Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Det hadde vært ålreit om Kari Lise Holmberg kunne ha svart på mitt spørsmål. Jeg spurte om sammensausingen av de politiske vedtakene i det folkevalgte organet i fylkeskommunen, og det som ligger av kontrolloppgaver hos fylkesmannen. Hvis man samler dette under felles administrasjon, hvordan skal man da kunne klare å skille dem fra hverandre? Representanten får sikkert anledning til å svare på dette spørsmålet senere. Det er én grunn til at denne saken behandles her i dag, og det er at Kristelig Folkeparti frivillig har overgitt seg til Høyre og sitter som gissel når fremtiden for landets kommuner og fylkeskommuner skal avgjøres. Et parti som har i programmet sitt at de vil kjempe for det regionale nivået, er med og skriver følgende på side 6 i innstillingen: «Komiteens medlemmer fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti viser videre til at endringer i statlig politikk de siste årene har aktualisert nedleggelse av fylkeskommunen som selvstendig forvaltningsnivå.» Det får meg til å lure, for statlig politikk er ikke noe som bare skjer, den vedtas jo av Stortinget. Det er først når Kristelig Folkeparti inngår som en del av det flertallet som ikke er interessert i å skape et fungerende regionalt demokrati, at resten av høyresiden får gjennomslag for å styre fylkeskommunen mot en sikker død. Jeg skal ikke bruke tiden min nå til å snakke om fylkeslandbruksstyre eller innsigelsesretten til miljøavdelingen, men heller ta opp det SV mener er kjernen i debatten om et tredje folkevalgt nivå, nemlig demokrati, demokrati i betydningen folkestyre. SV mener at nedgang i valgdeltakelse, forverring av økonomien i kommuner og fylker, nedgangen i antall lokalpolitikere, overføring av oppgaver til staten og skepsisen til politikere henger nøye sammen. Det er SVs klare oppfatning at avgjørelser bør tas så nært dem som beslutningene angår, som mulig. Det betyr at kommunene må få styrket økonomi og ansvar for flere oppgaver enn det de har i dag. For eksempel kan de få styrket ansvaret for boligpolitikken gjennom en egen boliglov, og vi kan vurdere å gi flere samferdselsoppgaver til de største kommunene og å gi dem større frihet til lokal skattlegging. Kort sagt betyr det at makt flyttes fra et statlig embetsverk, fra mer eller mindre lukkede styrerom i helseforetak eller andre foretak, og fra sentrale myndigheter og storting til lokale eller regionale folkevalgte organer. Problemet er at når Regjeringen i denne meldingen varsler en styrt avvikling av det regionale folkevalgte nivået, fjernes helt muligheten for at en del beslutninger kan legges til et regionalt folkevalgt nivå. Da må vi bygge opp et stort, statlig byråkrati i stedet. Jeg kunne ikke i mine villeste drømmer forestille meg at Høyres moderniseringsprosjekt i utgangspunktet ville dreie seg om å erstatte lokalt og regionalt byråkrati med et statlig ett, men det er i den retning vi går. Det er betegnende at Regjeringen, når den skal sette opp sine mål for moderniseringsarbeidet, ikke nevner demokrati og borgerrettigheter. Når kommuner skal slås sammen, nevnes behovene for effektivitet og et enklere samfunn, men ikke behovet for demokrati. SV vil ha et regionalt folkevalgt nivå, for vi tror at vi oppnår mer demokrati på den måten. Regjeringen er i ferd med å gjøre Norge til et annerledesland i europeisk sammenheng. I regionenes Europa er det nettopp styrkingen av det regionale demokratiet og styrkingen av regionenes ansvar for utviklingen av næringsliv, arbeidsplasser, infrastruktur og samferdselstilbud samt kompetanseutvikling som står støtt plassert på dagsordenen, utvikling av folkestyre og en reell avgivelse av makt fra de nasjonale nivåer. Det er sikkert mange som synes det er rart at SV er mer villig til å lære av EU enn en Høyre-statsråd, men så lenge vi videreutvikler demokratiet, er det rett vei å gå for oss. Når man hører på stortingsrepresentanter fra talerstolen, høres det av og til ut som om folk i fylkene sitter helt i ro og blir akterutseilt av utviklingen, men det er helt feil. Rundt omkring i det ganske land jobbes det hardt for utvikling av større fylker som skal kunne ivareta oppgavene som regionale utviklere – visjoner for utvidelse av demokratiet. Da må vi kvittere med å si: Dette er kjempebra. Her skal dere få flere statlige oppgaver som dere kan utføre. Derfor har vi sammen med Arbeiderpartiet fremmet et forslag om akkurat det. Når vi har gått inn for en utvikling der flere og flere av de statlige etatene regionaliseres, slik som samferdselskontorene, sykehusene, trygdeetaten og Aetat, har vi gjort dette helt uten å se på hvordan vi kunne forankre dette demokratisk. Det mener vi det nå er viktig å prøve å gjøre noe med, og derfor fremmer vi – som sagt –sammen med Arbeiderpartiet et forslag som innebærer akkurat det. Jeg er litt gretten for at regjeringspartiene ikke støtter dette forslaget vårt om større fylker, for det er helt i tråd med forslaget fra Oppgavefordelingsutvalget om færre fylker og mer ansvar. Jeg synes godt at de kan komme med argumenter for å imøtegå vårt gode forslag. Vi er nødt til å løfte blikket og se hvor hen vi vil med det regionale demokratiet, og så må Regjeringen være med og svare på det.