trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg har vært blant dem som har ønsket å se på selskapsbeskatningen for å se om de uheldige utslagene av formuesskatten kan justeres. Blant annet har jeg tatt til orde for en likere beskatning av ulike formuesobjekter. Men det betyr jo ikke en nullbeskatning av ulike formuesobjekter, og det er jo det Høyre har stått for. Da jeg tok opp denne diskusjonen, sa jeg at det var tre viktige forutsetninger. Det ene er å opprettholde inntektsnivået, skattenivået, for staten til helse, skole og eldreomsorg. Det andre er å sikre en like god fordelingseffekt, og det tredje er å sikre at man ikke får nullskattytere. Det betyr at i den grad man reduserer formuesbeskatningen, må man øke andre skatter. Det har Høyre så langt kontant avvist. Nå blir Høyre utfordret: Hva er erstatningen for en formuesskatt som skal fjernes, som skal sikre at man ikke får nullskattytere, når disse folkene ikke har inntekter og derfor ikke betaler inntektsskatt, og man ikke skal ha eiendomsskatt? Hva er det man skal beskatte? Det er jo ikke sånn at man trenger verdens beste embetsverk, som Solvik-Olsen sier, for å klekke ut det. Det er bare å se på hvilke skatteting som finnes. Hvis man har sittet tre og et halvt år og vært finanspolitisk talsmann og jobbet med skattepolitikk, og ikke kan svare på hvilke skatter som skal erstatte en fjernet formuesskatt, har man rett og slett ikke svar på egen politikk. Såpass må man kunne forlange. Nå har Erna Solberg vært i samme slakterforretning i tre og et halvt år og fortalt at formuesskatten skal bort. Det er opportunt å si når man møter småbedriftsledere, men så får man ubehagelige konsekvenser ved at man da får en masse nullskattytere – og så sier man at nei, jeg mente det ikke likevel, i et annet forum. Dette ser vi på område etter område. Når Høyre diskuterer eierskapsmeldingen, skal man selge ut masse statlige selskaper. Så blir man utfordret på at det gir utflagging og bare er omplassering av formue til solide norske bedrifter til utenlandske selskaper gjennom oljefondet. Da er man ikke riktig så ivrig på å selge ut likevel. I går var jeg i debatt med Høyres skolepolitiske talskvinne, Elisabeth Aspaker, som sier at nei, nei, nei, man foreslår ingen storstilt privatisering av norsk skole. Samtidig foreslår man i programmet sitt at det skal være fritt fram å etablere privatskoler for dem som vil. Vi kan ikke ha en slik flikkflakk-politikk, hvor man mener det ene i ett forum, og hvor man mener noe annet i et annet forum. Sånn kan man rett og slett ikke styre Norge. Det går greit i opposisjon, men da bør man også forbli i opposisjon.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Dette var den siste store budsjettdebatten når det gjelder Næringsdepartementet og næringspolitikken før valget og i denne stortingsperioden. Vi kan konstatere at Børge Brendes dystre spådommer fra 2005 om at titusenvis av arbeidsplasser ville gå tapt med en rød-grønn regjering, ikke bare er gjort til skamme, men har slått fullstendig motsatt ut, med 330 000 flere arbeidsplasser – midt i en dypere europeisk krise enn noen kunne forestille seg. Jeg konstaterer at den saken som har vært opposisjonens flaggskip, eller Høyres og Fremskrittspartiets eneste flaggskip, i disse årene, nemlig fjerning av formuesskatten, nå etter sju år er fullstendig i ingenmannsland. Det er aldeles uklart hva som skal skje med denne formuesskatten, bortsett fra at den skal fjernes. Hvordan man skal sikre at man ikke får nullskattytere, hvordan man skal sikre en god fordelingseffekt og hvordan man skal sikre opprettholdelse av satsing på helse, omsorg og skole, er absolutt uklart. Man har altså klart å bruke sju år uten å finne svaret. Til representanten Solvik-Olsen vil jeg si at hvis han vil benytte seg av verdens beste embetsverk, som han kalte det, til å utrede andre mulige skatteobjekter eller utrede hvordan formuesskatten kan fjernes uten å skape nullskattytere, må han gjerne gjøre det. Men det er det som er hele problemstillingen, at folk som ikke har inntekt, og ikke betaler inntektsskatt, og som man heller ikke skal beskatte hardere på eiendomssiden, vil bli nullskattytere hvis man fjerner formuesskatten. Det er en av grunnene til at vi hele tiden, i sju år, har vært imot å fjerne formuesskatten. Det har vært opportunt å reise rundt til bedriftene og si at man skal fjerne den, men når realiteten kommer for dagen, blir det annerledes. Høyre sier at man snakker om egen politikk. Nå har man snakket så mye om egen politikk at man begynner å ha flere politikker på samme tid. Det er sikkert en god strategi i en kort horisont, men etter hvert som det blir avkrevd, blir det fryktelig problematisk. Dette tror jeg vi vil se på flere og flere områder, for hvis man er litt for snar med å mene ting uten å ha svar på konsekvensene av den politikken – om det er nedsalg av statlige selskaper, om det er massiv privatisering av norsk skole eller det er totalt fjerning av formuesskatten – blir det veldig, veldig problematisk å nå ut til velgerne. Jeg gleder meg til at Høyre skal få lov til å fortsette å snakke om sin politikk eller sine politikker i månedene som kommer fram til valget. Samtidig konstaterer jeg at det finnes ingen alternativer til den offensive næringspolitikken som regjeringen fører, og det bør det heller ikke være, for den har gitt særdeles gode resultater gjennom en tøff krisetid.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Nei, det er ingenting vi heller skulle ønsket enn at SAS var konkurransedyktig med de opparbeidede rettighetene både for lønns- og arbeidsvilkår og pensjoner som var gjeldende, men realiteten var at den veien SAS var inne på, ville uten endringer ført til en konkurs og tap av mange arbeidsplasser. Da er det alltid et dilemma om en bedrift skal gå over ende, arbeidsplassene forsvinne og arbeidstakerne gå over i andre arbeidsplasser, andre bedrifter og andre næringer, eller om man skal gjøre et skippertak for å få bedriften lønnsom. Kutter man for mye i lønninger og pensjoner, vil arbeidstakerne automatisk søke seg over til bransjer som kan ha større betalingsevne for arbeidskraften. Vi har et stramt arbeidsmarked i Norge, men med denne planen gir vi i hvert fall bedriften og de ansatte en mulighet til å berge arbeidsplassen sin. Men hele pakken var under forutsetning av at de ansatte selv så det som mer verdifullt å gjøre den typen endringer, enn å være med på et spor som hadde ledet til en konkurs for bedriften.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Først til spørsmålet om ESA: Dette er i sin ordning ingen statsstøtte, ingen bevilgning, ingen bidrag fra staten. Dette skal skje på forretningsmessige vilkår, og det er således heller ikke en ordning som må notifiseres hos ESA. Vi har hatt en dialog med ESA for å redusere sjansen for at vi skulle bryte noe regelverk, men ikke en godkjenning. Det betyr at det er fullt mulig at andre markedsaktører kan klage dette inn for ESA – det vil vi aldri ha noen garanti for. Men vi mener at siden dette er gitt på forretningsmessige vilkår, er det ikke ulikt hvordan en privat eier ville opptrådt overfor sin bedrift i en tilsvarende situasjon. Når det gjelder det andre, har jeg sagt at det sitter ufattelig langt inne for oss å gå inn med ny egenkapital. Vi har ingen planer om det, vi har ingen ønsker om det, men som ansvarlig eier tror jeg samtidig at man aldri skal si 100 pst. sikkert at man ikke vil gjøre det. Man må holde dørene åpne, men vi har absolutt ingen ønsker om det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg mener at den fullmakten vi allerede har innhentet fra Stortinget, dekker de eventualitetene som jeg tror kan oppstå. Det å selge bare vår lille minoritetsaksjepost tror jeg gir en særlig dårlig avkastning for vår eierandel. Det er vanskelig å se for seg hvem som skal ha interesse av å gå inn i en slik eierandel. Om man fant en industriell aktør, som man eventuelt fusjonerer med eller selger til, er det fullt mulig i en slik avtale for f.eks. de private aksjonærene å opprettholde et eierskap i den bedriften som kjøper opp SAS, samtidig som statene går ut, også innenfor den fullmakten vi har. Så jeg mener at den fullmakten dekker de eventualitetene som kan gi en tilfredsstillende verdisetting av vår aksjepost, og samtidig sikrer at vi viderefører arbeidsplassene og virksomheten i SAS på en best mulig måte.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Det var egentlig innlegget til representanten Bredvold som fikk meg til å be om ordet. Bredvold beskriver den trøstesløse situasjonen for en gründer som blir møtt med regler, mistenksomhet og motarbeiding fra det offentlige. I den virkelige verden, der jeg oppholder meg, er det ikke slik. Jeg har opplevd dette på kroppen, og opplever en helt annen situasjon. Det er nå rekord i antall etableringer av aksjeselskap. Vi har et virkemiddelapparat som funker og støtter opp. Og svært mange kommuner deler ut entreprenørpriser og næringspriser for å stimulere og gi honnør til etablerere. Lokale media følger opp. Jeg mener at det offentlige i dag på en bra måte bakker opp gründeren. Så må jeg si at Stortinget er ikke lovet noen mineralmelding, som flere har vært inne på. Regjeringen har meddelt at den kommer med en strategi etter årsskiftet. Det er flere representanter som etterlyser denne nå, og jeg er overbegeistret for at mange har blitt ivrige på mineralnæringen, og at det tydeligvis blåser en vind for mineralnæringen. Det har det virkelig ikke gjort før. Nå kommer denne strategien, noe ligger i budsjettet allerede, og jeg er overbevist om at det skal bli en god løsning. Så helt til slutt en liten detalj, en merknad til landbruk og økologisk landbruk, som vi er opptatt av å støtte opp om. Der har regjeringspartiene en fellesmerknad i budsjettet som peker på det interessante arbeidet som foregår i Møre og Romsdal med sikte på å etablere Tingvoll Økopark. Jeg håper regjeringen vurderer det positivt.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg vil gi ros til saksordfører for å ha ført i pennen kloke merknader og for øvrig også gitt en imponerende fyllestgjørende redegjørelse for saken i dag. Det er ikke noen tvil om at forslagsstillerne tar opp en situasjon som er både reell og bekymringsfull – en situasjon regjeringen har hatt fullt fokus på, ikke minst siden den nye reindriftsloven ble vedtatt. Som statsråden gir uttrykk for i brevet til komiteen, er det gjort et storarbeid med å implementere ny lov og få utarbeidet og godkjent bruksregler og reintall. Det har tatt tid både fordi enkelte reintallsvedtak ble opphevet av Landbruks- og matdepartementet fordi det ikke var sannsynliggjort at de var bærekraftige – nye runder har en måttet ta, og tiden går – og fordi flere av vedtakene ble påklaget. Det er uomtvistelig at reintallene i deler av Finnmark må betydelig ned for å få dem i samsvar med vedtatte bruksregler. Reindriftsloven har bestemmelser om hvordan det skal gjøres hvis vedtakene om bruksregler og reintall ikke blir fulgt. De bestemmelsene må følges, og jeg liker dårlig den måten enkelte reindriftsutøvere har opptrådt på i denne saken, ved bare å la flokken vokse inntil bruksregler er fastsatt, for å ha noe – som de sier – å gå på når bestandsreduksjonen skal foretas. Det er en illojalitet i forhold til yrkesbrødre som vi burde vært forskånet for. Selv om arbeidet med bruksregler og reintall har tatt lang tid, vil jeg gi ros til både forvaltningen og Reindriftsstyret for det arbeidet som er nedlagt. Det har vært omstendelig og meget krevende. Rammene er nå på plass, og prosessen med tilpassing av reintallet er i gang – arbeidet med å følge de spillereglene som loven fastsetter. Statsråden har gjort rede for at det er et meget viktig arbeid som skal prioriteres høyt av både Reindriftsstyret, forvaltningen og departementet. Regjeringsfraksjonen tror på det og vil derfor stemme for at forslaget ikke bifalles.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg er i hvert fall enig med representanten Nesvik i én ting, og det er at oppdrettsnæringen er viktig for kysten. Det ser vi på mange store og små plasser. La meg også ta to ord om dette økte importvernet. Vi hadde en replikkrunde tidligere her i en annen debatt der det ble vist til at EU truer sjømatnæringen når man er irritert på den. EU og representanter for EU er irritert, men jeg har sjekket med dem som var i Brussel samme dag som representanten Nesvik. Sjømatnæringen ble ikke nevnt med et ord når det gjaldt den saken. Når det gjelder grønne konsesjoner, er vel i hvert fall de fleste fagmiljøer enige om at det er to utfordringer: lus og rømming. Vi skal nå jobbe med tildelingsforskriften i departementet. Den vil bli sendt på høring, og absolutt alle vil få komme med innspill til den. Der vil det bli satt helt målbare krav knyttet til forbedring i lusenivå og forbedring i rømmingssikkerheten når det gjelder de grønne konsesjonene. For øvrig finnes det to grønnfarger. Det er en litt lysegrønn, og så er det en mørkegrønn klasse.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg har spilt mye Monopol i mitt liv, men jeg har jobbet lenge i havbruksnæringen. Er det noe jeg føler meg helt trygg på, er det at disse konsesjonene vil bli omsatt. Jeg har nå hatt mange besøk på mitt kontor, og jeg har vært mye ute og reist og fått presentert den ene bærekraftige løsningen før og den andre etter. Det er alt fra nett rundt anleggene til lukkede systemer – her finnes et utall av løsninger – rømmingssikre nøter – jeg kunne ha ramset opp stolpe opp og stolpe ned. Jeg er helt sikker på at oppdrettsnæringen kommer til å ta i bruk dette med det incitamentet som ligger her. Den forskriften vil være klar til å sendes på høring relativt raskt på nyåret. Vi skal også ha eksperter inn i vurderingen av det, ikke minst når tildelingen skal skje. Men med den kraften som er i norsk havbruksnæring, og viljen til og ønsket om vekst kan jeg være helt trygg på at de pengene vil komme inn, både til fylkeskommunene – etter hvert – og til statskassen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
De tre områdene som representanten Bakke-Jensen her peker på, er jeg klar over at Høyre har et annet syn på. Jeg står fast på at befolkningen i Finnmark må få verdiskaping basert på den fisken som blir fisket utenfor Finnmark. Hvis Bakke-Jensen er uenig i det, er det helt greit. Det samme gjelder grønne konsesjoner. Der er jeg klar over at Høyre ønsker å slippe det løs: jo mer, jo bedre. Når det gjelder eierskapsbegrensninger, er det akkurat det samme, der er det heller ingen begrensninger. Jeg registrerer at næringslivet setter pris på det vi kommer med, senest beslutningen om å endre begrensninger knyttet til eierskap. Jeg registrerer at Marine Harvest, som til de grader antagelig vil merke dette, sier at departementet stiller tøffe krav, men det er krav som bringer næringen i riktig retning. Det vil helt klart skape nye arbeidsplasser og utvikle ny kompetanse. Vi mener de nye reglene er kloke og fremtidsrettede. Det sier Marine Harvest. Det er en bekreftelse på at dette er noe næringen ønsker.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Det vil fortsatt være sånn at forskriftene vedtas av departementet, ingen tvil om det. Det er ikke noe som blir «outsourcet» til eksperter. Men ekspertene skal absolutt være med i utformingen og stille de faglige kravene, slik at vi er helt sikre på at vi treffer med det som er målet, nemlig å få på plass nye løsninger som er bedre miljømessig når det gjelder lus og rømming, enn det vi har i dag. Men det er ingen tvil om at det er departementet som fortsatt skal fastsette forskriften. Den skal selvfølgelig også ut på høring, sånn at alle som ønsker å komme med syn på saken, selvfølgelig vil få anledning til det – i tråd med normal praksis, sånn som forskrifter blir fastsatt. Men jeg er også veldig opptatt av at vi skal ha fagfolk inn i dette, sånn at vi er helt sikre på at vi treffer, og vi skal også ha fagfolk med i utvelgelsen av de beste løsningene til ny, miljømessig bærekraftig vekst i havbruksnæringen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg er tilhenger av en faglig fundert politikkutvikling, også på dette området. Jeg mener at i denne type spørsmål – som i mange andre spørsmål – må faglighet og kunnskap ligge i bunnen. Kunnskapsutviklingen på dette området er veldig viktig. Derfor har jeg og mitt departement stilt mange spørsmål som må avklares først. Det først å bestemme seg for at en bare totalt og absolutt er imot alt – uansett – og sette hælene i bakken og si nei, nei, nei, er jeg ikke tilhenger av. Jeg er derimot stor tilhenger av det å få kunnskap om effektene av eventuelle tiltak, det være seg om utslipp fra gruveindustrien eller om alle andre utslipp for den saks skyld. Havet er – som jeg sa i mitt innlegg – vår kilde til mat, det er en kilde til energi, det er kilde til rekreasjon. Det er en evigvarende ressurs som vi skal ta vare på på en god måte – som denne regjeringen har gjort og fortsatt vil gjøre.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Representanten Bakke-Jensen ba meg klargjøre kriteriene før utlysing av grønne konsesjoner. Ja, det kommer i tildelingsforskrift som jeg redegjorde for i en replikkrunde her. Jeg håper at jeg får et rungende ja i denne salen i dag til å dele ut disse konsesjonene, og så skal tildelingsforskriften komme, og den skal være klar. Bakke-Jensen var bekymret for bruken av domstolene. Ja vel, men i en rettsstat står det borgerne fritt å benytte seg av rettssystemet i enhver sak, også når det gjelder konsesjoner i oppdrettsnæringen, hvis de føler for det. Så til endringene i leveringsforpliktelsene, der Bakke-Jensen i sitt første innlegg etter mitt hovedinnlegg, som etter det jeg kan tolke – nå skal en være forsiktig med å tolke – var på grensen, i hvert fall, til å være litt opprørt. Når jeg tolker utsagn fra Høyre dit hen at det ikke er vilje til å bringe leveringsforpliktelsene i tråd med det som var intensjonen i ordningen, er det med bakgrunn bl.a. i representanten Flåttens uttalelser i Klassekampen 10. november: «Vi er veldig skeptiske til at det skal komme ytterligere reguleringer på dette området.» Ja, «veldig skeptiske» – et utsagn med tyngde. Når i tillegg representanten Bakke-Jensen i replikk til meg i dag trekker fram forenklingene i regelverket som en problemstilling med hensyn til leveringsforpliktelsene, er det godt mulig at det er å trekke det litt langt. Jeg kan være med på det, men jeg tolker det iallfall til at man da leter etter argumenter for å være imot disse innstrammingene. Det er en ærlig sak å være imot, men da synes jeg faktisk det er ryddigere å si at man faktisk er imot disse innstrammingene. Da tør jeg minne om at leveringsforpliktelsene først og fremst er myntet på konkrete anlegg eller en region i området. Jeg er veldig klar over forslaget som ble fremmet om å la kystflåten fiske trålernes kvote, men da må jeg bare si at jeg er imot å endre trålstigen, noe jeg opplever at ganske mange på kysten er, eller for den saks skyld å endre deltakerloven, som forslaget om industrieide kvoter innebærer. Men det som er flott, er at vi får en debatt om de forskjellige virkemidlene, og så kan en være enig eller uenig. Så må jeg avslutte med en liten replikk til Solvik-Olsen, som sier at vi påstår at det med en ny regjering vil gå dårlig med norsk næringsliv. Det har ikke jeg hørt veldig mange si, men jeg hører veldig mange som etterspør avklaring på viktige områder for norsk næringsliv. Jeg vil advare mot eksperimenter når det gjelder både handlingsregelen og mange andre viktige spørsmål for norsk næringsliv.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Norge har også, naturlig nok, blant Europas høyeste boligpriser, vi har blant Europas høyeste lønninger og høyeste bilpriser – vi ligger høyest på veldig mange områder. Likevel bruker vi – som befolkning – nesten minst andel av inntekten vår på mat. Så lenge det går såpass godt i Norge, så lenge norsk økonomi har en slik fart, vil det alltid være en form for grensehandel. Det er grensehandel mellom Norge og Sverige, det er grensehandel mellom Sverige og Danmark, det er grensehandel mellom Danmark og Tyskland, og det er grensehandel mellom Tyskland og Polen. Det har å gjøre med lønnsnivå og kostnadsnivå i ulike land. Men skal vi klare å ha en norsk råvarebasert industri, må vi da bl.a. bruke toll for at det skal være lønnsomt i å ha produksjon i Norge. Derfor har vi gjort dette, for vi mener det er en målsetning å kunne produsere mat til egen befolkning. Det har en pris, og den prisen er regjeringen villig til å betale.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Når det gjelder den prosenttollendringen som er gjort, var det et felles press fra NHO Mat og Landbruk, NNN – altså LO – og Bondelaget, så det var mange som var opptatt av den endringen. Når det gjelder det jeg sa om grøftetilskudd, at jeg personlig ikke var noen stor tilhenger av de 100 millionene som kommer i budsjettet nå, så er det helt riktig – det står jeg fullt og helt for. Men mitt poeng er at vi i Norge har et unikt, tett og godt samarbeid mellom staten og næringen gjennom jordbruksavtaleinstituttet. Min vurdering er at de som er i næringen ofte kan vurdere ting like godt som vi som er offentlige myndighetspersoner. Jeg vet at Fremskrittspartiet ønsker å avskaffe jordbruksavtaleinstituttet, men denne regjeringen ønsker å ha det, nettopp fordi vi vil ha sterke fagorganisasjoner som kan ha påvirkning på politikken. Hvis du skal ha reell dialog, ta reelle innspill, kan du ikke alltid prioritere hva det er du mener er viktigst, du må også høre på hva næringen mener er viktigst.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Som representanten vet, står Senterpartiet bak det budsjettforslaget regjeringen har lagt fram, både skatte- og avgiftsopplegget, prosenttoll og andre type grep – også de endringene representanten Røbekk Nørve omtaler. Det er en del av helheten. Det er alltid ulike hensyn man skal balansere, også med tanke på folkehelsen og andre ting. Vi mener at helheten i budsjettet er god, og at helheten i skatte- og avgiftsopplegget er god.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Som representanten Andersen Eide vet godt, er bønder selvstendig næringsdrivende. Det man gjør gjennom jordbruksavtaleinstituttet, er å synliggjøre en inntektsmulighet. Landbruket er veldig væravhengig. Jeg er selv kornbonde, og vet at jeg hadde mye dårligere avlinger i fjor, pga. dårlig vær, enn jeg hadde i år, pga. bedre vær. Forhåpentligvis får jeg enda litt bedre avlinger neste år, for da er jeg enda dyktigere og været er enda snillere. Noe av hovedutfordringen – når vi ser på de driftsgranskingene – er at det var spesielt innenfor kornøkonomien det trakk veldig ned. Det var et spesielt dårlig kornår i fjor. Vi kan ikke se på ett og ett års driftsgranskinger, vi må se over tid om de virkemidlene vi har lagt inn virker. Hvis ikke må man justere dem og ha nye offensive satsinger. Det går ikke an bare å måle f.eks. kornøkonomien, som jeg kjenner godt, ut fra hva som er ettårsvirkning. Vi må se virkningen over flere år for å se om det gir en bedre utvikling. Fjorårets utvikling var spesielt dårlig innenfor korn, men det skyldtes i stor grad også været.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Det er noen premisser i det spørsmålet som jeg ikke er enig i. At vi dumper billig ost til utlandet er ikke riktig. Vi eksporterer et høykvalitets, flott produkt som heter Jarlsbergost, som produseres i Elnesvågen, og som gir 67 ansatte jobb, har jeg fått meg fortalt. Hovedeksporten er til det amerikanske markedet – det er et høykostmarked. Når man hører ordet «eksportsubsidier», tenker man ofte at man både dumper det i et eller annet lavkostland og slår ut det lokale landbruket. Det er ikke diskusjonen når det gjelder Jarlsbergost. Det handler om et eksportprodukt til et høykostland, og det er et høykostprodukt. Regjeringens holdning er at målsetningen på sikt er å utfase eksportsubsidier, men det må skje i en helhetlig forhandling om framtidig landbrukspolitikk. Vi ønsker å sikre norske interesser i en kommende WTO-runde, og da vil vi ikke forhandle på enkeltelementer før vi ser helheten.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Jeg kjenner parlamentarisk leder Hans Olav Syversen som en mann som kan lese, og jeg regner også med at parlamentarisk leder Hans Olav Syversen har lest budsjettinnstillingen når det gjelder jordbrukspolitikken, og at hærføreren for Kristelig Folkeparti har lest jordbruksoppgjørhistorien og ser forskjellen fra Bondevik II til den rød-grønne regjeringen. Din egen partileder, Knut Arild Hareide, sa i en debatt med meg på Politisk kvarter at han hadde mer sans for den rød-grønne regjeringens og Jens Stoltenbergs landbrukspolitikk enn Erna Solbergs landbrukspolitikk. Det forundrer meg at Kristelig Folkeparti kan ta så lett på det, når man ser at Høyre kutter 1,5 mrd. kr fra 1. januar, og at Fremskrittspartiet kutter over 5 mrd. kr fra første 1. januar, og når Fremskrittspartiet og Høyre vil ta bort noe av det aller viktigste for prisen i markedet ved at man ikke vil gi mulighet til å endre til prosenttoll. Det forundrer meg at Kristelig Folkeparti tar dette med et skuldertrekk. Når vi ser på historien, ser vi hvor vanskelige jordbruksoppgjørene var under Bondevik II, hvor man hadde rene minus-oppgjør. Vi vet alle grunnen til at det ble en avtale. Det var ikke fordi det var pluss-oppgjør, men det var fordi han ble redd for at det skulle bli enda større minus-oppgjør, og landbruket følte seg tvunget til å signere avtalene. Norsk landbruk står overfor et skjebnevalg neste år, der bærebjelken i hele landbrukspolitikken er satt ut på valg. Det er angrep på tollvern, budsjettstøtte og samvirkenes rolle. Jeg forventer at Kristelig Folkeparti, som prøver å kjøre en høy profil for dette, tør å stå opp og være tydelige også overfor Fremskrittspartiet og Høyre, når de går til et slikt enormt angrep på en næring som har over 50 000 sysselsatte, og som har en stor, landbasert næringsmiddelindustri rundt omkring i hele Norge, og som betyr så mye for det Norge vi er så glade i. Det er rørende å merke Høyres bekymring for økte matvarepriser når dere øker matmomsen i deres eget budsjett. Bare den økte matmomsen vil utgjøre mer enn de såkalte skattelettene for norsk landbruk dere kommer med. Der har dere også vært veldig kreative på egne vegne for å blåse opp de tallene mest mulig når det gjelder hvordan det vil bedre vilkårene for norsk landbruk. Bare det ene prosentpoenget med økning av momsen er mer enn skattelettene, selv om man godtar Høyres premisser for skatteletter. Det velger selvfølgelig Høyre ikke å nevne med et ord. Jeg har med glede lest budsjettinnstillingen, og Høyre har én eneste satsing på jordbruksområdet. Den er på 600 000 kr, og skal gå til dyrevernorganisasjoner og NOAH. Resten er kutt, men 600 000 kr er satsingen, og det skal gå til NOAH og andre dyrevernorganisasjoner. Det er ingen satsing på norsk landbruk, og det er ingen satsing på norsk matvareproduksjon.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Jeg må kommentere representanten Torgeir Trældal, som hadde valgt å bruke veldig sterke ord, men, slik jeg ser det, litt svakere argumenter. Blant annet var det veldig sterke ord om situasjonen i Troms. Det er helt riktig at jeg valgte å reise opp til Troms da det var flom i sommer fordi jeg ønsket å snakke med folk som var berørt, og møte folk direkte, ikke bare lese rapporter i avisen. Jeg mener det er en av de store fordelene i Norge, at vi har tett kontakt mellom regjering og næring, og diskuterer når det er utfordringer. Men det er helt feil, som representanten Trældal sier, at jeg lovet gull og grønne skoger, for jeg vet at det var veldig krevende for dem som var berørt, og jeg ga uttrykk for at det var veldig krevende. Jeg ga også uttrykk for at det kom til å være tøft økonomisk for dem som var berørt. Men det som jeg sa, og som jeg er veldig glad for, er at min forgjenger Lars Peder Brekk har gjort forbedringer i ordningene som har gjort at det bl.a. har blitt en såkalt overslagsbevilgning på avlingsskader, så når det er økte skader, stiller vi opp med mer penger. Og det skal vi jo gjøre i budsjettet i dag. Det vil bli 40 mill. kr mer til avlingsskade nettopp på grunn av at det er en overslagsbevilgning. Det har vært et tøft år, derfor blir det mer penger i potten. Det blir ikke mer penger til hver enkelt, men alle skal være trygge på at innenfor den ordningen vi har, skal dette fullfinansieres. Derfor endret også regjeringen det til en såkalt overslagsbevilgning. Naturskader har vært overslagsbevilgning over tid, og vi øker den i dag med 57 mill. kr. Så det er 97 mill. kr ekstra som blir bevilget i dag, takket være at vi har overslagsbevilgninger som skaper forutsigbarhet for den enkelte. Det er krevende for den enkelte, men vi har i hvert fall en forsikring gjennom storsamfunnet. Så er det forunderlig å høre på representanten Trældal. Man skal altså kutte 5,5 mrd. kr. 85 pst. av budsjettpengene går til det grasbaserte husdyrholdet, altså husdyrholdet som man f.eks. har i Kirkesdalen. Det er grasbasert. Og vi vet at de tollendringene vi gjør i tillegg, også vil styrke det grasbaserte husdyrholdet ved at bøndene skal kunne ta betalt for melka si og biffen sin, og sikre at de har en avsetning på det. Det hadde ikke vært lønnsomt å drive landbruk i Troms om Trældal hadde fått gjennomslag for sine forslag. Da hadde vi ikke hatt behov for avlingsskadeerstatning, for da hadde det ikke vært noen avling å høste. Kutter man nesten halvparten av budsjettmidlene, er iallfall tromsdalenbruket noe av det aller første man vil legge ned. Da kan man snakke om så mye avlingsskade som man bare vil, for da hadde det ikke vært noen avling å redde. Så man må bare be representantene i Stortinget være ærlige om konsekvenser av sin egen politikk. Hvis de ikke vet konsekvensene av sin egen politikk, bør de være litt mer forsiktige med å uttale seg så sterkt.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Jeg satt i komité sammen med representanten Nesvik i slutten av forrige periode. Også da var han overbevist om at han skulle komme i posisjon. Det var feil da, og jeg tror det kommer til å bli feil nå. Jeg tok ordet til det jeg tenkte skulle være en kort merknad, fordi representanten Trældal har gjentatt mange ting, gang etter gang, og bl.a. nå sist sa han at det var 10 000 enheter i jordbruket – representanten nikker. Da er det viktig at representanten neste gang han går på talerstolen, har lest budsjettdokumentene og sett hvor mange enheter det faktisk er – eller han kan lese det hos SSB eller mange andre plasser. Det er ikke under 10 000, det er rundt 50 000. Men det er klart at det sier litt om Fremskrittspartiets landbrukspolitikk når man ikke engang kan de elementære faktaene om omfanget av norsk jordbruk. Hvis man ser på årsverk i jordbruket, er det rett i overkant av 50 000, og når det gjelder produksjonsenheter, er det litt i underkant av 50 000. Men Fremskrittspartiet opererer tydeligvis med det faktum at det er i underkant av 10 000 – selv om det er feil. Det gir litt mer logikk at man vil kutte nesten halvparten av budsjettstøtten når man tror at det er en femtedel av de produksjonsenhetene som det faktisk er. Det var oppklarende for meg på slutten av debatten at hele analysen fra Fremskrittspartiet baserer seg på en feil. Men det er problemet med Fremskrittspartiets landbrukspolitikk: De har analyser og sterke meninger, men ikke kunnskap om og innsikt i hva næringen faktisk driver med – og at det ikke minst er de største enhetene som er mest avhengige av et godt tollvern. Jeg ønsker representanten Trældal lykke til med opplæringen. Du kan gjerne komme til Landbruksdepartementet og lære litt om omfanget av norsk landbruk og hvor flott norsk landbruk er.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-12-12:
Det er som representanten påpeker, en krevende sak. Det er mange ulike interesser, og det er mange kryssende interesser og tidvis også sterke ytringer. I sum har det gjort at den jobben som Reindriftsstyret er satt til å forvalte på vegne av oss etter reindriftsloven av 2007, er arbeidskrevende og tøff for å klare å komme i mål. Men Stortinget og regjeringen har gitt den oppgaven til Reindriftsstyret, og jeg forventer at de følger opp og bruker den klokskapen som trengs for å komme fram til en løsning.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Debatten i dag har på ulike måter dreid seg om hvordan vi skal videreutvikle næringslivet i Norge. Norske bedrifter hevder seg godt i utlandet til tross for et høyt kostnadsnivå. Det viser at de har god produktivitet. En stor del av denne produktivitetsveksten skjer gjennom bruk av IKT. Noen studier har vist at halvparten av produktivitetsveksten i Europa over tid har kommet gjennom bruk av IKT. En analyse i ni land viser at 21 pst. av BNP-veksten kommer fra IKT og Internett. Dette vil fortsette, men det skjer ikke av seg selv. Staten har en viktig rolle å spille for å legge til rette. Vi ønsker å legge til rette for at Norge som samfunn utnytter mulighetene IKT og Internett gir for verdiskapning og innovasjon. Bankene, platebutikkene og reisebyråene er godt på vei gjennom det jeg vil kalle en revolusjon. Andre steder har vi bare begynt å se utviklingen. Helse- og omsorgssektoren reformeres ved bruk av ny teknologi. Regjeringen bidrar til at næringslivets prosesser blir digitalisert og billigere for alle ved at vi bruker e-handelsløsninger og e-fakturaløsninger. Landbruksnæringen er en av de mest teknologitunge. Regjeringens digitaliseringsprogram viser hvordan offentlig sektor skal digitaliseres. Altinn er et viktig redskap for næringslivet. EDAG vil bidra til nye forenklinger. IKT-sektoren er en viktig bidragsyter til verdiskapning og sysselsetting i Norge. I 2010 omsatte sektoren for 200 mrd. kr, den sysselsatte 74 000 mennesker, og verdiskapningen i sektoren var over 1 mill. kr per ansatt. Det er 50 pst. mer enn i fastlandsøkonomien for øvrig. Utviklingen har vært veldig positiv. Antall sysselsatte personer i IKT-sektoren økte med 8 pst. fra 2007 til 2010. Det er langt høyere enn veksten i den generelle økonomien. I samme periode økte antall sysselsatte i Fastlands-Norge med 2,4 pst. Dette er en utvikling jeg mener vi bør applaudere og verdsette i diskusjoner om framtidens næringer i Norge. Offentlig sektor er en stor innkjøper. For at vi skal ha gode løsninger også i framtiden, er det viktig at vi får til mer innovasjon i sektoren. Derfor skal vi legge fram en strategi om innovasjon i offentlige anskaffelser. Vi følger også opp ved å gå igjennom det offentlige anskaffelsesregelverket for å se om vi kan forenkle og forbedre det. Rett over nyttår kommer jeg til å legge fram endringer i konkurranseloven, noe som også kommer til å være et viktig bidrag til at næringslivet får enklere regler å forholde seg til.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg ser i innstillingen at Kristelig Folkeparti og Høyre fortsatt vil erstatte nettolønnsordningen for sjøfolk med en kompetansemodell, eller en modell kun for «sertifikatpliktige», som Kristelig Folkeparti kaller det. Fra før vet vi at også Venstre vil rasere nettolønnsordningen. Venstres svar i replikkvekslingen her i dag var intet mindre enn oppsiktsvekkende og minner om manglende kunnskap om denne næringen. Jeg synes det er veldig trist at disse tre partiene med åpne øyne igjen prøver å sette sjøfolks arbeidsplasser i spill, og jeg forstår godt at mange sjøfolk i dag har vært gjester oppe på galleriet. De føler sine arbeidsplasser truet. Det kan virke som om disse tre partiene vil ha norsk skipsfart, men om norske skip er bemannet med dyktige norske sjøfolk, ser ut til å være av mindre betydning for dem. Hvorfor sier jeg dette? Jo, fordi over 90 pst. av dem som i dag blir offiserer på dekk og i maskin, kommer fra underordnede stillinger om bord. Dette betyr at det blir et meget dårlig rekrutteringsgrunnlag til offisersutdanningen dersom vi kvitter oss med de underordnede mannskapene, slik Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre legger opp til. Jeg har sagt det før, og jeg gjentar det nå: Vi kan ikke rekruttere dyktige sjøoffiserer når de må simulere seg fram til å bli offiserer. Forklaringen på at norske sjøfolk er blant de aller beste, er at de har fått mulighet til å gå gradene om bord, og at en jobb om bord har lagt grunnlaget for en videre maritim karriere. Jeg minner om at da regjeringen overtok i 2005, hadde den maritime næringen gjennomlevd lang tid med stadige endringer av rammebetingelsene og en svært uforutsigbar skipsfartspolitikk. Dette rettet denne regjeringen på umiddelbart, noe som igjen har gitt forutsigbarhet, rekruttering og tro på næringen. Jeg håper at rederne, leverandørene, de ca. 11 000 sjøfolkene som omfattes av nettolønnsordningen, og alle andre merker seg at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre igjen tar til orde for å svekke Norge som skipsfartsnasjon. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre bør tenke over at absolutt alle kommuner i Norge har innbyggere som jobber i eller er tilknyttet de maritime næringene, og derfor har denne viktige næringen store ringvirkninger i alle kommuner.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Jeg er veldig glad for at så mange rød-grønne politikere i dag har framsnakket skipsfarten og dens betydning. Jeg har samtidig behov for å snakke om en annen viktig distriktsnæring ved siden av skipsfarten, og det er landbruket. Jeg ser av innstillingen at en samlet komité har omtalt de store flomskadene som man opplevde i Troms og Buskerud, og jeg kjenner naturlig nok saken fra Troms aller best. Jeg har vært i Indre Troms og sett på de enorme ødeleggelsene som skjedde der i sommer. Det er ufattelig, og man må faktisk se det med egne øyne for å tro at det er mulig med sånne ødeleggelser fra naturkrefter. Jeg synes det er tragisk for bøndene som er rammet av denne store katastrofen. Store jordarealer er ødelagt, avlinger har gått tapt, innhøstet fôr er ødelagt og hus og redskaper må ha omfattende reparasjoner. Noe kan ikke repareres, men må erstattes med nytt. Troms har et problem som ingen andre fylker har i samme grad. Dette er fordi det er svært mye leiejord her, og reglene for egenandeler vedrørende naturskade innebærer en egenandel for den enkelte eiendom som er skadet, og ikke for den samlede skaden. Dette gjør at bøndene her rammes særlig sterkt økonomisk når naturkreftene gjør slike skader. Jeg har vanskelig for å forstå hvordan disse bøndene skal kunne komme ovenpå igjen uten ekstraordinær økonomisk hjelp, særlig når vi vet at de samme bøndene ble sterkt berørt også i 2010, da de fikk omfattende avlingsskader på grunn av uvanlig tidlig frost. Jeg er klar over at noe av dette må ses i forhold til jordbruksavtalen, men jeg vil sterkt henstille til regjeringen om å gi nødvendig hjelp så snart som mulig når det gjelder egenandelene. Vi må gjøre det som er mulig for å sikre landbruket over hele landet. Landbruket i indre Troms er noe av det beste vi har i nord, og det vil være forferdelig dersom bøndene her tvinges til å gi opp fordi de er rammet av en naturkatastrofe.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
I replikkordskiftet mellom statsråd Trond Giske og Svein Flåtten tidligere i dag, presterte representanten Flåtten å sutre over at regjeringen skryter av fantastiske resultater for norsk næringsliv fordi det aldri har vært bedre muligheter for å lykkes enn nå. Jeg kunne ikke ha sagt det bedre selv! Det har aldri vært bedre muligheter for å lykkes i norsk næringsliv enn nå. I Aftenposten tidligere i høst ble 2011 omtalt som et jubelår for norske selskaper. Antall vekstbedrifter vokser friskt, de tjener gode penger, og de vokste med nesten 50 pst. i fjor. Vi har hatt en formidabel vekst i eksporten, også utenfor petroleumssektoren. Det regner jeg med at både posisjonen og opposisjonen er i stand til å glede seg over, men det påfallende i denne debatten er at det virker som om opposisjonen tror at dette er resultater som gjør seg selv, at det er en selvfølge at vi har gode, forutsigbare rammevilkår, at det er en selvfølge at vi har tydelig praktisering av handlingsregelen, noe som gir tillit i finansmarkedene, at pengebruken er under kontroll, slik at vi har et rentenivå, en kronekurs, som sikrer norsk eksportindustri konkurransedyktighet, at vi har en forutsigbar skattepolitikk – at det i det hele tatt føres en økonomisk politikk som understøtter næringsutvikling og verdiskaping. Og jeg må si at flere av de debattene vi har hatt med opposisjonen om økonomisk politikk gjennom høsten, har gjort meg bekymret. Fremskrittspartiet har lansert en alternativ handlingsregel som innebærer at det ikke finnes noen grense – ingen grense – for hvor mye oljepenger som kan brukes, så lenge pengebruken defineres som investeringer. Forbruksveksten skal fortsatt være den samme, men investeringstakten skal altså kraftig opp. Det er flere ting å si til det: For det første er det en stor misforståelse at det offentlige investeringsnivået i Norge er lavt. Tvert imot: Det er mye høyere enn hos naboene våre. Og resultatet blir – uansett hva Fremskrittspartiet sier – økt oljepengebruk, og det er det siste norsk eksportindustri trenger. Dette er ikke overraskende toner fra Fremskrittspartiet, men det bekymrer meg kraftig at Høyre ikke gir tydelig beskjed om at handlingsregelen ligger fast, og at det er uaktuelt å begi seg ut på et eksperiment med oljepengebruken. Den andre store bekymringen handler om skattepolitikken. Det har vært interessant å følge opposisjonen gjennom de debattene vi har hatt om formuesskatt. Det startet med voldsomme elendighetsbeskrivelser og tanker om at fjerning av formuesskatten skal fjerne ethvert næringspolitisk og landbrukspolitisk problem, og videre fram til Politisk kvarter i dag, som etterlot oss alle i full forvirring om hva opposisjonen egentlig mener om formuesskatten. Norsk næringsliv bør slippe den usikkerheten som opposisjonen nå åpner for når det gjelder både framtidig oljepengebruk og ikke minst hva slags skatteregime som skal gjelde for bedriftseiere i framtiden. Det er betimelig å be om en avklaring før valget, men jeg regner med at den ikke kommer – heller ikke i dag.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Det er flere forhold i den næringspolitiske debatten som har gått i dag som får oss til å undre på opposisjonens standpunkt. Men det er ett forhold som syns tydelig og veldig klart, og det er de dramatiske kuttene som foreslås fra Høyre, men i særdeleshet fra Fremskrittspartiet når det gjelder støtten over jordbruksavtalen. Jeg må med all respekt si at for mange næringsutøvere knyttet til primærnæringene rundt omkring i det ganske land, er dette dramatiske forslag. Og jo nærmere vi kommer et valg, desto mer interessant er det å høre fra opposisjonen – i særdeleshet fra Fremskrittspartiet – hva alternativet til den politikken som nå føres, skal være overfor den norske bonde. Bare i mitt eget fylke er det rundt regnet 14 000 mennesker som er knyttet til primærnæringene på et eller annet nivå, enten direkte i jord- og skogbruk, i foredling eller i forvaltning for den saks skyld. Disse 14 000 arbeidsplassene bare i Hedmark henger bokstavelig talt i en tynn tråd når vi ser de alternative budsjettene, med det dramatiske kuttet som bl.a. Fremskrittspartiet foreslår i jordbruksavtalen på over 5 mrd. kr. Hvis det ble regnet ut på fordeling over det ganske land, ville det innebære en tapping av hedmarksjordbruket med over 300 mill. kr, noe som ville få fatale konsekvenser for både sysselsetting og bosetting og for alle de andre fordelene vi har av at folk har mulighet til å drive næringsvirksomhet også i strøk av landet hvor det ikke nødvendigvis har vært så enkelt. Jeg vil utfordre særlig Fremskrittspartiet til å synliggjøre kortene: Hva er alternativet til et så dramatisk kutt? Jeg leser så øyet blir stort og vått om omstillingsstøtte. Hva skal man omstille til når det blir så dramatiske kutt i jordbruksavtalen som Fremskrittspartiet foreslår? Dette er arbeidsplasser som vi gjennom mange år har jobbet for å forsterke, enten det er bondens aktivitet ute på marka eller det er på Nortura, Rudshøgda eller i Trysil, der det foregår foredling av skogvirket vårt i både store og små bedrifter. Jeg hører at man snakker om at alternativet er at man måtte slippe bonden fri. Jeg kan ikke tolke budsjettforslaget fra særlig Fremskrittspartiet som noe annet enn at det ikke er å slippe bonden fri, men i stor grad å la ham sveve i et fritt fall.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
I oktober 2012 ble Norge kåret av Verdensbanken til verdens sjette beste land å drive næring i. Selv om flere industribedrifter nå merker internasjonale konjunktursvingninger, har norsk næringsliv gjennom flere år med internasjonal krise fortsatt å styrke seg. Antall bedrifter som vokser og tjener gode penger, økte i 2011 med nesten 50 pst. At norsk næringsliv går bra og optimismen rår de fleste steder, kommer ikke av seg selv. Det er et resultat av en langsiktig, aktiv og målrettet politikk, der vi har satset på gode rammebetingelser for industri og næringsliv, utbygging av samferdsel, utdanning og forskning, og ikke minst har vi lagt grunnlaget gjennom en trygg økonomisk styring. En av de viktige grunnene til at Norge lykkes, er at mange er i arbeid. I en tid hvor store deler av Europa opplever stagnasjon og massearbeidsledighet har Norge, gjennom en sterk petroleumssektor, en trygg økonomisk styring og politiske retningsvalg, rekordmange i arbeid. Gjennom arbeid og innovasjon sørger arbeidstakere og næringslivsledere for at Norge går godt, og sammen skaper vi verdiene som sikrer velferden for framtiden. Hittil i år er det startet over 16 000 nye aksjeselskaper i Norge, en økning på 76 pst. fra året før. Siden 2005 er om lag 340 000 flere kommet i jobb – to av tre i privat sektor. Mens mange millioner er arbeidsledige i Europa, har Norge nå lavere arbeidsledighet enn i 2005. Dette bildet står i sterk kontrast til det skremmebildet som høyrepartiene prøver å male om norsk næringsliv og konkurransekraft. En god, politisk styrt forvaltning av olje- og gassnæringen i Norge har gitt oss store muligheter som land. Arbeiderpartiet har gjennom hele næringens historie vært opptatt av at næringen skal gi avkastning i form av aktivitet også på land. Petroleumsnæringen gir oss et overskudd som vi kan bruke til å sikre kommende generasjoners velferd, og til å sikre at fellesoppgaver løses av fellesskapet. I dag er ca. 250 000 arbeidsplasser direkte eller indirekte knyttet til petroleumsnæringen. Petroleumsressursene på norsk sokkel har lagt grunnlaget for en høykompetent og internasjonalt konkurransedyktig olje- og gassnæring. Store utbyggingsprosjekter har drevet fram nye teknologiske løsninger. Gunstige rammebetingelser for forskning og teknologiutvikling har vært en viktig forutsetning, likeså sterk vekt på helse, miljø og sikkerhet og gode ordnede lønns- og arbeidsvilkår. Arbeiderpartiet er opptatt av å fortsette å utvikle norsk offshore og maritim næring, slik at vi kan bygge videre på den imponerende historien vi har opplevd. Arbeiderpartiet vil bidra til en god og stabil utvikling av norsk næringsliv og sikre at viktige bedrifter, kompetanse og naturressurser beholdes og videreutvikles i Norge. Staten har store eierandeler i norsk næringsliv. Dette er viktigere enn noen gang for å sikre nettopp stabilitet og norsk eierskap i bedrifter som er strategisk viktige for landet.