Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 1998-11-05:
: La meg først rette en trykkfeil i innstillingen, side 8 spalte 1, hvor det skal stå «Nordisk Ministerråds budsjetter» og ikke «Nordisk Råds budsjetter». Det nordiske samarbeidet har de senere år gjennomgått en omfattende reformprosess. Siktemålet med denne prosessen har vært både å effektivisere og vitalisere Nordisk Råd og å tilpasse rådets arbeid til de nye rammer som de nordiske lands medlemskap i henholdsvis EU og EØS setter. Reformprosessen er i god gjenge, og mye tyder på at det nordiske samarbeidet nå er i ferd med å finne sin form. Neste uke skal Nordisk Råd avholde sin 50. sesjon her i Oslo. Forhåpentligvis slipper vi denne gang å lese lederartikler med tittelen «Nordisk Råd på tomgang», slik det skjedde under den forrige sesjonen i Oslo i 1993. Men selv om det er åpenbare positive trekk i utviklingen av det nordiske samarbeidet, setter ressurssituasjonen klare begrensninger for rådets arbeid. I fjorårets innstilling mente flertallet i komiteen at det nå burde være rom for en forsiktig økning i det fellesnordiske budsjettet, målrettet i første rekke mot tiltak i Nordens nærområder. Dette ble fulgt opp av den norske regjeringen, uten at det var mulig å få støtte fra andre land enn Island. Dette innebærer at 1999 blir det fjerde året på rad med nedgang eller stagnasjon i Nordisk Ministerråds budsjett. Økt satsing mot nærområdene har derfor hatt som konsekvens at andre viktige områder har måttet tåle innstramninger i forhold til de forventninger som lå i rapporten «Nordisk samarbete i en ny tid». Det sies åpent i stortingsmeldingen om nordisk samarbeid at de senere års nedskjæringer har rammet bl.a. sentrale samarbeidsområder under den nordiske kulturavtalen, og at det derfor har vært vanskelig å oppfylle forventningene om et forsterket kultursamarbeid som ble skapt gjennom reformprosessen. Kultursamarbeidet er på mange måter en hjørnestein i dagens nordiske samarbeid. Jeg er enig med Regjeringen i at kultursamarbeidet i det alt vesentlige bør være et Norden-samarbeid, selv om samarbeidet generelt sett innen Nordisk Råds ramme preges av fortsatt sterk vektlegging av den europeiske dimensjonen og samarbeidet mellom Norden og nærområdene. Egenverdien av et nordisk kultur- og verdifellesskap og behovet for å opprettholde og styrke nordisk identitet og Norden som region i Europa tilsier at kultursamarbeidet først og fremst skal ha en nordisk forankring. Jeg sier «først og fremst» for å markere at vi selvsagt heller ikke skal glemme nærområdene og det øvrige Europa når vi omtaler kultursamarbeidet. Til EUs toppmøte i 1997 presenterte Finlands statsminister sitt initiativ om «Den nordlige dimensjonen» for å synliggjøre og koordinere EUs engasjement i nordområdene. Dette initiativet passer godt inn i Nordisk Råds arbeid og støttes derfor også av Norge. Rådet konsoliderte i 1992 for øvrig det parlamentariske samarbeidet i Østersjø-området og tok i 1993 initiativ til et parlamentarisk samarbeid i Arktis mellom de nordiske land, Russland, Canada og USA. Spørsmålet om en parlamentarisk overbygning av Barentssamarbeidet – på linje med det en har i Østersjø-samarbeidet – vil være i fokus når Nordisk Råd og Stortinget i april neste år sammenkaller til en parlamentarikerkonferanse for Barentsregionen. Dette vidtfavnende tverrsamarbeidet vil bidra til verdifull utveksling av erfaring og kunnskap og skape forutsetninger for gjensidig tillit på tvers av gamle skillelinjer. Det regionale samarbeidet i Arktis, Barentsregionen og Østersjø-området representerer for de nordiske land en ny type internasjonalt samarbeid som går utover Norden som ramme. Nordisk Råd bør spille en aktiv og koordinerende rolle for å sikre at de nordiske land deltar effektivt i samarbeidet på parlamentarisk nivå i disse tre regionene. Utviklingen i nærområdene er for øvrig en stor utfordring for de nordiske land. De baltiske land er på vei inn i de vestlige lands samarbeidsmønstre, både økonomisk og sikkerhetspolitisk. Det har etter hvert blitt en tradisjon at utenriksministrene i de tre baltiske land deltar på ett av de nordiske lands årlige utenriksministermøter. Disse såkalte 5+3-møtene har markert nordisk støtte til demokratiseringen og utviklingen i Baltikum og er blitt et forum for dialog om de baltiske landenes tilnærming til det vestlige samarbeidet. At den russiske utenriksministeren også har vært invitert, understreker at de nordiske land også vil inkludere Russland som en del av Nordens nærområder. At informasjonskontoret i St. Petersburg nå har fått offisiell status, tilsier at det nå bør kunne bli lettere både å øke aktiviteten og å utbygge kontaktnettet til ulike deler av Nordvest-Russland. Det vil nemlig være i Nordens egen interesse bl.a. å bedre den sosiale og helsemessige situasjonen i området, som i verste fall kan utvikle seg til en trussel mot stabiliteten og den demokratiske utviklingen i området. Det er ingen tvil om at det er en riktig prioritering av Nordisk Råd når det nå satses på tiltak overfor utsatte grupper av barn og ungdom i våre nærområder, og det er positivt at et prosjekt for vanskeligstilte familier, barn og ungdom i disse områdene er iverksatt nettopp i den norske formannskapsperioden. I de senere år har det skjedd en viss tyngdeoverføring i det nordiske samarbeidet mot Sør-Europa og Øst-Europa, og herunder nærområdene. Dette har ført til at det i det vestnordiske området har kommet til uttrykk en viss bekymring for at Vest-Norden skal bli – litt for sterkt sagt – marginalisert i det nordiske samarbeidet. Denne uroen bør en ta på alvor. Norden som region vil bli svekket dersom en ikke fortsatt trekker Island, Grønland og Færøyene med som aktive medspillere i den nordiske familien, og som deltaker i Nordisk Atlantsamarbeid har Norge her et spesielt ansvar. De frivillige organisasjonene representerer et bredt spekter av nordisk samarbeid. Ca. 700 organisasjoner i Norden har nordisk samarbeid på sin agenda. Disse organisasjonene vil i tiden som kommer, bli trukket mer aktivt inn i samarbeidet, og på Nordisk Råds budsjett for 1999 er det for første gang foreslått økonomiske midler til den frivillige sektor. Strategien for et fruktbart samarbeid mellom det frivillige og det offisielle nordiske samarbeidet er nedfelt i et ministerrådsforslag som vil bli behandlet på Nordisk Råds sesjon kommende uke. Ministerrådets sektorarbeid med Europa-spørsmål har en stor spennvidde. Især gjelder dette innen forbruker- og ernæringssektoren, slik også Nordisk Råd har ønsket. Innen enkelte fagsektorer er det nedsatt spesielle arbeidsgrupper for å sikre nordisk samarbeid, bl.a. om EUs rettsakter og tilpasningen av EU-direktiver til de nordiske lands lovgivning. Når det gjelder beredskap for kommende direktiver, er det etablert et såkalt tidlig varslingssystem, slik at mulighetene til påvirkning i forbindelse med direktiver som en uansett, på grunn av EU og EØS-avtalen, vil måtte forholde seg til, blir bedre. Det er grunn til å anta at et tett og tidlig samarbeid mellom de nordiske land bidro til at f.eks. både forbrukerpolitikken og sysselsettingspolitikken ble styrket i den såkalte Amsterdam-traktaten. Amsterdam-traktaten innebærer at Schengen-samarbeidet nå blir en inkorporert del av Den europeiske union. Forhandlinger om en ny avtale mellom EU og Norge er allerede i gang. Selv om den nordiske passunionen har en sentral plass i det nordiske samarbeidet, har ikke komiteen funnet det hensiktsmessig å drøfte dette spørsmålet i innstillingen. Denne saken vil Stortinget få anledning til å drøfte når det foreligger en ny framforhandlet avtale mellom EU og Norge. Sikkerhets- og forsvarspolitikk har nå blitt en integrert del av debatten i Nordisk Råd. Samarbeidet om fellesopptreden i FNs fredsoperasjoner framstår i dag som den mest framgangsrike delen av det nordiske samarbeidet. Samarbeidet innenfor IFOR og SFOR i det tidligere Jugoslavia har ført det nordiske samarbeidet på dette området mange skritt framover. 1. juli i år anså en organisasjonen NORDCAPS for etablert. NORDCAPS erstatter tidligere nordiske samarbeidsstrukturer på området internasjonale fredsoperasjoner. Målet er å kunne stille en felles nordisk fredsbevarende enhet på brigades størrelse. Systemet skal omfatte enheter fra alle forsvarsgrener, og et nordisk styrkeregister er langt på vei ferdig opprettet. Utenrikskomiteen legger denne gang fram en enstemmig innstilling om det nordiske samarbeidet. I fjorårets innstilling gikk Fremskrittspartiets medlemmer i komiteen inn for å avvikle Nordisk Råd, som en konsekvens av at Sverige og Finland hadde blitt med i Den europeiske union. Hvis Fremskrittspartiet i løpet av det siste året har endret oppfatning, skal det bli interessant å høre hva som ligger til grunn for en slik kursendring.