Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-12-06:
Jeg er stolt av å kunne presentere Arbeiderpartiets alternative budsjett for utdanning og forskning, stolt av å kunne presentere offensive satsinger på barnehage, skole og forskning, et sosialdemokratisk krafttak for å gi barna våre og samfunnet kunnskapen vi trenger for framtida. Det er viktig sånn at vi får en barnehage og skole som gir alle barn grunnlaget for arbeid, deltagelse og gode liv, og for at alle barn skal ha den samme muligheten til å lykkes. Vi legger opp til en mer ambisiøs pedagognorm i barnehage, flere lærere, mer tidlig innsats, kamp mot mobbing, skolemat og bedre skolehelse. For Arbeiderpartiet er det viktig å ha en fellesskole som ser hele eleven, fordi det er sånn barna våre lærer best. Det er ingen motsetning mellom læring og trivsel. Vi vil at alle skal lære mer og trives bedre, og at alle elever skal møte lærere med tid og ressurser, sånn at de lærer bedre. Derfor satser vi på flere lærere, bedre lærerrekruttering, for å løse den voksende lærermangelen regjeringa bare står og ser på. Vi mener fellesskapet må utdanne den arbeidskraften samfunnet vårt trenger, både mestere og mastere. Derfor innfører vi en praktisk skolesekk og vil tenke nytt om ungdomsskolen. Derfor foreslår vi en yrkesfagmilliard med læreplassgaranti og utstyrsløft, og derfor har vi en massiv satsing på flere studieplasser og fagskoleplasser. Men ser en derimot på regjeringas kunnskapsbudsjett, minner det mer om en gammel, sliten Grand Prix-hit fra en svunnen tid. Fra regjeringa strømmer kun gamle melodier, og mange lurer nok på når de vil våkne opp og spørre seg hva som skjer. Kontrasten er derfor stor til Arbeiderpartiets alternative budsjett, som viser helt andre ambisjoner for Skole-Norge. Og nei, det er ikke bare drøm og fantasier, det er et budsjett det «swinger» av, og jo mer en hører om Arbeiderpartiets satsinger i vårt budsjett, ja, da «swinger» det bare mer og mer. Men det er også spennende tider for norsk skole. Fagfornyelsen skal rulles ut, læreplanene skal bli nye, og til og med Høyres kunnskapsminister jubler for mer lek og praktisk skole. Jeg gleder meg også. Fagfornyelsen skal gi oss slankere læreplaner, færre kompetansemål og mer aktiv, praktisk og utforskende læring. Men det er også grunn til bekymring. Jeg er bekymret for om de gode intensjonene i fagfornyelsen faktisk vil bety endringer for elever og lærere ute i klasserommene rundt om i Norge. PISA-resultatene mener jeg viser behovet for et bredere kunnskapssyn. Og denne regjeringa må slutte å tro at den kan innføre så store endringer i skolen uten å betale for det. Skolene får nå enormt kort tid på å gjøre store endringer, uten at det er satt av penger og tid til å gjøre den jobben. Det er ikke satt av nok midler til innkjøp av nye læremidler, det er ikke satt av tid til kurs og forberedelse for lærerne, og det er behov for et taktskifte for en bedre digitalisering av skolen. Den hodeløse digitaliseringen som regjeringa nå driver med, mener jeg gjør at motstanden mot digitale løsninger øker. Nå sist så vi at regjeringas egen digitaliseringsminister var ute og var bekymret. Arbeiderpartiet mener det er behov for en plan, en mer helhetlig satsing, og det er synd at det forslaget vårt i dag blir nedstemt. De nye læreplanene er også kun et skritt på veien. Enda viktigere er det å ha nok lærere, riktig utstyr og oppdaterte læremidler, sånn som vi foreslår i vårt budsjett – som et løft i kommuneøkonomien for å ansette flere lærere og det å innføre vår tidlig innsats-reform, en lese-, skrive-, og regnegaranti som sikrer de yngste barna som henger etter i fag, hjelpen de trenger. Disse grepene har aldri vært viktigere, for det er nå vi må ta grep om å snu trenden. Norsk skole står overfor en alvorlig lærermangel, og problemet vil øke i årene som kommer. Nettstedet Khrono meldte nylig at det står 349 tomme studieplasser på lærerutdanningen. Dette er et symptom på noe større, for vi ligger an til å mangle 5 800 kvalifiserte lærere i 2040, ifølge SSB. Allerede er andelen ukvalifiserte lærere som underviser i klasserommet, den høyeste på over 15 år – en økning på nesten 50 pst. siden Høyre overtok styringen i 2013. De siste åra har flere ukvalifiserte blitt satt inn i undervisningen for å dekke lærermangelen, og halvparten av timene med spesialundervisning i grunnskolen utføres nå av assistenter som ikke er kvalifiserte til å undervise. Heldigvis er det sånn at Arbeiderpartiet styrer de fleste kommuner i Norge. Det betyr at det ansettes flere lærere i kommuner som Ålesund og Oslo, men Høyre-regjeringas kommuneøkonomi er så stram at det ikke er rom for å ansette nok lærere. Dette er alvorlig. Med dette tar jeg også opp Arbeiderpartiets forslag i saken.