Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-12-17:
Elektrisiteten er svært viktig i Norge. Gjennom sterk satsing på vannkraft og utbygging av et landsomfattende overføringsnett har elektrisiteten lenge vært bærebjelken i den norske energiforsyningen. Elektrisiteten har lagt grunnlaget for en stor kraftkrevende industri. Tidligere tiders rike tilgang til vannkraft har også gjort at den i dag brukes til oppvarming i stor skala. Forrige gang en energiminister stod på denne talerstolen og redegjorde for en bekymringsfull kraftsituasjon, var i tørråret 1996. I år har vi igjen opplevd en sterk prisoppgang på elektrisitet som følge av en svært tørr høst og tidlig vinter. Dagens situasjon er til dels mer anstrengt enn i 1996 og viser også hvor sårbare vi er blitt overfor svikt i vannkraftproduksjonen. Jeg har stor forståelse for at mange reagerer sterkt på de økte strømprisene, og det er nok ikke til å komme fra at det vil bli høye strømregninger for mange en tid framover. For enkelte vil strømregningen bli en særlig tyngende utgiftsbyrde. Noen av disse har også små muligheter for å redusere forbruket av strøm for på den måten å redusere utgiftene. For å kompensere for økte strømpriser for grupper med liten betalingsevne har Regjeringen derfor besluttet å øke støtten til lys og varme for alders-, uføre- og etterlattepensjonister som mottar bostøtte. Ordningen vil omfatte om lag 75 000 husstander. Jeg viser her til den informasjon som Kommunal- og regionaldepartementet sendte ut i forrige uke. Jeg synes det er positivt at bl.a. energiselskapene og forbrukermyndighetene tar initiativ i forhold til kunder som kan få betalingsproblemer med strømregningene neste år. Imidlertid er det grunn til å advare mot ordninger som innebærer urimelig høy rente på betalingsutsettelser. Det gjør bare en vanskelig situasjon enda verre. Jeg har for øvrig tatt initiativ til et møte med kraftbransjen for å drøfte hva som kan gjøres for å lette betalingsproblemer som kan oppstå for forbrukere med liten betalingsevne. Mange kraftselskap har allerede vurdert slike tiltak, og noen samarbeider også med sosialkontoret om målrettede ordninger. Regjeringen vil følge nøye situasjonen for strømkundene framover på grunn av høye strømpriser og vurdere ytterligere tiltak som kan avhjelpe situasjonen for kunder med lav betalingsevne. For øvrig vil jeg fortsette samarbeidet med kraftselskapene for å finne fleksible og målrettede løsninger. En elektrisitetsproduksjon som i all hovedsak er basert på vannkraft, gir Norge en klar miljømessig fordel. Men en elektrisitetsforsyning som er sterkt avhengig av nedbøren, gjør oss også svært utsatt for variasjoner i været. Produksjonen i det norske vannkraftsystemet i et normalår er anslått til om lag 118 TWh, mens produksjonen er beregnet å kunne variere så mye som fra 90 TWh til 150 TWh pr. år. Spennvidden i årsproduksjonen er altså så stor som halvparten av årsproduksjonen i et normalår. Dette representerer en betydelig usikkerhet i elektrisitetsforsyningen. Usikkerheten om hva vannkraften kan produsere det enkelte år, er et grunnleggende forhold ved dagens energiforsyning, som krever særlig oppmerksomhet. Det andre grunnleggende forholdet er at det gjennom mange år har vært en svak vekst i produksjons- og overføringskapasiteten i forhold til veksten i forbruket. Veksten har i tillegg vært avtakende. For eksempel økte samlet produksjonskapasitet med bare om lag 4 TWh fra 1990 til 2001. Samtidig har veksten i bruken av elektrisitet vært betydelig. Forbruket av elektrisitet økte med om lag 19 TWh fra 1990 til 2001. Den lave økningen i produksjonskapasiteten i forhold til forbruket av elektrisitet har ført til at Norge har et klart større kraftforbruk enn hva vi selv kan produsere i år med normal nedbør. Utviklingen gjennom de senere årene har derfor gjort at energiforsyningen er blitt mer og mer sårbar for tørrår. Vi er avhengige av at kraftutvekslingen i og utenfor Norden fungerer godt. Det felles nordiske kraftmarkedet er viktig for forsyningssikkerheten i Norge. Men også i Norden som helhet er vannkraftens andel av produksjonen så stor at variasjoner i tilsig fra år til år kan skape betydelige problemer i forhold til en sikker energiforsyning. Det som har skjedd de siste månedene, illustrerer dette. Utover i første halvår av 2002 var magasinfyllingen i de nordiske kraftmagasinene gjennomgående i overkant av normalnivå. Magasinfyllingen økte gjennom sommeren fram til begynnelsen av august. Som regel ligger magasinfyllingen om lag uendret fra månedsskiftet juli/august fram til midten av oktober til tross for at kraftforbruket øker betydelig i denne perioden. En viktig årsak til dette er at tilsiget til vannmagasinene i denne perioden normalt er høyt. I år falt imidlertid magasinfyllingen både i Norge og Sverige sterkt i denne perioden. På grunn av tidlig vinter og lite nedbør siden sommeren har det sterke fallet i magasinfyllingen fortsatt fra midten av oktober og fram til nå. Utviklingen har ført til at magasinfyllingen både i Norge og Sverige har kommet under minimumsnivåene for tilsvarende uker de siste ti årene. Fra august til og med november var tilsiget til kraftmagasinene det klart laveste som er registrert i de siste 70 årene. Svikten i tilsiget er beregnet til over 15 TWh. I tillegg har den nordiske vannkraftproduksjonen vært noe høyere enn normalt. Dette må bl.a. ses i sammenheng med at produksjons- og overføringskapasitet i andre deler av det nordiske kraftmarkedet i høst ikke har vært utnyttet som en kunne forvente. I Norge var den gjennomsnittlige magasinfyllingen ved inngangen til uke 50 drøyt 57 pst. Dette er over 20 prosentpoeng lavere enn på samme tidspunkt i fjor. Det er store variasjoner i magasinfyllingen i ulike deler av Norge. Situasjonen vurderes å være spesielt bekymringsfull i området mellom Sauda i Rogaland og Orkdal i Sør-Trøndelag. I tørråret 1996 hadde Norge nesten like lav magasinfylling på tilsvarende tidspunkt. Dagens situasjon er imidlertid klart vanskeligere. Dette er bl.a. knyttet til at forbruket av kraft nå er høyere enn i 1996, samtidig som produksjonskapasiteten er om lag den samme. Videre har høsten i Sør-Norge vært ekstremt tørr, og vinteren har kommet tidlig. Dette betyr at bidrag fra elvekraftverk er på et lavt nivå, og at grunnvannstanden er lav, noe som vil gi et lavt tilsig til alle magasiner gjennom vinteren. Siste del av høsten 1996 var relativt mild og nedbørrik. Dette gjorde at situasjonen bedret seg utover høsten 1996. Videre må vi konstatere at utviklingen når det gjelder forbruk og tilsig i de andre nordiske landene, har vært som i Norge. Dette innebærer at kraftbalansen også i Sverige nå er strammere enn tidligere. Dagens situasjon i kraftmarkedet gir derfor grunn til bekymring. Det har vært hevdet at problemene i kraftmarkedet nå skyldes at produsentene har holdt høy produksjon for å utnytte eksportmulighetene. Nå er det selvsagt slik at kraftselskapene ønsker å utnytte ressursene i vannmagasinene best mulig og få høyest mulig inntekt fra kraftproduksjonen. Men når produsentene tar sine produksjonsbeslutninger, vil det alltid være stor usikkerhet om framtidig tilsig og framtidige priser. I etterkant vil det alltid være lett å kritisere forløpet til produksjonen. Men jeg vil også minne om at det bare er to år siden det var betydelig kritikk, og det ble også stilt spørsmål i Stortinget om hvorvidt enkelte produsenter hadde produsert for lite på høsten, og dermed bidrog til overløp og økt flomfare. Det er grunn til å understreke behovet for at alle aktører i kraftforsyningen tar sitt ansvar i denne spesielle situasjonen, slik at all tilgjengelig produksjons- og overføringskapasitet kan utnyttes i størst mulig utstrekning. Dette er også understreket i møter i departementet med NVE og Statnett. Det er likevel ikke slik at kraftprodusentene velger hvor kraften skal flyte. Kraftprodusentene får heller ikke en særskilt pris for kraft som går ut av landet. Alle kraftselgere i Norden omsetter sin kraft til en pris på den nordiske kraftbørsen. Hvordan kraften faktisk flyter, avhenger av forholdet mellom forbruk og produksjon i ulike deler av Norden og kapasiteten i overføringssystemet. Utviklingen i kraftmarkedet har ført til at prisene på elektrisitet omsatt på kortsiktige kontrakter over børs i løpet av de siste ukene har steget meget sterkt. Denne utviklingen er felles for alle de nordiske landene, altså ikke bare Norge. Den sterke prisøkningen er nå også i ferd med å slå igjennom i prisene til næringsliv og husholdninger. Det er ikke mer enn drøyt halvannet år siden Stortinget drøftet viktige sider ved kraftmarkedet, der det også ble gitt klare signaler om hvilke situasjoner som kunne oppstå. Jeg vil i denne forbindelse sitere fra stortingsmeldingen «Om vasskrafta og kraftbalansen» som var til behandling, lagt fram av daværende olje- og energiminister Akselsen. I denne meldingen heter det: «Med eit alvorleg tørrår i dei naraste åra må ein rekna med ein kraftig prisauke på elektrisitet både i Noreg og i dei andre nordiske landa.» Og videre: «Prisauken i eit tørrår kan komma brått. Ein må vidare rekna med at marknadstilhøva kan vera ustabile og at det kan verta sterke svingingar i prisane.» Det er en slik situasjon vi er i nå. Hvor anstrengt situasjonen blir i vinter, er svært avhengig av hvordan temperaturene blir i de store forbruksområdene for elektrisitet i Norden. Blir det en mild vinter, er det en god mulighet for en relativt rask tilbakevending til mer normale markedsforhold. Om det på den annen side blir en streng og lang vinter, vil situasjonen kunne bli alvorlig. Hvor alvorlig situasjonen i tilfelle vil kunne bli, vil bl.a. være avhengig av hvor raskt forbruk og produksjon reagerer på høye priser. Det er derfor viktig at prismekanismen får lov til å virke, selv om det kan innebære at en i perioder må akseptere høye priser. Høyere priser mobiliserer alle typer ressurser som på kort sikt motvirker svikten i vannkraftproduksjonen. Det gjelder andre typer elproduksjon i våre naboland og andre energibærere som olje og ved. Høyere strømpriser stimulerer også til fornuftig energisparing hos næringsliv og husholdninger. Jeg vil også si at dette kan stimulere en fornuftig installasjon av nye fornybare energikilder som etter hvert vil bli introdusert mer og mer i den norske energiforsyningen. Varmekraftproduksjonen har økt i både Sverige, Danmark og Finland. Anlegg som tidligere har vært lagt i møllpose, dvs. tatt ut av produksjon av markedsmessige forhold, er nå startet opp igjen. De høye prisene har også gitt økt import fra land utenfor Norden. Når det gjelder tiltak for forbrukere med liten betalingsevne, viser jeg til det jeg sa i begynnelsen av min redegjørelse. Jeg ser det som viktig at det i denne situasjonen også legges vekt på å gjennomføre de energiomleggings- og energisparingstiltak som er fornuftige i et langsiktig perspektiv. Slike tiltak vil kunne bidra til at vi får en mer fornuftig energibruk også på sikt. Men det vil også være viktig og nødvendig med forbruksreduserende tiltak av mer kortsiktig karakter. Reduksjonen hos store forbrukere, særlig i kraftintensiv industri, gir et betydelig bidrag til å stabilisere situasjonen. Kraftintensiv industri har mulighet til å selge kraft i markedet hvis de reduserer virksomheten i vinter, og jeg går ut fra at ved fortsatt høye priser vil flere bedrifter vurdere sitt kraftforbruk i vinter. Slike endringer i produksjonsmønsteret kan imidlertid være problematiske i forhold til sysselsettingen, og jeg vil understreke at det er den enkelte bedrift som ut fra en helhetsvurdering tar beslutningen om salg av kraft. Teknologiske løsninger som toveiskommunikasjon legger til rette for mer fleksibilitet i forbruket. Dette er imidlertid først og fremst et virkemiddel for å avhjelpe effektknapphet, og ikke energiknapphet som vi i dag har på grunn av lav magasinfylling. Timesmåling, kombinert med en kraftkontrakt som følger markedsprisen, vil likevel kunne motivere kundene til å redusere forbruket i perioder med høy pris sammenliknet med en sluttbruker uten timesmåling. Timesmåling kan derfor gi økt bevissthet rundt forbruket, men dette vil altså i større grad være tidsforskyvning av forbruk enn reduksjon av forbruk. Myndighetene har en aktiv prosess i gang for å vurdere den samfunnsøkonomiske lønnsomheten av å innføre toveiskommunikasjon. NVE er for tiden engasjert i omfattende prosjekter, hvorav ett er i samarbeid med bransjen, bl.a. har to nettselskaper fått tilsagn om økt inntektsramme for å dekke installasjon av toveiskommunikasjon for til sammen 10 000 sluttbrukere innen oktober 2003. Det er usikkert hvor raskt og i hvilket omfang det vil skje noe med forbruket som følge av høyere priser. Det har vært en klar avdemping av strømbruken i de siste ukene til tross for at temperaturene har vært lave for årstiden. Særlig gjelder dette forbruket i kraftintensiv industri og i elektrokjeler. Men det er for tidlig å si sikkert om dette er varige endringer i forbruksutviklingen. Med den anstrengte situasjonen er det viktig med det nære samarbeidet mellom sentralnettselskapene og tilsynsmyndighetene i Norden. De nordiske systemansvarlige nettselskaper arbeider for å utnytte det samlede system på en best mulig måte, og de bidrar til den mobiliseringen av ledig produksjonskapasitet og overføringsforbindelser til Norden som skjer nå. Den nordiske elbørsen Nord Pool spiller en viktig rolle i det nordiske markedet og for en effektiv utnyttelse av systemet. I den nåværende situasjonen er det helt avgjørende å ha en effektiv kraftbørs som har tillit i markedet. Det er også lagt opp til nær kontakt med myndighetene i andre nordiske land. Jeg vil i den forbindelse vise til det møtet jeg hadde i forrige uke med Sveriges næringsminister, hvor vi drøftet situasjonen. Vi var enige om at all tilgjengelig produksjons- og overføringskapasitet må utnyttes i størst mulig utstrekning. Bedrifter, offentlig forvaltning og husholdninger må utnytte de muligheter de har til en fornuftig energisparing. Fagdirektoratet NVE og nett- og systemforetaket Statnett følger utviklingen nøye og vurderer hvilke tiltak som er hensiktsmessige. Siden magasinbeholdningen er ekstra lav i enkelte områder, har Statnett med virkning fra i går, 16. desember 2002, delt Norge inn i fire elspotområder. Vanligvis er Norge delt inn i to elspotområder, med skille ved Dovre. De to nye elspotområdene går fra Sauda i Rogaland til Fardal i Sogn og Fjordane, og fra Fardal til Orkdal i Sør-Trøndelag. Bakgrunnen for denne delingen er at Statnett har vurdert situasjonen i disse områdene slik at dersom dagens kjøremønster beholdes, kan enkelte kraftverk kjøre tom utpå ettervinteren. De nye elspotområdene betyr høyere spotpriser i disse områdene dersom ønsket transport av kraft til områdene er høyere enn kapasitetsgrensen i nettet, dvs. priser som er tilpasset markedssituasjonen i områdene. Dette vil bidra til at magasiner og overføringsnett utnyttes best mulig, samtidig som høyere priser stimulerer til redusert forbruk i disse områdene. Jeg vil understreke at etablering av lokale prisområder verken er spesielt dramatisk eller noe nytt virkemiddel, men et markedsmessig virkemiddel Statnett som systemansvarlig i henhold til NVEs forskrifter kan benytte i slike situasjoner som det vi nå står overfor. Eksempelvis var Nord-Vestlandet et eget prisområde sist vinter. Jeg ser det videre som viktig at forbrukerne får god informasjon om hvilke tiltak som kan være hensiktsmessig å gjennomføre. Det er åpenbart betydelig usikkerhet blant publikum om situasjonen i kraftmarkedet, og presseoppslagene har vel noe forskjellig innhold og kvalitet i så måte. Regjeringen setter nå inn ekstraordinære tiltak for å nå fram med god informasjon til publikum. Det settes av 20 mill. kr til dette formålet. NVE vil utpå nyåret gå ut med et bredt anlagt informasjonstiltak rettet mot ulike typer forbrukere. Kampanjen skal være praktisk, informativ og målrettet i forhold til situasjonen i kraftmarkedet utover vinteren og våren. Denne kampanjen kommer i tillegg til den bredt anlagte informasjonsvirksomheten som Enova driver som en del av den miljøvennlige energiomleggingen. Kraftutvekslingen i det nordiske kraftmarkedet er viktig for en effektiv bruk av våre samlede ressurser. Et varig samarbeid om kraftmarkedet gir oss en sikrere kraftforsyning enn vi ellers ville hatt. Norge er i dag avhengig av import fra våre naboland i år med normale tilsigsforhold. I lys av at kraftutvekslingen er av stor betydning for oss, er det viktig at det i Norge ikke gjennomføres tiltak som kunne sette det nordiske kraftmarkedet i fare. Departementet vil i denne forbindelse vise til at Bondevik I-regjeringen i energimeldingen trakk opp en strategi som baserte seg på at det er et kraftmarked og en krafthandel mellom landene. Dette er også befestet gjennom nordiske samarbeidserklæringer. Et viktig mål er derfor å jobbe for et mer effektivt og sikkert nordisk kraftmarked. Det vil også tjene den norske forsyningssikkerheten. Jeg vil understreke at når vi etter hvert vil få en bedre balanse i kraftmarkedet med mer normale priser, betyr ikke det at faren for alvorlige tørrårsproblemer i den nordiske energiforsyningen er over. Det er grunn til å regne med at evnen til å mestre en svikt i elektrisitetsproduksjonen kan bli ytterligere svekket i de nærmeste årene. Utbyggingstiden i kraftsektoren er lang, og de prosjektene som vil bli fullført i de nærmeste årene, vil gi relativt liten produksjonstilvekst. Situasjonen blir i tillegg forverret av at også de andre nordiske landene har en svak vekst i produksjonen i forhold til veksten i forbruket. La meg understreke at denne regjeringen ser det som helt avgjørende at det legges opp til en politikk som bedrer sikkerheten i energiforsyningen på lengre sikt. Forsyningssikkerheten må få større oppmerksomhet og mer ressurser uten at det skal gå på bekostning av miljøkrav og effektivitet. Men det vil være nødvendig med omfattende tiltak. Politikken må basere seg på innsats på en rekke områder, som til sammen kan bidra til en ønsket utvikling på lang sikt. Det arbeides med nye overføringsforbindelser mellom Norge og Nederland og Norge og England. Det er imidlertid noe usikkerhet knyttet til disse prosjektene i dag, og endelige beslutninger er ikke tatt. De nye overføringsforbindelsene kan redusere mye av vår sårbarhet for tørrår. Regjeringens politikk vil ta utgangspunkt i hovedlinjene i energipolitikken slik de er trukket opp i energimeldingen, og i rammene for Regjeringens energipolitikk slik de er nedfelt i Sem-erklæringen. Sentralt i denne politikken står omleggingen av energiforbruk og -produksjon. Energiomleggingen består av tre deler – det skal spares energi, det skal skje en overgang fra elektrisitet til bruk av varme, og det skal produseres flere kilowattimer fra nye fornybare energikilder. Enova er Regjeringens viktigste redskap i dette arbeidet. Om lag 70 pst. av det norske oppvarmingsbehovet blir i dag dekket med elektrisitet. Denne situasjonen gjør at det er innen oppvarming vi har de største mulighetene for en omlegging. Regjeringen vil videreføre satsingen på vannbåren varme og har nylig lagt fram en strategi for dette. Et sentralt mål for Regjeringen er at bruken av vannbåren varme basert på nye fornybare energikilder skal økes med 4 TWh innen 2010. Regjeringen har også som mål å bygge ut vindkraftanlegg med en produksjon på 3 TWh innen 2010. Vindkraftprosjekter får offentlig støtte slik at de kan gi et viktig tilskudd til energiforsyningen. NVE har allerede gitt konsesjon til prosjekter som til sammen kan gi om lag 1,7 TWh vindkraft pr. år dersom de blir realisert. Jeg vil også vise til at sentrale sider ved energipolitikken nylig er lagt fram for Stortinget i gassmeldingen. I denne meldingen trekker Regjeringen opp hovedlinjene i en politikk for økt bruk av gass i Norge. I en langsiktig strategi for bedret forsyningssikkerhet kan også bruk av gass gi viktige bidrag til fleksibiliteten, både når det gjelder direkte bruk av gass til energiformål, og når det gjelder gasskraftverk hvor CO2 håndteres på en forsvarlig måte. Den aktuelle situasjonen gjør det nødvendig å utfordre nordmenns oppfatning av at elektrisitet skal være billig – uansett. Det blir nå gjort en betydelig innsats for å mobilisere ledige ressurser og for å spare på strømmen. De store myndighetstiltakene ligger imidlertid i å bidra til å endre produksjon og forbruk på varig basis. Samtidig som vi gjør det som kan gjøres for å mobilisere alle ressurser på kort sikt, må vi arbeide for å få til en mer robust energiforsyning enn det vi har i dag.