Manuela Ramin-Osmundsen (Arbeiderpartiet), 2008-01-17:
Siden proposisjonen om felles ekteskapslov ikke er lagt fram for Stortinget ennå, finner jeg det ikke naturlig å gå nærmere inn på de enkelte forslagene. Dette er en sak som er viktig for mange mennesker, og er det én ting tilhengere og motstandere bør kunne enes om, er det at begge sider betrakter dette som et verdispørsmål. Regjeringen går i denne saken langt for å gi homofile og heterofile samme rettigheter. Noen mener for langt. Det har jeg respekt for. Samtidig har jeg falt ned på en annen konklusjon, og jeg ber om respekt for det. Alle mennesker har lik verdi. Det spiller ingen rolle hvor du kommer fra, hvilken gud du tror på eller hvem du elsker. Det er derfor en selvfølge at homofilt samliv har like stor verdi som heterofilt samliv. Homofil kjærlighet er like sterk, like ønskelig og like god som heterofil. Samfunnet må derfor legge til rette for at homofile kan leve i samliv med de samme rammer som heterofile. Homofilt samliv er ingen trussel mot heterofilt samliv. En slik påstand er i beste fall feilaktig, i verste fall sårende og stigmatiserende. Et åpent og liberalt samfunn skal legge til rette for at folk kan velge den samlivsformen de ønsker, det være seg homoekteskap eller et heterofilt samboerskap. Gode samliv er ønskelig, og det er myndighetens oppgave å tilrettelegge for stabile parrelasjoner. Regjeringen vil sikre homofile og lesbiskes rettigheter, støtte homofile og lesbiske i å leve åpent og aktivt motarbeide den diskrimineringen som de utsettes for. Felles ekteskapslov er derfor en endring som er svært viktig for denne regjeringen, og den er nedfelt i Soria Moria-erklæringen, hvor det står: «Regjeringen vil: - gå inn for endringer i ekteskapsloven som åpner for ekteskap mellom to av samme kjønn, med de samme rettigheter som ekteskap mellom to av motsatt kjønn. Senterpartiets representanter i Regjering og Storting stilles fritt i dette spørsmålet.» Samme rettigheter forstås slik at det må foreslås endringer i ekteskapsloven og i annet regelverk som er knyttet til rettigheter for ektefeller. Forslaget om å utvide ekteskapet til også å omfatte homofile par, handler om å foreta et verdivalg. Denne regjeringen har derfor i Soria Moria-erklæringen gitt denne klare føringen. Hovedinnholdet i og premissene for en felles ekteskapslov var med andre ord gitt gjennom regjeringserklæringen. Regjeringen anså det som lite hensiktsmessig å foreta en bred lovutredning med dette utgangspunktet. Det ble likevel bestemt at enkelte delspørsmål skulle utredes nærmere av eksterne eksperter. Det er foretatt en gjennomgang av hva et ekteskap er ut fra en filosofisk tilnærming. En teolog har foretatt en gjennomgang av teologiske og kirkelige vurderinger i tilknytning til Den norske kirkes forståelse av ekteskap og samliv. De barnerettslige konsekvensene av en felles ekteskapslov for heterofile og homofile par er behandlet i to delutredninger. Den ene gjelder adopsjon og den andre fastsettelse av foreldreskap for likekjønnede etter barneloven. Internasjonale konsekvenser av felles ekteskapslov er også utredet, og det er foretatt en litteraturgjennomgang av forskning om barn som vokser opp i likekjønnspar. Berørte departementer har også vært trukket inn i saken. I tillegg satte departementet ned en referansegruppe bestående av representanter fra berørte departementer, Den norske kirke, andre trossamfunn, livssynssamfunn og interesseorganisasjoner for å gi informasjon om arbeidet og for å kunne innhente synspunkter til arbeidet. Det ble avholdt to møter i referansegruppen. Jeg vil dessuten få minne om at Regjeringen i løpet av denne prosessen har fått kritikk fra deler av opposisjonen fordi vi har brukt for lang tid til å utrede lovforslaget. Det vil alltid være ulike oppfatninger av utredningers omfang, og det er ikke slik at alle lovendringer krever omfattende utredninger. Jeg er dessuten usikker på om det er en offentlig utredning som ville vært avgjørende for mitt eller representanten Lånkes standpunkt i dette spørsmålet. Forslaget til lov har vært på bred alminnelig høring i vel tre måneder, noe som er i tråd med regelverket. Det kom fram i denne høringen at det er svært ulike oppfatninger i denne saken, som rører ved manges verdigrunnlag og vekker sterke følelser, både hos dem som er mot en slik utvidelse av ekteskapet, og hos tilhengerne. Å være for eller mot felles ekteskapslov handler, som jeg sa innledningsvis, om verdisyn. Forslaget rører ved mange religiøse personers verdigrunnlag og vekker sterke følelser. Jeg forstår at dette berører manges livssyn. For dem som også ser på ekteskapet som en religiøs handling, innebærer dette en tilleggsdimensjon som jeg har respekt for. Men dette er også et verdivalg for dem som er tilhengere av en felles ekteskapslov, og jeg legger avgjørende vekt på at ekteskapet er en sivilrettslig handling. Regjeringen vil med forslaget både likestille heterofile og homofile par og sikre barns rettigheter. Det er avgjørende for meg at lesbiske og homofile par sivilrettslig behandles likt med heterofile par. Jeg legger også til grunn at det er til barns beste å vokse opp med trygge og stabile rammer uavhengig av foreldrenes seksuelle orientering. Etter min vurdering gir ekteskapet gode rammer for barn, og dette støttes av høringsinstansene. Det denne saken handler om, er å la noen flere par få mulighet til å inngå ekteskap. Dette medfører ikke at dagens ekteskapsinstitutt vil bli snudd opp ned, slik enkelte motstandere synes å mene. Jeg vil også vise til den bekymring som ble uttrykt i sterke ordelag i debatten om partnerskapsloven for 14 år siden. Da var det mange som mente at partnerskapsloven kunne føre til ikke mindre enn normoppløsning. Det er nå heldigvis slik at i dag er det ingen av motstanderne til felles ekteskapslov som angriper partnerskapsloven. Tvert imot understrekes det av flere høringsinstanser som går mot lovforslaget, at det rette må eventuelt være å foreta endringer i partnerskapsloven.