Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-10-12:
Interpellanten tar opp et viktig tema og et viktig spørsmål, nemlig om vi er på vei bort fra at rusfrihet skal være et sentralt mål i ruspolitikken. Mange uttrykker bekymring for at mens tilbudet til dem som ønsker å være i aktiv rus, nå blir bedre og bedre, blir tilbudet til dem som ønsker rusfrihet, dårligere. Ventetiden for avrusning og behandling øker og kan nå være oppe i seks måneder. Ventetiden henger sammen med mangel på kapasitet, men handler også om hvordan tjenestene organiseres og benyttes. Et av problemene har vært at oppbyggingen av tilbudene i tiltakskjeden har skjedd med ulik styrke. Mens den medisinske behandlingen har blitt bygd ut, har tilbudet om langsiktig oppfølging og rehabilitering i kommunene ikke fulgt samme progresjon. Kapasitetsutviklingen når det gjelder avrusning, psykologtjenester og behandlingsopplegg uten bruk av legemidler, har ikke skjedd i takt med etterspørselen. Det er for dårlig oppfølging i kommunene for dem som trenger bolig og annen hjelp under rehabilitering. Denne ubalansen i utbyggingen er en av faktorene som bidrar til ventetider og avbrudd i behandlingskjeden. Behandling med legemidler har gradvis vokst fram til å bli den dominerende behandlingsformen for heroinavhengige på verdensbasis. Interpellanten påpeker at det i den nye forskriften til LAR i Norge kan synes som om rusfrihet som mål er blitt borte. De nye retningslinjene går i tillegg bort fra synet om at LAR skal være tidsavgrenset, men med en pragmatisk forståelse av at for noen vil det vare livet ut. Fra å ha mål om en tidsavgrenset ramme med visse unntak er nå unntaket framhevet som det normale. Senterpartiet deler interpellantens bekymring over denne utviklingen. Vi mener og har programfestet at målet for stoffavhengighetsbehandling i Norge fortsatt bør være stoffrihet, mens LAR skal være et supplement. Legemidler tar ikke bort selve avhengigheten, men det er et viktig supplement fordi det kan forbedre livskvaliteten og psykososial fungering. En kan unngå bruk av illegale rusmidler og redusere skader for den enkelte og samfunnet, som f.eks. helseplager og kriminalitet. Så må vi innse at noen narkotikaavhengige vil, tilsvarende enkelte andre med kroniske sykdommer, være avhengige av medisin livet ut. Skadebegrensning er selvsagt nødvendig og positivt. Men jeg er veldig skeptisk til og bekymret over en utvikling der LAR og eventuelt i framtiden heroinstøttet behandling og andre skadebegrensende tiltak, som f.eks. sprøyterom, blir det dominerende tilbudet og ikke minst det som får størst fokus både politisk, budsjettmessig og i den offentlige debatten. Det er mange som glemmer at tunge rusmisbrukere ikke kun har et rusproblem. De fleste av disse har omfattende psykososiale problemer. Det er en del av rusmisbruket. Når vi ser på heroinutdeling i andre land, så brukes dette som et middel til å opprette kontakt, skape relasjoner til misbrukeren for å tilby en rekke andre tjenester, slik som rådgivning, psykososial oppfølging, bolig m.m. Det paradoksale er at mange tusen narkomane i Norge står uten slik oppfølging i dag. Det står 4 000 rusmisbrukere i kø for rusbehandling. Selv de som står i LAR, mangler ofte denne typen oppfølging. Mange håpet at Stoltenberg-utvalgets innstilling skulle bli det endelige gjennomslaget for heroinprogrammer i Norge. I stedet har utvalget plassert denne saken som et mindre tiltak i en stor pakke av mange helhetlige vurderinger og forslag. Dessuten har utvalget lagt vekt på at det fortsatt er stor faglig usikkerhet ved bruk av heroin i behandlingen. Jeg mener at vi nå ikke først og fremst trenger flere enkelttiltak som bidrar til forlenging av aktiv rus. Det vi først og fremst trenger, er et sammenhengende behandlingstilbud og vektlegging av tilbud som kan føre til rusfrihet. Det er blitt sagt at den største utfordringen ikke er å bli rusfri, men å hindre tilbakefall. Derfor er det ekstremt viktig å styrke ettervern. Jeg vil takke interpellanten for interpellasjonen. Jeg håper at denne debatten kan minne Stortinget på at rusfrihet fremdeles må være et sentralt og overordnet mål i ruspolitikken.