Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg takker for en interessant interpellasjon, og jeg forstår representanten Mette Hanekamhaug dit hen at hun ikke ønsker noen endringer i lov- og regelverk og de faktiske ansvarsforholdene rundt ansettelser, men ønsker å reise debatten om hvordan elevdemokratiet og elevmedvirkning generelt sett kan styrkes i skolen, og hvordan man kan nyttiggjøre seg den kompetansen, de vurderingene, elevene har når det gjelder utviklingen av hva som er god læring, og hva som er rekruttering av gode lærere. Det kan tenkes at vi er uenige på et eller annet punkt i dette, men la meg si at mitt utgangspunkt er at det er avgjørende viktig at vi hele veien klarer å utvikle hvordan man kan invitere elever til å være med på å påvirke sin egen skolesituasjon. Men utgangspunktet er jo at det er kommunene som har ansvar for å ansette rektorer og lærere i kommunene, og det er fylkene som har ansvaret for å ansette rektorer og lærere i fylkene. Det er de, som arbeidsgivere, som har styringsrett og styringsplikt, og som har plikt til å følge opp sine ansatte lærere og gi tilbakemeldinger, og eventuelt, hvis det er noen som er malplassert i jobben sin, gjøre den jobben som skal til for at de kan omplasseres på annet vis. Selv om man skulle finne bedre måter som elevene kan medvirke på med hensyn til å vurdere hva som er god læring eller hvordan gi tilbakemelding til elevene, må vi aldri komme dit at vi later som om elevene har et ansvar som de ikke har. Det er skoleeierne som har ansvaret. Det er rektor på skolene som har ansvaret for å følge med på lærerne, og det er ikke sånn at vi på en måte kan lage en «liksomoppfatning» av hva slags makt eller rett elevene har, som gjør at de påføres et ansvar de i utgangspunktet ikke har. I opplæringsloven er det ikke intensjonen at elevene skal engasjeres på det området som dreier seg om ansettelser. Det er etter min oppfatning også helt klart at det fortsatt bør være kommunens ansvar. Det er også sånn at det er lov- og avtaleverk som avgjør hvilke framgangsmåter man skal ha i forbindelse med hvordan man rekrutterer lærere til skolen. Det er selvfølgelig sånn at partene i arbeidslivet også må være enige om hvordan man går fram i denne type saker. Når det er sagt, synes jeg at det er interessant å tenke seg følgende: Elevene tas med på råd i diskusjon på skolene om hva slags kompetanse man ønsker, før man utlyser stillinger og skal tilsette nye lærere, og man går etter for å se på: Hva er det vi nå trenger av kompetanse blant lærerne for å styrke hele læringsmiljøet på vår skole? Så stiller jeg spørsmål ved om det er praktisk mulig for en gruppe elever å være med på intervjuer av enkeltlærere, som i tilfelle skulle komme i tillegg til de vanlige ansettelsesintervjuene. De fleste skoler har sikkert ganske mange ledige lærerstillinger som skal besettes. Mye av det arbeidet foregår i løpet av sommeren, og det blir krevende å se for seg at elevene skal ha noen direkte rolle i intervjuer av konkrete kandidater. Det vil også være sånn at vi da veldig fort kommer inn på spørsmål som har med taushetsplikt å gjøre. Jeg er uenig i representanten Hanekamhaugs innfallsvinkel hvis hun mener det skal være en arena der man tester ut personkjemi, for en lærer som har 20, og kanskje 30, elever i klassen, vil ha ulik personkjemi med ulike elever. Læreryrket er en profesjon, og vi må være på jakt etter dem som kan utøve sin profesjon og få fram de kvalitetene og den kompetansen en har. Det vil også være mange tilfeller der det ikke nødvendigvis er de lærerne som gir det mest populære førsteinntrykket hos elevene, som er de beste lærerne for en jobb. Så jeg er opptatt av at lærerne behandles med profesjonalitet når de søker en stilling, at det er kompetansen de har, som skal avgjøre, men at vi også kan klare å få diskusjonen over på hvordan man da skal bringe diskusjonen videre med tanke på at lærere får tilbakemeldinger. Vi har mye i besvarelsen fra Elevundersøkelsen som kan være viktige tilbakemeldinger å bruke i diskusjonen på den enkelte skole om hva som er godt læringsmiljø, og hva som ikke er det. Når Elevundersøkelsen har stor oppslutning blant elevene, vil det også være mulig å bruke dette når det gjelder å konkretisere tilbakemeldinger til lærerne. Jeg tror Elevundersøkelsen brukes for lite i tilbakemeldinger til lærerne med hensyn til hvordan man kan utvikle arbeidet videre. Så tror jeg at det er viktig at lærerne er aktivt på jakt etter tilbakemeldinger fra elevene om hva som er god læring, at de selv setter i system hvordan elevene kan gi tilbakemeldinger, og at de i fellesskap kan ta diskusjonen om hvordan ting skal fungere og ikke fungere. Så tror jeg det er veldig viktig at skoleledelsen er lydhør hvis det er elever som henvender seg til rektor eller andre i skoleledelsen for å si fra om ting de ikke synes er godt nok. Men da må man selvfølgelig behandle alt dette profesjonelt med dem som er ansatt i skolen. Med det utgangspunktet er jeg sikker på at man kan finne gode måter å samarbeide om dette på rundt omkring på skolene. Hvis jeg skulle si litt mer om elevmedvirkning i skolesamfunnene, er jo ikke det noe lite spørsmål. Det er forankret i nasjonalt og internasjonalt regelverk. Det er forankret i FNs konvensjon om barns rettigheter og i opplæringsloven. I formålsbestemmelsen i opplæringsloven er det fastsatt at elevene skal ha medansvar og rett til medvirkning. Formålet skal gjennomsyre hele grunnopplæringen. Elevens medvirkning er utdypet i læreplanverket for Kunnskapsløftet i både generell del og i prinsipper for opplæring. I læreplanverkets prinsipper for opplæringen er det understreket at skolen skal forberede elevene på å delta i demokratiske beslutningsprosesser og stimulere til samfunnsengasjement. Elevene skal få erfaring med deltakelse og medvirkning i demokratiske prosesser både i det daglige arbeidet og ved deltakelse i representative organ. Det var også et tema i forrige debatt. Dette er et område der norske elever ligger langt framme i verdenssammenheng. Vi vet at dette er noe som norsk skole har klart å realisere på en god måte. Vi skal være stolte av at vi har kommet så langt når det gjelder elevdemokrati, og vi ser at CCS-undersøkelsen fra 2009 viser at norske elever har bedre kunnskaper om demokrati- og samfunnsforståelse enn gjennomsnittet av elevene som deltok i denne undersøkelsen. Vi har altså et godt utgangspunkt som vi kan gjøre enda bedre. Vi har et arbeid på gang i departementet for å styrke elevmedvirkning og demokratiforståelse. Vi har i desember 2011 sendt et oppdrag til Utdanningsdirektoratet der vi ber dem om å lage veiledningsmateriell for elevmedvirkning og demokratiforståelse i ungdomsskolen. Samtidig har direktoratet sendt på høring forslag om forskriftsendringer knyttet til elevmedvirkning i grunnopplæringen. Det foreslås forskriftsfestet at elever skal ha mulighet til å arbeide med elevrådsrelaterte saker i opplæringstiden, men det er koblet til at elevrådsarbeid som eget fag foreslås avviklet. Oppdragsbrevet gjelder utviklingen av en tiltakspakke med veiledningsmateriell for elever og lærere i arbeidet med elevmedvirkning og demokratiforståelse i ungdomsskolen. Det bygger bl.a. på innspill fra elevorganisasjonen som de presenterte i sin høring i stortingskomiteen om dette. Det Utdanningsdirektoratet skal gjøre, er å utvikle veiledningsmateriale for arbeidet med lokale strategier for elevmedvirkning, og vi vil vurdere om vi skal lage en nasjonal elektronisk idébank hvor forslag til slike strategier kan samles. Men dette dreier seg om det brede bilde av hvordan vi utvikler elevdemokrati videre innenfor det som er dagens lov- og avtaleverk. Så mener jeg at man på den enkelte skole gjerne kan involvere elevene i diskusjon om hva slags kompetanse man trenger på skolen, involvere elevene i hva slags tilbakemeldinger man kan gi til lærerne og bruke elevundersøkelsen godt til det, at lærerne selv inviterer elevene til å diskutere hva som er god opplæring og ikke, og hva som er deres egne styrker og svakheter, og at rektorer og skoleledelse tar elever på alvor dersom de har innsigelser mot lærere de har.