trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. I St.prp. nr. 36 sier Regjeringen at 15 pst. av SDØE-andelene skal overføres til Statoil, og at ytterligere 5 pst. av andelene skal selges til Norsk Hydro og de andre selskapene. Nå ser jeg gjennom diverse presseoppslag de siste dager at forhandlinger allerede er i gang mellom Olje- og energidepartementet og Statoil om disse andelene. I Dagens Næringsliv mandag forsvarte statsråden denne fremgangsmåten med at «det haster mer for Statoil enn for de andre». Jeg vil derfor spørre statsråden: Vil det ikke være naturlig og ikke minst mer rettferdig å innlede forhandlinger med Hydro og de andre selskapene samtidig med Statoil dersom han mener at forhandlinger er den rette fremgangsmåten? Og hvilke eventuelle andre fremgangsmåter vurderer statsråden å bruke overfor Hydro og de andre selskapene på sokkelen?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Slik jeg ser det, vil departementets fremgangsmåte med forfordeling av Statoil ikke akkurat styrke norsk sokkels konkurransekraft, og heller ikke bidra særlig positivt når norske selskaper skal ut og hevde seg internasjonalt. Jeg vil derfor spørre statsråden: Hvor mye av de resterende 5 pst. bør en etter hans mening selge til Hydro og de andre selskapene? Og vil statsråden vurdere å ta i bruk auksjonsprinsippet ved salg av SDØE-andeler, for det er vel bare dette som kan få synliggjort de reelle verdiene av disse andelene?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Den saka me her snakkar om, er ei av dei største og viktigaste sakene – i alle fall i denne perioden. Det er derfor viktig at me diskuterer usemje der usemja er, og ikkje på andre punkt. Mottakinga denne saka fekk då den blei presentert for Stortinget, føler eg var særs god frå dei politiske partia si side. Det har kanskje ført til at denne saka i mediesamanheng verkar keisam, og eg føler faktisk at den motsetnaden som har blitt prøvt framstilt på dette punktet i den seinare tida, først og fremst er skapt av media, for det blir ikkje gjort noko frå Regjeringa si side i denne saka som ikkje er beskrive i det som er lagt fram for Stortinget. Og det er sjølvsagt heller ikkje slik at Regjeringa gjer noko som helst konkret i denne saka før dei endelege avgjerdene er tatt av Stortinget. Men som det er beskrive i den saka som er lagd fram, blir det gjort eit arbeid i forhold til Statoil, slik at ein har eit grunnlag for å gå vidare med denne saka når Stortinget har tatt si endelege avgjerd. Så er det altså slik at Statoil er i ein annan situasjon enn dei andre oljeselskapa. Når det gjeld Statoil, skal ein gjennomføra to ting samtidig. Ein skal selja SDØE-delar til dei, og ein ønskjer å innføra privat kapital i selskapet, og for oss har det vore viktig at ein tar det i den rekkjefølgja. Derfor meiner vi det er naturleg å ha samtalar med Statoil for å sikra framdrifta i saka. Men det er ikkje slik som det har blitt framstilt i media, at Statoil får moglegheit til å velja på øvste hylle. Det er slik at delar av dei SDØE-delane staten har, er til sals, og det er altså staten sjølv som bestemmer kva delar han vil selja, ikkje dei ulike oljeselskapa.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
No er det slik at representanten Vaksdal går inn i sjølve saka, som ligg til behandling i komiteen, og komiteen og Stortinget skal seinare avgjera mange av dei spørsmåla som han no stiller til meg. Det er vanskeleg for meg å vera konkret på kva som blir sluttresultatet, og det er vanskeleg å vera konkret på kva del Hydro skal få kontra dei andre internasjonale selskapa; det vil t.d. vera avhengig av den avhendingsprosessen ein vel. Og for å svara på det siste spørsmålet: Eg vil vurdera ulike typar avhending, men det er òg sjølvsagt eit spørsmål Stortinget vil ha eit syn på.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Eg må berre presisera at dette er ei sak som ligg til behandling i Stortinget, og det er Stortinget som skal svara på mange av desse spørsmåla og på den måten gje rammer for kva avgjerder Regjeringa etterpå kan ta. Men eg vil på ein måte avvisa at Statoil får moglegheit til å velja mellom alle SDØE-delane som staten har. I det forslaget eg har, vil staten altså behalda 80 pst. av SDØE-delane, og me vil sjølvsagt behalda dei delane som me synest er viktigast for staten å ha. Men for å førebu den vidare saksgangen er det altså innleidd samtalar med Statoil for å fastleggja verdiar og ein del andre ting. Og då er det altså slik at ein del av grunngjevinga for desse endringane som Regjeringa gjer framlegg om, er m.a. at me skal få meir verdi ut av felta. Det er såleis ikkje nødvendigvis samanheng mellom dei felta som Statoil ønskjer, og dei felta som andre selskap ønskjer. Men ingen avgjerder blir tatt på dette området før Stortinget har tatt sine avgjerder.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det som Regjeringa no held på med, er beskrive i dei dokumenta som er overleverte til Stortinget, og me går sjølvsagt fram i høve til dei. Det er slik at alle drøftingar med andre involverte partar skjer med atterhald om dei avgjerdene som Stortinget til sjuande og sist må ta. Når det gjeld dei andre selskapa, er det ikkje noko ønske for oss at dei skal stå på gangen og venta. Men det er likevel slik at det finst ei grense for kapasiteten i departementet, og me har derfor valt å begynna med Statoil litt før dei andre. Det betyr ikkje nødvendigvis at ein sluttfører dei forhandlingane før ein har begynt å diskutera med dei andre selskapa. Eg føler, i alle fall på bakgrunn av det oppslaget som har vore med meg, at det har vore eit mål for media å laga ei sak av dette, som det etter mitt syn ikkje er grunnlag for.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det er altså slik med dei drøftingane som går føre seg med Statoil i dag, at alle er med atterhald om dei endringane som Stortinget måtte koma til å gjera. Dette er ei kjempestor reform. Det er viktig med mest mogleg informasjon, og det arbeidet som no blir gjort, vil leggja eit grunnlag for å kunna gjennomføra det vedtaket som Stortinget til slutt kjem fram til. Så vil eg igjen presisera at ein del av føremålet med å gjennomføra dei endringane som Regjeringa no føreslår, er at ein skal få meir effektiv drift, samdriftsfordelar og slikt, på ein del felt. Då er det slik at Statoil står sterkare på ein del felt enn dei andre oljeselskapa gjer, mens Statoil på andre område ikkje har interesser. Så det er ikkje automatisk slik at desse oljeselskapa som ønskjer å kjøpa SDØE-delar, er opptatt av å kjøpa dei same SDØE-delane. Og som sagt er det altså staten og ikkje Statoil som til sjuande og sist skal bestemma kva for delar som er til sals.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
For å vera heilt ærleg trur eg dette er ei heilt uaktuell problemstilling. Stavanger er det viktigaste oljesenteret i Noreg, og det vil det halda fram med å vera – rett og slett fordi der er dei viktigaste institusjonane på dette området, og fordi det er den naturlege geografiske plasseringa på grunn av ressursane i Nordsjøen og den umiddelbare nærleiken til Stavanger. Me ønskjer å vidareutvikla og verna om Stavanger som den oljebyen den er. Og det er sjølvsagt slik at med den eigardelen staten vil ha i Statoil etter det forslaget som Regjeringa no har lagt fram, vil spørsmålet om lokalisering etter mitt syn ikkje bli eit aktuelt problem.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Eg trur tvert imot. Dei endringane som Regjeringa no føreslår, vil føra til at Statoil vil bli eit meir slagkraftig selskap, og at det dermed vil greia seg betre, og det vil vera med og forsterka deira stilling som eit stort selskap med base og utgangspunkt i Noreg. Og så er altså reglane slik at det finst minoritetsmoglegheiter til å avgrensa slike viktige ting. Dersom eg ikkje tar heilt feil, er det slik at så lenge staten eig meir enn ein tredjedel av selskapet, så kan ein t.d. ikkje flytta hovudkontoret ut av Noreg. Og eg kan ikkje sjå nokon andre plassar i Noreg som kan konkurrera med Stavanger når det gjeld hovudkontoret til Statoil; Stavanger har vore ein utmerkt vertskapsby. Og eg har aldri høyrt noko ønske uttrykt frå nokon av dei som jobbar eller har funksjonar innanfor oljebransjen i Stavanger, at byen ikkje er ein eigna plass for denne typen aktivitet. Eg kan heller ikkje sjå at den saken me no har lagt fram, vil endra på det.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Regjeringa ønskjer å koma tilbake til heile dette problemkomplekset og diskutera det i fellesskap med Stortinget. Men det er slik at Stortinget ved fleire høve har gjeve tilslutning til det som er styret i Statkraft sin strategi, som går på at Statkraft skal vera aktiv og kjøpa ein del av dei norske vasskraftverka som er til sals. Elles trur eg det er litt viktig når ein diskuterer dette spørsmålet, at ein mentalt førebur seg på at Noreg i energisamanheng ikkje lenger finst, slik at Statkraft ikkje lenger opererer i ein norsk marknad, men i ein nordisk og nordeuropeisk marknad, og der er det sjølvsagt slik at Statkraft – sjølv om dei får gjennomført alle dei ambisjonane dei har – vil vera eit lite selskap. Samtidig som eg støttar den strategien som styret i Statkraft har, og ønskjer at dei skal få moglegheit til å utvikla seg vidare, meiner eg òg at det er viktig å ta vare på andre norske energiselskap, regionale selskap. Det bør altså ikkje vera nokon motsetnad mellom det å satsa på dei regionale selskapa som har bygt seg opp, og det å gje Statkraft høve til å få tilført meir kapital og dermed kunna ta del i den utviklinga som skjer i den norske marknaden. Det vi veit, er at veldig mange av dei som i dag eig kraftselskapa, er kommunar som no ønskjer å selja seg ut, og då meiner eg det er viktig at det òg finst ein norsk aktør som har moglegheiter til å ta del på oppkjøpssida. Det vi veit, er at svært mange av dei store kraftselskapa i Noreg har store pengesekker som dei ønskjer å bruka òg i Noreg, og som ei motkraft til det meiner eg altså at Statkraft òg må ha eit høve til å vera med i den omstruktureringa som skjer av bransjen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Her er eg nok litt ueinig i realitetsskildringa til Kvassheim, men dette får me likevel høve til å koma tilbake til igjen i den saka som blir lagd fram av Regjeringa med det første. Men det er altså slik at om ein samanliknar Noreg med andre land i Nord-Europa, har me veldig mange energiselskap, og dei er små. I Sverige t.d. har det største energiselskapet over 50 pst. av marknaden, mens i Noreg, slik som me reknar det i dag, har Statkraft ein plass mellom 20 pst. og 25 pst. Men i alle høve er det sjølvsagt slik at konkurransemyndigheitene vil ta stilling til alle dei aktuelle oppkjøpa, slik me har gjort fram til no. Det finst altså myndigheiter i Noreg som skal styra den situasjonen. Men eg trur vi igjen må gjera den intellektuelle øvinga at Noreg ikkje lenger eksisterer, slik at det me diskuterer, er om Noreg skal ha eit stort selskap i den nordeuropeiske marknaden eller me ikkje skal det
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det er sjølvsagt slik at me må ha ei haldning til alle desse spørsmåla, men det er litt viktig likevel å presisera at det er dei som eig desse selskapa i dag, som avgjer om dei vil selja dei, og som òg avgjer kven dei vil selja til. Og det finst altså ulike måtar å gjera dette på. Det er ikkje nødvendigvis slik at ein treng å selja for å få større einingar. Kommunane kan bidra til samanslåingar og dermed vera med og byggja opp regionale selskap. Det har me sett eksempel på. Det er sjølvsagt slik at me kan sjå på rammevilkåra. Men om det er kapital spørsmålet gjeld, er eg litt usikker på om det vil bli rett for staten å bidra til at dei regionale selskapa skal få råd til å kjøpa seg opp, om det t.d. er det ein meiner. I alle høve ønskjer me at Stortinget skal få moglegheit til å drøfta alle desse spørsmåla, fordi det skjer enorme endringar no framover, og det er viktig at Stortinget har ei haldning til desse spørsmåla.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Eg ser parallellar, men eg ser òg forskjellar. For Arbeidarpartiet er det veldig viktig at det er det offentlege som tar hand om den naturressursen som vasskrafta er. Me ønskjer å medverka til det på ulikt vis. No ser me altså at dei som i dag tar vare på den offentlege eigarskapen, nemleg kommunane, ønskjer å selja seg ut. Då synest me det er naturleg at ein annan offentleg aktør får mogelegheit til å kjøpa nokre av dei delane som er til sals. Det ønskjer me altså å medverka til. Elles har Statkraft blitt diskutert i ulike samanhengar her i salen. For eksempel i samband med budsjettet for i fjor vedtok Stortinget å gjera om lån til eigenkapital, slik at Statkraft kunne få vera med i den omstruktureringa som skjer. Det er det arbeidet me no ønskjer å vidareføra, og me vil leggja den saka fram for Stortinget med det første.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Som tidligere hevdet har altså Regjeringen til hensikt å selge 15 pst. av SDØE-andelene til Statoil. Vi ser at det foregår forhandlinger om dette allerede, og det er mye som tyder på at Statoil på denne måten vil sikre seg «indrefileten», altså de beste arealene. Synes statsråden virkelig det er en riktig fremgangsmåte? Skal disse andelene gis bort til Statoil, eller på hvilken måte skal Statoil eventuelt betale for dem?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Jeg vil stille spørsmål til miljøvernministeren. La meg få lov til å gratulere miljøvernministeren som en av de mest kreative statsrådene i Regjeringen når det gjelder å pønske ut avgifter og ufornuftige forslag. Det jeg her tenker på, er statsrådens tidligere planer om å innføre støyavgift på bildekk. Før jul var det snakk om å innføre avgift på private parkeringsplasser, som er et overgrep mot privat eiendomsrett. Og det siste var altså å forby bygging av hytter over 100 m2 . Dette forslaget har medført at en rekke kommuner som har hyttebygging og turisme som inntektskilde, har protestert kraftig. Hvorfor kan ikke statsråden la kommunene selv få lov til å bestemme over sine arealer?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg skjønner at statsråden etter hvert har moderert seg en del i forhold til det som var utgangspunktet, og det er for så vidt gledelig. Dersom miljøvernministeren gjør alvor av det såkalte hytteforslaget, vitner det etter mitt syn mer om misforståelse og misunnelse enn sunn fornuft. Når det gjelder hyttepalassene som statsråden hadde som utgangspunkt, er det i mange tilfeller ikke bare snakk om hytter, men investeringer som er gjort i lokalmiljøet for å få økt turisme og dermed også inntekter til de kommunene som har lagt til rette for det. Hvorfor kan ikke folk få lov til å investere og bruke pengene sine på tiltak som er med på å styrke sysselsettingen og også økonomien i distriktene, noe som også kommunene selv ønsker?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren: «Forsvaret har startet arbeidet med å kartlegge årsaken til at mange ansatte ved Rødbergodden fort og andre fort har blitt rammet av kreft. Det er naturlig at etterlatte etter de som har dødd av kreft, og andre som har hatt tilknytning til fortene, føler uro og engstelse og dermed har behov for informasjon. Hvor raskt og på hvilken måte vil Forsvaret gi tilbakemelding til de etterlatte og til dem som har hatt sitt virke ved fortene?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Jeg takker forsvarsministeren for et svært positivt svar. Det har vært stor interesse i lokalmedia og etter hvert også i riksmedia for denne saken, og jeg synes den måten Sjøforsvaret har håndtert den på, er svært positiv. Jeg er enig med forsvarsministeren i at det er viktig å få nødvendig informasjon før man trekker noen konklusjoner i denne saken. De etterlatte vil få melding om det arbeidet som nå er igangsatt, og forsvarsministeren sier også at det berørte personell vil få nødvendig informasjon når fakta foreligger. Mitt spørsmål da er: Vil de etterlatte få den samme informasjonen som det berørte personell?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Med et så positivt svar har jeg ikke behov for å stille flere oppfølgingsspørsmål.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Det er selvfølgelig klokt av statsråden å forsikre om at det er Stortinget som skal bestemme, og at det ikke skal foretas endelige beslutninger før Stortinget har sagt sitt. Men samtidig er det slik at når man inngår drøftelser av denne karakter, er det veldig nærliggende å tro at man her har forskuttert beslutninger og gitt ett selskap muligheten til å posisjonere seg på en helt annen måte enn andre selskaper. Den særbehandling det her legges opp til, har selvfølgelig en historisk årsak ved at Statoil har en helt spesiell plass i vår oljehistorie, men samtidig, ut fra alle de premisser som ellers gis i det som nå er Regjeringens nye oljepolitikk, skal det jo ikke fortsette sånn. Det som da er mitt spørsmål til statsråden, som en forlengelse av de ulike spørsmål som her har vært stilt, er: Ville det ikke vært klokt av statsråden nå å legge disse drøftelsene på is i påvente av at Stortinget faktisk tar de beslutninger man har tenkt å ta? Man beskriver at man skal ha drøftelser, men Stortinget har ikke kvittert ut og gitt tilslutning til disse drøftelsene som står omtalt i proposisjonen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-31:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til olje- og energiministeren. Statkraft har bedt om milliardbeløp fra staten for å kunne ekspandere videre. Om kort tid er det ventet en innstilling fra Regjeringen, og det ligger an til en spennende og viktig runde om denne saken i Stortinget. Venstre ønsker norsk eierskap av det arvesølvet som kraftressursene representerer, men det er ulike måter dette kan sikres på. Hvilke ambisjoner har statsråden for Statkrafts videre utvikling? Og hvor dominerende rolle er det ønskelig at en kraftprodusent og tilbyder bør ha i det norske kraftmarkedet?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-31:
Statkraft har når selskapets eierandel i andre selskap hvor de har avgjørende innflytelse, inkluderes, en andel på nær 40 pst. av norsk kraftproduksjon. Normalt er det den grensen som settes når konkurransemyndighetene griper inn i forhold til en dominerende aktør. I EU har en både i forhold til Spania og i forhold til Tyskland satt en grense for hvor stor en aktør kan bli, og påbudt utsalg. Nå vil altså Statkraft bruke milliardbeløp på å ekspandere videre. Er ikke statsråden bekymret over at en så dominerende aktør ekspanderer på denne måten når konsekvensen kan bli at en står igjen uten andre norske aktører som har kraft og styrke til å være med i konkurransen om å overta de andre selskapene som måtte komme for salg? For det er jo akkurat det statsråden sier han ønsker, nemlig flere norske aktører, men det som skjer nå, er altså at Statkraft er i ferd med å bli så dominerende at andre mister muligheten til å delta i konkurransen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-31:
«Et klart flertall på Stortinget har slått fast at det skal foretas en årlig avsetning av midler til rehabilitering og vedlikehold av Stavanger domkirke. Det er også bedt om at Miljøverndepartementet medvirker til å få avklart hvilket departement denne budsjettposten skal sortere under. Hva er gjort for å følge opp den aktuelle merknaden i budsjettinnstillingen om Stavanger domkirke?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-31:
Det er positivt at den drøftelsen med andre statsråder som komiteen bad om, nå er forestående, og jeg håper at Stortinget vil bli orientert om utfallet av den runden, slik at en vet hvor ansvaret blir plassert. Det komiteen gjorde, var å ta konsekvensen av at Stavanger domkirke ikke er en hvilken som helst kirke, men en kirke som på mange måter kan likestilles med Nidarosdomen når det gjelder historisk betydning. Og det var ved å plassere Stavanger domkirke i denne situasjonen at en sa at det var naturlig at staten bidrog med årlige bevilgninger. For generelt er det slik at det er et kommunalt ansvar å vedlikeholde en kirke, men det er ikke tilfellet for Nidarosdomen, og komiteen har slått fast at staten også har et særlig ansvar når det gjelder domkirker. Så jeg ber om å få bekreftet at det vil bli midler til Stavanger domkirke på årets budsjett, slik komiteen har forutsatt.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-31:
Min iver på dette området bunner i at det er et viktig prosjekt. Det er viktig kontinuerlig å få vedlikeholdt denne bygningen ved statlig og kommunal medvirkning. Jeg ble en smule urolig da jeg tok opp denne problemstillingen under budsjettbehandlingen i Stortinget, for da svarte statsråden i de baner at dette primært er et kommunalt ansvar. Derfor ville jeg bare forsikre meg om at merknaden ble ivaretatt på forsvarlig måte, og det bekrefter statsråden at den blir når det gjelder avklaring av ansvarsforholdet. Det andre punktet som berøres, og som jeg regner med at det blir gitt tilbakemelding på samtidig med en avklaring av hvilket departement som har ansvaret, er en bekreftelse på at det vil bli gitt midler, og over hvilket budsjett de vil bli stilt til rådighet. Stavanger kommune har sagt at de årlig er villige til å bevilge 1 mill. kr, og med et statlig bidrag i den størrelsesordenen vil denne oppgaven kunne løses.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-01-31:
Jeg vil nok fortsette den intellektuelle øvelsen, jeg da, med å si at Norge eksisterer også i kraftsammenheng, og at det er viktig å se de enorme strukturelle endringene vi nå står overfor. Det er enormt mange titalls milliarder kraftandeler i Norge som kommer for salg de neste årene, og det er viktig for statsråden og for hele Stortinget og ha en tankegang og en politikk for hvordan vi skal sikre at mest mulig av dette blir i norsk eie, samtidig som vi sikrer at det ikke blir én helt dominerende eier, for med den dynamikken – og det er bra – som vi nå ser i norsk kraftproduksjon, er det viktig at her er konkurrerende tilbydere. Spørsmålet mitt er: Når statsråden nå skal invitere Stortinget til samtale om dette, som han uttrykte seg, tenker han da i retning av å være konkret med hensyn til hvordan han kan bidra med virkemidler for å sikre at noen av de norske regionale enhetene kan bli reelle konkurrenter til Statkraft, der hvor Statkraft nå med ganske stor fart vokser? Og jeg må si at 20-25 pst. må nok være det direkte eierskapet til Statkraft, for de eier ganske mye i mange andre selskaper også, noe som gjør at de nærmer seg 40 pst., som er en viktig størrelse i konkurransesammenheng.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-01-31:
Det er en svært viktig sak Venstre reiser i dag knyttet til Statkraft. Vi opplever en statlig monopolisering innenfor kraftsektoren. Det er svært uheldig, og det vil også bidra til at prisen og verdiene vil falle når det kun er én kjøper, slik vi har opplevd det i altfor mange tilfeller. Statsråden ønsker å foreta «en intellektuell øvelse». La meg utfordre ham på én til, nemlig den klare parallellen som er mellom Statoils utvikling og Statkrafts utvikling. Begge selskaper startet som politiske redskaper, har senere utviklet seg til mer kommersielle selskaper og opererer nå begge i et internasjonalt marked. Nå foretar vi en delprivatisering av Statoil. Ser ikke statsråden at den samme utviklingen vil tvinge seg fram for Statkraft, både for at Statkraft skal kunne gå ut i markedet og hente penger og ikke bare putte sugerøret ned i statskassen, men også for at selskapet skal få nødvendig handlefrihet i et internasjonalt marked?
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Debatten omkring areal på hytter og mitt angivelige forslag om å være med på å begrense kommunenes mulighet til å bestemme dette beror på en misforståelse og en avsporing av den debatten jeg har ønsket å reise. Utfordringen for oss er at vi bygger stadig større hytter i dette landet. De legger beslag på store arealer, og det er viktig for alle med ansvar for planlegging å ta tak i utfordringen om hvordan vi får til en god utvikling på dette området. Jeg har ønsket å delta i en debatt om hva lokale myndigheter kan gjøre, og hva sentrale myndigheter kan gjøre. Senere i dag får jeg bl.a. innstillingen fra det offentlig oppnevnte Planlovutvalget, som har arbeidet med hvordan miljøhensyn i sterkere grad kan tas inn i planleggingen. Jeg ser det absolutt som en oppgave for kommunene fortsatt å styre utviklingen når det gjelder hyttebygging. Dette skal i stor grad være et lokalt ansvar. Men det må være en riktig prioritering for en miljøvernminister å reise en debatt om hva vi kan gjøre på nasjonalt plan, ikke minst i forhold til å oppfordre til en fornuftig energibruk ved hyttebygging.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Miljøvernministeren har ikke foreslått noen arealbegrensning på hytter. Tvert imot er det mange kommuner som har foreslått et slikt virkemiddel – og hvorfor gjør kommunene det? Det gjør de fordi de ser det som et viktig virkemiddel nettopp for å få en ønsket utvikling når det gjelder hyttebygging, slik at vi kan ta vare på den gode hyttekulturen som vi har i Norge. Kanskje tenker en del av fjellkommunene at de ikke vil komme i den situasjonen Oslofjordområdet og store deler av Sørlandet er i, der vi har bygd for mange hytter i områder som det senere viser seg vanskelig å komme til for allmennheten. Hyttebygging vil fortsatt i stor grad være et lokalt ansvar, og det vil være store muligheter for distriktskommuner til å bruke dette som et virkemiddel for økonomisk utvikling i egne områder. Slik bør det være. Men vi har store miljøutfordringer på dette området som også må ivaretas, noe mange kommuner har sett, og som jeg fortsatt tror vi vil ha en debatt omkring.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det er klart at de russiske planene, slik de er blitt framstilt, om å transportere radioaktivt avfall langs kysten vår gir grunn til bekymring. Sett på bakgrunn av de store problemene Russland har med behandling av sitt eget atomavfall, framstår ikke en import av slikt avfall som noen bærekraftig løsning. Frakt av atomavfall langs kysten vår representerer en risiko for radioaktiv forurensning som ikke kan aksepteres. Vi er nå i ferd med å kartlegge de faktiske forholdene omkring disse planene. Saken ble senest tatt opp på politisk nivå med russiske miljøvernmyndigheter på et møte i Moskva i går. Regjeringen vil uansett forsøke å forhindre import av atomavfall til Russland som kan berøre norske områder og interesser. Samtidig vil vi se på om de eksisterende varslingsavtalene med Russland bør utvides til også å omfatte transport av bl.a. atomavfall. Etter ulykken med «Kursk» i fjor høst hadde statsministeren et møte med den russiske statsminister Kasianov. De ble enige om gjensidige forpliktelser om varsling og bistand ved alvorlige hendelser. Dette ble nedfelt i de politiske dokumentene fra møtet, og det arbeides nå med en videre oppfølging av den avtalen. Fra før er det også en avtale om varsling av slep og andre spesielle transporter fra Murmansk langs vår kyst. Skipshavariene vi har hatt den siste tiden, har ført til at Regjeringen nå vurderer en rekke aktuelle tiltak for å bedre sikkerheten og beredskapen langs kysten. Dette vil særlig omfatte forebyggende tiltak som bedre overvåking og varsling økt bruk av såkalte farledstiltak, som merking og påbudte seilingsleder bedre sjøkart utvidelse av territorialfarvannet fra 4 til 12 nautiske mil, som utenriksministeren kommer tilbake til i et spørsmål senere i denne spørretimen Når det gjelder beredskapen mot akutt forurensning, vil vi se på hvordan statens samlede ressursbruk kan gjøres bedre, slik at vi får en mest mulig operativ og effektiv beredskap. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med forslag innenfor disse områdene. Det er etter min vurdering ikke grunnlag for å si at disse initiativene kommer for sent i forhold til en mulig transport av atomavfall langs kysten. Vi følger opp saken overfor russiske myndigheter, samtidig som vi gjennomfører en rekke tiltak for å bedre beredskapen langs kysten vår.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Regjeringen har også besvart en rekke spørsmål i de siste spørretimene knyttet til vårt arbeid med å bedre beredskapen. Vi ønsker å styrke det forebyggende arbeidet, overvåkingen og selve beredskapen langs kysten. Jeg går ut fra at representanten Inger Stolt-Nielsen er enig i at dette vil kreve budsjettoppfølging. Det krever selvfølgelig også forslag, som vi vil komme fram med. Ett helt konkret forslag jeg vil ta opp, er hvordan vi skal bruke Forsvarets radardata i sterkere grad i den sivile beredskapen som et viktig ledd i det forebyggende arbeidet. Et annet er bedre merking av seilingsleder. Og et tredje er selve beredskapen, der vi nettopp har fått konkrete forslag fra Statens forurensningstilsyn om hvordan vi kan få en bedre utnyttelse av det utstyret vi har, behovet for bedre opplæring av mannskaper som skal drive beredskap, og også flere øvelser.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Først vil jeg gjerne si at de to siste ulykkene vi har sett langs kysten vår, både ulykken med «Green Ålesund» utenfor Haugesund og senere havariet av «John R» i Nord-Norge, har vist at vi har en god beredskap. Den fungerte da vi trengte den. Likevel vil det være behov for en styrking, og forslagene vi har tatt tak i, skal gjennomføres umiddelbart, mange av dem, knyttet til overvåking og knyttet til forebyggende arbeid. Men vi har også behov for å gå gjennom konkret hvordan beredskapen skal styrkes, og dette er forslag som vil komme til uttrykk utover i dette året og vil få en budsjettoppfølging i det neste budsjettet.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Rogaland og Skagerrak er foreslått som ein region i forslag til kontroll med eigarmessige endringar i selskap mv. som har løyve til oppdrett av matfisk av laks og aure. Grunnen til dette er at Skagerrak og Rogaland åleine har for få løyve til at det blir vurdert som føremålstenleg å danne separate regionar. I forslaget vil regionen til saman ha 68 løyve. Til samanlikning har Hordaland 139 løyve og Møre og Romsdal 95 løyve. For at den foreslåtte regiongrensa på 50 pst. av talet på løyve ikkje skal hindre ei naturleg omstilling, er regionane samla til ein. Under høyringa har det kome inn merknader til fleire punkt i forslaget, under dette merknader om regioninndelinga. Det vil bli vurdert om denne inndelinga har utilsikta konsekvensar før endelege føresegner blir fastsette.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg kan bekrefte at det også er Regjeringens syn at havbruk er en næring med et stort vekstpotensial, og spesielt i den delen av landet vi snakker om i denne sammenhengen. Jeg har ikke på noen måte ønsket å bruke mot Rogaland som fylke det antall løyver det nå er snakk om for dette fylket, snarere er det en begrunnelse for at det er en hensiktsmessig inndeling i regioner, der en nå har en kobling opp mot andre. Men jeg har samtidig vist til at det i den høringen som knytter seg til dette forslaget, er reist innvendinger mot dette, og at disse vil bli vurdert i den videre prosessen.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det å se flere områder som en del av samme region, er først og fremst begrunnet i hensiktsmessighet, og knytter seg også til det antall løyver som finnes i hver enkelt av disse regionene. Men det er hensiktsmessighet som skal ligge til grunn for den inndelingen som velges, sammen med vurderingen av hvilke nye utviklingsmuligheter som finnes innenfor havbruksnæringen. På denne bakgrunnen vil vi vurdere resultatet fra høringen i de endelige forskriftsfastsettelsene.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg vil først informere om de faktiske forholdene rundt reguleringen av loddefisket. Loddebestanden i Barentshavet, som er en delt ressurs mellom Norge og Russland, er innenfor sikre biologiske grenser. Under den 29. sesjonen i Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon ble Norge og Russland enige om å åpne for et fiske etter vinterlodde i 2001 på 630 000 tonn, i tråd med anbefalingene fra Det internasjonale råd for havforskning. Norske fartøy kan fiske totalt 371 000 tonn lodde i 2001, og det internasjonale havforskningsrådet baserer sine råd på at fisket må foregå i første kvartal. Dette er gjenspeilet i den norske reguleringen av loddefisket. Fisket ble åpnet den 15. januar 2001 innenfor et område sør for 74o N og vest for 32" Ø, og utenfor 4 nautiske mil av grunnlinjene. Før øvrige områder åpnes forutsettes det at det aktuelle området er kartlagt med henblikk på at den voksne lodden må ha skilt seg fra unglodden, og at innblanding av fisk og sild er innenfor følgende kriterier: 1. 300 eksemplarer av artene torsk, hyse, sild og blåkveite under minstemål pr. tonn lodde, eller2. 35 kg torsk over minstemål pr. 100 tonn lodde, eller3. 10 pst. av lodde under minstemål på 11 cm Ytterligere åpning av felt vil skje etter tradisjonelt mønster, ved at Fiskeridirektoratet kartlegger aktuelle fangstområder med hensyn til innblanding av fisk og sild etter ovennevnte kriterier. Områder som er åpnet, vil kunne stenges dersom innblandingen i fangstene er i strid med gjeldende bestemmelser. Jeg kan derfor berolige representanten på alle punkter. Det står bra til med loddebestanden, og kvotene og fangstsesongen er i samsvar med forskernes anbefalinger. Det norske fisket er videre regulert på en måte som sikrer at en ikke har for høy innblanding av lodde under minstemål eller andre arter i fisket etter lodde.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
For Norge er det viktig å drive en god ressursforvaltning i havet basert på vitenskap. Vi baserer oss også på en god dialog med brukerne av havet, fiskerne, og vi deltar aktivt i et internasjonalt samarbeid med EU og med Russland når det gjelder ulike bestander vi forvalter sammen med andre land. For et land som er avhengig av fiskeressursene på en slik måte som Norge er, tror jeg det er grunnleggende nettopp å ta vitenskapelige hensyn. Det er det vi har gjort i dette tilfellet, og det er også det som på sikt best kan styrke vår troverdighet framover som miljønasjon og som fiskerinasjon.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det jeg er enig i, er at både varsomhet og vitenskap skal ligge til grunn for fastsettelsen av kvotene. Det er nettopp det som er gjort når det gjelder fastsettelsen av årets kvoter for lodde, og det er disse prinsippene det vil være riktig å arbeide ut fra i år og framover for en fiskerinasjon og en miljønasjon.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
SFT har nylig gjennomført en omfattende miljørisiko- og beredskapsanalyse av statens oljevernberedskap. Hensikten med analysen har vært å klargjøre om den statlige beredskapen overfor større tilfeller av akutt forurensning er tilstrekkelig ut fra den miljørisiko som oljesøl fra skipsfarten representerer. Miljøverndepartementet mottok rapporten i begynnelsen av forrige uke. SFT kommer i denne rapporten med forslag til hvordan statens beredskap mot akutt oljeforurensning bør utvikles i årene framover basert på analysene som nå er gjennomført. Forslagene fra SFT går både på mer oljevernutstyr, opplæring og øvelser og endret organisering. Som en del av sin rapport har SFT sett på den statlige depotstrukturen. I den sammenheng foreslår de å legge ned det statlige oljeverndepotet på Fedje. SFTs begrunnelse for dette er at Fedje-depotet har dårlig tilgjengelighet, og at området dekkes av depotet i Bergen samt av det statlige depotet som SFT foreslår å flytte fra Solund til Florø. I tillegg har Hydro omfattende oljevernressurser på Stureterminalen, Statoil har omfattende oljevernressurser på Mongstadterminalen, og sokkeloperatørenes beredskapsorganisasjon, NOFO, har et oljeverndepot på Mongstad. Miljøverndepartementet vil nå gå grundig gjennom denne rapporten fra SFT, og vi vil sørge for at synspunkter fra ulike hold blir innhentet når det gjelder plasseringssaker i SFTs forslag. Det vil vi gjøre før vi tar en endelig beslutning knyttet til hvilket beredskapsnivå staten bør legge seg på og hvor det statlige oljevernutstyret bør plasseres. Men jeg vil også presisere at en styrking av oljevernberedskapen må fokusere på mer enn behovet for mekanisk oljevernutstyr. En styrking av beredskapen må derfor også omfatte forebyggende tiltak for å hindre at ulykker skjer, og tiltak som iverksettes for å begrense skadeomfanget etter at ulykken/havariet har inntruffet. Regjeringen har derfor satt i gang et systematisk arbeid med å konkretisere både forebyggende og beredskapsmessige tiltak, og forslaget fra SFT ser vi altså i denne sammenhengen.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg deler representantens syn på betydningen av forebyggende tiltak når det gjelder sikkerheten langs kysten vår, men jeg peker igjen på at det verken vil være riktig eller forsvarlig av meg i dag å ha noen helt konkret oppfatning om de enkelte lokaliseringsforslag som Statens forurensningstilsyn har kommet med i sin rapport om oljevernberedskapen. Derimot er det min hensikt å foreta en bred høring knyttet til disse forslagene, på den måten at ulike lokalmiljøer vil få uttale seg om sine syn på hvor utstyr bør plasseres for at vi skal få en optimal utnyttelse av vår totale beredskap.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Hensikten med den gjennomgangen jeg skal gjøre og de beslutningene som jeg vil ta i nær framtid, er at vi skal få en bedre beredskap langs kysten vår. Da trenger vi mer modernisert og oppdatert utstyr, men det er også viktig at vi tenker oss nøye om når det gjelder hvor utstyret skal plasseres. Nærhet vil være ett viktig prinsipp som skal legges til grunn, men det er også viktig at vi har det tilstrekkelige utstyret plassert på de stedene hvor vi vil trenge det, og på den måten raskest får en god beredskap som kan tre i kraft dersom ulykken er ute. Men det er altså spørsmålene om hvordan vi best kan få en beredskap og hvor utstyret da bør plasseres, som er blant de vurderingene vi skal gjøre og raskt komme tilbake med beslutninger om.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det er dokumentert et stort behov for vedlikehold og sikring av verdifulle kulturminner. Dette gjelder også kirker og kirkeinventar. Stavanger domkirke er ett av tolv kirkebygg som ved siden av Nidaros domkirke defineres som kirkebygg av nasjonal verdi. De siste årene er det derfor bevilget til dels betydelige beløp til restaurering av domkirken. Midlene er i hovedsak bevilget over Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementets budsjett, men stilt til rådighet for Riksantikvaren. Det er enighet om at Stavanger domkirke er et svært viktig anlegg. Energi- og miljøkomiteen har i sin merknad påpekt at det er naturlig å etablere en ordning med årlige avsetninger over statsbudsjettet til Stavanger domkirke, på linje med den ordningen som gjelder for Nidaros domkirke. Komiteen sier samtidig at Miljøverndepartementet bør medvirke til å avklare over hvilket departements budsjett en slik avsetning skal gis. Som en oppfølging av denne merknaden har jeg nylig tatt initiativ til en drøfting av dette med kirke-, utdannings- og forskningsministeren, og disse drøftingene vil omfatte nettopp spørsmålet om midler til Stavanger domkirke for inneværende år. For å belyse de problemstillinger som ligger i spørsmålet og merknaden fra komiteen, har jeg likevel behov for å gå litt prinsipielt inn på ansvarsforholdene for kirkene. Drift, vedlikehold og restaurering av kirkene våre er i dag et kommunalt ansvar. Dette følger av kirkeloven. Et unntak fra denne hovedregelen er Nidaros domkirke, hvor staten har ansvaret for restaurering og det antikvariske vedlikeholdet. Utgiftene til dette blir dekket over budsjettet til Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet, og utgiftene til den vanlige driften påligger kommunen. Miljøverndepartementet har et lovfestet faglig ansvar når det gjelder sikring og bevaring av middelalderkirkene, men ikke noe generelt ansvar for istandsetting og vedlikehold av kirker. Over Miljøverndepartementets budsjett er det derfor kun en mindre del av departementets bevilgninger som går til å dekke utgifter ved restaurering av kirker. Stavkirkene står i denne sammenhengen i en særstilling. Spørsmålet om staten skal påta seg et generelt og utvidet ansvar for vedlikeholdet av Stavanger domkirke berører prinsipper knyttet til forholdet mellom stat og kirke. Jeg viser i denne sammenhengen til at Regjeringen nylig har lagt fram en egen stortingsmelding – St.meld. nr. 14 for 2000-2001, Børs og katedral – som tar opp disse problemstillingene. Regjeringen har her gått inn for at deler av avkastningen fra Opplysningsvesenets fond skal kunne nyttes til vern og sikring av eldre kirker og kirkeinventar, og at statens utgifter til Nidaros domkirke skal overtas av fondet. Det er naturlig at tilskudd til Stavanger domkirke vurderes i sammenheng med dette forslaget. Utfallet av Stortingets behandling av denne meldingen vil derfor også være vesentlig for avklaringen av de forhold som er tatt opp i spørsmålet fra Kvassheim.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Representanten Kvassheim er raskt ute med etterspørsel etter statsrådens oppfølging av budsjettbehandlingen når det gjelder Stavanger domkirke. Jeg tar det som et tegn på en sterk interesse for saken, og vil selvsagt gjøre mitt til at dette får en rask avklaring. Det møtet med kirke- og undervisningsministeren som jeg nettopp refererte til, vil bli holdt i nær framtid, og vi vil selvfølgelig følge opp arbeidet med Stavanger domkirke på bakgrunn av merknaden fra stortingskomiteen og det jeg nettopp har sagt. Det er gitt penger til Stavanger domkirke de siste årene, og dette er et viktig bygg som fortjener fortsatt støtte.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
På hvilken måte Regjeringen vil følge opp Stortingets budsjettmerknad, er jeg helt sikker på at vi skal få rikelig anledning til å diskutere i Stortinget, ikke minst med bakgrunn i representanten Kvassheims engasjement. Men jeg kan bekrefte at vi selvfølgelig vil informere Stortinget på bakgrunn av de arbeidene som vi nå har satt i gang.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det er mye bra med norsk beredskap mot akutt forurensning. Aksjonene ved de siste havariene var vellykkede, men viste også at det er en rekke forbedringspunkter av forebyggende og beredskapsmessig karakter. Dette er punkter vi nå har hatt tak i. Når det gjelder petroleumsvirksomheten på sokkelen, er operatørene i medhold av forurensningsloven pålagt å ha en beredskap for å ta hånd om akutt forurensning. Den enkelte operatør må etter pålegg fra Statens forurensningstilsyn, som er det sentrale myndighetsorganet for beredskap mot forurensning, utarbeide egne beredskapsplaner basert på miljørisikoanalyser. På bakgrunn avgodkjente planer blir operatørene pålagt å ha beredskapsutstyr og personell, og å gjennomføre den nødvendige opplæring og de nødvendige øvelser. Petroleumsindustrien er således pålagt en beredskap for selv å kunne aksjonere og ta hånd om oljesøl fra sin virksomhet. På norsk sokkel har selskapene en egen beredskapsorganisasjon, Norsk Oljevernforening for Operatørselskaper – NOFO. NOFO har opprettet fem oljeverndepoter med tilknyttet personell langs kysten. I tillegg har hver operatør beredskapsmateriell på den enkelte installasjon for å kunne ta hånd om mindre oljesøl og å være førstelinje ved større søl før utstyret fra depotene kan være på plass. Grunnen til at vi på dette området har en mer tilfredsstillende situasjon, er i første rekke at vi har å gjøre med en stasjonær virksomhet hvor aktørene er kjente og også tar ansvar. Dermed er forurensningslovens hovedregel om at den som driver en virksomhet som kan medføre fare for akutt forurensning, skal sørge for en nødvendig beredskap for å hindre forurensing, i sterkere grad gjennomført.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg deler det syn at den totale sikkerheten langs kysten og beredskapen absolutt kan bli bedre. Det er grunnen til at Regjeringen nå har satt i gang et arbeid når det gjelder bedre forebygging, bedre overvåkning og bedre beredskap. Men når det gjelder beredskapen knyttet til oljevirksomheten, er situasjonen at vi har en god beredskap, og at vi har en god samordning mellom denne delen av beredskapen og den øvrige oljevernberedskapen i vårt land. Behovet for en styrking vil derfor først og fremst gjelde den totale oljevernberedskapen, som går utover det som også er oljeselskapenes ansvar. Her vil Regjeringen selvfølgelig videreføre arbeidet med en god samordning.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Når det gjelder det forebyggende arbeidet og muligheten for å styrke det, går det bl.a. ut på å få til en mye bedre utnyttelse av Forsvarets radar- data inn i den sivile virksomheten. Dette er ett av de områdene Regjeringen har tatt tak i når det gjelder å få til en styrking. Det vil også være viktig å arbeide videre med merking av seilingsleder for å få til en bedre sikkerhet. Det arbeides nå med en bedre samordning og en styrking av de ressursene som finnes, så dette vil bli fulgt opp.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-01-31:
«Jeg antar at statsministeren, i likhet med resten av landets befolkning, er bekymret over den senere tids opplysninger om at radioaktivt avfall skal transporteres på skip langs vår langstrakte og utsatte kyst. Dette kan føre til at miljøtrusler, som vi før bare har fryktet fra Kola, ved skipshavari nær norskekysten skaper nasjonale krisetilstander. Bekymrer det statsministeren at initiativ for å sikre en bedre kystberedskap har kommet noe sent?»
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-01-31:
Som statsråden vet, har det i løpet av de siste ukene blitt stilt en rekke spørsmål som er knyttet til beredskapen langs kysten og evnen til å overvåke trafikk utenfor kysten samt tidligvarsling av berørte myndigheter. Stortinget er jo kjent med at Regjeringen har til hensikt å legge frem et regjeringsnotat med forslag om tiltak. Jeg håper at Regjeringen forstår at opposisjonen er bekymret for de manglene som er avdekket i den senere tid, og at forslag som kun beskriver behov for ytterligere utredninger og opprettelse av utvalg og fremleggelse i fremtidige budsjetter er lite tilfredsstillende i forhold til nå-situasjonen. For det er nå det kreves handling. De to siste budsjettproposisjonene og uttalelser fra Forsvaret indikerer at noe må ha vært planlagt eller utredet for å ivareta behovet for en bedre kystberedskap på et tidligere tidspunkt. Kan ministeren gi en nærmere beskrivelse av det som skal bidra til en bedre koordinering av overvåkningsressursene i henhold til proposisjonene?
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-01-31:
Jeg må få lov å spørre statsråden om når hun kan forvente at disse forslagene blir realisert. Vi har hørt om forslag, vi har hørt om at det foreligger planer. Men det materialiseres ikke i konkrete tiltak. Det er hele tiden nye utredninger, nye planer, en skal komme med forslag. Men forslagene kommer ikke. Og imens har vi sett denne krisesituasjonen som vi har fått på kysten, og vi frykter hva som kan skje når vi får denne livsfarlige atomtransporten langs kysten vår. Så når kan vi forvente en helhetlig satsing som kommer konkret og skal iverksettes innenfor et visst tidspunkt?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-01-31:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Lofotterminalen i Leknes har blitt påkostet 11 mill. kroner og stod ferdig for 4 år siden. I henhold til Aftenposten 22. januar 2001 er anlegget nå stengt for landing av fisk fra tredjeland fordi EUs inspektører ikke er tilfreds med sine arbeidsforhold på anlegget. Ifølge ESAs planer skal anlegget inspiseres hvert femte år. På grunn av stengningen lander nå russiske trålere sine fangster i EU-land. Forstår utenriksministeren at denne avgjørelsen er urimelig, og vil han ta initiativ for å få saken løst?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-01-31:
Jeg registrerer at utenriksministeren stiller seg tvilende til framstillingen i Aftenposten. Jeg er enig med utenriksministeren i at det selvsagt ikke skal stilles krav om en mindre streng veterinær grensekontroll i Norge enn i andre EØS/EFTA-land. Det skulle bare mangle – det ville reise tvil om norske produkter holder mål. Men det er ikke bare fra Lofoten denne type meldinger har kommet inn. Etter at jeg fremmet dette spørsmålet, er det kommet henvendelser fra flere kanter av landet hvor man har hatt samme problemet, bl.a. fra Averøy, hvor det hevdes at kontrollørene var mest opptatt av størrelsen på garderobeskap og av kontordører, og ikke av de fysiske lokalitetene. På samme måte hevdes det i forhold til Lofotterminalen at man var misfornøyd med kontor- og dusjfasiliteter for EU-kontrollørene, som altså skal på besøk hvert femte år. Dersom dette er tilfellet, og dersom også de meldinger som er kommet fra f.eks. Averøy, holder stikk, må jeg si at det er helt urimelig at man skal stille den type krav til terminaler.