trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
Dette har vært en underlig debatt, en debatt som har vært preget av at representantene fra regjeringspartiene samt statsråden nærmest har foretatt en øvelse for å prøve å løpe lengst mulig vekk fra problemstillingen for ikke å måtte stå til ansvar for den situasjonen som man faktisk har i Midt-Norge. Det er i hvert fall hyggelig å kunne lese at de rød-grønne representantene fra Møre og Romsdal ønsker å støtte dette forslaget, men demokratiet internt i regjeringspartiene har sagt at de ikke får lov til det, de er tvunget til å stemme nei. Det står det i dagens aviser. Det er verdt å merke seg, særlig når det gjelder Senterpartiets representanter, som snakker om det lokale selvstyret, lokaldemokrati etc. Det har også vært interessant å ha fått med seg debatten foreløpig, at representantene fra regjeringspartiene, altså en regjering utgått fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, etterlyser hvor det blir av den svenske atomkraften. Det i seg selv er jo et poeng for denne salen. Jeg er litt usikker på om man har lest forslaget, særlig etter å ha hørt statsråden i et replikkordskifte med representanten Ketil Solvik-Olsen si at når man snakker om energiforsyning, ja da begynner man å snakke samme språk. Det er jo nettopp det det står i forslaget fra Fremskrittspartiet. Man henviser nettopp til problemstillingen at så lenge vi produserer og tapper ytterligere ut av vannmagasinene, i en situasjon der det er lite snø i fjellet, det er lite vann i magasinene, skaper vi faktisk en vanskelig situasjon for neste år. Hvis vi får en tørr vår eller en tørr høst, klarer man faktisk ikke å fylle opp igjen vannmagasinene. Da kommer vi til å få en enda verre situasjon neste år. Det er faretruende når vi ser at industrien allerede permitterer. Det er faretruende når mange bedrifter varsler at hvis vi ikke får noe på plass nå, kommer de også til å måtte permittere og si opp ansatte. Bedrifter kan gå over ende fordi de ikke takler prisene. Denne saken dreier seg ikke utelukkende om å få ned prisen. Denne saken dreier seg også om å få på plass kapasitet. Når vi også har en regjering som har ført en utbyttepolitikk overfor Statnett der man har tatt ut mellom 85 og 98 pst. i utbytte av et selskap som skal finansiere sentralnettet, har man allerede varslet at man ikke tar situasjonen på alvor. Det skal bli svært spennende å se på denne voteringen i dag. Det skal bli svært spennende å se om man tar inn over seg situasjonen, eller om man må gå baklengs også inn i neste år, vel vitende om at innbyggerne i Midt-Norge nok en gang vil få høye strømpriser, ja faktisk også mulighet for rasjonering.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
De rød-grønne partiene har i debatten i dag skissert at man ønsker en løsning på lang sikt. Det er det ingen som er uenig i, for vi trenger å få på plass virkemidler som gjør oss mer robuste for framtiden. Problemet er at vi pr. i dag står med begge beina plantet i problemer. Situasjonen er den at for hver eneste dag som går uten at det er kapasitet i nettet, og uten at det er kapasitet på produksjon i Midt-Norge, tapper vi allerede relativt lave magasinfyllinger ytterligere ned. For hver dag som går, øker sannsynligheten for at det i framtiden vil kunne bli strømrasjonering i området. For hver eneste dag som går, blir risikoen større og større for at man kan komme til å få en utkobling. For hver eneste dag som går, øker strømregningen for innbyggerne i Midt-Norge. Den som sitter som eier – altså 100 pst. eier – av Statnett, er jo staten selv. Den som er eneveldig, hvis man ønsker å gjøre noe med forskriften, er jo Regjeringen. Forskriften er laget av Regjeringen, kan endres og oppheves av Regjeringen. Det er på tide at man får hodet opp av sanden og kommer seg ut for å se hvordan virkeligheten er der ute, og iverksetter tiltak som hjelper.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
Det har blitt framført mange gode argument for oppstart av dei mobile gasskraftverka så langt i debatten. Som reservekjelde for Midt-Noreg er det inga forståing blant folk flest for at krava for oppstart er så uhensiktsmessige at vi er på veg lukt inn i krisa utan å kunne ta i bruk dei reservane som finst. Når det gjeld dei representantane frå dei raud-grøne som har vore framme i dag, er det jo ikkje eitt tiltak som dei har vist til, som ikkje har eit tidsperspektiv på fem–ti år. Vi ser at dagens situasjon er at vassmagasina er kraftig nedtappa, og fyllingsgraden i heile det midtnorske marknadsområdet er no nede på 25,8 pst., altså langt under normalnivået, og snømengdene i fjellet er òg vurderte til å vere langt under eit normalår. Alle lampene lyser raudt, men framleis er ikkje dette nok, og det er ikkje definert til å vere underlagt dagens rammevilkår for å kunne starte opp gasskraftverk. Så ser vi at det er søkt NVE om løyve til oppstart under gitte føresetnader, men heller ikkje desse dekkjer opp under dagens utfordringar som låge magasin eller skyhøg straumpris. Vidare les vi i media at om tre veker blir linja frå Tydal til Sverige kopla ned grunna oppgradering, med ein berekna auke i straumprisen som utgjer ei ekstrarekning for forbrukarane på i beste fall 500 mill. kr, i verste fall 4,2 milliardar kr. Dette er heilt uhaldbart. Då er mitt spørsmål: Kvar er alle desse raud-grøne politikarane som ville stemme for oppstart, annonsert gjennom media? Ei sak er å meine at det er uforsvarleg å starte opp gasskraftverka – det respekterer eg – men det er direkte uærleg å fortelje at dei forstår problemet og vil stemme for eit forslag om oppstart, dersom det blir lagt fram eit slikt forslag i Stortinget. I dag ligg det forslaget føre, og det er høve til å stemme for det. Eg vil gjere senterpartiordførar Bergsvein Brøskes ord til mine: No må ein ta makta frå bokhaldarane i departementet og fyre opp gasskraftverka omgåande; Regjeringa kan ikkje fortsetje å svikte folk og næringsliv i Midt-Noreg.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
Som enkelte andre representanter har sagt tidligere, har dette vært en meget rar debatt. Det har også vært en debatt der regjeringspartiene så til de grader har vist sin unnfallenhet, både når det gjelder tiltak på lang sikt og ikke minst på kort sikt, som dette forslaget dreier seg om. Vi vet at prisen i og situasjonen for Midt-Norge er dramatisk. Det er ikke noe nytt. Det har den vært i mange, mange år. Vi har debattert det hvert eneste år, forskjellen er bare at det blir verre for hvert år som går. Hvor er de konkrete handlingene fra regjeringspartiene? En er flink til å bruke valgkampen til å fly ut i media og framstå som garantister for å løse problemet. Så fort valgkampen er ferdig, skjer det ingen verdens ting. Jeg regner med at velgerne begynner å bli lei av å bli lurt gang på gang på gang, og har merket seg ganske tydelig hvordan denne regjeringen håndterer kraftsituasjonen i Midt-Norge. Men så har jeg noen spørsmål om noe som jeg ikke egentlig helt skjønner, når statsråden sier at det å sette i gang de mobile gasskraftverkene vil ha liten effekt og også begrenset effekt med hensyn til pris. I Trønder-Avisa i går står det at når man kobler ut 400 MW, går gjennomsnittsprisen opp med 30 øre, men det å tilføre 300 MW vil ikke ha noen effekt – altså nesten det samme. Der er det, iallfall etter mitt skjønn, en logisk brist som jeg ikke skjønner fullt og helt. Så stiller jeg også et annet spørsmål: Hvor høy skal prisen bli, hvor stor skal krisen bli, og hvor alvorlig skal det bli før man iverksetter tiltak og starter de mobile gasskraftverkene? Her har man altså kjøpt inn mobile gasskraftverk til 2,5 milliarder kr som ikke skal benyttes. Det synes jeg også er en meget spesiell situasjon. Vi vet at mye av situasjonen som har oppstått, skyldes unnfallenhet over lang tid. Vi vet at mange av de grepene skulle vært tatt allerede i 1996–1997, spesielt fra 1997 og fram mot 2000. Den gangen satt vel Marit Arnstad fra Senterpartiet som olje- og energiminister. I dag har vi en ny senterpartirepresentant som olje- og energiminister. For å si det ganske mildt: Iallfall i Nord-Trøndelag har vi dårlig erfaring med statsråder i det departementet fra Senterpartiet. Det har gang på gang vist seg at det skjer ingenting, men at de er med på å bidra til at krisene forsterkes, noe som jeg synes er sørgelig. Jeg kunne ha ønsket at de representantene fra regjeringspartiene, og som representerer Midt-Norge, hadde vært i salen i dag og stemt for det de har sagt de skal stemme for i media, istedenfor å springe ut av dette huset.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
Flere av de rød-grønne talerne har i dag skyldt på at dette handler om fravær av svensk atomkraft. Det er en situasjon som har oppstått vinteren 2009–2010. Kraftkrisen i Midt-Norge begynte Stortinget å diskutere så tidlig som i 2005. Det blir også noe paradoksalt når jeg hører rød-grønne politikere rase rundt på talerstolen i Stortinget og er bekymret for at vi ikke har nok atomkraft i Norge, når en debatt om nettopp produksjon av atomkraft i Norge er helt utenkelig for den samme gjengen. Så er det mange som sier at gasskraft ikke vil ha effekt. Det er jo en virkelighetsforståelse som er langt unna der jeg, næringslivet og kraftprodusentene i Trøndelag og Midt-Norge er. Vi har to problemer i Trøndelag. Det ene er effektbalansen, momentankapasiteten, med hensyn til leveranse av kraft til enhver tid. Det andre er energibalansen. Å tro at 2,5 TW, altså ca. 2 pst. økning, i den norske kraftproduksjonen i Midt-Norge ikke vil påvirke både effektbalansen og energibalansen og dermed også prisen – og i hvert fall ta ut situasjoner der vi har 11–14 kr/kWt i Trøndelag – mener jeg er på grensen til å være kunnskapsløst. Vi har i løpet av de siste 14 dagene gått fra 15 til 35 pst. sjanse for en svært anstrengt kraftsituasjon i Midt-Norge. Vi har hatt flere stenginger og permitteringer i industrien i regionen. Og så sier man fra rød-grønn side at bygging av linjen Ørskog–Fardal er en stor del av løsningen. Det er helt korrekt. Da vi satt og diskuterte dette høsten 2005, sa den rød-grønne regjeringen at linjen vil være klar i 2010. Nå sier den samme regjeringen at den kanskje er ferdig i 2015. Vi har ikke kommet en eneste centimeter nærmere realisering av Ørskog–Fardal etter fire–fem år med rød-grønt styre. Olje- og energidepartementet kan jo gi konsesjon til Ørskog–Fardal i morgen. Hvis man har vilje til å bygge denne linjen og sikre kraftforsyningen i Midt-Norge, så kan man gi konsesjon til Ørskog–Fardal i morgen. Men så må jeg innom representantene Serigstad Valen og Sande, som lesser på med vikarierende argumenter: Når det gjelder klimadebatten, skal man være før var. Men når det gjelder kraftsituasjonen i Midt-Norge, antar man at muligens har ikke 2,5 TWh mer produksjon noen effekt, så derfor skal man i hvert fall ikke sette i gang den produksjonen. Det er altså sånn at Senterpartiet i samtlige midtnorske fylker forlanger at gasskraftverkene skal startes. Hva er det Senterpartiet i Midt-Norge har forstått som Erling Sande tilsynelatende ikke har forstått? Og til Snorre Serigstad Valen må jeg bare si at det er artig at han også er bekymret for svensk atomkraft, men vi vet alle sammen at den egentlige årsaken til at Snorre Serigstad Valen ikke vil ha åpning av gasskraftproduksjon i Midt-Norge, er at han er, ideologisk betinget, imot gasskraft, og er villig til å ofre forbrukere og industriarbeidsplasser i Trøndelag på gasskraftmotstandens alter.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-03-05:
Eg er svært skuffa over at raud-grøne politikarar ikkje tek inn over seg den alvorlege situasjonen som er for næringslivet i Midt-Noreg. Det finst mange eksempel på at den situasjonen som er i dag, er fullstendig uakseptabel. Norske Skog på Skogn har ei avtale med kraftleverandøren om å stanse ei papirmaskin når prisen kjem over 70 øre/kWt. Dei har hatt ni stopp i vinter med ekstrakostnader i millionklassen kvar gong. Fesil i Orkanger har 150 arbeidsplassar, Washington Mills på Orkanger har 150 arbeidsplassar og ringverknadene i lokalmiljøet er på 340 mill. kr, og Holla smelteverk i Hemne har 150 arbeidsplassar. Dette er svært viktig, og eg er svært skuffa over at raud-grøne politikarar ikkje har teke inn over seg den situasjonen i tilstrekkeleg grad. Eg er også svært skuffa over den spriken som er mellom dei ulike partia på raud-grøn side. Eg er heilt einig med statsråden i dei langsiktige utfordringane i forhold til kraftnettet i Midt-Noreg og den prosessen som går fram mot å finne endeleg løysing også for Ørskog–Fardal. Det som dette handlar om, er dei kortsiktige løysingane. Høgre har eit forslag om at Regjeringa får fullmakt til oppstart av dei mobile gasskraftverka på Tjeldbergodden og Aukra. Det kan også vere interessant å sjå kva konsekvensar 300 MW vil ha for prisen bl.a. i Midt-Noreg, også for å kunne ha eit faktisk forhold å sjå på når ein skal vurdere dette seinare. Elles vil eg minne om at Høgre tidlegare, heilt tilbake til 2006, har fremma forslag om at vi skal ha ein handlingsplan for å sjå på kraftsituasjonen i Midt-Noreg. Det forslaget kjem på grunn av at dette er kompliserte spørsmål, og ein må vurdere ulike løysingar. Eg er svært skuffa over at denne handlingsplanen ikkje er komen på plass, og eg vil minne om at Høgre no også har fremma eit nytt forslag om ein handlingsplan for Midt-Noreg, nettopp for å kunne finne framtidige løysingar og bruke dei erfaringane vi har for å finne løysingar i Midt-Noreg og også andre stader. Vi treng eit sterkt nett for å få fram energi til alle delar av landet, og vi treng ulike måtar å gjere det på. Derfor er det også viktig at ein handlingsplan for Midt-Noreg kan vurdere ulike løysingar i dette området.
Arve Kambe (Høyre), 2010-03-05:
Først og fremst vil jeg gi ros til Kristelig Folkeparti som har et ekte engasjement for å ha et etisk regelverk rundt dette, som man altså har. Jeg føler at Stortinget er rimelig enstemmig her, at når man skal investere, så skal man ha noen rammer. Høyre har nok et noe mer nyansert syn på kjøp av ulike selskaper enn Kristelig Folkeparti har, med hensyn til hva man mener med «etisk» eller «uetisk». Jeg vil ikke ha noen polemikk om det. Høyre har sagt at vi ønsker å være med på flertallsmerknaden i denne saken. For Høyre er det mer interessant å diskutere Statens pensjonsfond – Utland i lys av det som skal komme, i forhold til den aktive forvaltningen eller den passive forvaltningen. Det som representanten Rytman tar opp, er vel kanskje litt i strid med det som Fremskrittspartiet egentlig mener, for man skal ikke kjøpe aksjer i enkeltselskaper, der man heller satser på andre markeder. Høyre er veldig glad for at vi har en rimelig stor og bred enighet om Statens pensjonsfond – Utland. Det at vi skal ta stilling til å utvide antall ansatte som jobber med etikken i Pensjonsfondet, synes vi er litt enkelt, og derfor går vi for den innstillingen som foreligger og har ingen merknader utover det.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-05:
Jeg slutter meg i hovedsak til saksordfører Eldegards merknader, men jeg har noen generelle kommentarer. Det er jo slik at forenklinger i byråkratiske regler har stått på dagsordenen for de fleste regjeringer, men oftest har det blitt med slagordene, fordi det på en måte har vært å kjempe mot tidsstrømmen. Men denne regjeringa har faktisk gjort mer enn de fleste. De har satt offensive mål om 24 timers åpningstid i offentlig forvaltning ved hjelp av f.eks. ny teknologi. Altinn er et godt eksempel på dette. Det er gjort et viktig arbeid og satt offensive mål for fornying av offentlig sektor gjennom e-handel, åpne standarder, elektronisk dialog med arbeidsgivere osv. Etter min mening er det et enormt potensial til forenkling og økt innsyn gjennom bruk av ny teknologi – en forenkling som kan lette arbeidet for næringslivet, og det er et mål for oss alle, for innbyggerne, som f.eks. småbarnsforeldre som søker om barnehageplass på nettet, og selvfølgelig for det offentlige i den byråkratiske behandlingen av saker. For meg blir det litt snodig å ha en stortingsdebatt om enkeltskjemaer og detaljerte enkeltforslag. Det mener jeg blir til overmål detaljert – det blir saksbehandling fra talerstolen. Men jeg har egentlig bare lyst til å si til Regjeringa: «Keep up the good work» når det gjelder forenklinger ved hjelp av datateknologi. Samtidig vil jeg kanskje dele en bekymring, og det er knyttet til New Public Management-tankegangen i det offentlige. Det er viktig at det potensialet til forenkling som ligger i ny teknologi, ikke tas ut i systemer der mistillit og kontroll fører til økt byråkratisering. Hvis vi ser litt stort på det, var det sånn en gang at en byggmester tegnet og bygde huset. Arbeidsinnsatsen og kostnadene var knyttet til bygginga. Så ble det mer komplisert. Vi fikk arkitekten som yrkesgruppe, og mer ressurser ble lagt ned i planlegging. Det er denne utviklinga som har gått videre, sånn at etter hvert har sjølve husbygginga blitt underordnet, og planlegginga og tillatelser osv. er det som kanskje tar mest ressurser. Det er selvfølgelig fordi samfunnet er blitt mer komplisert, og vi må ta mer hensyn. Vi kan ikke drømme oss tilbake til et tidligere stadium der en mann ryddet, og bygde sitt eget hus uten å spørre noen. Men vi kan forenkle prosessene, først og fremst, etter min mening, ved hjelp av ny teknologi. Det er Regjeringa godt i gang med.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-05:
Jeg kan vanskelig la innlegget fra representanten fra Fremskrittspartiet bli det siste innlegget i diskusjonen når han sier at denne regjeringa har en negativ holdning til næringslivet. Hva er det som viser det i det norske næringslivet? Hva er det som viser det i det norske næringslivets funksjonsmåte i forhold til hvordan næringslivet kan fungere i våre naboland? Viser ikke nettopp næringslivets funksjonsmåte en betydelig bedre utvikling og situasjon enn hva vi med rimelighet kan sammenligne oss med? Det er jo en fundamental feilvurdering. I mange sammenhenger er Fremskrittspartiet nøye med å påpeke at en må fornemme hva som rører seg – for å bruke et felles rød-grønt språk. Hva er det som skjer der ute? Det er jo ikke i samsvar med det. Jeg ville ha vært svært glad om man i større grad hadde fått en diskusjon her i Stortinget om hva vi vil med næringslivet framover. Hvor er det vi vil satse, hva er det vi vil med de ulike sentrale bransjene som kommer til å bli nøkkelbransjer i det næringslivet som trengs for å sikre inntekter og velferdsverdier framover, hva er det vi vil med treforedlingsbransjen, hva er det vi vil med fiskerisektoren, hva er det vi vil med vår elektrometallurgiske industri – på samme måten som noen på 1990-tallet diskuterte hva vi ville med skipsfarten vår, altså legge de store rammebetingelsene for næringslivet, slik at en kan ha forutsigbare rammebetingelser og se hvor dette ender, gitt de politiske partiene som har avgjørende myndighet til å presentere rammebetingelsene. Diskusjonen om næringslivet skal vi ta, men å si at Regjeringa har en negativ holdning til næringslivet, er jo fundamentalt feil. Det er jo bare å se rundt seg på hvordan det fungerer hos oss kontra i andre land.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-05:
Ja, det kan en si når en har godt med hår! Diskusjonen om å forby offentliggjøring av skattelister er en gjenganger, og fra Fremskrittspartiets side her blir det sagt så sterkt som at det bryter med enkeltmenneskets personvern. Ja, det viser vel ur-FrPs holdning, men det viser i hvert fall ikke den urnorske holdningen. For den urnorske holdningen er at en skal ha jambyrdige forhold, og det er, som det står i diktet «Millom Bakkar og Berg ut med Havet»: «Mellom jamningar helst er eg nøgd.» Så det å offentliggjøre skattelister er en norsk tradisjon, og det er en gammel norsk tradisjon som går lenger tilbake enn til 1800. Den går tilbake til Christian IVs norske lov av 1604, hvor det heter at på tinget skal det gis «rigtig og udførligt Mandtal hvem der haver skattet, og hvor meget en hver haver udgivet». Det som regjeringspartiene, med Senterpartiet, her gjør, er i beste norske tradisjon med på å sikre et ordskifte om det skattesystemet vi har, og sikre den kritiske debatten, og det er gledelig at sentrumspartiet Kristelig Folkeparti er med og står sammen med regjeringspartiene i innstillinga i dag. Det er med på å sikre den åpne debatten om hvordan vi skal gå videre i å utvikle vår tradisjon og fylle rollen, for da å finansiere den offentlige virksomheten på en god måte, hvor mange hensyn blir ivaretatt. Når det gjelder Internett-publisering av skattelistene, er det, som flere har sagt, ikke ønskelig at aktørene skal kunne selge opplysninger fra skattelistene for å tjene penger på det. Det er da en utfordring som en er nødt til å se nærmere på, og derfor er vi glad for at det nå er enighet om at en skal vurdere begrensninger på hvordan opplysninger i skattelistene kan videreformidles. Det er å ta vekk de negative utvekstene som eventuelt oppstår gjennom bl.a. ny teknologi, samtidig som den urnorske holdningen med offentliggjøring av skatt videreføres. Det er en flott videreføring av en tradisjon, som altså har sin forankring helt tilbake til 1604.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-05:
Jeg vil også gi ros til Kristelig Folkeparti for at de har tatt opp dette Dokument nr. 8-forslaget. Det er et uhyre viktig tema i forhold til de enormt store utfordringer som vi står overfor, om hvordan vi skal forvalte Statens pensjonsfond – Utland, eller oljefondet. Jeg ser dette temaet om etikkarbeidet som en del av vår blandingsøkonomiske tradisjon, hvor vi gjennom myndighetsvedtak forsøker å korrigere vekk svake sider ved hvordan markedskreftene fungerer og kopler plikter til eiendomsrett, slik at vi altså får en samfunnsorganisering som etter evne skal gi bedre og tryggere forhold for folk. Det er i en sånn tradisjon dette står, og det er ikke overraskende at Fremskrittspartiet bruker veldig ladede og negative ord om det arbeidet. Det er bare slik det er, når en har så vidt forskjellig forståelse av statens rolle i det politiske arbeidet. Når det er sagt, er det – som flere har vært inne på – veldig krevende å praktisere dette. Pensjonsfondet, eller oljefondet, har avkastningskrav som må ses i forhold til de risikoene det innebærer. Fondet må ha avkastningskrav i forhold til de etiske krav og forpliktelser som en har. Der ser vi at det ikke er noen fasit for hvilken orden en skal gjøre dette, det er veldig krevende avveininger som en må gjøre. Det er klart at både menneskerettighetsspørsmål og miljøspørsmål er sentrale. Det er vel en gradvis utvikling og et angrep på de mest ekstreme tilfellene, som i stor grad blir utført i forhold til det som er Etikkrådets og Pensjonsfondets praksis. Virkemidlene er å trekke seg ut av selskaper, selge seg ut. Etter hvert har det også blitt å bruke eiermakt, slik at en kan forsøke å endre selskapets strategi og kortsiktige drift. Dette er et møysommelig og krevende arbeid som det er viktig å ha en løpende korrigering av, slik at en går i en retning hvor formålet er å sikre tryggere forhold for folk og natur. Spørsmålet er da konkret i Dokument nr. 8-forslaget å styrke etikkarbeidet. Senterpartiet har, som det står i innstillinga, tillit til at Finansdepartementet sørger for at rådet har de tilstrekkelige ressurser, og at rådet kan videreutvikle de strategier og virkemidler som trengs for å gå i en slik retning som jeg nå har prøvd å gi noen stolper for. Samtidig må dette skje på en kostnadseffektiv måte. Det er et område som kanskje ikke har noe lett allment innsyn i debatten, derfor er det viktig at Finansdepartementet påser at det også her er en kostnadseffektiv måte å gjennomføre dette etikkarbeidet på, slik at det blir en balanse mellom hva vi bruker på dette felt og på andre felt, og de krav som stilles, altså til kostnadseffektivitet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-03-05:
Det er et sentralt tema som Kristelig Folkeparti tar opp. Det gjelder likebehandling ved momsrefusjon for private ideelle organisasjoner kontra kommuner som bygger og driver – jeg understreker, bygger og driver – boliger for utsatte grupper i boligmarkedet. Det er en lang rød-grønn tradisjon i helse- og omsorgspolitikken vår at en har en kombinasjon av offentlige og ideelle private organisasjoner på dette området, hvor formålet til den ideelle private organisasjonen er å drive en økonomisk virksomhet, ikke med det formål å tjene penger, men å vedlikeholde og forbedre tilbudet. Dagens regelverk for momskompensasjon gjelder for kommuner og fylkeskommuner samt private og ideelle organisasjoner som produserer helsetjenester som kommuner eller fylkeskommuner er lovpålagt å utføre. Vi har kommet i den situasjon at det er en ulik forståelse av regelverket. Det har oppstått tvistesaker. Det er enighet i innstillinga om at det er behov for en gjennomgang fordi regelverket ikke er presist nok. Samtidig er det også enighet om at en må avvente Høyesteretts behandling av tvisten som er oppe til domstolsbehandling. Jeg har lyst til å knytte noen korte merknader til Kristelig Folkepartis kommentarer og det som står i merknaden, der det står: «Siden ordningen finansieres gjennom trekk i kommunerammen, bør også kommunene ha kontrollen over volumet av prosjekter under momsrefusjonsordningen». Det er en viktig presisering, og det er veldig sentralt at en har dette i minne når man skal utvikle dette videre. I de krav som Kristelig Folkeparti har satt opp for å komme inn under ordninga, er det ikke satt opp noe krav om at man skal drifte dette, og det anser jeg vel for å være en feil, eller en forsømmelse, for i forslaget står det at kravet til de ideelle private organisasjonene er at en skal både eie og drifte virksomheten. Ellers er det interessant å merke seg at i forslaget fra den andre delen av opposisjonen – Venstre, Fremskrittspartiet og Høyre – ønsker en full likebehandling av momsrefusjonen for private og offentlige aktører. Venstre har tatt et standpunkt hvor en viderefører – etter Senterpartiets vurdering – den høyredreining i den økonomiske politikken som leder Lars Sponheim var en sterk talsperson for. Det medvirker da til at en også på dette området får en splittelse mellom de tre tidligere regjeringspartiene, og det er uheldig, men det er gledelig å se at Kristelig Folkeparti står på en linje som har brei forståelse, også i Senterpartiet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-05:
Jeg kan i grunnen slutte meg til mye av det som representanten Lundteigen sa her. Det tror jeg egentlig er ganske tverrpolitisk. Jeg tror vi skal erkjenne også at den til enhver tid sittende opposisjon synes det går litt for tregt når det gjelder forenklinger av regelverk, og kanskje ser at det av og til er pressgrupper, for så vidt av dem som forvalter dette regelverket, som bidrar til at vi får et ytterligere regelverk, i stedet for å forenkle. Jeg tror det er noe i det som Jan P. Syse sa i en annen sammenheng, nemlig at vi er imot summen av alt det vi er for. Det er gjerne sånn at det er vel og bra at når man ser særinteresser og særområder bli behandlet, så kan det være mange gode grunner til at man må forsterke regelverket, og politikere er ofte også med på å be om mer regler for å hindre et eller annet isolert tilfelle. Så blir summen av det ineffektivitet, og kostnadene blir langt høyere enn de fordeler man får av den typen regelverksutforming. Så jeg tror i grunnen vi er ganske enige om dette, og jeg ønsker den sittende regjering lykke til med enhver forenkling som måtte komme.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-05:
Jeg ville også synes det var synd hvis presidenten skulle endre et av sine varemerker. Det hadde blitt en stor overraskelse. Det er i debatten egentlig pekt på de ulike hensynene bak punkt 1 offentliggjøring, og punkt 2 personvern. Det er jo nesten slik at man av og til fristes til å si at man er enig med den til enhver tid sistnevnte taler, for det dreier seg jo om i hvilken skål du legger argumentene, og hvilken skål som til syvende og sist skal veie tyngst. Jeg tror ikke det er noen tvil om at mange av oss også i Kristelig Folkeparti ser på utviklingen når det gjelder offentliggjøring, med bekymring. I forbindelse med behandlingen av denne saken går man jo inn og ser hvordan særlig nettavisene bruker disse opplysingene. Jeg må jo si at her ligger det mange flere hensyn bak nettavisenes bruk av dette enn å oppmuntre til en kritisk debatt om skattesystemet. Det er helt på det rene, og der vil jeg gi representanten Tybring-Gjedde rett. Derfor har vi fra Kristelig Folkepartis side også bedt om en totalgjennomgang av dette, for jeg synes det faktisk fortjener en sak fram til Stortinget, hvor dette blir vurdert samlet sett, og hvor man veier de ulike argumenter og forhåpentligvis kommer fram til en balansert løsning. Men fra Kristelig Folkepartis side vil jeg si at når saken kommer fra Regjeringen, regner vi med at den fører til innstramminger i dagens praksis. Hvis Regjeringen ikke kommer med det, er vi fra Kristelig Folkepartis side innstilt på å gå på forslag som vil medføre en innstramming, for jeg mener det har gått altfor langt slik det nå utvikler seg på ikke bare nettavisene, men også ved deres tjenester som de tilbyr utover det, hvor de tjener store penger også på at folk skal få vite dette via mobiltelefon osv. Det er vel og bra å ha de urnorske holdningene i bakhodet, men av og til må de også prøves mot nyere fenomener. Det er i grunnen det jeg håper Finansdepartementet nå vil gjøre. I høringen var det jo litt usikkerhet rundt dette, men hvis man nå kan få en klarhet i at dette brukes aktivt i kriminell virksomhet, taler det sterkt for at man må komme med innskjerpinger. Vi har da fremmet vårt eget forslag, som jeg med dette tar opp. Vi varsler også subsidiær støtte til det forslaget som jeg regner med at representanten Tenden vil ta opp på vegne av Venstre.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-05:
Takk til saksordføreren og – jeg vil i grunnen si – storparten av innleggene så langt. Når det gjelder representanten Rytmans utgangspunkt, er det vel ingen stor overraskelse at jeg kanskje vil anmelde en ørliten uenighet til det. Jeg tror faktisk det er grunn til å spørre om Fremskrittspartiet i det hele tatt ønsker etiske retningslinjer for Statens pensjonsfond. Jeg har lyst til å minne om at daværende medlem fra Fremskrittspartiet i finanskomiteen, som jeg tror nå er partileder og parlamentarisk leder, faktisk var blant pådriverne for å få etiske retningslinjer. Men det skjer jo en utvikling, som sagt, og det gjør det også i denne saken. Det er også grunn til å gi ros, som et utgangspunkt vil jeg si, til det arbeidet som gjøres på etikkområdet og i forvaltningen av Statens pensjonsfond – Utland. Jeg var senest i OECD for et par uker siden, og det er klart at dette fondet for mange er et forbilde i internasjonal sammenheng, også når det gjelder etisk forvaltning. Det er en rivende utvikling også internasjonalt når det gjelder å vektlegge den etiske dimensjon i forvaltningen. Det er jo faktisk slik at når man eier et fond, kan man også sørge for at man investerer der man ønsker å investere, og lar være å investere der man ikke ønsker å investere. Av og til høres det ut som om man er totalt overgitt markedet og bare må investere helt passivt. Slik er det faktisk ikke. På bakgrunn av tidligere dokumentforslag fra Kristelig Folkeparti, hvor vi bl.a. forslo å utelukke tobakksprodusenter fra investeringene og å lage et eget investeringsprogram for miljøet, er det klart at vi er veldig positive til den oppfølgingen som først kom gjennom stortingsmeldingen, og som ble operasjonalisert sist uke fra Finansdepartementet. Så dette er et pågående arbeid, og vi synes det går i positiv retning. Så skulle nok vi ønsket et ytterligere økt ambisjonsnivå – og hvorfor det? For det første er det slik at vi nå øker aksjeandelen, det er snart 60 pst. av fondet som går til å investere i aksjer. Det i seg selv krever økt årvåkenhet. For det andre øker fondet hver eneste dag. Det blir mer å følge med på av den grunn. Og for det tredje er det slik at da flertallet i Stortinget – jeg tror alle var med, kanskje med unntak av Fremskrittspartiet – sluttet seg til at man skulle gå inn i selskaper og prøve å påvirke deres atferd før man eventuelt valgte å trekke seg ut, krever det en ytterligere oppfølging, når man skal utøve eierskapet ytterligere aktivt. Det tilsier etter vår mening at man må ha et enda større trykk på oppfølgingen, både gjennom Etikkrådet og i den samlede forvaltning som fondet står for. Jeg tar med det opp våre forslag.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-05:
Det var jo veldig til omsorg fra representanten Lundteigen for de tre tidligere regjeringspartiene, at det var uheldig at de ikke sto samlet. Jeg trodde han tvert i mot syntes det var veldig bra at de ikke var samlet. Jeg tar med meg den omsorgen, og jeg tror for så vidt at uenigheten ikke strekker seg så veldig langt. Vi ønsker i alle fall med dette forslaget å sikre at de ideelle virksomheter som eier og – jeg understreker, som det står i forslaget – driver denne type boliger, også får ta del i momsrefusjonen. Som det er pekt på av flere her, har det vært mange konflikter knyttet til dette – så mange at det til slutt har blitt rettssaker. Enden på den visa er jo at staten tapte i Høyesterett for kort tid siden, og jeg regner med at det får konsekvenser ganske raskt når det gjelder oppfølgingsarbeidet som Regjeringen nå har sagt de vil ta fatt på. Jeg tolker for så vidt også innleggene fra regjeringspartiene dit hen at man ser for seg at endringer ikke skal være innskrenkende, men utvidende, slik at det gis grunnlag for momsrefusjon for dem som nå har vunnet fram i rettsapparatet, og at man ikke strammer til – for det er jo det andre alternativet i lovverket – og dermed utelukker momsrefusjon. Hvis finansministeren har noe å meddele om dette, er vi selvfølgelig takknemlige for det. Jeg deler sistnevnte talers synspunkter om det viktige samarbeidet som skjer mellom det offentlige og de ideelle virksomheter på mange områder av velferdssamfunnet. Forslaget som vi her drøfter, innebærer å sørge for at dette samarbeidet styrkes, og at vi fortsatt skal ha ideelle aktører som ønsker å bidra, og de ønsker å bidra på like vilkår, slik at det i realiteten ikke blir et mindre tilbud for utsatte grupper enn det ellers kunne vært. Det er formålet med vårt forslag, og jeg tar det opp.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-03-05:
Jeg kunne ikke la debatten passere med bare de pliktskyldige innleggene. Jeg trodde kanskje finansministeren også skulle si noe, for dette temaet tror jeg er et av de temaene som diskuteres mest ute, og som man får gjort minst med fra denne sal. Jeg mener representanten fra Venstre var inne på det helt sentrale, dette med konkrete mål. Der er det et hav av forskjell mellom det Børge Brende la fram i sin plan «Et enklere Norge 2005–2009» og det som Sylvia Brustad presenterte. Da Børge Brende satte som mål 25 pst. reduksjon, skulle det kunne måles opp mot 2012. Nå hører vi altså en saksordfører som synes det går veldig bra. Det dokumenteres at Rambøll har sett på dette, og dette viser noe helt annet enn departementet selv viser, nemlig en effektivisering på 0,5 pst. i løpet av tre år, fra 2006 til 2009. Det gjelder altså kostnader på 57 milliarder kr. Det er ikke ubetydelige kostnader forbundet med det å kunne skape verdier framover. Et slikt tempo vil gjøre at vi når Børge Brendes målsetting i løpet av 150 år! Det kan Stortinget umulig være fornøyd med. Her gjelder det å prøve å komme fram til noe som kan gjøres konkret, noe som kan måles, slik at vi kan begynne å diskture om vi faktisk når noen mål. Det tror jeg er den himmelvide forskjellen mellom Børge Brendes ambisjon og den ambisjonen som Regjeringen har i dag. Og så lenge jeg ikke ser en konkretisering av de tiltakene og et ønske om at man legger fram de tiltakene for Stortinget, slik at vi faktisk kan diskutere om man gjør noe i departementet, så tar jeg heller signalene slik som Nesvik sa de var framstilt i statsrådens svar. Det er en studie i hvordan man finner alle de negative argumentene og alle de vanskelige sidene ved alle tiltak, og så gjør man ingen ting.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-03-05:
Ja, jeg tar opp Høyres forslag.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
Jeg har bare et par korte kommentarer. Jeg tror representanten Syversen var inne på noe fornuftig her, at vi har alle gode intensjoner, men så får vi det ikke helt til – litt forskjellig etter hvem som styrer. Men det har også noe med retorikk å gjøre. Da de rød-grønne overtok i 2005, var det en holdning til næringslivet som var svært negativ. Og hvis man ikke tror at retorikk også skaper politikk eller skaper holdninger, tror jeg man tar veldig feil. Hvis man ser på en næringslivsleder som en potensiell skattesnyter istedenfor en verdiskaper, og snakker på den måten, får man ikke noe godt forhold til næringslivet, og man tror at man heller ikke ønsker å legge til rette for at denne næringslivslederen skal kunne skape de arbeidsplassene man i valgkampen gikk rundt og sa at man skulle skaffe. Det går også på skattesystemet. Man tar inn formuesskatten, altså egenkapitalen, i bedriften som arbeidende kapital, tar den inn til staten og gir den til nasjonen Norge som arbeidende kapital for noen andre som skal gjøre noe enda mer enn det som den allerede har gjort i den bedriften den var i. Når man snakker på den måten og har politikk på den måten, skaper man altså holdinger i næringslivet og i den praktiske politikken man skal føre i departement og regjering. Dette skaper ikke verdier, men det skaper konfrontasjon mellom næringsliv og de politiske aktørene. Jeg skjønner også behovet for å selge en politikk og en retorikk utad for å vinne stemmer ved et valg. Det har sikkert alle partiene behov for, men når man kommer i regjeringskontorene, er det viktig at man skaper en dialog med næringslivet og ser på næringslivet og lederne som noen som spiller på lag for å skape verdier som vi alle er avhengige av for å fordele de godene som næringslivet faktisk skaper for oss.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-03-05:
Jeg fremmer herved forslaget fra Fremskrittspartiet. Jeg vil opplyse om at vi subsidiært støtter Høyres forslag.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-05:
Noen få betraktninger ved slutten av denne debatten. Det er for så vidt en sammenheng mellom den debatten vi hadde i stad om forenklinger, og det vi diskuterer nå. Mye i den første debatten dreide seg om å ta i bruk det elektroniske verktøyet som ligger der, og det er for så vidt noe av det som har muliggjort denne store spredningen av skattelister via nettet. Bare for å sette det inn i en litt større sammenheng: I fjor mottok Skatteetaten i underkant av 5 millioner elektroniske skjemaer. 85 pst. av de næringsdrivende brukte elektronisk selvangivelse, og 83 pst. brukte også elektronisk momsoppgave. Det var altså 400 000 bedrifter som hadde erstattet papir med elektronikk på innrapporteringssiden. Så det skjer jo en utvikling, og det er noe av det vi diskuterer i denne sammenhengen. Det er en lang veg fra det å se på skattelistene i bakrommet på kolonialbutikken på Stavsjø til det å gå inn på nettet og se dem. Men som flere har pekt på, er det en lang tradisjon for å offentliggjøre skattelister i Norge. Det er en del av den åpenheten som er viktig i samfunnet, og diskusjon om inntekt og skatteforhold er en viktig del av samfunnsdebatten. Likevel er det slik, og det har også kommet fram i debatten her, at en på den ene siden har hensynet til full offentlighet, og på den andre siden kan det være andre samfunnsmessige hensyn og interesser, slik det bl.a. er påpekt i brevet til Justisdepartementet fra Politidirektoratet. Så en må på en måte balansere åpenhetshensynet mot beskyttelse mot f.eks. kriminalitet og enkeltpersoners sikkerhet. Det som nå skjer, er at man går igjennom dette i Finansdepartementet. Vi skal ha en grundig gjennomgang. Det å foreslå et forbud mot offentliggjøring av skattelister er i hvert fall, sett fra mitt ståsted, helt uaktuelt. Men dersom vi skulle finne ut at det er behov for endringer, vil vi selvsagt legge det fram, slik at det kan virke fra skattelistene som blir lagt fram til høsten. Men før vi eventuelt kommer dit, har vi en liten veg å gå i Finansdepartementet og ved å foreta en politisk avveining av dette spørsmålet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-05:
Vi er ved slutten av en uke der moms på en måte har vært – jeg vil ikke si slager, men i hvert fall en gjenganger i media, fra riksrevisoren til diskusjonen om moms på e-bøker og til dokumentforslaget som vi ser i dag. Jeg tror det er viktig å huske på hva dette momssystemet er. Det er en viktig bidragsyter til alle de gode formål som skal finansieres over statsbudsjettet, og det er viktig at man har både et effektivt og et godt momssystem. Jeg tror det for så vidt er en side ved saken vi diskuterer i dag – uten at jeg skal dra det for langt – at jo flere unntak det blir, jo mer komplisert og uoversiktlig momssystemet blir, og jo flere satser vi får, desto mer utsatt blir momssystemet. Det er viktig å ha den helhetstilnærmingen til de endringer man skal gjøre i dette systemet. Som fylkesmann var jeg mye borte i dette med momskompensasjon til kommuner. Jeg kan vel si her i Stortinget at jeg har nok reist mange pekefingre der man har brukt momskompensasjon som inntekter i driftsbudsjettet til å finansiere langsiktige utgifter. Så det har sine sider, det systemet vi her diskuterer. Når det er sagt, sa jeg også i svaret til komiteen at jeg ser at det er grunnlag og behov for en gjennomgang av regelverket på dette området. I brevet viste jeg også til at det vil være hensiktsmessig å avvente avgjørelsen i Høyesterett før jeg gjorde det. Nå har dommen falt i Høyesterett. Det skjedde 19. februar, og staten tapte – som det er vist til tidligere i debatten. Selvsagt er det slik at når Høyesterett har talt, tar man dommen til etterretning, og vi gjør i departementet nå en gjennomgang av premissene for å klarlegge dommens betydning for den saken som Stortinget nå diskuterer. I lys av formålet med kompensasjonsordningen og det forhold at bygging av boliger til funksjonshemmede og pleietrengende organiseres på ulike måter i kommunene, vil jeg gå gjennom regelverket på dette området og selvsagt ta med meg de synspunkter som er kommet, også i denne debatten.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2010-03-05:
Bakgrunnen for denne saken er den generelle ordningen med momskompensasjon som momskompensasjonsloven gir. Den loven gjelder for kommunene og fylkeskommunene, men for å motvirke konkurransevridningen er enkelte private aktører også omfattet av den ordningen. Det gjelder private og ideelle virksomheter som produserer helsetjenester, undervisningstjenester eller sosiale tjenester som kommuner eller fylkeskommuner er pålagt ved lov å utføre. Forslagsstillerne har pekt på tvistesaker mellom staten og kommunene og deres samarbeidspartnere om forståelsen av hvilke prosjekter som faller inn under formålet «private og ideelle virksomheter som produserer helsetjenester, undervisningstjenester eller sosiale tjenester som kommuner eller fylkeskommuner er pålagt ved lov å utføre». Det har vært forskjellige forståelser av dette. Flertallet i komiteen imøteser en gjennomgang av regelverket på dette området, en gjennomgang som finansministeren gjennom brev til komiteen har sagt det kan være behov for. Det er nylig kommet en avgjørelse fra Høyesterett, som selvsagt blir et viktig premiss for det arbeidet. Kristelig Folkeparti, som fremmet dette dokumentet i utgangspunktet, mener det bør stilles krav til at prosjekter skal være berettiget til momskompensasjon. Ett av de kravene som blir foreslått, er at eier av boligene må være en ideell aktør som selv ikke henter ut fortjeneste av prosjektet, mens de andre opposisjonspartiene har et forslag om å sikre full likebehandling mellom kommuner, ideelle aktører og vanlige private. Det har vært mange debatter om skillet mellom private ideelle og private kommersielle, der noen mener det skillet er kunstig, mens det er en kjent sak at vi i Arbeiderpartiet generelt har mye av den samme tilnærmingen som Kristelig Folkeparti har, at det er forskjell på aktører som henter ut fortjeneste, og dem som driver arbeid med andre målsettinger. I denne konkrete saken tror jeg likevel det er rett og viktig å avvente den gjennomgangen som Finansdepartementet nå skal ha. Jeg oppfatter det også slik at det er bred forståelse i komiteen for at det er et arbeid som en har sett som naturlig å avvente, fram til Høyesteretts avgjørelse har kommet.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
På vegne av stortingsrepresentanten Siv Jensen og meg selv vil jeg fremsette et forslag om ikke å tillate bruk av niqab og burka eller andre heldekkende plagg i det offentlige rom.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
På vegne av representantene Hans Frode Kielland Asmyhr, Morten Ørsal Johansen, Åse Michaelsen og meg selv vil jeg framsette et forslag om bekjempelse av narkotikaproblemene i norske fengsler. Og: På vegne av representantene Siv Jensen, Solveig Horne og meg selv vil jeg framsette et forslag om endring av norske myndigheters håndtering av saker om barnebortføring.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Jeg registrerer at statsministeren skylder på pressen og påstander i pressen. Men som leder i justiskomiteen har jeg besøkt noen av politidistriktene og snakket med politimestre i forskjellige distrikter, og den situasjonsbeskrivelsen som ble lagt på bordet fra justisministeren i fjor høst, om 1 100 nye stillinger, er ikke reell. Nå er det nedbemanning, eller for å si det på en annen måte: Man har ikke ressurser til å ta inn nytt personell – verken om de er nyutdannet eller om de har skiftet jobb. Jeg tror også det er relevant å se på rapporten fra Politidirektoratet, som forteller at politidistriktene ikke klarer måltallene sine. Og i tillegg skal de redusere i driftsbudsjettene sine og ikke ta inn flere politimenn og -kvinner. Så jeg tror statsministeren kanskje burde være litt mer ansvarlig i forhold til den situasjonen som politimestrene signaliserer, også inn i storting og regjering.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Det er vel kanskje ikke noen tvil om at man går i retning av en krise i Midt-Norge. Jeg registrerer at statsministeren ifølge NTB mener at løsningen på de ekstreme strømprisene ligger i Sverige. Han ber nå nærmest om at nabolandene fyrer opp sine kjernekraftverk – som Regjeringen er imot, men i dette tilfellet er det helt greit – og han åpner for å starte de mobile gasskraftverkene. Alle monner drar. Jeg registrerer at ulike representanter fra regjeringspartiene i Midt-Norge har vært ute og krevd at disse mobile kraftverkene nå startes opp. Representanter fra Arbeiderpartiet i Midt-Norge har sagt at kommer det et slikt forslag i Stortinget, så vil det få flertall. Nå ligger det et slikt forslag i Stortinget, fremmet av Fremskrittspartiet. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Vil statsministeren nå anbefale representanter fra regjeringspartiene i dette hus å stemme for dette forslaget, for å følge opp det som disse representantene ønsker seg: å starte opp disse mobile kraftverkene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-03:
Jeg har gleden av å fremme forslag på vegne av representantene Kjell Ivar Larsen, Oskar Jarle Grimstad og meg selv om evaluering av lovverket som regulerer bygging av kraftlinjer.