Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-04-12:
Dette er en spesiell sak som har mange sider. Som komitelederen var inne på, er også vi i Fremskrittspartiet enig i at de to barnepikene det er snakk om her, som har fått arbeids- og oppholdstillatelse på et galt grunnlag –vi har hatt en justisminister som ikke har fulgt loven og norsk regelverk – ikke skal bli skadelidende av det. Men i motsetning til komitelederen synes ikke vi fra Fremskrittspartiet at det er riktig, når det er tatt en feil beslutning på politisk hold, at søknad om fornyelse av arbeids- og oppholdstillatelsen etter at året er gått, automatisk skal innvilges for disse to barnepikene. Så der er vi uenige med Arbeiderpartiet, bare så det er slått fast. Ellers er det et tankekors at vi i Norge ikke har et regelverk i slike saker som er likt for alle. Det må ikke være sånn at det skal gå på bekjentskaper, at politiske kontakter i storting eller regjering skal avgjøre om personer utenfor EØS-området får arbeids- eller oppholdstillatelse eller ei. Det vi har sett i denne saken, er ganske unikt. UDI, som har behandlet saken som faginstans to ganger, har avvist den i henhold til det regelverket vi har på området, og Justisdepartementets egen lovavdeling har ikke funnet grunnlag for å gi arbeids- og oppholdstillatelse til disse to barnepikene det er snakk om. Det er et tankekors at den politiske ledelsen i Justisdepartementet – etter at de har fått saken tilbake fra sin egen juridiske avdeling i departementet med beskjed om at det ikke finnes hjemmelsgrunnlag for å gi arbeids- og oppholdstillatelse – tar en politisk beslutning, på tross av det som Stortinget har sagt når det har diskutert disse prinsipielle spørsmålene, og gir arbeids- og oppholdstillatelse. Men det er kanskje litt betegnende for det som har skjedd i denne saken – og når vi ser alle aktørene som har vært aktive i den, synes jeg det for Stortingets del er greit å vite det: Her har vi fått innspill fra fylkesordføreren i Aust-Agder – til og med fylkesmannen i Aust-Agder har vært med i denne diskusjonen – der han skriver brev til statssekretæren og til justisministeren med rene trusler om at hvis ikke denne arbeids- og oppholdstillatelsen blir innvilget, så vil det innebære «så store konsekvenser for Ugland-gruppens omfattende næringsvirksomhet i vårt fylke og vårt land at jeg som fylkesordfører knapt tør tenke tanken på hva som vil skje dersom anken avslås. Jeg ber derfor om – dersom Justisdepartementet fremdeles finner det vanskelig å imøtekomme anken – at fylkesmann Hjalmar Inge Sunde og undertegnede får et møte i Departementet.» Det er stort sett det eneste skriftlige som har vært i en så viktig prinsipiell sak som dette, i tillegg til de mange telefonene og det som har foregått muntlig. Det går ikke på at vi i Fremskrittspartiet er ute etter disse barnepikene, at vi er ute etter denne skipsrederen, som er viktig for næringsvirksomhet på Sørlandet og i landet for øvrig, men det går på at vi har hatt en justisminister – som nå er blitt skiftet ut av ulike grunner – som ikke har holdt seg til det regelverket og den loven som er. Vi har en plikt i kontroll- og konstitusjonskomiteen til å påse at regelverket på dette området blir fulgt. Jeg er glad for at vi i dag har fått en flertallsinnstilling som viser til at skal disse prinsippene om arbeids- og oppholdstillatelse diskuteres, er det ikke nok at en vurderer endringer i forskriftene på dette området, som den tidligere justisminister sa, men Stortinget og den egnede komiteen må få muligheter til å diskutere dette på et bredt grunnlag. Vi er derfor fornøyd med den innstillingen som er lagt frem. Vi er fornøyd med at et flertall i komiteen har satt foten ned, for vi kan bare ane de konsekvensene dette hadde fått hvis det skulle vært slik som tidligere statsråd Aure sa, nemlig at den beslutningen som ble tatt i denne saken, måtte medføre likebehandling i andre tilsvarende saker. Med det som komitelederen har sagt, og med det som ligger i innstillingen, er vi derfor fornøyd. Jeg vil også ha en bekreftelse fra den nye justisministeren om han nå vil føye seg etter det som et flertall har sagt på dette området, og at han – selvsagt på en egnet måte, og hvis Regjeringen ønsker det – kommer tilbake til Stortinget med en prinsipiell innstilling om disse spørsmålene som vi har diskutert. Jeg har for øvrig sett i Aftenposten når det gjelder næringskomiteens innstilling til det å rekruttere arbeidskraft, at Regjeringen og justisministeren har en annen holdning enn det flertallet i salen har. Jeg håper vi slipper å drive polemikk med Regjeringen videre i denne saken, slik jeg mener vi gjorde da statsråd Aure hadde den til behandling. Komiteen kom flere ganger med en utstrakt hånd for å få ordnet dette i minnelighet, slik at konsekvensen ikke skulle bli at vi måtte lage en egen innstilling. Helt til slutt må jeg si at jeg ikke synes at det er barnehage vi driver med når vi diskuterer dette spørsmålet. Jeg synes dette går på respekt for norske borgere, for norsk næringsliv, for dem som trenger kompetanse. Jeg er av den oppfatningen at her må alle behandles likt, noe denne saken er et dårlig eksempel på fra en regjering som har basert seg på Voksenåserklæringen, som ettertrykkelig slår fast at her skal det være like vilkår for alle, og at ingen skal forskjellsbehandles. Jeg håper derfor at justisministeren kan bekrefte at det vil bli orden i Justisdepartementet etter denne runden vi nå har hatt i Stortinget om denne saken.