Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Familiepolitikken til Fremskrittspartiet er tuftet på valgfrihet, fleksibilitet og likeverd. Det er derfor helt avgjørende at vi som samfunn og lovgivende makt gjør det vi kan for å legge til rette for de beste rammevilkårene for våre barn og deres familier. Dette er en intensjon som jeg vet at alle i denne salen er enig i. Likevel er det slik at det eksisterer noen utfordringer som vi alle er nødt til å ta inn over oss, og som vi alle har forskjellige innfallsvinkler til og løsninger på. For Fremskrittspartiet er familien et naturlig, verdifullt og grunnleggende element som utgjør viktige rammer for barns oppvekst og framtid. Fremskrittspartiet anser familien for å være en svært viktig tradisjons- og kulturbærer, og mener familiens stilling i det norske samfunnet skal styrkes framfor at det offentlige i stadig større grad ønsker å ta avgjørelser for familien. Dette er nok de store hovedskillepunktene i norsk politikk i dag, vil jeg si. Vi politikere må tilstrebe oss på å gjøre hverdagen enklere og mer fleksibel for familien og ikke legge hindringer i veien for ulikheter og ulike løsninger. For Fremskrittspartiet er holdningen at utgangspunktet og forutsetningen for ethvert familieforhold at det bygger på frivillighet og valgfrihet, og så må vi innrette løsningene våre etter det. Det er ikke lenge til jul, og vi går vel alle snart inn i en julemodus. Det er en travel og fin tid, en høytid som virkelig symboliserer familieverdier. Selv om de aller fleste her i Norge har det godt, vet vi at det er mange – altfor mange – som gruer seg til de nærmeste ukene. Fattigdom blant barn og småbarnsfamilier har økt de siste årene til tross for regjeringens og Kristin Halvorsens løfte om at det skulle være et av satsingsområdene til denne regjeringen. Det er skuffende at regjeringen ikke tar de signalene på alvor og ignorerer barnetrygdens betydning i fattigdomsbekjempelsen. Fremdeles skyver regjeringen dette foran seg, og hver gang de blir møtt med den problemstillingen, får vi beskjed om at en skal se på andre løsninger. Statsråd Lysbakken sa 1. desember i interpellasjonsdebatt at han ønsket en debatt om fattigdom blant barn. Om det var en invitt til opposisjonen til å starte den, eller et forsøk på å si at han ikke har støtte i regjeringen til å fremme tiltak, gjenstår å se. Fremskrittspartiet er i hvert fall villig til å starte denne debatten. I år hadde jeg likevel håpet at regjeringen i budsjettet hadde tatt et grep når det gjelder barnetrygden for småbarnsfamiliene – et grep som hadde hjulpet veldig mange, spesielt i disse tider. Realiteten er at fra 2012 foreslår regjeringen igjen å svekke barnetrygden. Fremskrittspartiet har vært veldig tydelig på at verdien av barnetrygden ikke skal svekkes ytterligere, og vi foreslår igjen i år at barnetrygden skal indeksreguleres, noe som ikke er blitt gjort på mange år. Det har vært mange debatter her på huset og i media de siste årene om barnehager. Barnehagene har fått mange utfordringer dette året, og Fremskrittspartiet er bekymret for den utviklingen som vi ser både i de kommunale og i de private barnehagene. Det som vi advarte mot i denne salen i fjor, har vist seg å bli rett, altså bekymringen når det gjelder omleggingen av finansieringen til barnehagene. En leser nå at private barnehager vurderer å legge ned, at de har vanskeligheter med å få de pengene de har krav på fra kommunene, og at mange kommunale barnehager må redusere sine budsjetter, og det går til slutt ut over barna. Dette er alvorlige signaler som det er viktig at statsråden tar med seg og følger opp. Det er en fjellvettregel som sier at det er ingen skam å snu. Den burde statsråd Halvorsen tatt med seg når det gjelder finansieringen av barnehagene. Full likebehandling av barnehager kommer ikke på plass før det er 100 pst. likebehandling. Selv om vi i dag har forskjellig regnskapsføring i kommunale og private barnehager, slår det svært uheldig ut, og for Fremskrittspartiet har det vært en viktig del å få på plass. Vi har ikke råd til å miste de private barnehagene. De er viktige faktorer for å lykkes i barnehagepolitikken. Vi har også i dag til behandling et forslag om løpende barnehageopptak. Som alle er klar over, gjelder den lovfestede retten til barnehageplass – som trådte i kraft i 2009 – for alle barn som er født innen 31. august, fra august det året de fyller ett år. Likevel ser en at det er veldig store utfordringer knyttet til den rettigheten slik som det er i dag. Den rettigheten medfører at barn født etter 31. august ikke har krav på barnehageplass før de er nærmere to år. Fremskrittspartiet mener at en må få på plass et løpende barnehageopptak, slik at regelverket er til for barna og familiene, og at en kan søke om barnehageplass til barnet hele året. Foreldre etterspør større fleksibilitet i systemet, slik at de kan tilpasse barnehagestart til familielivet. Full barnehagedekning får en først når alle de familiene som trenger og ønsker barnehageplass, får plass. Regjeringen skryter i sitt budsjett av at de har oppnådd full barnehagedekning. Men det er ikke rett å skryte av at en har full barnehagedekning når vi vet at barn som er født etter 31. august, ikke har rett til barnehageplass. Denne uken har Stortinget også behandlet endringer i kontantstøtten. Fremskrittspartiet skal gi honnør og er positive til at en nå øker det beløpet for de minste barna. Men vi støtter ikke regjeringens forslag om å kutte kontantstøtten for toåringer. Med dette forslaget svekker regjeringen igjen valgfriheten for småbarnsfamiliene. Fremskrittspartiet mener det er et gode at foreldre som ønsker å tilbringe tid med sine barn de første leveårene, gis muligheter til dette. Familiene må i mye større grad kunne tilpasse og organisere hverdagen sin ut fra den enkelte families behov. Dette blir dessverre ikke tilfellet når man fjerner kontantstøtten for toåringer neste år. Med dette gjør regjeringen mulighetene mye vanskeligere. Jeg må likevel si at jeg øyner et lite håp, og vi setter vår lit til lokalpolitikerne som nå i flere kommuner innfører lokal kontantstøtte for dem som ønsker å benytte seg av det. Det er bare synd at det ikke er flere småbarnsfamilier som får det godet. Som jeg sa tidligere, går vi inn i en tid som er vanskelig for en del personer. Vi vet at mange barn gruer seg til julen. Barnevernet har hatt en stor økning det siste året, og vi har mange uløste saker innen barnevernet. Nå er i hvert fall Fremskrittspartiet utålmodig etter å få løst en del av disse sakene. Selv om det kommunale barnevernet har fått tilført penger, noe som regjeringen skal få litt skryt for, vet vi at utfordringene er så store at en ytterligere må styrke det kommunale barnevernet. Det er viktig at vi også ser på årsaken til den store økningen i barnevernet. Det har vært altfor mange medieoppslag de senere årene som samlet sett har gitt inntrykk av at vi har et barnevern i krise. Vi har sett et økende statlig byråkrati, og vi har fått en utvikling som går i helt feil retning. Det er viktig at alle parter som arbeider med barn som trenger hjelp, sammen sikrer et best mulig tilbud til barn. Derfor må den utviklingen som vi dessverre har sett nå, endres så fort som mulig. Barnevernet har stor makt. Ofte får en telefoner fra fortvilte besteforeldre og foreldre, fra tanter og onkler som lurer på om avgjørelsen som barnevernet har gjort, strider mot det som Stortinget har sagt om nær familie. Fremskrittspartiet mener at hvis den utvidede familien kan finne gode og trygge og gode løsninger for barnet selv, skal det tungtveiende grunner fra barnevernets side til å gripe inn i familiens forhold. En skal ikke glemme at barn også har rettigheter, og at en må være villig til å se på hvordan rettssikkerheten for barn innen barnevernet kan styrkes, uten at en skal gå helt i skyttergraven. La oss håpe, som også komitélederen sa, at 2012 vil være et barnas år. Når ikke barnevernsbarna har en stor støttegruppe i ryggen, så la da denne komiteen og Stortinget ha fokus på barn som er under barnevernets omsorg, slik at hverdagens dere blir bedre. Vi må alle huske på at barna er vår felles framtid, og det er svært viktig at alle skal ha rett til en trygg oppvekst. Vi må derfor stille krav til hvordan barnevernet fungerer, og sikre nok ressurser til å komme med hjelpetiltak på et tidlig tidspunkt, med en solid oppfølging av foreldre som helt eller delvis mister retten til daglig omsorg for sine barn. Jeg har lest rapporten fra Barnevernpanelet opptil flere ganger. Mitt ønske er at denne rapporten blir en viktig del av proposisjonen som en gang blir lagt fram for Stortinget. Her er det mange viktige og gode innspill som en må kunne ta med seg. Det går ikke an å ha ordet i debatten i dag uten å nevne tilsynsordningen i barnevernet. Når direktøren i Barne-, og likestillings- og integreringsdepartementet sier at dette har vært en kjent problemstilling i ti år, ja da lurer jeg på hvorfor en virkelig ikke har tatt tak i dette før. De siste ukers medieoppslag om slike saker er skremmende og helt uakseptable. Av og til lurer jeg på hvorfor vi står i denne sal og vedtar lover, når disse ikke blir fulgt opp. I dag fremmer opposisjonen et forslag om at vi må igjen se på tilsynsordningen og få den på plass. Derfor hadde jeg håpet at regjeringspartiene, med de signalene de har sendt ut de siste ukene, kunne vært med og støttet det forslaget fra opposisjonen. Komiteen har hatt mange debatter om familiepolitikk dette året. Viktige skillelinjer kommer fram, og vi har forskjellige løsninger på utfordringer som familien står overfor. Fremskrittspartiets budsjett for familien vil sikre en bedre hverdag, både økonomisk og i forhold til valgfriheten. Vi har tiltro til at familien selv skal klare å gjøre de rette valgene, og Fremskrittspartiet er partiet for småbarnsfamiliene. Med dette vil jeg ta opp de forslagene i innstillingen som Fremskrittspartiet har alene eller sammen med andre.