trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Det er bekymringsfullt når ventelistene og ventetiden øker. Selv om vi har økt ressursene betydelig når det gjelder økonomien, viser det seg at innenfor noen områder går ventelisten i feil retning – den øker istedenfor at den blir kortere, slik som vi alle ønsker. Men jeg lover at jeg har gått inn i denne problemstillingen – det sa jeg også i innlegget mitt – fordi dette med ventetider er viktig. Det er viktig for dem som venter, og det er særdeles viktig for dem som vi kan få ut av køen, slik at de kan gjenoppta sitt arbeid eller fungere i samfunnet, og det er veldig viktig for den enkelte.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Det er slik at økningen i sykehusbudsjettet til neste år vil være på 1,3 pst. De foregående årene har det vært noe høyere. Dette er i reelle kroner, og det er vekst i budsjettet. Hvis vi også ser på oversiktene, ser vi jo at det blir behandlet flere, men, som sagt, innenfor noen områder har ventelistene blitt lengre, og ventetidene har gått opp noe. Dette har vi tatt tak i, fordi det er spesielt innenfor poliklinisk behandling og diagnostisering at ventetidene er lengst. Det er også underlig at situasjonen skal være verre enn den var tidligere. Det er faktisk slik at vi i løpet av disse fire årene har økt innsatsen på sykehussektoren med 8,3 milliarder kr reelt – i tillegg til store pensjonskostnader som er tatt utenom. Ideelle organisasjoner som driver …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Det foregår et stort arbeid i Oslo-regionen for å utrede nettopp lokalsykehusfunksjoner for Oslo. Når det gjelder bydel Grorud, er det et vedtak fra 2002 som sier at de har lokalsykehuset sitt på Ahus – altså at de hører til Ahus sitt opptaksområde. Det som ble vedtatt i november 2008, var at også en av de andre bydelene i Oslo skulle over til Ahus. Der er det investert store summer for å ha et godt lokalsykehustilbud for Oslos befolkning. Hvordan man organiserer dette, må vi se ut fra den planen som kommer. Jeg har bare fått en veldig generell orientering om dette, og det er heller ikke styrebehandlet. Det skal styrebehandles senere. Så hva som endelig vil skje, er noe man må komme tilbake til.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2009-11-26:
I forrige uke sendte jeg et brev til statsråden hvor jeg viste til at Ahus har varslet lengre ventetider neste år på grunn av underskudd i inneværende år. I går kveld foreslo Ahus å legge ned psykiatriavdelingen med 18 sengeplasser fra 1. januar. Samtidig varsler flere kommuner kutt i sine psykiatritilbud. Jeg har ikke tenkt å spørre statsråden om hun er bekymret for dette, for det håper jeg faktisk at hun er, men jeg vil gjerne spørre statsråden om hva hun konkret tenker å gjøre for å unngå at det vi faktisk greide å bygge opp under Opptrappingsplanen for psykisk helse, nå ikke rives ned igjen.
Bent Høie (Høyre), 2009-11-26:
Da statsbudsjettet ble lagt fram, sa de rusmiddelavhengiges organisasjoner at satsingen på behandling av rusmisbrukere var en vits. Det var en økning på 42 mill. kr på et område hvor over 4 000 mennesker står i kø for å få behandling. Da Høyre spurte Regjeringen om hvor mange ekstra det var som ville få behandling for disse 42 mill. kr, svarte en at pengene her ikke betydde noe for disse pasientene hadde rett på behandling «uten at økonomiske vurderinger skal kunne påvirke grunnlaget eller utfallet». På bakgrunn av det vil jeg be statsråden redegjøre for hvordan det kan ha seg at over 4 000 står i kø, at ventetiden har økt med åtte dager, og at 23 pst. av de som har fått individuell frist for behandling for tverrfaglig rehabilitering innen rusfeltet, opplever fristbrudd, hvis det er sant at økonomiske hensyn ikke skal ha betydning?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-26:
Situasjonen i sykehussektoren er svært krevende for tiden. Flere har vært inne på at både køer, ventelister og ventetider øker. I disse dager hører vi om sykehus etter sykehus som reduserer sine tilbud, sengeposter avvikles og sykehus foreslås nedlagt. Den økningen som ligger inne i budsjettet, spises stort sett opp av den demografiske utviklingen. I tillegg har jeg en kjempelang liste her på flere sider over ideelle institusjoner innen rusfeltet, psykiatri og eldreomsorg som er avviklet de siste par årene, og mange er i ferd med å legge inn årene akkurat i disse dager. Mitt spørsmål til statsråden er relatert til budsjettet og rammen for sykehusbudsjettet: Er budsjettet for 2010 så stramt som det føles nå, og vil vi få en ytterligere økning i ventetider og køer i 2010?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-11-26:
Det som fikk meg til å ta ordet, var representanten Karin Andersens innlegg. Jeg må si jeg blir ganske sjokkert når det blir servert fra denne talerstolen at når man ikke går inn for å opprette regionale verneombud, betyr det det samme som at man reduserer lønnen til folk i hotell- og restaurantbransjen. Betyr det at deres lønnsvilkår helt fram til dags dato nærmest har blitt rasert på grunn av at man ikke har hatt en slik ordning? Jeg synes det er ganske grovt at man bruker denne talerstolen til å komme med slike løgnaktige påstander. Så har jeg også lyst til å si at grunnen til at Fremskrittspartiet reduserer på medisinsk rehabilitering, er jo nettopp at vi behandler flere folk, så de slipper å gå på de ytelsene. Jeg synes også at regjeringspartiene kanskje kunne ha hørt mer på sin egen statsminister, som for få dager siden hadde en ambisjon om å redusere sykefraværet i den nye IA-avtalen med 10 pst. Fremskrittspartiet tar dette på alvor og kommer også med tiltak for å redusere det. Så vårt budsjett går utmerket godt i hop. Vi har gode forslag som henger i hop, og vi har gode inndekninger for det vi kommer med.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Tanken har slått meg i løpet av denne debatten at det bare er et av verdens rikeste land, med en av verdens beste velferdsordninger og med full orden i økonomien som kan bruke så mye tid på å diskutere en avgift. Det virker ganske paradoksalt i et budsjett hvor det bare fylles på, slik at velferdsordningene kan fortsette. Ikke et eneste departement har fått kutt i sine budsjetter. Høyresida har stor glede av å omtale Arbeiderpartiet som avgiftspartiet. Det høster de applaus for blant folk. Det har aldri vært populært å ta ansvaret for å påføre folk utgifter. Det som derimot er ganske populært, er det vi bruker disse pengene til, nemlig barnehager, skoler, veier, eldreomsorg og rusomsorg. Det vil de fleste ha framfor skattelette. Også i et av verdens rikeste land, der vi har blant verdens beste velferdstjenester, må vi være nøye med hva vi får igjen av omsorg og tjenester. Jeg vil nevne et slikt område der vi er helt sikre på å få igjen for innsatsen, nemlig hva vi bruker på barn. La meg få nevne barnevernet spesielt. Det er et enkelt regnestykke. Å sette inn ressurser så tidlig som overhodet mulig i et barns liv er en økonomisk investering, der gevinsten er veldig stor. Vi vet nok, vi trenger ikke å utrede eller vurdere, vi trenger bare å handle. Senest i går møtte jeg Redd Barna. De kan dokumentere hvordan enkelte barn har det, og det samme kan barnevernet. Ved flere anledninger har jeg hørt lege og forsker Kirkengen snakke om hvordan krenkede barn blir syke voksne. Barn som blir utsatt for vold, overgrep eller omsorgssvikt, blir oftere fysisk syke, psykisk syke, ruser seg mer, faller ut av skolen og kommer aldri inn i arbeidslivet – et veldig vanskelig liv venter den enkelte. Samfunnsregnskapet blir derfor dårlig. Vi trenger de menneskelige ressursene. Barna trenger og fortjener vår innsats. Derfor er dette et enkelt regnestykke. Også i dette budsjettet bruker vi mye penger på det statlige barnevernet. Det er på tide å sette det kommunale barnevernet på den politiske dagsordenen. Derfor ligger det også føringer for 400 nye stillinger til det lokale barnevernet. Vi skal følge nøye med og se om de stillingene kommer på plass. Vi kan ikke akseptere at noe annet skjer. Om så ikke skjer, er jeg av den oppfatning at Stortinget må ta i bruk sterkere virkemidler for å få dette til. Vi har hatt et vellykket barnehageløft, og vi mener faktisk at vi trenger et barnevernsløft. I Arbeiderpartiet ønsker vi forslaget fra Kristelig Folkeparti om full barnevernsdekning velkommen, for vi vil være med på den diskusjonen. Vi mener at alle skal med, ikke minst gjelder det de mest sårbare av alle – de barna som trenger fellesskapets innsats.
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Jeg vil gi mitt bidrag til debatten om BIO, men jeg ønsker ikke å diskutere det som handler om diesel, men om bedriftsintern opplæring i forhold til omstilling. Vi er knapt ute av den første fasen av finanskrisen, fremdeles med den laveste ledigheten. Det betyr at i Norge har de aller fleste et arbeid å gå til. Men vi ser at virkningene av finanskrisen kommer til å ramme flere av våre viktige eksportrettede næringer. For å sikre at vi bevarer arbeidsplasser og kompetanse innen disse næringene, må vi målrette tiltak og jobbe i tett dialog med bransjene. Bedrifter som er i en situasjon hvor de globale markedene svikter, vil få en krevende periode uavhengig av de tiltak vi gjennomfører i Norge. Derfor velger Regjeringen å videreføre og styrke ordninger som kan bidra til at bedriftene beholder kompetansen sin. Man velger å utvide ordningen med bedriftsintern opplæring til også å kunne benyttes ved forbigående markedssvikt som kommer som følge av konjunkturmessige forhold. Det er med andre ord snakk om finanskrisen. Vi øker også tidsgrensen for å bruke tiltaket fra 13 uker og opp til 26 uker. Dette er tiltak som bidrar til å beholde og øke kompetansen til de ansatte. Vi bevarer også utvidelsene i permitteringsordningen og viderefører dem. Men vi må samtidig jobbe videre med de satsingene som ligger helt uavhengig av krisen. Arbeidet rundt utformingen av den nye IA-avtalen er bærebjelken. Derfor er det noen grupper som vil få spesielt fokus i 2010: For funksjonshemmede har Regjeringen startet et arbeid med å utforme en strategi for økt sysselsetting for personer med nedsatt funksjonsevne. Det er ett av tiltakene. Vi skal starte et arbeid for å utvikle tiltak som skal sikre personer med utviklingshemning, arbeid, og vi skal rette fokus mot ungdom som har problemer med å komme inn på arbeidsmarkedet, da spesielt de som har problemer knyttet til rus og psykisk helse. Vi skal gjøre tiltak som reduserer antallet som har behov for uføretrygd. Gruppene som er omtalt, har høy risiko for varig å stå utenfor arbeidslivet. Blant tiltakene som ligger i budsjettet i dag, er arbeidsavklaringspenger som har som mål å få folk tilbake i jobb. Det er arbeidslinjen som skal sikre velferden for neste generasjon. Det betyr at vi må øke antallet som er inne i arbeidsstyrken, og siden vi ikke ønsker å kutte i velferdsytelsene, prioriterer vi å øke potten vi skal dele av. Vi har gjort det en gang før. På 1970-tallet doblet vi verdiskapingen i Norge da kvinnene gikk inn i arbeidsstyrken. Nå kan vi utvide den en gang til, men da må vi inkludere dem som i dag står utenfor arbeidsstyrken.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-11-26:
Året 2010 er første året i ny Nasjonal transportplan 2010–2019. Regjeringens Nasjonal transportplan ble før og under valgkampen omtalt som «tidenes samferdselsløft». Etter valgkampen er det grunnlag for å kalle både planen og oppfølgingen av budsjettet for tidenes største samferdselsbløff. Regjeringen oppfyller ikke den årlige rammen som ligger i forslag til handlingsplan for perioden 2010–2013. Regjeringens forslag til riksveiinvesteringer er på 5,1 milliarder kr. I den grad budsjettet representerer noe løft på veisektoren, er det bilistene som løfter i flokk gjennom en særskatt på transport. I 2010 utgjør den særskatten som brukes på investering i riksveinettet, på veinettet for øvrig og til kollektivtiltak, hele 9,8 milliarder kr. Bilistene bidrar med nesten dobbelt så mye som staten. Transportplanen som Regjeringen har lagd – men som de ikke selv følger – dekker ikke på noen måte behovet for et moderne, sikkert og energieffektivt transportnett i Norge. Behovet er enormt mye større enn det planrammen har. Med Regjeringens prioritering, temporisering og finansiering vil det ta mellom 50 og 70 år å fornye transportnettet i Norge. Fremskrittspartiet foreslår store investeringer finansiert med kjent verktøy. Fremskrittspartiet vil modernisere veier og jernbane på 25 år, ikke på 70 år, og vi vil finansiere med statlige midler, ikke med ekstraskatter. Det er stor enighet om ambisjonene: Veier og jernbane må fornyes og forbedres. Det gir større konkurransekraft, færre ulykker og mer effektiv bruk av energi. Men det er uforståelig stor ulikhet i synet på bruk av finansielle virkemidler. I 2002 kom ordningen med rentekompensasjon for skolebygg etter enstemmig tilslutning i Stortinget. Etter Fremskrittspartiets initiativ kom det i 2005 rentekompensasjon for kirkebygg. Ordning med rentekompensasjon har altså vært i bruk i mange år. I budsjettet for 2010 ligger det rentekompensasjon innenfor samferdselssektoren knyttet til forvaltningsreformen, der dårlige veier skal gjøres bedre gjennom statlige lån til fylkeskommunene. Rentekompensasjon er nettopp det verktøyet Fremskrittspartiet vil bruke for å få fart på bygging av veier og jernbane i Norge. Sammen med øremerket avkastning fra et eget fond og en låneordning til statlige etater omgjort til foretak gir dette avklart, forutsigbar og langsiktig finansiering. På denne måten får Fremskrittspartiet koblet innbyggernes felles rikdom til behovet for store investeringer i norsk infrastruktur. Vi gjør dette uten å endre budsjettsystemet og med finansieringsverktøy som alt er i bruk. Resultatet blir at andre snakker om løft, men mangler penger. Fremskrittspartiet har finansiering som gir løft for vei og jernbane og uten transportskatt!
Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Dagen i dag er til for å diskutere viktige sosiale spørsmål for folk ute. Men det kan fort ende i en diskusjon om egen fortreffelighet. Noen sier at det er enkelt å vedta et budsjett. Det er mange av oss her i dag som vet at så enkelt er det ikke. Den tyngste oppgaven av alle er det velferdsstatens frontsoldater som har. De om lag 17 000 Nav-ansatte skal virkeliggjøre våre politiske ambisjoner – bygge bro ut av arbeidslivet og sørge for å virkeliggjøre det beste i seg selv. De ansatte i Nav fortjener vår samlede politiske støtte i de krevende oppgavene som venter, istedenfor at det fort kan ende i et politisk spill. Det å få til god samhandling mellom dem som står aller ytterst i samfunnet, som kanskje sliter med rus og psykiske problemer, er krevende. Derfor er det grunn til å gi ros til Nav som bygger opp kompetanse for å møte de menneskene som det kan være krevende å samhandle med. Vi er dypt bekymret for økningen i langtidsarbeidsløsheten. Vi er bekymret for alle de unge som nå mister jobbene sine. Nettopp for å virkeliggjøre folks muligheter fyller vi verktøykassen til Nav. Kjernen i Nav-reformen handler om innføring av arbeidsavklaringspenger, arbeidsevnevurdering og økt satsing på kvalifiseringsprogrammet. Altfor mange mennesker har tidligere opplevd å bli kasteball, være i konflikt med det offentlige hjelpeapparatet. Nettopp derfor er det så viktig at vi møter disse menneskene med romslighet, med respekt og raushet, fordi vi vet at alle er forskjellige og har ulike muligheter til å lykkes i sitt eget liv. Fremskrittspartiet foreslår kutt i folketrygdens utgifter. Jeg klarer ikke å se det realistiske i dette innstrammingsforslaget. Jeg synes faktisk de var mer ærlige før, da de samarbeidet med de andre borgerlige partiene, om bl.a. kutt i dagpengene til de arbeidsløse. Det er ikke vår politiske jobb å svekke inntektene til dem som har minst fra før. I det krevende året som venter oss, er vi nødt til å følge opp alle Nav-ansatte som skal virkeliggjøre folks muligheter. Vi er nødt til å være der ute hvor menneskene er for å se hvordan reformen slår ut for dem som trenger oss aller mest. Jeg vil gi skryt til Kristelig Folkeparti og Venstre for et engasjement i fattigdomsspørsmålet. Det må være en lettelse å se at man ikke befinner seg i et borgerlig flertall når det er så mange andre man kan spille på lag med.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2009-11-26:
«Velgerne må se på hva det enkelte parti står for,» sa en lokal stortingsrepresentant for partiet Høyre til en av våre lokalaviser i Oppland denne uken, som en kommentar til biodieselsaken. Ja, det er veldig lurt av velgerne å se på hva partiene faktisk står for. Hvis en skal ta seg bryet, er jo budsjettet for 2010 en god anledning. Etter nærmere ettersyn kan en da finne ut at f.eks. partiet Høyre vil kutte nesten 2 milliarder kr til landbruket for 2010. Fremskrittspartiet er ikke mindre snaue og kutter rundt 6 milliarder kr til landbruket, selv om det i valgkampen fra deres egen lokale representant ettertrykkelig ble sagt at landbrukskutt ikke skulle skje før overgangsordninger var på plass. Jeg spør: Hvor har det blitt av overgangsordningene? Ja, sågar kuttes det i erstatning og forebygging av rovdyrskader. Ikke nok med det, Fremskrittspartiet kutter i dagpenger, i sykepenger, i bistand, i kultursektoren osv., osv. – ikke rart at det blir penger til overs å bruke på andre gode formål som selger bedre i media. Ingen partier på Stortinget har flertall alene. Det er derfor ingen partier som ville ha greid å få gjennomført alle sine forslag til punkt og prikke. Alle vil måtte gi og ta i forhandlinger. Slik er det også for partier som har funnet sammen i regjering. Vi vinner saker, og vi taper saker. Vi er i en krevende tid. Finanskrisen er fremdeles ikke over, selv om Norge har kommet ut av det på en rimelig moderat måte i forhold til andre land. Det krever et budsjett for 2010 som er passe framoverlent. Regjeringens forslag til budsjett er akkurat det. Jeg er opptatt av at vi må ha et sterkt søkelys på framtidig verdiskaping. Det betyr bl.a. at vi må ha et godt budsjett for å bygge framtidig kunnskap. Læreren er en nøkkel til god læring og god kunnskap. Derfor er jeg glad for at vi nå skal i gang med en ny lærerutdanning, at det skal på plass et varig system for videreutdanning av lærere, og at det gripes fatt i frafallet fra videregående skole gjennom et bredt spekter av tiltak. Det er viktig å se på hva det enkelte parti står for, men det er også viktig å se på hva en kan få til i samarbeid med andre. Jeg er glad for at Senterpartiet sitter i en rød-grønn regjering, og i debatten her i dag er det pekt på mange viktige områder som blir styrket, ikke minst innenfor samferdsel. Jeg er ikke villig til å gamble med en framtid for Norge med kutt på de områdene som f.eks. Høyre og Fremskrittspartiet legger opp til. Jeg har sett på hva det enkelte parti står for – det burde også flere gjøre.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Mange på Sørlandet spør, og aviser har også skrevet om det: «What’s in it for me?» – som de sier «over there» og i deler av Vest-Agder. Hva i budsjettet er godt for meg her på Sørlandet, spør de. Noen mener vi ikke har fått det vi skal ha, spesielt Høyre. Høyre i Vest-Agder sa i valgkampen at det var et akutt behov for ny firefelts vei fra Kristiansand til Søgne og videre til Mandal. Men det var ikke så akutt at det er synlig i Høyres budsjett for 2010. Så sørlendinger: Ingen nye veier til dere fra Høyre, ser det ut til. De store politiske linjene, skrelt for medieretorikk og enkeltsaker, handler om det samme nå som før valget. Skillelinjene blir ikke borte, fordi det fokuseres på enkeltsaker, enten det er biodiesel eller mulla Krekar. Før valget var skillene tydelige. Fremskrittspartiet ville skape et annerledesland, selv om Norge er et av verdens beste land å bo i, og Høyre ville ha skattelette og vei. Enige om felles politikk ble de ikke da, og er de ikke nå. Velgerne ville ha arbeid til alle, trygg eldreomsorg, god skole og fellesskap framfor skattelette. Regjeringens faste styring av finanskrisen har bl.a. resultert i at nesten 200 unngikk permisjon i Farsund. I Kristiansand er det mer enn 500 færre av Per og Kari-er som mottar sosialhjelp nå, og det frigjorde 45 mill. kr til andre oppgaver i kommunen. For Arbeiderpartiet er arbeid for alle verdiskapende. Det er godt for den enkelte, deres familier, og det er godt for storsamfunnet. Forebygging og tidlig innsats overfor utsatte barn og unge er også et viktig satsingsområde. Det vil gi barna flere gode dager når de er barn, og det vil gi dem et bedre liv som voksne. Så budsjettet «is in it for us». Det er rett og slett skreddersydd for Vest-Agder, Norges ledende eksportfylke, med en industri i verdensklasse, høyest andel uføre og et svært kjønnsdelt arbeidsmarked. Og budsjettet adresserer de store utfordringene vi står overfor de nærmeste årene – i Vest-Agder, men også i resten av Norge.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
For Arbeiderpartiet er regulering av finansmarkedene like selvfølgelig og nødvendig som å føre en ansvarlig økonomisk politikk. På dagen i dag for ett år siden slo også Kåre Willoch et slag for politisk styring på et seminar om finanskrisen på Høyres Hus. I likhet med mange andre mente han tilbakeslaget i verdensøkonomien kunne vært unngått med mer målrettet kredittkontroll. I kjølvannet av finanskrisen har vi vært vitne til noen interessante ideologiske tilbaketog. Fremskrittspartiet har programfestet at all regulering burde være overflødig i en fri økonomi. De har også demonstrert motvilje mot kontroll i praksis, bl.a. med forslag om kutt i bevilgningene til Kredittilsynet. I ettertid har Fremskrittspartiet distansert seg fra dem som har gjennomført en slik politikk. Ifølge representanten Sandberg er USAs problemer resultat av at president Bush førte en sosialistisk politikk. Det er ikke tilfeldig at Norge klarer seg godt i finanskrisen. Det er ingen selvfølge at land med store naturressurser forvalter rikdommen slik at den kommer hele befolkningen til gode. Oljefondets organisering og Regjeringens håndtering av finanskrisen høster internasjonal anerkjennelse. Vi diskuterer i dag Regjeringens statsbudsjett – og alternativene. Fremskrittspartiets opplegg skiller seg ut. Å legge opp til at landet ikke får en eneste ny uførepensjonist i 2010, er urealistisk. Det samme er partiets kutt på mer enn 3 milliarder kr på integrering, som begrunnes med at mennesker på flukt vil snu på grensa om Fremskrittspartiets budsjett blir vedtatt. Partiets kutt i arbeidsledighetstrygd og sykepenger er usosiale. I tillegg baserer de seg på at arbeidsledige får jobbtilbud og syke reiser seg fra sykesengene mandag 2. januar. Jeg vil benytte anledningen til å etterlyse syklister i Fremskrittspartiet. For alle som noensinne har vært på en sykkel, vet at den som trår kraftig på i nedoverbakke, blir ustø, og den som begynner å bremse i oppoverbakke, kommer ikke over kneika. I år med økonomisk oppgang har Fremskrittspartiet foreslått å bruke mer enn alle andre, mens de nå, som tidene krever innsats, gjør et poeng av at de bruker mindre. Det er mange grunner til å glede seg over at Fremskrittspartiet fortsatt er i opposisjon. Én av dem er partiets motvilje mot kontroll av finansmarkedene, én annen deres alternative – svært alternative – forslag til statsbudsjett.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2009-11-26:
Først vil jeg bemerke til debatten vi hadde tidligere om det med stemmekveg, at jeg aldri kommer til å kalle Ingalill Olsen for ei ku, uansett hva hun skal gjøre under voteringen i kveld! Så til en del av de andre tingene jeg har merket meg i løpet av debatten. SV snakker altså om lenge etterlengtede avgifter. En representant fra Arbeiderpartiet sa at Arbeiderpartiet skal styre markedet om det trengs. Min «samfylking» Ingalill Olsen berømmet til og med antallet barnehageplasser som var bygd de siste årene. Alle disse utsagnene bygger på et felles prinsipp: Det er sentralstyringsprinsippet, eller sentraltenkningen, om man vil. La meg få komme med et lite hjertesukk: Det er ikke barnehageplasser som mangler i de fleste småkommunene, det er arbeidsplasser som kan fylles med folk som kan lage barn, som kan fylle opp de barnehagene vi har. Politikken til de rød-grønne handler om å hente inn mest mulig av inntektene, for så å strø dem ut til mer eller mindre gode formål. Etterpå kan de reise rundt med håndspåleggelser og store ord og predike: Hva skulle dere egentlig gjort uten oss? SVs visjon for kongeriket ser ut til å være at vi alle jobber i det offentlige, bor i blokk og tar trikken på jobb. Man kan av og til lure på om SV er født i feil land. Arbeiderpartiet har de siste årene vist at de mener at det offentlige skal være altoverskyggende. For å få til det må man altså skjerme offentlig sektor fra all sammenligning med eller eventuell påvirkning fra private aktører. Etter Høyres mening skapes god politikk nedenfra. Det er et godt prinsipp å legge til rette slik at lokalsamfunn, næringsliv og offentlig sektor kan utvikle egne løsninger. For å få dette til er man nødt til å omfavne gründeren, entreprenøren, idealisten, den frivillige og den initiativrike. I tillegg må man bygge infrastruktur tilpasset det mangfoldige landet vårt. Jeg registrerer at Regjeringen vil gi inntrykk av at de kan vedta hva det skal være. Det er nok ikke slik. De gode kreftene som skaper beboelige samfunn, lønnsomt og bærekraftig næringsliv, gode tjenestetilbydere og en aktiv frivillig sektor, trenger bare nok ressurser og rom til å utnytte disse, så virker de av seg selv. Privat initiativ og skapertrang kan ikke vedtas, det kan bare stimuleres. En god stimulus er f.eks. at næringslivet beholder mer av det de skaper. Da kan det jo faktisk tenkes at de skaper enda mer.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Jeg tror ikke jeg vil kommentere forrige representants uttalelse ytterligere! Derimot vil jeg si følgende: For om lag ett år siden kunne de fleste av oss se at mørke skyer trakk opp rundt oss, og det var et globalt fenomen. Vi så etter hvert at store finansinstitusjoner i USA og Europa vaklet og gikk overende. Når jeg tenker på det i dag, husker jeg at jeg nesten fikk samme følelse som da Berlinmuren falt: Det umulige viste seg å være mulig. Berlinmurens endelikt var fantastisk. Lehman Brothers’ fall var forferdelig, ikke minst fordi det rammet vanlige folk så hardt. Mange sa også at endelig får vi demonstrert det noen av oss visste: Turbokapitalismen har ikke overlevelseskraft. Også her heime blei vi råket av finanskrisa. Vi har en økonomi som er sterkt innvevd i og avhengig av det som skjer internasjonalt. Derfor var det så viktig at den rød-grønne regjeringa handlet da den internasjonale finanskrisa slo inn også over vårt land. Det viktigste var å svare med målrettede tiltak til finansmarkedet, og ved å dreie den statlige økonomiske politikken i mer ekspansiv retning. Stimuleringsmidler blei bevilget for å hjelpe utsatte næringer, som f.eks. bygg og anlegg. Det var denne politikken som fikk Høyre og Fremskrittspartiet til å komme med sin etter hvert kjente repetisjonsøvelse: den om at det er for lite og for seint. Men det var samme politikken som fikk New York Times til å skrive «Look to Norway», hvor de gav den rød-grønne regjeringas handtering av finanskrisa toppkarakter. Det er denne politikken som har gjort at vi fortsatt har lav arbeidsløshet i Norge, og at den økonomiske aktiviteten kan se ut til å være på vei opp. Samtidig må vi ikke lure oss sjøl til å tro at alt er ved det gamle. Verftsindustrien, fiskerinæringa og andre eksportrettede næringer sliter og vil gå tyngre tider i møte. Arbeidsledigheten vil øke innenfor enkelte sektorer. Derfor har Regjeringa lagt fram et budsjett for 2010 som er svakt ekspansivt. Det betyr bl.a. at vi skal bruke 44 milliarder over anslaget for forventet realavkastning av Statens pensjonsfond – Utland. Det skal gå til å styrke vår felles velferd. På min kant av landet kan man se at det er kommet mer penger til rassikring, veier, havner og farleder, til viktige kulturtiltak og til helse. Med framlegging av den store samhandlingsreformen innenfor helsevesenet har Regjeringa tatt et stort og overordnet grep for å styrke samarbeidet mellom de ulike nivåene i helsevesenet, og for å bygge og utvikle gode helsetilbud nær der folk bor. Det er ingen ting som kommer av seg sjøl. Når Norge får toppscore på de fleste internasjonale målinger over land det er godt å bo i, har det også med politikk å gjøre. Det betyr at vi hele tida må ha fokus på både det vi har fått til, og det vi ikke har lyktes med. Vi har lovt at «alle skal med». Det forplikter oss i de veivalgene vi skal gjøre framover.
Svein Harberg (Høyre), 2009-11-26:
Det er lov for regjeringsmedlemmer å være strålende fornøyd når en har fått til enighet om innholdet i et statsbudsjett – ja, det er til og med naturlig i begeistringens rus å bruke de ypperste superlativer om det en leverer. Når vi vet noe om de debatter som må ha utspilt seg underveis i prosessen omkring statsbudsjettet for 2010, forstår vi jo virkelig at det var behov for å foreta i hvert fall en språklig feiring. Mottakelsen av budsjettet ute blant de grupper enkeltpostene gjelder, må derfor ha vært nedslående. Det må være brutalt når høringene gjenspeiler at samlede fagmiljøer i forskjellige tjenesteområder forteller at Regjeringen slettes ikke leverer – ja, at de rett og slett ikke har forstått den virkelighet som utøverne må forholde seg til. Jeg registrerer riktignok at regjeringsmedlemmer fortsatt virkelig prøver å holde oppe gløden, men jeg registrerer også at noen er mer nyansert. Kommunalministeren prøvde i går å fortelle at kommunene må frede skolene og finne andre kuttområder, men jeg syntes å høre en tvil i det samme det var sagt. Kommunenes Sentralforbund, som har dyktige og saklige tallknusere, har nemlig allerede fortalt at de frie inntektene umiddelbart er spist opp, og vel så det, av økte kostnader og nye oppgaver. Det virker for øvrig slettes ikke som om kunnskapsminister Halvorsen er så veldig fornøyd med de rammene finansminister Halvorsen leverte henne. Andre innrømmer til og med at de ikke er fornøyd. Statsråden for høyere utdanning og forskning innrømmet det. Forståelig! Samtlige utdanningsinstitusjoner, ansattes organisasjoner og studentorganisasjoner forteller at underdekning gir alvorlige konsekvenser. De forteller at Regjeringens storsatsing på utdanning slettes ikke kan realiseres. Det gir grunn til bekymring. Det er på tide at Regjeringen gjennom sine partifeller på Stortinget bruker budsjetthøringene til å justere virkelighetsforståelsen. Vi har ikke råd til å gamble med kunnskapen til barna våre. Høyre har i sitt alternative budsjett satset 1 milliard ekstra på utdanning – på lærerne, på hjelp til barna i grunnskolen og på en styrking av høyere utdanning. Dersom det er et problem å samle støtte internt i Regjeringen, kan jeg anbefale statsrådene å bruke våre alternative forslag. Det sikrer løft i utdanningen, og jeg kan love solid støtte fra opposisjonen.
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Stortinget har i dag til behandling forslaget til statsbudsjett for 2010. Budsjettet tilgodeser alle store områder med vekst. Det er solid. Budsjettet innebærer en fortsatt offensiv politikk. Vellykket økonomisk politikk er et grunnlag for gode liv og gode leveår for de mange. God økonomisk politikk gjennom flere år gjør at de mange kan bli enda flere. Gode liv og trygghet i hverdagen avhenger av at også naboen har det bra. Den rød-grønne regjeringen leverer på trygghet for arbeid. Vi har et mål om å ha den laveste ledigheten i Europa og klarer dette fordi vi har mot til å prioritere. Flertallsregjeringens visjoner og handlekraft var nødvendig for å møte finanskrisen. Tiltakene har virket som planlagt for å stabilisere nasjonalt finansmarked og sysselsetting knyttet til innenlandske markeder. Men for eksportindustrien er finanskrisen en realitet i dag og i morgen. Vår politikk har vært ansvarlig. Vi brukte mindre i de gode årene. Nå har vi handlingsrom og bruker dette i år og neste år. Den rød-grønne regjeringen leverer på trygghet for bolig og dagligliv. Til tross for gode oljeinntekter er den økonomiske politikken seriøs, slik at renten holdes nede. Det trygger hverdagen for familier med lån og øker omsetningen i industri og tjenestenæringer. Trygghet i hverdagen er å investere i fremtiden. Da blir de unge familiene større, og vi trenger flere hender i alle sektorer i årene som kommer. Den rød-grønne regjeringen investerer i trygghet for helse. Vi skaper mer helsetjenester og mer omsorgstjenester enn noen gang. Vi har lavest arbeidsledighet i Europa, og vi bruker mest penger på helse. Tjenestetilbudet ved akutt sykdom er særlig godt. Et stort flertall av pasienter og pårørende er svært fornøyd med både behandling og service. Men vi vet også at vi må bli bedre. Særlig gjelder dette for grupper som har behov for hjelp over tid av mange tjenesteytere. En økonomisk politikk som både skaper og fordeler verdier, gir de mange i samfunnet gode liv og gode leveår. Vår politiske hovedutfordring er enkeltmenneskene som mister de gode leveårene. Dette er først og fremst knyttet til sosiale forskjeller. Det budsjettforslaget vi i dag behandler, viser hvilken kraft vi har i vanskelige tider når vi har vært kloke med pengene i gode tider.
Anders B. Werp (Høyre), 2009-11-26:
I debatten i dag har vi hørt gjentatte ganger fra alle partier at man er opptatt av å sikre og etablere arbeidsplasser, at man ønsker å legge til rette for industri- og næringsutvikling og at man må ta miljøhensyn for framtiden. I Norge er vi i den heldige situasjonen at vi virkelig kan gjøre noe med alt dette. Det norske skogbruket er i verdensklasse når det gjelder å være bærekraftig. Skogeierne, skogindustrien og miljøbevegelsen er enige om prinsippene for miljøvennlig forvaltning. Biomassen i norske skoger øker kraftig. Av den årlige tilveksten blir kun ca. en tredjedel avvirket for salg. Norsk skogbruk representerer derfor et betydelig potensial for verdiskaping i distriktene, og det leverer et unikt råstoff til foredling. Ved å legge til rette for nye industrielle anvendelser av dette miljøvennlige råstoffet kan vi altså både skape distriktsutvikling og etablere arbeidsplasser i industrien. Skogbruksnæringen står på to pilarer: trelast og treforedling. Produksjon, salg og foredling av biomasse til energiformål kan bli den tredje pilaren. Derfor ønsker hele skognæringen satsingen på annen generasjon biodiesel velkommen. Da skulle man tro at myndighetene deltok entusiastisk i denne utviklingen. Derfor er skuffelsen desto større i dag. Debatten viser at det som kunne blitt et industri- og miljøeventyr fra virkeligheten, nå snubler før man får startet. Undringen er stor når vi tidligere i debatten hører statsministeren begrunne Regjeringens avgiftsforslag med at forurenser skal betale. Logikken skulle jo tvert om tilsi at de som forurenser mindre ved å bruke biodiesel, også skal betale mindre. Videre hevdet statsministeren at avgiften på biodiesel er et bidrag til at økonomien fungerer bedre. Høyre mener at det ikke er et positivt bidrag til samfunnsøkonomien at framtidsrettet industriutvikling hindres, at potensialet for verdiskaping i distriktene bremses og at positive miljøtiltak kveles av avgifter. Det virker som om Regjeringen ikke forstår at de signaler den nå sender ut, er helt ødeleggende. Hvem vil nå ta sjansen på ytterligere investeringer i biodrivstoffsektoren? Resultatet av Regjeringens politikk er at Uniol i Fredrikstad har permittert alle sine ansatte, og at Norske Skogs biodieselvirksomhet på Follum kanskje må kaste inn håndkleet dersom avgiften blir en realitet. Det er ikke bare langt mellom ord og handling i Regjeringens klimapolitikk, det er også langt mellom slagordet «Hele folket i arbeid» og Regjeringens rasering av grønne arbeidsplasser.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Det finnes ingen frihet større enn følelsen av trygghet, sa Tage Erlander. Og det er i fellesskapet vi skaper trygghet og frihet. For alle de elevene som ikke takler skolehverdagen, gir det mer trygghet når Regjeringen tar frafallet i videregående opplæring på alvor og bevilger 53 mill. kr mot frafall. Alle skal med i skolen, og når flere fullfører, gir vi også flere ungdommer reell valgfrihet i livet. Og fordi vi vet at flere og bedre lærere i skolen er så viktig, styrkes kommuneøkonomien med 8 milliarder kr. Budsjettet skal trygge arbeidsplasser fordi arbeid til alle er viktig for enkeltmennesket, og fordi det er med på å finansiere velferdsstaten. Finanskrisen har vist oss nok en gang hvor viktig det er at vi har et sikkerhetsnett for dem som må møte ledighet og usikkerhet. Men Fremskrittspartiet kutter i sitt alternative statsbudsjett 8 milliarder kr til folketrygdens utgifter. Etter dagens bortforklaringer, som dessverre ikke gir så mye mening, i hvert fall ikke for meg, kan ikke jeg skjønne noe annet enn at det må bety kutt i dagpenger, sykelønn og uføretrygd. Det er et brutalt signal om at i fremskrittspartisamfunnet er du virkelig din egen lykkes smed. For alle dem som lever av landbruket, er det nok en trygghet å vite at vi har en regjering som ikke vil si opp jordbruksavtalen over natta. Jeg hører Fremskrittspartiet argumentere med at de vil slippe bøndene fri, men realiteten er nok at de vil slippe å ha bønder i det hele tatt. Og med et kutt på 6 milliarder kr i landbruket vil nok ikke det være langt unna sannheten. De rød-grønnes budsjett er et budsjett for mer trygghet fordi det er et budsjett for å bekjempe og forebygge kriminalitet. Politiet styrkes med 1,3 milliarder kr, og neste år økes opptaket på Politihøgskolen til rekordhøye 720 studenter. Det er en dobling siden det siste året med Bondevik II-regjering. Dette har vi gjort fordi vi vet at vi ikke kan gi folk et lynkurs og en sheriffstjerne og si lykke til i jobben som politi; det tar tid å utdanne fagfolk. Når opposisjonen roper om bemanningskrise i politiet, har de ikke særlig stor troverdighet. Det er den rød-grønne regjeringen som har gjennomført tidenes politiløft. Høyresiden har gjort valgfrihet til sitt honnørord. De sier valgfrihet for enkeltindividet, men resultatet av deres politikk er ofte frihet for enkelte individer, nemlig for dem som har råd til å betale for seg. Og med forslag om milliarder i skattekutt vil de som har mye, få mer. Samtidig kuttes det i viktige velferdsordninger og sikkerhetsnett. Det skaper mindre trygghet for folk flest. Jeg gleder meg til å stemme for Regjeringens budsjettforslag, et budsjett hvor ingen departementer får kutt, et budsjett som har mange vinnere. Det er fordi vi bruker de store pengene på de store oppgavene, og gjennom et sterkt fellesskap sørger vi for trygghet og frihet for folk flest.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Vi har hørt det her i dag, og vi har hørt det tidligere, at opposisjonen er skeptisk til Regjeringens næringspolitikk. Den fortsetter å drive med den misnøyestrategien som den har holdt på med i flere år nå. Jeg vil bare slå fast at Norge er et godt og bra land å drive næringsvirksomhet i. Regjeringens næringspolitikk de fire siste årene har gitt gode resultater. Vi har hatt sterkere vekst de siste årene enn det som f.eks. er EU-gjennomsnittet, og vist at norske bedrifter også er konkurransedyktige på et globalt marked. Statistikken viser i hvert fall at i forrige periode ble det skapt flere nye arbeidsplasser enn i noen fireårsperiode siden 1950-tallet. Verdensbanken har rangert Norge som det tiende beste landet å drive næringsvirksomhet i, i en rangering blant 183 land. Det sier veldig mye. Vi legger til rette for nyskaping og forskning. Statsbudsjettet for 2010 er det største noensinne når det gjelder forskning. Forskningsbevilgningene har økt mye kraftigere fra 2005 til 2010 enn de gjorde i perioden 2001–2005. Norsk næringsliv har høy kompetanse innenfor miljøteknologi. Ved å satse på miljøteknologi vil vi styrke konkurranseevnen til norsk industri og fremme næringsutvikling, som i neste omgang medvirker til at Norge når sine miljømål. Skal vi ha et fremadrettet næringsliv og bosetting i dette landet, er det også viktig at vi legger til rette for å bygge ut infrastrukturen. Det har også denne regjeringen satset på å gjøre. Regjeringen har prioritert samferdselssektoren. Den rød-grønne regjeringens forslag til statsbudsjett for 2010 innebærer et nytt stort samferdselsløft. Budsjettforslaget for 2010 er på 27 milliarder kr, noe som er en vekst på 4,7 milliarder kr – ca. 21 pst., sammenliknet med saldert budsjett for 2009. Det er ingen som må si at det ikke er et stort løft. Satsingen både på vei, bane, havner og farleder er på et historisk høyt nivå. Budsjettet viderefører den sterke opptrappingen på samferdsel som ble startet av denne regjeringen i 2005. Vi har økt bevilgningen bl.a. til vei og bane med over 9 milliarder kr siden 2005. Med økningen i 2010-budsjettet er opptrappingen til gjennomsnittlig NTP-nivå godt i rute. Så til slutt til debatten om sykelønn. Jeg tror det er viktig å minne om at det Regjeringen og statsministeren har tatt initiativ til, ikke er en sykelønnsdebatt, men en sykefraværsdebatt. Det er en vesentlig forskjell på disse to tingene. Det er viktig å fokusere på dette, for alle ønsker vi å få ned sykefraværet. Men arbeidstakeres rett til full lønn under sykdom skal ikke røres.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2009-11-26:
Denne budsjetthausten har det handla mykje om avgifter, om klima og grøne arbeidsplassar. Dessverre ser det ut til at mykje av det Regjeringa foreslår i budsjettet, går i feil retning på desse områda. Skatt på alle arbeidsplassar burde ha vore lågare i Noreg. Ikkje minst viktig er det for å få fram nye næringar. I staden ser vi ei regjering som reduserer lønsemda til dei nye næringane med nye skattar og avgifter. Vi ser eit godt døme på det med den nye biodieselavgifta. Dei raud-grøne partia har gjennom heile valkampen snakka varmt om grøne arbeidsplassar og om rein fornybar energi. Her skulle ein verkeleg satse. I Sogn og Fjordane var grøne arbeidsplassar sjølve fanesaka for Senterpartiet. No er vi etter mitt syn vitne til tidenes største mageplask når det gjeld både klimapolitikken og grøne arbeidsplassar. Uniol må truleg leggje ned. Norske Skog skrinlegg store investeringar, og stor usikkerheit om framtidig avgiftsregime kan stoppe mange viktige investeringar. Vi ser eit anna godt døme på dårleg næringslivspolitikk når Regjeringa vidarefører ei urettferdig produktavgift på saft, som råkar ei viktig distriktsbedrift som Lerum i Sogndal. Lerum er marknadsleiar på ekte saft i Noreg og får mykje av råstoffet sitt frå Sogn. Ein avgiftsauke på 60 mill. kr under dei raud-grøne regjeringane skapar store utfordringar for denne flotte bedrifta. Det gjer det m.a. vanskeleg for dei å forsvare å betale ekstra for lokale råvarer, som dei gjer bl.a. for å halde oppe ei viktig landbruksnæring i regionen. Lerum si saft er basert på ekte frukt, som er eit sunt produkt samanlikna med mange av dei kunstige produkta som Lerum konkurrerer med. I eit ernæringsspørsmål er det ikkje tvil om at Lerum sine produkt er langt sunnare og ikkje burde hatt denne avgifta. Høgre vil halvere produktavgifta på saftprodukt på grunn av at ho rammar urettferdig, og det vil ha positiv effekt for ei viktig bedrift i Distrikts-Noreg. Det har vore ei underleg oppleving å høyre mange raud-grøne politikarar som gjer spørsmålet om formuesskatt til eit spørsmål om kvar du bur i Oslo. Dei skulle heller ha teke seg ein tur ut i den verkelege verda og besøkt bedrifter som Lerum, Helle Knivfabrikk, Saga Boats eller mange av dei flotte reiselivsbedriftene som er rundt om i landet. Då ville dei fått eit klart svar på kva formuesskatt, eigedomsskatt og arveavgift betyr for næringslivet og for jobbskaparane i dette landet. Høgre fremjar ei rekkje forslag som fører til forenklingar for små og mellomstore bedrifter. Det vil redusere bedriftene sine kostnader og er med på å gjere næringslivet konkurransedyktig. Det legg grunnlaget for nye jobbar, og det sikrar eksisterande arbeidsplassar. Høgre held vallovnadene når det gjeld samferdsle, utdanning, formuesskatt og arveavgift, og Høgre sin heilskapelege økonomiske politikk betrar vilkåra for næringslivet og sikrar dermed velferda på lang sikt.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2009-11-26:
Etter å ha hørt på debatten i dag sitter jeg igjen med mange inntrykk. Jeg har hørt at Regjeringen ikke bruker nok penger på det meste. Jeg har hørt at regjeringspartiene er grådige som ikke gir skattelette – heller ikke til dem som har mye fra før. Jeg har hørt at regjeringspartiene er ansvarsløse som bruker altfor mye penger. Til tross for mange gode innlegg fra opposisjonen har debatten til tider vært fantasiløs og lang – eller kanskje jeg skulle rette meg selv og si at opposisjonen har vært fantasifull i gjentakelsen av ett smalt tema. Til tross for dette må jeg si at vi lever i et godt land. Vi er flere ganger kåret til verdens beste land å bo i. Det burde vi kanskje synliggjøre på flere måter. Helheten i dette budsjettet mener jeg er meget god. Senterpartiet er svært tilfreds med satsingen på samferdsel. Det investeres i veier, i havner, i jernbane og farleder, flyplasser og bredbånd. Denne satsingen er historisk og kommer hele landet til gode. Det kommer næringslivet til gode. Det gjør reisen til arbeid og skolested tryggere og gir ny optimisme rundt om. Jeg mener også at satsingen på kommuneøkonomi er meget god. Det gir gode velferdsløsninger i bygd og by – 41 milliarder kr totalt siden vi rød-grønne overtok, og nye 8 milliarder kr kommer neste år. Senterpartiet mener at vettet er jevnt fordelt i dette landet. Derfor er vi tilfreds med at flere oppgaver er overført til fylkeskommunene. Jeg er sikker på at oppgavene blir løst på en god måte, enten det er de nye fylkesveiene, eller det er å legge til rette for næringsutvikling, eller det er de nye regionale forskningsfondene vi snakker om. Oppgaver skal løses nærmest mulig der folk bor og der verdiene skapes. Derfor mener jeg det er skuffende at Høyre foreslår å kutte i midler til næringsutvikling og regional utvikling til fylkeskommunene. Senterpartiet mener det er et gode at vi har en bosetting i hele landet. Derfor er det viktig å gi alle gode tilbud om gode offentlige tjenester. Det er litt overraskende når Høyre da foreslår kutt i statens kjøp av ulønnsomme posttjenester. Hvem skal miste lørdagsposten først? Jeg mener også at det er et svært uheldig signal når Fremskrittspartiet legger opp til omkamp om Forsvarets overkommando på Reitan utenfor Bodø. Mener man at man ikke kan takle å ha Forsvarets menn og kvinner i denne regionen, eller hva er begrunnelsen? Jeg er svært tilfreds med at jeg tilhører et parti som vil ta hele landet i bruk, og at vi samarbeider godt med Arbeiderpartiet og SV om nettopp det. Vi sikrer gode velferdsløsninger til alle. Vi investerer for framtiden i forskning og infrastruktur. Jeg gir med glede min stemme til et helhetlig budsjett som ivaretar dette på en meget god måte.