May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-16:
Som saksordfører ved behandlingen av St.meld. nr. 39 for 2001-2002 er jeg glad for at enigheten i komiteen har vært så stor. Jeg vil også starte med å gratulere oss selv med et historisk barnehageforlik som vil bety mye for barns oppvekstvilkår. Det vil vi si mer om senere i dag. Stortingsmeldingen om barn og unges oppvekst- og levekår i Norge er en viktig melding, som griper utfordringene for å tenke helhetlig rundt barn og unges oppvekstvilkår og utforme en helhetlig politikk på dette viktige område. Det er bra at vi nå har inkorporert Barnekonvensjonen i norsk lovverk, og at vi har behandlet denne meldingen samtidig, slik at vi har fått sett barns rettigheter og denne meldingen i en sammenheng. Gjennom FNs barnekonvensjon har Norge forpliktet seg til å fremme barns rettigheter på en rekke områder, og jeg forutsetter at departementet kommer tilbake med forslag om lovendringer som er nødvendig for å ivareta barns rettigheter på de ulike områdene som behandles i denne meldingen. De fleste barn og unge i Norge lever under trygge og gode økonomiske kår, men velstand er ikke ensbetydende med å trives og ha det godt. Omsorgssvikt, fattigdom, vold, mobbing, rusmiddelbruk, seksuelle overgrep, vansker med å strekke til på skolen og problemer med å få innpass på arbeidsmarkedet er en del av virkeligheten for en god del barn i Norge. Vi har hatt en negativ utvikling i barnevernet, hvor antall barn med behov for tiltak er sterkt stigende. Antall barn med tiltak utenfor hjemmet har økt dramatisk de siste årene. Det må settes inn ressurser og iverksettes tiltak for å møte denne utviklingen. Det forskes altfor lite på hvilke tiltak i barnevernet som virker målrettet. Det må satses mer på forskning på ulike tiltak for barn og unge, slik at de store ressursene vi bruker i barnevernet, er gode og målrettede nok. Meldingen legger stor vekt på at målet er å bidra til en barne- og ungdomspolitikk som skaper en trygg, meningsfull og utviklende hverdag for flere. For å sikre dette må samarbeidet og samspillet mellom foreldre, offentlige myndigheter og frivillige organisasjoner videreutvikles. Endring i levekår, flere samlivsbrudd, økt kommersialisering, seksualisering, reklamepress, slanking, store utfordringer på rusfeltet, mer grov vold, en ny kommunikasjonsvirkelighet og en sterkere grad av organisering av fritiden stiller nye krav til foreldrene, det offentlige og den frivillige sektor. Utdanning er viktigere enn noen gang. Kunnskapsnasjonen Norge er viktig for enkeltmennesket og som drivkraft for samfunnsutviklingen. Å sikre barn og unge lik rett og likeverdige muligheter til utdanning er en sentral utfordring. Trygghet i familien er en forutsetning for en god personlig utvikling, og vi er enig med Regjeringa i at vi må fokusere på barnets beste og barnets rett i samlivsdebatten. Barnets rett til samvær med foreldrene etter Barnekonvensjonens artikkel 9 og foreldreansvaret etter artikkel 18 må være et vesentlig grunnlag for utvikling av familiepolitikken. Barn og unge må få reell innflytelse, og dette må lovfestes. Artikkel 12 i Barnekonvensjonen omhandler barnets rett til å si sin mening, og at barnets meninger skal tillegges vekt. Det er viktig at barn blir hørt i saker som angår dem, slik at de kan være med på å utforme politikken for barn og unge og påvirke sin egen hverdag både hjemme, i barnehagen og på skolen. Kjøpepress og reklame påvirker barns holdninger og atferd. Det skjer en tiltagende tendens til å seksualisere barn og unges hverdag. Forskning på seksualisering av barn og unge og hvordan media påvirker barn og unge, må prioriteres, slik at vi kan sette inn de riktige tiltakene for å beskytte barn og unge mot skadelig påvirkning. Økt globalisering er en utfordring – og gir barn og unge økte muligheter til å realisere sine mål – og dette må løses gjennom økt internasjonalt samarbeid. En aktiv offentlig politikk overfor barn og unge på alle nivåer må reflektere et helhetssyn og ta utgangspunkt i enkeltmenneskets og gruppenes behov. En utfordring for framtidens politikk er å sikre helhet og tydelige prioriteringer i tjenester og tilbud. Det må på alle forvaltningsnivåer, ikke minst på departementsnivå, inngå en vurdering av om barn og unges interesser, deres rett til å bli hørt og deres meninger er tillagt vekt og ivaretatt. Det bør på lik linje med likestillingslovens likestillingsregnskap lages et barn og unge-regnskap i offentlig forvaltning. Regjeringen vil styrke og videreutvikle samarbeidet på statlig nivå og i kommuner og fylker. Det må bli et mer forpliktende samarbeid mellom ulike forvaltningsnivåer, og departementene må samarbeide i mye større grad enn i dag, slik at vi sikrer at statlige myndigheter kommer med klare og entydige signaler overfor kommuner og fylker. Innflytelse må sikres gjennom lovverket, og kommunenes økonomi må styrkes på områder som ivaretar barn og unge. Barn og unges ideer, tanker og forslag skal tas hensyn til ved planlegging, politikkutforming og det daglige arbeidet på ulike arenaer. Familiedepartementet har et særlig ansvar for å være pådriver og følge opp helheten i det videre arbeidet og styrke det tverrdepartementale samarbeidet. Arbeiderpartiet og SV mener det bør settes ned en tverrdepartemental gruppe som har ansvaret for å koordinere all politikk som angår barn og unge. Dialogen med barne- og ungdomsmiljøene må styrkes og bli mer forpliktende for Regjeringen – og regjeringene framover, selvfølgelig. Det bør nedsettes et ungdomsråd som trekkes inn i det løpende arbeidet. Representanter for dette rådet bør sitte i denne tverrdepartementale gruppen. Regjeringen har etablert et ungdomspanel og ulike grupper. Vi mener det er mer hensiktsmessig å opprette et tverrdepartementalt utvalg som ser barne- og ungdomspolitikken i et helhetsperspektiv. SV fremmer forslag om at Regjeringen skal komme tilbake med et forslag om en barne- og oppvekstlov. Vi mener det er et godt virkemiddel for å få til den helhetlige politikken vi ønsker overfor barn og unge. Fattigdom i et så rikt land som Norge er uakseptabelt. Barn som lever under fattigdom, har ofte dårlige oppvekstvilkår, og det må iverksettes tiltak som avskaffer fattigdommen i Norge. Meldingens oppskrift for å forebygge fattigdom er foreldrenes arbeidstilknytning. Det lar seg vanskelig gjennomføre når arbeidsledigheten er sterkt økende. Det er med bekymring vi registrerer at eneforsørgere er i ferd med å få lavere levestandard. Regjeringa må komme tilbake med konkrete og målrettede tiltak for å møte fattigdommen blant barn og unge. Forslaget fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet om å komme tilbake med helhetlige og konkrete forslag mot fattigdom i barnefamilier får vi dessverre ikke flertall for i dag. Det er mange barn som utsettes for seksuelle overgrep i Norge, og vi viser til forslaget som ble vedtatt i forbindelse med Innst. S. nr. 121 for 2002-2003, hvor vi ber om en utredning om situasjonen for seksuelt misbrukte barn i Norge og deres familier. Det er helt nødvendig med en slik kartlegging, fordi barn utsatt for seksuelle overgrep ofte blir oversett, og de får ofte ikke adekvat hjelp. Vi svikter disse barna. Jeg har som jordmor jobbet med overgrepsproblematikk i mange år, og det har forundret meg hvor mange det er som ikke er blitt sett eller tatt på alvor, når de på mange måter har sendt ut signaler om at noe er alvorlig galt. Her er det store mørketall. Innsatsen mot den negative rusutviklingen må styrkes, og departementet må følge opp og iverksette vedtaket om lovhjemlet rett til behandling for rus og psykiatri for barn og unge med tiltak fra barnevernet, som ble vedtatt i Stortinget ved behandlingen av St. meld. nr. 40 for 2001-2002. Innsatsen mot å forebygge og bekjempe problematferd knyttet til vold, rasisme, diskriminering og kriminalitet i barne- og ungdomsmiljøene må trappes opp og gjøres målrettet. Det må brukes mer midler til forskning og ulike prosjekter, slik at det forebyggende arbeidet får dokumenterbar effekt. Det viktigste i skolens mandat er å gi alle barn og unge muligheten til å realisere sine evner og talenter. Dette er samtidig skolens viktigste fordelingspolitiske oppgave. Det beste tiltak mot fattigdom og marginalisering i voksen alder er en god grunnutdanning for alle. Komiteen støtter Regjeringa i at politikk som rettes mot barn og ungdom, har samme mål og kvalitet som kultur- og mediepolitikken for befolkningen for øvrig. Undersøkelser kan tyde på at det som gir den beste sikkerheten for den kulturpolitiske satsingen rettet mot barn og ungdom, er at ansvaret legges til den delen av kommunesektoren som har ansvaret for kulturområdet. Den kulturelle skolesekken vil bli et kulturelt løft for barn og unge. Vi ser alvorlig på situasjonen for unges muligheter på arbeids- og boligmarkedet. Det at unge mennesker ikke er i arbeid, er en sløsing med en av våre viktigste ressurser. SV slutter seg til tiltakene i meldingen, men mener at man skal ha lovhjemlet rett til bolig, og at barnefamilier ikke skal bo på hospits. Vi mener at døgnovernatting på hospits ikke kan tilfredsstille kravene til bolig, slik det er nedfelt i menneskerettighetene. Jeg har ikke mye tid igjen. Jeg vil da ta opp forslagene fra SV og de forslagene vi fremmer sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Jeg vil gjøre om forslag nr. 6 til et oversendelsesforslag, og jeg fremmer ikke forslag nr. 4, da det er ivaretatt i folkehelsemeldingen.