Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2004-06-16:
Jeg er glad for at Stortinget fant rom i en travel vårsesjon for å behandle denne saken nå. Det gir Stortinget mulighet til å gi signaler til Regjeringen i forkant av den neste generalforsamlingen som holdes i FN, nå til høsten. Meldingen gir etter komiteens mening en god gjennomgang av generalforsamlingen og de temaene som ble diskutert der. Innstillingen fra utenrikskomiteen viser at det i det store og hele er bred enighet om mange av de spørsmålene som er knyttet til Norges deltakelse i generalforsamlingen, og til temaene som ble reist der. Komiteen viser til innstillingen til globaliseringsmeldingen, behandlet i Stortinget i mars i år. Komiteen uttalte den gang at enkeltnasjoners manglende mulighet til å påvirke globaliseringen er en demokratisk utfordring. Derfor er det nødvendig med globale institusjoner som er demokratiske, representative, åpne, samordnende og effektive, for å fornye demokratiet. I dette bildet står FN helt sentralt, og reformarbeidet i FN må ses i lys av utfordringene. Komiteen er derfor glad for at det viktige arbeidet i høynivåpanelet for trusler, utfordringer og endringer som generalsekretæren tok initiativ til i fjor, nå er i gang. Komiteen legger vekt på at trusselbildet i dag er preget av gamle trusler i nye og farlige koplinger som terrorisme og spredning av masseødeleggelsesvåpen, men også "myke" trusler på det økonomiske og sosiale området. En enstemmig komite mener at det er bekymringsfullt at det etter ti års virksomhet for arbeidsgruppen som arbeider for sikkerhetsrådsreform, fortsatt ikke kan spores noen form for enighet. I likhet med generalsekretær Annan mener komiteen at det nå haster med å finne en løsning dersom man ønsker at Sikkerhetsrådets vedtak skal møtes med større respekt, ikke minst i utviklingslandene. Vi ser nå i WTO at utviklingslandene opptrer mer samlet og med større tyngde i de viktige Doha-forhandlingene. For eksempel samordner land som Brasil, Sør-Afrika og India i stadig større grad sine interesser internasjonalt. I lengden vil det knapt være mulig å overse hele kontinenter og nye økonomiske stormakter som fullt ut delaktige i beslutningene i FN. Komiteens flertall konstaterer også at reform av FN-systemet på landnivå er av stor betydning for å kunne utforme en mer effektiv multilateral bistand. Hovedmålsettingen må være å bidra til økt nasjonalt eierskap til mottakerlandenes egne utviklingsprosesser. Siden Regjeringen i meldingen uttrykker klart at de mener at alle krefter må settes inn på at neste generalforsamling skal kunne gjøre et vedtak som gir mandat til å starte forhandlinger om en konvensjon om forbud mot kloning av mennesker, ønsket Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet her på nytt å signalisere vårt syn i spørsmålet om terapeutisk kloning. I likhet med Regjeringen er Arbeiderpartiet imot kloning av mennesker, og vi imøteser et forbud. Imidlertid påpeker vi og Fremskrittspartiet at terapeutisk kloning har andre dimensjoner som kan ha stor betydning for medisinens utvikling, og allerede nå gir forskning på dette området stor forhåpning om helbredelse av sykdommer som påfører mennesker store lidelser. I multilaterale fora er samarbeid mellom land ofte selve nøkkelen til å få til gode og stabile globale løsninger. Samarbeid er også nødvendig, særlig for et lite land som Norge, for at vi skal få gjennomslag for våre synspunkt. Det er selvsagt derfor EU-landene stadig oftere samordner sine synspunkter i FN. Flertallet trekker fram at det har merket seg at Norge samarbeider godt med EU, og at Norge relativt ofte slutter seg til EUs felles innlegg etter vurdering fra sak til sak. Flertallet mener at dette er positivt. EU har sterk forhandlingstyngde i mange saker, og flertallet merker seg Regjeringens oppfatning om at dette gir land som Norge nye utfordringer. For min egen del vil jeg legge til at innenfor EU ville Norge kunne påvirke standpunktene til en av hovedaktørene i generalforsamlingen. I den grad Norge kunne stille med tunge synspunkt og sterke aktører i enkeltsaker, kunne Norges syn faktisk bli førende for en av de tyngste aktørene i FN-systemet. Når det gjelder nedrustningsspørsmål, har SV en egen merknad hvor de viser til to resolusjoner hvor Norge avstod fra å stemme. Vi er ikke uenig i SVs syn, og i fjor høst ble det faktisk reist en interpellasjon i Stortinget til utenriksministeren fra representanten Marit Nybakk, som tok for seg nettopp dette spørsmålet. Imidlertid vil vi være varsomme med å mene nå hva Norge skal stemme neste gang, siden det er situasjonsbestemt. Vi mener det er viktig å holde fokus oppe på arbeidet med nedrustningsspørsmål og ikke-spredning, og vi vil fortsette å reise disse spørsmålene. I nevnte interpellasjon avsluttet utenriksministeren sitt innlegg med å si: "Målsettingen er klar: en verden fri for kjernevåpen." Dette støtter vi fullt ut, og Arbeiderpartiet regner med at våre synspunkter, fremmet i nevnte interpellasjon, i så måte tas med av Regjeringen inn i den neste generalforsamlingen og i arbeidet fram mot tilsynskonferansen neste år. Til sist vil jeg tillate meg å gi ros til miljøvernminister Børge Brende. Aftenposten brakte 8. juni nyheten om at miljøvernministeren har foreslått å styrke UNEP og etablere en internasjonal miljødomstol. Miljøvernministeren går ifølge oppslaget inn for å gjøre UNEP til en ny "Verdens miljøorganisasjon". Dette er helt i tråd med det som flertallet i utenrikskomiteen tok til orde for i forbindelse med behandlingen av globaliseringsmeldingen. Der viser flertallet til at det er bred enighet om at FNs miljøprogram, UNEPs autoritet og finansielle situasjon, må styrkes, og mener det er positivt at Regjeringen vil arbeide for dette. Flertallet mener at det på lengre sikt er nødvendig å vurdere å utvikle FNs miljøprogram i retning av etableringen av en "Verdens miljøorganisasjon", slik Norge har arbeidet for. Jeg er derfor glad for at miljøvernministeren her følger opp dette. Erfaringen fra handelsområdet er at WTO-samarbeidet har vist oss betydningen av å ha et regelverk som beskytter mot diskriminering, og en tvisteløsningsmekanisme som sikrer etterlevelse av regelverket. Alternativet er den sterkestes rett. Jeg er glad for at Norge nå foreslår at det også på miljøområdet etableres mekanismer for å iverksette internasjonale avtaler og slå ned på brudd på de samme avtalene. Miljøutfordringene vi står overfor i dag, er i aller høyeste grad utfordringer hvor vi er avhengig av at alle er med på å dra lasset dersom vi skal få til endringer. Da er det helt nødvendig å ha institusjoner som er i stand til å sikre etterlevelse av de konvensjoner som vedtas på området.