Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
Resultatet av kommunereformen og regionreformen ble en historie om å endre grenser og flytte på noen ytterst få – tilsynelatende tilfeldig valgte – oppgaver, og veldig lite om hvordan den statlige styringen skal reduseres, lokaldemokratiet styrkes og tjenestene bli bedre. Det er viktig å minne om regjeringens ord om at dette skulle være en demokratireform der også beslutningsmyndighet skulle flyttes nærmere innbyggerne. Dette ble det så godt som ingenting av. Stortinget ba regjeringen om å styrke det folkevalgte regionale nivået – men oppgaveoverføringene går ikke fra stat til kommuner og fylkeskommuner, men fra fylkeskommuner til kommuner. Regjeringen overså det brede stortingsflertallets forventning om en seriøs behandling av regionnivået, som vi i dag kjenner som fylkeskommunene. Jeg vil spesielt omtale fylkeskommunene som sentrale og samlende samferdselsaktører. I dag har staten ansvaret for nasjonal kollektivtransport i form av flytilbud og landsdekkende jernbanetilbud. I tillegg har staten ansvaret for deler av det regionale kollektivtransporttilbudet, som lokaltog og helsetransport. Fylkeskommunene har ansvaret for kollektivtransport med buss og båt, skoletransport og TT-transport. Dette krever en betydelig samordning, en samordning som best gjøres i regional sammenheng. Det er i dagens system behov for en enda bedre samordning av de ulike regionale kollektivtilbudene. Da er ikke svaret å dele dette ansvaret enda mer opp og gi bykommunene, som er sentrum for store omland, ansvaret for noe og regionene ansvaret for det som blir igjen. Det sømløse, gode transporttilbudet oppnås ikke ved å stykke opp ansvaret ytterligere og skape nye grenser. Arbeiderpartiets målsetting er derfor, i motsetning til Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, å viske ut grensene og gi passasjerene et enklest og best mulig tilbud. Det er behov for å se drift og investeringer innenfor transportsystemet i sammenheng, ikke minst i sammenheng med fylkeskommunenes rolle for regional utvikling. Det innebærer å se samferdsel i en helhet for en framtidsrettet utvikling av det enkelte fylke og den enkelte region og landsdel. Befolkningsveksten, særlig i de større byene, skaper utfordringer som bare kan løses ved hjelp av en økt satsing på kollektivtransport, gange og sykkel og en tettere samordning mellom by og land. Utviklingen av arealbruken, kollektivtrafikken og transportsystemene for øvrig er avgjørende for at også samfunnsmessige mål på andre sektorer skal kunne nås. Det gjelder bl.a. målet om at kollektivtransport, sykkel og gange skal ta transportveksten i byene, noe som igjen gir oss mer klimavennlige og attraktive byer. Og det skal være mulig å leve gode liv også utenfor de store byene. De folkevalgte regionene er og bør forbli sentrale og samlende samferdselsaktører. Nesten 80 pst. av det offentlige veinettet bygges, eies og driftes av fylkeskommunene. Fylkeskommunene er betydelige samferdselsaktører med ansvar for fylkesvei, ferjer og kollektivtransport. Regjeringen med sine venner vil gi bykommunene ansvaret for kollektivtransporten. Kollektivtilbudet må være regionalt og koble by og omland sammen. Det er det som gir de gode bo- og arbeidsmarkedsregionene. Det er en dårlig idé å splitte opp dette ansvaret og lage nye og flere grenser. Arbeiderpartiet vil heller sikre mulighetene til fylkeskommunene som samferdselsmyndighet og gjøre dem i stand til å eie og drifte fylkesveinettet, fylkesferjene og hurtigbåtsambandene – og ikke minst gi et framtidsrettet og klimavennlig kollektivtilbud i hele det langstrakte landet vårt.