trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2015-05-19:
Jeg vil også takke interpellanten for å ta opp dette temaet. Det er et tema som jeg tror engasjerer og berører mange, enten man har opplevd det selv, kjenner noen eller har noen i familien. Jeg tror det viktigste man kan gjøre, er å sørge for fortsatt støtte til familieverntjenesten, helsestasjoner mv. Jeg vil også løfte det Haukeland Liadal var inne på, for jeg er redd for å stigmatisere en gruppe. Det er ikke slik at alle skilsmissebarn opplever dette negativt. Det er ikke alle som opplever det like dramatisk. Noen opplever det kanskje mer positivt, for alt hva jeg vet, og jeg vil ikke at skilsmissebarn skal settes i én gruppe. Jeg er opptatt av at det finnes hjelp og tilbud, uansett og uavhengig av hvilken fase man er i i livet, enten man lever i et familieforhold – noen av dem kan også ha det vanskelig, det vet vi – eller man har opplevd skilsmisse. Jeg vil ikke stigmatisere, men i likhet med interpellanten er jeg opptatt av barn som faller utenfor, barn som trenger hjelp, og at barn skal få hjelp til rett tid, på rett sted når de har det vanskelig. Jeg tror også at et likestilt foreldreskap, som statsråden var inne på, kan være med på å virke konfliktdempende. Det er ikke noen tvil om at barn som må ta vanskelige valg, som må velge en av foreldrene, har dårlig samvittighet fordi man kanskje er mindre hos en av foreldrene enn hos den andre. Det kan bli spennende å se resultatet av det, hva man mener om det i høringen, at foreldrene må ta et større ansvar for å samordne seg og samarbeide om barnet. For det er barnets beste vi snakker om, og noen ganger er det faktisk også greit at det er én forelder alene som har ansvaret. Det aller viktigste vi kan gjøre, er å sørge for et sikkerhetsnett i alle ledd for alle barn, når de trenger det, og ikke behandle dem som én gruppe.
Beate Husa (Kristelig Folkeparti), 2015-05-19:
Barn er ei gåve. Representanten Hareide, som eg er så heldig å få vera vara for i dag, vil nok vera den første til å skriva under på det. Når ein blir mor eller far, får heldigvis dei fleste av oss ein sterk trong til å beskytta barna våre mot vonde og vanskelege ting. Det viser seg fort å vera ei umogleg oppgåve. Noko av det vi ønskjer å beskytta barna våre mot, er skilsmisse og samlivsbrot. Eg vil takka representanten Sonja Mandt som tek initiativ til ein debatt i Stortinget om korleis vi kan hjelpa barn i ein slik situasjon. Barn skal bruka det meste av kreftene sine på å veksa og utvikla seg. Dei skal ikkje måtta bruka krefter og tid på å tilpassa seg konflikten til dei vaksne. Mange tusen nye barn kvart år opplever samlivsbrot hos foreldra. Dette er alltid vanskeleg for barn, men for dei fleste er det til å leva med. Likevel veit vi at for ein altfor stor del av barna betyr samlivsbrotet begynninga på ein lang periode med konflikt og splitting. Vi veit at konflikt er skadeleg for barn. Barn som opplever sterk konflikt mellom foreldra, har det ikkje bra. Det gjeld konfliktar både før og etter samlivsbrot. Barn med foreldre som lever saman, og som har eit høgt konfliktnivå, lid under det. Barn med skilte foreldre som har eit høgt konfliktnivå, står òg i ein vanskeleg situasjon. Difor har Kristeleg Folkeparti tidlegare peikt på behovet for ein handlingsplan for å redusera konfliktar og for å betra foreldresamarbeid etter brot. Difor er Kristeleg Folkeparti så oppteke av eit sterkt familievern. Ved vanskelege samlivsbrot kan familievernet vera med og hjelpa foreldra til å halda fokus på barnet. For mange barn og familiar er det familievernet som kan bidra med mekling, samtalar med dei vaksne – kvar for seg og saman – og samtalar med barna. Noko av det viktigaste for barnet er å ha nokon å snakka med om det som skjer, og om det som barnet føler og tenkjer når foreldra skal flytta frå kvarandre, eller ikkje bur saman. Mange snakkar med foreldre, søsken eller vener. Nokre gonger kan det òg vera naturleg, og kanskje til og med betre, å snakka med andre vaksne. Då er det fint å kunne snakka med ein lærar, ei helsesøster, nokre i familievernet, kanskje fastlegen, eller andre i familien, slik som ei tante, ein onkel eller besteforeldre. Poenget er at barnet treng ein vaksen, ein som barnet stolar på. Barn som opplever at foreldre går frå kvarandre, er eitt av dei temaa som Barneombodet får flest spørsmål om frå privatpersonar, både barn og vaksne. Det er ganske sterk lesing, alle dei spørsmåla som blir sende inn frå barn som er i ein vanskeleg situasjon fordi foreldra er i konflikt. Mange av spørsmåla ligg ute på Barneombodets nettside. Dei gjev ein god peikepinn på kvar utfordringane ligg. Barneombodet er bekymra for at det ofte kan vera sånn at enkelte barn lett blir gløymde i konflikten, og at fokuset heller blir på foreldra sine rettar og behov, slik som ministeren òg var inne på. Difor er òg Barneombodet så oppteke av at barn skal bli høyrde når foreldra er til mekling. Det er eit veldig godt forslag, som Kristeleg Folkeparti er glad for at regjeringa arbeider med og følgjer opp.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-19:
Det denne kunnskapsinnhentinga viste, er at dei spørsmåla vi her diskuterer, ikkje berre er av regional karakter. Det er rett og slett nasjonale problemstillingar. Det å utnytte det potensialet og dei moglegheitene som er i nord, er rett og slett i nasjonens interesse. Når statsråden seier at Tromsø er ei viktig hamn for Nord-Noreg – ja, det er det, men det er ei veldig viktig hamn for heile Noreg. Det er Noregs største og viktigaste fiskerihamn, for det som er Noregs fjerde største eksportnæring, avhengig av korleis ein reknar. Eg synest statsråden svarte på delar av spørsmåla mine. Det andre spørsmålet er om statsråden vil sjå på moglegheitene for Nord-Noreg-banen, altså strekkje jernbanelinja vidare frå Fauske til Narvik og vidare til Tromsø. Kan det vere ei løysing som rett og slett medverkar til å utløyse det potensialet som ligg for verdiskaping i landsdelen vår? Ser statsråden moglegheiter der? Det har ikkje statsråden, så vidt eg har høyrt, svart tilstrekkeleg på. Det eg har prøvd å seie noko om, er at vi står i ein heilt ny situasjon no. Kunnskapsinnhentinga har gitt oss heilt ny informasjon og viser at potensialet er så stort, mengda gods som skal transporterast ut, er så stor – vi snakkar her om ei tidobling av eksport av fisk ut av denne landsdelen – ei tidobling – samanlikna med dagens situasjon, og dagens situasjon er at det er altfor mange trailerar på vegane i Nord-Noreg. Vi snakkar om ei tidobling. Dette kan ein ikkje ta unna på normalt vis. Vi snakkar om ei tredobling av transport av malm, som vi veit kanskje er den aller største tonnasjen på norsk jernbane i dag. Det er absolutt behov for å gjere noko med dei eksisterande jernbanestrekningane vi har i dag. Kan vi tenkje at vi kan slå fleire fluger i ein smekk – strekkje fleire jernbanelinjer, slik at fisken enklare kjem til marknaden, at ein får fleire moglegheiter til å frakte malmen til sjøen, og samtidig skape moglegheiter for industriutvikling i Nord-Noreg. Det er situasjonen. Med dagens politikk, som høyrest tilforlateleg ut frå talarstolen, er det ingen ting som tilseier at vi vil få utløyst det potensialet som er i Nord-Noreg. I bakgrunnsmaterialet til Nasjonal transportplan som ligg på nettsidene til Samferdselsdepartementet, blir det prognostisert med berre ein beskjeden vekst i transport i dei tre nordlegaste fylka. Altså Nasjonal transportplan tar ikkje inn over seg at her er moglegheitene store. Det betyr at ambisjonsnivået til regjeringa er svært beskjedent.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-19:
Eg vil takke for ein fin debatt, som antakeleg er starten på ein prosess rundt diskusjonen om korleis vi kan få det nødvendige løftet for infrastruktur i Nord-Noreg. Nokre her meiner at det er ei motsetjing mellom jernbane og veg. Eg vil nok tru at samferdselsministeren er einig med meg når eg påstår at veg er bra for sine formål, og at jernbanen er bra for andre. Det er ikkje alle ting vegar kan handtere, som jernbanen kan handtere. Det er nettopp difor eg i denne debatten reiser spørsmålet omkring jernbane. Det har skjedd mykje dei seinare åra. Vi har oppdaga at potensialet i Nord-Noreg er større enn vi har trudd. Korleis – og det er det ingen i denne debatten som har klart å forklare meg – skal ein klare å frakte éin million tonn sjømat frå Tromsø til Narvik på dagens vegnett? Allereie i dag er trafikksikkerheita og belastinga på desse vegane for stor med 140 000 tonn, altså skal nesten 80 gongar meir fisk og sjømat på den same vegen ned til Narvik. Ingen i denne salen har klart å seie at vegsatsing skal handtere den mengda frakt. Tilsvarande gjeld innanfor andre område, enten det er LNG eller mineral, osv. I Nord-Noreg no står vi rett og slett overfor ein heilt ny situasjon som krev ein heilt annan diskusjon om kva for infrastruktur vi treng i vår landsdel. Da er spørsmålet: Skal ein fortsetje diskusjonen som før, og seie: veg, veg, veg, eller skal vi prøve å seie veg til det, jernbane til det, osv. Det er først da vi tar innover oss den nye situasjonen Nord-Noreg står i. Utan eit løft, utan det store løftet i måten vi tenkjer infrastruktur i Nord-Noreg på, vil Nord-Noreg ikkje utløyse det potensialet landsdelen har for regionen sjølv og for nasjonen Noreg generelt. Eg er redd at vi, at samferdselsministeren, i denne diskusjonen ikkje tar det på alvor når han seier at jernbane må vere litt fram i tid. Tar ein innover seg den nye situasjonen, vil ein opne opp for å diskutere det i dag, slik at ein etter kvart kan begynne å byggje jernbanen. Så til slutt til Framstegspartiet. Representanten Korsberg meiner at SV har vore imot. Nei, poenget er at Framstegspartiet har jo berre ønskt å gjere Nord-Noreg til ein landsdel som er for olje, gass og mineralar, og der andre næringar skal underslåast. I SV ønskjer vi ei balansert tilnærming til dette. Vi ønskjer ei industriell utvikling. Vi ønskjer ikkje ei utvikling der Nord-Noreg berre blir eit haustingsland der alle verdiane blir tatt ut av landsdelen, men at verdiane blir skapt der.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2015-05-19:
Akkurat den siste anklagen synes jeg er litt rar, for det dokumentet som kritiseres her, nemlig Nasjonal transportplan, ble laget under den forrige regjeringen, der SV var med. Hvis han mener at det dokumentet ikke er godt nok i forhold til det Nord-Norge trenger, er det faktisk de rød-grønne partiene som lagde det dokumentet som han selv har lest. Så spørs det jo hvordan det følges opp. Der har jeg allerede nevnt at på stort sett alle områder ligger vi foran skjemaet. Vi ligger foran skjemaet på utvikling av jernbanen fordi vi vet at malmtransport i Narvik havn er kjempeviktig. Ofotbanen er kjempeviktig for denne utviklingen, ikke bare for Narvik som by, men for hele Nord-Norge. Det er en del av nasjonens interesse å få gods fra Narvik via Sverige og ned til Oslo for videre utskiping. Det er en del av den nasjonale tanken. Der har vi altså satt i gang mer enn det som var planlagt i Nasjonal transportplan. For jeg er helt enig, Nasjonal transportplan er ikke god nok. Men det er altså ingen kritikk. Jeg tar ikke den kritikken til meg at vi ikke gjør nok. Vi gjør mer enn det som ligger i planen. Så har vi nevnt det vi gjør på vei. Vi ligger foran skjemaet på å bygge ut vei. Men jeg tror ikke det er en god idé at gods som naturlig hører hjemme i Narvik havn, skal sendes opp til Tromsø bare fordi kapasiteten er for dårlig i Narvik havn. Da må vi heller bygge ut Narvik havn. På samme måte vil det gi liten mening å begynne å sende ting fra Kirkenes til Tromsø. Da må vi heller bygge ut nærområdene. Det er ganske lange distanser vi snakker om her. Da vil jeg investere sånn at man får utviklet disse ulike regionene i et nasjonalt perspektiv framfor at vi skal lage lange transportetapper fra et sted til et annet. Når det gjelder vei, har vi i perioden 2010–2013 sett at mindre enn 15 pst. av riksveiinvesteringene ble kanalisert til Nord-Norge. I de to budsjettene som nå har blitt vedtatt etter regjeringsskiftet, går over 20 pst. av riksveiinvesteringene til Nord-Norge, rett og slett fordi vi erkjenner hvor lange distanser det er, vi ser potensialet som finnes i et utviklet næringsliv, og vi vet hva det betyr for transportbransjen å ha gode transportårer. Derfor har vi økt bevilgningene til Nord-Norge ikke bare i kroner og ører, men også som en andel av et voksende budsjett. For meg er det en bekreftelse på at denne regjeringen og dagens flertall ser de behovene som SV mener er for dårlig beskrevet i Nasjonal transportplan. Nordlandsbanen og Ofotbanen er for meg de to viktigste jernbanestrekningene å prioritere i Nord-Norge. Jeg har møtt mange som ønsker en Nord-Norgebane. Det tror jeg blir på lengre sikt. Først vil jeg ha orden på de jernbanestrekningene vi har, sånn at folk får tillit til dem. I dag er det altså strekninger på Nordlandsbanen der en bruker flagg som signal i stedet for digitale kommunikasjonsmedier. Jeg vil heller ha orden på veisystemene i Nord-Norge først, sånn at den hverdagsreisen som allerede finner sted, fungerer bedre. Og så kan vi også diskutere hva som på lengre sikt trengs av nye transportkapasiteter.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-03-04:
På vegne av representantene Geir Pollestad, Per Olaf Lundteigen og meg sjøl har jeg gleden av å fremme et forslag om å innføre faget arbeidslivsfag som et obligatorisk tilbud på ungdomstrinnet.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-03-04:
Jeg ønsker å stille kunnskapsministeren følgende spørsmål: «Regjeringa har varslet innføring av 5-årig lærerutdanning på masternivå fra 2017. Foreløpig er det svært uklart hvordan oppbygningen av en ny masterutdanning skal være. Kravene til fordypning vil påvirke hvor mange og hvilke fag studentene kan velge. Hvordan vil statsråden sørge for fortsatt tilstrekkelig rekruttering i alle undervisningsfag utover basisfagene norsk, matematikk og engelsk?»
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-03-04:
Takk for svaret. Jeg vet at statsråden har satt ned dette rammeplanutvalget, og vi er jo spente på hva de vil legge opp til når de kommer med sin anbefaling i november. Bakgrunnen for spørsmålet mitt er – som statsråden sikkert har observert – at jeg de siste månedene har fartet litt rundt i Norges land og vært på veldig mange av landets lærerutdanningsinstitusjoner, og der ute har det vært en usikkerhet og uklarhet når det gjelder innføringen av den femårige masterutdanningen i lærerutdanningen. Det er sagt en del om hvordan en ønsker å bygge det opp, hvilke fag en ønsker å ha mastere i, og jeg lurer på hvordan statsråden vil sikre at effekten av masterutdanningen og strengere krav til undervisningskompetanse og innstramming i muligheten til dispensasjon fra disse ikke vil føre til en økning i antall ufaglærte lærere også i skolen.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-03-04:
Hvis vi ser den modellen fra Tromsø, så er jo den lagt opp til at en skal kunne velge noen fag, og at noen fag skal være obligatoriske. Det er basisfagene det da er lagt vekt på som de obligatoriske fagene som lærerstudentene skal kunne velge i undervisningen. Det var en artikkel i Bergens Tidende rundt juletider, tror jeg, der det bl.a. sto at en kartlegging fra SSB om lærerkompetanse i 1999, 2005 og 2014 viser en negativ utvikling, særlig for fagene kunst og håndverk. Det er disse fagene som blir kalt for litt tullefag i skolen, som vi har hatt lite vekt på de senere årene, som bekymrer særlig meg når det gjelder det med bredden i kompetanse. I 2014 var det altså nær 70 pst. av de lærerne under 30 år som underviser i kunst og håndverk i grunnskolen, som ikke hadde et eneste studiepoeng i faget. I 2005 var tallet 50 pst. Dette bekymrer meg veldig. De kreative fagene gir også bedre læring i andre fag, har det vist seg, så jeg lurer på hvordan statsråden vil sørge for at f.eks. kunst- og håndverksfagene og de praktisk-estetiske fagene ikke reelt blir tullefag i skolen, ikke minst når det gjelder ungdomstrinnet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2015-03-04:
Norges befolkning vokser, flere bor i byer, og vi blir flere eldre. Økningen i antallet eldre kommer for fullt inn på 2020-tallet. Vi skal møte denne utviklingen og sikre at våre eldre med behov for pleie og omsorg får nettopp det – omsorg av høy kvalitet, som er tilgjengelig for alle uavhengig av familiens personlige økonomi. I flere kommuner hvor regjeringspartiene har flertall, ser vi et målrettet arbeid for å privatisere og kommersialisere pleie- og omsorgstjenester. Hva er erfaringen med dette? Forskning på privatisering av helse- og omsorgstjenester, bl.a. fra USA, viser at de store private kjedene kommer dårligere ut på kvalitet. Det er vanskelig å tjene penger på slike tjenester uten å kutte kostnader på områder som lønn, pensjon og antall ansatte. Det har satt situasjonen for dem som jobber i sektoren, under press. Forskning fra NOVA i Norge viser det samme bildet. Det man kan spare av penger på konkurranseutsetting, gjenspeiles lett i kvaliteten på tjenestene: færre ansatte, lavere grunnbemanning og mer bruk av kortvakter. Vi husker fortsatt det som ble avdekket i den såkalte Adecco-skandalen. På Dagsrevyen på mandag kunne vi se at en familie så seg nødt til å betale privat for en sykepleier til å passe på sin pleietrengende mor nattetid fordi bemanningen på sykehjemmet var for lav. Det var én hjelpepleier på 19 pasienter om natten, og én nattsykepleier hadde ansvaret for 104 pasienter fordelt på seks avdelinger. Er statsministeren urolig for at ytterligere kommersialisering av denne sektoren vil føre til et press som til syvende og sist leder til en todelt omsorgstjeneste som rammer de pleietrengende og mest sårbare?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2015-03-04:
Spørsmålet er: Hva er erfaringen med privatisering og kommersialisering av denne typen tjenester? NOVAs forskning viser at der det knipes inn, er knyttet til ansattes pensjonsrettigheter, lønn og antall. Det er der marginene oppstår. Det jeg ønsker å høre, er om statsministeren er urolig for denne utviklingen, hvor vi ser eksempler på at det er lav bemanning, det er bemanning av folk uten god faglig bakgrunn og utdanning. Det går ut over omsorgen til dem som trenger den typen omsorg. Så er vi enige om all mulig valgfrihet, at man kan ha lengst mulig tid hjemme, bruk av velferdsteknologi, alt det vi forsker på og ønsker å legge til rette for, men resultatet av kommuneøkonomi, manglende skatteinntekter, er at det er her det kuttes. En målrettet strategi i noen kommuner er at man da privatiserer, setter dette ut. Spørsmålet jeg stiller, er: Uroes statsministeren over det hun ser av karaktertrekk, slik vi så i reportasjen i Dagsrevyen nå på mandag?
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Representanten Jonas Gahr Støre fremsetter påstander om at det i kommuner i Norge arbeides aktivt for mer kommersialisering av tjenestene. Min opplevelse er at det i norske kommuner – uansett politisk farge – jobbes aktivt hver eneste dag for å sørge for at de eldre får et bedre tilbud, for at kvaliteten løftes, og for at de eldre får de tjenestene de fortjener. Jeg mener at det ikke er forskjell på politisk farge når det gjelder viljen til å gjøre det, men det er av og til forskjell i politisk farge når det gjelder hvor man setter fokus. Én av de tingene som en del kommuner under ledelse av Høyre, Fremskrittspartiet og andre borgerlige partier har gjort, er å si at det å ha kontroll i sin egen hverdag og få mer valgfrihet er viktig, og at det er en kvalitet i seg selv. Derfor er det innført mulighet for brukervalg mange steder. Og vi ser fra alle undersøkelser at muligheten til å få brukervalg – muligheten til å velge noe annet – gjør at man faktisk opplever bedre kvalitet. Men ansvaret for eldreomsorgen og for tjenestetilbudet ligger alltid hos kommunene og hos det offentlige. Men det er viktig å løfte kvaliteten i årene fremover. Det er én av tingene regjeringen jobber aktivt med, bl.a. ved å sørge for at den store variasjonen vi ser mellom kommunene, blir bedre sett, slik at de kommunene som gjør det dårlig, kan bli bedre ivaretatt og bli enda bedre kommuner. En av tingene vi har gjort, er arbeidet med å etablere et eget kommunalt helse- og omsorgsregister, som vil medføre at kommunepolitikerne selv i større grad kan se hvordan de hevder seg på ulike kvalitetsparametere sammenliknet med andre kommuner – og dermed også kan gjøre de styrkingstiltakene som skal gjøre at hver eneste av de eldre i Norge får den omsorgen de fortjener.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Ja, jeg uroer meg og ser at vi ikke har en god nok eldreomsorg i Norge. Derfor har regjeringen mange tiltak for å løfte kvaliteten i norsk eldreomsorg. Jeg mener det ikke er grunnlag for å trekke slutning om at det er kvalitetsforskjeller mellom privat og offentlig drevne institusjoner innenfor eldreomsorgen. Tvert imot vet vi fra brukererfaringsundersøkelser at de private ofte har skåret høyere, vært mer fleksible og kunnet gjøre tilpasninger mer lokalt enn det de offentlige har gjort. Når representanten Jonas Gahr Støre velger å bruke Adecco-skandalen, må det være en tidsforskyvning som er til stede, hvis han har glemt at tre måneder etter den, kom de store skandalene knyttet til Trondheim kommune – under ledelse av Arbeiderpartiet – som viste en rekke brudd innenfor omsorgssektoren knyttet til overtid og arbeidsmiljøet. Det er ikke forskjell på offentlig og privat knyttet til dette. Vi er alle nødt til å jobbe med å løfte kvaliteten i omsorgen, og noen ganger er de gode ideene fra det private viktig å lære av for det offentlige.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Det er jo ikke et stort innslag av kommersialiserte, private tilbud innenfor norsk eldreomsorg. Jeg tror opptellingen som ble gjort før valget i 2013, viste at det var omtrent 15 eller 18 institusjoner som var konkurranseutsatt – det kan være at tallet er litt høyere, jeg tar det fra hodet, så jeg vil ikke bli tatt på faktafeil knyttet til det – men det gjøres til et stort problem at noen private er inne og tilbyr tjenester, og vi vet fra mange av undersøkelsene, at de skårer høyere på brukertilfredshet blant innbyggere. Det største innslaget er der hvor vi har valgfriheten til den enkelte eldre. I Høyre mener vi at eldre mennesker er gamle nok til å bestemme selv, de kan gjøre sine egne valg. I motsetning til det folk på venstresiden mener, at eldre ikke kan gjøre valgene, at kommunen må gjøre valgene for dem, mener vi at eldre kan gjøre sine egne valg. Det er de som opplever kvaliteten i tjenestene nærmest seg, og de må kunne gjøre de valgene. Men dette er en diskusjon som ikke handler om kvaliteten på norsk eldreomsorg, den handler om hvordan vi løfter den kommunale, offentlige eldreomsorgen, hvordan vi sørger for at den blir bedre. Det har regjeringen gode tiltak for å gjøre, som den forrige regjeringen ikke var inne på å gjøre på det tidspunktet.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg tror representanten Bollestad er betydelig mer inne på utfordringene i norsk eldreomsorg i dag enn det Arbeiderpartiets representanter har vært i disse spørsmålene tidligere. Det er jo et kvalitetsløft for hele omsorgssektoren som er viktig, uavhengig av hvem som drifter de ulike enhetene, og da er det viktig å sørge for at vi har mer kunnskap. Det er grunnen til at vi jobber med kvalitetsregister, kvalitetsindikatorer som gjør at kommunene kan sammenligne seg med hverandre – de kan se hvem som er bra, og hvem som ikke er så bra på dette området. Det er én av de tingene vi jobber med. Så jobber vi også med bemanningsspørsmålene. Det står i Sundvolden-plattformen at vi skal ha veiledende eller faste bemanningsnormer knyttet til omsorgssektoren, og vi jobber med en stortingsmelding om primærhelsetjenesten som vil komme til Stortinget, hvor også omsorgssektoren vil bli omtalt, for det er en nær sammenheng mellom det som er helsetjenestene og det som er omsorgstjenestene, særlig innenfor eldreomsorgen. Og nettopp det at Samhandlingsreformen gjør at mye tyngre pasienter nå flyttes ut igjen til sykehjemmene, gjør at dette kvalitets- og helseperspektivet må bli sterkere.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg mener ikke at vi som politikere skal avgjøre hva som er akseptabelt, for det er jo helt avhengig av hvor syke de som er på sykehjemmet, er. Det er veldig viktig å ta høyde for at det på noen sykehjemsavdelinger er veldig syke personer, der dette absolutt ikke er en god nok bemanning, mens det på andre sykehjem kan være ganske oppegående personer, så det må være en differensiering her. Man kan ikke stå på talerstolen i Stortinget og si at den og den bemanningen ikke er riktig. Dette er et faglig spørsmål, som bl.a. Helsetilsynet og andre må ta stilling til i sine vurderinger. Men det vi skal gjøre, er å løfte kvaliteten på det arbeidet som gjøres, og så har vi altså sagt i Sundvolden-plattformen at vi skal se på bemanningsnormer og veiledende bemanningsnormer for dette, og det vil vi komme tilbake til Stortinget med. Det er jo å gå lenger enn det den rød-grønne regjeringen gjorde, som i forrige periode avviste den typen forslag, også knyttet til legebemanningen innenfor eldreomsorgen, som altså hele opposisjonen var enige om at man burde gjøre noe med. Denne regjeringen har tenkt å følge opp, og Stortinget vil få en stortingsmelding til behandling hvor det er mulig å følge dette opp.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Det er ulike nivåer på tilsynet. Det ene er det egentilsynet som kommunene gjør bl.a. med hensyn til brukerrettighetene og individene. Det andre tilsynet er det som Helsetilsynet utøver når det gjelder kvaliteten, og der gjør Helsetilsynet en innsats på ulike områder, også i sykehjem. De påpeker forhold i ulike rapporteringsrunder – for noen år siden var det en stor rapporteringsrunde fra Helsetilsynet om bruk av tvang innenfor demens bl.a. – og går inn og ser på om det er brudd med tanke på kvaliteten. Dette vil også bli bedre i det øyeblikket vi har noen normer å forholde oss til, som regjeringen jobber med, også kvalitetsindikatorer, som vil bidra til at man kan måle hva god kvalitet er. I dag stilles det jo ofte spørsmål ved hva vi skal måle oss mot, ikke bare innsatsfaktorene og personene, men også hvilket tjenestetilbud som for øvrig gis, og innholdet i det. Jeg mener at det er mye god eldreomsorg i Norge. Jeg har vært på fantastiske institusjoner, som ikke minst sørger for å stimulere demente til å ha et meningsfylt liv fortsatt, så vi må ikke tegne et bilde hvor alt er svart. Men det er mange hull, som vi er nødt til å fylle.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Vi utreder det spørsmålet, og det vil komme en stortingsmelding som også tar for seg omsorgssektoren og primærhelsetjenesten i kommunene. Jeg kan ikke nå konkludere med om regjeringen konkluderer med en norm eller en veiledende norm. Det er også store forskjeller nettopp på hvem som bor på sykehjemmene, og det som kan være farlig, er at man tror at sykehjemmene er A4-løsninger. Det er de ikke. Noen steder er det veldig oppegående personer som er der, mentalt oppegående, andre er i demensavdelinger – det er veldig stor variasjon. Noen ganger kommer det inn veldig tunge pasienter fra sykehusene som krever ekstra bemanning. Vi må ha en fleksibilitet. Det er faktisk noe av det vi må bestrebe oss på innenfor sykehjemsorganiseringen, å ha fleksibilitet og kunne sette inn ekstra innsats når det kommer enda dårligere pasienter inn. Derfor er det vanskelig å lage en felles nasjonal norm. Derfor kan veiledninger være veien. Vi har ikke tatt beslutning om det i regjeringen, men vi er åpne for å diskutere det, og derfor kommer vi til Stortinget med det.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Vi lever i en verden som rundt oss skaper større utfordringer for oss. Det gjelder både det som skjer i cyberspace fra andre land, organiserte kriminelle interesser, og det gjelder ikke minst terrortrusselen og den økende rekrutteringen som radikal jihadistisk islamisme har fått knyttet til situasjonen i Syria, knyttet til situasjonen i Somalia, knyttet til situasjonen i Libya, og det er flere fra Boko Haram rundt Sahara. Det er flere områder hvor dette er en stor utfordring og et arnested for terrorvirksomhet også rettet mot mål utenom selve området. Det er riktig at vi er nødt til å møte dette på veldig mange ulike måter. Vi er en del av kjernegruppen knyttet til kampen mot ISIL i Irak. Vi arbeider nå med å sluttføre utsendelsen av norsk deltagende militært personell i opptreningen knyttet til bekjempelsen der. Vi jobber godt i samarbeid med mange andre land, i etterretningssamarbeidet, for å få god oversikt. Vi jobber mye i Norge, og vi har styrket PSTs evne til å følge dem som kommer tilbake, til å lete etter risiko, til å jobbe med kjente personer med den typen tilknytning, men det er fortsatt sannsynligvis rom for å gjøre mer på de områdene. I tillegg jobber vi med å mobilisere det jeg kaller den verdikampen som pågår hver dag for øyeblikket i vårt samfunn om noen unge menneskesjeler. Kampen mellom om det er ISIL og den fundamentalistiske islamistiske tankegangen som skal vinne eller om det er våre liberale verdier som skal vinne, dreier seg om å jobbe med å mobilisere alle gode krefter i lokalsamfunnet for å hjelpe ungdom på rett vei fremover. Vi har mye mer å gjøre, men vi har begynt.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Politiet har styrket beskyttelsen av de jødiske institusjonene i Norge, nettopp fordi vi ser konsekvensene og ringvirkningene av både det at jødene i flere av de terrorhandlingene som har vært gjort, har vært primærmål, og også at de har vært sekundærmål, altså at man – når det har vært to aksjoner – har gått til aksjon nr. 2 mot jødiske institusjoner. Det er et arbeid som politiet følger nøye med på, og der de har gjort sikringstiltak. Det andre vi er nødt til å gjøre, er å jobbe med den økende antisemittismen og det jødehatet som vi opplever. Det er i noen grupper et hat mot jøder, også knyttet til den situasjonen som har vært i Midtøsten. Det er viktig å engasjere og få med alle som bor i Norge, inn i diskusjonen om at vi ikke skal flytte konflikter utenfra inn til vårt hjemland. Den andre siden av det er at det er en felles side mellom det som jeg opplever er antisemittisme og islamofobi, og en sterk kritikk av alle som kommer til Norge med en annen kulturell bakgrunn. Det er to sider av samme sak som vi er nødt til å bekjempe.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Vårt forhold til Russland er preget av noen viktige punkt. Vi kan ikke som et lite land, som har vårt førsteforsvar i folkeretten, respekten for våre nasjonale grenser, akseptere at store land tar seg til rette i verden. Det har Russland gjort overfor Ukraina på Krimhalvøya, det har de gjort med aktivitetene – som nok er godt dokumentert – med russiske soldater inne i Øst-Ukraina. Der mener jeg det er et klart og tydelig svar fra oss. Den andre delen er at vi har forsøkt å opprettholde et bilateralt forhold på de samarbeidsområdene vi har bl.a. i nord, for at dag-til-dag-arbeidet skal fungere. Det mener jeg fungerer godt, og vi har gode samarbeidsplattformer for det. Men det er klart at det påvirkes av den politiske utviklingen som er i Russland, bl.a. hvordan man slår ned på frivillige humanitære sivilsamfunnsorganisasjoner, som er basisen for folk-til-folk-samarbeidet også i Norge. Det betyr at det er satt tilbake flere steg også på det området.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
La meg begynne med å takke for den brede støtten jeg opplever at vi har for arbeidet vårt både for å forhindre fremmedkrigere og for å slå ned på terrortrusselen. Det er flere vanskelig spørsmål knyttet til nettverksoperasjoner fra andre land, også fra terrororganisasjoner fra Russland, f.eks. Utfordringene er ganske mangslungne. Noen av dem kommer også til å bli vanskelige for Stortinget etter hvert, når vi skal diskutere hvilke politi- og etterretningsoperasjoner som er lov og mulige i Norge, på hvilken måte vi kan samle inn informasjon om hva som faktisk foregår. Vi har nedsatt et eget utvalg som nå jobber med det, og som skal levere en utredning til høsten om hele utfordringen knyttet til cyberspacekriminalitet, men også om de spørsmålene som er knyttet til etterretning. Gjennom det forsøker vi å få et enda bredere bilde av hvilke tiltak som må til. En av de største utfordringene er at ting er flyttet fra satellitt til kabel. Der har vi mindre mulighet til å innhente informasjon, og det gjør det vanskeligere.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Først og fremst handler det brevet jeg har sendt til 23 kommuner, om å jobbe med forebyggingsarbeidet på en enda mer aktiv måte, og det gjør mange kommuner. Jeg har selv deltatt på mange møter knyttet til dette, og regjeringen og tjenestene deltar på mange møter ute i kommunene for å sørge for at man er beredt til å jobbe bedre også med å nå nye miljøer for å hindre at flere reiser, for å sørge for at ungdom opplever at våre verdier er viktigere enn de verdiene som ISIL og andre terrororganisasjoner tilbyr som meningen med livet, for tiden. Det er selvfølgelig en utfordring å fortelle det til en rekke andre hvis man tror at noen kan være en terrortrussel. Det har med personvern knyttet til kriminaletterforskning å gjøre. Det gjør at dette selvfølgelig kan høres rart ut når det gjelder kommunene, men det har å gjøre med grunnleggende personvern og grunnleggende sikkerhet i forbindelse med etterforskning. Dette er et dilemma, men vi ruster nå opp både helsetjenestene og kommunene for å kunne gjøre dette bedre.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Representanten Skei Grande har helt rett i at vi har vært igjennom noe av det samme, men jeg har lyst til å understreke: ikke i den størrelsesordenen vi ser nå. Det er klart at vi har hatt nynazistiske miljøer, og vi har hatt venstreradikale miljøer – mindre voldelige i Norge enn det de var i Europa på 1970-tallet – og det er litt ulikt rekrutteringsgrunnlag, men det er mye å lære av det man gjorde knyttet til fremveksten av høyreekstreme miljøer, i det man nå jobber med rundt omkring i kommunene for å hindre at folk rekrutteres til ekstreme terroristorganisasjoner og til ekstreme islamistiske bevegelser. Så har jeg lyst til å si at noe av det vi må være forberedt på, er at i en mer polarisert debatt kan nettopp denne ekstremismen på den ene siden få ny nynazistisk rekruttering til å skje. Vi sørger også for at vi har årvåkenhet for det. Derfor jobber vi med å forsøke å få til kompetanseoverføring, og vi snakker med kommunene om hvordan det er. Det er også laget et forskningsforsøk. – Det er litt for mange tiltak på dette området til at jeg klarer å liste dem opp på ett minutt.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Regjeringen har bedt Forskningsrådet om å lage et opplegg. Det er mange gode fagmiljøer i Norge som jobber med ulike elementer av ekstremisme, også temaer knyttet til høyreekstremistene. Det som er viktig når man skal lage et nytt senter i forbindelse med dette, er at man ikke bare smører på et nytt lag med noen få forskere knyttet til det, men at man binder det godt sammen. Derfor har vi bedt Forskningsrådet om å lage forslag til modeller som vi kan velge. Jeg mener at det er viktig at de får tid til å sørge for at vi bygger et godt miljø, og ikke bare gjør noe for syns skyld for å kvittere ut gode ideer som vi har hatt på veien, raskt. Dette skal være noe som virker, og da må vi ha en god forskningsmodell for det. Det er mange av de forskningsmiljøene som har delaksjer i dette, som er redd for at det bare skal komme en ekstra institusjon som skal konkurrere om midlene fremover. Men dette er noe regjeringen har satt på dagsordenen, og det er noe vi kommer til å følge opp.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg mener at det er opp til hver enkelt kommune å vurdere hvordan de vil forankre prosessen knyttet til kommunereformen. De kommunene som har gjort dette på en vellykket måte før, har hatt ulike modeller for dette. Når det gjelder forankringsprosessen knyttet til kommunesammenslåingen av Stokke, Sandefjord og Andebu – Andebu har en senterpartiordfører – har det blitt gjort gjennom å ha brede folkemøter, offentlig engasjement og god diskusjon om sakene, for å få opplyst saken mest mulig for alle de engasjerte. Det har blitt skapt en god måte å forankre prosessen fremover på. Om det skal være folkeavstemning, er som sagt et spørsmål man lokalt vil forholde seg til og vurdere. Jeg mener at man gjennom en folkeavstemning kan få veldig gode diskusjoner, men man kan selvfølgelig også få de diskusjonene som man alltid kan få, nemlig at man blir bare opptatt av enkelttemaer og enkeltområder. Og det er viktig å huske at kommunereform faktisk dreier seg bl.a. om hvordan de svakeste gruppene – de med svakest stemme – skal få et bedre tilbud fremover. Det er ikke alltid dem det kommer til å være mest fokus på når diskusjonene kommer opp. Jeg mener fortsatt at spørsmålet om hvordan man lager en best mulig og mest mulig inkluderende prosess for befolkningen først og fremst må tas opp lokalt.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg lurer på om de i vårt parti som har skrevet dette, har fått inspirasjon fra Senterpartiets holdning til rådgivende folkeavstemninger om EU. Der har man jo før ment at de ikke skulle tas hensyn til, hvis det ikke var et betydelig flertall som både deltok og sa ja, og at man uansett ville sette seg over dette. Dette høres ut som et litt spesielt brev som er sendt ut fra vårt partikontor, knyttet til disse kravene. Jeg synes ikke at vårt parti skal la seg inspirere så sterkt av Senterpartiets holdning til hva resultatet av folkeavstemninger skal bety for hvordan beslutningen skal være.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Vi har som parti ingen tradisjon for å kunne diktere lokalpolitikere. Det er faktisk en viktig del av Høyres politiske tradisjon at våre folkevalgte svarer til velgerne i sin kommune og til det programmet de er valgt på. I motsetning til i mange andre partier i denne salen kan våre organer f.eks. ikke instruere folkevalgte organer i saker som ikke er en del av programbehandlingen og annet. Det er en tradisjon vi har, så jeg klarer ikke å lese et brev fra Høyres organisasjon som en instruks for noe som helst, for det ville vært et grunnleggende brudd med hvordan Høyres partiorganisasjon er. Vi har ikke de stalinistiske prinsippene som en del andre partier historisk har bygget seg på. Det er motsatt: Vi har de borgerlige og folkevalgte tradisjonene om at det ikke er partiet som bestemmer, men faktisk de folkevalgte. Sånn er det for stortingsgruppen vår også. Når det gjelder spørsmålet om lokale folkeavstemninger, har jeg svart på det: Jeg mener det er opp til hver enkelt kommune å vurdere hvordan man vil forankre spørsmålet om kommunesammenslåing.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Som representanten vet, er det varslet en oppgavemelding til behandling i Stortinget denne vårsesjonen. Det er den prosessen som ble skissert i kommuneproposisjonen i fjor, og som Stortinget ga sin tilslutning til. Det betyr at Stortinget i løpet av relativt kort tid vil få bildet av hva regjeringen mener skal overføres til kommunene av oppgaver med en ny kommunereform – i tråd med planen som er lagt frem. Det er ikke sånn at statsråd Jan Tore Sanner ikke gjør jobben sin. Tvert imot – han gjør jobben sin hver dag, i tråd med det Stortinget har sluttet seg til. Og derfor kommer det en oppgavemelding til behandling i Stortinget i løpet av denne våren.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg mener det er en undervurdering av behovet for kompetanse, f.eks. innenfor omsorgssektoren, hvis man mener at størrelsen på fagmiljøene ikke har noen betydning. Vi krever mer og mer av norske kommuner. De skal levere bredde i sin kompetanse: De skal ha personer som kan jobbe med demente, psykisk utviklingshemmede og psykiatri – og dette er det vanskelig for mange små kommuner å levere på. Alle fagmiljørapportene sier også at dette er det vanskelig å gjøre i bredden. Det er grunnen til at jeg mener at de svake har godt av at kommunene blir større i Norge fremover. Når det gjelder forankringsprosesser, er det valgt ulike forankringsprosesser. Den kommunesammenslåingen vi nå har til behandling i Kommunal- og moderniseringsdepartementet, dreier seg om tre kommuner som har valgt en forankringsprosess, hvor man har hatt mange høringsmøter, mange store folkemøter, grundig diskusjon, og hvor man har hatt et godt samarbeid med media. Det har vært en god prosess, som gjør at jeg tror at folk føler seg veldig godt informert om hva som blir konsekvensene av kommunereformen.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg mener at vi bygger på et veldig godt statsbudsjett vedtatt i Stortinget i samhandling mellom fire partier for å starte den endringen av norsk økonomi som vi trenger i årene fremover. Det er et statsbudsjett som løfter mange nye tiltak og incentiver knyttet til klimaområdet direkte, både for å få ned utslippene i transportsektoren, for å kunne bygge mer jernbane, og for å sørge for at vi har mer penger til omstilling, innovasjon og nyskaping. Vi har økt betydelig på BIA-midlene i løpet av de to budsjettoppleggene vi har bak oss, vi har økt på fornybar, vi har økt på etablererstøtte, vi har økt på mange av de tiltakene som er viktige. I tillegg har vi gjort endringer i skattesystemet som gjør det mer lønnsomt å investere i norske arbeidsplasser, som gjør at det også blir lettere å få kapital inn mot de nye arbeidsplassene som skal komme. Jeg synes det er viktig å si at det grønne skiftet dreier seg ikke bare om spørsmålet om klimatiltak, for det skiftet vi skal ha i økonomien, dreier seg om at vi skal finne nye arbeidsplasser på en lang rekke områder. Jeg besøkte Laerdal Medical for noen dager siden – en fantastisk bedrift, 98 pst. eksportorientert, på redningsdukker og annet, fantastisk med hensyn til bærekraftmålene, mødre- og barnehelse ute. Jeg tenker at det er mange andre sektorer som vil kunne fylle inn med nye typer arbeidsplasser, og helse- og omsorgssektoren er en av dem, knyttet til velferdsteknologi og annet. Så vi blir nødt til å sørge for at vi stimulerer nyskapingen bredt. Det å lage gode rammebetingelser for å investere i bedrifter, og det å sørge for at vi har gode skatterammebetingelser i fremtiden, er et av de viktige tiltakene for å få det til. Og så er det kostnadsnivået. Forenklingspolitikken er det andre. Regjeringen jobber hver dag for å gjøre ting enklere. Jeg pleier å si at bak enhver regel står det som oftest en pressgruppe. Det betyr at det ofte blir mye støy hver gang man skal gjøre forenklinger enten i det offentlige eller knyttet til bedriftene. Men vi jobber med disse sakene, nettopp fordi vi skal gjøre Norge mer konkurransedyktig.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Ja, jeg mener også at vi skal bruke skattesystemet til det som er et viktig prinsipp for hele Stortinget, tror jeg, nemlig at forurenser betaler. Det er en av de tingene. Det bidrar til å gjøre det mer vekstfremmende det som er grønt, altså grønt vekstfremmende. Det som er grønt, vil være mer lønnsomt, og det som ikke er grønt, vil koste mer. Når Grønn skattekommisjon kommer og er ferdige, vil jeg anta at det også kommer en meny av oppskrifter på tiltak som gjør at vi kan gjennomføre det prinsippet. Så har jeg lyst til å si at selv om 50 pst. av jobbene kommer til å være nye, kommer de til å komme i mange av de bransjene vi kjenner på forhånd. Veldig mye av det som har vært tradisjonelt norsk næringsliv, er også veldig viktig i den omstillingsprosessen vi har. For eksempel er aluminium et materiale som kommer til å være utrolig viktig også for å få til det grønne skiftet. Så vi må ikke bare lete etter de nye typene jobber, vi må også sørge for at vi videreutvikler oss på det gode, viktige næringsgrunnlaget som vi har fra før av. Digitalisering kommer til å være viktig, men materialteknologien som Norge har investert i – 30 år med forskning og utvikling på det og mer enn det – kommer fortsatt til å være viktig.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Vi har nå en gjennomgang av en del av virkemidlene – vi gjennomgår bl.a. Innovasjon Norge – og om en skal ha et ensidig fokus på miljø og klima, eller om det skal være en bredde. Vi har to typer tiltak. Det er tiltakene som på en måte ser et marked nært, og mange av disse virkemidlene er for å kommersialisere og få det ut i markedet. Der mener jeg at vi må ha de samme prinsippene om det er et grønt eller et helsefremmende eller et annet tiltak: Det skal være markeds- og kommersialiseringsbasert. Så har vi det som dreier seg om å gi støtte til utvikling av teknologi og pilotprosjekter. Det er der vi har økt miljøteknologiordningen, og vi ser hvordan Enovas profil skal være i forhold til klimateknologi i årene fremover. Det er blant de tingene vi går igjennom. Men jeg tror vi må tenke at i den siste fasen skal vi ikke ha ensidige virkemidler som bare går på den grønne teknologien, for det vi skal leve av i fremtiden, kommer til å være mye. Alt kommer ikke bare til å være grønt, men det skal ikke være forurensende det vi gjør.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Jeg har lenge forsøkt å lytte til Arbeiderpartiet og hva de egentlig vil når de snakker om omstilling. Jeg er veldig glad for at vi nå ser et arbeiderparti som ønsker kraftigere tiltak enn det de ville innrømme opposisjonen da vi forhandlet om klimaforliket. En rekke av de tiltakene de nå ønsker å overby vårt forslag og det vi legger inn nå, var tiltak man sa nei til da vi forhandlet med dem da de satt i regjering. Jeg synes at verden går fremover når Arbeiderpartiet nå forsøker å konkurrere om å være bedre på de områdene. Så når det gjelder spørsmålet om oljebransjen. Vi kommer fortsatt til å være opptatt av at vi skal utvikle olje- og gassressursene i Norge. Derfor har vi også utlyst 23. konsesjonsrunde. Derfor jobber vi med å åpne nye områder. Men vi vet at selv med de nye områdene kommer aktivitetsnivået til å ligge noe lavere i årene fremover. Det er klart at dette kommer til å være en lønnsom og sterk industri i Norge for dem som jobber der, men den kommer til å ha litt mindre betydning i norsk økonomi. Jeg mener at vi ikke skal ha særlige tiltak for å stimulere oljevirksomheten nå, men vi skal ha særlige tiltak for å sørge for at vi får frem nye bedrifter som vi også kan leve av i fremtiden.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Vi mener at det å gjøre hele vår maritime næring grønnere er virkelig fremtidsrettet. Derfor har regjeringen startet dette arbeidet med å se på hvordan de ulike tiltakene til sammen skal sørge for at vi kan bidra til at vi fornyer og kommer over på helt andre drivstoffteknologier knyttet til hele skipsfarten i Norge. Det er et arbeid som skjer mellom departementer, næringen og andre, for å se på hvilke tiltak som vil være mest effektive. Det å si nå at vi skal få mer fortgang i noen hurtigbåtbygginger eller i noen nye kontrakter knyttet til ulike fergesamband, er ikke blant de tingene der vi har konkludert. Det må vi vurdere ut fra den farten fornyingen skjer i. Vi må også vurdere dette i forhold til ganske offensive planer om å bygge broer i dette landet, ikke minst på Vestlandet, hvor det kanskje ikke vil være det lureste vi gjør å fornye fergesambandene med nye ferger akkurat nå, hvis vi om noen år skal bygge ny bro på de samme stedene. Det må vi se på i en helhetlig transportplan.
Erna Solberg (Høyre), 2015-03-04:
Denne regjeringen har for lengst forpliktet seg til et grønt skifte. Det budsjettet som ble vedtatt i Stortinget – etter et samarbeid mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene – er det som for første gang estimeres å gi utslippsnedgang i persontrafikken i Norge. Vi får se om vi når det målet, men det er det de virkemidlene som er lagt inn, tyder på. Denne regjeringen sørget for å få en statusoppdatering på hvor vi sto med en gang vi kom i posisjon, nettopp for å se på hvilke nye grep vi skulle ta. Den stortingsmeldingen som er levert, dreier seg om hvilke mål vi skal melde om i Paris. Det er en målmelding, og så kommer virkemidlene hvert eneste år, bl.a. i budsjettet. I høstens budsjett styrket vi klimateknologiordningen. Vi varslet bedre avskrivningsregler for fornybar energi, noe vi nå har sendt ut på høring. Vi har altså gjort en rekke tiltak for å bidra til både mer energieffektivisering og mer satsing på fornybar energi og på klimatiltak, som skal bidra til reduksjonene.