Michael Tetzschner (Høyre), 2011-11-29:
Forslagsstillernes anliggende er at det skal gjennomføres en helhetlig gjennomgang av de ulike ombudene, og da med tanke på å gjøre enkelte av disse ombudene til tilsynsorganer. Forslagsstillerne mener at det er vanskelig å definere presist hva som ligger i betegnelsen «ombud», ettersom «ombud» brukes litt vekslende og ikke kan sies å ha noe entydig juridisk innhold. Forslagsstillerne er også skeptiske til at det stadig ytres ønske om flere ombud, og at det dermed kan bli en inflasjon i ombudsbegrepet som kan svekke autoriteten til dem som allerede utøver sin virksomhet. De ser også for seg at det er uheldig at enhver gruppe skal kunne få spesialombud. Forslagsstillerne henviser også til Stortinget og politikernes rolle som ombud for i prinsippet hele befolkningen. Et flertall i komiteen er kommet til at man støtter statsråden og departementet i at det ikke er behov for noen særlig endring i status quo, med det unntaket at man har under vurdering å se nærmere på Datatilsynet, som jo i sin overskrift ikke bærer navnet ombud, men som langt på vei kan sies å ha fylt ombudsfunksjoner, ved siden av sin lovbestemte plikt til å være tilsyn, i henhold til personopplysningsloven. Jeg vil derfor gå over til å kommentere nærmere mitt partis holdning til forslagene. For det første mener Høyre at det er klokt i enhver sammenheng, i enhver organisasjon, med jevne mellomrom å gå gjennom og se om institusjonen eller organisasjonen virker etter sitt formål og om den er kostnadseffektiv – ikke minst fordi det har vært en utvikling på gang hvor man etter hvert har fått flere ombud. Så kan man også si at selve begrepet i folks oppfatning har endret karakter fra det første ombudet som slo gjennom i opinionen og i folks bevissthet – nemlig Stortingets ombudsmann for forvaltningen, altså det vi kaller til daglig sivilombudsmannen – og senere forbrukerombudet, hvis nøytrale posisjon i forhold til partipolitikk ikke kan betviles. Der man nok kan innrømme forslagsstillerne at de har et poeng, er jo ved en fremvekst av flere ombud som i større grad er satt til å håndtere og være forsvarer av særinteresser. Da vil de svært ofte kunne tre over grensen fra å være en statlig instans med den autoritet det gir, og da skal det mindre til for at de finner seg selv i midtpunktet for den partipolitiske daglige diskusjonen. Det må være problematisk også for disse ombudene, fordi de i andre sammenhenger skal fremstå for publikum med objektiv informasjon om staten, om hvilke lover og regler som gjelder og hvilke rettigheter enkeltpersoner har. Vi kan jo konstatere at det gjennom årene har funnet sted en glidning fra at ombudene var den lille manns ventil overfor systemet – slik sivilombudsmannen er et godt eksempel på – til at man ser seg mer for å være aktører i mediene som altså skal påvirke politikerne og i noen sammenhenger faktisk oppdra befolkningen, hvis befolkningen ikke innretter seg så ideelt som politikerne i mange sammenhenger ønsker at de vil. Hvis det er tilfellet at det er utslag av et generelt politisk engasjement for en sektor – og det kan man se flere eksempler på, bl.a. likestillings- og diskrimineringsombudet, som før forrige kommunevalg hadde veiledning om hva folk skulle stemme hvis de var opptatt av likestilling, og de har til og med gått ut med strykningsforslag den gang man hadde det – er det ikke det man venter seg av en institusjon som baserer sitt liv på overføringer fra skattyterne. Jeg tror absolutt at det er behov for en gjennomgang og ikke minst en presisering av hva de forskjellige funksjonene skal være, også for å rettlede publikum. Derfor foreslår vi at det blir en gjennomgang av ombudene, men ikke med noen forhåndsbestilling om at de skal gjøres om til tilsynsorganer.