Erna Solberg (Høyre), 2018-11-14:
Innledningsvis vil jeg få vise til min innledning i forrige svar om hva spørreinstituttet skal brukes til, og hva det ikke bør brukes til. Det er slik at man nå utvider hva spørreinstituttet skal være. Det vil senere regjeringer måtte møte og svare for, etter de samme prinsipper som de nå forventer at denne regjeringen gjør. Spørsmålet om tema for regjeringsforhandlinger er altså i en kategori spørsmål som ikke bør stilles i spørretimen. Jeg gjør oppmerksom på at det svaret jeg gir, ikke er uttrykk for regjeringens holdning, siden jeg nok en gang gjentar at regjeringen ikke har et pågående arbeid for å endre abortloven. Men så har jeg lyst til å understreke at en utvikling mot et sorteringssamfunn er en bekymring jeg tror jeg deler med mange. De siste 20–30 årene har den medisinske og teknologiske utviklingen åpnet for en rekke nye muligheter innenfor fosterdiagnostikk. Tidligere ble spørsmålet om barnet var velskapt eller ikke, langt på vei stående ubesvart inntil fødselen. I dag kan en allerede tidlig i svangerskapet påvise eller utelukke sykdommer eller utviklingsavvik hos fosteret. Utviklingen utfordrer oss på de etiske spørsmålene om hvor grensene går, hva den enkelte skal bestemme, og hva samfunnet skal bestemme. For eksempel er det et etisk krevende spørsmål å ta stilling til hvem som skal få tilbud om ulike undersøkelser, og når i svangerskapet slike undersøkelser eventuelt kan gjennomføres. Når det gjelder kjønn, har et bredt flertall i Stortinget tatt et aktivt valg. Muligheten for å sortere barn på grunnlag av kjønn bidro til at helsepersonell ikke kan opplyse om fosterets kjønn før utgangen av tolvte uke, med mindre kvinnen er bærer av en alvorlig, kjønnsbundet sykdom. Det kan ha bidratt til at vi ikke har hatt en debatt i Norge om såkalt familiebalansering, slik vi har sett i enkelte andre vestlige land. Jeg mener det er viktig at vi som politikere gjør valg som forhindrer at kunnskap før utgangen av tolvte uke bidrar til at vi beveger oss mot et sorteringssamfunn. Videre mener jeg det er etisk krevende at dagens lov knytter abortadgangen til egenskaper ved et foster – egenskaper som flere av våre medmennesker deler og lever et godt liv med. Selv om Downs syndrom ikke er en sykdom, gir dette syndromet i dag grunnlag for svangerskapsavbrudd etter tolvte uke. Denne praksisen ble bl.a. bekreftet av daværende helse- og omsorgsminister Jonas Gahr Støre på skriftlig spørsmål fra daværende stortingsrepresentant Line Henriette Hjemdal. Lovteksten, slik den er utformet, gir et signal fra samfunnet til personer med tilstander som gir et selvstendig grunnlag for abort. Det er derfor vi har svart ja på utfordringen fra Kristelig Folkepartis nestleder om at vi er villig til å diskutere disse temaene og spørsmålene under forhandlinger, men også under noen klare forutsetninger, som jeg har gjort rede for. Så vil jeg få lov å understreke: Jeg har aldri sagt at den enkelte kvinne bærer et ansvar for sortering hvis hun tar abort på grunnlag av alvorlig sykdom hos fosteret. Dette er å tillegge meg meninger jeg ikke har. Jeg har respekt for at den enkelte kvinne gjør et valg ut fra sin livssituasjon, at mange tar valg som føles vanskelige, og som føles smertefulle.