trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Jeg fulgte med en viss undring replikkordskiftet mellom spørreren og kommunalministeren tidligere i dag, og slik jeg kunne registrere det, var det to fundamentale forhold som spørreren ikke hadde fått med seg på det tidspunktet. Det ene var at den rød-grønne regjeringen nå har gjort det Bondevik-regjeringen og dermed Høyre aldri klarte å få somlet seg til, nemlig å lage en reell differensiering av landet og dermed gjøre det lettere å bygge ut i norske utkantstrøk, samtidig som man beholder et strengt regime i Oslofjorden. Det er jo ikke det strenge regimet i Oslofjorden som er det nye her; det nye er den geografiske differensieringen. Jeg synes at Høyre burde gi den rød-grønne regjeringen honnør for at vi har gjort det Høyre ikke selv klarte å få til. Det andre, som det også er litt underlig at spørreren ikke har fått med seg, er at de nye retningslinjene som statsministeren, kommunalministeren og jeg har lagt fram, generelt er blitt meget godt mottatt langs kysten – slik jeg har kunnet registrere det. Vi har fått positive reaksjoner på lederplass i mange viktige distriktsaviser, og det har vært lite støy knyttet til dem. Så den generelle mottakelsen har vært bra. Det tror jeg nettopp er fordi man har sett at dette har vært et fornuftig grep. Så kan spørreren likevel selvsagt ha rett i at det er avgrensingsvanskeligheter med hensyn til hvordan man skal gjøre det. Da vi valgte å unnta de seks sunnhordlandskommunene Austevoll, Bømlo, Fitjar, Stord, Sveio og Tysnes, er det fordi de er med i et prøveprosjekt med differensiert strandsoneforvaltning. De har fått godkjent et samarbeidsprosjekt for planlegging på tvers av kommunegrensene. Dette arbeidet går fram til 2014, og da vil man vurdere det. Det er altså en positiv gest overfor disse kommunene, fordi de faktisk har tatt gode grep og er med på dette prosjektet. Plasseringen av kommunene er ellers nøye vurdert, og vi legger ikke opp til endringer nå, men vi skal selvsagt på et senere tidspunkt evaluere og vurdere behovet for revisjon av retningslinjene. Så spør spørreren spesielt om Tysvær. Jeg er glad for at han skiller Tysvær ut fra Haugesund og Karmøy, men også Tysvær har blitt veldig grundig vurdert. Den konklusjonen man har kommet til, er at Tysvær er en kommune med en relativt lite tilgjengelig strandsone, men med et attraktivt landskap, og det er en kommune som må ses i sammenheng med resten av Haugesundregionen, som er et område med betydelig arealpress. Tysvær grenser også til kommuner som Sveio og Vindafjord, som man sikkert vil føle det naturlig å sammenligne seg med, og som er plassert i den laveste kategorien når det gjelder press. Men denne typen avgrensinger, hvor ingen vil føle seg helt perfekt fornøyde, tror jeg er en nødvendighet når man skal dele Norge inn i tre grupper. Hadde vi holdt oss som under Bondevik-regjeringen med bare én gruppe, hadde det vært lett, men når vi skal ha denne differensieringen, som jeg trodde Høyre var interessert i, vil vi få denne typen avgrensingsproblemer.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
La meg først si at forskjellen mellom Bondevik-regjeringen og den rød-grønne regjeringen er jo ikke at det ikke var retningslinjer for strandsonen under Bondevik-regjeringen, men det var vi som innførte det. Det er to vesentlige forskjeller mellom Bondevik-regjeringen og oss. Det ene er at vi forsøker å håndheve de retningslinjene som også eksisterte under Bondevik-regjeringen. Det andre er at vi har differensiert strandsonepolitikken, slik at nå er det tre grupper: utkantkommunene i én gruppe, gruppen med kommuner med – la oss si – et middels, men betydelig press på utbyggingsområdene, som Haugesund-området, f.eks., i den andre gruppen og Oslofjorden i den tredje gruppen. Det er da jeg vil komme tilbake til at vi har gjennomført det Høyre snakker om, og burde få honnør for det, istedenfor å få kjeft for det. Jeg vil ikke blande meg inn i detaljer når det gjelder det fylkesmennene gjør, men vil alltid tilskynde at befaring er en god ting å gjøre når man tar beslutninger. Jo mer man vet om noe – enten det er fylkesmannen eller sentrale myndigheter – jo bedre er det. Så det er et sterkt ønske om befaring.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
For det første: Jeg hater å måtte virke arrogant, men må drive den voksenopplæring å si at det altså ikke er Miljøverndepartementet som kommer med innsigelsene; det er fylkesmennene som kommer med innsigelsene. Så behandler vi dem, og i nesten alle tilfeller blir det en lokal enighet mellom fylkesmannen og kommunene, i noen få tilfeller kommer det til oss. Men det som spørreren nå sier, er jo en resolutt bekreftelse på det jeg har framført i Stortinget hele tiden, at Høyre har sviktet sin historie. For det han sier, er at Høyre nå står for noe helt annet enn de sto for under Bondevik-regjeringen. Det er det jeg har framført gang på gang fra Stortingets talerstol, at det Høyre Norge kjente under Børge Brende – og for den del også under miljøvernministeren fra Kristelig Folkeparti – var et Høyre som tok miljøet på alvor i en god del saker, og som også gjennomførte en god del ting. Det nye Høyre som vi nå kjenner, er et Høyre som ikke gjennomfører den politikken, men som står for en helt annen og ny politikk. Da bør det også på en ærlig måte sies til velgerne.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
«En av de viktigste årsakene til det store frafallet i videregående skole er mangelen på læreplass etter endt skolegang. Til tross for at det i departementene og de underliggende etater er til dels mange ansatte i stillingskategorier med yrkesfaglig bakgrunn, tas det i staten inn færre lærlinger enn i privat sektor. Hva vil statsråden foreta seg for at Miljøverndepartementet med underliggende etater i større grad bidrar til å øke antall lærlinger enn tilfellet er i dag?»
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg opplever det som positivt at ein har gått inn og gjort konkrete vurderingar når det gjeld moglegheitene for å kunne få på plass fleire lærlingar. Men no er det også slik at både fylka og kommunane er store arbeidsgjevarar. Blir det gitt signal om eller er det aktive strategiar for at også desse instansane eller forvaltingsnivåa skal ta på seg forventa forpliktingar som lærlingarbeidsplassar?
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-06:
Jeg vil stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Senioranalytiker i OECD Michael Davidson peker på fire skolefaktorer som gir gode resultater: disiplin, lærernes oppførsel, foreldreengasjement og et godt forhold mellom elev og lærer. Samtidig vet vi at uro, bråk og manglende respekt for læreren stjeler om lag ett års undervisningstid fra norske elever. Vil regjeringen med bakgrunn i dette prioritere utviklingen av et tilbud i skolebasert etterutdanning i klasseledelse og bidra til at alle landets skoler og lærere får tilbud om dette i løpet av 2012?»
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-06:
Takk til statsråden for et grundig og godt svar, som i veldig stor grad understreker behovet for å sette dette på dagsordenen. Jeg tror at vi alle sammen skal ta inn over oss at vi i kampen for bedre lærere og bedre læringssituasjon ikke har fokusert mest på klasseledelse. Vi har fokusert mye på skoleledelse og på gode lærere, men når lærerne til over halvparten av elevene i norsk skole selv sier at de ikke mestrer behovene til elevene i klassesituasjonen, er det en situasjon vi må ta på alvor. Rådene fra senioranalytikeren i OECD er at dette bør prioriteres opp. Jeg hører nå at statsråden har veldig godt grunnlag for å følge det opp, men jeg skulle ønske et svar på følgende spørsmål: Vil en nå sørge for at akkurat dette tiltaket, som antakelig kan gi kjappe resultater, vil bli prioritert når skole skal satses på i de neste budsjettene?
Svein Harberg (Høyre), 2011-04-06:
Jeg kan love at jeg også skal følge med og trykke på. Og så var jeg ikke så overrasket over at jeg ikke fikk budsjettlekkasjer her i dag. Det er jo slik systemet er. Men jeg må få lov til å utfordre statsråden på en liten ting til, for det er jo slik at statsråden har fokusert mye på klassestørrelse eller gruppestørrelse. Der er det vel en utfordring i det som nå sies av Michael Davidson, for han prioriterer jo faktisk dette. Han sier: «Å styrke kvaliteten på lærerne og skolelederne er en bedre investering enn å satse på færre elever i klasserommene.» Det er på bakgrunn av at de ikke kan se konkrete resultater av det å ha færre elever i klassene, men at de ser resultater når det gjelder klasseledelse og den gode læreren. Det kan kanskje bli en utfordring for statsråden å snu litt på prioriteringene her.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Jeg fikk så utrolig lyst til å be om replikk til det forrige spørsmålet, men så løssluppent har vel ikke presidentskapet blitt at det er mulig.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Vi gyver derfor løs på et annet meget viktig spørsmål, og det dreier seg om det som Svein Harberg har tatt opp. Vi er jo veldig klar over – og det er godt dokumentert også – at det er sammenheng mellom elevenes faglige prestasjoner og det læringsmiljøet de har. Vi vet også at det er store forskjeller mellom skoler, og at mange lærere gjør en veldig god jobb og er gode klasseledere. Det regner jeg med at Svein Harberg og jeg er enige om. Analyser fra NOVA tyder på at styrking av læringsmiljøet både kan forbedre resultatene for elevene generelt og bidra til at prestasjonsforskjellene mellom ulike elevgrupper minker. Mange lærere i Norge har veldig gode relasjoner til elevene sine. En svært høy andel av elevene på ungdomstrinnet i Norge opplever rettferdige, interesserte og lyttende lærere. PISA-undersøkelsen fra 2009 viser at tre av fire elever på 10. trinn kommer godt overens med de fleste lærerne. Omtrent halvparten av elevene er enige i at lærerne er interessert i hvordan de har det, og at de virkelig lytter til hva de sier. Disse tallene bekrefter at vi har et godt utgangspunkt, men selvsagt fremdeles utfordringer når det gjelder norsk skole. Elevundersøkelsen 2010 viser at elevene i stor grad trives med læreren. Elevene på 7. trinn er gjennomgående mest positive, og elevene på 10. trinn mest negative når det gjelder trivsel med lærer. Dette gir grunn for en særlig satsing på ungdomstrinnet. Bråk og uro hemmer læring og er et problem i norske klasserom. 40 pst. av elevene rapporterer at det er bråk og uro i timene. Andelen av elevene som sier at læreren må vente lenge før elevene roer seg, og at det tar tid før de får hjelp, har gått ned fra 42 pst. i 2000 til 34 pst. i 2009. Det betyr at det nå gjøres en bedre jobb med dette problemet rundt omkring i skolene. En god klasseleder håndterer bråk og uro, bl.a. gjennom god struktur på undervisningen og klare forventninger til elevene. Lærerens arbeid som leder er den enkeltfaktoren som har størst betydning for læringsmiljøet og læringsresultatene. Derfor er også lærerens rolle i den meldingen som vi nå legger siste hånd på når det gjelder ungdomstrinnet, avgjørende viktig. Klasseledelse er også noe som blir spesielt omtalt der. Jeg tror at det viktigste når det gjelder klasseledelse, dreier seg om å ha en god lærerutdanning i bunnen, det dreier seg om å ha veiledning til nye lærere når de kommer på en skole, og det dreier seg om å ha et kollegialt forhold, slik at man har utveksling av erfaringer og en ledelse ved skolen som hele veien pusher på dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Jeg kan ikke se helt inn i glasskulen når det gjelder hvordan statsbudsjettet for 2012 blir seende ut, men la meg si det sånn: Vi har nå et omfattende femårig program i Utdanningsdirektoratet som dreier seg om bedre læringsmiljø. En veldig viktig del av det dreier seg om klasseledelse. For det er helt riktig, som representanten Harberg sier, at dette er noe som lærerne selv tar opp. Det er stor forskjell på å ha en naturlig autoritet som gjør at man får en klasse til å falle til ro på tre minutter, i forhold til å være en som må slåss med klassen hele veien. Det er utrolig hvordan man kan utveksle erfaringer og lære om dette. Så jeg er enig i det som er spørrerens utgangspunkt, nemlig at det bør være skolebasert. Og så skal jeg sørge for at dette blir et tema hele veien – hele løpet – fra lærerutdanning, til veiledning, til det utviklingsarbeidet som skal skje på hver skole.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Det er riktig at det er bedre med én god lærer enn to dårlige, men jeg er helt sikker på at vi både kan få kvalitet og ha ambisjoner om å rekruttere flere til å jobbe i skolen. Selv de beste lærere rapporterer til meg at de gjør en bedre jobb hvis de har litt færre elever å konsentrere seg om enn det som er tilfellet, særlig når det gjelder ungdomstrinnet, i dag – med 30 elever i mange klasser. Det som står i regjeringsplattformen, og som jeg jobber med å finne en god løsning på, er ikke et nytt klassedelingstall, men en ressurs knyttet til skolen som sikrer et maks antall elever per lærer. Det betyr at man har muligheter til å sjonglere litt mer med størrelsen av gruppene, avhengig av hvordan skolen og elevsammensetningen er.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Mange barn og ungdommer står i kø for å kunne bli elever ved kulturskolen. Det store paradokset er at jo flere plasser vi får, og jo bedre tilbudet blir, jo lengre blir køene. Etterspørselen øker etter hvert som ryktet går om hvor bra kulturskoletilbudet kan være. Men det er jo slik at omfang, innhold og pris nå er et lokalt anliggende. Kulturskolen er et godt verktøy i skole- og kommuneutviklingen. Mange norske kommuner er kommet langt i arbeidet, og i dag står kulturskolen flere steder fram som lokale ressurssentre for barn, unge og eldre, for skole og kulturliv, for integrasjon og helse. De statlige midlene til kulturskoleordningen ble innlemmet i rammetilskuddet til kommunene, av regjeringen Bondevik II, i 2004. Kulturskolen er i dag en kommunal ordning, finansiert gjennom kommunale tilskudd og foreldrebetaling. Over Kunnskapsdepartementets budsjett gis det tilskudd til utviklingsvirksomhet i kulturskolene. Det betyr at tilskudd til utvikling av musikk- og kulturskolene har som mål å medvirke til å utvikle musikk- og kulturskoletilbudet i kommunene ved å stimulere til aktivitet og utvikling av gode modeller for innhold, organisering og samarbeid lokalt. Tilskuddsmottaker er Norsk kulturskoleråd. Målgruppen er kulturskoler som gjennomfører utviklingsprosjekter i kommunene. For 2011 er bevilgningen rett i underkant av 10 mill. kr. Tilskuddet til organisasjoner – kap. 225 – har som mål å stimulere offentlige og frivillige organisasjoner til å iverksette tiltak som på ulike måter medvirker til kvalitetsutvikling og bedre læringsmiljø i opplæringen, i tråd med strategier og tiltak. Norsk kulturskoleråd er én av organisasjonene som får tilskudd over dette kapitlet, og her får de ytterligere ca. 6,5 mill. kr. Regjeringen har gjennom Kulturløftet II villet bidra til ytterligere å styrke de kommunale kulturskolene. Bevilgningen av 40 mill. kr i utviklingsmidler i både 2010 og 2011 er nettopp et uttrykk for dette. Responsen var veldig stor i fjor. Vi fikk inn over 400 søknader. 200 prosjekter endte opp med å få støtte i 2010. Prosjektenes omfang og størrelse varierte, men i all hovedsak var det kommuner som sto bak søknadene. Noen store prosjekter er av nasjonal interesse og er derfor prioritert. Noen skal utvikle kulturlaug, og har som mål at kulturskolene skal utvikle seg til å bli lokale ressurs- og kompetansesentre for kommunens befolkning. Noen satser spesifikt på SFO og skole, og lar elever på ulike trinn bli involvert i mange ulike aktiviteter. Jeg håper at vi gjennom disse prosjektene kan få gode erfaringer som kan utvikle kulturskolen videre.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Det er en del av den plattformen vi regjerer på, og det står selvsagt ved lag. Det kan jo ikke være en overraskelse for en så erfaren representant som Håbrekke at jeg ikke kommer med budsjettlekkasjer eller andre ting her og nå. Den rapporten som utvalget har levert til oss, har vi hatt på høring. I rapporten foreslår man en del virkemidler i forhold til kulturskolen, som tidligere regjering. Jeg tror kanskje det bare var SV som var imot at man skulle innlemme de øremerkede midlene til kulturskolen, da det ble gjort i 2004, noe jeg ikke regner med at det er noe bredt flertall for å gjeninnføre per i dag. Men rapporten inneholder også mange andre ambisiøse planer for hvordan vi skal heve kulturskolen. Jeg er særlig opptatt av at barn som i dag ikke har tilbud, eller som ikke engang har foreldre som setter dem i kø til kulturskolen, skal få tilgang til dette. Så jeg synes det arbeidet som skjer opp mot SFO og skolefritidsordningen, er særlig interessant.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Når vi har det klart nedfelt i vår egen regjeringsplattform hvordan vi skal følge opp dette punktet i forhold til kulturskolene, kan representanten Håbrekke ta det helt med ro. Dette jobber vi med. Men dette utvalget, som er utgangspunktet i spørsmålet, har levert en kulturskolerapport med veldig store ambisjoner, langt utover det som står i regjeringsplattformen. Dette er nå på høring, og vi får i disse dager inn høringsuttalelsene. Når vi har gjennomgått dem, skal vi komme tilbake til hvordan vi skal følge det opp. Men et sentralt forslag fra dem er nettopp å gjeninnføre den øremerkingen som Bondevik II-regjeringen avviklet, og jeg har mine tvil om det er flertall for å gjeninnføre det på nytt. Dessuten er det faktisk slik at kommunene har fortsatt med å prioritere kulturskolene når vi ser dem under ett, men det er veldig store forskjeller mellom kommunene når det gjelder kulturskoletilbudet, og det er et tema som veldig ofte tas opp.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-04-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeidsministeren: «Ved skolestart 2010 lanserte regjeringen Ny GIV, et partnerskap mellom skolemyndighetene og Nav, for at flere skulle fullføre videregående opplæring. Skole på byggeplass har vært svært vellykket og fått ungdom, innvandrere og langtidsledige i alderen 19 til 40 år ut av ledighetskøen og inn i trygg jobb etter eksamen og fagbrev, men i januar 2011 var det slutt. Arbeidsministeren fraskriver seg nå alt ansvar. Hvordan vil statsråden forklare at Ny GIV endte i bom stopp for Skole på byggeplass, og at Nav hopper av tiltaket?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-04-06:
Jeg takker for så vidt statsråden for svaret. Men jeg blir jo litt overrasket over at man nå gjør det til et hovedpoeng at Ny GIV ikke nødvendigvis skulle kombineres med, eller ta opp i seg, Skole på byggeplass. Jeg trodde på en måte at Ny GIV handlet om et bredt sett av tiltak, hvor det er ufattelig viktig at Kunnskapsdepartementet og Arbeidsdepartementet virkelig snakker tett sammen, at man er åpen for nye initiativ, og at man simpelt hen prøver å lære av det som er gjort av tidligere innsats på feltet for at flere skal fullføre. Så jeg har lyst til å utfordre statsråden på følgende: Hva er det som gjør at det tydeligvis har gått galt nå på slutten når det gjelder Skole på byggeplass? Sannheten er at tiltakene har vært gjennomført i en tolvårsperiode, og tilbakemeldingene tidligere har vært at dette har vært et svært vellykket prosjekt.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-04-06:
Dette er helt sikkert en vanskelig gruppe. Dette er en gruppe man har fanget opp, kanskje ikke i det øyeblikket de falt ut av videregående skole, men etter at de hadde gått der noen år. Alderen på disse varierer jo litt. Men årsaken til at mange av disse folkene faller ut av videregående skole, er at de får tilbud om et tredje påbyggingsår i stedet for en lærlingplass, fordi det ikke har vært nok lærlingplasser å oppdrive. Så hvis man nå ikke skal videreføre Skole på byggeplass, vil da statsråden ta initiativ til at staten i større grad stiller opp og bidrar til at man får lærlingplasser, eventuelt ser på andre tiltak som motiverer både byggenæringen og andre til å stille med flere lærlingplasser? For det er vel kanskje det viktigste tiltaket man kan sette inn for at flere skal fullføre innenfor tradisjonelle yrkesfag.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-04-06:
Først en liten oppklaring. Det er ikke slik, som representanten Aspaker legger til grunn i sitt spørsmål, at det er en direkte sammenheng mellom regjeringens Ny GIV-satsing og tiltaket Skole på byggeplass. Ny GIV ble igangsatt høsten 2010, og er satt sammen av to prosjekter som retter seg mot ungdom som er i risikosonen for å falle ut av – eller ikke å søke – videregående utdanning. Det ene prosjektet, «Overgangsprosjektet», tar sikte på en styrket innsats overfor ungdom fra 10. klasse og to år fram i tid. Det andre prosjektet, Oppfølgingsprosjektet, retter seg mot ungdom i alderen 15–21 år som er utenfor opplæring eller arbeid. Prosjektet skal gi denne gruppen unge et tilbud om et opplæringsløp, arbeidsmarkedstiltak eller en kombinasjon av disse. Tiltaket Skole på byggeplass, som nå heter Praksisbasert opplæring, har eksistert lenge før regjeringens Ny GIV-satsing. Årsaken til at Nav Oslo ikke ønsker å videreføre prosjektet i 2011, er begrunnet med at kun ni av 21 personer fullførte utdanningsløpet i 2009 og 2010. Likevel var kostnadene omfattende for Nav – mer nøyaktig i overkant av 3 mill. kr i tillegg til individuelle ytelser. Frafallsprosenten er høy, og de totale kostnadene er derfor svært høye sammenlignet med andre opplæringsopplegg. Nav Oslo har med dette som bakgrunn gjort en helhetsvurdering der de prioriterte tiltaksgjennomføringer som har god plassutnyttelse, et større antall deltakere i aktivitet og mindre frafall underveis. Målrettede tiltak er viktig, gjerne i samarbeid med byggenæringen. Samtidig må Nav hele tiden evaluere enkeltstående tiltak for å se hvordan vi kan oppnå best mulig resultater. Dette er viktig for å få til en helhetlig utforming av tiltaksordningene, en utforming som ivaretar hensynet til alle Navs brukere.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-04-06:
Jeg gjentar at jeg tror at dette faktisk beror på en misforståelse. Poenget er at Ny GIV er veldig viktig – det er jeg den første til å understreke – og det samarbeidet som representanten skisserer mellom arbeidsliv, utdanning og praksisplasser, som også Ny GIV bygger på, er jeg helt enig i er viktig. Men så har vi dette konkrete prosjektet, som er innenfor en type arbeidsmarkedstiltak som vi har hatt lenge, som altså viser seg ikke å være et godt prosjekt. Nav må hele tiden bruke ressursene sine på en god måte. Hvis ikke, kommer jeg til å få kritikk fra annet hold. Man har foretatt vurderinger med hensyn til det store frafallet og de store kostnadene per plass, og man har da kommet til at dette ikke er noe man vil satse på lenger, sammenliknet med andre prosjekter. Årsakene til at en nå har hatt større frafall enn tidligere, kan være mange, men en av årsakene er at man har med en veldig vanskelig, marginal, gruppe ungdom å gjøre, som man ikke i tilstrekkelig grad – det gjelder vel både prosjektarrangørene og Nav – har klart å motivere til å gjennomføre prosjektet.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-04-06:
Ja, nå mener jeg at vi begynner å diskutere noe som har framtiden foran seg, fordi at å diskutere et prosjekt hvor man har et stort frafall, synes jeg ikke er et poeng i seg selv. Men å diskutere hvordan vi kan sørge for at vi kan nå denne ungdomsgruppen best, er jeg helt enig i er viktig. Ny GIV er en av de tingene, og også samarbeidet mellom Nav, skole, utdanning og arbeidsplasser er det. Kunnskapsministeren og regjeringen jobber også nå tett med å få på plass flere lærlingplasser. En av grunnene til at man også faktisk mente at dette prosjektet som vi snakker om her, kanskje var et prosjekt man ikke skulle forfølge, var at det nettopp kunne være i konkurranse med lærlingplasser. Når man da så et så stort frafall, mente man at det ikke var en riktig vei å gå. Men jeg støtter fullt og helt ambisjonene til representanten. Jeg mener at det å si at det er dette prosjektet som skulle vært videreført i så henseende, ville være en dårlig utnyttelse av offentlighetens og skattebetalernes penger.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
«Den siste tiden har det vært fokus på mangler ved nye veier. Nybygget E18 er som berg- og dalbane etter en vinter. Nye europaveier bygges uten midtrekkverk. På E6 bygges vei med midtrekkverk og tunnel uten. Samme tunnel er underdimensjonert i forhold til trafikk og trafikkvekst, og må om noen år suppleres med et nytt tunnelløp. Nye veiprosjekt – kvalitet, trafikkmessig dimensjonering og trafikksikringstiltak – må åpenbart behandles grundigere og informasjonen forbedres. Hvordan vil statsråden sikre dette?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Takk for svaret. Den første delen er bra. Hvis vi kan få en mindre rigid praktisering av regelverket knyttet til trafikkmengde slik at vi får sikre veier, så er det bra. Den andre delen – om vi får god informasjon i sakene som kommer til Stortinget – er jeg mer tvilende til. Vi har to europaveiproposisjoner i forbindelse med bompengebruk: Prop. 57 S for 2010–2011, E39, og Prop. 53 S for 2010–2011, E6. Der er det lite og ingenting sagt om trafikksikringstiltak som er vurdert, og som skal gjennomføres. Det er faktisk ikke omtalt hvilken type vei som bygges – det gjelder Prop. 53 S – hvilken trafikk veien bygges for, og hvilke trafikksikringstiltak som skal gjennomføres. Det er først etter spørsmål under saksbehandling i komiteen vi får rede på dette og får fullstendige opplysninger om hva som gjøres og, ikke minst, hva som ikke gjøres. Mener statsråden dette er tilfredsstillende informasjon?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Takk igjen for oppfølgingssvar. Én ting er at Stortinget og komiteen får anledning til å gå et prosjekt etter i sømmene når det er bompengefinansiering og prosjektet kommer til Stortinget, men det er jo også et spørsmål om hvordan departementets innsyn, styring og kontroll er i forhold til Vegdirektoratet. Hvor vide fullmakter har Vegdirektoratet når det gjelder bygging av nye veiprosjekter? Er det klare krav til standard på nye veier, eller ble slike krav til standard faktisk fjernet fra veiforskriften i 2007, slik jeg har forstått at veietaten ønsket? Vil fravær av kvalitetskrav til nye veier bringe oss raskere og sikrere til målet om gode og sikre veier over hele landet? Er det god pengebruk at vi ikke har krav til standard på ny vei som bygges? Det stilles store krav til trafikanter og til kjøretøy. Det må jo være rimelig at det stilles tilsvarende strenge og tydelige krav når man bygger ny vei.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-06:
Lat meg fyrst visa til det svaret som eg gav på representanten Sortevik sitt spørsmål nr. 903 i februar 2011. Det går fram der at eg har gjeve Statens vegvesen i oppdrag å sjå nærare på dagens krav om minste trafikkmengd på 8 000 køyretøy i døgeret i dimensjoneringsåret for etablering av midtrekkverk på nye vegar. Eg har òg bede Vegdirektoratet om å vurdera å opna for større fleksibilitet for oppsetting av midtrekkverk på eksisterande veg, slik at det blir lagt større vekt på dagens ulukkessituasjon enn i dag. Telehiv og tunnelstandard var tema i den munnlege spørjetimen 30. mars 2011. Eg viser til det som vart sagt i den samanhengen. Telehiv på nye vegar skal ikkje oppstå. Det er uakseptabelt. Spørsmålet om eitt eller to løp i Øyer–Tretten-tunnelen vart grundig vurdert i transport- og kommunikasjonskomiteen si behandling av saka våren 2009, bl.a. gjennom fleire spørsmål. I innstillinga var det ingen parti som hadde forslag som gjekk på at det skulle byggjast to løp, og Stortinget slutta seg til den løysinga som no er under bygging. På side 79 i busjettproposisjonen for inneverande år, altså Prop. 1 S for 2010–2011, blir det dessutan gjort nærare greie for praktisering av krava i tunnelsikkerheitsforskrifta. Lat meg elles minna om at alle nye vegprosjekt med kostnadsoverslag over 200 mill. kr blir lagde fram for Stortinget for avgjerd gjennom dei årlege statsbudsjetta. I tillegg blir alle bompengeprosjekt lagde fram for Stortinget. Både i budsjettproposisjonane og bompengeproposisjonane blir det gjeve ein nærare omtale av prosjekta, der det bl.a. blir gjort greie for trafikkmengder og val av vegstandard. I praksis inneber dette at alle større vegprosjekt blir lagde fram for Stortinget for behandling før anleggsstart. For dei største prosjekta blir det i tillegg gjennomført ekstern kvalitetssikring, såkalla KS2, før prosjekta blir lagde fram for Stortinget. Fram til i dag har alle prosjekt med kostnadsoverslag, altså styringsramme, over 500 mill. kr vore gjennom KS2. Denne grensa er no auka til 750 mill. kr. Etter mitt syn blir det gjennomført ei grundig behandling av nye vegprosjekt med god informasjon til Stortinget. Eg kan difor ikkje sjå at det er behov for å gjennomføra tiltak som kan auka planleggingstida ytterlegare.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-06:
Lat meg fyrst seia når det gjeld større fleksibilitet: Der ventar eg svar frå Vegdirektoratet i løpet av våren – berre så det er sagt at det ikkje er noko som er pakka vekk for lang tid. Så til den andre delen, som gjeld E39 og E6: Eg har merka meg desse spørsmåla, og eg er for så vidt veldig fornøgd med at vi kan ha denne utvekslinga under saksbehandlinga i Stortinget – at ein kan stilla spørsmål, og at vi kan gje fyllestgjerande svar. Det som har vore om å gjera for meg i begge dei to sakene, og det går fram av proposisjonane, har vore å sikra større trafikktryggleik, og gjera det så raskt som mogleg. I det eine tilfellet blir den gamle vegen brukt som gang- og sykkelveg, i det andre veit vi det er ein svært trafikkfarleg veg, E6, slik den er i dag ...(presidenten avbryt) (presidenten avbryt)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-06:
Lat meg då fyrst seia – og eigentleg med eit smil – at eg trur at Vegdirektoratet, kanskje spesielt i den saka som gjeld E6 vest for Alta, vil kunna dokumentera at kontakten med departementet har vore svært tett for på den eine sida å halda den framdrifta som var venta, og på den andre sida å få lagt inn det som skal sikra at ei god sak blir lagd fram for Stortinget. Vinteren har fare hardt med norske vegar. I lys av hendingane i vinter vil det vera naturleg å gå gjennom dei nye normalane, altså den innskjerpinga som skjedde frå 1. januar 2011, for å vurdera om det er behov for ytterlegare forbetringar. Så vil eg sjølvsagt i lys av spørsmåla om desse to vegane, E39 og E6, dei to sakene, vera veldig nøye med korleis ting blir omtalte i saker som kjem til Stortinget i framtida.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-06:
Som det framgår av statsbudsjettet for 2011, er det sett av statlege midlar med sikte på mogleg anleggsstart i 2011 på parsellen Melleby–Momarken på E18 i Østfold. Det går òg fram av statsbudsjettet at departementet vil leggja fram ein eigen proposisjon om utbygging og finansiering av E18 på denne strekninga så snart det ligg føre tilstrekkelege avklaringar. Samferdselsdepartementet er i gang med å førebu ein slik proposisjon. Eg vil understreka at dette er høgt prioritert, og at ein proposisjon vil bli lagd fram så snart det er praktisk mogleg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-06:
Som eg understreka, arbeidet er høgt prioritert. Eg har merka meg at Statens vegvesen sine ulike prosjektleiarar er gode pådrivarar på lokalt hald for å få prosjekta vidare. Det er bra. Denne saka er varsla å koma til Stortinget i mai. Arbeidet er på mange måtar krevjande – eg vil då koma tilbake til det forhåpentlegvis i neste minutt. Eg har så langt ikkje varsla Stortinget om at det er behov for å endra tidsplanen, men lat meg understreka at ein proposisjon om strekninga E18 mellom Melleby og Momarken vil måtta drøfta meir enn utbygging og finansiering av akkurat denne parsellen. Her er òg andre spørsmål som må vurderast. Difor tek dette arbeidet noka tid.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-06:
Eg besøkte i går Minnesund–Dal. Dette er no eitt av fleire eksempel på at lengre strekningar blir utbygde. Der er det snakk om 19 km, med ei utbygging på to år. Eg ynskjer fleire slike prosjekt. Når det gjeld Melleby–Momarken, er eg oppteken av å få så rask oppstart som mogleg. Det er ingen grunn til å så tvil om det, heller ikkje er det grunn til uro. Eg må berre seia at verknadene av eit endra opplegg for innkrevjing av bompengar på heile E18 i Østfold er eitt spørsmål – det handlar då både om å drøfta trafikkgrunnlaget og bompengeinntektene – men det vil òg vera viktig i denne proposisjonen å gjera ein omtale av val av standard på heile E18 i Østfold nettopp fordi, som representanten seier, dette er ein veg inn og ut av resten av Europa. Det er viktig for meg at sentrale sider av saka blir gjevne ei så god behandling som mogleg i ein proposisjon som eg altså har varsla kjem til Stortinget i mai.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-04-06:
Jeg skal få lov til å stille samferdselsministeren et spørsmål som nok også interesser presidenten: «Når kan oppstart av resterende utbygging av E18 i Indre Østfold starte opp?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-04-06:
Takk for svaret. Det er intet som vil glede meg mer enn om oppstart og videre utbygging av E18 kan skje, og det tror jeg nok også vil glede statsråden. Ifølge Smaalenene, som er lokalavisen for dette området i Østfold, sier Statens vegvesen at de kan lyse ut anbudene på denne strekningen som statsråden nevner, Melleby–Momarken, så snart som mulig, men det er helt avhengig av at det kommer som en sak til Stortinget, og at vedtak blir fattet før 1. juni, slik at vi ikke får en utsettelse av oppstart til neste år. Dette er jo en vei som er hovedtraseen til og fra Europa. Det er en stamvei, og statsråden sa at selv om det nå ble anleggsstopp i utbyggingen – altså i forhold til åpningen 23. november – ville det kunne komme i gang allerede nå i sommer.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-04-06:
Det som gjør meg urolig, er statsrådens svar i forhold til mulig oppstart i 2011, og at det nå kommer inn andre forhold. Meg bekjent skulle plandokumentene være klare, og statsråden sa altså 23. november at det ville bli en pause i byggingen, men at det skulle skje oppstart nå i 2011. Det er klart at både næringsliv og personreisende nå opplever at det nok en gang er skapt usikkerhet om oppstart av bygging av den resterende traseen. Og jeg må jo si at jeg skulle ønske statsråden var mer velvillig til også å åpne for utbygginger over lengre strekk, slik at vi ikke bare behandler og finansierer 7–8 km hver gang vi skal få en hovedtrasé og en stamvei til og fra Europa ferdig.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-04-06:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Jeg viser til at Helse Sør-Øst nå har inngått en avtale med Feiringklinikken om ablasjonsbehandling. Feiringklinikken er offentlig godkjent sykehus, og det er fritt sykehusvalg i Norge. Betyr dette at pasienter fra andre helseregioner også kan søke seg til dette tilbudet, og at det blir gjort tilgjengelig på frittsykehusvalg.no?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-04-06:
Jeg er glad for at statsråden nå bekrefter at pasienter har rett til å velge Feiringklinikken som en del av det frie sykehusvalget, selv om hun sier at det må skje gjennom avtaler med helseforetak i egen regi eller gjennom avtale med private institusjoner. Statsråden er også enig i at det er behov for atskillig større kapasitet, og Feiringklinikken har større kapasitet. De opererer jo bare annenhver uke. De kan altså doble sin kapasitet, noe som vil bidra til å redusere ventelistene betydelig for hjerteflimmerpasientene. Hva vil statsråden, helt konkret, gjøre i forhold til de regionale helseforetakene for å sørge for at denne kapasiteten blir utnyttet? De tar jo ikke noe helsepersonell fra det offentlige i Norge, de bruker jo utenlandske spesialister.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-04-06:
Jeg er jo glad for at statsråden sier at hun «forutsetter», men det har vi jo hørt ganske mange ganger i de siste årene når jeg har tatt opp situasjonen for denne pasientgruppen. Men avtalen med Feiringklinikken kan altså fordobles hvis det er vilje til det, slik at Feiringklinikken ikke blir sett på som en konkurrent til det offentlige tilbudet. Jeg forventer nå at det tas kontakt fra de andre regionale helseforetakene også, slik at den kapasiteten som er ved Feiringklinikken, blir utnyttet. Det er flere tusen som står i kø, som er sykmeldt, som er uføre, som kunne komme tilbake i jobb hvis de får behandling i tide. Så har jo helseministeren innført en såkalt behandlingsgaranti. Spørsmålet mitt er om denne behandlingsgarantien på seks måneder også gjelder for de hjerteflimmerpasientene som står på venteliste, eller om det bare gjelder nye pasienter.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-06:
Alle pasienter som blir henvist til spesialisthelsetjenesten, har rett til å velge sykehus. Det følger av pasientrettighetsloven. Retten gjelder alle offentlige sykehus samt private sykehus som har inngått avtale med et regionalt helseforetak som gir pasienten en slik valgrett. Som representanten viser til, har Helse Sør-Øst inngått avtale med Feiringklinikken om ablasjonsbehandling. Avtalen er begrenset til 200 slike behandlinger i 2011 ifølge Helse Sør-Østs vurdering av sitt ansvar for å sørge for tilstrekkelig kapasitet. Det er viktig å understreke at pasientenes rett til fritt sykehusvalg er begrenset av det volum som ligger i avtalen. Dersom den private leverandøren kun har avtale med ett regionalt helseforetak, slik det er for Feiringklinikken, har likevel pasienter rett til å velge seg dit som del av det frie sykehusvalget. Det betyr at pasienter som har behov for ablasjonsbehandling, kan velge Feiringklinikken, uavhengig av hvilken region de bor i. Jeg legger imidlertid til grunn at de andre regionale helseforetakene gjør tilsvarende vurdering av behovet for ablasjonsbehandling og sørger for tilstrekkelig kapasitet. Det er Helsedirektoratet som drifter informasjonstjenesten Fritt sykehusvalg. Tilbudet om ablasjonsbehandling er foreløpig ikke publisert på disse nettsidene. Helsedirektoratet vil presentere ventetidstall for dette tilbudet på nettsiden så snart som mulig. Som kjent er kapasiteten for ablasjonsbehandling for lav i Norge. Derfor ba departementet i juni 2010 om at kapasiteten måtte bygges opp. Det tar tid å bygge opp dette tilbudet. Det må investeres i dyrt medisinsk utstyr, samtidig som det tar tid å trene opp hjertespesialister i ablasjonsmetoden. Helsedirektoratet har vært tydelig på at pasienter med behov for ablasjonsbehandling ikke skal vente lenger enn seks måneder. Vi påla derfor regionale helseforetak i oktober 2010 å sørge for at pasienter som har krav på slik behandling, tilbys dette i egen regi eller gjennom avtaler med private institusjoner som har et slikt tilbud, det være seg i Norge eller i utlandet. Jeg er opptatt av at disse pasientene får et behandlingstilbud i tråd med nasjonale anbefalinger. I årets oppdragsdokument har vi bedt om en særskilt rapportering om dette arbeidet innen første tertial 2011.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-06:
Jeg har vært opptatt av at denne gruppen pasienter skulle få behandling. Derfor ba jeg helseforetakene i juni i fjor om å vurdere kapasiteten sin. Den ble beregnet til at vi trengte ca. 1 400 behandlinger i Norge i året. I oktober påla jeg de regionale helseforetakene å bygge opp denne kapasiteten, eller, dersom de ikke kunne gi pasienter behandling innen seks måneder, som var den vurderte maksimalfristen – det kan hende at noen må ha behandling tidligere enn det – skulle man kjøpe denne kapasiteten enten ved private klinikker i Norge eller i utlandet. Så vidt jeg kjenner til, er det bare Feiringklinikken som har bygd opp dette tilbudet utenom de offentlige sykehusene. Jeg må si at jeg forutsetter nå at de regionale helseforetakene følger dette opp. Dette er imidlertid en sak som er viktig for meg. Derfor kommer jeg selvfølgelig til å følge den nøye.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-06:
Vi har bedt om at denne ventelisten blir gått gjennom. Det tar selvfølgelig noe tid, men samtidig har vi vært veldig tydelige på at seks måneder er den maksimale tiden noen skal vente. Jeg tror jeg kan si med stor tyngde at jeg er like opptatt som representanten Sjøli av at vi skal lykkes med dette tilbudet, for jeg er også klar over at det her dreier seg om mange mennesker i sin beste alder som kan komme tilbake til et vanlig liv, dersom de får denne behandlingen. Derfor er det viktig. Nå holder altså alle de regionale helseforetakene på med å bygge opp sin kapasitet. Feiringklinikken er et veldig godt supplement, som Helse Sør-Øst nå benytter seg av fordi de har hatt for lav kapasitet – og det tar tid å bygge opp – og som selvfølgelig også de andre må vurdere dersom de ikke kan dekke det behovet de har i sin egen region.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
«I 2009 hadde gårdbrukerne i gjennomsnitt 136 000 kr i næringsinntekt fra jordbruk, 11 000 kr mindre enn året før. 28 pst. av gårdbrukere var uten positiv jordbruksinntekt, mens 8 pst. hadde jordbruksinntekt på 400 000 kr eller mer. Hva vil statsråden gjøre for at norske bønder skal oppnå et bedre driftsresultat?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg registrerer at statsråden mener at det ikke står så galt til med inntektene i norsk landbruk. Det regner jeg med at vi får se når landbruksforhandlingene kommer. Jeg registrerer også at man sier at en av grunnene til variasjonen i næringsinntektene er at store deler av brukene er hobbybruk. Det forstår jeg for så vidt greit når man ser av SSBs tall at man bare har 13–14 pst. som er definert som heltidsbruk. Man driver altså, som statsråden sier, landbruket på hobbybasis. Da blir spørsmålet mitt: Siden man driver det på hobbybasis, er det derfor det legges ned tre bruk per dag syv dager i uken?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Det er ikke riktig å si at Fremskrittspartiet vil kutte. Vi vil gjøre det på en annen måte. Med all respekt: Så lenge Brekk har styrt, nemlig i to perioder, har det aldri vært nedlagt flere bruk. Så det er jo et bevis på at politikken til Brekk har spilt fallitt overfor både bønder, det norske folk og resten av Europa. Jeg har et spørsmål til Brekk. I gårsdagens Nationen kan vi lese at grensehandelen nå har nådd 20 mrd. kr. Da blir mitt spørsmål: Når man har en grensehandel som er oppe i 20 mrd. kr, og folk rømmer over grensen fordi vi har verdens dyreste melk og verdens dyreste ost – alt innen landbruksprodukter – hvordan vil statsråden nå, inn mot landbruksoppgjøret, ta med seg at han har en sånn gedigen handelslekkasje? Hva vil Brekk gjøre for å stoppe handelslekkasjen?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-06:
Grunnlaget for representanten Trældals spørsmål er, så vidt jeg kan se, hentet fra Statistisk sentralbyrås statistikk over næringsinntekt. Jeg har nylig besvart et liknende skriftlig spørsmål med grunnlag i den samme statistikken. Det ble stilt av stortingsrepresentant Per Roar Bredvold, også han fra Fremskrittspartiet. Jeg viser til mitt skriftlige svar på dette. Jordbruksbedriftene som inngår i SSB-statistikken, omfatter alle med næringsinntekt fra jordbruk. Disse varierer mye i størrelse og produksjon. Her inngår alt fra hobbypreget produksjon til bedrifter med millionomsetning. Dette er den viktigste årsaken til variasjonen i næringsinntekt fra jordbruk for ulike brukstyper. Som jeg også sier i mitt skriftlige svar til representanten Bredvold, er skattedata ikke særlig godt egnet til å måle lønnsomhet hos næringsdrivende. Enkeltpersonforetak i jordbruket kan f.eks. dele inntekten mellom ektefeller. Nivået er også muligens påvirket av andre skattemessige tilpasninger. At gjennomsnittlig jordbruksinntekt gikk ned med 11 000 kr fra 2008 til 2009, skyldes bl.a. vanskelige innhøstingsforhold for kornproduksjon som resulterte i lave avlinger. I mitt skriftlige svar til representanten Bredvold forklarer jeg også at det materialet Budsjettnemnda for jordbruket lager om inntektsutviklingen i jordbruket, er bedre egnet til å vurdere resultatene av politikken enn skattedata. Jeg kunne presentert mange tall som viser at inntektene i jordbruket har fått et løft under denne regjeringen. For sammenligningens skyld skal jeg bare vise til at vederlag til arbeid og egenkapital i jordbrukets totalregnskap, der bl.a. avlingstallene er normalisert utjevnet, gikk opp med 25 400 kr, eller l3,4 pst. fra 2008 til 2009. Ett av de viktigste prosjektene for denne regjeringen har vært å sikre nasjonal matproduksjon, og kulturlandskapet, gjennom et robust og bærekraftig norsk landbruk. Et tilfredsstillende inntektsnivå og en trygghet for inntektsutvikling er viktige forutsetninger for å oppnå dette. Her kan regjeringen vise til gode resultater så langt, og det er min ambisjon at vi skal oppnå mer. Det er litt forunderlig å oppleve at nettopp Fremskrittspartiets representanter synes å ha slik bekymring for inntektene i jordbruket. Så seint som i budsjettet for 2011 foreslo Fremskrittspartiet å kutte jordbruksavtalen med 7,7 mrd. kr. Det innebærer et kutt i vederlag til arbeid og egenkapital for jordbruket på ca. 140 000 kr per årsverk på ett enkelt år. I regjeringsplattformen sier regjeringen at vi skal videreutvikle inntekts- og velferdspolitikken i landbruket. Vi har levert betydelig på dette området hvert år, men jeg skulle gjerne oppnådd enda bedre resultater. Bønder er selvstendig næringsdrivende som tilpasser seg innenfor de politiske rammene de blir gitt. Her skal denne regjeringen fortsette det arbeidet som vi har påbegynt for bedre måloppnåelse innenfor landbrukspolitikken.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-06:
Det er viktig å være klar over at statistikk og statistisk grunnlag er basisen for analyser videre framover. Det er Budsjettnemnda for jordbruket sine analyser vi bruker når det gjelder å definere inntektene. Det er også organisasjonene enige om. Når det gjelder utviklingstrekk i næringen, tror jeg vi skal ta med oss at teknologisk utvikling, kommunikasjon og alle ulike samfunnsmessige og organisasjonsmessige endringer påvirker arbeidskraftsintensiteten i jordbruket og dermed også gjennomsnittsinntekten, gjennomsnittlig vederlag til arbeid og kapital. Det er slik at vi har behov for å øke inntektene i jordbruket, og de økningene må skje både gjennom markedsuttak og gjennom budsjettmidler. Her er det slik at Fremskrittspartiet er det partiet som ikke ønsker å bruke budsjettmidler til næringen i noe særlig omfang, og det vil bidra til reduserte inntekter for landbrukets deltakere.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-06:
Først har jeg lyst til å understreke at det ikke er riktig som representanten Trældal sier, at Fremskrittspartiet ikke foreslår kutt. Hvert år, og jeg har vært på Stortinget siden 2005, har Fremskrittspartiet foreslått betydelige kutt i jordbruksavtalen gjennom sine årlige budsjettdisposisjoner. Det er ikke slik at de bare ønsker å gjøre ting på en annen måte. Når det gjelder grensehandelen, er den avhengig av mange ulike hensyn. Grensehandelen utvikles bl.a. også gjennom at vi har et høyere kostnadsnivå i Norge. Vi har behov for å gi vederlag til dem som produserer på et annet nivå. Det fører til økte priser. Samtidig er det også slik at avgiftsnivået i Norge på basis av politiske veivalg er høyere. Det gir høyere nominelle priser. Og samtidig ligger prisnivået på mat i Norge på noe av det laveste relativt sett, i forhold til inntektene til folk flest i dette landet. Vi bruker om lag 10–11 pst. av inntekten vår til mat. For 20–30 år siden var den andel av inntekten som ble brukt til mat, tre–fire ganger så høy.