Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-03:
Forrige representants innledning var bra, for han påpeker hvor mye energi Norge har. Vi eksporterer ti ganger mer energi enn det vi selv forbruker. Paradokset, derimot, er at vi har gått gjennom denne vinteren med fare for kraftrasjonering. Statnett anså kraftforsyningen som anstrengt, og strømprisene er gått betydelig opp. Det vitner ikke om en suksessfull politikk. Når en i utgangspunktet har mer enn nok av noe og likevel klarer å få det til å bli nesten en mangelvare, vitner det om at regjeringen har ført feil politikk og ikke bra politikk. Like fullt er temaet som blir reist i dag, svært viktig fordi god energiforsyning er vesentlig for et velfungerende samfunn. Det er viktig for velferden til folk flest, det er viktig for å legge grunnlaget for arbeidsplasser i næringslivet. Men altså, erfaringene med fem og et halvt års rød-grønn energipolitikk er høyere strømpriser, større fare for kraftforsyningskrise og at mer av industrien er eksponert i kraftmarkedet – det motsatte av det regjeringen lovte. Jeg er uenig med interpellanten i en del av premissene han legger for debatten, fordi han sa i sitt innlegg at markedet har ikke klart å sørge for forsyningssikkerhet. Det er det offentlige som har ansvar for forsyningssikkerheten. Spørsmålet er om markedets signal til politikerne har blitt fulgt opp politisk. Det har det ikke etter mitt skjønn. Der ligger problemet, ikke i et diffust marked. Jeg antar jeg har statsråden med meg i den analysen, fordi statsminister Stoltenberg i denne sal i spørretimen i mars i fjor sa at vi skal ikke drive og skylde på et «diffust marked», for det er ikke et marked som er mer gjennomregulert enn nettopp kraftmarkedet i Norge, og da er det et politisk ansvar. Så har vi tatt inn over oss de signalene aktørene har sendt? Nei, mener jeg, Gjennom konsesjonsbehandlingen – ikke nødvendigvis så mye under dagens statsråd, for jeg får i hvert fall en følelse av at han er ganske positiv til vannkraft – ser vi at f.eks. Vefsna ikke ble bygd ut, den ble vernet. Sauda ble betydelig redusert, og også Otta ble betydelig redusert. Denne regjeringen hadde en inngang i energidebatten der småkraftverk ikke skulle få stimulans gjennom grønne sertifikater. Der har regjeringen endret politikk. Men det å stå på denne talerstolen og si at regjeringen har hatt en fast og god politikk i fem og et halvt år – da har man ikke fulgt med de siste fire årene. Det har vært en betydelig politikkomlegging – spesielt i det siste halve året – i positiv retning. Derfor mener jeg at ting går bra. Derfor er jeg også positiv til den nye energiministeren, ikke basert på resultat, men basert på den retningen jeg nå ser. Men ikke kom til meg og fortell at det er de samme standpunkt som de hadde for fem og et halvt år siden. Det som er problemstillingen med dagens energidebatt, er at regjeringen har brukt fire–fem år på å prøve å finne ut hva de vil, og så ender de opp med de løsningene som Fremskrittspartiet og Høyre lenge har fremmet. Da er jeg egentlig glad, men det er allikevel fire–fem år bortkastet fordi en skulle prøve seg på feil løsninger først. På samme måte som konsesjonssystemet har skapt mange prosjekt, har også løftene om betydelige subsidier gjennom f.eks. grønne sertifikat og feed-in tariff gjort at mange prosjekt har stoppet opp. Det er ikke et argument mot grønne sertifikat, men det er et argument for at ting burde skjedd mye raskere da ting først ble lovt. Nå ser det ut som ting kommer på plass. Men det er også grunnen til at vi må kunne tolke historien annerledes enn det energiministeren gjør. Når det nå kommer mange konsesjonssøknader på plass, er det fordi rammebetingelsene endelig har kommet på plass, ikke fordi det plutselig har kommet andre ting inn i bildet som er så mye bedre. Vi skal også ta inn over oss at politikerne styrer nettselskapene. Staten har tre ganger bedt om å få økt egenkapital under dagens regjering. Tre ganger har de fått nei. De lokale nettselskapene har altså i inntektsreguleringen stimulans til å ikke investere i ny nettproduksjon, fordi det å vedlikeholde nett gir større inntekt enn å bygge nye nett. Da er det altså igjen de politiske rammebetingelsene som er et problem, ikke markedet. Så er jeg veldig glad for en del av de signalene som jeg kan ha fanget opp fra energiministeren i media, fordi energiministeren da han var stortingsrepresentant, snakket veldig mye om at man skulle pålegge kraftselskapene samfunnsansvar i lovs form. Man skulle kutte kablene til utlandet. Man skulle styre magasinfyllingene. Det er ikke signalene nå. Nå er signalet at markedet, energiloven, stort sett fungerer, justeringer må på plass, og det er naturlig 20 år etter en lov ble vedtatt. Men vi skal også huske at denne loven ble evaluert under dagens regjering for bare et par, tre år siden. Da fant en altså ingen behov for store endringer, men bare justeringer. Det betyr at dagens regjering, til tross for de store ordene om at en politisk skal styre og bla, bla, bla, altså har sagt at dagens lovverk stort sett er godt nok. Det er i måten politiske signal håndterer lovverket på i forhold til å bygge ut ny kraft, at problemstillingen er. Der tror jeg ting er på rett kurs, fordi en tar mer Fremskrittsparti- og Høyre-politikk, og det er jeg glad for.