Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-10-10:
Det er deilig å være norsk. Ja, faktisk er det det, med en regjering som vil sikre en rettferdig fordeling i et velstående Norge. Vi har igjen fått en regjering som tenker mest på dem som har minst, og vil at de som har mest, i mye større grad skal bidra til å finansiere dette velferdssamfunnet som vi alle ønsker å ha. Arbeiderpartiet vil fortsatt skape et samfunn hvor vi bryr oss om hverandre, og der fellesskapet står godt rustet i den internasjonale konkurransen. I et velfungerende samfunn skal alle ha like muligheter til barnehage, skole, utdanning, hjelp ved sykdom og hjelp når alderdommen krever det. Det er fellesskapet og de store menneskelige ressursene som har skapt det velferdssamfunnet vi har i dag, og her har Arbeiderpartiet vært den største aktøren. Vi vil aldri bli et parti som dreier i alle vindretninger. Våre grunnleggende verdier kan verken Carl I. Hagen-partiet eller andre partier rokke ved. Det største beviset på dette er innholdet i budsjettet for 2001, der vi fortsetter å bygge ut velferdssamfunnet med bevilgninger til helsevesenet, til eldreomsorgen, til barnehager og til utdanning og forskning, og ikke å forglemme den store satsingen på Kommune-Norge. Vi skal fornye offentlig sektor samtidig som det er høyst nødvendig å styrke tjenesteytende virksomhet. I løpet av de kommende ti år trenger vi ca. 60 000 flere i arbeid innenfor helse- og omsorgssektoren. Dette er en utfordring som bare fellesskapsløsninger med en ryddig økonomisk politikk kan greie å mestre, og da er verken konkurranseutsetting eller privatisering veien å gå. En stabil og veloverveid nasjonaløkonomi vil skape trygge arbeidsplasser og redusere faren for økte renter. Folk skal ha tillit til at Arbeiderpartiet kan forme en rettferdig velferds- og fordelingspolitikk som sikrer både ressurser og kompetanse til et fullverdig offentlig helsevesen og en sterk kommunesektor. Dette inviterer Regjeringen til i det framlagte budsjett for 2001. Fremskrittspartiet legger stor vekt på å krisemaksimere enhver økonomisk målsetting hos Arbeiderpartiet, og en slik massiv krisemaksimering har faktisk greid å skape misnøye som vokser proporsjonalt med at velstanden øker i samfunnet. Det nytter ikke å rope om lavere bensinpriser dersom det kuttes i velferdsgodene som er grunnmuren i vårt velferdssamfunn. Vi har fått en griskhet, ikke minst blant næringslivstoppene, som skaper en grådighetskultur som må bekjempes. Jeg har stor respekt for innbyggerne i dette landet, og vi vet jo at mange ville sette andre verdier enn materiell velstand øverst dersom de ble spurt. Gjennom dagens debatt har det kommet flere kritiske bemerkninger til Arbeiderpartiets miljøpolitikk. Nå er det ikke slik at all miljøpolitikk dreier seg om utslipp fra gasskraftverk. Arbeiderpartiets fordelings- og miljøpolitikk er ikke bare å fordele penger og i framtiden CO2-kvoter, men bl.a. å skaffe alle i dette landet muligheter og tilgang til natur og friluftsliv. Stoltenberg-regjeringen satser stort på at allemannsretten sikres og vil arbeide aktivt for å bedre allmennhetens tilgang til kyst- og strandsoner, og for at tilgangen til jakt og fiske skal bli bedre. Alle vet vi hvor stor betydning friluftslivet har for alle aldersgrupper i samfunnet, og da må alle ha lik rett til å ferdes langs vår langstrakte kyst og i våre ville fjellområder. Kulturminnevern er et annet viktig tiltak som Arbeiderpartiet satser millioner på for å bevare våre kulturskatter. Bondevik-regjeringen ble slett ikke berømt for sin miljøpolitikk. Allerede den 11. desember 1997 sa tidligere leder av Natur og Ungdom til Dagsavisen at det eneste som står igjen av Bondevik-regjeringens miljøtroverdighet, er motstanden mot gasskraftverk. Og mer ble det ikke i den resterende tiden de regjerte.