Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Vi behandler i denne debatten tre saker samlet, og jeg vil gjerne starte mitt innlegg med å sitere fra innstillinga til et av de Dokument nr. 8-forslagene som vi behandler. Her sier komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet at «potensialet for fremtidige vannkraftutbygginger sett i forhold til verdien av å sikre de gjenværende naturområdene, gjør at epoken med nye store vannkraftutbygginger er over. Hensynet til kommende generasjoners naturopplevelser tilsier en restriktiv holdning til videre vassdragsutbygging, og at vi lar de aller fleste vassdrag som står igjen, forbli urørt». Jeg vil gjerne understreke dette i dag. Jeg synes det er gledelig – og viktig – at et så bredt flertall på Stortinget er enig om dette prinsippet. Men dessverre viser debatten her i dag at når det kommer til konkrete kraftutbygginger, er det ikke like enkelt å sette foten ned – det er ikke like enkelt å bli enige om hva som faktisk er ei stor vannkraftutbygging. Og vi kan selvsagt aldri lage noen fasit på et slikt spørsmål. Jeg mener likevel helt klart at det Stortinget kommer til å vedta i dag, er langt mer enn kun en opprustning og ei lita utviding. Når vi diskuterer hva som er store og hva som er små vannkraftutbygginger, er jeg enig med dem som sier at vi ikke kan beregne det kun ut fra antall GWh, vi må også vurdere naturinngrepene. Og i det forslaget som Stortinget vil vedta i dag, er det tatt med fire vassdrag som i dag er helt uberørt: Maldalselva, Sagåna, Tengesdalselva og Lingvangelva. På fredag i forrige uke var jeg så heldig at jeg fikk delta på en tur som DNT arrangerte inn Hylsfjorden til Lingvangfossen. Lingvangfossen er ved siden av Månafossen Rogalands mektigste fossefall. I Verneplanutvalget gikk sju av åtte representanter inn for at Lingvangs- og Tengesdalsvassdraget skulle vernes, men fordi NVEs representant gikk imot, skjedde det dessverre ikke. Men i NOU-en fra 1991 ble det dokumentert at elva hadde meget stor verneverdi både i forhold til botanikk, kulturminneverdier og friluftsinteresser. Jeg skal ikke legge skjul på at jeg skulle ønske at Stortinget og Regjeringa i samarbeid kunne reddet denne fossen. Vi kunne fått til det og samtidig fått ei utbygging som i GWh ville vært større enn det vi vedtar i dag, med utgangspunkt i det alternativet som DNT, Naturvernforbundet og Norges Jeger- og Fiskerforbund lanserte mens Stortinget hadde saken til behandling. Realiteten i dag er at Regjeringa får sitt forslag igjennom. For så lenge Regjeringa står på sitt, blir det slik med den sammensetninga vi har i Stortinget i dag. SV vil alltid være klart for noe mindre, Fremskrittspartiet alltid klart for mest mulig. Arbeiderpartiet konkluderte etter to gruppemøter, og flertallet går inn for å ta inn nordoverføringen. Det er jeg uenig i. Så, etter samtaler med regjeringspartiene, besluttet vi at vi skulle støtte regjeringspartienes forslag subsidiært. Representanten Siri A. Meling, Høyres hovedtalsperson, sa at mange i salen ikke er fornøyd med det som salen vil vedta i dag. Det er riktig. Men for meg er det tross alt positivt at det ikke blir utbygging i Åbødalen eller i Etnefjellene. Dermed har Stortinget iallfall i sum satt bremsen på, og vi vedtar i dag ei utbygging på halvparten av det NVE foreslo.