Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
SV registrerer at komiteen står samlet om overordnede betraktninger i forhold til den miljøpolitikken som skal føres i Norge. Komiteen uttaler at «en forsvarlig forvaltning av miljøet må ta utgangspunkt i tre prinsipper». Det ene prinsippet er at naturens tålegrense ikke må overskrides, det andre er at føre var-prinsippet må legges til grunn, og det tredje er at forurenser skal betale skadene av forurensningen. Men samtidig blir det noe visst symptomatisk ved det, for etter at man har kunnet enes om denne typen overordnede prinsipper, blir det flertall og mindretall straks man begynner å diskutere konsekvensene av prinsippene. Ser man på naturens tålegrense, ser man at den på en rekke områder allerede i dag er betydelig overskredet. PCB har vært nevnt her nettopp som en miljøgift som påvirker miljøet, og som gjør at tålegrensen brytes. Likevel har man altså ikke vilje til å gjøre noe med det problemet PCB representerer, på en slik måte at man holder seg innenfor naturens tålegrense. Man klarer altså ikke å etterleve de målsettingene som en samlet komite står inne på. Man sier at føre var-prinsippet skal legges til grunn. Så får vi høre Korsberg i en replikkveksling og også i hans hovedinnlegg, der han totalt forkaster føre var-prinsippet som prinsipp. Han latterliggjør det – unnskyld, «latterliggjør» er visst ikke et parlamentarisk uttrykk – og synes helt å se bort fra at man er avhengig av å skue inn i framtiden, prøve å forutse hva som kan bli konsekvensene, og at man i så fall må legge de negative konsekvensene til grunn, at man vil komme ut i store problemer hvis så skjer. Føre var-prinsippet legges altså ikke til grunn av en samlet komite, selv om en sam let komite står inne på en slik merknad. Vi ser det også i klimapolitikken, at heller ikke Arbeiderpartiet og Regjeringen er villig til å etterleve et føre var-prinsipp. Man har altså ennå ikke klart å legge fram en handlingsplan i forhold til klimapolitikken, i henhold til Kyotoprotokollen. Forurenser skal betale skadene, sier man. En rekke miljøavgifter har jo nettopp det som formål. Det kan være bilavgifter, det kan være avgifter på andre områder knyttet til utslipp. Og så hører vi, slik som fra Fremskrittspartiets representant, at det vil være et mål for enhver avgift som foreslås fra enhver regjering, å redusere de avgiftene, eventuelt få dem fjernet. Det er jo å bevege seg bort fra målsettingen om at forurenser skal betale. Vi ser her at det er en hulhet i en felles type betraktninger som gjør at de ikke vil kunne etterleves i praksis. Stockholm-konvensjonen mot miljøgifter innebærer at de tolv farligste miljøgiftene, de som er minst nedbrytbare, skal begrenses eller forbys – DDT som miljøgift og PCB en annen. PCB er et gigantisk miljøproblem, med medisinske effekter som påvirker arvematerialet. Man har også sett deformerte kjønnsorganer hos dyr, og helt åpenbart kan det gi det også hos mennesker. Vi vet mer enn nok om PCB til å kunne gå i gang med raske tiltak. Det er også et sterkt behov for en grundig utredning av på hvilken måte oppryddingsarbeidet skal skje, og man trenger da å utføre pilotprosjekter på området. Men det er helt symptomatisk for Regjeringens miljøpolitikk at Arbeiderpartiet har så lave ambisjoner også på det området at de kun foreslår ett pilotprosjekt, mens flertallet i komiteen gledelig nok går inn for et langt høyere ambisjonsnivå med flere parallelle prosjekter. Norge klarer ikke å overholde sine forpliktelser i henhold til Nordsjø-avtalen når det gjelder utslipp av nitrogen. Situasjonen er noe bedre når det gjelder fosfor. Men også når det gjelder fosfor, fins det eksempler på uakseptable forekomster. Jeg la merke til at representanten Sanner nevnte Vansjø-Hobøl-vassdraget, der man har en drikkevannskilde for ca. 60 000 mennesker. Vannet inneholder store mengder fosfor, ikke minst på grunn av overgjødsling i områdene som har tilsig til drikkevannskilden. Konsekvensen blir oppblomstring av alger til et nivå der vannet kan bli giftig. Det har vært et sterkt lokalt engasjement for å få gjort noe med situasjonen, men man har manglet midler i tilgrensende kommuner. SV har engasjert seg sterkt lokalt og er veldig glad for at Høyre har engasjert seg så sterkt i energi- og miljøkomiteen, og at et flertall nå går inn for at man skal få igangsatt tiltak. Sammen med sentrumspartiene fremmer SV et forslag der vi ber Regjeringen om å sikre en statlig medfinansiering av en tiltakspakke for å få reduserte fosforutslipp til et akseptabelt nivå. Regjeringen har altså ennå ikke klart å legge fram en handlingsplan for klimapolitikken, der også kvoteordningene omtales. Regjeringen har varslet at handlingsplanen blir forsinket. Stortinget blir nå oppløst uten at vi får tatt stilling til hvordan vi skal møte forpliktelsene i henhold til Kyotoprotokollen, og det er det vanskelig å kunne akseptere. Det er i det hele tatt helt uakseptabelt. Jeg tar opp de forslag som SV har fremmet i innstillingen.