Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1999-02-18:
Menneskene har gjennom landbruksdriften preget landskapet i tusener av år. Det landskapet vi ser i dag, er resultatet av ulike driftsmåter, ulike regionale og lokale betingelser og ulike måter å vurdere landskapet som ressurs på. Det er derfor et levende landskap preget av både de naturlige og de menneskelige prosessene. Kulturlandskapet er resultatet av menneskenes virke, og dermed blir opprettholdelsen av kulturlandskapet betinget av at menneskene fortsatt virker i det. Landbrukets kulturlandskap er mangfoldig. Opp gjennom årene har landbruket bidratt både på godt og vondt. Lenge møtte landbruket en ensidig fokusering på den negative påvirkningen næringen hadde på landskapet. Etter hvert har mange forstått betydningen av et aktivt landbruk for å få tatt vare på mange av de godene vi gjerne omtaler som miljøgoder eller kollektive goder. Det multifunksjonelle landbruket, eller landbrukets mangesidige oppgaver, inkluderer mer enn produksjon av mat og fiber. Et viktig resultat av det aktive landbruket er nettopp kulturlandskapet. Derfor har også landbruket et ansvar for det kulturlandskapet som næringen forvalter. Her vil bl.a. estetikk og byggeskikk, slik det kommer til uttrykk gjennom bygninger, tunløsninger og andre enkeltelement, være et viktig område. Dette er faktorer som er sentrale når vi vurderer våre tiltak på landskapsområdet. Jeg mener at landbruket har en bevisst holdning til den helhet som kulturlandskapet representerer. Det har skjedd mye de siste årene som viser at landbruket, både næringen selv og forvaltningen, har gjort mye, bl.a. i forhold til estetikk og byggeskikk. Men det er klart at dette er faktorer vi må ha med i det videre arbeidet innenfor næringen. I Regjeringens landbrukspolitikk er bevaring og videreutvikling av kulturlandskap og opplevelsesverdier, ivaretakelse av kulturminner og friluftsverdier et viktig område, og det er utfordringer som vi også ser for landbruket. Skjøtsel og utvikling av kulturlandskap, kulturminner og kulturmiljø vil også få en bred plass i den nye stortingsmeldingen om landbrukspolitikken som kommer i 1999. Her vil det være sentralt å få til en helhetlig fokusering på kulturlandskapet, hvor mangfoldet blir vektlagt. I den nye forhandlingsrunden i WTO som starter opp rundt årtusenskiftet, er det ventet at landbruket vil komme til å stå helt sentralt. Her vil nettopp det multifunksjonelle landbruket, og dermed betydningen av et helhetlig kulturlandskap som miljøgode, være viktig, bl.a. for å legitimere nødvendigheten av spesielle ordninger i landbruket. Landbruket har i dag en rekke virkemidler avsatt over de årlige jordbruksforhandlingene, rettet inn mot kulturlandskap. Et viktig tilskudd her er areal- og kulturlandskapstilskuddet som utgjør i overkant av 3 milliarder kr årlig. Areal- og kulturlandskapstilskuddet favner bredt, og er i utgangspunktet et tilskudd alle bønder mottar. Formålet ved siden av å styrke inntekten på bruket er å bidra til skjøtsel, vedlikehold og utvikling av kulturlandskapet gjennom aktiv drift. For å motta tilskuddet er det ikke anledning til å foreta større endringer eller inngrep i kulturlandskapet, og en rekke miljøkrav er utformet. Miljøkravene som bl.a. retter seg mot ivaretakelse av estetiske elementer i landskapet, er med på å sikre et mangfoldig kulturlandskap. Brudd på miljøkravene kan medføre trekk i tilskuddet. Et av de viktige virkemidlene her er «Tilskudd til spesielle tiltak i landbrukets kulturlandskap». Tilskuddet skal bidra til å ivareta hensynet til miljøverdier i landbrukets kulturlandskap og retter seg mot biologisk mangfold, gammel kulturmark, kulturminner og kulturmiljøer, fredede og verneverdige bygninger og tilgjengelighet og opplevelseskvalitet i landskapet. I 1999 fordeler vi ca. 80 mill. kr i rene prosjektmidler over denne ordningen. I løpet av de siste årene har helhetlig satsing innenfor miljøarbeidet blitt vektlagt og prioritert. Det har vært behov for en mer helhetlig fokusering på kulturlandskapsarbeidet, slik at tiltakene samler flere driftsenheter. Regjeringen mener det er viktig å knytte arbeidet med kulturlandskap og forurensning nærmere sammen gjennom samordning av virkemidler. Dette vil gi større muligheter til å framheve helheten i miljøarbeidet. Det er videre behov for å se landbruket i et område i sammenheng med andre samfunnssektorer om man ønsker å opprettholde eller forbedre miljøkvaliteter. Av den grunn er det ønskelig å gå bredt ut i tiltaksarbeidet. Miljøverndepartementet og Landbruksdepartementet har derfor ønsket å se på mulighetene for å samordne virkemidler inn mot aktuelle områder og tiltak. En samordning av virkemidlene fra flere etater og en samordnet fokusering på ulike miljøutfordringer har resultert i det som i dag heter «områdetiltak». For å lykkes i arbeidet med områdetiltak er lokalt engasjement en forutsetning. Det er naturlig at arbeidet kobles opp mot kommunenes arbeid med handlingsplan for Lokal Agenda 21. Innenfor områdetiltak er det mulig å ta utgangspunkt i nærområder og vurdere hva som samlet er nødvendig å gjøre for f.eks. å oppruste et område både med tanke på kulturlandskap og forurensning. Her kan en grend, en dalside eller et nedbørsfelt være et aktuelt område, og i et helhetlig perspektiv er det klart at innenfor kulturlandskap blir estetikk og byggeskikk viktige temaer. Områdetiltak viser på mange måter hvilken retning vi ønsker å gå i det samlede miljøarbeidet. Helhet, lokal deltakelse, engasjement og samarbeid mener vi er viktige forutsetninger for å lykkes. Ved å fokusere på helheten samtidig med en lokal forankring i nærmiljøet mener vi på sikt vil bidra til en økende grad av bevissthet knyttet til verdiene i kulturlandskapet. Landbruksdepartementet har engasjert seg bredt for å øke kunnskapen om og skape forståelse for kulturlandskapets betydning, for forvaltningen både på fylkes- og kommunenivå og innen næringen selv. Det er viktig å få formidlet den viktige koblingen mellom et aktivt landbruk og et levende, helhetlig kulturlandskap, hvor både det økologiske og det kulturelle aspektet er inne. På nasjonalt nivå har vi behov for å sikre høy faglig kompetanse innenfor kulturlandskapet. Videre må vi sikre et godt samarbeid med de ulike etatene og landbrukets næringsorganisasjoner. I fjor ble det vedtatt etablert et «Fagforum for kulturlandskap», hvor formålet er å bidra til en faglig utvikling innenfor kulturlandskapsarbeidet i forvaltningen gjennom et årlig seminar. Fagforumet skal samtidig være en faglig arena for meningsutveksling, informasjon og diskusjon, hvor både ulike deler av forvaltningen og næringsorganisasjonene er representert. Det er viktig også å minne om Kulturminneåret, som var i 1997, hvor vi hadde et samordnet engasjement opp mot det som både Miljøverndepartementet og Kulturdepartementet var med i og stod sammen om. Selv om mye er gjort, og mange gode prosjekter er i gang, sier det seg selv at en næring som forvalter så store arealer og så mange bygninger, hele tiden må være seg sitt ansvar bevisst. Først vil jeg nevne at jeg vil vurdere om det skal stilles strengere krav til tunplanen i forbindelse med utbyggingssaker på det enkelte gårdsbruk. Når det gjelder tunløsninger, er bl.a. byggeskikk og estetikk viktige elementer. En stor utfordring framover vil videre være å engasjere kommunene til å synliggjøre landbruks- og miljøverdiene i kommuneplanen. Det finnes mange muligheter til å sette kulturlandskap på dagsordenen i den enkelte kommune. I samarbeid med Miljøverndepartementet, Kommunal- og regionaldepartementet, Arbeids- og administrasjonsdepartementet, Kommunenes Sentralforbund og fylkesmennenes landbruksavdelinger planlegger Landbruksdepartementet fem regionale konferanser hvor landbruket og landbrukets betydning i regionen er tema. Dette vil være en god mulighet til å fokusere på både den mulighet og det ansvar kommunene har på dette området. Regjeringen mener at de spørsmål interpellanten reiser, er en viktig del av landbrukspolitikken. Gjennom dette svaret har jeg forsøkt å peke på de tiltak som allerede er i gang for å ta vare på de verdiene vi finner i vårt kulturlandskap. Lykkes vi med dette, øker også trivselsfaktoren for alle i Bygde-Norge. Regjeringen tror videre at nettopp satsingen på «områdetiltak» vil gi økt lokalt engasjement framover, og at dette arbeidet vil gi den enkelte forvalter av kulturlandskapet motivasjon til å tenke helhet og mangfold. For å understreke hvor viktig dette temaet er vil statsråden stille seg åpen for å vurdere spesielle prosjekter innenfor området byggeskikk og estetikk i kulturlandskapet. Initiativet kan komme fra enkeltkommuner eller regioner, og prosjektene må være basert på lokal forankring med bred lokal deltakelse og engasjement. Slike prosjekter vil også passe godt inn i tankegangen rundt «områdetiltak». Til slutt vil jeg minne om at innsatsen på dette området ikke må oppfattes som et rent statlig ansvar. Skal dette lykkes, er det avgjørende at den enkelte bonde kjenner sitt ansvar og tilpasser sine driftsformer innenfor de rammer som er lagt, og som fremdeles kan utnyttes.