Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-15:
Jeg beklager å måtte si det, men det Enoksen nå sa, er dessverre ikke riktig. Det finnes ikke én krone til fylkeskommunen i sentrums opplegg i den innstillingen vi i dag behandler. Hvis man prøver å gi inntrykk av noe annet, er det simpelthen feil. Man må fra Senterpartiets side åpenbart blande sammen hvilke innstillinger vi har til behandling. Det hadde vært flertall med sentrum hvis man hadde villet. Det som jeg syns er det mest påfallende med den debatten vi har i dag, er at et viktig felt av norsk økonomi overhodet ikke er debattert, og det er oljeøkonomien. Det som har skjedd gjennom dette halvåret, fra statsbudsjettet ble vedtatt og fram til nå, er at investeringstakten i Nordsjøen faktisk øker. Etter det budsjettet vi nå har til behandling, skal altså staten investere hele 4 milliarder kr mer i Nordsjøen enn det det var stipulert med i fjor høst. Disse investeringene er ennå ikke bundet i kontrakter, men det sier et eller annet om at aktiviteten nå er på vei opp. Denne biten er totalt unndratt politisk behandling, selv om aktiviteten i Nordsjøen selvfølgelig også slår inn i fastlandsøkonomien – selv om det ikke regnes på den måten. Disse 4 milliarder kr til økt aktivitet i Nordsjøen kunne vært brukt på en annen måte for å rette opp ting som vi mener er viktig. Og det SV da gjør, er at vi bruker en del av disse pengene til å investere i fastlandsøkonomien – i det stortingsflertallet mener er viktig – istedenfor å investere dem i den svarte oljeøkonomien i Nordsjøen, nettopp for å få til den omstilling av det norske samfunn som alle sier er nødvendig. For hvis vi fortsetter å la denne biten av økonomien bli overlatt til markedet alene, betyr det at det blir færre ressurser å investere i det vi mener er viktig, nemlig barn, unge, utdanning og forskning – alt det Stortinget ellers bruker mye tid på å si at vi ikke har råd til å satse på. Vi ønsker å vise at det fins et handlingsrom i økonomien, nemlig ved å bruke mer penger på barnehager, på forskning, på utdanning og på skoler. Og dette fins det handlingsrom for hvis man igjen ønsker en politisk styring av oljeøkonomien. Men det som er det påfallende, er at hele denne store biten av norsk økonomi – som har stor aktivitetspåvirkning på norsk økonomi – skal Stortinget egentlig ikke legge seg opp i. Langt bak i statsbudsjettet står det plutselig en tabell over SDØE, og hvilke utgifter man forventer at SDØE skal ha. Men SDØE er folkets penger. Det er en del av de investeringer Stortinget skal foreta. Vi ønsker å vri investeringsstrømmen bort fra Nordsjøen og over i det som skal bygge framtidens kunnskapsøkonomi – for det er vel egentlig ingen som tror at vi skal leve av oljen i framtiden. Vi er nødt til å bygge opp en kunnskapsindustri i Norge som gjør at vi får flere ben å stå på. Og dette er et av de viktigste grep det faktisk er mulig å gjøre, og et grep jeg vil tro de fleste i prinsippet er enig i – hadde det ikke vært slik at man hadde laget et kunstig skille mellom hva som er Nordsjøen og hva som er fastlandet. En annen side av dette med oljen er også viktig i dagens innstilling, nemlig hva vi bruker disse oljeinntektene på. SV har gjennom et Dokument nr. 8-forslag dokumentert at vi investerer deler av oljeformuen i selskap vi saklig sett aldri ville ha tatt i med ildtang, hadde vi visst at vi gjorde det. Et selskap i Singapore investerer i landminer. Det har vi dokumentert. Og senest i denne uken er det dokumentert at vi er tungt inne i to selskaper som driver med systematisk tvangsarbeid i Burma, selv om norske regjeringer helt siden Jagland har sagt at alle private norske investorer helst skal holde seg unna Burma for at man ikke skal gi støtte til militærdiktaturet. Samtidig kan altså staten uten moralske anfektelser f.eks. gå inn i Unocal eller i TotalFinaElf, hvor det har blitt dokumentert omfattende brudd på menneskerettigheter og omfattende bruk av tvangsarbeid i det landet som vi ikke ønsker samhandel med. Dette er bare to eksempler av en hel rekke eksempler der oljefondet faktisk brukes helt systematisk til å støtte selskap som undergraver alt det Norge står for i utenrikspolitikken. Vi har i dag fremmet forslag om at vi må ha etiske retningslinjer for oljefondet. Vi har dessverre ikke kommet helt i mål, for det er enkelte som fremdeles innbiller seg at dette vil bety tapt avkastning på oljeformuen, og ikke minst at det er teknisk umulig – og ingenting kan være mer misvisende. Begge deler er feil. Det er all mulig grunn til å tro at dette over tid vil gi større avkastning, men ikke minst viktig er det at stadig flere store pensjonsfond verden over nå har retningslinjer for å unngå disse problematiske bedriftene. I Norge har KLP begynt, og Storebrand har hatt det lenge. I Sverige fins det mange slike fond, og i USA – kapitalismens høyborg – har nå 13 pst. av alle de store pensjonsfondene ulik form for innretning. Det er også interessant å se at mange av de store norske kapitalforvalterne nå går ut og støtter SV og sier at vi må ha dette for å unngå denne typen etiske konflikter. Vår utfordring er – dessverre – at vi ikke kommer helt i mål i denne runden. Sentrumspartiene har kommet oss et stykke i møte, men jeg må jo si at det er påfallende å legge merke til at et sosialdemokratisk parti som den norske regjering utgår fra, ikke ønsker å gå inn og si at man selvfølgelig ikke skal investere i landmineproduksjon. Man lager i stedet en finurlig ordning som sier at hvis det fins en våken journalist eller en våken stortingsrepresentant som oppdager at vi er inne i et eller annet vi ikke burde vært inne i, så skal vi ha muligheten til å trekke oss ut. Dette blir feil. Jeg vil til slutt ta opp de forslagene i innstillingen som SV enten er alene om eller hvor vi er største fraksjon.