Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2001-12-11:
Først vil jeg framholde den gode samarbeidsånd som har preget arbeidet med å få til et budsjett som danner flertall i komiteen, et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Senterpartiet sa ja til å være med i dette samarbeidet fordi vi hadde et felles mål: Å øke stipendandelen til 40 pst. Da Bondevik II-regjeringen la fram tillegget til St.prp. nr 1 og hadde fjernet stipendandelen, var det ikke bare vi i Senterpartiet som reagerte. Studentene kalte det et svik. Og jeg forstår studentenes opplevelse av å bli sveket. Løftene i valgkampen hadde skapt forventninger. I debatter der utdanning var tema, overgikk regjeringspartiene hverandre med løfter knyttet til studiefinansiering. Venstre ville til og med innføre borgerlønn på 100 000 kr året. Det er vel ikke vanskelig å forstå studentenes krasse ord mot Regjeringen i denne saken. For Senterpartiet var det viktig å få ordningen med 40 pst. stipendandel på plass, sjøl om ordningen som sådan, og slik den har blitt, ikke er den ideelle. Men budsjettforliket innebærer at Senterpartiets første skritt i retning av en bedre studiefinansiering faktisk er nådd. De som kjenner Senterpartiets program, vet at vi har som mål å få til en ordning hvor studentene ikke skal betale tilbake mer enn det de har lånt, tilnærmet lik rentefrie studielån, at vi ikke ønsker en konverteringsmodell av stipendet på 15 pst. Samtidig er vi glad for at de få som er inne under ordningen med inntektsavhengig tilbakebetaling av studielån, fortsatt skal dra nytte av ordningen, og at reglene for tilbakebetaling av studielån skal gjennomgås bredt. Det har vært snakket mye om landslinjene. Budsjettforliket innebærer at landslinjene fortsatt får et særlig tilskudd. Jeg vil minne om at både regjeringen Stoltenberg og Samarbeidsregjeringen hadde fjernet tilskuddet til landslinjene. Det lå heller ikke inne midler i rammetilskuddet til kommunene. Senterpartiet markerte raskt behovet for en særbehandling av disse linjene. Når tilskuddet til landslinjene nå er tilbake med vel 109 mill. kr, og med en merknad om at særlig kostnadskrevende linjer, eller linjer som har nasjonal betydning, skal prioriteres, mener vi faktisk at hovedanliggende i landslinjetilskuddet er ivaretatt. En gjennomgang av tilskuddsordningen, som vi ber Regjeringen komme med til våren, vil vise om dette er tilfellet. Hvis Regjeringen kommer fram til noe annet, får vi ta det opp da. I et budsjettforlik vil det alltid være kompromisser. På flere områder ønsket Senterpartiet sterkere satsing. Vi hadde i vårt alternative statsbudsjett, synliggjort i finansinnstillingen, en langt sterkere satsing på utdanning og forskning enn det den vedtatte ramme gir rom for. Det gjelder bl.a. områder som breibandutbygging, FoU, kulturskoler, og ikke minst økte ressurser over Kommunaldepartementets budsjett til å drive skolene lokalt. Senterpartiet har i sitt alternative budsjett en sterk satsing på breibandutbygging. I dag er det i sentrale og tettbygde strøk at breibandutbyggingen først og fremst skjer. Det er dyrt å bygge ut i distriktet, og markedet er ikke en tilstrekkelig drivkraft. Jeg er derfor glad for at en samlet komite understreker at breibandutbyggingen krever en sterk offentlig satsing, og at komiteen samlet understreker at skoler i distriktet har krav på like gode tekniske løsninger innenfor informasjons- og kommunikasjonsteknologi som skoler i sentrale strøk, sjøl om kostnadene er store. Det vil kreve mye av storsamfunnet. Men samtidig må det være en selvfølge. Så litt om FUNN-ordningen. Den forsvinner. Denne ordningen har vært en suksess. Tilbakemeldingene fra mange bedrifter har vært positive. Ordningen har vært ubyråkratisk, med rask vurdering av og svar på søknader. Gjennom FUNN-ordningen har man lyktes i å øke næringslivets forskningsinnsats, og man har nådd fram til bedrifter som normalt ikke ville kommet inn under Forskningsrådets ordinære programmer. Senterpartiet tror at en trenger flere modeller for å stimulere til forskning. En kombinasjon av en FUNN-modell og skatteincentiver tror vi faktisk er nødvendig. Senterpartiet er kjent for å være et kulturparti, og kulturskolene står Senterpartiets hjerte nær. Det er faktisk tilfellet at det har skjedd mye positivt med kulturskolene etter at Stortinget lovfestet musikk- og kulturskolene i 1998. Senterpartiet ser musikk- og kulturskolene som svært viktige for oppvekstmiljøet, og ikke minst for at barn og unge kan utvikle evner og anlegg utover det skolen tradisjonelt kan bidra til. Det er flott å se hvordan kulturskolene i mange kommuner har bidratt til å løfte og utvide kulturbegrepet. Senterpartiet hadde i sitt alternative budsjett forslag om å heve timesatsen, noe som ville tilført kulturskolene om lag 37 mill. kr. Så til grunnskolen, som drives av kommunene. Det er gjennom kommunebudsjetter rammene for skolen dannes. Vi ser at rammetimetall skjæres ned, skoler legges ned, ja i svært mange budsjettdebatter i kommunene er skolestrukturen stadig til debatt. Dette skjer ikke fordi politikerne nødvendigvis ønsker at elevene skal reise langt, eller at de vil at elevene skal gå på overfylte skoler, men rett og slett fordi pengene til å drive en god skole ikke er der. I OECD-undersøkelser er vi blitt minnet om at norske elever lærer for lite, og at de bråker for mye. Dette er viktige signaler om at alt ikke er like bra i den norske skolen. Senterpartiet ønsker flere voksne inn i skolen – flere lærere og miljøarbeidere. Bråk skal ikke tolereres. Det er alle enige om. De som er svake, skal ha hjelp og tilrettelagt undervisning, alt etter de evner og muligheter den enkelte har. Det er dette som må være målet for all undervisning. Jeg er også overbevist om at de aller fleste lærere faktisk har som mål å gi den enkelte best mulig tilrettelagt undervisning og hjelp. Samtidig kjenner mange lærere på maktesløshet, fordi det er så stor avstand mellom mål og de midler som stilles til disposisjon. Statsråden har signalisert muligheten for å kutte ett skoleår. Hun vil stramme opp gjennom å stramme inn på tid. En mer effektiv skole, kanskje lengre skoledager. Ut fra den situasjonen skolen befinner seg i, med store klasser og lav voksentetthet, tror jeg nettopp det vil gå ut over dem som strever aller mest i dagens skole. Så til et forslag fra en samlet komite: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om endring av opplæringslova slik at gratisprinsippet i grunnskolen blir reelt». I dag er situasjonen den at foreldre må bidra økonomisk på flere områder i grunnskolen. Dette skyldes først og fremst skolebudsjetter som ikke gir rom for ekskursjoner og lignende. Alle aktiviteter som er en del av skolens faglige og pedagogiske opplegg med basis i læreplanene, skal være gratis. Klager til utdanningskontorene viser at dette ikke er tilfellet. Det viser at det må tilføres større ressurser til skolen dersom kvaliteten skal bli bedre, dersom tilrettelagt undervisning skal bli en realitet, og dersom prinsippet om gratis grunnskole skal gi god mening.