Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2020-06-19:
Det er Stortinget og regjeringen som legger rammene for utvikling av tjenestetilbudet til kommunene. Hvis vi ser kommuneøkonomien i fjor, i år og neste år i sammenheng, er stortingsflertallets bidrag til sterkere velferd i kommunene ganske dårlig. Det økonomiske opplegget for kommunesektoren for inneværende år er det dårligste som har blitt presentert de siste 15 årene. Det varslede økonomiske opplegget for neste år i kommuneproposisjonen vil fortsette den samme kursen. Det gir ikke rom for utvikling og vekst i sektoren. Det som er tilfellet, er at mange kommuner har gått med overskudd de siste årene, og dermed er det heldigvis svært få kommuner i ROBEK. Det gleder vi oss over alle sammen. Men det skyldes ikke regjeringens politikk, for regjeringen har ikke forutsett de merinntektene som kommunene har fått. Det er ekstraordinære engangsinntekter, merinntekter i skatt som følge av skattetilpasning, det er konsesjonsavgifter, det er lavere utgifter til demografi enn forutsatt og det er lavere pensjonsutgifter enn forutsatt som er grunnen – penger som regjeringen ikke har forutsatt at kommunene skulle ha fått og ikke ha planlagt for. Problemet for dem som sitter ute i kommunestyrene, og som skal ta vare på dette velferdstilbudet, er at de ikke kan planlegge drift av barnehager, rekruttere lærere eller iverksette aktivitetstiltak for ensomme eldre, med penger du ikke vet du har. Ikke bare er det vanskelig å basere seg på det, det er faktisk direkte ulovlig, fordi kommuneloven krever balanse i budsjettet – en realistisk budsjettering. I onsdagens debatt om kommuneproposisjonen hevdet statsråd Astrup at kommunene ved inngangen til året hadde et godt utgangspunkt og et fundament som gjør det lettere for dem å komme seg gjennom koronakrisen, nettopp på bakgrunn av den påstått gode økonomien. Det bildet framkom ikke da fasiten på kommuneøkonomien ble lagt fram av Statistisk sentralbyrå på mandag. KOSTRA-tallene viser et samlet netto driftsresultat i prosent av brutto driftsinntekter på 1,9 i 2019. Det er en nedgang fra 2018, da andelen lå på 2,6 pst. Siden 2016 er overskuddet blitt mer enn halvert. Driftsresultatet i kommunesektoren er nå lavere enn hva Teknisk beregningsutvalg anbefaler. Likevel fortsetter representanter for regjeringspartiene å hevde at kommuneøkonomien er bedre enn noen gang. Det er ikke riktig. Kommunal Rapport beskriver det godt: «Tallenes tale er så klar den kan bli. Astrup bommer med sin virkelighetsbeskrivelse. Svært få kommuner kjenner seg igjen i den. Da blir den heller ikke troverdig.» Siden mars har det hersket betydelig usikkerhet om hvordan kommunene skal bli kompensert for bortfall av inntekter og økte utgifter som følge av covid-19-utbruddet. Kommunesektoren har vært tydelig på at de har klare rammer for det arbeidet som nå pågår med revidering av kommunalbudsjettene. Dessverre har for mange opplevd at det ikke har kommet gode nok avklaringer. For Arbeiderpartiet har det vært viktig å gi lokale folkevalgte den nødvendige tryggheten. Derfor foreslår vi også om lag 7 mrd. kr mer enn regjeringen til sektoren for å oppnå disse formålene i revidert nasjonalbudsjett, og vi er klar til å bevilge ytterligere midler hvis det er nødvendig når vi har et sikret grunnlag. Jeg vil også benytte anledningen til å nevne at vi i debatten på onsdag om kommuneproposisjonen for 2021 fikk en viktig avklaring fra statsråd Astrup. Et eventuelt bortfall av skatteinntekter for kommunesektoren vil bli kompensert ut fra anslaget i regjeringens forslag til statsbudsjett for 2020. Det mener jeg gir kommunene trygghet for at det skatteanslaget som de har brukt til å planlegge dette året med, fortsatt gjelder. Det er bra, og det bidrar il å redusere den usikkerheten som har hersket i sektoren. Regjeringen har også et ansvar for å finne ut med sektoren hvilke merutgifter man skal dekke som følge av virusutbruddet. 358 kommuner og 11 fylker vil ha hver sin regning. Arbeiderpartiet forventer at regjeringen nå stiller opp for kommunene, som de har sagt, og dekker disse utgiftene. Så får regjeringen ta ansvaret for å finne en hensiktsmessig, rettferdig og effektiv måte å gjøre det på. Det er de sterke fellesskapene omkring i små og store kommuner som er grunnlaget for velferden i Norge. Det å sikre likeverdige muligheter er en sentral oppgave for Stortinget og regjeringen. Det er barn som skal gå i skole og barnehage, det er eldre på sykehjem som trenger hjelp slik at de kan få en verdig alderdom, det er nybakte foreldre på helsestasjonen og det er næringsliv og innbyggere som vil utvikle lokalsamfunn. I fjor var det kommune- og fylkestingsvalg. Tusenvis av nye og gamle folkevalgte gikk til oppgaven med store forventninger og ambisjoner. Dessverre opplevde altfor mange av dem å få for trange rammer, for smale rammer til å utvikle sterkere og bedre lokalsamfunn for sine innbyggere. Det er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet er villig til å stille opp. Vi bevilger mer penger enn regjeringen til dette utviklingsarbeidet, fordi vi har større ambisjoner for fellesskapet.