Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 1999-06-16:
Grunnbeløpet og reguleringen av dette er kjernen i trygdeoppgjøret. Grunnbeløpet er det bærende element i de trygdedes inntektsutvikling, da de trygdedes inntektsnivå i stor utstrekning bestemmes gjennom denne reguleringen. Det er en uttalt målsetting at de trygdede bør ha en inntektsutvikling på linje med de yrkesaktive som omfattes av de kollektive tarifforhandlingene. I fjor endte trygdeoppgjøret med brudd i forhandlingene. Det samme skjedde i år. I likhet med i fjor er bakgrunnen for bruddet manglende kompensasjon for avviket mellom forventet og faktisk inntektsutvikling for yrkesaktive de senere år, noe som gir seg utslag i en fortsatt underregulering av grunnbeløpet. Organisasjonene hevdet i år som i fjor at Regjeringen ikke hadde vist noen forståelse eller villighet til å ta hensyn til etterslepet i grunnbeløpet. Under høringene hevdet organisasjonene at den manglende vilje fra Regjeringens side til å gå inn i disse diskusjonene, innebar en holdningsendring i forhold til tidligere regjeringer, og at det var det som i fjor førte til at organisasjonene brøt drøftingene. Det skal imidlertid påpekes at det også i tidligere år har vært en viss underregulering av grunnbeløpet, men det har i hvert fall vært en aksept fra tidligere regjeringer av at både historisk og fremtidig lønnsutvikling skal være med i reguleringen av grunnbeløpet, selv om en har vært uenig i forhold til hva størrelsen skal være. Underregulering av grunnbeløpet er ikke av ny dato, men har en lang historie. Spesielt ble dette påtakelig den tiden trygdeoppgjøret ikke bare omhandlet regulering av grunnbeløpet, men da også særtillegg, botillegg og andre overføringer og ordninger som hadde betydning for pensjonistenes disponible inntekt, var en del av det totale oppgjør. Det var nettopp erfaringene fra dette som gjorde at grunnbeløpet ble underregulert som følge av at andre ytelser, særtillegg, botilskudd osv., ble oppjustert. Over tid fikk dette særlig følger for brorparten av de trygdede. Det vil si at de med opptjent tilleggspensjon fikk en dårligere inntektsutvikling enn lønnstakere. For å sikre intensjonen i folketrygdens konstruksjon, slik den bl.a. kommer til uttrykk gjennom tilleggspensjonen, endret Stortinget i 1991 retningslinjene for regulering av grunnbeløpet. Det innebar at en isolerte forhandlingene om grunnbeløpet, mens de øvrige ytelsene ble en del av budsjettbehandlingen i Stortinget. De retningslinjene som Regjeringen i dag skal forholde seg til ved regulering av grunnbeløpet, bygger på prinsippet om parallellitet i grunnbeløp og lønnsutvikling. Trygdeoppgjøret i fjor ble i praksis, slik jeg ser det, en tilbakevending til situasjonen før de nye retningslinjene. De totale overføringene til de trygdede var store, bl.a. gjennom kraftig økning i minstepensjonene, men denne økningen måtte de øvrige pensjonister og trygdede betale ved en forholdsvis kraftig underregulering av grunnbeløpet. En stadig underregulering av G samtidig med forholdsmessig større økninger i minstepensjonene gjør at vi stadig kommer nærmere en flat pensjonsordning. Verdiforringingen av grunnbeløpet i forhold til lønnsutviklingen samt utviklingen mot en flat pensjonsordning gjør at folketrygden lett kan komme til å miste sin legitimitet ved at folk søker andre ordninger som kan sikre dem mot for stort inntekts- eller levestandardsfall ved overgang fra yrkesaktivitet til pensjonisttilværelse. Dersom en ønsker at folketrygden fortsatt skal være hjørnesteinen i vårt velferdssystem, hvilket vi gjør, må vi på en strukturell måte sikre grunnbeløpets utvikling. Dette var bakgrunnen for et enstemmig stortingsvedtak i fjor, der en bad Regjeringen sammen med organisasjonene å drøfte prosedyrer for regulering av grunnbeløpet i folketrygden og få avklart hvilken rolle Det tekniske beregningsutvalget skal ha, og hvordan avviket mellom forventet og faktisk inntektsutvikling for yrkesaktive skal forstås og brukes i arbeidet med å regulere folketrygdens grunnbeløp. Komiteens flertall, alle uten regjeringspartiene, konstaterer at Regjeringen bare delvis har fulgt opp Stortingets vedtak, og flertallet anser ikke at siste del av vedtaket om hvordan avvik skal brukes i arbeidet med å regulere folketrygdens grunnbeløp, er fulgt opp. På denne bakgrunn og ut fra behovet for mer forutsigbarhet for fremtidig inntektsutvikling for de trygdede har komiteens flertall funnet det riktig å be om at Stortinget i god tid før neste trygdeoppgjør får seg forelagt forslag til nye retningslinjer for regulering av trygdeoppgjøret, og at en i den forbindelse også får vurdert muligheten for å ta i bruk indeksregulering i forbindelse med oppgjøret. Arbeiderpartiet ser med bekymring på den underregulering som også har funnet sted ved dette trygdeoppgjøret, og at reguleringen av grunnbeløpet ensidig er knyttet opp til forventet lønnsvekst uten hensyntagen til de trygdedes etterslep. Arbeiderpartiet vil understreke at trygdeoppgjøret baserer seg på drøftinger mellom organisasjonene og Regjeringen, og at det er en del av arbeidsdelingen. Dermed må ansvaret fra statens side hvile på Regjeringen. Ut fra den arbeidsdeling som er mellom storting og regjering, finner vi det vanskelig å skulle gå inn og diktere et forhandlingsoppgjør fra Stortingets side og således overta Regjeringens oppgave. Vi vil derfor stemme for det framlagte forslag til trygdeoppgjør. Men samtidig ser vi det som nødvendig å få en strammere ramme for trygdeoppgjørene i framtiden. Derfor ber vi også om å få retningslinjer for trygdeoppgjøret, slik at en på en mer forutsigbar måte kan sikre at grunnbeløpet i framtiden utvikler seg på linje med lønnsutviklingen til lønnstakere som omfattes av de kollektive lønnsforhandlingene. Jeg vil anbefale innstillingen slik den ligger fra flertallets side, og også flertallets innstilling til III, som Høyre og Arbeiderpartiet står bak.