Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-29:
I dag våkna jeg til nyheten om at det er internasjonal enighet om forbud mot klasevåpen, og deretter fulgte det to viktige debatter i Stortinget, en om kvinner og utvikling og en om verdens matvarekrise. Det kan synes noe traurig og trøtt å skulle debattere ny plandel i plan- og bygningsloven, men det er verken trøtt eller traurig. Det er tvert imot kjempeviktig. Plan- og bygningsloven er avgjørende for viktige sider ved våre liv, f.eks. klimaspørsmål, miljø og friluftsliv, barn og unges oppvekstmiljø, næringsutvikling, urfolkspørsmål, utvikling av tettsteder og bomiljøer lokalt, kriminalitetsforebygging - akkurat det er jeg ekstra glad for at er kommet inn som tema i loven. Det er noe jeg har jobba for gjennom flere år, etter å ha sittet i justiskomiteen i forrige periode - videre folkehelse, samfunnssikkerhet og ikke minst funksjonshemmedes mulighet til deltakelse på lik linje med funksjonsfriske. Jeg vil imidlertid konsentrere meg om to forhold siden jeg bare har 5 minutter: klima og miljø og friluftsliv, nærmere bestemt tilgangen til strandsonen for folk flest. For første gang skal vi nå lovfeste at det skal tas klimahensyn i planleggingen. Kommunene får, som jeg har sagt før, gjennom klima- og energiplaner mulighet til å gjennomføre bl.a. det klimaforliket alle unntatt Fremskrittspartiet står bak. Fylkene vil få mulighet til å sikre at boliger, handel og arbeidsplasser legges slik at avhengigheten av bil blir mindre. Loven forenkler kommunenes mulighet til å legge restriksjoner på parkering i byer og tettsteder, og det blir enklere for kommunene å legge premissene når man skal velge traseer for veier og kollektivnett. Konkret betyr dette faktisk at kommunene enklere kan bestemme at kollektivtrafikken skal få bedre tilgjengelighet enn biltrafikken - temmelig radikalt altså. I mange områder vil summen av utbygginga i flere kommuner bestemme konsekvensene for transport og klimautslipp. Fylkene får derfor et nytt virkemiddel til å sikre et bærekraftig utbyggingsmønster. En regional plan kan nå få juridisk virkning for kommuner og private. Det er en regional planbestemmelse. Det gjør at planer for store virksomheter eller boligområder i strid med slike planer kan stoppes. En slik bestemmelse kan også brukes til f.eks. å sikre store friluftsområder og jordvern. For byområdene kan denne bestemmelsen bidra til å redusere utslippene fra transport betydelig ved å bygge tettere innenfor byggesonen og lokalisere boliger, handel og andre virksomheter nær traseer og knutepunkt i kollektivsystemet. Et annet viktig klima- og demokratitiltak i denne loven er at kommunene nå vil få makt til å stille krav om fleksible og miljøvennlige energiløsninger i forbindelse med ny utbygging. Det vi si at kommunen kan kreve at det legges til rette for vannbåren varme. Vi har mange eksempler på at kommuner og fylker har vært frustrerte fordi de har vært henvist nærmest til tilskuerplass når viktige avgjørelser som berører deres lokale utvikling og bidrag til f.eks. klimagassutslipp, blir tatt. Eksempler dreier seg om store bygg med oppvarming basert på oljefyring eller nye veipakker uten tilrettelegging for kollektivtrafikk eller syklende og gående. Et annet viktig tema i denne loven handler om allmennhetens tilgang til noen av de flotteste og viktigste områdene våre, nemlig strandsonen. Som vestfolding har jeg i mange år fulgt utviklinga når det gjelder akkurat dette. Fylkesmannen i Vestfold konkluderer med at det til tross for byggeforbudet har vært stor byggeaktivitet langs Oslofjorden. Summen av mange små tiltak gir over tid en uakseptabel virkning, sier de. Antall dispensasjonssaker i strandsonen som er sendt til Fylkesmannens miljøvernavdeling til uttalelse, har økt ganske kraftig de seinere åra. Det skyldes, ifølge fylkesmannen i Vestfold, dels at antall søknader har økt, men også at kommunene er mer positive til dispensasjoner. På samme måte har antallet dispensasjoner som Fylkesmannens miljøvernavdeling har påklaga, økt de seinere åra. Da komiteen var på befaring langs vestfoldkysten tidligere i år, fikk vi klare tilbakemeldinger om at fylkesmannen derfor er fornøyd med at dispensasjonskriteriene nå tas inn i loven, og at det nå blir langt tydeligere hva som skal være tillatt, og hva som ikke skal være det. Unntak knytta til næringsformål og tettbygde strøk fjernes. Etter disse endringene føler jeg meg rimelig trygg på at vi ikke vil se nye, grelle eksempler à la Kalvetangen på Nøtterøy i Vestfold. Vi kan slippe endeløse debatter om hva som er en vaktmesterbolig, og hva som ikke er det. Men ikke minst: Indrefiletene våre vil i langt større grad sikres til fordel for folk flest og ikke privatiseres av de få, de som har vært heldige gjennom arv, eller som har hatt nok penger eller innflytelse til å sikre seg private perler. Loven gir Kongen mulighet til å flytte dispensasjonsmyndigheten fra kommunene i spesielle tilfeller. Dette gjøres kun dersom det er nødvendig for å ivareta nasjonale eller viktige regionale interesser for hensyn i nærmere angitte deler av strandsonen. Dette omfatter bare deler av landet, og vi vil føre en differensiert politikk. Oppsummeringsvis vil jeg si at den nye planloven i sum er en seier for klimaet, for miljøet, for det lokale sjølstyret og for dem som ikke har stemmerett, makt og penger, dvs. kommende generasjoner, barn og unge - og ikke minst naturen sjøl.