Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-14:
Det er alltid stor interesse ute blant folk når endringer i Posten er på den politiske dagsordenen. Saken som er til behandling i dag, er ikke noe unntak fra det, selv om den ikke på noen måte kan måle seg med det engasjementet som var ute i Distrikts-Norge i 1996 da Stortinget omdannet Posten til Posten Norge BA. Som et bakteppe for kveldens debatt kan det være grunn til å bemerke at da Posten ble omdannet til særlovselskap, begrenset man samtidig Stortingets innflytelse over Postens drift. Det er en kjensgjerning at Posten er en del av vår kultur, særlig gjelder dette ute i distriktene. Det går mange heltehistorier om Posten. Posten er til å stole på. Selv om både avsender og mottaker er død, har Posten evig liv. Vi er alle like for Posten, Postverket tar oss på alvor uansett hvem vi er, og hvor vi bor. Slik har Posten vært i våre hjerter. Muligens er det en myte. Men vi ser konturene av et bilde på at Posten er den store, trygge og alltid tilstedeværende tjener. I 1997 feiret Posten Norge sitt 350 års jubileum. Etableringen av Posten var et symbol på at Norge var på vei til å bli en moderne stat. Staten tok ansvar for kommunikasjonen mellom borgere, og mellom borgerne og sentrum. Smakebiter fra Postens historie blir dermed historien om Norge. Et særtrekk ved den postale historien og på sett og vis også et særtrekk ved den moderne Posten er blanding av det moderne og det gamle. Helt fra begynnelsen finner vi spørsmål om privat eller statlig drift. Et annet blandingstrekk ved Posten er koblingen mellom det nasjonale og det internasjonale. Det er noe dypt lokalt ved våre postkontor, samtidig som Posten hele tida har krysset de nasjonale grenser. Når Stortinget i dag behandler saken om Postens ekspedisjonsnett, er det igjen et eksempel på at vi blir innhentet av utviklingen. Konkurransen fra andre postoperatører blir stadig sterkere, og kundenes krav til posttjenester øker i takt med de nye muligheter som teknologien skaper. Utviklingen skaper nye utfordringer, men også nye muligheter. Nedgangen i trafikken i det tradisjonelle ekspedisjonsnettet har vært tydelig de siste åra. Vi har alle vært med på å bidra til denne nedgangen. Vi bruker andre betjeningsformer. Dette er et viktig moment som Posten selvsagt må ta hensyn til, og et moment som de fleste av oss aksepterer. Grunnen til at denne saken nå blir lagt fram for Stortinget, er at den er så pass omfattende. Den omleggingen Posten nå går inn for, innebærer en økt satsing på kontraktsdrift ved at 450–600 nye postkontorer blir lagt ned i sin ordinære form. Denne omstillingen berører et stort antall ansatte. Slik det er framstilt i meldingen, er dette tallet svært usikkert, men det kan innebære at 2 500 årsverk eller 3 000 personer blir berørt av denne omleggingen. Flertallet i komiteen, alle unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, er svært opptatt av at de ansattes rolle i denne prosessen skal bli ivaretatt. Flertallet har derfor lagt stor vekt på at det må være stor åpenhet rundt denne omleggingen. De ansatte i Posten har gjennom flere år vært gjennom omlegginger og usikkerhet for sine arbeidsplasser. Da er det viktig, etter flertallets oppfatning, at Posten bygger opp et omstillingsapparat for å imøtekomme utfordringene på personalsida. Flertallet har også funnet det riktig å understreke viktigheten av at de overtallige får en ryddig behandling. Høyre og Fremskrittspartiet har på sin side funnet grunn til å understreke at det sterke stillingsvernet de ansatte har i Posten, har motvirket en gradvis nedbemanning, slik at selskapet nå sliter med et stort antall overtallige. Jeg må nok si at dette er en ganske grov beskjed å gi ansatte i Posten, som allerede har en vanskelig hverdag. Komiteens flertall er enig med departementet i at skal Posten fungere godt som en landsdekkende bedrift, må også de administrative funksjonene være landsdekkende. Med dette mener vi også desentralisert myndighet. Komiteens flertall tror dette er en forutsetning for å få til de store omstillingene som nå skal skje. Det handler med enkle ord om at folk som jobber ute i fylkene, må føle nærhet til den virksomheten de skal betjene. Det er igjen slått fast at alle kommuner i landet skal ha minst ett postkontor eller kontraktspostkontor. Dette må være et ufravikelig krav. Det er under de siste ukers debatt om Postens ekspedisjonsnett kommet signaler fra sentralt ansatte i Posten om at Posten har tenkt å sette en grense ved innbyggertallet i kommunene som et kriterium for hvilken kommune som skal ha postkontor. Dette finner komiteens flertall underlig og ikke tilfredsstillende. Det kan nemlig resultere i at store deler av flere fylker ikke vil ha ordinære postkontor. I dette landet har vi en utfordrende geografi, og derfor har vi funnet å bemerke at innbyggertall ikke må være et kriterium alene. I meldingen er landposttjenesten så vidt nevnt, men ikke som en del av den meldingen som vi nå behandler. Flertallet i komiteen synes det er viktig å fremheve landposttjenestens viktige rolle, og understreker at denne blir enda viktigere etter omleggingen av ekspedisjonsnettet. Og vi har lagt inn som en forutsetning at disse tjenestene blir ført videre med samme service- og kvalitetsnivå. For mange er landposttjenesten selve Posten, fordi den har en kombinasjon av å distribuere og ekspedere. Komiteens flertall har i merknads form lagt til grunn at hovedmålsettingen for den nye ekspedisjonsstrukturen er en offensiv satsing på økt tilgjengelighet og bedre tilbud til kundene nå når antall poststeder tross alt øker. En økning på 200 poststeder er betydelig. Vi regner med at denne økningen kommer både i byområder og i distrikter, slik det fremgår av meldingen, altså over hele landet. Med flere poststeder som har utvidet åpningstid, kan kundene benytte Postens tjenester i langt større grad enn tidligere, og det ser vi på som positivt. Når ekspedisjonsnettet til Posten nå legges om, må de krav som går fram i Postens konsesjon, legges til grunn. Postens basistjenester må være tilgjengelig for hele befolkningen, i hele landet. Det er ingen grunn til å tro at ikke dette er både Postens og departementets vurdering. Det har gjennom mange år vært stor politisk interesse for offentlig servicekontor. Samferdselskomiteen har ved flere anledninger tatt til orde for en slik ordning, uten at det har resultert i faste ordninger. Komiteens flertall er fornøyd med de sterke signalene som nå har kommet fra Regjeringen i sakens anledning. Flertallet i komiteen mener det nå må utarbeides sentrale retningslinjer for å få gjennomført arbeidet med å etablere offentlige servicekontor. Vi mener det er en forutsetning for å lykkes at staten går inn med en basispakke av tjenester fra statlige etater for å sette en standard for disse kontorene. Når vi har en del oppfatninger om omlegging av Postens ekspedisjonsnett, er det likevel i full visshet om at dette er styret i Postens forslag. Det er også i visshet om at de postansattes organisasjoner har sluttet seg til det forslaget som foreligger. Vi har tillit til at dette arbeidet blir utført på en tilfredsstillende måte, slik Stortinget tidligere har ment. De samfunnspålagte oppgavene skal utføres til det beste for Postens kunder over hele landet. I Arbeiderpartiet er vi svært glad for at komiteens flertall, som består av Sentrumspartiene, SV og Arbeiderpartiet, er enig i de viktige hovedtrekkene i postpolitikken. Det vil fortsatt være utfordringer innenfor dette området, og da er det viktig å ha forutsigbarhet med hensyn til i hvilken retning vi skal gå. Tradisjonen tro har Høyre og Fremskrittspartiet fremmet forslag om å omdanne Posten Norge BA til aksjeselskap. Arbeiderpartiet er fornøyd med at dette forslaget ikke får flertall denne gangen heller.