Marit Arnstad (Senterpartiet), 1999-01-28:
Flere av dagens debattanter har vært opptatt av vårt forhold til EU når det gjelder energispørsmål. Det er et viktig tema. EU-landene utgjør det viktigste markedet for salg av norsk gass, og i løpet av fem-seks år vil mellom 20 og 30 pst. av Tysklands og Frankrikes behov for gass bli dekket gjennom import fra Norge alene. EU som helhet vil også bli mer avhengig av import av olje og gass enn tidligere, og en må regne med at Norge vil få en viktig rolle i dette bildet, både som energiprodusent og som energieksportør. I tillegg vil både EU-land og Norge møte større utfordringer i form av miljøkrav, som også berører energisektoren sterkt. Siktemålet fra norsk side er en løpende og aktiv dialog med EU om energispørsmål. Dialogen har allerede over lang tid vært etablert, og var av stor betydning for Norge bl.a. gjennom de samtaler vi hadde med EU forut for behandlingen av gassdirektivet, en prosess som samlet sett bidrog til klare forbedringer i det direktivet som EU til slutt vedtok. Regjeringen vil arbeide for å sikre forståelse i EU og EU-landene for vår rolle som leverandør av miljøvennlig energi. Men la oss ikke underslå at det ligger en interessekonflikt i vårt forhold til EU på dette området. Den må vi være oss bevisst. Vi er en stor produsent av energi, mens EU-landene er store konsumenter av energi. Det faktum lar seg ikke endre. Vårt viktige mål må derfor være både å ha en god dialog og å skape forståelse for vår rolle og ivareta våre nasjonale interesser i forhold til samarbeidet på dette området. Regjeringen er nå innstilt på å gå inn i drøftinger med EU om det såkalte gassmarkedsdirektivet. Jeg har registrert at Høyre i dagens debatt mener at vi bør akseptere et liberalisert gassmarked i EU. Sjølsagt må vi akseptere et liberalisert gassmarked i EU. Vi kan ikke hindre EU i å fatte avgjørelser om hvordan et internt gassmarked i EU skal organiseres. Det har heller ikke vært Regjeringens anliggende og utgangspunkt i denne saken. Vårt anliggende har vært reguleringen av de rørledningene som er en del av norsk gassforvaltning, nemlig rørledningene fra norske oljefelt og ned til kontinentet. Det er det som det norske arbeidet i forhold til gassdirektivet har handlet om og handler om. Disse rørledningene er en del av det norske produksjonssystemet som fungerer som et integrert system for ressursforvaltning, der norske myndigheter gjennom alle stadier av utbygging og produksjon har en nødvendig helhetlig styring. La meg få lov å understreke at Norge ikke er det eneste landet som nå trenger tid til å drøfte direktivet. Også for mange av EUs egne medlemsland er gassdirektivet komplisert. I EU har en derfor sjøl satt ned en implementeringsgruppe som skal arbeide videre med forståelsen av direktivet og klargjøringen i forhold til gjennomføring av direktivet i nasjonal rett innad i EU. Jeg er, for å si det ærlig, litt forundret over Høyres utålmodighet i denne saken, fordi det her dreier seg om viktige spørsmål og store verdier for nasjonen Norge, hvor vi nå har tid til rådighet til å drøfte spørsmålene med EU. Regjeringen er av den oppfatning at vi bør bruke denne tiden til å søke klarhet og forbedringer i tolkningen av gassdirektivet. Vi må skape klarhet for hvordan vårt system for feltnøytrale gassalgskontrakter, som er framforhandlet på samlet basis, og vårt gassallokeringssystem står seg i forhold til direktivet. Det har vi nå en mulighet til å diskutere videre med EU gjennom EØS-behandlingen av direktivet. Det ville være underlig om vi ikke skulle bruke den muligheten til drøfting for på denne måten å kunne ivareta våre interesser på en best mulig måte. La meg få lov å nevne et viktig eksempel på vår samlede ressursforvaltning. Trollfeltet blir av og til betegnet som – for å si det slik som en kjent Høyre-mann sa det i forbindelse med en annen viktig sak – juvelen i kronen av norske gassressurser. Og fordi vi har et integrert ressursforvaltningssystem, vil vi hele tiden følge nøye med uttaket av gass fra Troll, bl.a. også for å sikre størst mulig grad av oljeutvinning fra feltet. Det er et spørsmål som Oljedirektoratet løpende følger. Disse hensynene er viktige samfunnsøkonomiske hensyn som vi som oljenasjon tar, men det er ikke hensyn som nødvendigvis vil være like interessante for kjøpere i et liberalisert gassmarked. La meg også få lov å nevne at Norge i framtida kommer til å bruke nesten 30 pst. av våre gassressurser til injisering i oljefelt for å øke utvinningsgraden av olje og dermed også få mer ut av de samlede petroleumsressursene på norsk sokkel. Vårt forvaltningssystem sikrer i dag en rimelig balanse mellom det vi selger av norsk gass, og det vi har behov for av gass til injisering for å øke verdien av vår samlede oljeutvinning. Det er også et godt eksempel på en samlet integrert ressursforvaltning av olje og gass som det er ønskelig at vi fra norsk side kan beholde. Samtidig som vi ivaretar våre interesser som en stor energiprodusent, er det sjølsagt naturlig at vi analyserer endringene i det europeiske energimarkedet nøye og vurderer situasjonen løpende ut fra det. Jeg føler meg komfortabel med de prosesser og den dialog vi har med EU på dette området. For EU bør vi kunne framstå som en trygg og stabil leverandør av energi. Men la oss – som jeg også nevnte i starten – ikke underslå at i sak og resultat kan det være ulike interesser å ivareta, og vi har behov for et sterkere gjennomslag og forståelse for vår rolle som produsent av energi. Det vil være et utgangspunkt for vårt videre arbeid. Forholdet til EU på energifeltet er også viktig på andre områder enn eksport av gass og olje. En del av det viktigste regelverket innenfor energisektoren i EU er allerede gjennomført i Norge som en del av EØS-avtalen. Vi deltar også i EUs program for energieffektivitet og fornybar energi samt i forsknings- og utviklingsprogram. Samarbeidet på disse områdene fungerer godt. La meg få lov å nevne at når det gjelder kraftmarkedet, har de nordiske landene allerede åpnet sine markeder langt mer enn det som er tilfellet i EU. På dette området er det altså slik at det er EU som nå er inne i en utvikling som Norge har vært igjennom. For tiden vurderer EU en utvidelse av sine skatteregler til å omfatte gass, kull og elektrisitet. Det er vanskelig å se en god og konsistent miljømessig begrunnelse for sider av det forslaget som ligger til diskusjon i EU, bl.a. hvorfor kull vil få en lavere CO2-avgift enn gass i forhold til de innbyrdes miljøvirkningene av energibærerne. Gjennom den type forslag kan konkurranseforholdet mellom ulike energibærere påvirkes på en uheldig måte, og på en måte som ikke fremmer bruken av mer miljøvennlige energikilder. Det er også en utfordring for Norge i en slik sammenheng å sikre at vannkraften blir verdsatt på linje med andre fornybare energikilder. Det er et tema som opptar Regjeringen i den energipolitiske dialogen med EU. Jeg er enig med dem som mener at vårt forhold til EU på energiområdet er viktig og vesentlig. I den dialogen vi har, og som vi skal fortsette framover, er ivaretakelsen av våre grunnleggende nasjonale interesser hele tida siktemålet for Regjeringens arbeid.