Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 1999-02-18:
Regjeringen har i St.prp. nr. 1, Tillegg nr. 6 for 1998-99 foreslått å samordne virksomheten til Statens Landbruksbank, Statens Kornforretning, Omsetningsrådet og Fraktkontoret for slakt. Regjeringen har også foreslått at tilskuddsenheten i den nye og samordnede virksomheten skal lokaliseres utenfor Oslo. Denne tilskuddsenheten er anslått til 65 årsverk. Markedsenheten skal lokaliseres her i hovedstaden. Komiteens flertall, som består av Arbeiderpartiet og Høyre, har valgt en annen løsning enn den Regjeringen har lagt opp til. Sentrumspartiene støtter Regjeringens opplegg. Fremskrittspartiet støtter en samordning av virksomhetene, men ønsker at den nye enheten i sin helhet lokaliseres i Oslo. Jeg går ut fra at de to mindretallene selv argumenterer for sine syn, og jeg kommer derfor til å konsentrere mitt innlegg om hvorfor Arbeiderpartiet og flertallet har valgt en annen løsning enn det Regjeringen foreslår i saken. Arbeiderpartiet foreslår, sammen med Høyre, at Statens Landbruksbank slås sammen med Statens nærings- og distriktsutviklingfond, SND. SND ble etablert i 1993. Etableringen kom som følge av en sammenslåing av Distriktenes Utbyggingsfond, Industrifondet, Industribanken og Småbedriftsfondet. Det man ønsket, var å samle statens næringspolitiske virkemidler i én institusjon. Målet var å se helhet i arbeidet med næringsutvikling. Etter etableringen av SND i 1993 har staten systematisk lagt nye statlige næringspolitiske virkemidler til SND. Fra 1. januar 1997 ble Fiskarbanken en del av SND. I Arbeiderpartiet har en ved flere anledninger også vurdert hvorvidt Landbruksbanken burde integreres i SND. Når Regjeringen nå legger fram en sak som berører en stor omorganisering av Landbruksbankens virksomhet, setter Regjeringen dagsorden i forhold til en ny vurdering av hvor Landbruksbanken hører hjemme i landets virkemiddelsystem. Dersom en velger å følge Regjeringens opplegg, vil en sementere Landbruksbankens plass i dette systemet for mange år framover. Derfor har det for oss i Arbeiderpartiet vært helt naturlig å vurdere denne saken på et bredere grunnlag enn det Regjeringen har gjort i St. prp. nr. 1, Tillegg nr. 6. Og vi mener at det beste distriktspolitiske grepet nå vil være å integrere Statens Landbruksbank i SND. Tiden er moden, ikke minst fordi SND nå har greid å bygge opp en slagkraftig distriktsorganisasjon. SND har nå distriktskontor i alle landets fylker. SND har blitt en desentralisert organisasjon, hvor 95 pst. av alle beslutningene tas ute i fylkene. Mange har hevdet at saken med dette har tatt en overraskende vending. Ja Norge Bondelag har til og med hevdet at stortingsflertallet med dette nærmest gjennomfører et kupp. Det som overrasker meg, er at noen blir overrasket over at Arbeiderpartiet og Høyre inntar dette standpunktet. Hvorfor er det da så viktig og riktig å slå Statens Landbruksbank sammen med SND? Framtida til Bygde-Norge avhenger av helhetlige løsninger. Det er summen av alt næringsliv som vil være avgjørende for distriktskommunenes evne til å beholde sine innbyggere. Ikke minst vil mangfold, kreativitet, etablerervennlighet og åpenhet være avgjørende dersom en skal få ungdom til å flytte tilbake etter endt utdanning. Jeg tror framtidas bygder vil, og bør, bestå av noen bønder som har gården som sin eneste inntektskilde. Men samtidig vil det være bønder som driver gårdsbruket i tillegg til annen næringsaktivitet, enten i tilknytning til gården, eller atskilt fra gården. Og svært mange bønder er flinke selvstendige næringsdrivende. Jeg tror vi vil få se en utvikling der bondens kunnskap som bedriftsleder vil få økt betydning: altså bonden som aktiv eier i annen virksomhet, bonden som styremedlem i annen virksomhet, bonden som gründer. Framtidas Bygde-Norge trenger å være en smeltedigel, der også bonden vil ha behov for kontakt med Norges Eksportråd og Norges forskningsråd. Et slikt framtidig Bygde-Norge, preget av framtidshåp, bør det offentlige møte med et helhetlig virkemiddelapparat – et virkemiddelapparat som har ansvar for å se næringslivet i en sammenheng, et virkemiddelapparat som er opptatt av at gårdsbruk også er viktige arbeidsplasser, et virkemiddelapparat som f.eks. kan lose den IT-utdannede deltidsbonden gjennom SNDs distriktskontor til Norges forskningsråd. Sammenslåingen av Statens Landbruksbank og SND innebærer en overføring av ansatte fra de tre avdelingskontorene i Landbruksbanken til SNDs distriktskontorer. Samtidig vil det innebære en overføring av ansatte fra fylkesmennenes landbruksavdelinger til de samme distriktskontorene. En slik økning i antall ansatte vil bidra til å gjøre SNDs distriktsorganisasjon mer slagkraftig. SNDs distriktskontorer skal bli lokale kraftsentre i arbeidet med næringsutvikling. Nå skal de som har ansvaret for næringsutvikling i Distrikts-Norge, jobbe i samme organisasjon og sitte i samme kontorfellesskap. Vi tror dette kan gi viktige synergieffekter. Næringslivet har noe å lære av norsk landbruk. Landbruket har noe å lære av øvrig næringsliv. Mange har argumentert mot sammenslåingen av SND og Landbruksbanken med synspunkter som går i retning av at landbruksnæringen er så spesiell; landbruket er ikke som annet næringsliv. I forhold til landbruket trengs det tette koblinger mellom rådgivning og finansiering, blir det hevdet. Ja, det er til og med argumentert med at Landbruksbankens folk bør bli hos fylkesmannens landbruksavdeling, fordi man da kan pleie kontakten med fylkesmannens miljøvernavdeling bedre. Flertallet er ikke enig i dette. Flertallet tror tvert imot at det vil være veldig bra for norsk landbruk om man fjerner mest mulig av den unødvendige særbehandlingen næringen er preget av. Det er ingen grunn til å ønske en sterk kobling mellom rådgivning og finansiering i norsk landbruk, når denne koblingen er så sterkt uønsket i forhold til alt annet næringsliv. Det er et sunt prinsipp at rådgiveren – konsulenten – ikke skal sitte med en hånd ned i virkemidlene. Utviklingen går sin gang. Landbruksskolene er i dag en del av det ordinære videregående skoleverket. Veterinærhøgskolen og Landbrukshøgskolen er en del av det ordinære høyskolesystemet. De statlige landbrukskontorene er en del av den kommunale forvaltningen. Landbruksforskningen er en del av det ordinære forskningssystemet. Nå blir Landbruksbanken en del av SND. En slik utvikling betyr ikke at alle spesielle ordninger for norsk landbruk skal fjernes. For Arbeiderpartiet er det viktig å understreke at en integrering av Landbruksbanken i SND ikke betyr at de ordningene som i dag er tilgjengelige gjennom Landbruksbanken, skal avvikles. I dag mottar SND bevilgninger over tre ulike departementer: Kommunal- og regionaldepartementet, Nærings- og handelsdepartementet og Fiskeridepartementet. SND mottar samtidig klare politiske styringssignaler fra disse departementene og fra Stortinget. Når Landbruksbanken blir en del av SND, vil SND motta økonomiske ressurser også over Landbruksdepartementets budsjett. Selvfølgelig vil det følge med klare politiske styringssignaler. Den norske statlige innsatsen for å ivareta landbrukets multifunksjonelle rolle vil som nå bli synliggjort over Landbruksdepartementets budsjett. Flertallet har i sine merknader gjort det klart at de altså går inn for at Statens Landbruksbank avvikles som egen institusjon, og at de økonomiske virkemidler som banken i dag disponerer knyttet til nye næringer og lån og tilskudd til tradisjonelt landbruk, overføres til SND. Flertallet har understreket at dette også gjelder bygdeutviklingsmidlene. Samtidig peker flertallet på at Landbruksbanken også utfører oppgaver som det ikke er naturlig å overføre til SND. I det videre arbeidet med saken må Regjeringen drøfte hvilke oppgaver som bør overføres til SND. Jeg vil imidlertid understreke at flertallet ikke ønsker at departementet legger opp til en minimumsløsning, der det videre arbeidet preges av en tenkning om å overføre minst mulig av Landbruksbanken til SND. Dersom oppgaver ikke skal overføres, må dette begrunnes særskilt. Arbeiderpartiet er selvsagt klar over at bygdeutvik-lingsmidlene er en del av jordbruksavtalen mellom staten, Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag. For oss er det viktig å understreke at vi mener at slik skal det fortsette. Det skal fortsatt forhandles om den årlige rammen for bygdeutviklingsmidlene og om fordelingen mellom investeringer i tradisjonelt landbruk og nye næringer. Videre er det vår oppfatning at organisasjonene fortsatt skal ha den samme rett til å delta i de styrer som beslutter bruk av bygdeutviklingsmidler. Bygdeutviklingsmidlenes spesielle profil, med en prioritering av småskala virksomhet og kvinnerettede tiltak, skal bestå. Integreringen av Landbruksbanken i SND vil også være en betydelig utfordring for SND. SND vil også måtte endre seg når nye virkemidler blir en del av SNDs portefølje. Dette tror jeg SND vil møte på en positiv måte. Ikke minst mener jeg at det er naturlig at SND gjennomgår sine vedtaksfullmakter for de lokale styrene, noe som vil gjøre det enklere å tilpasse bevilgningssytemet i SND til det system som i dag finnes i forhold til bygdeutviklingsmidlene. Fra mange hold er Arbeiderpartiet møtt med sterk kritikk for at vi ønsker å integrere Statens Landbruksbank i SND. Ikke minst har mange vært skuffet over at dette setter en stopper for Regjeringens ønske om å flytte ut 65 statlige arbeidsplasser. Det er hevdet at Arbeiderpartiet med dette driver en ren obstruksjonspolitikk. Det har på ingen måte vært Arbeiderpartiets utgangspunkt. Vi har tatt vårt standpunkt ut fra en vurdering av hva vi mener vil være det beste for norsk landbrukspolitikk, næringspolitikk og distriktspolitikk i framtida. Vi mener at alle helhetlige vurderinger taler for vår løsning. Arbeiderpartiet og Høyre har til sammen flertall for dette synet. Da kan man ikke la være å iverksette denne politikken fordi det tilsynelatende forhindrer utflytting av 65 arbeidsplasser. Arbeiderpartiet er ikke prinsipielt imot utflytting av statlige arbeidsplasser. Arbeiderpartiet har tvert imot i regjeringsposisjon selv vært pådrivere for en rekke utflyttingsprosjekter. Men denne gangen har vi altså valgt en annen løsning. Og den løsningen vi har valgt, innebærer også muligheter for utflytting av statlige arbeidsplasser. Som jeg har sagt, har SND i dag en svært desentralisert organisasjon. I sine merknader åpner flertallet for en vurdering av hvorvidt SND i tilknytning til integreringen av Statens Landbruksbank kan legge noen av sine samlede funksjoner ut til sine kontorer i fylkene. Her får Regjeringen ganske frie tøyler i sitt videre arbeid. Og sett fra mitt ståsted vil det være veldig interessant dersom en kan få fram løsninger som f.eks. innebærer at hovedkontorfunksjoner i SND kan lokaliseres utenfor Oslo. Som jeg har sagt mange ganger i dette innlegget: Framtida til Bygde-Norge avhenger av helhetlige løsninger. Mitt inntrykk er at det tenkes helhetlig lokalt. Nå må staten møte denne lokale helhet med et samlet virkemiddelsystem. Det vil staten ha når byggverket SND med denne behandlingen i Stortinget fullføres. Det er bra for Bygde-Norge. Arbeiderpartiet mener at det er bra for norsk landbruk, og at det er bra for norsk distriktspolitikk. Jeg vil anbefale komiteens tilråding, som innebærer en prinsippbeslutning av en sammenslåing av Landbruksbanken og SND. Den innebærer også at Omsetningsrådet, Statens Kornforretning og Fraktkontoret for slakt, som jeg har berørt lite i dette innlegget, samordnes til én virksomhet, men lokaliseres her i Oslo.