Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-06-12:
Det er, som saksordføreren pekte på, og som ved behandlingen av meldingen i februar, bred enighet om hovedlinjene i ny sentralbanklov. Vi er tilfreds med at finansministeren valgte å endre ordlyden i formålsparagrafens annet ledd, slik at hensynet til høy og stabil produksjon og sysselsetting sidestilles med oppgaven å opprettholde en stabil pengeverdi og fremme stabilitet i det finansielle systemet. Vi støtter ikke forslaget fra SV, Miljøpartiet De Grønne og Rødt om gjennom formålsparagrafen å skulle pålegge sentralbanken et ansvar for at Norge når sine klimamål, og den omstilling som er nødvendig i så måte. Det ansvaret ligger hos oss, på politikernes bord, selv om klimarisiko selvsagt er et element som også må være med i bankens vurderinger av de økonomiske og finansielle utsiktene. Det er ett viktig punkt det er uenighet om, nemlig ansettelsesvilkårene for daglig leder av NBIM. Finansdepartementet begrunner forslaget om åremål med behov for «rotasjon og nytenkning». «Rotasjon» blant hvem? Dette er en av de viktigste stillingene her i landet. Pensjonsfondet leverer nesten hver femte krone til statsbudsjettet, og det står for den tredje største inntektskilden på vårt statsbudsjett etter moms og personskatt. Oppgaven med å levere slike resultater er ikke egnet for «rotasjon». Etter mitt skjønn ligger det i åremål en ekstra beskyttelse mot oppsigelse. Det skal sentralbanksjefen ha, fordi banken skal ha en uavhengighet. Daglig leder av NBIM bør måles på resultatkrav, på evne til å lede og utvikle organisasjonen, sammen med styret. Hvis behovet for fornyelse oppstår, er det en oppgave for styret å foreta det nødvendige skiftet. Det kan også ses motsatt: Hva om den daglige lederen tåler belastningen og leverer gode resultater? Hvorfor i all verden skal styret da ikke ha mulighet til å beholde vedkommende lenger enn 2 x 5 år? Jeg håper ikke at en slik forvaltningstankegang også vil prege de krav Finansdepartementet vil stille til det nye sentralbankstyret i dets ansvar for forvaltningen av fondet. Nå må sentralbankstyrets samlede kompetanse i betydelig større grad rettes inn mot det som vil være dets viktigste oppgave, nemlig forvaltningen av pensjonsfondet, kompetanse om og erfaring fra kapitalforvaltning i internasjonale markeder og måling, styring og kontroll av risiko. Gjennom instruksen til Norges Banks styre må Finansdepartementet også vektlegge at styret utvikler SPUs organisasjon og forvaltningspraksis, og at styret regelmessig informerer om sine vurderinger av risikobildet i finansmarkedene og i internasjonal økonomi. Jo større del av statsbudsjettet som er avhengig av avkastningen fra pensjonsfondet, jo viktigere er risikostyringen i fondet. Det må også gjenspeiles i rapporteringskravene fra styret til Finansdepartementet og til Stortinget gjennom de årlige meldingene. Vi støtter å lovfeste at fondet skal investeres i utlandet. Det har vært lagt til grunn hele tiden. Når man ser flere mer eller mindre fantasifulle forslag om bruken av fondet her hjemme, burde vi kanskje vurdere å grunnlovfeste dette prinsippet. Det er en uenighet til som bør nevnes, nemlig minnemyntene. Regjeringen foreslår at bankens ansvar for minnemyntene fjernes, som også saksordføreren pekte på. Det skal ikke bety at banken likevel ikke skal kunne utstede sirkulasjonsmynt med spesialpreg eller unntaksvis utgi minnemynter. Det er vi uenige i, sammen med en rekke høringsinstanser. Derfor foreslår vi, sammen med flere partier, at lovfestingen av bankens ansvar for dette videreføres. Det ligger en ekstra anerkjennelse og en sterkere symbolkraft bak minnemyntene om dette fortsatt er forankret i sentralbankloven. Jeg håper finansministeren kan tenke igjennom dette en gang til, slik hun gjorde da hun fjernet ordet «eller» i formålsparagrafen. Det er ingen skam å snu i et slikt spørsmål heller. Med dette tar jeg opp forslagene som Arbeiderpartiet står bak sammen med andre i innstillingen.