trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg takker for spørsmålet. Det er ingen passivitet i den sittende regjering i forhold til reformer i utdanningssystemet i Norge. Tvert imot har Arbeiderpartiet vært en av pådriverne for at utdanningssystemet vårt skal tilpasse seg de enorme omlegginger som kommer til å bli krevd av etter- og videreutdanningsreformen. Vi kommer til å gå inn i et samfunn hvor folk går på skole og arbeider hele livet, og det må utdanningssystemet tilpasse seg. Det er nedsatt et offentlig utvalg, det såkalte Mjøs-utvalget, som fremmer sin innstilling i mai. Det skal gå gjennom hele utdanningssystemet når det gjelder høyere utdanning: organisering av universitetene, organisering av høyskolene, organisering av gradsstrukturen, se på finansieringen osv. Når det utvalget har framlagt sin innstilling, vil innstillingen på vanlig måte bli sendt til høring og ende opp i en stortingsmelding som går gjennom hele universitets- og høyskolesektoren. Jeg tror den runden kommer til å bli en av de største reformene innenfor høyere utdanning som dette landet har sett. Og vi kommer til å følge opp det målet vi har hatt med det, nemlig at folk skal kunne ha anledning til å sitte på skolebenken også gjennom hele arbeidslivet. I tillegg varslet Regjeringen i tiltredelseserklæringen sin at vi vil innføre en rett for alle voksne til å få videregående utdanning. Arbeiderpartiet var jo pådriver for at alle ungdomsskoleelever mellom 16 og 19 år skulle få den retten, noe så vidt jeg husker Høyre stemte imot. Nå skal den retten utvides til også å gjelde voksne. Det er helt grunnleggende hvis næringslivet vårt skal fungere at alle får den kompetansen som er nødvendig, og den retten er altså varslet i tiltredelseserklæringen. Så jeg tror ikke at representanten Petersen trenger å bekymre seg for at Arbeiderpartiet skal være passiv i disse spørsmålene. Tvert imot, vi vil være en meget aktiv pådriver for å reformere det norske utdanningssystemet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Lærerutdanningen er en del av den høyere utdanningen i Norge, og det vil være naturlig at også den gjennomgås etter at Mjøs-utvalget har kommet med sin innstilling. Og jeg er helt enig med representanten Petersen i at vi må sørge for at vi har gode nok og kvalifiserte lærere. Det er alvorlig at veldig mange lærere ikke har den utdanningen de burde ha for å undervise i den norske skolen. Det er også en vesentlig ting i tillegg til det, nemlig at det som til sjuende og sist avgjør om ungene i grunnskolen får den undervisningen de trenger, er kommuneøkonomien. Der har jo også mitt parti vært en pådriver for å bedre kommuneøkonomien, for det er til sjuende og sist det kommunene kan bruke på grunnskolen, som avgjør hvor god skolen blir. I tillegg vil selvsagt Regjeringen følge opp de forslagene som Stortinget vedtok i forbindelse med meldingen om rekruttering til læreryrket.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Den nye tiltaleformen i Stortinget skjønner jeg er direkte tale. Men jeg skal svare på spørsmålet: Jeg vil selvsagt ikke gå inn i lønnsforhandlingene som pågår. De startet mandag og blir håndtert av arbeids- og administrasjonsministeren. Men vi har sagt at vi ønsker å følge opp det Arbeiderpartiet stod for da meldingen om rekruttering til læreryrket ble behandlet. Jeg er ikke sikker på Inge Lønnings premiss om at de lærerene som nå kommer inn i norsk skole, er dårligere enn de som går ut. Tvert imot tror jeg det er veldig mange unge lærere som har et engasjement i yrket, som har en faglig kompetanse, og som har en pedagogisk kompetanse som norsk skole trenger. Så jeg tror ikke egentlig det er noen kvalitetssenking med de unge, flinke lærerne som kommer inn i skolen. Det tror jeg faktisk er en styrke for skolen også i forhold til å bruke de fleksible lærereformene som ligger i den nye læreplanen. Men jeg kan forsikre representanten Lønning om at vi vil følge opp det som Arbeiderpartiet har stått for, nemlig at vi skal sikre en god rekruttering til læreryrket i den norske skolen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg er litt usikker på hva representanten Dørum mener med en «normallærer». Jeg får litt inntrykk av at det er en lærer som kanskje står ved kateteret og underviser i sitt fag. Hvis man går inn i den nye læreplanen, ligger det til skolen og til læreren å utvikle mennesket og ungene både som sosiale mennesker, samarbeidende mennesker, tolerante mennesker og lærende og faglig dyktige mennesker. Så det å være normallærer dreier seg i veldig stor grad om alle disse sosiale aspektene også. Jeg deler bekymringen til representanten Odd Einar Dørum om at skolen får inn i seg mange sosiale problemer som stammer fra samfunnet utenfor, og som gjør at læreryrket blir mer belastende. Det dreier seg om hvordan vi organiserer hele samfunnet vårt, hvilke velferdskvaliteter vi har i samfunnet, hvilken oppfølging vi klarer å gi de barna som faller utenfor, som ikke får den oppveksten som de fleste av oss har opplevd, og som de fleste av oss mener at alle fortjener. Der vil læreren og skolen spille en viktig rolle også i framtiden, det tror jeg vi ikke kommer utenom, men vi må gi læreren og skolen de ressursene som kreves for å løse den oppgaven.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg mener at Reform 94 også i forhold til yrkesfaglig opplæring var vellykket, både fordi vi har hatt en positiv utvikling i en del yrkesfaglige studieretninger og fordi vi har fått en økt gjennomstrømming. Mens vi tidligere hadde en situasjon hvor elevene gikk fra grunnkurs til grunnkurs og aldri fikk en kompetanse som gjorde at de kunne gå inn i lære og få et fagbrev, har vi nå en mye bedre gjennomstrømming og dermed også flere utdannede til yrkesfagene. Jeg tror også at muligheten med litt mer allmennfag i yrkesfagene, som gjorde at man kunne velge å få ett års studiekompetanse med ekstra allmennfag, har vært positiv, fordi da slapp mange elever å begynne forfra fra første klasse. Men jeg er enig med representanten Røsjorde. Vi må være bevisste på at vi sikrer en god nok rekruttering til yrkesfagene, slik at vi sørger for at vi har kvalifisert arbeidskraft i de sektorene som de utdanner til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg har jo signalisert at reformen har vært veldig vellykket når det gjelder kvantitet: Vi sikret alle 16-åringene rett til tre år i videregående skole. Det er kvaliteten vi er nødt til å se på. Jeg er helt enig med representanten Reikvam i at skolen kanskje har vært for lærebokfiksert. Nå har læreplanene lagt opp til at det ikke er læreboken som skal være styrende, men den fleksibiliteten og den bredden har vi ennå ikke fått til i skolen. Vi må også få til større fleksibilitet når det gjelder bruken av lærerkreftene. Skolelederen må bedre kunne utnytte de ressursene som finnes i egen skole, slik at vi får en fleksibilitet som gjør at innholdet kan bli bedre. Jeg skal i min jobb prøve å følge opp dette, få til større fleksibilitet, få til mer læreplanstyring av skolen og en mindre lærebokstyring – det tror jeg også vil gjøre at innholdet i reformen blir bedre.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg skal ikke gå inn i den diskusjonen som jeg ser Djupedal tidligere har tatt opp, om hvem som har æren for etter- og videreutdanningsreformen. Det er kanskje først og fremst LO som har vært den viktigste pådriveren i det arbeidet. Jeg vil heller ikke – og det tror jeg sikkert representanten Djupedal har forståelse for – gå inn og kommentere enkeltdeler i et lønnsoppgjør som ennå ikke er ferdig, det tror jeg vi skal la partene i arbeidslivet ta seg av. Men det jeg vil understreke, er at etter- og videreutdanningsreformen kommer til å gå videre egentlig litt uavhengig av hva som skjer i lønnsoppgjøret. Selvsagt hadde det vært positivt om lønnsoppgjøret i sterkest mulig grad hadde bidratt til at etter- og videreutdanningsreformen også kom videre, men det får partene i arbeidslivet håndtere. Vi kommer fra Regjeringens side til å jobbe videre med alle de delene som er i kompetansereformen. Et spørsmål er f.eks. å åpne for realkompetanse-begrepet, der kan vi med våre regler gjøre at folk med realkompetanse kan få innpass i høyere utdanning uten å måtte gå gjennom en lang kvern av formell kompetansekvalifisering for å komme inn. Vi kan jobbe videre med fleksible opplæringsformer, at høyskoler, universitet og videregående skoler er tilrettelagt slik at folk som er i arbeidslivet, kan bruke det og komme inn i det samtidig som de skjøtter jobben – eller i hvert fall få til en fleksibilitet som er tilpasset næringslivet. Vi kan legge til rette for den enkeltes rammevilkår, vi kan se på studiefinansieringen, hvordan vi kan legge til rette for at folk kan gå inn i etter- og videreutdanning. Det er mange ting i etter- og videreutdanningsreformen som vi kan gjøre noe med, selv om sikkert både Djupedal, jeg og andre kunne ha ønsket oss mer i et lønnsoppgjør. Det får partene i arbeidslivet ta seg av, vi skal jobbe videre med etter- og videreutdanningsreformen uavhengig av det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Storting og regjering må kontinuerlig se på hvilke finansieringsformer vi skal bidra til i forhold til etter- og videreutdanningsreformen. Og som jeg nevnte i mitt forrige innlegg, er studiefinansieringen med Statens lånekasse og hvordan vi legger den opp, en viktig premiss for om etter- og videreutdanningsreformen skal kunne fungere. Det er ikke riktig at denne regjeringen bare følger opp det Stortinget tidligere har vedtatt – det skulle for så vidt bare mangle at man ikke fulgte opp det Stortinget tidligere har vedtatt. Vi varslet i vår tiltredelseserklæring at vi vil innføre en rett for alle voksne til treårig videregående opplæring. Og det er noe helt nytt. Det er det ingen regjering som konkret har erklært skal komme. Bondevik-regjeringen antydet også at det skulle komme. Nå kommer det forslaget på bordet, og det skal vi innfri. Det er i hvert fall et skritt i riktig retning. Men det er også en rekke andre ting, og vi kommer til å utarbeide en handlingsplan for kompetansereformen med en rekke delmål og tiltak for at vi skal bidra til at den kommer lange skritt videre.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
I motsetning til representanten Knudsen den gangen skal representanten Dørum få slippe å stille spørsmålet mer enn en gang, men få svar med en gang: Ja, statsråden har oppfattet hva Stortinget har sagt i forbindelse med rekrutteringsmeldingen om konkurransedyktig lønn. Nå betyr det selvsagt ikke at vi her fra Stortingets talerstol skal gå inn i detaljene og begynne å diskutere det lønnsoppgjøret som nå pågår. Arbeidstakersiden presenterte sine krav den 10. april, og forhandlingene er i gang. Det ville være fryktelig uryddig om vi skulle begynne å diskutere de konkrete tingene i lønnsoppgjøret herfra. Men oppfølging av rekrutteringsmeldingen er viktig også for denne regjeringen, ikke bare i forhold til lønnsspørsmål for å rekruttere lærere. I hele arbeidssituasjonen i den norske skole må det legges til rette for at vi skal få de dyktige lærerne som barna våre fortjener. Jeg tror at læreren spiller en helt avgjørende rolle – kanskje den avgjørende rollen – i forhold til hva slags undervisning og hva slags skole vi klarer å gi barna. Og som jeg tidligere var inne på, har samfunnet utviklet seg slik at skolen kanskje i større og større grad har måttet ta et ansvar for hele utviklingen og oppvekstvilkårene til en god del barn som faller utenfor. Representanten Dørum kan være veldig trygg: Vi skal følge opp det rekrutteringsmeldingen sa, og vi skal prøve å følge opp så godt vi kan, de romertallsvedtakene som ble gjort i den forbindelse. Vi er svært opptatt av at vi skal sikre barna som vokser opp i Norge, en skikkelig god skole og derfor også skikkelig gode lærere.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Vi har jo den situasjonen at det er kommunene i Norge som er ansvarlige for grunnskolen, men også er ansvarlige for alle de sosiale hjelpetjenestene som barn som trenger det, skal få. Jeg er svært åpen for at kommunene selv kan organisere det på den måte at de tjenestene som barna skal få, som går på sosiale forhold, og som andre yrkesgrupper har ansvaret for, også kan knyttes opp mot skolen. Det får hver enkelt kommune finne ut av hvordan praktisk lar seg organisere. Men disse tjenestene skal jo egentlig allerede være en avlastning for lærerne på den måten at man skal ta de sosiale problemene og gi barna den hjelpen de trenger. Om det kan organiseres bedre ved å bruke skolen som en ramme rundt det, er det selvsagt helt opp til den enkelte kommune å gjøre det. Det viktige er at barna både får en god skole og en skikkelig god oppvekst og den sosiale hjelpen som en del trenger.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Stortinget kan være helt trygg på at evalueringen av forskningsrådet vil gå som planlagt. Anbudspapirene er nå klare. Det skal være et internasjonalt anbud for å få en skikkelig gjennomgang av hvordan forskningsrådsreformen har fungert. Reformen og evalueringen av den er jo for så vidt litt uavhengig av hvordan Regjeringen velger å organisere sine ansvarsområder. Det ligger til Regjeringen selv å bestemme hvordan ansvarsområdet mellom de ulike statsrådene skal være når det gjelder forskningsrådet – eller for så vidt for ethvert annet område – men evalueringen av forskningsrådet vil gå sin gang uavhengig av det. Det er en diskusjon på gang om hvordan vi skal organisere arbeidet. Vi har jo fått et nærings- og IT-departement. Det medfører at det er en del funksjoner som det er naturlig å samle der, særlig for å få en skikkelig offensiv satsing på IT-siden, noe som trengs. I tillegg kan jeg forsikre representanten Lønning om at Regjeringen vil gjøre sitt for å følge opp forskningsmeldingen. De prioriteringene som der er lagt, og som Arbeiderpartiet var med på i Stortinget, står jo også fast uavhengig av hva slags ansvarsområder de ulike statsrådene har. Så både evalueringen og arbeidet med å satse mer på forskning, som er helt nødvendig hvis vi skal klare å skape det næringslivet vi skal ha i framtiden, vil gå sin gang uavhengig av den organiseringsdiskusjonen som foregår internt i Regjeringen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
La meg først si om navnet at jeg er enig med representanten Lønning i at det blir et trist navn. Kanskje det skulle hete kirke, utdanning og læring, sånn at jeg kunne bli en kul minister, men det får vi nå komme tilbake til. Organiseringen av Forskningsrådet er ikke en intern organisasjonssak for Regjeringen. Hele forskningsrådsreformen skal selvsagt Stortinget være med og diskutere, og vi gjorde jo det i forbindelse med forskningsmeldingen. Men hvilke ansvarsområder de ulike statsrådene har for de ulike delene av vår utøvende virksomhet, er et internt regjeringsspørsmål. Hva som blir konsekvensen i forhold til et grunnforskningsråd eller et anvendt forskningsråd, hvis det blir slike typer endringer, får vi komme tilbake til, men de føringer som lå i forskningsmeldingen, at vi skulle få en tettere integrering av grunnforskning og anvendt forskning, at vi skal få en sterk samordning av forskningspolitikken i Norge, ligger fast. Det kommer jeg til å følge opp og være med på å sette ut i livet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Igjen – forskningspolitikken til Arbeiderpartiet og Regjeringen står fast, uavhengig av hvilken organisering vi skal ha. Vi vil ha en sterk koordinering av forskningspolitikken, og vi vil ha en vektlegging av grunnforskning, som også forskningsmeldingen la opp til. Uansett hva slags organisasjonsform vi velger, vil ikke forskningen foregå på næringslivets premisser, men forskningen har en veldig viktig rolle å spille i å utvikle nye arbeidsplasser, nye bedrifter og ny næringsvirksomhet. Så igjen: Organiseringsspørsmålet og satsingen på det vil vi komme tilbake til. Vi satser på å få den avklaringen ganske raskt, fordi det er betydelig oppmerksomhet rundt det, og fordi vi selv har behov for å få det raskt på plass. Det vil ikke ta lang tid. Uten at jeg vil tidfeste nøyaktig, vil det gå rimelig kjapt til det er på plass.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Stortinget har bedt om at Regjeringen skal komme tilbake med en omtale av opptrappingsplanen for forskningen i revidert, og vi kommer til å omtale det i revidert. Vi kommer også med en omtale av Hervik-utvalgets innstilling, men behandlingen av Hervik-utvalget med høring og konkrete oppfølginger må komme senere. Så snakker man om alternative forskningsministre. La meg si at nesten alle statsrådene i Regjeringen har på sine budsjettkapitler en del forskning. Slik sett er alle statsrådene på sin måte forskningsministre og må satse på forskning. Uansett organisering vil høyskoler og universitet være de viktigste forskningsinstitusjonene, særlig på grunnforskningen, og en betydelig andel av norsk forskning foregår der. Det som er sentralt for Regjeringen, er å få til den koordineringen av forskningspolitikken som vi trenger, og en økt satsing, særlig på grunnforskning. Det står fast, uavhengig av organisering, og det trur jeg samtlige 19 i Regjeringen vil være med og følge opp.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Det er et godt forsøk fra representanten Sponheim på å få ut ting fra både revidert nasjonalbudsjett og budsjettet for 2001. Vi prøvde tilsvarende øvelser da vi var i opposisjon, med tilsvarende manglende hell som representanten Sponheim vil oppleve nå. Vi kommer selvsagt ikke til å kunne gå inn på detaljer verken i revidert nasjonalbudsjett eller i budsjettet før 2001, før det framlegges. Vi har oppfattet rekrutteringsmeldingens resultat i Stortinget om en konkurransedyktig lønn. Hva en konkurransedyktig lønn er, og hva slags resultat det gir ved årets lønnsoppgjør, får forhandlingene vise. Hva slags resultat vi får til konkret i hvert enkelte budsjett når det gjelder oppfølging av forskningsmeldingen, blir også en budsjettsak, først for Regjeringen når vi framlegger budsjettet, og så for Stortinget når Stortinget får det til behandling.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Både jeg og Regjeringen er helt enig i de konklusjonene som Stortinget drog etter forskningsmeldingen, at en vesentlig del av den økte satsingen på forskningen i tiden framover må gå til grunnforskning. Det er også slik at grunnforskningen i større og større grad har konkrete resultat i forhold til næringsskaping. Så det delvis kunstige skillet mellom anvendt forskning og grunnforskning skal vi være forsiktig med, for det skillet er i større og større grad i ferd med å bli visket ut. Vi vil satse på grunnforskningen. Jeg har også registrert Norums uttalelser. Jeg har også registrert andre som har oppfatninger om hvordan forskningsarbeidet skal organiseres. Det vil vi raskt få avklart, også fordi forskningsmiljøene skal vite hva slags organisering de skal forholde seg til. Så vi skal gjøre den jobben raskt. Og igjen: Det ligger til Regjeringen. Men prioriteringene i forskningsmeldingen skal videreføres.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Det er riktig at en godkjenning i henhold til privatskoleloven automatisk utløser en rett til tilskudd til skoledriften. Det har sammenheng med at privatskoleloven er en tilskuddslov. Private grunnskoler kan også godkjennes i henhold til opplæringsloven § 2 12. En grunnskole som oppfyller minstevilkårene i opplæringsloven, har rett til godkjenning, men godkjenningen utløser ikke tilskudd til driften. Ved behandling av søknader etter privatskoleloven må departementet ta stilling til om den enkelte skole tilfredsstiller de minstekrav som følger av loven. Dersom skolen oppfyller minstevilkårene, må departementet etter en samlet vurdering avgjøre om skolen bør godkjennes med rett til tilskudd i henhold til privatskoleloven § 25 nr. 3. Privatskoleloven åpner altså for utøvelse av skjønn. Departementet kan avslå søknader om godkjenning selv om skolen oppfyller lovens minstevilkår. Det foreligger altså ingen rett til godkjenning i henhold til privatskoleloven, herunder statstilskudd til skoledriften. Praktiseringen av loven bør imidlertid samlet sett være slik at lovens formål om å bidra til opprettelse og drift av private skoler, blir fremmet på en tilfredsstillende måte. Det er ingen hemmelighet at jeg vil ha en strammere praktisering av privatskoleloven enn min forgjenger. Jeg vil legge større vekt på hensynet til den offentlige skolen. Videre vil jeg legge vekt på om skolene vil fremme likestilling mellom kjønnene og de forpliktelsene Norge har påtatt seg gjennom ratifisering av FNs barnekonvensjon. Jeg er glad for at privatskoleloven åpner for at slike vurderinger kan tillegges vekt, og at det i de enkelte tilfellene kan medføre avslag.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Representanten Reikvam har helt rett i at det er i forhold til tilskuddet skjønnet kan utøves, eller rettere sagt, det er når en skole skal godkjennes i henhold til privatskoleloven at man kan utøve skjønn. For godkjenning i henhold til opplæringsloven har man helt klare kriterier, og da skal skolen godkjennes dersom den oppfyller de kriteriene, men det utløser ikke støtte. Så det er akkurat når det gjelder den hjemmelen i privatskoleloven som gir rett til støtte, det er rom for skjønn, så der føler jeg at vi er helt på linje. Jeg mener at det innenfor dagens lov kan praktiseres et mer restriktivt skjønn enn det som har vært gjort tidligere, og det vil jeg altså gjøre. Når det gjelder konkrete endringer i loven, tror jeg departementet må gå inn og se om Barnekonvensjonen på en eller annen måte skal innarbeides i norsk lovverk, og om det får betydning for privatskoleloven og lovverket vårt. Utover det har departementet pr. i dag ingen konkrete planer om endringer i privatskoleloven.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg oppfatter det slik at representanten Reikvam og jeg er ganske på linje i den diskusjonen vi fører akkurat nå. Det er igjen helt riktig at det skal være mulig å opprette privatskoler, men det skal være et skjønn i forhold til om disse skolene får støtte når de blir godkjent etter privatskoleloven. Når jeg drog inn FNs barnekonvensjon, var det i forhold til om det skal gjøres noen lovendringer, fordi Regjeringen vil se på hvorvidt de konvensjonene vi har inngått internasjonalt, må innarbeides i norsk lovverk. Jeg vil praktisere skjønnet strengere i den grad loven gir rom for det. Jeg er bekymret over en utvikling hvor vi får en sortering av elevene i forskjellige skoler ut fra religion, eller kanskje etter hvert ut fra betalingsevne eller forskjellige andre ting. Jeg tror den offentlige felles skolen er en av kjernefaktorene i velferdssamfunnet vårt og for den solidariteten, det likeverdet og samholdet som denne nasjonen har.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Etter opplæringsloven § 8-2 skal organiseringen av undervisningen til vanlig ikke skje etter faglig nivå, kjønn eller etnisk tilhørighet. Det betyr at når det foreligger særlige hensyn, kan organiseringen av undervisningen også skje etter slike prinsipper. Det må i hvert enkelt tilfelle gjøres en konkret vurdering av om organiseringen ligger innenfor rammen av opplæringsloven § 8-2. Hensynet til best mulig opplæring for elevene skal alltid stå i sentrum. Det er først og fremst kommunen som vurderer om lovens krav er oppfylt på den enkelte skolen. Dersom foreldrene ikke er fornøyd med kommunens avgjørelse i en sak, kan de bringe saken inn for Staten utdanningskontor, som skal påse at kommunen følger loven. Utdanningskontoret kan også ta opp saker på eget initiativ. Etter det jeg har brakt i erfaring, har ingen foreldre klaget til utdanningskontoret over klasseinndelingen ved Fjell skole. Jeg kan også opplyse at Statens utdanningskontor i Buskerud hittil ikke har funnet grunn til å foreta en nærmere kontroll av lovligheten. Jeg legger stor vekt på at skolen skal være en møteplass for alle. Det skjer både gjennom sammensetningen av den enkelte klassen og gjennom arbeid på tvers av klasser og klassetrinn. Det er opplyst at klasseinndelingen ved Fjell skole tar utgangspunkt i bosettingsmønsteret i området. Fjell skole har lang erfaring med undervisning av elever med annet morsmål enn norsk, og skolen har arbeidet mye med å integrere elever med forskjellig kulturell og språklig bakgrunn. Jeg legger til grunn at skolen, kommunen og Statens utdanningskontor har vurdert de skjønnspregede åpninger for organiseringen av undervisningen som ligger i loven, og funnet at organiseringen ligger innenfor rammen av loven. Jeg vil likevel be utdanningskontoret om fortsatt å følge utviklingen i saken.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Opplæringsloven § 8-2 er helt klar. Den sier at organiseringen til vanlig ikke skal skje etter etnisk tilhørighet. Jeg støtter fullt ut den formuleringen. Jeg syns det er et riktig prinsipp, og det er et prinsipp som skal følges. Nå er formuleringen slik at det faktisk gis rom for i særlige tilfeller å kunne foreta en slik inndeling dersom man kommer til at en slik vurdering er riktig, men det er etter de opplysninger vi har, ikke tilfellet i denne saken. Det vi har brakt i erfaring, er at inndelingen faktisk har vært etter geografiske områder, og at det ikke er noen etnisk inndeling som har foregått ved Fjell skole. Jeg ser ingen grunn til å betvile de opplysningene når heller ikke utdanningskontoret har sett noen grunn til å gå inn på det, og det heller ikke er kommet en eneste klage fra en eneste forelder. Det er bakgrunnen, og det er ingen ansvarsfraskrivelse fra statsrådens side.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
En av de tingene SV og Arbeiderpartiet stort sett har vært enig om, er at elevene skal få anledning til å gå på skole i sitt nærområde. Det har vi stått sammen om fordi vi mener det er viktig at barn får lov å gå sammen med de barna de omgås i nabolaget. Ifølge de opplysninger vi har fått, er det grunnlaget for organiseringen av klassene på Fjell skole, at barn skal få gå i samme klasse fordi de bor i det samme nabolaget. Jeg har ingen grunn til å betvile de opplysningene. Hvis representanten Reikvam sitter med helt andre opplysninger, vil jeg være veldig glad for å få overbrakt dem. Men det er altså grunnlaget for organiseringen på Fjell skole. Og i og med at verken foreldre eller utdanningskontoret har sett noen grunn til å klage på dette, ser jeg heller ingen grunn til å gripe inn. Det er svaret. Det er ingen ansvarsfraskrivelse, men vi anser ikke dette for å være brudd på loven.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Det har vært flere møter mellom departementet og universitetene høsten 1999 og vinteren 2000 om disponering av midler til omstilling, rekruttering og forskning. For fordeling av midler til omstillingstiltak har departementet i dialogen med universitetene bl.a. lagt vekt på følgende mål: justering av studieprofil større arbeidsdeling og faglig samordning styrking av faglig ledelse på instituttnivå omlegging av studium ved innføring av IKT som undervisningsform Departementet har lagt til grunn at ulike universitet har ulike behov for type omstilling. Det er derfor lagt vekt på å ha en nær dialog med universitetene i forbindelse med spørsmålene om å utarbeide en sterk grad av forpliktende operasjonalisering av tiltak og målsettinger i forhold til bruk av omstillingsmidlene. Departementet vil etter dette utarbeide en disponering av midlene til omstilling, rekruttering og forskning i nær framtid. Departementet har mottatt synspunkter fra universitetene, og vil på bakgrunn av dette med det aller første stille midlene til disposisjon for universitetene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg er helt enig med representanten Lønning i at universitetene må ha dette i god tid før første halvår er utløpt. Det dreier seg bl.a. om rekrutteringsstillinger som skal på plass ved semesterstart til høsten, og vi skal sørge for at det er på plass. Jeg vil anta at universitetene kan ha et tildelingsbrev i hende i hvert fall ikke mye senere enn medio mai – det er en maks grense. Men jeg må si én ting til: Jeg tror ikke jeg kan ta ansvaret for at dette har ligget. Fram til 17. mars var det andre som hadde ansvaret for å fordele disse midlene. Det kom på mitt bord. Jeg håper at representanten Lønning har litt forståelse for at det i en overgangsfase med et regjeringsskifte kan ta litt tid. Dette skal bli raskt behandlet. Dette er midler som kom på bakgrunn av det budsjettforliket Arbeiderpartiet fikk til med sentrumspartiene i fjor høst. Det var vi som fikk presset sentrumspartiene til å være med på disse omstillingsmidlene. Derfor er det også en glede som utdanningsminister å fordele disse midlene videre til universitetene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Jeg er imponert over representanten Lønnings kjennskap til de indre forberedelsesarbeider i departementet for fordeling av universitetsmidlene. Når jeg sa medio mai, var det bare for å være sikker på at jeg ikke skulle få en runde med representanten Lønning senere om at fristen var oversittet. Jeg tror vi skal få de midlene ut langt før den fristen. Jeg tror dette er ganske klart i løpet av et par ukers tid. Vi får påsken nå, som er ganske nær innpå. Om vi klarer det før påske, får vi se på, men like over påske er min ambisjon. Det er sikkert riktig som representanten Lønning sa, at det var et samlet storting som sluttet seg til det. Men faktum er at det ikke lå i det budsjettet som ble foreslått fra den daværende regjering, og at det var i et forlik med Arbeiderpartiet at de midlene kom inn.
Inge Lønning (Høyre), 2000-04-12:
Det det er behov for i norsk skolepolitikk, er vel ikke primært flere reformer, men å styrke kvalitet og innhold. Det ser jeg den nye statsråden selv sier i et intervju i Dagsavisen i dag. I videregående skole er situasjonen den at kvalifikasjonsnivået faglig sett på de lærere som faller for aldersgrensen er vesentlig høyere enn kvalifikasjonsnivået på de nye som rekrutteres inn. Lektorer er det praktisk talt ingen nyrekruttering av i det hele tatt til videregående opplæring. Thorbjørn Jagland sa i et intervju i Skolefokus under valgkampen i fjor at det er livsviktig at man styrker rekrutteringen av lektorer til videregående skole. Og han føyde til: «Og spør gjerne rett før lønnsoppgjøret.» Nå er det ikke naturlig å spørre utenriksministeren om dette, men i stedet spør jeg deg, utdanningsminister: Er Arbeiderpartiet i posisjon innstilt på å følge opp de store løftene som Thorbjørn Jagland gav i valgkampen i fjor ?
Inge Lønning (Høyre), 2000-04-12:
Jeg har et spørsmål til kirke-, utdannings- og – forhåpentligvis – forskningsministeren. Den nye regjering har klart å skape betydelig usikkerhet når det gjelder organiseringen av norsk forsknings fremtid og plasseringen av bærebjelkene i norsk forskningspolitikk. Da Stortinget behandlet forskningsmeldingen for kort tid tilbake, var det enstemmig oppslutning om at det er viktig å få evaluert forskningsrådsreformen, og at denne evalueringen skal gjennomføres så snart som mulig ved hjelp at internasjonal fagkyndighet. Kan Stortinget være garantert at evalueringen av forskningsrådsreformen vil gå etter planen, og at man vil avvente resultatet av evalueringen før man foretar vesentlige omorganiseringer av norsk forskning?
Inge Lønning (Høyre), 2000-04-12:
Jeg takker for svaret. Jeg har registrert med interesse at statsråden i et intervju med universitetsavisen Uniforum forsikrer at han akter å fortsette som forskningsminister. Det ville jo også ha blitt en litt stusslig forkortelse av departementet hvis F’en skulle falle bort.(Munterhet i salen) Så det er det jo grunn til å se positivt på. (Munterhet i salen) Jeg er imidlertid ikke helt enig med statsråden i at spørsmålet om tilknytningen for Norges forskningsråd er et rent internt organiseringsspørsmål. Det forholder seg nemlig slik at hvis man skulle ønske å overføre ansvaret for Norges forskningsråd til Næringsdepartementet, vil det antakelig kreve at man reverserer forskningsrådsreformen og oppretter igjen et nytt grunnforskningsråd som ligger under Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet. Jeg tror dette tilsier at Regjeringen må ha hastverk med å bestemme seg, og at den kommer tilbake til Stortinget med klar beskjed, for det er slett ikke sikkert at dette spørsmålet utelukkende er et internt organisasjonsspørsmål.
Inge Lønning (Høyre), 2000-04-12:
Jeg har følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Under budsjettbehandlingen høsten 1999 ble det bevilget 100 mill. kroner ekstra til universitetene, blant annet til omstillingstiltak. Hvorfor er disse midlene ennå ikke fordelt, og når vil universitetene kunne disponere midlene fra denne høyst nødvendige ekstrasatsingen fra Stortingets side?»
Inge Lønning (Høyre), 2000-04-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Beskrivelsen av fremgangsmåten fra departementets side i forhold til de berørte institusjonene er helt grei. At det føres en dialog, og at man søker å nå frem til omforente løsninger, det er vel og bra. Nå er imidlertid første kvartal forløpt, og vi er et stykke inne i annet kvartal av året. Det er jo en alminnelig erfaring at dersom institusjoner skal være i stand til å bruke de midlene de får tildelt, på en hensiktsmessig måte i løpet av budsjettåret, er de avhengig av å få klar beskjed om hvilke midler som står til rådighet, i hvert fall i god tid innen utløpet av første halvår. Jeg la merke til at statsråden brukte formuleringen i «nær framtid», og kunne tenke meg å utfordre ham til å konkretisere det enda litt mer: Når kan universitetene regne med å ha et endelig tildelingsbrev fra departementet i hende?
Inge Lønning (Høyre), 2000-04-12:
Bare en ørliten korrigering for protokollen. Det var så vidt jeg erindrer et enstemmig storting som sluttet seg til disse omstillingsmidlene. Fra Høyres side hadde vi et alternativt budsjettforslag hvor vi ønsket å tilgodese universitetene enda noe mer. Men det er for så vidt bare til historiebøkene. Det interessante er jo at Stortinget har fattet et budsjettvedtak og har ønsket at disse omstillingstiltakene skal komme i gang så raskt som mulig. Jeg registrerer at statsråden antydet at medio mai ville være absolutt siste frist han var villig til å gi seg selv. Under omstendighetene får man vel akseptere det, da vil det være gått to måneder siden statsråden overtok. Men jeg vil jo også bemerke at det meste av grunnlagsarbeidet med respekt å melde var gjort før statsråden overtok.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-04-12:
Jeg tillater meg å stille dette oppfølgingsspørsmålet: Vi har i mange år gjort mange reformer i skolen, og det har vært en tendens til at vi – jeg bruker ordet «vi» – laster stadig nye oppgaver på lærerne. En av de mest påtrengende reformer i norsk skole i dag er å gjenreise respekten for en normallærer som kan nøye seg med å være normal, og som kan slippe i tillegg å måtte ha rollen som mor, far, Bård skolemester, terapeut – og av og til som Jesus, for å si det på den måten. Hva vil statsråden gjøre for å gjenreise en normallærerrolle som normale, vanlige mennesker kan leve med? Jeg er overbevist om at det er helt avgjørende for at rekrutteringen skal holde, i tillegg til andre spørsmål.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-04-12:
Jeg tillater meg å stille mitt hovedspørsmål til statsråd Giske. Jeg tror vi alle kan bli enige om at ved siden av hjemmet er skolen en helt avgjørende oppdragelsesinstans. For ikke så lenge siden, faktisk rett før regjeringsskiftet og rett før vårens tariffoppgjør, fant daværende talskvinne for Arbeiderpartiet i skolepolitiske spørsmål, nåværende statsråd Grete Knudsen, det på sin plass å stille et spørsmål til daværende kirke-, utdannings- og forskningsminister Jon Lilletun. Hun viste til flertallsmerknaden fra sentrumspartiene – Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre – og Arbeiderpartiet i forbindelse med rekrutteringsmeldingen hvor det blir sagt at for at lærerne skal stå i jobben og komme til jobben, er det nødvendig at de har en akseptabel lønn, og jeg tror også ordet «konkurransedyktig» ble brukt. Hun sa at dette var en «sterk viljeserklæring», og henvendte seg så til statsråd Lilletun med følgende: Hun ville ha en bekreftelse på at statsråden hadde oppfattet spørsmålet. Jeg tillater meg å gjenta spørsmålet til statsråd Giske.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-04-12:
Jeg setter pris på klare svar, med enstavelsesord som ja. Som representant har jeg selvfølgelig dyp forståelse for at statsråden ikke kan føre lønnsforhandlinger fra Stortingets talerstol. Men jeg oppfattet at det som komiteen gjorde den gangen, var å gi en verdierklæring. Man gav en verdierklæring som i grunnen sprengte sosialøkonomenes vanlige tenkemåte, og som også utfordret tenkemåten som ofte ligger i lønnsoppgjør. Man hadde en vilje til å gjøre noe. Jeg skal ikke gå inn i detaljene på det. Men jeg skal med glede følge det videre forløp. Jeg skal i mitt tilleggsspørsmål nøye meg med å ta opp et annet aspekt ved lærerrollen, som vi så vidt var borte i i forbindelse med et tidligere hovedspørsmål, nemlig om statsråden kan bekrefte at han vil videreføre en linje hvor også andre yrkesgrupper brukes i skolen, for nettopp å sørge for at den læreren jeg beskrev som «normallæreren», kan stå oppreist og klare seg i det store trykket som er i skolen.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2000-04-12:
Én ting er krav om nye reformer, en annen ting er evaluering av allerede gjennomførte reformer som ikke alle fungerer etter sin hensikt. Det er slik at når det gjelder håndverksfagene, har disse etter manges mening blitt sterkt teoretisert. La meg si det på en litt spesiell måte: Hammer og sag er lagt til side til fordel for lærebøker. Dette har åpenbart skapt problemer for rekrutteringen til håndverksfagene. Er statsråden fornøyd med rekrutteringen til håndverksfagene? Vil statsråden vurdere å komme med mer praktisk innhold i hverdagen når det gjelder utdanning i videregående skole på dette feltet?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
I fjor høst behandlet vi en stortingsmelding om evaluering av Reform 94. Den viste bl.a. at når det gjelder strukturbiten i videregående skole, fungerer den godt, men det vi ikke har fått til, er selve innholdet i videregående skole, vi har ikke fått til de endringene som vi ønsker, de endringene som er forutsatt i læreplanen. Denne stortingsmeldingen pekte på en del ting som må endres. Den pekte på at vi har et karaktersystem som medfører at vi får en feilfokusering i forhold til det som er målet i læreplanene, den pekte på at lærebøkenes form og den måten vi bruker lærebøkene på, også er med på å hindre en utvikling, og så pekte den på organisering, selve måten å organisere skoledagen og skoleåret på. Mitt spørsmål til statsråden blir: Vil han ta initiativ for å endre på disse forholdene, de tingene som vi vet hindrer den utviklingen som vi ønsker? Hvilke utspill kan vi regne med at statsråden vil komme med i nærmeste framtid for å få til den innholdsreformen som vi forventer vi skal få i videregående skole, og som er nedfelt i læreplanen?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «I den senere tid har det vært en stor økning i antall søknader om å få starte privatskoler. En kristen organisasjon har planer om en omfattende utvidelse av sitt nettverk av skoler. Disse er godkjent etter lovens bestemmelse om religiøst alternativ. Privatskoleloven er spesiell på den måten at det automatisk utløses tilskudd dersom skolen godkjennes. Vil statsråden ta initiativ til å endre loven slik at det skal være rom for skjønn før det utløses rett til tilskudd?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Jeg takker for svaret. Om det var svar på spørsmålet, er jo litt uklart, men det var i iallfall et svar. Og svaret var at statsråden ville praktisere bestemmelsene noe strammere enn tidligere, og at han nok ikke vil godkjenne så mange skoler. Slik oppfattet jeg det. Det går på selve godkjenningen av skoler, men mitt spørsmål gikk på selve tilskuddsordningen. Og dette er en tilskuddslov, det er jeg fullstendig klar over, men også innenfor en tilskuddslov kan en eventuelt åpne for skjønn. Jeg tror at det er vanskeligere å bevege seg inn på det som går på et skjønn, når en skal vurdere om en skole skal godkjennes eller ikke godkjennes som et religiøst eller pedagogisk alternativ – de to mulighetene vi har. Jeg tror nok at det ville være mer fornuftig å gå inn og bruke skjønn i forbindelse med tilskuddet. Det er jo mange andre land som gjør det. I mange land får de godkjent skoler, men de får ikke automatisk tilskudd. Jeg tror det ville være ønskelig å gå i retning av å bruke skjønn på selve tilskuddssystemet. Jeg vil derfor igjen utfordre statsråden på om det er den type skjønn han vil bruke, eller om han vil åpne for større skjønn når det gjelder om skolen skal godkjennes som privatskole.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Jeg vet ikke om det er tid for å minne statsråden om Arbeiderpartiet og SVs syn på tilskuddssatsene. Arbeiderpartiet støttet jo et forslag fra SV om å operere med flere satser, graderte satser, så det i seg selv burde åpne for at statsråden var interessert i å fremme en proposisjon om endring av loven. Det blir jo et tilleggsspørsmål om det på bakgrunn av det forslaget som Arbeiderpartiet og SV har stått sammen om, er tid for å prøve å legge fram en slik endring, for å få med seg det forslaget. Så til Barnekonvensjonen. Det må være klinkende klart at også SV vil forsvare de avtalene som vi har internasjonalt. Men jeg føler at statsråden blander en del kort. Det å ha rett til å etablere privatskole er én ting, og det skal vi ikke tukle med, men det å gi statstilskudd er noe annet, og det er vi ikke forpliktet til i forhold til internasjonale avtaler. Men jeg velger likevel å oppfatte statsråden slik at de signalene som går ut fra denne talerstolen i dag, er at det skal bli vanskeligere for private å få etablert privatskoler. Og det synes jeg er et godt signal å gi.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Jeg har et spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Ifølge en kronikk i Dagbladet 6. april 2000 har en ved Fjell skole valgt å fordele elevene i 1. klasse, slik at en av klassene blir en ren ikke-norsk klasse. Bakgrunnen var ønske fra noen foreldre som var bekymret for sine barns språklige og sosiale utvikling. Klasseorganisering skal til vanlig ikke skje etter etnisk tilhørighet, jf. § 8-2 i opplæringslova. Mener statsråden at en slik permanent klassedeling er i samsvar med loven, og vil statsråden ta initiativ for å hindre slik segregering i skolen?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Jeg takker for svaret. Dette var vel nesten ansvarsfraskrivelse i forhold til det som er statsrådens ansvar, slik jeg oppfatter det. Vi skal være veldig forsiktig med å gripe inn overfor kommunene og den enkelte skole. De skal ha en stor grad av frihet. La meg understreke at det har jeg stor sans for. Men her har vi en lovformulering som er rimelig klar – og jeg vil si helt klar – på at vi ikke skal ha permanent inndeling etter etniske grenser. Da blir det litt for enkelt for meg når statsråden viser til at utdanningskontoret i Buskerud ikke har reagert og ikke fått noen henvendelse. Det er statsrådens ansvar, når slikt blir påpekt, å vurdere lovligheten av det i forhold til den loven han forvalter. Det hadde jeg forventet at han i noen grad hadde kommet inn på. Jeg hadde forventet at han ville komme inn på hvilket syn han har på dette, at han ikke bare skulle vise til utdanningskontoret i Buskerud.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Det er jo en inndeling etter etnisk gruppering. Det er snakk om tre klasser. I to av klassene går det litt over ti elever i hver klasse med norsk bakgrunn. Jeg har veldig vanskelig for å forstå argumentet om at det er geografi som er avgjørende. De kunne delt inn dette slik at det ikke var ti elever med norsk bakgrunn i hver klasse, men eksempelvis sju-åtte. Da hadde en fått en fordeling med ulike etniske grupperinger i alle de tre klassene, ikke bare i to av dem. Så argumentet om at dette har skjedd på grunn av geografien, har jeg vanskelig for å akseptere. Og det betyr også at hvis en skole kan bruke geografiargumentet, kan en, hvis elevene mer eller mindre bor i bestemte gettoer, få lov til å danne klasser ut fra eventuelle gettoer. Det ville jo være en forferdelig utvikling hvis vi kom dit at en kunne argumentere slik, sette sammen klassene ut fra geografi og dermed bryte loven – hvis en da gjør det.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren. Utdanningsministeren sa akkurat at Arbeiderpartiet hadde ligget helt i forkant når det gjelder etter- og videreutdanningsreformen og var en pådriver for reformen, og det er for så vidt greit. Det som er riktig, er at Stortinget har gjort jobben sin ved at man nå ligger helt i forkant internasjonalt ved å gi en lovfestet individuell rett til etter- og videreutdanning. Men det ser dessverre ut som at arbeidsgiverne nok en gang ikke kjenner sin besøkelsestid og ikke vil bidra til finansiering av en reform som fra Stortingets side er forutsatt finansiert av tre parter: stat, arbeidsgiver og arbeidstaker. Mitt spørsmål til utdanningsministeren er: Hvis det nå går slik som det kanskje ser ut til å gå, at arbeidsgiverne ikke vil være med og finansiere det som altså er det store kunnskapsløftet for norsk arbeidsliv, er statsråden fremmed for at Stortinget og Regjeringen sammen må finne løsninger som sørger for at arbeidsgiverne bidrar til å finansiere etter- og videreutdanningsreformen?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-12:
Det er godt å høre at statsråden har tenkt å følge opp alt det Stortinget allerede har vedtatt, for alt det han nå refererte, altså vedtak Stortinget allerede har gjort. Men det som er potensialet i etter- og videreutdanningsreformen, er at dette skal bli en rettighet for de mange og ikke en eksklusiv mulighet for de få – som etter- og videreutdanning i dag er, der de som jobber i rike bedrifter får muligheten til betalt etterutdanning, mens andre ikke får det. Man skal selvfølgelig fortsette med etter- og videreutdanning på andre felt, men kjernespørsmålet står jo der: Vi vil altså ikke ha muligheten til å innfri en rettighet som Stortinget allerede har vedtatt, med mindre det finnes finansiering i bunnen som gjør at også de med dårlig lønnsevne skal få muligheten til etter- og videreutdanning. Hvis det nå viser seg at man gjennom dette lønnsoppgjøret ikke finner en løsning på finansieringen av reformen, vil reformens hovedidé skyves ut i det ukjente i hvert fall i tre år, kanskje enda lenger. Så jeg gjentar mitt spørsmål til statsråden: Er statsråden fremmed for at storting og regjering sammen må finne måter å finansiere reformen på som gjør at også de nederst ved bordet får muligheten til etter- og videreutdanning?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-04-12:
Jeg har et spørsmål til kommunal- og regionalministeren. Rattsø-utvalgets innstilling har bare delvis blitt innført, bl.a. har tapskompensasjonsordningen medført at de kommunene som tidligere har fått for lite penger, fremdeles er med på å betale kompensasjon til de kommunene som i lang tid har fått for mye. Vil statsråden bidra til at vi kan få en mer rettferdig fordeling kommunene imellom etter objektive kriterier?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-04-12:
Jeg vil følge opp med følgende: Lederen av Rattsø-utvalget, Jørn Rattsø, advarte for ganske kort tid siden i en avisartikkel mot å gi spesiell hjelp til de kommuner som har størst underskudd, fordi, som han sier, de da ikke vil få noe incitament til å gjøre noe med sin egen drift. Og mitt spørsmål er: Er statsråden enig i denne vurderingen?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-04-12:
Regjeringa jobber i dag med opplegget for kommuneøkonomien til neste år, og vi kommer til å presentere den proposisjonen for Stortinget den 19. mai. Jeg er selvfølgelig klar over at det er en veldig alvorlig og bekymringsfull situasjon med det store underskuddet som nå er i mange kommuner, og jeg er selvfølgelig også oppmerksom på at det i den prosessen også diskuteres – og det er nødt til å diskuteres – om vi har en rettferdig nok fordeling mellom kommunene. I den forbindelse er det selvfølgelig en diskusjon om man bør vurdere en del av de tiltakene som er igangsatt. Det er også slik at Stortinget har pålagt Regjeringa å foreta en gjennomgang av inntektssystemet. Den skal presenteres i proposisjonen vi legger fram for Stortinget den 19. mai, og der vil også noen av svarene på det representanten Monsen tar opp, komme.