Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-12-08:
Den avtale om 2001-budsjettet som er inngått mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet, fastsetter netto utgiftsramme for utenriks- og bistandsbudsjettet til nærmere 14,9 milliarder kr. Av økningen på ca. 1,8 milliarder kr i forhold til inneværende års budsjett refererer ca. 1,5 milliarder kr seg til økningen i bistandsbudsjettet. Det sier en god del om vekstkraften i norsk økonomi at denne relativt sterke økningen er nødvendig for å opprettholde – for å opprettholde – utviklingshjelpens andel på 0,89 pst. av bruttonasjonalinntekt i 2001. Og like viktig: Tallene forteller også at det er en krevende målsetting å trappe opp den norske bistanden til 1,0 pst. av bruttonasjonalinntekt, en målsetting både Arbeiderpartiet, sentrumspartiene og SV har stadfestet i denne innstillingen. Budsjettinnstillingen fra utenrikskomiteen illustrerer hvor hovedskillelinjen i norsk politikk går når det gjelder fordeling og internasjonal solidaritet. Mens flertallet, Arbeiderpartiet, sentrumspartiene og SV, støtter totalrammen i Regjeringens forslag, foreslår Høyre i sitt alternative budsjett å kutte 2,5 milliarder kr i u-hjelpsrammen. Men Fremskrittspartiet vil redusere totalbudsjettet med over 7 milliarder kr. Budsjettinnstillingen inneholder relativt beskjedne endringer i forhold til det opprinnelige forslag fra Regjeringen. Det skyldes først og fremst at forslaget stort sett følger opp de budsjettmessige hovedlinjer og prioriteringer som et bredt flertall i Stortinget har markert i denne perioden. De endringer som er gjennomført, er imidlertid viktige markeringer av både kurs og prioriteringer. I Regjeringens forslag kom de frivillige organisasjonene relativt svakt ut sammenliknet med inneværende års budsjett. At Stortinget har bedt Regjeringen om å evaluere effekten av bistand og nødhjelp som kanaliseres gjennom de frivillige organisasjonene, var ikke ment som et signal om å trappe ned bevilgningene. Det er imidlertid positivt at Arbeiderpartiet er med på en økning av tilskuddet til organisasjonene med 25 mill. kr. Et bredt flertall i Stortinget mener at fattigdomsorienteringen skal være et hovedprinsipp for norsk bistand. Etter Senterpartiets mening utgjør de frivillige organisasjonene en viktig og fattigdomsorientert kanal for norsk bistand. Det er derfor ingen grunn til at ikke organisasjonene skal få sin del av veksten i det totale bistandsbudsjettet. Dette spørsmålet vil det bli anledning til å komme tilbake til når den varslede evalueringen av organisasjonenes bistandsinnsats foreligger. Organisasjonenes arbeid avgrenser seg ikke bare til den aktive utviklingshjelp. Uten innsatsen fra organisasjonene ville det ha vært vanskelig å opprettholde styrken i solidaritetstanken i det norske folk, den solidaritetstenkning som er bærebjelken i den folkelige oppslutningen om den bistanden Norge yter. I mai 1998 introduserte sentrumsregjeringen en gjeldsplan for de fattigste og mest gjeldstyngede utvik-lingsland. Denne gjeldsplanen, som har fått stor internasjonal oppmerksomhet, følges opp i budsjettet for 2001. Til gjeldslettetiltak foreslås bevilget 350 mill. kr, en økning på 100 mill. kr. Det er positivt at flertallet, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, gir uttrykk for at slik gjeldslette er nødvendig for å hjelpe de mest gjeldstyngede utviklingsland til en ny start. Det er en avgrunn i holdningsforskjell mellom flertallets og Fremskrittspartiets syn på utviklingslandenes gjeldssituasjon. I Fremskrittspartiets alternative budsjett kan vi lese bl.a. følgende om dette spørsmålet: «Når det gjelder u-landenes gjeldsbyrde, anser Fremskrittspartiet disse land som selvstendige stater som følgelig har et selvstendig ansvar for sine lån, og at disse blir disponert på en forsvarlig måte slik at de kan tilbakebetales i rett tid. Gjeldskrisen er først og fremst et uttrykk for at lånene bare i liten grad har blitt utnyttet til å utvikle et markedsrettet produksjonsliv, men er sløst bort på samme måte som u-hjelpsmidlene." Det virker som om Fremskrittspartiet ikke har noen forståelse for at den fattige befolknings primærbehov, nemlig mat, vann, helse og utdanning, nødvendigvis må rangeres foran utviklingen av et såkalt markedsrettet produksjonsliv. Også bistanden til de prioriterte land og regioner ble foreslått redusert i budsjettforslaget fra Regjeringen. Dette skyldes dels en bevisst opptrapping av den multilaterale bistanden, dels politiske forhold i mottakerlandene. Det er f.eks. bred politisk enighet om at Zimbabwes status som prioritert samarbeidsland bringes til opphør. Afrika er fortsatt problemområde nr. 1 når det gjelder fattigdom og sykdom. Flertallet, Arbeiderpartiet, sentrum og SV, går derfor inn for å omfordele 20 mill. kr fra bidraget til FN-organisasjoner til regionbevilgningen til land i Afrika. En viktig grunn til å satse ekstra på Afrika er behovet for tiltak for å møte den dramatiske hiv/aidsepidemien som truer store deler av det afrikanske kontinentet. Ikke nok med at en står overfor en nesten ufattelig humanitær katastrofe, hvis en ikke får kontroll med utviklingen av hiv/aids epidemien, kan en dessuten risikere en politisk destabilisering av de verst rammede afrikanske land, noe som vil sette en stopper for enhver annen positiv utvikling. Regjeringen har varslet at den i FNs sikkerhetsråd vil fokusere på de underliggende årsaker til konflikter, og kampen mot hiv/aids hører her med som et sentralt tema. Sentrumspartiene gir i sine fellesmerknader støtte til den foreslåtte satsing på vaksineinitiativet GAVI. I innstillingen til menneskerettighetsmeldingen la utenrikskomiteen stor vekt på det arbeid de frivillige organisasjonene legger ned i kampen for disse rettighetene. En enstemmig komite understreket at de uavhengige organisasjoner som engasjerer seg i kampen for menneskerettigheter, er viktig for dette arbeidet. Også her er det folkelige engasjementet viktig. Utenrikskomiteen mener derfor at frivillige organisasjoner som sprer kunnskaper og holdninger om menneskerettigheter, bør få økonomisk støtte. Det nyetablerte Falstadsenteret ved Levanger er en av de møteplasser som komiteen har fokusert på. Dette nasjonale kompetansesenter for dokumentasjon, opplæring og informasjon om krigens fangehistorie, humanitær folkerett og menneskerettigheter, har allerede etablert et omfattende nettverk som også inkluderer internasjonale menneskerettighetsinstitusjoner. Falstad-seminaret er allerede etablert som et viktig møtested for folk som er engasjert i bl.a. folkerett og menneskerettigheter. Temaet for siste seminar i oktober i år, «Den medieskapte virkelighet. Om krigspropaganda, krigs-reportasjer og menneskeverd», viser at Falstadsenteret arbeider med høyst dagsaktuelle problemstillinger. Norges rolle i det nye europeiske forsvars- og sikkerhetssamarbeidet, som bl.a. inkluderer humanitære fredsoperasjoner, fordrer opplæring av personell i bl.a. humanitær folkerett og menneskerettigheter. Her bør det kunne ligge til rette for et samarbeid mellom myndighetene og det kompetansesenter Falstadsenteret representerer. I budsjettet for 2001 følger flertallet i Stortinget opp utenrikskomiteens merknader i menneskerettighetsinn-stillingen om økonomisk støtte til Falstadsenteret. I budsjettinnstillingen fra kirke-, utdannings- og forsknings-komiteen, Budsjett-innst. S. nr. 12, foreslår Arbeiderpartiet, sentrumspartiene og SV at det bevilges 2 mill. kr til Falstadsenteret.