trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-01-28:
Det er ganske interessant å høre SVs form for historieskriving og SVs bekymring for og analyse av trafikkutviklingen i Tønsberg når partiets forslag til løsning bare er enda flere planer, nye utsettelser, smalere veier og mer kollektivtrafikk. Lokalt heter det seg i Tønsberg at SV egentlig er for bom, men mot ny vei. De sier at de vil bruke bompengene til å subsidiere syklistene og bussene og ikke bygge noen nye veier. I innstillingen fra samferdselskomiteen derimot skriver SV i sine merknader at de ikke stiller seg «avvisende til behovet for tiltak på veisiden». «Tønsberg har behov for å få biler ut av sentrum, og det er behov for ny kanalkryssing», sier SV. Mine spørsmål blir da: Hvordan tenker SV seg at man skal lede den enorme og voksende tungtrafikken som i dag går midt i sentrum hele døgnet, en annen vei uten å bygge den ringveien som nå er foreslått i første del av prosjektet? Hva er galt med å bygge en tunnel med dobbelt løp når vi vet noe om hvilke enorme mengder av såkalt farlig gods som i dag må transporteres gjennom folkerike sentrumsgater? Det blir jo bare ord når man, som SV forsøker seg på her, bare ber om enda en omkamp om en trasé som vi allerede har diskutert i mer enn 25 år, fordi man ikke får fullt så mange bussfiler i første byggetrinn som SV kunne tenkt seg. Er det ikke på tide å begynne å bygge det nye veisystemet som vil gi plass og vei til et mye bedre kollektivtilbud, og ikke fortsette bare å prate om og bare lage nye hyllemeter med planer?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
Representanten Sørensen har i flere ulike replikker tidligere i dag snakket om det hun synes har vært kloke meninger, og om det hun synes har vært paradoksalt. Jeg regner med at det representanten Sørensen har presentert for oss nå, er innenfor gruppen kloke meninger. For min del må jeg si at paradoksene var det jeg hørte mest av. La meg begrense mine paradokser til noe av det som ble sagt. Her beveger SV seg inn i prinsipiell tenkning som ender med at Tønsbergpakken, slik de forestiller seg den som et tilbud til befolkningen i disse tre kommunene primært, vil være et luftslott, og det er et dårlig tilbud. Det er et paradoks også når problemene er såpass alvorlige i området som de er, og som etter mange år har ført til at de politiske myndighetene til slutt har tatt et ansvar. Det er også et paradoks når SV på prinsipielt grunnlag avviser Tønsbergpakken, med den konsekvens at kollektivsatsing blir det absolutt ingen ting av. Én ting er å være misfornøyd med det som foreligger, men det SV sørger for med sitt forslag, er at det blir nullsatsing på kollektivtrafikk. Det må jo være et paradoks. Det kan ikke være noe særlig å sykle rundt i Tønsberg til sommeren og fortelle hva man står for for å løse problemene. Det siste jeg må si, er: Kanskje var det humoristisk ment, men jeg synes jeg hørte at representanten Sørensen synes at 5 pst. statlig bidrag er for høyt til et så dårlig prosjekt. Det var også litt av et budskap til befolkningen.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
Jeg vil gjenta et spørsmål som ble stilt av representanten Ausdal Starrfelt, til hvilket statsråden kanskje ikke var mer klar enn det som var utgangspunktet for spørsmålet om en uklarhet. Det er svaret statsråden gav til det spørsmålet som ble stilt som spørsmål 1 fra komiteen, om konsekvensutredningen av Ringveien Kilen–Kjelle, om hvorvidt dette var et lovlig fattet vedtak, eller om statsråden eventuelt fortsatt har muligheten til å se på det. Jeg vil sitere det som statsråden svarer, slik at man kan avklare det helt presist: «I henhold til plan- og bygningsloven kan ikke Samferdselsdepartementet overprøve de vurderinger som er gjort av Tønsberg kommune som ansvarlig myndighet. Det er således fastslått at reguleringsplanvedtakene for Ringveien må anses som lovlig fattede vedtak og at Ringveien derfor i henhold til plan- og bygningsloven kan gjennomføres uten ytterligere konsekvensutredning.» Senere lenger ut i det samme svaret skriver statsråden: «Jeg finner ikke grunn til å overprøve de vurderinger som er gjort lokalt mht. utbygging av Ringveien Kilen–Kjelle. Når konsekvensutredningen er ferdig, vil departementet komme tilbake til spørsmålet om gjennomføring og prioritering av prosjekter som er utredet.» Spørsmålet er: Kan statsråden gjøre det, eller vil ikke statsråden gjøre det? Hva er meningen i det?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Tønsbergpakken er i hvert fall på folkemunne kalt et spleiselag. Ikke minst er det representanter her i salen som har kalt den et spleiselag. Det er den typen spleiselag man kan sammenligne med hvis man er enig om å spleise på en middag, og man må betale alt selv, unntatt kaffen, altså ikke et spesielt godt spleiselag, men jeg oppfatter det som om det er Tønsbergs innbyggere som her skal spandere. Det har vært mange debatter i Tønsberg om saken, og det eneste man faktisk har vært enig om, er at statens andel burde vært betraktelig høyere. Det har i hvert fall lokalsamfunnet, både Tønsberg og de omliggende kommunene, stått sammen om. Her oppfatter jeg det som om SV sentralt og SV lokalt er på kollisjonskurs. Spørsmålet blir da: Skal vi høre på Tønsberg SV om et ønske om en høyere andel fra staten, eller skal vi høre på det SV sier her i dag?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
I denne saken behandler Stortinget et forslag om å bompengefinansiere utbygging av prosjekter og tiltak i Tønsberg-området. På mange måter oppleves dette som å snu verden på hodet. Et flertall i kommunestyrene i Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme ser seg altså nødt til å søke om å få lov til å la sine innbyggere betale for de veisystemer som burde vært på plass for lenge siden. Denne søknaden må da behandles i det organ som skulle ha bevilget pengene i første omgang. For å sette saken i sitt rette perspektiv må vi gå tilbake til 1962, da det ble lagt fram planer for en firefelts vei fra Nøtterøy til E18. I de over 40 år som har gått siden den gangen, har Tønsberg-området vært i vekst. Denne veksten har på den ene side gjort trafikksituasjonen verre enn noen gang. På den annen side har veksten bidratt til store skatteinntekter. Folk flest forstår ikke denne sammenhengen. Det er nok også grunnen til det store engasjementet som innbyggerne i Tønsberg-regionen har lagt for dagen. Dette engasjementet har resultert i over 20 000 underskrifter mot bomring. Gallupundersøkelser viser at opp mot 80 pst. av befolkningen er imot. Avisene svømmer over av leserbrev og ytringer, og til det bystyremøtet i Tønsberg der denne saken ble behandlet, hadde flere hundre personer funnet veien. Jeg tror jeg vil våge den påstand at flertallet av de lokale folkevalgte her er på kollisjonskurs med sine innbyggere. Resultatet av bompengeringen vil bl.a. være at innbyggerne må betale for å kjøre innen egen kommune. Handelsnæringen i Tønsberg vil få svært vanskelige konkurransevilkår, og listen med problemer for lokalmiljøet er svært lang. Prisen for en gjennomsnittsfamilie kan fort bli 10 000–15 000 kr, og dette kommer på toppen av minst like store fiskale avgifter på bil og bilbruk, som de betaler fra før. Mest skuffende synes jeg det er å registrere at en regjering som lovet lavere skatter og avgifter, har fremmet denne proposisjonen som medfører en kraftig avgiftsøkning, i hvert fall for dem som er bosatt i Tønsberg-området. Med den finansieringsplan som foreslås i proposisjonen, skal statens bidrag være på 5 pst. I debatten har bompengeringen titt og ofte blitt kalt for et spleiselag. For å bruke et bilde: Hvis man skal spleise på en middag og ender opp med å betale alt unntatt kaffen, vil man neppe oppfatte det som spleising. Å spandere er nok et mer dekkende uttrykk, og slik Fremskrittspartiet ser det, blir Tønsberg-regionens innbyggere pålagt å spandere et nytt veiprosjekt som staten skulle ha finansiert for mange år siden. Nesten tragikomisk blir det da når en del av utbyggingen skal løse statens trafikkproblem ved statens eget sykehus. Jeg vil få lov til å anbefale Fremskrittspartiets forslag.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-28:
Jeg kan fort si meg enig med representanten Vidar Andersen i at det påhviler de lokale myndigheter et stort og sentralt ansvar for å utvikle en praktisk og god løsning for sitt nærmiljø også når det gjelder veiutbygging. Det må være helt klart at Stortinget fatter den type beslutninger som går på bompenger og veiutvikling i nærområdene, etter et nært samarbeid og i forståelse med de vedtak som fattes lokalt, så også i denne saken. Det er altså et klart politisk flertall i disse tre kommunene og i fylkestinget som ligger til grunn for at flertallet nå slutter opp om å realisere et ønske om å få til en godt fungerende praktisk løsning for Tønsberg-området. I så måte forstår jeg at representanten også berørte spørsmålet om hvem som skal betale. Vi har altså gått inn på de løsningsmodeller som foreligger fra lokalt hold i dette prosjektet, og det mener vi er en riktig måte å arbeide på her i Stortinget.
Vidar Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Jeg hørte representanten Holtens tilfredshet med at lokale myndigheter ønsker en bompengefinansiering, og at de lokale myndighetene har tatt det totale ansvar i saken om trafikkavviklingen i Tønsberg. Betyr dette at Kristelig Folkeparti mener at staten har løpt fra sitt ansvar som total innkrever av bilrelaterte avgifter i det ansvaret de normalt burde hatt for veiutbygging? Mener også Kristelig Folkeparti at på sikt er det de lokale myndigheter som bør styre veiutbyggingen i Norge?
Vidar Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Tønsberg-området, som beskrevet i proposisjonen, omfattes av kommunene Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme samt deler av Stokke, Andebu, Re og Horten. Dette utgjør et felles bolig- og arbeidsmarked. Det er faktisk hevet over enhver tvil lokalt at arbeidsmarkedet er betydelig større enn kun de omtalte kommuner. I et rikt land, som Norge beskrives å være, er det merkelig å registrere den iver det er etter å pålegge innbyggerne og næringslivet flere avgifter når det gjelder utbygging av prosjekter innenfor samferdsel og infrastruktur, samtidig som alle er enige om at kostnadsnivået i Norge er for høyt. Press i form av økte lønnskrav og økt pris på varer og tjenester gir igjen – til det kjedsommelige – redusert konkurranseevne. Ved innføring av bomringer på hovedfartsårer vil det bli en konkurransevridning også for det lokale arbeidsmarkedet, som helt sikkert øker lønnskravene fra de enkelte arbeidstakere. Alle betaler jo solidarisk inn en pris til investeringer i samferdsel via de bilrelaterte avgiftene. Ved innføring av denne finansieringsløsningen for utbygging av veinettet rundt Tønsberg vil det oppstå en lokal konkurransevridning blant bedrifter som opererer i området, samt en betydelig kostnadsøkning i det lokale næringsliv. Nøtterøy og Tjøme kommuner blir liggende i et vakuum, i og med at all trafikk til disse kommunene må gå gjennom Tønsberg. Alternative kjøreruter finnes simpelthen ikke. Dette betyr at transport av arbeidskraft, varer og tjenester mellom f.eks. Sandefjord-Larvik-regionen og Tjøme blir pålagt en ekstra kostnad. Den statlige andelen av investeringskostnadene for Tønsbergpakken er 5 pst. Dette betyr faktisk at alle bilister som har et ærend til Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme vil oppleve at bare 5 pst. av det de betaler i bilrelaterte avgifter, kommer tilbake som økt standard på veinettet i sitt distrikt. Dette kan ikke oppleves som annet enn urettferdig. Investeringsbehovet for et godt og rasjonelt veinett i Norge er og har blitt neglisjert i vårt land siden starten av 1960-tallet. Det merkelige i denne sammenheng er at de tettest befolkede områdene med den største trafikktettheten er blitt prioritert ned og bort på statlige budsjetter. Fremskrittspartiet ønsker løsninger på de trafikale problemene i og rundt Tønsberg, fordi disse er store. Men partiet ønsker ikke å innføre en ekstraavgift for å få dette til. Investeringer i infrastruktur er investeringer for framtiden – investeringer som de som bruker bil, har ventet på i flere årtier, gjennom avgifter de har betalt for nettopp bruk av bil. Nå vil altså næringsliv, reiseliv og innbyggere i Tønsberg-området oppleve en bomring som etter medieomtale skal være fullautomatisert, uten bemanning og faktisk også uten myntautomater. Systemet skal baseres på elektroniske brikker og videoovervåkning. Dette lover ikke godt for distriktets reiseliv, som vil måtte sette inn ekstra ressurser på å forklare tilreisende, utenlandske som norske, hvordan systemet fungerer.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2003-01-28:
Tønsbergpakka er ei av mange bompengesaker. Samarbeidsregjeringa har skattelette som ei av sine hovudsaker. Samstundes legg ein opp til stadig fleire indirekte skattar, t.d. i form av bompengar. Det er ei form for skatt som rammar likt, uavhengig av økonomisk evne, og er slik ei usolidarisk form for skattlegging i motsetnad til det progressive skattesystemet der ein betalar etter evne. Vedtaket i Nasjonal transportplan har skapt forventningar. Med dei rammer som Regjeringa har føreslått, er me alt etter dei mål som er sette. Det har vore snakka positivt i dag om lokalt engasjement, men med dei rammene som no er til samferdsle, tvingar ein lokale styresmakter til å leggje fram stadig fleire bompengeprosjekt for å løyse akutte utfordringar innafor samferdsla. Når det blir snakka positivt om lokalt engasjement, er eg sjølvsagt einig i det. Men etter å ha budd mesteparten av mitt liv i ein kommune som er omringa av bompengeringar på alle kantar, har eg òg sett dei avgrensingane dette legg på utvikling av felles bu- og arbeidsområde i regionen. Då snakkar me om bompengesatsar frå 80–150 kr, slik sett høgre enn det me diskuterer i dag, men likevel. Så mitt spørsmål til samferdselsministeren blir: Ønskjer ho ei utvikling der lokalbefolkninga må ta stadig større del av belastinga ved utbygging av eit sikkert vegnett, eller vil Regjeringa syte for at rammene til vegbygging blir auka minst i tråd med vedtaket i Nasjonal transportplan? Vil statsråden vurdere storleiken på den statlege medverknaden i Tønsbergpakkas fase 2 etter at Vestfold har føreteke ei rullering av Nasjonal transportplan?
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-28:
Jeg er veldig fornøyd med at Arbeiderpartiet støtter Regjeringens framlegg i denne saken. Denne saken hadde ikke blitt fremmet hvis Regjeringen ikke hadde ment at dette var en god sak. Som det har vært understreket her flere ganger, handler det mye om hvilken framtid Tønsberg og regionen rundt skal ha. Det handler om hva slags hverdag folk skal oppleve. Det handler om at barn skal kunne føle seg rimelig trygge når de vandrer ute på vegene, og at de ikke skal føle seg truet av den trafikken som går gjennom byen. Det er sammen med miljøet viktige aspekter. Så er jeg ydmyk i forhold til at så lenge vi satser på vegløsninger, vil det legges til rette for biltrafikk. Jeg er også opptatt av at når vi har en bomring, vil det i seg selv virke dempende på biltrafikken. Det er viktig for meg at det er et sterkt lokalt engasjement for å finne løsninger her, og jeg er også sikker på at det er et sterkt lokalt engasjement for å finne gode løsninger for kollektivtransporten. Nå skulle jeg gjerne ha vært i stand til å fortelle Tønsberg hva slags konkrete kollektivløsninger de skal ha. Jeg velger likevel å tro på at den lokale befolkningen er best til å finne de løsningene som er best egnet lokalt. Derfor venter jeg med spenning på de innspillene som skal komme i forhold til Tønsbergpakkens fase 2. Det er nok også slik at uten at man gjør noe på vegsiden, vil man ikke finne de løsningene for kollektivtransporten. Det virker rimelig innlysende. Når det gjelder konsekvensutredningen, har det foregått en formell prosess i forhold til hvilket løp man skal gå her. Det har ikke vist seg nødvendig å kjøre en ny konsekvensutredning ut fra den prosessen som har vært gjennomgått i så henseende.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-28:
Jeg har merket meg i denne debatten at representanten Sørensen er av den formening at det har kommet kloke bidrag fra departementet. Det noterer jeg meg selvfølgelig med stor glede. Jeg vil prise det engasjementet til miljøsiden også når det gjelder våtmarksområdene. Dette er en utfordring vi stadig står overfor. Dette er ikke det eneste eksemplet vi har på en slik konflikt. Jeg er opptatt av at nettopp når vi har slike utfordringer, skal vi sette oss ned og vurdere nøye hva som skal til for å unngå å kjøre videre på konflikten. Jeg legger til grunn at slike vurderinger vil være sentrale, og at man i det videre arbeidet legger opp til å ta vare på de våtmarksområdene som er der.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-28:
Det er helt riktig at brukerbidraget er svært stort i Tønsbergpakken. Vi har likevel valgt å fremme denne pakken, fordi den har en stor gevinst knyttet til seg. Det betyr at her er det et lokalt engasjement, man er villig til å betale. Én stor forskjell på det som går på generell beskatning, og dette er at de som har nytte av dette, også er de som blir belastet med denne kostnaden. Selvfølgelig skulle enhver statsråd ønsket mer penger til sitt område, men vi er nødt til å tenke på helheten i hvert enkelt års budsjett. Slik er realitetene. Jeg vet, i likhet med mange i denne sal, at det er et stort gap mellom behovene for investeringer innenfor samferdselssektoren, og det vi får til gjennom hvert enkelt års budsjett. Da synes jeg det er prisverdig når det kommer initiativ som det vi er vitne til her fra Tønsberg og Tønsberg-området, og det initiativet mener jeg vi er pliktige til å følge opp og støtte opp om. Når det gjelder bevilgningene til samferdselssektoren, er det en utfordringen for Regjeringen, og det er også en utfordring for Stortinget, når vi samlet sett skal fordele midlene mellom sektorene. Det er ingen tvil om at utfordringene står i kø i mange sektorer, så utfordringen for oss som politikere er å prioritere. Da er et sånt opplegg som det de foreslår i Tønsbergpakken, et kjærkomment bidrag til å komme videre og få gjort noe innenfor samferdselssektoren.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-28:
Det er riktig at Ringveien Kilen–Kjelle, slik det framgår av kommuneplanen for Tønsberg, ikke er konsekvensutredningspliktig med bakgrunn i overgangsbestemmelsene i konsekvensutredningsforskriftene, og det er det jeg har forholdt meg til. Her har Statens vegvesen foretatt en vurdering av hvorvidt spørsmålet om konsekvensutredningsplikt var i samsvar med forskriften om konsekvensutredninger. Den ble forelagt Tønsberg kommune som er ansvarlig planmyndighet, og som er planmyndighet for Ringveien. Kommunen la sommeren 2001 saken fram for fylkesmannen og fylkeskommunen, slik som forskriften krever. Begge instansene vurderte det slik at Ringveien ikke var konsekvensutredningspliktig. Vi er inne i en overgangsfase, slik vi nå er i flere saker, der vi blir stående overfor dette spørsmålet. Dette gjelder den vegen vi snakker om nå. Når det gjelder fase 2, er det en annen fase, og der vil vi ha en konsekvensutredning i henhold til loven slik som den er i dag.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-01-28:
Debatten om Tønsbergpakken er også debatten om statens del av finansieringen. Fylkets prioriteringer har vært styrende for statens andel på 5 pst. Det er likevel forståelig at befolkningens ønsker har beløpt seg til et noe høyere ambisjonsnivå. Derfor er det på sin plass å honorere lokale politikeres initiativ: Vil ikke staten, gjør vi det selv! Det er sunn Høyre-logikk. Det har krevd politisk mot å brukerfinansiere trafikkløsninger i Tønsberg-området. Velgere i de berørte kommuner fikk før valget klar beskjed om hvilke partier som ville brukerfinansiere. Partiene som ønsket veiutbygging, kan stå rakrygget. Ingen liker bomringer, men i valget mellom fånyttes protest og gjennomføring av nødvendige veisystemer har Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Arbeiderpartiet valgt gjennomføringslinjen. Med Fremskrittspartiet hadde Tønsberg-området blitt uten dette veisystemet. Uansett syn på bompengefinansiering, resultatet med dette storting blir å sammenfatte i uttrykket: Null mer vei – Fremskrittspartiet! Når fase 2 skal gjennomføres, gjør lokale myndigheter lurt i å gjemme merknadene fra regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i sitt hjerte. Det bes om høyere kollektivprioritering og parkeringsmuligheter utenfor byen for å skjerme bomiljøer mot gjennomkjøring og for å gi bedre rom for næringslivets transporter og kollektive løsninger. Det vil påvirke statlige bidrag til finansiering av byområders transportsystemer om lokale myndigheter forplikter seg til større kollektivandeler, slik samferdselsministeren sier i brev til komiteen av 22. januar i år. Tønsbergpakken gir viktige prinsipielle signaler om utviklingen av transportsystemene i byer – om mål og om midler.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
På vegne av representantene Øystein Djupedal, Ågot Valle og meg selv vil jeg sette fram forslag om tiltak mot økonomisk kriminalitet og uetisk atferd i næringslivet. På vegne av representantene Hallgeir H. Langeland, Heidi Grande Røys og meg selv vil jeg sette fram forslag om styrket oljevernberedskap på Vestlandet.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
På vegne av representantene Jan Arild Ellingsen, Øyvind Korsberg, Thore A. Nistad, Per Sandberg, Kenneth Svendsen og meg selv vil jeg fremme forslag om utbygging av E6 mellom Trondheim og Kirkenes.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
På vegne av representantene Aud Gaundal, Oddbjørg Ausdal Starrfelt, Asmund Kristoffersen, Gunn Olsen, Reidar Sandal og meg selv vil jeg sette fram et forslag om å få lagt fram en stortingsmelding om en helhetlig kystpolitikk og kystsamfunnenes utfordringer.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Kommunene er det nivået i samfunnet som står nærmest innbyggerne, og det gjøres en fantastisk jobb ute i kommunene, både av de folkevalgte og av de tusenvis av ansatte i våre kommuner landet over. For Arbeiderpartiet er det et viktig mål å gi gode og likeverdige velferdstilbud over hele landet, men i dag er situasjonen at mye av det som er bygd opp av gode tilbud for befolkningen, må bygges ned igjen. Mange av de tilbudene som skal ha høy prioritet, blir nå kuttet. Jeg blir alvorlig bekymret når vi får høre at 56 pst. av kommunene i år reduserer ett eller flere tjenestetilbud for å få økonomien til å gå i hop. Det er et alvorlig signal når 55 pst. av kommunene kutter i budsjettene til grunnskolen og 47 pst. kutter i eldreomsorgen. Dette er områder som Høyre og de andre regjeringspartiene lovet mye til ved siste valg. Vi hører ofte at regjeringspartiene oppfordrer til rasjonalisering og effektivisering, men min påstand er at kommunene har skåret så langt inn til beinet som det er mulig å gjøre. Administrasjonene er også nå så kuttet at kommunene har problemer med å innfri de kravene som Regjeringen selv setter til kommunal administrasjon. Jeg oppfatter det da slik at den rasjonaliseringen og effektiviseringen det snakkes om, er å kutte i viktige velferdstilbud til innbyggerne. Det snakkes mye om at folk flytter fra distriktene, og at dette er deres eget valg. Det sies ofte at ingen kan vedta hvor folk skal bo, men når viktige velferdstilbud blir borte, tvinges folk til å flytte. Når grendeskolen legges ned, når hjemmetjenesten må kuttes, når kulturtilbud fjernes, osv., ja, da tvinges folk til å flytte, enten de vil det eller ikke. Jeg merker meg at regjeringspartienes eneste medisin i dagens situasjon er mer privatisering. Jeg kan ikke forstå at det skal bli den store gevinsten av mer anbud og mer privatisering. I en slik drift skal det vel også legges inn en betydelig fortjeneste av driften. Etter min vurdering må en slik innsparing og gevinst framskaffes ved at de ansatte skal springe enda fortere, eller ved å kutte i tjenestetilbudet, eller aller helst en kombinasjon av begge deler. Det er ingen tjent med. Jeg har merket meg at Høyre har utropt Fagforbundet, eller det tidligere Norsk Kommuneforbund, til sin hovedmotstander, fordi medlemmene har slått alarm i forhold til den utviklingen vi ser av privatiseringsiveren. Jeg kan ikke fatte at Høyre vil gå ut på denne måten mot tusenvis av offentlig ansatte, som hver dag gjør en fantastisk jobb i bygd og by for å gjøre samfunnet godt å bo i. Jeg kan heller ikke forstå at Høyre vil legge seg ut med de tusenvis av helsearbeidere som hver dag tar seg av våre gamle og syke rundt i landet. Når man utroper et fagforbund til sin motstander, er det i virkeligheten forbundets medlemmer som er motstanderen. Folk melder seg som kjent frivillig inn i en slik organisasjon, fordi de har bruk for den, og fordi de støtter den, og det er organisasjonens medlemmer som utgjør organisasjonen. Personlig føler jeg stor trygghet ved å ha en fagbevegelse som har styrke til å si fra når det er nødvendig. Det håper jeg de fortsetter med.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
På vegne av representantene Kristin Halvorsen, Inge Ryan, Siri Hall Arnøy, Sigbjørn Molvik og meg selv vil jeg sette fram forslag om en nasjonal strategi for å gjøre norsk solindustri verdensledende.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
På vegne av representanten Kenneth Svendsen og meg selv vil jeg fremme forslag om oppheving av generell 5 knops fartsgrense til sjøs innenfor en avstand på 50 meter fra land og gjeninnføring av lokale bestemmelser. Samtidig vil jeg be om at dette forslaget behandles etter § 28 d i forretningsordenen og tas opp i Stortinget straks.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
På vegne av representantene Hallgeir H. Langeland, Inga Marte Thorkildsen, Heidi Sørensen, May Hansen, Sigbjørn Molvik, Audun Bjørlo Lysbakken og meg selv vil jeg framsette forslag om å sikre strandsonen bedre mot nedbygging, og bedre allmennhetens tilgang til strandsonen langs sjø, innsjøer og vassdrag.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
På vegne av representantene Gjermund Hagesæter, Karin S. Woldseth, Lodve Solholm og meg selv har jeg fornøyelsen av å sette frem forslag om å gjennomføre en utvidet analyse av behovet for oljevernberedskap for seilingsleden knyttet til skipstrafikken ved oljeraffineriet på Mongstad samt området mellom Bergen havn og Mongstad.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-06-19:
Ordføreren i Tysnes har ikke gitt en treffende beskrivelse. Han har kommet i skade for å gi et vrengebilde, og det kan skyldes flere ting. Jeg fikk for to dager siden telefon fra ordføreren i Flekkefjord, som kunne fortelle at han hadde fått opplysninger fra fylkesmannen om at Regjeringens modell når det gjaldt særlig ressurskrevende brukere, ville føre til at Flekkefjord kommune overhodet ikke ville få penger. Dette er galt. Det vet komiteen, ut fra de svar vi har fått fra departementet. Slik er det skapt et bilde. Jeg var i mitt innlegg inne på at dette dessverre ikke er en debatt som viser hvor godt vi har det i Norge, og hvor mye positivt som foreslås. Det skapes konflikter som ikke er reelle.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-06-19:
Skal vi styrke lokaldemokratiet, er vi nødt til å gi kommunene større handlingsrom. Da er vi nødt til å redusere øremerkede overføringer, og det ligger i innstillingen forslag som sier at det største av de øremerkede tilskuddene skal innlemmes fra 1. januar 2006. Det vil gi en betydelig endring. Av de 15 forslagene som Regjeringen har fremmet om innlemming eller avvikling, får man flertall for 10. Når det gjelder et forenklet tilsyn, som kommunene ofte klager på, får Regjeringen og regjeringspartiene full tilslutning. Når det gjelder styring, mer via dialog enn ved rammer og regler, og en forenkling av disse, får Regjeringen tilslutning. Jo, vi har grunn til å være stolte og glade.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-06-19:
Jeg har ikke oversikt jeg, over hva Kristelig Folkeparti-ordførerne tar med i sin aftenbønn, men jeg håper inderlig at de ikke bare ber om ting, men at de også takker for den utrolige velstand vi har i dette landet. Jeg tror de takker fordi vi har det så godt i forhold til resten av verden. Og i forhold til helheten er det nødvendig å takke og ikke å beskrive situasjonen som så vond og vanskelig som representanten Holmås gjør. Det er helt klart at Regjeringen og regjeringspartiene sier at det er en ubalanse, og at denne må vi gjøre noe med. Vi tar ikke alt på en gang. For Regjeringen er full sysselsetting det viktigste, og da må vi føre en stram helhetlig økonomisk politikk. Men Kristelig Folkeparti-ordførerne er og har gitt uttrykk for at de er meget fornøyd med det som nå er lagt fram.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Ein ordførar frå Kristeleg Folkeparti uttalte nyleg til Bergens Tidende: «Eg trivst veldig godt med å vera ordførar, så for den saks skuld skulle eg gjerne ha halde fram. Men eg lyt stå for noko. Eg har store problem med å forsvara mykje av det regjeringa driv på med. Ein kan ikkje halda fram som ordførar når ein ikkje kan forsvara si eiga regjering.» Han blir spurt om det ligg andre ting bak denne protesten: «Nei, dette er einaste grunnen til at eg ikkje vil vera ordførar meir. Partiet mitt er hamna i eit ulukkeleg hopehav.» Og han seier vidare: «Distriktspolitikken, samferdselspolitikken og alt som er knytt til kommuneøkonomien gjer meg ille til mote.» Spørsmålet mitt til representanten Østberg blir derfor: Har ordføraren i Tysnes kommune gitt ein treffande observasjon, eller har han kome i skade for å gi eit vrengjebilete av situasjonen?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Det er jo gjerne slik at når ein er i det politiske landskapet, observerer ein det ein vil. Eg trur det må vere forklaringa når representanten Hogsnes seier at det har vore stille frå kommunane når det gjeld reaksjonar på kommuneproposisjonen. Mange av oss som sit i kommunalkomiteen, har iallfall opplevd kvardagen ganske annleis i den månaden denne proposisjonen har lege ute til politisk debatt. Det er eit paradoks at oppe i alt dette tar ikkje saksordføraren, som representant for regjeringspartia, opp forslaget om den økonomiske ramma som Regjeringa har foreslått, og som det er fleirtal mot i Stortinget i dag. Når det gjeld spørsmålet om dei tre milliardane som vi foreslår for neste år, gjer vi det ut frå dei prioriteringane og den grunngjevinga som er gitt. Eg vil minne representanten Hogsnes om at vi hadde eit tilsvarande forslag til løyving for dette året, med ei seriøs inndekking.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Representanten Sandberg stiller spørsmål om det er for lite midlar i kommunesektoren generelt. Svaret på det er ja. Det positive svaret på spørsmålet har òg representanten Sandberg vore med på å formulere i innstillinga i ein fellesmerknad frå sitt eige parti, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Arbeidarpartiet. Eg viser til den grunngivinga som er gitt, og den kritikken desse fire opposisjonspartia har gitt av Regjeringa sitt kommuneopplegg for neste år. Eg meiner at kommunane generelt har for lite midlar, og det rammar først og fremst kjerneoppgåvene i velferdssektoren, nemleg skule og eldreomsorg. Signal som medlemer av kommunalkomiteen har fått på sine mange reiser rundt om i landet, er eintydige på dette punktet. Dei signala synest eg faktisk ikkje representanten Sandberg skal setje spørsmålsteikn ved.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Eg har vore med på mange debattar i Stortinget om kommunal økonomi, og det er bortimot ein historisk sensasjon at representanten Karin Andersen gir honnør til Arbeidarpartiets satsing på kommunesektoren for at det skal gi best mogleg velferdstilbod. Eg konstaterer det, eg er glad for det, og eg takkar gjerne for det. Eg er innstilt på at vi skal kunne ha eit vettig samarbeid på dette området òg i åra som kjem. Arbeidarpartiet satsar svært tungt og sterkt på kommuneopplegget for neste år, og det er det som er temaet for debatten i dag. Eg synest på mange vis at det er eit paradoks at Arbeidarpartiets kommuneopplegg er såpass akseptert og omtykt i breie kretsar at dei som er replikantar, vil diskutere ei sak som står på Stortingets dagsorden i morgon. Eg konstaterer det. Og det tyder på at vi er på trygg grunn.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2003-06-19:
Statsråd Solberg har talt lenge om politikken sin, på grensa av ei forelesing. Dessutan tok ho seg tid til å omtale denne forsamlinga, eller delar av henne, som leikekasse. Det gjorde ho to gonger. Mykje er altså sagt, men nødvendig avklaring manglar. Vi treng oppklaring i det som er hovudspørsmålet i debatten i dag: Vil Regjeringa rette seg etter og følgje opp det som er viljen her i salen – at kommunane skal ha meir pengar neste år?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Jeg vil åpne med å takke saksordføreren for et godt innlegg. Men når saksordføreren innledningsvis var så meget tilfreds med det komiteen sluttet seg til, ble jeg sittende igjen med mange spørsmål. For hva var da egentlig agendaen fra Regjeringen og fra regjeringspartiene på Stortinget, hvis det er slik at de er tilfreds med det resultatet som ligger på bordet her, i forhold til det som kom fra Regjeringen? Her er det faktiske forhold at veldig, veldig mye er endret, og Regjeringen får gjennomslag for veldig, veldig lite. Representanten Østberg er veldig opptatt av dette med lokalt selvstyre, og da er mitt spørsmål: Hva er viktigst, rammefinansiering eller øremerking, når vi vet at det bare er 7–8 pst. av midlene og inntektene til kommunene som er øremerket, i forhold til regelverk og rapportering og den type ting som kommunene er utsatt for?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Representanten Hogsnes stakk delvis av med min replikk til representanten Sandal, men representanten Sandal svarte ikke på den utfordringen. Hvis det hadde vært så ille som Arbeiderpartiet gav uttrykk for da budsjettet for 2003 ble vedtatt, og ifølge den opptreden som Arbeiderpartiet har hatt i ettertid i forhold til den kritiske situasjonen i kommunene, skulle det, slik vi har forstått det underveis fram til kommuneproposisjonen ble framlagt, vært en katastrofe i offentlig sektor og i kommunesektoren. Hvorfor er det da slik at Arbeiderpartiet ikke fant en eneste krone i revidert til å møte denne sørgelige situasjonen i kommunene? Representanten Sandal sier at det er altfor lite midler i kommunesektoren. Jeg vil gjerne få representanten Sandal til å klargjøre: Er det alle kommuner som har for lite penger? Er det for lite penger generelt i kommunesektoren, eller er det noen kommuner som har for lite, og noen kommuner som har for mye?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Jeg tror ikke representanten Oppebøen Hansen trenger å frykte Høyres iver etter konkurranseutsetting. Jeg vil be representanten Hogsnes rette oppmerksomheten mot forslag nr. 32, fra Fremskrittspartiet, som lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge frem sak om å gi utfordringsrett til private anbydere, slik at private gis rett til å komme med tilbud på utførelse av kommunale oppgaver, og kommunen forplikter seg til å sammenlikne kostnadene og kvaliteten mellom tilbudet og eksisterende løsning.» Jeg tror representanten Hogsnes kjenner til ordlyden i det forslaget. Det var en resolusjon som ble enstemmig vedtatt på Høyres landsmøte. I salen i dag stemmer Høyre imot. Og derfor tror jeg jeg kan berolige Oppebøen Hansen med at Høyres iver ikke er så stor likevel, i og med at de ikke følger opp sine egne resolusjoner som ble enstemmig vedtatt på deres landsmøte. Hvordan tror representanten Hogsnes vi skal få større effektivitet, mer konkurranseutsetting og mer bruk av anbudsprinsippet i kommunene, når vi vet at Arbeiderpartiet bl.a. har skrevet kontrakt med Kommuneforbundet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
La meg først få si at Fremskrittspartiet ikke er voldsomt opptatt av privatisering. Vi er opptatt av at det blir konkurranse. Hvem det er konkurranse mellom – om det er mellom to kommuner, om det er mellom en kommune og en privat aktør eller om det er mellom en kommune og en organisasjon – er for oss likegyldig. Poenget for oss er at vi ønsker konkurranse, og at vi skaffer et bredere tilbud til brukerne som så kan kvalitetssikres. Vi mener at når vi får konkurranse, vil også brukerne være de som kvalitetssikrer tilbudet, dette i motsetning til representanten Sandal, som viste til det forferdelige ved en privatisering av omsorgen. Vi kan også vise til et par eksempler. Man har f.eks. i Nord-Trøndelag hatt en undersøkelse som viste at 40 pst. har manglet i offentlig tjenesteproduksjon, i omsorgstjenestene, og det er offentlige tjenester, og det kan vi ikke kvalitetssikre. I forhold til den undersøkelsen som representanten viste til, var faktisk resultatet tredelt. En tredjedel var fornøyd, en tredjedel mente det var nok, og en tredjedel mente det var for lite. I dag ser jeg forresten i Nettavisen en undersøkelse som viser at 48 pst. mener at kvaliteten på konkurranseutsatte tjenester blir som før. De frykter det ikke, men vil ikke ha det – men de tror ikke det blir noe dårligere om vi konkurranseutsetter dem.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Hvis representanten kikker litt mer på merknadene, så vil hun se at vi faktisk er med på en merknad litt lenger bak i innstillingen som går på den regionale delen. Men årsaken til at vi ikke er med på den merknaden som representanten viser til, er at Høyre har blitt så voldsomt opptatt av å bevare og styrke fylkeskommunen. I og med at vi er det eneste partiet som fremdeles ønsker å legge ned fylkeskommunen som eget forvaltningsledd, må vi markere det på den måten vi gjør, når Høyre går i motsatt retning og ønsker å styrke fylkeskommunen. Når det gjelder dette med at Fremskrittspartiet ønsker statlig finansiering, er det ikke fordi vi ikke stoler på lokalpolitikerne – i forhold til deres politiske ståsted – men vi stoler faktisk mer på at den enkelte bruker i større grad vet hvilke behov man har. Vi tror ikke noe på at 52 kommunestyrerepresentanter fra syv forskjellige parti greier å samle seg om å gi det riktige tilbudet til alle innbyggerne i en kommune. Derfor ønsker vi statlig finansiering som er knyttet direkte opp mot brukerne. Først da får man dekket behovene som innbyggerne i kommunene har. Det er særdeles viktig på områdene helse, omsorg og skole.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Jeg trodde jeg gjorde klart i mitt hovedinnlegg hvordan Fremskrittspartiet har vurdert situasjonen med hensyn til kommuneproposisjonen for 2004. Vi føler at vi må ta ansvar for de prioriteringene som andre partier i kommunestyrene gjør. Vi må ta et ansvar, fordi Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og alle de andre partiene kutter på skole og omsorg i kommunestyrene, og bruker det som brekkstang for å få mer penger. Vi vil ikke være med på det, og vi kan ikke være med på at våre folkevalgte som sitter i de samme organene, skal være med og ta det ansvaret. Derfor føler vi at vi er tvingende nødt til å overføre mer penger til kommunesektoren. Men skulle vi ha pøst på enda mer, hadde vi i hvert fall fått en stagnasjon i det som måtte ha vært av fortsatt kreativitet i forhold til å skape effektivitet, konkurranseutsetting, bruk av anbudsprinsippet osv. Problemet i dag er forskjellene i inntektene til kommunene, og det er der vi samlet sett er nødt til å gjøre noe, alle sammen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
La meg først si til statsråden at hun ikke skal tvile på at Fremskrittspartiet deler Regjeringens syn på at det må innføres et urbanitetskriterium. Årsaken til at vi ønsker litt mer tid og en egen sak parallelt med statsbudsjettet, er at vi ønsker å fokusere på akkurat det som statsråden avsluttet med i sitt innlegg. Det finnes også andre kriterier som ikke er perfekte, og som skaper forskjellsbehandling i inntektssystemet. Fremskrittspartiet vil nå ha en anledning i den saken til å se på hvorvidt det går an å bruke andre kriterier for å nå fram til de store byene, men også i større grad å ivareta de mellomstore byene. Statsråden er også veldig opptatt av øremerking og innlemming og av å ivareta selvråderetten eller selvstyret. Statsråden sier at Regjeringen har lyttet, og mitt spørsmål til statsråden blir: Lyttet til hvem? De som er opptatt(presidenten klubber) av leirskoler osv., signaliserer jo en redsel for at kommunene vil fjerne det tilbudet hvis man innlemmer det. Det er jo det flertallet her ivaretar. (presidenten klubber)
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Debatten har blitt slik som en hadde trodd, særlig fra Arbeiderpartiets, SVs og til dels Senterpartiets side. De viser til enkeltsituasjoner, og særlig er Risenga vist til som et skrekkeksempel på høyrepolitikk. Jeg regner med at Fremskrittspartiet har tatt del i den høyrepolitikken. Derfor er det nesten en glede – men det skjer med stor tristhet – å vise til diverse oppslag, eksempelvis i Nordlys, der Arbeiderpartiet og SV kutter, de «tar fra småbarnsfamilier», «kutter sykehjemsplasser», «dropper renhold og vedlikehold», osv. Dette er et eksempel på arbeiderparti- og SV-styring. Og det er ikke fordi Tromsø har for lite penger. Nei da, de har råd til å bygge et rådhus til 550 mill. kr, og de har råd til å bruke flere hundre tusen kroner på en meningsløs søknad om å få OL til Tromsø. Det er SV og Arbeiderpartiet i Tromsø. Og det er interessant å lese hva som står i Nordlys: Det som er det store problemet i Tromsø, er «den berømte jobbgarantien som de store fagforeningene har skaffet seg» gjennom avtaler med SV og Arbeiderpartiet. Og videre: «Den betyr at uansett hva som skjer i og med Tromsø kommunes økonomi, så skal alle de over 3 500 ansatte i kommunen være garantert å beholde jobben. Om sommervedlikeholdet av det kommunale veinettet er lagt ned, så skal de ansatte fortsette å stå i jobben. Om brøytinga om vinteren er redusert til et minimum, så skal likevel ingen jobber røres. Den kommunale organisasjon skal fortsette å være som den alltid har vært, uansett hva som skjer.Er ikke dette edelt av kommunen som arbeidsgiver, da? Jo, tilsynelatende, hvis ikke alternativet hadde vært å velte byrdene over på de gamle og omsorgstrengende, på unger i nød og spare på tilbudene til psykisk syke.» Det er det som er problemet. Uansett hvilken ramme som har blitt vedtatt i denne salen i forhold til kommunesektoren, sitter det altså representanter fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet rundt omkring i kommunestyrene og bystyrene og prioriterer å ha så mange ansatte som overhodet mulig, og i særdeleshet i administrasjonen i kommunene, fordi de har avtaler om at selv om en ikke har bruk for dem, skal det stå en stillingsbank til dem og gi dem 400 000 kr i året. Jeg har et skrekkeksempel fra min egen kommune. 38 mennesker hadde kommunen ikke bruk for. De puttet dem i en stillingsbank. De aller fleste drev gård. Det var veldig bra for gårdsdriften, for da fikk de i hvert fall gratis avløsere. Men her er altså problemet: Uansett hva vi måtte vedta i denne salen av rammer, vil det sitte politikere fra disse partiene og prioritere annerledes ute i kommunene. Og så kommer de tilbake til Stortinget og klager. Jeg synes Karl Eirik Schjøtt-Pedersen og Reidar Sandal burde ta det innover seg uten å vise til et eneste eksempel i forhold til hvordan det går når Høyre og Fremskrittspartiet styrer.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-06-19:
Jeg blir vel nødt til å gi meg etter dette. Jeg har registrert at representanten Karin Andersen hadde et fabelaktig godt innlegg i forhold til hvem som kjenner hvor skoen trykker. Representanter fra Høyre har akkurat sagt det samme. Er det brukerne som liksom kjenner hvor det trykker? Det er det som ligger i Fremskrittspartiet modell: ivareta brukernes ønsker og behov. Og da er det litt synd at vi ikke kommer lenger enn til å diskutere øremerking, innlemming av landslinjer, assistenter til funksjonshemmede, leirskoler, musikkskoler, osv. Vi burde i større grad tenkt på dette i forhold til omsorg, helse og skole. Det er det vi i Fremskrittspartiet etterlyser i vår primære finansieringsmodell for tjenestetilbudet i offentlig sektor, at staten tar ansvaret for 100 pst. av finansieringen, direkte knyttet opp mot brukerne. Jeg håper det representanten Andersen og flere representanter fra Høyre har tatt til ordet for her i dag, vil bli framtidens modell.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Nå tar stortingsflertallet i løpet av dagen og banker igjennom 1½–2 milliarder kr mer til kommunene neste år. Dette er imot Regjeringens vilje, men det er jo helt på linje, eller kanskje til og med litt for lite, med det flertallet av Kristelig Folkeparti-ordførere land og strand rundt har hatt med i sine kveldsbønner. Og det er helt i samme retning som Kristelig Folkepartis program, som ønsker at den velferden fellesskapet skal kunne gi, er i balanse med den velferden og den velstanden som finnes i det private. Og da er spørsmålet mitt: Kan vi nå stole på at Kristelig Folkeparti vil følge opp stortingsvedtaket, sette foten ned og stå på den, hvis Regjeringen med kalkulatorkraft prøver å kutte vekk de altfor små, men sårt tiltrengte påplussingene som vi i dag gjør i Stortinget?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
I alt Høyre gjør, ser vi at Høyre i regjering ikke vil betale det det koster å gi folk en moderne skole og en moderne eldreomsorg. Høyre vil i stedet konkurranseutsette, og de vil at arbeidsfolk skal betale, under kalkulatorslagordet: «mer igjen for pengene», som vi tar fra lavtlønte, offentlig ansatte, og de fleste av dem er damer. Tall fra Fagforbundet viser i dag at arbeidsfolk får inntil 25 000 kr mindre hvert år i pensjoner når arbeidsgiverne går fra å være offentlige til private. Og da er spørsmålet mitt: Er det sånn at Høyres budskap til bossmenn, renholdere og hjelpepleiere som jobber i det offentlige, er at den eneste måten å beholde jobben på, er å gå med på en like dårlig pensjon som det de private konkurrentene har?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Jeg tenkte jeg bare skulle si at jeg er utrolig lei av å høre at det å prioritere annerledes enn det regjeringspartiene legger opp til, er å være uansvarlig. Jeg må bare ta det, fordi Kari Lise Holmberg igjen sa at opposisjonen er uansvarlig når det er så lettvint å prioritere bruken av pengene. I Sosialistisk Venstrepartis forslag til statsbudsjett – det er visst fortsatt nødvendig å drive voksenopplæring – brukte vi nøyaktig like mye penger som det Regjeringen gjorde, men vi brukte dem på en annen måte. Hvis vi skal måle politikk ut fra det å være uansvarlig og ansvarlig, blir det helt hinsides. Det viktige her må jo være å få fram de politiske forskjellene for folk, ikke leke sisten og løpe rundt og henge uansvarlighetslapper på hverandre. Den politiske forskjellen mellom Kari Lise Holmberg og Høyre og de øvrige kalkulatorpartiene i Regjeringen på den ene siden og SV på den andre er at vi prioriterer fellesskapsløsninger. Vi prioriterer annerledes. Vi mener at det er riktig å bruke penger på skole, på eldreomsorg, på bostedsløse og på kollektivtrafikk framfor å bruke pengene på skattelette. Så kan vi selvfølgelig si at Regjeringen er uansvarlig fordi den gjør det på den måten. Men poenget her er at vi er dønn uenige om hvordan verden og samfunnet skal være. Da bør vi føre en politisk debatt på akkurat det. Det er noe med at når de høye herrer i OECD «liner opp» en resept som går ut på at det offentliges – fellesskapets – andel av verdiskapingen i landet bør bli mindre og mindre og Regjeringen velger å følge etter, får vi et annet samfunn enn det samfunnet som vi har bygd opp her i Norge etter krigen. Det er et annet samfunn enn det samfunnet SV ønsker. Så må jeg si noe i forhold til Oslo, siden Heidi Larssen var oppe her i sted. Det er skapt en usikkerhet i bl.a. et brev som Stortinget og kommunalkomiteen har fått fra bystyret og Byrådet i Oslo, knyttet til urbanitetstilskuddet. Da vil jeg igjen bare vise til det som står i komiteens merknader under punkt 8.2. Det er veldig klart at et flertall på Stortinget, bestående av regjeringspartiene, SV og Arbeiderpartiet – og nå sluttet også Fremskrittspartiet seg til det her fra talerstolen i sted – mener det er riktig at disse pengene skal gå til Oslo og Bergen, som åpenbart har store utfordringer i forhold til rusomsorgen. Da må dette og skal dette komme på plass til høsten. Så er det sånn at Oslo til neste år for første gang vil få midler til særlig ressurskrevende brukere, 180 mill. kr, som jeg mener at SV skal ta æren for at vi har klart å ro i land. Det har ikke Oslo fått tidligere, men vi sikrer nå et enstemmig storting for dette.