkret har statsråden selv gjort overfor barnehusene og helsevesenet for at de skal være rustet til å ta imot de ungene som trenger hjelp nå? Har statsråden vurdert å øremerke midler, f.eks. sammen med helseministeren, til flere leger på barneavdelingene?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-11-23:
Etter ni år med barnehus er det eit tydeleg misforhold mellom talet på avhøyr og talet på gjennomførde medisinske undersøkingar. Som fleire har sagt før meg her i dag, er det mangel på kompetanse på barneavdelingane, og berre 20 pst. av barna på barnehusa får medisinsk undersøking sjølv om det er eit utvitydig politisk mål å sørgja for det. Eg vil visa til fjorårets budsjettforlik med Venstre og Kristeleg Folkeparti om ei løyving på 45 mill. kr til nettopp dette arbeidet. Ifølgje merknader frå Kristeleg Folkeparti sjølv står det at dette skulle leggja til rette for at alle valdutsette barn på barnehusa får medisinsk undersøking i forbindelse med avhøyr. Spørsmålet mitt er kvifor ikkje regjeringa har følgd opp budsjettforliket frå i fjor, og kor mange år meiner statsråden det skal gå før alle barn på barnehus får medisinsk undersøking?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-11-23:
«På oppdrag frå Finansdepartementet og Samferdselsdepartementet er det gjennomført ekstern kvalitetssikring av konseptvalutreiing for logistikknutepunkt i Bergensregionen. Hensikta med oppdraget er å sikre den faglege kvaliteten i beslutningsgrunnlaget. Ifølgje lov om folkehelsearbeid § 5 skal statlege myndigheiter i si verksemd vurdere konsekvensar for befolkninga si helse der det er relevant. Kan statsråden gjere greie for om folkehelsekonsekvensar i befolkninga er vurderte i saka?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-11-23:
Når ein les KVU-en til Jernbaneverket, er det ikkje tydeleg at folkehelse er vurdert, og KS1 tar heller ikkje konkret stilling til temaet folkehelse i kvalitetssikringa si. At konsekvensar for helsa til befolkninga skal verte tydeleggjorde òg i verksemda til statlege myndigheiter, er jo nedfelt i lov, og eg kan ikkje sjå at det kjem fram av dei rapportane som no er avgjerdsgrunnlaget for statsråden. Hordnesskogen er av Bergen kommune rangert som eit friluftsområde med A-verdi og er brukt av svært mange menneske både til organiserte turar og til mosjonsturar. Det er ei gruppe som er prioritert i regjeringa si eiga stortingsmelding om friluftsliv som kjelde til helse og livskvalitet. Eg går ut frå at eg ikkje har så mykje tid, og spørsmålet mitt er om statsråden kan garantera at departementet vil vurdera folkehelsekonsekvensar av valet av plasseringa av godsterminal før avgjerda vert tatt, og at ein får eit kunnskapsgrunnlag som er betre gjort greie for enn i KS1.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-11-23:
Ueinigheita går vel på om ein skal vurdera dette nøye berre i kommunedelplanar, eller om staten òg har eit ansvar for nøye å vurdera folkehelsekonsekvensar, noko som var intensjonen, meiner eg, da vi vedtok folkehelselova i 2012. Eg har eit oppfølgingsspørsmål som går på det som står i KS1 om at berekningar viser at ei modernisering av Nygårdstangen gir tilstrekkeleg godsterminalkapasitet fram til 2040. Ifølgje rapporten gjer dette det mogleg å utsetja ei avgjerd om ny terminal i 10–15 år, til siste halvdel av 2020-talet, og avgjerda kan da ifølgje rapporten baserast på oppdatert kunnskap og vurdering av behovet for ein ny terminal som erstattar den eksisterande terminalen, eventuelt ein mindre terminal i tillegg til den eksisterande. Spørsmålet er om statsråden vil vurdera dette som eit alternativ, altså at det ikkje vert tatt ei avgjerd til våren.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-23:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kunnskapsministeren. Fokuset nå har vært på vold og overgrep som har skjedd. Det er veldig viktig at vi fortsetter innsatsen for å rette opp og gjøre livet bedre for dem som er blitt utsatt for overgrep, men det er også en stor mulighet i å forebygge. I tillegg til helsestasjonene, ulike Familiens hus, det å holde seg med nok jordmødre ute i kommunene og å organisere kommunene for å få til den viktige forebyggingen, kommer også barnehagen inn som en viktig instans. Det å øke barns egen kompetanse om kropp, følelser og grenser er en av de aller viktigste investeringene vi kan gjøre for å redusere overgrep mot barn, og ikke la en dårlig barndom vare livet ut. Vil statsråden styrke arbeidet med dette i barnehagenes rammeplaner, og hvordan vil han styrke de ansattes kompetanse for å hjelpe barn og også avdekke dette i barnehagene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Oppfølgingsspørsmålet mitt går til barneministeren. Det virker ikke som om barneministeren har tatt inn over seg eller i det hele tatt bruker det i regjeringsforhandlingene at hun har et enstemmig storting i ryggen, som har krevd den opptrappingsplanen på linje med opptrappingsplanen for psykisk helse. Det virker som om hun slår seg til ro og ikke engang kan sette et mål for når alle barn skal få medisinsk avhør på barnehusene, og at hun slår seg til ro med 176 mill. kr til opptrapping, hvorav 50 mill. kr er ikke-øremerkede penger til opptrapping av skolehelsetjenesten, som kunnskapsministeren nå riktignok var på talerstolen og sa, men det er penger som kommunen kan bruke til helt andre ting hvis de vil. Hvis man lover barn og unge en bedre skolehelsetjeneste – og statsråden sa i et av sine innlegg hvor viktig det var – hvordan kan det da ha seg at regjeringen ikke synes det er viktigere enn at de ikke øremerker pengene, sånn at pengene like gjerne kan brukes til asfalt eller helt andre ting i kommunene, og at ungene ikke får hjelp?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-11-23:
De tre nye universitetene – Agder, Stavanger og Nord universitet – har jo sjøl påpekt at de risikerer å tape 180 mill. kr over to år ved innføring av det nye finansieringssystemet. Så når statsråden her sier at de ikke taper noen ting, må det enten være to helt ulike virkelighetsbeskrivelser, eller så må statsråden mene at de tre universitetene gir misvisende opplysninger. Men hvis de taper 180 mill. kr over to år, er det dramatisk for universitetene. Det betyr at det står nesten halvparten så mye penger bak en student i Bodø som det gjør i Oslo. Det betyr også mindre undervisningsressurser per student og trange kår for de nye universitetene. Det var vel det motsatte en skulle gjøre. Så spørsmålet må nesten bli: Hvilke ambisjoner har egentlig regjeringen for de nye universitetene når det første en gjør, er å stramme til økonomien deres, og hvilke grep vil en ta for at det ikke skal få så urimelige konsekvenser som det nå oppleves særlig for de tre institusjonene?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-11-23:
Eg synest det er beklageleg at det stadig er slike negative debattar om utanlandsstudentar i Noreg – det vere seg om studieavgift, studentbustader, eller i saka representanten Nybø viste til, om ein også skal kunne jobbe her. Vi er ganske få i dette landet. Vi har eit behov for å tiltrekkje oss talent. Det er bra for Noreg, og det er bra for dei som kjem. Samtidig satsar vi svært mykje på at nordmenn skal bli utdanna i utlandet. Halvparten av norske medisinstudentar blir utdanna i utlandet. Alle norske kiropraktorar blir utdanna i utlandet. Regjeringa på si side var skeptisk til å auke talet på studieplassar for medisinstudentar, og imot å etablere ei kiropraktorutdanning. Spørsmålet mitt er om statsråden ser at det verkar ein smule dobbeltmoralsk at vi i Noreg stadig skal ha debattar om kor problematisk utanlandsstudentane som kjem hit, er, samtidig som vi er heilt avhengig av at andre tek imot våre eigne studentar.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Det er et politisk mål å få flere til å studere i Norge. Med den nye praksisen det kan se ut til at UDI har lagt seg på, er det fristende å spørre om utenlandsstudenter nå er en del av innvandringspolitikken fra regjeringens side. Statsråden har gjort det klart at UDI ikke er hans ansvarsområde, så jeg skal spørre om noe annet. Noe som vil føre til at mange flere utenlandsstudenter tvinges til å jobbe mer, er dersom det blir innført skolepenger i Norge. Regjeringen foreslo det høsten 2013. Det ble heldigvis stoppet. Men nylig gjentok Høyres Henrik Asheim, på Dagsnytt 18 på NRK, Høyres ønske om å innføre skolepenger. Han åpnet da for at det kunne skje i et flertall med Fremskrittspartiet og Senterpartiet. Da er spørsmålet: Hvordan mener statsråden at innføring av skolepenger vil påvirke situasjonen for utenlandsstudenter i Norge og rekrutteringen av utenlandsstudenter? Er den saken nå endelig død og begravet fra regjeringens side?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Våre marine ressurser kan gi store verdier i ny næringsvirksomhet. I dag står det offentlige for kostnaden ved leting og kartlegging av marine organismer. Private aktører har gratis tilgang. Norge mangler et fungerende regelverk knyttet til bruk av marine ressurser. Slik risikerer vi at store marine verdier samles hos private aktører, mens norske skattebetalere tar regningen ved å legge til rette for leting. Hvorfor har ikke statsråden sørget for å sikre fellesskapets interesser til disse marine ressursene?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg takker for svaret. For det første: Selv om fiskeriministeren mente at den forskriften som lå på hans bord, ikke var riktig innrettet, er det på tide å slutte å skylde på andre når denne regjeringa har sittet i tre år. Det blir spennende å se bioøkonomistrategien som endelig kommer. Dette er en næring med et enormt potensial. I dag står den biomarine industrien for en omsetning på rundt 8,5 mrd. kr. Fram til 2050 er det beregnet at det kan nå opp i 70 mrd. kr. Da petroleumshistorien begynte i Norge, tok framsynte politikere grep og sørget for at fellesskapet skulle ha inntekter fra petroleumsressursene og bygge opp en nasjonal industri i Norge. Det er den samme jobben vi nå må gjøre her i Norge. Da er det veldig spennende å høre fiskeriministerens tanker om innretningen på en sånn forskrift. Vil han for det første sørge for at det kommer en forskrift snart, og vil han da kunne garantere at industrien skal dele fortjenesten som de får tilgang til, med fellesskapet?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg håper fiskeriministeren følger opp det siste han sa nå. Det har jo gått ganske lang tid uten at man har fått noen skikkelig regulering av denne næringen, med de mulighetene som ligger der. Det er for øvrig ikke en veldig vanskelig garanti for en fiskeriminister, en regjering eller en hvilken som helst politiker å komme med at fellesskapet skal kunne ha en del av fortjenesten av en så verdifull naturressurs. Det er mange problemstillinger med en sånn forskrift, og det er da interessant å høre hvilke tanker fiskeriministeren har rundt det. For eksempel har man i Australia, som har fått på plass en sånn forskrift, både regulert tilgangen til materialet og sagt noe om hvem som har forpliktelsen ved utbytte, slik at det blir en rettferdig fordeling av framtidig inntjening. Jeg er fremdeles ute etter å høre om fiskeriministeren kan si at han vil sørge for at det blir så store inntekter til fellesskapet som mulig, for det vi har sett så langt, er at det ikke har kommet noen reguleringer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. Forskjellene i Norge i rikdom og makt øker, og det er en utvikling det ser ut til at høyresiden omsider har oppdaget og begynt å bry seg om. Statsråden skriver i Aftenposten i dag at norsk skole på mange måter er «en forskjellsskole», og at det å satse på skolen er den sikreste veien til sosial utjevning. Men det er stor avstand mellom liv og lære. Hvis en ser på hva kunnskapsministeren faktisk gjør, er jo et av de mest oppsiktsvekkende grepene i årets budsjett at Røe Isaksen kutter 600 lærerstillinger på ungdomsskoler med særskilte – ikke minst sosiale – utfordringer uten å gjøre den evalueringen av forsøket og den vurderingen av innføring av en lærernorm som hele tiden har ligget som en forutsetning for de 600 stillingene. Når en går inn og ser på situasjonen på ungdomsskolene i de 98 kommunene som er berørt, ser vi altså at elevenes grunnskolepoeng øker, og at behovet for spesialundervisning går ned. Vi vil ikke få en evaluering av dette forsøket på lang tid ennå, fordi statsråden selv avbestilte den, men alt tyder på at avslutningen av forsøket er basert ikke på kunnskap, men på Høyres idé om at økt lærertetthet ikke er viktig. Når vi ser disse resultatene jeg har nevnt – grunnskolepoeng, nedgang i behov for spesialundervisning – mener statsråden det kan være en indikasjon på positiv effekt av disse stillingene? Hvis ja: Hvorfor kutter han da? Hvis nei: Hva i all verden bygger han sin skråsikkerhet på om at dette ikke var verdt å videreføre?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-23:
Statsråden må lese bedre i budsjettet for 2013. Der står det veldig tydelig at dette skulle munne ut i en vurdering av en lærernorm. Den vurderingen har statsråden ikke gjort. La meg da ta ham på ordet. Statsråden sier han er opptatt av tidlig innsats, og statsministeren har her i Stortinget definert økte lærerressurser i ungdomsskolen som sen innsats, og da regner jeg med at statsråden viser til de 1 000 nye lærerne på 1.–4. trinn som han og samarbeidspartiene lovet i fjor. Jeg ønsker å spørre hvor de ble av, for vi har stilt departementet spørsmål om dette i budsjettbehandlingen og fått følgende svar: Kunnskapsdepartementet har ikke tall på hvor mange stillinger ordningen har utløst, eller hvor mange skoler som er berørt. Her er det jo grunn til å frykte lærerbløff, og jeg lurer på om kunnskapsministeren nå kan opplyse oss om det faktisk ble 1 000 nye stillinger på 1.–4. trinn. Aner han hvor mange nye lærere det faktisk ble? Kan han garantere at det er en reell økning i lærertettheten i de 100 kommunene som skulle berøres av ordningen?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Det er ikke bare vi som jobber med budsjett om dagen – det gjør også kommunepolitikere i alle farger landet over. Vi vet fra KS’ budsjettundersøkelser at det blir kuttet i skolene. Som vi har vært inne på tidligere her i dag: 600 ungdomsskolelærerstillinger fjernes, uten at elevene får noen erstatning, og før det er evaluert. I tillegg foreslår rådmannen i Gjøvik å kutte 8 lærerstillinger, i Lindesnes er det foreslått å kutte 7 stillinger, i Moss er det foreslått å fjerne lærerstillinger i 2. klasse. Og fra skoleåret 2014/2015 til i år er det kuttet 60 lærerstillinger i Stavanger, der det også på nytt er foreslått å kutte 9 mill. kr. Dette er noen av mange eksempler – likevel snakker statsråden om flere lærere i skolen. Statsråden har gjentatte ganger i dag sagt at spørsmålene han får, ikke rimer med virkeligheten. Vel, dette er virkeligheten. Mitt spørsmål blir: Er statsråden fornøyd med at dette er virkeligheten på hans vakt?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Mitt spørsmål går til barne- og likestillingsministeren. Nylig kom Nav med et tall som nok en gang viser nedgang i fedres uttak av foreldrepermisjon, som følge av regjeringens kutt i pappakvoten. Det var nettopp dette mange advarte mot da regjeringen tok over og umiddelbart gikk i gang med kutt. LO, NHO, forskere og aviser på lederplass ga uttrykk for at dette var et tilbakeskritt. Men som vanlig lyttet ikke regjeringen til andre enn seg selv. Etter mange år med økning i fedrekvoten og dermed også økning i fedres uttak, er det nedslående å se at kritikerne fikk rett. Resultatet er altså nå at mange barn mister verdifull tid med far. Mange menn mister rettigheter som gradvis over mange år er blitt styrket. Og mange kvinner stiller svakere på arbeidsmarkedet. Skal vi lykkes i det krevende økonomiske farvannet Norge og verdenssamfunnet går gjennom, er det viktig å sikre at flest mulig kan arbeide. En forutsetning for det er at det er mulig å kombinere arbeid og omsorg. Det har bidratt til at Norge er i verdenstoppen når det gjelder sysselsettingsgrad og fertilitet. Regjeringens politikk vanskeliggjør dette fortrinnet. Er statsråden stolt av å være den første statsråd i Norge som aktivt har bidratt til at barn skal få mindre tid sammen med sin far, og at kvinners stilling i arbeidslivet blir svekket?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg registrerer at statsråden er flittig i sin ros av verdens beste foreldrepermisjonsordning, til tross for at statsrådens parti aldri har bidratt til at vi er i den situasjonen som vi er i i dag. Vi ser at fedres uttak av foreldrepermisjon henger nøye sammen med størrelsen på kvoten. Går kvoten opp, går fedres uttak også opp. Jeg mener at det er ingen skam å endre standpunkt hvis man ser at ting går i gal retning, eller om man møter massiv motbør, slik regjeringen gjør nå. Tidligere i år så vi f.eks. at Kristelig Folkeparti mente det var feil å redusere fedrekvoten, og at partiet vurderer å øke den til 14 uker. Landsmøtet i Venstre samlet seg tidligere i vår om 15 uker til hver av foreldrene. Så mens alle andre partier enn regjeringspartiene nå diskuterer hvordan vi kan utvikle foreldrepermisjonen til det beste for barna, foreldrene og samfunnet, står regjeringen fast i gammeldags tenkning. Finnes det grenser for hvor lavt fedres uttak av pappatid kan bli før regjeringen vurderer å styrke fedrekvoten?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«I månedene som kommer vil viktige fiskeripolitiske prinsipper komme opp til debatt. Ressursfordelingen mellom privatkapital og fellesskapet kommer opp til behandling både i sak om leveringspliktene i torskefisket i nord og i utredningen som blir gjort av Eidesen-utvalget, som ser på kvotesystemet i fiskeflåten. Vil statsråden også her ha færre reguleringer og mer liberalisering, på bekostning av fellesskapet, i tråd med de signaler som gis i Fremskrittspartiet sitt forslag til nytt partiprogram?»
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg merker meg at fiskeriministeren svarer med å si at det står ingenting i forslaget til Fremskrittspartiets partiprogram om at man ønsker en modernisering som går på bekostning av fellesskapet. Jeg ville bare nevne forslaget, som riktignok er til vurdering og diskusjon, om muligheten for å få omsettelige kvoter. Vi har også registrert at fiskeriministeren mener at man fortsatt bør ha regionalisert leveringsplikt. Så det er ikke uten grunn at det er stor bekymring blant fiskerne langs kysten, og også i Stortinget, med tanke på hva som egentlig er regjeringens retning på dette området. Vil man garantere at viktige fellesskapsressurser også i framtiden skal eies og forvaltes av fellesskapet og skape arbeidsplasser lokalt, eller vil man slippe dette nærmest helt fritt?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Først en liten visitt til påstandene som kom på slutten. Det er helt riktig at også Arbeiderpartiet har vært med på salg, når det har vært riktig. Men vi har også ønsket at man skal sikre oppkjøp, sikre at felleskapets verdier skal forvaltes av fellesskapet og har prøvd å ivareta det. Vi sa aldri 500 000 dekar skog når det gjaldt Statskog, men vi sa at vi var med på et arronderingssalg, som skulle sikre at man kunne gjøre nye investeringer som sikrer selskapet for framtiden. Jeg viser til svaret representanten Heggø ga når det gjelder påstandene om at Arbeiderpartiet har vært med på å legge ned kystsamfunn. Det var under statsråd Ludvigsen at dette arbeidet virkelig skjøt fart. Det er kanskje virkningen av de endringene som Arbeiderpartiets fiskeriministre opp gjennom årene i senere tid har bidratt til, som gjør at vi nå ser en positiv utvikling både til sjøs og på land. Er fiskeriministeren enig i at prinsippet om omsettelige kvoter vil kunne gi en betydelig omfordeling fra fellesskapet til private?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Mitt oppfølgingsspørsmål går også til barne- og likestillingsministeren. Det mangler ikke på fakta, det mangler heller ikke på reaksjoner, eller – som noen ville ha valgt å kalle det – «hylekor» av reaksjoner, på regjeringens fravær av likestillingsfremmende tiltak og lovverk. Hvordan ser statsråden for seg at menn skal være likestilte omsorgspersoner, når hun fører en politikk som fratar fedre nettopp dette?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-11-23:
For Kristelig Folkeparti er det viktig at barn også får tid sammen med fedre. Det gjør at Kristelig Folkeparti sannsynligvis, hvis landsmøtet er enig med programkomiteen, kommer til å jobbe for å heve fedrekvoten til 14 uker igjen, slik det var, og ikke 10, slik det er nå, rett og slett fordi vi ser at de endringene vi gjør her på Stortinget, virker veldig normgivende. I dag tror jeg de fleste fedre tenker at det er de 10 ukene en har, og kanskje arbeidsgiver også tenker på samme måte. Barns rett til å være sammen med far i permisjonstiden har gjort at vi i vårt alternative budsjett også har foreslått at far må få selvstendig uttaksrett til permisjon, og ikke at det skal være avhengig av om mor har inntekt eller ikke – nettopp for å sikre at far får denne muligheten til å kunne være sammen med barnet i dets første leveår. Er statsråden enig i at det er verdt å prioritere ordninger og endringer som gir barnet mer tid sammen med far?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-23:
«Vanntapet fra våre vannledningsnett er beregnet til en årlig kostnad på 1,6 mrd. kroner. Mener statsråden dette er et problem som må løses, og hvilke tiltak mener han i tilfelle må iverksettes fra statens og kommunesektorens side?»
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-23:
At vannforsyningen er et kommunalt ansvar, er det ikke noen uenighet om. Men utfordringen med å få på plass en sikker, miljømessig og økonomisk forsvarlig vannforsyning til innbyggerne i hele landet er selvsagt også et nasjonalt ansvar, på linje med alle andre store samfunnsoppdrag. Det er derfor vi i Senterpartiet utfordrer regjeringen på hvordan staten kan bidra til dette. Når vanntapet er så stort, med så høye kostnader, og når de miljømessige utfordringene med vann og avløp er så store, er ikke det utfordringer som hver enkelt kommune klarer å løse aldeles alene. Vi ber ikke om at staten skal overstyre det kommunale ansvaret for god og sikker vannforsyning, men jeg spør: Hvordan kan staten være en bidragsyter til at dette kan bli mye bedre enn det er i dag?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-23:
En del kommuner sliter med fagmiljø. Mange kommuner sliter mye mer med at de har enormt store utgifter, og at hvis dette er selvfinansierende, vil utgiftene for hver enkelt abonnent bli så store at det ikke er forsvarlig. Det er jo avgiftsfinansiert, og de færreste kommunene har økonomisk evne til å subsidiere dette. En viktig begrunnelse for at de ikke klarer å holde tritt med behovet, er jo nettopp at de ikke tør å heve avgiftene nok, og i kåring av kommuner med laveste og høyeste kommunale avgifter blir det aldri tatt med noen indikatorer om hvordan ledningsnettet i vann- og avløpssektoren faktisk ser ut i disse kommunene. Så til slutt vil jeg gjerne spørre statsråden: Mener han at det er tilfredsstillende at situasjonen er som den er i dag, også ut fra helsemessige hensyn? Eller må staten bidra mer enn den gjør i dag, for at kommunene skal bli i stand til å få gjort noe med dette mye raskere enn det som er situasjonen per i dag?
Bent Høie (Høyre), 2016-11-23:
Jeg takker representanten Greni for dette spørsmålet, som gir meg anledning til å gi en kort orientering om situasjonen. Gjennom folkehelseloven plikter kommunene å fremme folkehelse ved de virkemidlene som kommunene er tillagt. Gjennom dette har kommunene et overordnet ansvar for vannforsyning. Også plan- og bygningsloven har bestemmelser om kommunens plikter når det gjelder vannforsyning. Kommunene eier ofte vannforsyningene, men i andre tilfeller har private tatt på seg ansvaret for å levere vann til drikke, hygienisk bruk, slokkevann mv. Store deler av vannledningsnettet er lagt etter krigen og har varierende kvalitet og holdbarhet etter så mange år. Materialvalg, forhold i grunnen og klimaendringer påvirker holdbarheten av ledningsnettet. Resultatet er at rørene tettes igjen, det dannes hull mange steder, rørene brekker, eller de smuldrer opp. Dette betegnes som at rørene forfaller. I mange år har dette forfallet vært større enn rehabiliteringen og utskiftingen av rørene. Resultatet er økt risiko for mange og omfattende ledningsbrudd, flere sykdomsutbrudd på grunn av at forurenset vann trenger inn i vannledningene, eller at vannet blir borte i lengre tid. Data som er samlet inn gjennom flere år, viser at både vann- og avløpsnettet har hatt en lavere fornyelsestakt enn det som kreves for å hindre at forfallet øker. I de nasjonale målene for vann og helse som ble vedtatt av regjeringen 22. mai 2014, er en av målsettingene at utskiftingstakten for ledningsnettet må økes betydelig i noen år for å ta igjen forfallet. En annen målsetting er at lekkasje fra nettet må senkes til 25 pst. eller mindre. I dag er lekkasjen 30–50 pst. mange steder. Dette medfører, som representanten Greni påpeker, et økonomisk tap ved at renset vann går til spille. Kommunene og de private anleggseierne må derfor øke investeringen på ledningsnettet i de kommende årene. Noen anlegg vil måtte ha betydelige investeringer, mens andre får mindre. For kommunene og private vannverk vil kostnadene til dette dekkes av vann- og avløpsgebyret over flere år. En ny drikkevannsforskrift vil stille tydeligere krav om drift og vedlikehold av ledningsnettet. Helse- og omsorgsdepartementet og Mattilsynet vil være pådrivere for å nå de nasjonale målene om bedring av kvaliteten på ledningsnettet.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-23:
Her er vi i en situasjon der kommunene har et klart ansvar, og de har også en helt unik mulighet til å finansiere sitt ansvar gjennom at de kan pålegge dem som bruker vannet, gebyrer. Det er også slik at mange av tiltakene for å reparere medfører store kostnader, som også representanten er inne på i sitt spørsmål, med hensyn til lekkasje av renset vann. Så her skulle egentlig alle incentivene være på plass for at kommunen skulle gjøre en god jobb, men allikevel ser vi at dette ikke er blitt prioritert og fulgt opp gjennom mange år. Derfor har vi også møtt dette med en ny drikkevannsforskrift, som bl.a. foreslår tydeligere krav til drift og vedlikehold av ledningsnettet, og også et tydeligere krav til kompetanse. Det er helt klart at dette er et eksempel på at en del mindre kommuner har utfordringer med hensyn til å ha store nok fagmiljøer til å følge opp utfordringene framover. Derfor er det også viktig å få gjennomført den kommunereformen som vi nå er i gang med. Så har regjeringen sørget for at det er etablert et nettverk som skal gi kompetansestøtte til kommunen.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-23:
Nei, situasjonen er på ingen som helst måte tilfredsstillende, og det må en helt annen investeringstakt til hvis ikke forfallet skal fortsette ytterligere. Dette har store negative konsekvenser for kommunene, det har konsekvenser for innbyggerne og for dem som driver næringsvirksomhet i kommunene. Derfor er min klare beskjed til lokalpolitikerne at det er en veldig dårlig strategi å skyve på dette og være redd for å ta inn de pengene som skal til for å vedlikeholde vannledningsnettet, for da blir regningen bare høyere og høyere etter hvert, og det er dessverre det som har skjedd i en del kommuner. Så er det jo det samlede avgifts- og skattetrykket på innbyggerne som innbyggerne er opptatt av, og derfor er det fullt mulig fortsatt å ha lave skatter og avgifter for innbyggerne, men samtidig ta inn så mye penger som nødvendig for å vedlikeholde avløpsnettet. Det er også noe som innbyggerne er tjent med. Men her må lokalpolitikerne ta et ansvar, og jeg oppfatter at Senterpartiet er enig med regjeringen i at dette må være et kommunalt ansvar.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Det koster 270 mill. kroner årlig å leie fengselsplasser i utlandet, pluss valutaendringene på 21 mill. kroner for 2016. Det planlegges nå å bygge fengsler i Norge. Har statsråden fått vurdert hvilke konsekvenser en forsert bygging av fengsler i Norge kunne gitt når det gjelder antall arbeidsplasser her i landet, og hvorfor mener statsråden det er bedre å skape arbeidsplasser i Nederland enn i Norge?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg vil fortsette på realismefokuset som statsråden var inne på: 1,4 mill. kr til transportkoordinator og juridisk saksbehandling, 9,5 mill. kr til flytransport, reiseledere mv., 1,5 mill. kr til administrative utgifter ved Ullersmo – altså 12,4 mill. kr til byråkrati og administrasjon. Og etter tre år er det ikke en eneste konkret arbeidsplass på Agder så langt, en landsdel med høy ledighet, der et samstemt næringsliv og politikere har etterspurt oppstart av fengselsbygging over lang tid. Er statsråden komfortabel med sitt valg av investeringer i andre lands ansatte, byråkrater og administrasjon, når han møter ansatte i kriminalomsorgen i Norge som ikke får tilstrekkelige rammer til å drive forsvarlig?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Heldigvis er det justisministeren som sitter ved roret og skal regne på sånne ting, så han kan jo gå tilbake og ta fram kalkulatoren sin når han kommer på sitt kontor. Men for å kommentere noe av det som statsråden sa, at det ikke var mulig å bygge fortere i Norge: Vi har Skien, Halden og Bergen, der det har vært muligheter til å realisere plasser fra 100 til 250 – mye raskere enn det som regjeringen har lagt opp til. Ledigheten har nå bitt seg fast. På Agder er det høy ledighet, og næringslivet har etterspurt tiltak, men det har altså regjeringen ikke funnet plass til i løpet av disse tre årene. Vi ser at kriminalomsorgen sliter ved å ha lave budsjettrammer. Vi har hatt 214 direkte voldsanslag mot ansatte i norske fengsler, mens millioner går til utlandet. Er det en god fordeling?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Jeg vil takke representanten Kari Henriksen for en kreativ vri på et spørsmål om kriminalomsorg og leie av fengselsplasser i Nederland. Som representanten er klar over, er regjeringen svært opptatt av at vi skal ha tilstrekkelig straffegjennomføringskapasitet i Norge, sånn at domfelte kan sone straffen sin her så raskt som mulig. Det er representanten godt kjent med. Jeg er derfor ikke helt enig i premissene som representanten legger til grunn i sitt spørsmål. Som representanten vet, har det tradisjonelt tatt rundt åtte–ti år fra et utredningsarbeid starter, til et nytt fengsel er ferdig. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har innført en standardmodul for fengselsbygg, og på den måten har vi redusert klartiden, eller byggetiden, dramatisk. Det er vanskelig å se for seg hvordan en kan konsentrere og forsere byggingen av fengsler i Norge særlig mye utover det vi allerede har gjort. Vi arbeider med fengselsplasser i Norge så raskt det lar seg gjøre. Da regjeringen tok over i oktober 2013, tok vi også over en soningskø på 1 213 dommer. Det var stor mangel på varetektsplasser, og det har vært et stort vedlikeholdsetterslep i norske fengsler. Sist fredag var soningskøen redusert til under 280 dommer. Varetektssituasjonen er under kontroll, vedlikeholdsarbeidet er godt i gang, og antall oversittere i politiarrest er dramatisk redusert. Dette har vi greid gjennom å ha flere tanker i hodet samtidig, både gjennom å iverksette kortsiktige tiltak med effekt både for soningskø og de øvrige områdene jeg pekte på, og å gjennomføre langsiktige tiltak som bygging av nye fengselsplasser. Som representanten er godt kjent med, har vi satt i gang arbeidet med nye fengselsplasser ved Eidsberg og Ullersmo. De vil stå klare til bruk i 2017. Nytt fengsel i Agder var ikke prosjektert da Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen tok over. Det er nå godt i rute. Så jeg er egentlig ikke enig i at alternativet står mellom det å skape arbeidsplasser i Norge og det å skape arbeidsplasser i Nederland, hvis en ser med en viss realisme på dette. Gjennom bygging av fengselsplasser og vedlikeholdsarbeid skaper vi masse arbeidsplasser slik situasjonen er i dag. Ifølge Kriminalomsorgsdirektoratet har byggeprosjektet på Ullersmo og Eidsberg bidratt med om lag 200 nye årsverk. Det ekstraordinære vedlikeholdet i fengslene fra 2014 har ikke bare bedret soningsforholdene for de innsatte og arbeidsforholdene for de ansatte, men har også skapt om lag 200 årsverk. Også prosjekteringen og etableringen av nytt fengsel i Agder gir økt sysselsetting, i første omgang til byggeprosjektet og deretter til permanente arbeidsplasser i kriminalomsorgen. Ved å leie inn fengselsplasser i Nederland, bygge nye fengselsplasser i Norge og øke vedlikeholdet har regjeringen altså bidratt til både å redusere soningskøen, eller egentlig fjerne den, reelt sett, bedre soningsforholdene og skape arbeidsplasser i Norge.