Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-12-19:
Dette er en viktig undersøkelse, som forteller oss noe vi visste fra før. Det er ikke spesielt oppsiktsvekkende å si at vedlikehold er en forsømt del når det gjelder kommunale skolebygg, like lite som jeg tror det er riktig å si at vedlikehold generelt er en forsømt oppgave, enten det er innenfor privat sektor eller innenfor statlig sektor. Det har jo en tendens til å være slik at løpende vedlikehold forsømmes; det tas ofte skippertak fordi andre oppgaver til daglig er mer påtrengende når økonomien begrenser handlefriheten, hvilket den stort sett alltid gjør. Det at skolebygg er spesielt viktig, kan man selvfølgelig si. Jeg vil gjerne si at andre bygg – f.eks. sykehjem – også er spesielt viktig. Sånn sett er det kommunene som må prioritere. Skolebygg er viktig fordi det dreier seg om unge mennesker, men også fordi det dreier seg om arbeidsplasser for titusenvis av lærere. Nå har vel Stortinget vært klar over at det stod dårlig til tidligere, og derfor har man vedtatt en spesiell låneordning for å stimulere kommunene til å satse på dette området. Planen var at man skulle stille til disposisjon 15 milliarder kr over åtte år. Så langt i 2005-budsjettet ligger man foran planen, og med 2006-budsjettet ligger man også foran den planen. Men i tillegg kommer selvfølgelig den kommunale satsing på vedlikehold. Det er til syvende og sist kommunene som har ansvaret, og det varierer fra kommune til kommune, litt avhengig av hva slags press man har på innflytting, hva slags inntektsgrunnlag man har osv. Jeg synes jo at ideen om at Stortinget skal inviteres til å sette seg ned og diskutere en plan for alle landets kommuner og vedlikehold av skolebygg, er, for å si det slik, noe på siden av vår konstitusjon, tatt i betraktning at dette er et kommunalt ansvar. Hva man da skulle gjøre hvis man er uenig i en kommunal prioritering, gjenstår jo som et stort spørsmål. Det kan være grunner til at en kommune i en gitt situasjon prioriterer andre ting enn vedlikehold. Det ligger ikke minst på det sosiale området, hvor problemene av ulike grunner kan være påtrengende. Jeg må si at et storting som skulle sette seg ned og overprøve det, ville undergrave hele det kommunale selvstyret. Det er de som har skoen på, som vet hvor den trykker. Og de sitter ikke i denne sal. Så ideen om å be Regjeringen lage en samlet plan for dette, synes jeg er helt på siden. Derimot er det i og for seg mer bekymringsfullt at KOSTRA-tallene ikke gir oss en oversikt over hva kommunene faktisk gjør på dette området. Det burde det være mulig å gjøre noe med med enkle grep. Jeg har også et ikke-dokumentert inntrykk av at kommunene selv ikke har oversikt over hva de eier. Landets største kommune var vel for ca. ti år siden i den situasjonen at politikerne bad om en oversikt over hva Oslo kommune eier. Den oversikten fantes ikke. Det er klart at hvis man ikke vet hva man eier, er det vanskelig å si hvordan det står til med vedlikeholdet. Å skaffe en slik oversikt og vurdere hva det er riktig at en kommune eier, og hva det er riktig at man kan avhende for å frigjøre midler til f.eks. vedlikehold, er også en viktig del av den kommunale oppgave og den kommunale prioritering. Jeg har, siden vi snakker om kommuner, lyst til å nevne den største kommunen, nemlig Oslo kommune, som eksempel. Her har det i løpet av de senere årene, fra 1997 og fram til i dag, gjennomsnittlig vært brukt 1 milliard kr hvert år på oppussing eller nybygg av skoler. Det har vært en bevisst prioritering. Det har vært politisk uenighet, det har vært forskjeller i prioriteringer fra 1997 og før 1997. Men det er klart at det ligger politikk i dette, og noe av årsaken til at man har fått det til, er at man også har frigjort bygningsmasse, dvs. privatisert, eller, sagt på en annen måte, solgt bygningsmasse kommunen ikke har som primæroppgave å eie. Salgsinntekter kan jo f.eks. godt brukes til vedlikehold. Det er også en måte å se det på.