trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Da ILO-konvensjon nr. 169 ble vedtatt i 1990, bar det preg av å være hastverksarbeid. Den ble presset igjennom altfor fort i Stortinget. Det var få høringer om den, og veldig få fikk uttale seg. Nye opplysninger er kommet fram siden 1990. Jeg vil si det slik at samene er ikke urfolk etter ILO-konvensjon nr. 169, for den krever at man lever i tråd med tidligere sosiale, økonomiske og kulturelle tradisjoner, og at man er etterkommer etter dem som opprinnelig bebygde Finnmark. I dag er samene fullstendig integrert i det norske samfunn, og de lever slett ikke i telt på Finnmarksvidda lenger. Forsker Karsten Adriansen mener at det ikke finnes fnugg av bevis for at samene egentlig er å betrakte som et urfolk i Norge. Fremskrittspartiet er ikke noe samefiendtlig parti, men dette er det altså vitenskapelig bevis for å hevde, og dette er noe som er kommet fram etter at denne ILO-konvensjonen ble ratifisert av Norge.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Hadde representanten Ballo hørt etter da jeg holdt mitt innlegg, hadde han hørt at jeg sa at vi i Fremskrittspartiet ikke er imot verken samisk kultur, språk eller samfunnsliv for øvrig. Det vi mener, er at man trenger ikke et sameting for å ivareta dette. Jeg har faktisk så stor tiltro til samer som enkeltindivider og som folk at dette kan de håndtere selv, uten å ha et sametingsorgan for å veilede seg. Når det gjelder Fremskrittspartiets mest prinsipielle hovedinnvending, er det nettopp Sametinget vi vil nedlegge. Det er Sametinget som organ vi mener er overflødig, men vi er ikke på noen måte et samefiendtlig parti. Vi har så stor tiltro til den samiske folkegruppe at vi tror at sitt språk, sin kultur, sin identitet, sitt samfunnsliv kan de utmerket godt ivareta uten et sameting.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Det er alltid slik i denne verden at det som en gang ble oppfattet som en sannhet, før eller siden kan bli endret på ved at det kommer nye opplysninger og nye fakta for dagen. I mitt svar til Sigvald Oppebøen Hansen, bl.a., viste jeg til at siden ILO-konvensjon nr. 169 ble ratifisert av Norge i 1990, er det kommet fram en del nye opplysninger, som sår tvil om hvorvidt samene virkelig er urfolk. Finnmark har vært befolket kanskje i 10 000 år, og samene er trolig det folkeslag som sist tok Finnmarks ressurser i bruk. Når det kommer nye, vitenskapelige opplysninger fram, må man kunne feste en viss lit til dem, ta dem i betraktning og se på om det man tidligere trodde, virkelig er godt nok.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Representanten Karin Andersen uttalte noe slikt som at de som vil legge ned Sametinget, velger konflikt. Det er selvsagt Fremskrittspartiet hun sikter til her. Men det er altså ikke bare Fremskrittspartiet som vil nedlegge Sametinget. Jeg skal referere fra avisen Finnmarken den 28. februar i år, der det står: «Isak Mathis O. Hætta vil legge ned sametinget.» Journalisten spør: «Betyr dette at du er enig med Fremskrittspartiet og Carl I. Hagen?» Hætta svarer: «… slik utviklingen har gått, så er jeg enig med dem om at tinget burde nedlegges». Isak Mathis O. Hætta er også varaordfører i den største valgkretsen, Kautokeino. Da kan man jo spørre, når Karin Andersen roser Sametinget opp i skyene og sier at alt er så bra med Sametinget: Hva er Karin Andersens kommentar til at selv sentrale sametingsmedlemmer mener at Sametinget bør nedlegges?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Representanten Magnhild Meltveit Kleppa er meget positivt innstilt til Sametinget og Sametingets arbeid. Jeg har i grunnen bare et lite, greit og kort spørsmål. Det er jo slik at kriteriene for å stille i samemanntallet og få delta i valg er at man må ha en viss gehalt av samisk blod og oppfatte seg som same. Mener representanten Meltveit Kleppa at etnisitet faktisk er grunnlaget for å få lov til å delta i et demokratisk valg? Jeg synes det er meget merkelig at demokratiske rettigheter til å delta i valg skal være knyttet opp mot etnisk tilhørighet. Jeg finner det meget betenkelig!
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Statsråd Solberg viste til at finnmarksloven snart vil bli lagt fram fra Regjeringens side. Hun uttalte at ingen vel blir særlig fornøyd med det de kommer med. Det var det hun sa. Så får vi se hva det blir. Jeg vil vise til Gudmund Alfredsson, som er en anerkjent islandsk jurist med flere års virke i FNs arbeidsgruppe for urfolk. Han sier at internasjonale konvensjoner for urfolks rettigheter ikke går så langt som å gi selvbestemmelsesrett. Ingen regjering godtar selvbestemmelsesrett, altså autonomi, og ILO-konvensjon nr. 169 kan ikke brukes til å innføre selvbestemmelsesrett, slik Sametinget krever. Med fare for kanskje ikke å få noe svar, for dette er kanskje en forskuttering av finnmarksloven, vil jeg allikevel tillate meg å spørre statsråden: Er hun enig i Gudmund Alfredssons uttalelser om at ILO-konvensjon nr. 169 ikke kan brukes til å innføre selvbestemmelsesrett, slik Sametinget krever?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Østberg sa at det var viktig å evaluere det en gjør, for å finne ut hvordan det virker, og det er SV enig i. Da er det betimelig å utfordre Regjeringen, særlig når det dreier seg om kystfiske, som også er en viktig samisk næring. Der har Regjeringen nå lagt fram forslag som dreier seg om kystfiskeflåten. De har før hatt drifts- og stimuleringsordninger for flåten som ikke er konsekvensutredet. Altså vet man ingen ting om virkningene på de samiske næringene og grunnlaget for samisk kultur av de endringene man gjør i sektorpolitikken, f.eks. på fiskeri. I tillegg til det har SV og Senterpartiet i innstillingen fremmet forslag der vi ber Regjeringen vurdere behovet for rikspolitiske retningslinjer for samiske spørsmål til planarbeidet i kommuner og fylkeskommuner. Det betyr at alle forvaltningsledd må ta dette grundig innover seg når man gjør endringer i det fysiske grunnlaget for samisk kultur og næring. Jeg kunne tenke meg å få en begrunnelse fra Østberg for hvorfor Kristelig Folkeparti og Regjeringen ikke er enig i det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Den vanskelige saken i denne stortingsmeldingen har vært verneplanen for Tysfjord–Hellemobotn. Schjøtt-Pedersen var innom det i sitt innlegg og refererte helt riktig til at den lulesamiske befolkningen der føler seg truet, og han brukte ord som totalfredning. Det flertallet har gått inn for i innstillingen, er vern, men vern og bruk, og vi sier at det ikke skal fattes avgjørelse om vern av Tysfjord–Hellemo-området uten at lulesamiske interesser er utredet og ivaretatt. Jeg er litt bekymret når representanter fra Arbeiderpartiet har en holdning som tilsier at det ikke går an å ha vern og bruk samtidig, og at vernebestemmelser ikke kan ta hensyn til andre interesser enn de rent vernefaglige. Det har det faktisk vært gjort mange ganger, og jeg vil be representanten begrunne hvorfor han ikke tror at det er mulig å ivareta slike interesser.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Det er flere interesser som SV har vært opptatt av å ivareta i denne saken. Jeg vil gjenta det jeg sa i sted, at vi tar denne mistilliten fra de samiske interessene på alvor. Oppigjennom hele historien har det vel vært slik at man ikke bare har følt, men også i praksis har blitt både undertrykt og overkjørt. En av grunnene til at vi er nødt til å ha en særlig samepolitikk i dag, er jo nettopp at storsamfunnet ikke har ivaretatt disse interessene. Når flertallet går inn for det forslaget vi har fremmet i dag, er det fordi vi oppfatter at det er interesser som dreier seg om naturvern, som kan ivaretas samtidig som man ivaretar interessene til det lulesamiske samfunnet og dets framtid. Vi oppfatter at de forpliktelsene som regjeringspartiene har gått inn for ved å formulere disse forslagene, slik de har gjort det sammen med SV, er så sterke at disse interessene skal ivaretas i planprosessen, og de kan bare ivaretas der.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Jeg registrerer med litt forferdelse at det er stortingsrepresentanter, valgt inn i et demokratisk organ, som ikke mener at den beste måten å løse konflikter på er ved å forsøke å finne politiske løsninger. Jeg tror Fremskrittspartiet har sovet i alle historietimer, og de velger å lukke øynene for de overgrep og de overkjøringer som har vært gjort gjennom historien overfor samene. Grunnen til at vi må vedta en del slike ting, er jo nettopp at storsamfunnet ikke har ivaretatt disse interessene, at det ikke er mulig å oppnå en likeverdig situasjon uten demokratiske organer som kan tale på vegne av befolkningen. Det er slik at man kan framføre ekstreme synspunkter både her og der. Hvis framtredende representanter i Stortinget tar til orde for ekstreme standpunkter, kan det også være noen som ønsker å legge ned Stortinget. Jeg tror ikke at det er noen særlig gode idé, i likhet med at jeg ikke tror det er noen god idé å legge ned Sametinget.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
På noen områder kan det være konflikt mellom naturvern og de lulesamiske interessene. Det er litt ulike måter å utvikle næringsgrunnlaget på ut fra naturressursene i de ulike samiske områdene. Det er noen uavklarte punkter på dette området. Men SV tror, i motsetning til Senterpartiet og flertallet, at disse konfliktene lar seg løse innenfor planprosessen. Med det kjennskap vi har til de føringer som har vært lagt gjennom behandlingen bl.a. hos fylkesmannen i Nordland, er man innstilt på å ivareta de lulesamiske interessene på en god måte innenfor planarbeidet. Vi mener at man ivaretar de samiske interessene bedre ved å være sterke med hensyn til natur- og miljøvern fordi det nettopp ivaretar naturgrunnlaget for den samiske befolkningen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Jeg tror statsråden har rett i at kanskje den store forskjellen her mellom regjeringspartiene og noen av oss andre i samepolitikken er ikke hva vi sier, men hva vi gjør. Det dreier seg om å kunne finansiere de tiltakene vi sier er nødvendige, riktige og viktige for å kunne gjennomføre samepolitikken i praksis. Men så sier også statsråden at hun, i likhet med SV, er opptatt av at inngrep i naturen kan være en trussel mot samiske interesser i framtida. Det er en av grunnene til at SV sammen med Senterpartiet har fremmet et forslag om å be Regjeringen vurdere behovet for rikspolitiske retningslinjer for samiske spørsmål til planarbeidet i kommuner og fylkeskommuner, nettopp fordi vi mener at naturgrunnlaget er særdeles viktig; det er jo hele forutsetningen for reindriften. Derfor må jeg få spørre statsråden: Hva er grunnen til at Regjeringen, når den legger så stor vekt på dette, ikke ser at det er behov for slike rikspolitiske retningslinjer?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Den avklaringen har jeg allerede gitt. Jeg har foretatt en klar avgrensning i forhold til bl.a. begrepet «selvbestemmelse». Hovedutgangspunktet må være at når det gjelder utviklingen av det særskilt samiske, må Sametinget ha en sterk innflytelse, ganske enkelt ut fra prinsippet om at det bare er samene selv som kan definere hva som er samisk og hvordan samisk språk og kultur skal utvikles videre. Samtidig er det på de allmenne områdene slik at vi må legge entydig til grunn at Norge er ett land, og at det er Stortinget og Regjeringen som også er samenes storting og regjering. Det kan imidlertid tidvis være grunn til å minne representanten Andersen om at også Fremskrittspartiet har stemt for Norges ratifikasjon av ILO-konvensjon nr. 169.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Jeg er helt enig med representanten Meltveit Kleppa i at muligheten til å bruke sitt eget språk, og også muligheten til å følge opp språklovens intensjoner, er svært vesentlig. La meg i denne forbindelse bare få tilføye at en av de store utfordringene som vi her også ser, er muligheten for å gi en opplæring i samisk for den voksne, sågar eldre del av befolkningen som har ønske om å lære seg å lese og skrive samisk, men som ikke har hatt anledning til det. Så legger Arbeiderpartiet til grunn at man skal gi en reell mulighet for å følge opp språklovens intensjoner gjennom en styrking av tilskuddet til merutgifter med tospråklighet. Det har vi praktisert gjennom at vi, mens Arbeiderpartiet har vært i regjeringsposisjon og ved behandlingen i Stortinget, har foretatt vesentlige økninger i bevilgningen til det. Derfor er det ikke store realitetsforskjeller mellom representantens parti og Arbeiderpartiet i spørsmålet om hvordan man skal dimensjonere disse tilskuddene. Det vil alltid være et definisjonsspørsmål hva som er full dekning, men at det er behov for ytterligere styrking, er vi enige om.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
La meg først presisere at jeg siterte sametingsrepresentant Urheim og hans valg av ord. Ellers legger jeg også til grunn at det normalt vil være mulig å ivareta ulike hensyn i en verneplanprosess. Det er et viktig, grunnleggende prinsipp i miljøvernarbeidet. Det som i denne saken er spesielt, er for det første at det er et så sterkt engasjement fra den sårbare lulesamiske befolkningen i forhold til prosessen, og at også Sametinget har bedt om at prosessen skjer på en annen måte enn det Regjeringen har lagt opp til, og for det tredje at man har nedsatt et samerettsutvalg som skal vurdere spørsmål også i tilknytning til disse områdene. Samlet sett mener Arbeiderpartiet derfor at det vil være riktig å ta dette området ut av planen. Det burde ha vært et minimum etter vår oppfatning at man hadde fått saken tilbake til Stortinget. Slik forslaget fra bl.a. SV nå er formulert, innebærer det at det i siste instans er Miljøverndepartementet som treffer beslutningen, og som avgjør hvorvidt lulesamiske interesser faktisk er ivaretatt eller ikke.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
President! En åpenbar misforståelse.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Representanten Torbjørn Andersen bygger opp under den misforståelse at begrepet «urfolket» er knyttet til hvem som kom først til et område. Det er ikke det som er knyttet til den internasjonale definisjon av urfolk. Definisjonen er knyttet til om folkegruppen bebodde området på det tidspunkt statsgrensene ble trukket. Det hersker det liten tvil om. For det andre: Definisjonsspørsmålet er om man har beholdt noen av sine særtrekk. Det er det også liten tvil om. Så kanskje vil det være fornuftig å forholde seg til de internasjonale definisjonene og ikke egen synsing.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Representanten Andersen uttrykte i sitt innlegg bekymring for den mistillit som den lulesamiske befolkningen har til den statlige verneplanprosessen. Det er vel ikke å si det for sterkt at den lulesamiske befolkningen i området har uttrykt frykt for å bli overkjørt i denne prosessen. Hadde det ikke da vært rimelig enten at saken hadde vært tatt ut av verneplanarbeidet, slik Arbeiderpartiet og et flertall i komiteen, men ikke et flertall av partiene i salen, har gått inn for, eller at man som et minimum stilte krav om at saken skulle bringes tilbake til Stortinget for nettopp å avveie og forsikre seg om at disse hensyn blir ivaretatt, i stedet for å gi Miljøverndepartementet fullmakt til å avgjøre saken, slik man nå i realiteten gjør gjennom det forslaget som SV har stilt seg bak?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Senterpartiet og Arbeiderpartiet står sammen om det aller meste i denne innstillingen. Men på ett punkt står faktisk Arbeiderpartiet helt alene. Etter vårt syn vil målsettingen om at samene, gjennom Sametinget, selv skal bestemme over saker som spesielt angår den samiske befolkning, bli oppfylt best dersom man lar Sametinget selv ha myndighet over spørsmål knyttet til Sametingets valgordning. Jeg registrerer som sagt at ingen av de andre partiene har sluttet seg til det synet. Men i den utstrekning det skulle være ulike vurderinger mellom Sametinget og de statlige organene om hvordan valgkretsinndelingen skal være, hvordan mandatfordelingen skal være, hvordan avgrensningen i stemmeretten skal være – vil det ikke da være sterke prinsipielle grunner for at det vil måtte være Sametinget som selv definerer hva som er best, i samsvar med samisk tradisjon og samisk vurdering? Og hvorfor er i så fall Senterpartiet ikke enig i den vurderingen, at denne myndigheten bør tillegges Sametinget?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Jeg forstår at jeg må korrigere mitt inntrykk av at statsråd Erna Solberg ville oppfatte begrepet thatcherisme som en hedersbetegnelse. Levekårssituasjonen i det samiske kjerneområdet er urovekkende. Derfor har det vært bred enighet om behovet for tiltak. Det er behov for en sterkere satsing på næringsliv og sysselsetting. Regjeringens svar er å svekke distriktspolitikken og med det svekke innsatsen for næringsliv og sysselsetting. Det er behov for en sterkere politikk for å løse velferdsutfordringene. Regjeringens svar er en svekkelse av kommuneøkonomien og med det en svekket velferdssituasjon i disse områdene. Er ikke det å bruke en medisin som er den stikk motsatte av den som regjeringspartiene selv har foreskrevet? For øvrig, mens vi venter på finnmarksloven, er det jo interessant å registrere at Høyre som parti før og i valg utstedte en garanti om at Sametinget ikke skulle ha noen rolle i forvaltningen av land og vann i Finnmark. Vi venter alle spent på Høyres svar i regjeringsposisjon.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Tillat meg bare noen få ord om et tema som i svært liten grad har vært berørt i debatten. Reindriftsnæringen hevder at næringen har tap av rein til rovvilt i tusentallsdimensjonen. Den statlige reindriftsadministrasjonen har overfor komiteen bekreftet at det er svært store tap. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har i innstillingen fremmet forslag om at Regjeringen skal foreta en gjennomgang og vurdering av rovvilttapene i reindriften og eventuelt fremme forslag for å sikre en balansert forvaltning, og at det skal skje senest i revidert budsjett. Det forslaget ser ikke ut til å få flertall. I den utstrekning man legger til grunn disse tallene, dreier det seg imidlertid om en dimensjon som framstår som svært alvorlig, og som er betydelig større enn alle andre rovviltspørsmål som vi har hatt til diskusjon. Jeg vil derfor be om at statsråden har oppmerksomhet om denne problemstillingen og, uavhengig av om forslaget får flertall i dag eller ikke, vurderer om hun kan sette i gang en gjennomgang av den situasjonen man har med disse rovvilttapene, eventuelt i samarbeid med Landbruksdepartementet, slik at man får et beslutningsgrunnlag og en vurdering av hvor store tapene er, og at det eventuelt vurderes hvilke tiltak som er nødvendige for å sikre det økonomiske fundamentet. Her er problemstillingen at tapene hevdes å være så store at det svekker det økonomiske grunnlaget for reindriften. Det har i sin tur konsekvenser for den samiske reindriftskulturens livskraft. Derfor er det alvorlig både næringspolitisk og også kulturelt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Eg vil takka representanten Schjøtt-Pedersen for ein grundig historisk gjennomgang og for eit elles svært ryddig innlegg. Eg har eitt spørsmål som går på framtida. Det er jo slik, som Schjøtt-Pedersen var inne på, at det å ha høve til å bruka sitt eige språk er viktig. Det betyr at det er svært viktig å leggja best mogleg til rette for det, heilt frå barnehagen og i skulen, både grunnskule og vidaregåande skule. Når kommuneøkonomien er knapp, går det også ut over opplæringa i samisk. Kva er det som gjer at Arbeidarpartiet ikkje kan støtta Senterpartiet og SV sitt forslag om ei tilskotsordning som dekkjer dei reelle kostnadene med tospråklegheit?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Eg registrerer med undring at Høgre ikkje er interessert i å utdjupa sin distriktspolitikk. Så er det vel godt då for Kristeleg Folkeparti å få moglegheita til å utdjupa han på vegner av Regjeringa når det gjeld kommuneøkonomien og når det gjeld distriktspolitikken. Vanlegvis er det vel Høgre som er dei fremste talspersonane for begge desse viktige områda. Eg vil gi Peter Gitmark moglegheit til å svara på følgjande: Synest han det er like viktig for samiske ungar å læra sitt språk som det er for norske? Synest han difor det er viktig at det økonomisk blir lagt til rette for det, og meiner han at det er viktigare enn nokon gong å styrkja midlane til tospråklegheit, når kommuneøkonomien er så stram som han er?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Senterpartiet og SV står saman på mange område i denne innstillinga. Det går tydeleg fram. På eitt område skil vi lag, nemleg i handteringa av Tysfjord–Hellemobotn-området og spørsmålet om vern. No seier Karin Andersen at det er naturvernomsyn som gjer at SV står for det dei gjer her. Vi er med alle saman, unnateke Framstegspartiet, i eit felles fleirtal som seier at det treng ikkje vera motsetnad mellom naturvern og naturforvalting. SV er med i det forslaget som Ivar Østberg har fremja i dag. Men kva er det eigentleg representanten Karin Andersen ser føre seg skal gjerast av utgreiingar av lulesamiske interesser, og korleis skal dei varetakast dersom ho ikkje skal ta Tysfjord–Hellemobotn-området ut av verneplanen?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Det som er sagt i innstillinga av dei ulike partia når det gjeld valordninga, er grunnlag for eit nærmare studium. Det er f.eks. slik at Senterpartiet står åleine om å følgja opp utjamningsmandat etter same modell som ved stortingsval, og der desse mandata skal gjelda det underrepresenterte kjønnet. Det er slik at Arbeidarpartiet vil at ektefellar til samar som står i manntalet, òg skal få moglegheit til å stemma. Vi synest at Stortinget skal ha det overordna ansvaret for ulike valordningar, men vi vil då i større grad enn Arbeidarpartiet på nokre område ha respekt for det Sametinget seier.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Det er nok slik at Senterpartiet og Framstegspartiet gjensidig har sine motførestellingar i forhold til politikken på dette området. Når Framstegspartiet innleier merknaden sin med å seia at «likeverd og respekt for enkeltmenneskets egenart, retten til å utfolde seg og bestemme over sitt eget liv, er et viktig og grunnleggende samfunnssyn», fekk eg i dag gjennom Andersen sitt innlegg mest eit inntrykk av at det skal gjelda for ein del andre folkegrupper, men ikkje for samane. Vi for vår del legg til grunn den ILO-konvensjonen som Noreg har ratifisert, det grunnlovsvedtaket som er på plass, og den praksisen som elles er etablert. Vi synest Sametinget er ei svært god ordning – for den samiske befolkninga så vel som for oss andre.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Grunngivinga for at vi meiner at Hellemofjorden skal trekkjast ut, går fram av ein merknad som Arbeidarpartiet og Senterpartiet står saman om, der vi «konstaterer at Hellemofjorden med tilliggende områder er kjerneområder for den samiske befolkningen i lulesamisk område». Vi har allereie no òg fått klarlagt korleis dei i den einaste og siste lulesamiske fjordbusetjinga i Noreg sjølve meiner at livsgrunnlaget deira kan takast vare på vidare. Vi har lita tru på at ytterlegare utgreiingar vil taka vare på denne befolkninga på ein god måte – difor dette standpunktet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Eg har to spørsmål til statsråden. Begge er relaterte til det ho seier er Regjeringa sitt hovudområde, nemleg språk. For det fyrste: Ved grunnskulen i Sirma i Tana valkrins får samiske barn opplæring i samisk språk og kultur, eit godt grunnlag for opplæring i eige nærmiljø med den tryggleiken og tilhøyrsla som det representerer. Om skulen ryk på grunn av stram kommuneøkonomi, får det følgjer for opplæringa. Er det slik at statsråden trur at kommuneøkonomien i Finnmark er så god at grendeskular ikkje vert nedlagde, eller at utgiftene til tospråkleg undervising ikkje er eit problem? Så seier eit fleirtal i komiteen at ei verdig eldreomsorg må tilretteleggjast òg når det gjeld språk, og peikar på behovet for tospråklegheitsmidlar til helseføretak og andre statlege helsetenester, slik at tidlegare praksis kan vidareførast. Korleis vil statsråden følgja opp det?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-04-01:
Det går fram av meldinga at det frå 1998 har vore faste møte mellom Sametinget og enkelte departement. Det betyr at det har vore moglegheit til ein dialog i forkant av utarbeiding både av budsjett og andre saker. Det er i innstillinga ein litt pussig merknad frå SV og Senterpartiet som omtalar Sametinget sin kontakt med Stortinget. Det som er pussig med den merknaden, er eigentleg at det ikkje er ein samla komite som står bak. Det er mitt inntrykk at fleire enn desse to partia stiller seg litt undrande til at Sametinget t.d. i budsjettsamanheng skal sjåast på på same måten som alle andre høyringsinstansar. Så eg vil nytta høvet til å understreka overfor Presidentskapet det ansvaret som dei har her i Stortinget, på same måten som det ansvaret Regjeringa allereie har teke når det gjeld å styrkja dialogen med Sametinget. Det inneber òg sjølvsagt at Sametinget blir høyrt når dei framfører synspunkta sine – ikkje slik at ein følgjer opp bokstavleg alt som måtte koma, men at ein føretar ei vurdering av det. Ved siste budsjett bad Sametinget, etter vårt syn med god grunngiving, om å få styrkt budsjettet sitt. Vi i Senterpartiet følgde opp med midlar, og det er mitt ynske at fleire kjem til å gjera det i neste runde. Eg merkar meg i dag at Høgres representant er fornøgd med at Regjeringa styrkte innsatsen til tospråklegheit med 5 mill. kr. Det trur eg er lite for ei regjering som har språk som sitt hovudengasjement. Eg er glad for at statsråden understreka at kommuneøkonomien faktisk er så stram som det blir gitt inntrykk av – så dette er ikkje så enkelt i praksis. Men eg håper òg at statsråden tek innover seg at viss språk skal vera eit hovudsatsingsområde, er ho nøydd til å følgja opp med betre løyvingar både når det gjeld tilskotsordningar til tospråklegheit, og, ikkje minst, når det gjeld kommuneøkonomien, slik at ho ikkje på vegen mot målet om å styrkja innsatsen når det gjeld språk, risikerer at endå fleire skular blir nedlagde og innsatsen dermed svekt.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-04-01:
Jeg anser dette spørsmålet for å være omtrent det samme som det som ble stilt til representanten Østberg fra representanten Sigvald Oppebøen Hansen, og ettersom Østberg snakker på vegne av alle regjeringspartiene, anser jeg at hans svar vil være bedre enn det jeg kunne gi.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-04-01:
Svaret til Fremskrittspartiet er ja. Det er og vil aldri bli Sametinget alene som skal bestemme over land og vann, men det skal være et samarbeid. Forslaget til finnmarkslov, som blir lagt fram nå før påske, vil ta opp disse problemstillingene, og jeg anser det slik at både Høyres, Kristelig Folkepartis og Venstres samt Regjeringens hovedstandpunkt vil komme fram der.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-04-01:
Jeg vil vise til fjorårets budsjett, hvor det faktisk var Samarbeidsregjeringen som foreslo en økning av midlene nettopp til tospråklighet med 5 mill. kr. Så vi gjør noe. Samtidig slår jeg fast at Senterpartiet og Høyre har like interesser, ved at vi ønsker tospråklighet i de samiske kjerneområder. Vi ønsker samisk språk som et levende språk, og å videreutvikle det, og det koster penger. Det har vi gjort noe med, og det vil vi fortsette å se på.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
I innstillinga frå kommunalkomiteen understrekar Høgre dei distriktspolitiske utfordringane som finst i Indre Finnmark, som er kjerneområdet for samisk busetnad. Regjeringa har foreslått og fått fleirtal i Stortinget for ein kraftig reduksjon av dei distriktspolitiske verkemidla både for 2002 og for 2003. Høgre kjem altså med verbale utsegner som det er brei semje om, men partiet vil likevel ikkje løyve dei midlane som trengst for å gjennomføre den varsla politikken. Spørsmålet mitt til representanten Gitmark blir derfor: Korleis kan representanten forsvare dette klare spriket mellom ord og handling i Høgre sin politikk?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
I stortingsmeldinga som vi no debatterer, er det gitt ei omfattande framstilling av levekåra for folket i Indre Finnmark, som er det samiske kjerneområdet. Kommuneøkonomien er dårleg. Det gjer det svært vanskeleg for kommunane å setje i verk tiltak for å betre levekåra for dei som har det aller vanskelegast i samfunnet vårt. Regjeringa har fått tilslutning her i huset til forslag om ein kraftig reduksjon av dei distriktspolitiske verkemidla både for 2002 og 2003. Spørsmålet mitt til statsråd Solberg blir derfor: Kva tiltak vil Regjeringa setje i verk for å betre levekåra for det samiske folket i Indre Finnmark?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Jeg registrerer en svært kraftig ordbruk fra representanten Andersen. Jeg skal ikke gå inn i den typen ordbruk. Når det gjelder at man ikke lenger lever som urfolk, er teltet fortsatt i bruk blant samer i forbindelse med nomadisk flytting når det gjelder reindriften, så det Torbjørn Andersen her sier, må basere seg på uvitenhet. Ellers er det noe som forundrer meg, og det er den motstanden mot målrettet å gjennomføre tiltak som kunne hatt effekt nettopp for å utlikne forskjeller. Kan Andersen begrunne hvorfor Fremskrittspartiet viser så stor motstand mot at man skulle gi støtteordninger til ivaretakelse og videreutvikling av det samiske språket? Hva slags diskriminering skulle ligge i det i forhold til den norske befolkningen, eller for den saks skyld i forhold til den samiske kulturen, i forhold til samisk håndarbeid, duodji, kunsthåndverk som har eksistert i generasjoner, men som såpass få har ivaretatt, fordi det er få samer, og som ellers vil dø ut? Kan Torbjørn Andersen gi en begrunnelse for hvorfor det blir vanskelig for Fremskrittspartiet å kunne gi støtte til denne typen ordninger?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
Det er naturligvis en styrke at så mange partier står sammen i sine betraktninger i den innstillingen som behandles i salen i dag. Jeg merker meg spesielt en formulering innledningsvis der flertallet, alle unntatt Fremskrittspartiet, som et prinsipielt utgangspunkt for sin samepolitikk legger til grunn at staten Norge opprinnelig er etablert på territoriet til to folk – samer og nordmenn – og at begge folkene har den samme rett og det samme krav på å kunne utvikle sin kultur og sitt språk. Når det gjelder nettopp det samiske språket og den samiske kulturen, skulle ikke styrkingen av disse komme i motstrid til noen andres interesser i Norge generelt. Det burde være mulig å bevilge midler til samiske læremidler, slik at man hadde godt med læremateriell i skolen. Det bør være mulig å styrke både grunnskolen, den videregående skolen og høyere utdanning, der man nettopp har som utgangspunkt både å utvikle det samiske språket og den samiske kulturen. Det gjelder naturligvis også innenfor ulike andre kultur- og språktiltak, som f.eks. midler til samiske aviser. Derfor er det en viss mangel på samsvar mellom liv og lære når det gjelder Regjeringen og dens vilje til å gå inn spesielt i forhold til Indre Finnmark, hvor utfordringene er spesielt store på dette området. Vi så jo at det i forbindelse med utjevningsmeldingen var et flertall i Stortinget som ønsket tiltak på dette området, mens tiltakene altså ikke kommer. Jeg merker meg også en annen merknad som flertallet står sammen om, der man problematiserer begrepet «selvbestemmelse» og understreker: «Flertallet ser det som uaktuelt med noen form for territorielt selvstyre.» I forhold til den typen flertallsbemerkning ligger det en stor utfordring i finnmarksloven, for hvis man velger løsninger i denne finnmarksloven som går på at Sametinget gis en type innflytelse der de enten har lik representasjon eller er i flertall, bryter man i realiteten med den flertallsmerknaden. For det er jo helt åpenbart at finnmarksloven som et viktig element vil ha styringsrett over et territorium. Og hvis Regjeringen mener noe med den typen betraktninger, må man når man kommer med loven, komme tilbake med formuleringer som sikrer et demokratisk grunnlag for hele befolkningen som bor i området. For på det området, i motsetning til på de andre områdene som jeg har nevnt, vil man nettopp få en konflikt i befolkningen dersom de løsninger som velges, ikke er av en slik art at hele befolkningen kan være med på å fatte beslutninger. Det vil av mange, også med rette, kunne oppfattes som udemokratisk dersom man i for stor grad legger vekt på et organ som ikke har full innflytelse i hele befolkningen, og hvor ikke hele befolkningen vil være representert til å kunne ha innflytelse i det organet.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-01:
SV står sammen med Senterpartiet og Fremskrittspartiet om det mindretallsforslaget som foregående taler refererte til. Man har i ulike sammenhenger sett at personer som har funksjonshemminger, enten utstøtes av arbeidslivet eller har store problemer med å komme inn i arbeidslivet. SV har i ulike sammenhenger vært opptatt av at det må man søke å bøte på. Vi har eksempelvis gått mot de utvidelsene som har vært når det gjelder arbeidsgiverperioden, der arbeidsgiver skal dekke sykepenger i ca. de tre første uker, eller 16 dager. Vi tror at det vil kunne forsterke utstøtningsmekanismene, idet det kan bli høyere kostnader ved å ta inn personer som har funksjonshemminger, fordi de har et forventet høyere sykefravær. Tilsvarende vil det kunne være her. Hvis man tar inn personer som har behov for hjelpemidler, og bedriften så skal være med å dekke en del av merkostnadene, kan det bli en terskel, spesielt for bedrifter som kanskje sliter med dårlig økonomi. Det blir derfor viktig å tilrettelegge med ulike virkemidler som gjør at funksjonshemmede får det lettere i arbeidsmarkedet, og viktig at man benytter offentlige ordninger til å dekke de merkostnadene som det gir. Det må naturligvis ikke frata bedriftene forpliktelser i forhold til oppfølging. Men her har man andre virkemidler og andre muligheter for å se til at den enkelte blir ivaretatt, og for å samarbeide på en hensiktsmessig måte med bedriften. Ett eksempel på det kan jo være de basismøtene som arrangeres i regi av de ulike trygdekontorene, der man kan innkalle bedriftsledelse, tillitsvalgte eller andre på arbeidsplassen som har betydning og innflytelse for den enkeltes arbeidsplass. Vi ønsker at denne halvparten av grunnbeløpet, som blir ca. 25 000 kr, raskest mulig skal dekkes i regi av det offentlige, og ikke av den enkelte arbeidsgiver. Vi tror likevel gjennom den behandlingen saken har fått i sosialkomiteen, at det som forslagsstillerne har hatt som intensjon, på sikt vil kunne ivaretas. Og fordi SV har vært opptatt av denne saken lenge, vil jeg berømme det initiativet som har kommet fra Senterpartiet i denne saken. Jeg synes det er et godt initiativ, som vi håper kommer til å finne sin løsning om ikke så lenge.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-04-01:
Vi behandler i dag St.meld. nr. 55 for 2000-2001. Behandlingen burde ha vært utsatt, slik at representantene hadde fått mer tid på seg. Men når vi nå behandler meldingen, så behandler vi den. Jeg skal ikke gå inn på at det er gitt ut ei bok, «Er samene Finnmarks urbefolkning?» – jeg vil bare nevne det fra denne talerstol. Man kan stille spørsmål ved om det er rett det som står der, men ei bok er nå ei bok, og de som har imot den boka, bør jo skrive ei ny bok. Jeg har fra denne talerstol fremmet et forslag om vern og bruk av sjøen. Min ærbødige påstand er at det er ingen hjemmel i naturvernloven for å frede sjøen. Det er hjemmel i saltvannsfiskloven og i de lovene som administreres av Fiskeridepartementet, men ikke i naturvernloven. Hvor mange ganger vi enn behandler stortingsmeldinger opp mot naturvernloven i denne sal, så gir det ikke loven større virkefelt. Lover vedtas av Odelstinget og Lagtinget – enten vi liker det eller ei. Stortinget kan ikke vedta lover, det framgår av den konstitusjonelle orden. Det eneste lovgrunnlaget som foreligger, er et brev på tre sider – jeg gjentar: tre sider – fra Det kongelige justis- og politidepartement. Jeg vil referere slutten av dette brevet, som er undertegnet av en lovrådgiver og en konsulent. I brevet står det: «Vi er etter dette tilbøyelig til å mene at naturvernloven generelt også gjelder sjøområder, herunder vannmassene, havbunnen, samt plante- og dyrelivet der. Vi går ikke inn på hvorvidt alle verneformer etter naturvernloven kan nyttes overfor slike områder.» Det er hele hjemmelsgrunnlaget for naturvernloven. La det være sagt fra denne talerstol: Det er hele hjemmelsgrunnlaget! Vi går på en kjempesmell! Når miljøvernministeren og Miljøverndepartementet har sagt at den vedtatte kystverneplanen for Nordland skal gjelde, så skal den det. På bakgrunn av et privat forslag har Miljøverndepartementet, statsråden, skrevet et brev til energi- og miljøkomiteen datert 15. februar 2001. I brevet står det bl.a. at man skal konsekvensutrede vernetiltak på mer enn 250 km2 og alle vernetiltak større enn 500 km2. Det framgår av det brevet, som alle her har fått fra Miljøverndepartementet, at Tysfjord og indre Hellemofjorden skal fredes, for det er et fredet område av kystverneplanen for Nordland. Der står det – og det er helt utrolig – at i Stortinget vedtar vi foreløpige planområdegrenser for utbedring og vern, og konsekvenser av vern, i Tysfjord–Hellemo-området. Altså: Vi vedtar foreløpige planområder i Stortinget. De sitter på fylkesmannens miljøvernavdeling og tegner med tusj. Så vedtar vi i Stortinget at det de har tegnet med tusj om foreløpige verneområder, skal være slik. Vi gir altså fullmakt til dem som sitter og tegner med tusj, at de fortsatt skal tegne med tusj! Vi har ingen problemer i vårt parti med å gå inn og trekke ut Hellemofjorden og indre del, som § 2 tilsier. Det har jeg ingen problemer med å slutte meg til. For det er ikke noen stor hemmelighet at Kystpartiet går mot den planen, og foreløpige planområdegrenser går vi imot.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-04-01:
Ja, tiden er ute, men jeg kunne ha sagt mye, mye mer.
Erna Solberg (Høyre), 2003-04-01:
Jeg er ikke enig i at kommuneøkonomien er dårlig i Indre Finnmark. Det er faktisk det området som har høyest overføring i inntekter inn til kommunesektoren. Det er samtidig veldig mange store utfordringer, men jeg tror at hvis man sammenligner økonomien i kommunene i dette området, med økonomien i veldig mange andre sårbare kommuner i dette landet, så er dette faktisk kommuner som har meget god økonomi relativt sett. Det er også slik at Arbeiderpartiet ville hatt en noe bedre kommuneøkonomi, men det dreier seg fortsatt om en halv prosent større økning enn det vi ville hatt. Jeg synes av og til – og jeg har lyst til å understreke det i denne sammenhengen også – at det blir litt oversolgt, særlig når partisekretæren kan gå ut og snakke om at dette er ren thatcherisme. Jeg skjønner at forskjellen er 0,5 pst. i kommuneoverføringer for at det skal være en ren thatcherisme-politikk eller noe som kan sammenlignes med andre tidligere regimer i dette landet.
Erna Solberg (Høyre), 2003-04-01:
Svaret på det er gitt i tilleggsmeldingen fra denne regjeringen. Vi har definert ILO-konvensjonens selvbestemmelsesrett som en medbestemmelsesrett, en mulighet til å ha påvirkning og delta i utformingen av politikken på områder som gjelder en selv. Det er en definisjon som vi mener står seg folkerettslig som en tolkning av ILO-konvensjonen, og som jeg konstaterer at Stortinget har sluttet seg til i det de nå har skrevet i innstillingen – at det ikke er selvråderett i form av territoriell selvråderett dette skal tolkes som, men det er en medbestemmelsesrett i forhold til viktige begivenheter og viktige områder som berører utviklingen for urfolket selv. Da tror jeg vi har avklart den fortolkningen fra den norske nasjonalforsamlingens side gjennom behandlingen av denne stortingsmeldingen.
Erna Solberg (Høyre), 2003-04-01:
Vi har ikke så langt oppfattet at det har vært et behov for å lage egne rikspolitiske retningslinjer, bl.a. fordi vi har relativt mye sedvane og kompetanse knyttet til hvordan man skal forvalte disse spørsmålene. På det området som kanskje mest av alt kommer til å være inne i diskusjonsfasen, kommer jo også den nye finnmarksloven til å ha en stor betydning. Vi mener nok at det så langt ikke har vært behov for å gjøre det. Vi vil selvfølgelig ha åpne øyne i forhold til om det skulle vært etablert egne retningslinjer, andre måter å fortolke det på, hvorvidt man skal komme med en egen resolusjon med rikspolitiske retningslinjer, og med hensyn til spørsmålet om det er et stort nok behov for å gjøre det i forhold til den praksis som forvaltes og fattes. De to dommene vi nå har hatt knyttet til Høyesterett, har også lagt grunnlaget for forståelse, bl.a. av de sedbundne rettighetene som reindriftsnæringen har, og som det derfor også må tas hensyn til i det videre arbeid som gjøres i kommuner hvor det er samiske interesser.
Erna Solberg (Høyre), 2003-04-01:
Spørsmålet om midler til tospråklighet i forhold til helseinstitusjoner og den endringen som nå har skjedd ved at staten har overtatt, at det ikke lenger ligger under fylkeskommunen, er et spørsmål som vi har løpende diskusjon om med Helsedepartementet for å sikre at den behandlingen er bra. Helseministeren har hatt møte også med representanter for Sametinget, hvor nettopp dette temaet er tatt opp, og har et arbeid som pågår, med å følge opp det spørsmålet. Nei, jeg tviler for øvrig heller ikke på at det er mangler i kommuneøkonomien også i finnmarkskommunene. Jeg vil samtidig understreke at sammenlignet med andre av landets kommuner synes jeg ikke at dette er de kommunene som har de største utfordringene og de største problemene. Der synes jeg vi skal være ærlige. Det er et ganske solid tillegg til finnmarkskommunene i inntektssystemet. Det er bl.a. begrunnet i at man har større utfordringer der. Vi kan selvfølgelig velge; vi kan gå inn på bare objektive kriterier overfor enkeltkommuner, og så kan vi finne ut at så og så mye større kostnader har vi på det og det området. Men da må vi velge det istedenfor generelt å kompensere, slik som vi har gjort med de generelle tilskuddene, som særlig er høye i Finnmark.
Erna Solberg (Høyre), 2003-04-01:
Jeg tror Karl Eirik Schjøtt-Pedersen får leve i spenning litt til. Når det gjelder thatcherisme, synes ikke jeg det er et negativt ord, men jeg synes at det blir et meningsløst ord, brukt slik som partisekretæren til Arbeiderpartiet bruker det. Ikke fordi det svekker det denne regjeringen står for, men det latterliggjør jo avstandene i norsk politikk hvis forskjellen på himmel og helvete er 0,5 pst. i kommuneøkonomiøkning. Da blir det liksom noe med proporsjonene i hva man holder på med, som rett og slett gjør at jeg skjønner hvorfor man utvikler politikerforakt. Denne regjeringen har gjort mer for næringslivet og for industrien enn noen annen regjering de siste 20 årene. Vi har hatt en hovedsatsing på å gjøre noe med rammebetingelsene, og vi har også gjort noe med rammebetingelsene – i motsetning til den perioden da Karl Eirik Schjøtt-Pedersen var finansminister, hvor renten gikk opp kontinuerlig. Nå har altså renten gått ned 1,5 pst. siden man vedtok budsjettet, som var stramt, nettopp for å oppnå dette. Det må vi kanskje ta med i bildet når vi diskuterer akkurat hvor store overføringene til SND til enhver tid skal være.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Intensjonsavtalen om et inkluderende arbeidsliv har utpekt tre målsettinger. For det første å redusere sykefraværet med 20 pst., for det andre å få eldre arbeidstakere til å stå lenger i arbeid og for det tredje at flere uføretrygdede eller mennesker med nedsatt funksjonsevne skal få arbeid. Som en del av intensjonsavtalen oppfordres arbeidsgivere og arbeidstakere til å tegne kontrakter med det offentlige om å bli en IA-bedrift, det vil si en bedrift der arbeidsgivere og arbeidstakere forplikter seg til å leve opp til intensjonsavtalen. Til gjengjeld stilles en rekke offentlige ressurser og stimuleringstiltak til disposisjon. Satsingen på et inkluderende arbeidsliv innebærer også tekniske hjelpemidler og andre tiltak for tilrettelegging av arbeidsplasser. Arbeidsgivere har i dag et generelt ansvar for individuell tilrettelegging for personer med funksjonshemning som har vært ansatt mer enn seks måneder. Dette ansvaret er i dag begrenset til en egenandel på 1/2 G. De øvrige utgiftene er folketrygdens ansvar. Funksjonshemmedes organisasjoner påpeker at arbeidsgivere ofte kvier seg for å ansette folk med funksjonshemninger fordi arbeidsgivere må påregne ekstrautgifter i forbindelse med tilrettelegging. Som et stimuleringstiltak for å få arbeidsgivere til å ansette arbeidstakere med nedsatt funksjonsevne blir derfor de bedrifter som har tegnet IA-avtaler med det offentlige, helt fritatt for denne egenbetalingen på en 1/2 G. Men det er et mål at arbeidslivet generelt skal være åpent og bedre tilrettelagt for arbeidstakere med nedsatt funksjonsevne. På den bakgrunn er det rimelig å utvide denne ordningen på et generelt grunnlag. Det er da også enighet i komiteen om å oppheve bedriftenes egenandel på ½ G på hjelpemidler ved tilrettelegging av arbeidsplasser også for bedrifter som ikke er IA-bedrifter. Spørsmålet er imidlertid fra når det skal gjelde. Mindretallet har foreslått at det skal skje i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Revidert nasjonalbudsjett skal legges fram allerede om en måned, og vi ser at det kan være vanskelig. Arbeiderpartiet har imidlertid forholdt seg til statsrådens brev til komiteen i denne forbindelse, der hun sier: «Et slikt tiltak innebærer økte kostnader for staten på om lag 38 mill. kroner, og departementet vil på denne bakgrunn komme tilbake til spørsmålet om å gjøre dette til en allmen ordning i budsjettet for 2004.» Med enstemmighet i komiteen om at dette skal være en allmenn ordning, og med statsrådens løfte om at dette skal komme i budsjettet for 2004, mener Arbeiderpartiet at en bør kunne være trygg på at dette innføres som en generell ordning fra 2004. Statsrådens brev har således vært et vesentlig premiss for Arbeiderpartiets stemmegivning.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Arbeiderpartiet har lagt til grunn for sin stemmegivning veldig sterke meninger om at dette er en ordning som må inn i statsbudsjettet fra 2004. Jeg må si at jeg er noe overrasket over saksordførerens fremstilling av flertallets innstilling. Forslag til vedtak som flertallet står bak, lyder slik: «Stortinget ber Regjeringen komme tilbake med forslag om å oppheve bedriftenes egenandel på ½ G på hjelpemidler ved tilrettelegging av arbeidsplasser også for bedrifter som ikke er IA-bedrifter.» I innstillingen står det ingenting om at dette skal vurderes. Dette er faktisk et forslag til vedtak om at det skal innføres. Arbeiderpartiet har, som jeg sa, klart forstått sosialministerens brev til komiteen slik at dette skal gjøres i forbindelse med budsjettet for 2004. Jeg håper at saksordføreren kan bekrefte at det hun og flertallet står bak, ikke er et forslag til vedtak om at dette er en ordning som skal vurderes, men at det skal vedtas at man faktisk skal komme tilbake med et forslag om å oppheve bedriftenes egenandel på ½ G. Det er det som står i tilrådingen, og jeg vil gjerne at saksordføreren bekrefter at dette også er hennes forståelse av dette forslaget til vedtak.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Etter statsrådens svar skulle det kanskje være unødvendig å ta ordet igjen. Jeg vil bare si at jeg er glad for den bekreftelsen som statsråden gav om at man ville komme tilbake med forslag om å oppheve bedriftenes egenandel på ½ G, og at dette ville skje i forbindelse med statsbudsjettet 2004.