Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Energisektoren i Norge og i resten av Europa er grunnleggende endret i løpet av få år, og endringene fortsetter. En raskere avklaring av Statkrafts fremtidige selskapsform og det finansielle grunnlag vil være helt avgjørende for utviklingen i dette selskapet. Fremskrittspartiet ser det som svært viktig at foretaket får gode muligheter til å utvikle seg videre både nasjonalt og internasjonalt, slik at det kan spille en sterkere rolle i nordisk og europeisk sammenheng. Dette krever betydelige investeringer, noe som i dag er problematisk. Derfor må staten som ansvarlig eier klargjøre en langsiktig strategi som også muliggjør økt tilførsel av kapital, slik at virksomheten får tilstrekkelig handlefrihet til å utvikle seg videre. For å få dette til må Statkraft gis en selskapsform som er godt kjent i markedet, og få inn flere eiere som et ledd i å styrke kompetansen. Vi mener at statsforetaksformen generelt sett er lite egnet for en virksomhet som opererer på en konkurranseutsatt arena. Den kan forbindes med et redskap for myndighetene for å løse sektorpolitiske oppgaver. For øvrig er dagens selskapsform lite kjent utenfor landets grenser. For å kunne drive effektivt både operativt og strategisk er Statkraft avhengig av hvordan omgivelsene oppfatter det som er en ordinær markedsaktør. Fremskrittspartiet mener at foretaket primært bør omdannes til et aksjeselskap, og at det bør børsnoteres og delprivatiseres. I denne sammenheng vil jeg vise til selskaper som Statoil, Telenor, Hydro og banker som staten har betydelige eierinteresser i, og som er børsnotert. En virksomhet som vil være en viktig internasjonal aktør, må være børsnotert for å kunne oppnå den nødvendige handlekraft. Behovet for kapital til vekst og utvikling vil kunne løses f.eks. ved emisjoner og ved å bruke egne aksjer som oppgjør ved fusjoner. Det er kun som et børsnotert og delprivatisert selskap målsettingen kan oppfylles om å spille en betydelig rolle i Europa innen miljøvennlig energi og gis gode muligheter til å delta offensivt i en videre restrukturering i det nordiske og europeiske kraftmarked. Fremskrittspartiet er kjent med at en forutsetning for en full omdannelse av Statkraft til aksjeselskap hvor staten ikke lenger er eneeier, er innføring av en eiernøytral hjemfallsordning. Vi mener derfor at Regjeringen skal fremme forslag om å omdanne Statkraft til et børsnotert selskap med 30 pst. innslag av private eiere i tilknytning til at Stortinget behandler saken om innføring av en eiernøytral hjemfallsordning. Når det er sagt: Vi ønsker at staten skal ha et aktivt forhold til utviklingen i kraftsektoren, som sikrer en for-nuftig og fremtidsrettet utvikling. Vi mener det ville være uheldig om store deler av norsk energiforsyning kom på utenlandske hender. Likevel er det positivt med et visst innslag av utenlandske eiere i bransjen her hjemme, på lik linje med at Statkraft engasjerer seg ute. Tilsvarende har man over mange år hatt gode erfaringer med utenlandsk engasjement på norsk sokkel. Hovedproblemet i dag når det gjelder eierskapet til norske vannkraftressurser, er mangelen på nasjonal risikovillig kapital. Når kommuner og fylkeskommuner ønsker å selge, er ofte utenlandske energiselskaper de eneste tilbydere, og verdiene selges ut av landet til en lav pris. Mens f.eks. finske Fortum og svenske Vattenfall vokser seg til Nordens energigiganter, er Statkraft bundet på hender og føtter, og kan ikke spille en fremtredende rolle i restruktureringen av det nordiske kraftmarkedet. Også andre norske energiselskaper glimrer med sitt fravær. Fremskrittspartiet har fremmet flere forslag om å styrke kapitaltilgangen fra norske kilder for å oppnå større konkurranse om verdifulle biter av norske virksomheter og i større grad sikre norsk eierskap. Vi vil at Petroleumsfondet skal kunne investere i Norge, noe det i dag er avskåret fra. Vi mener det er minst like viktig å investere i evigvarende vannkraftressurser her hjemme som at staten skal sitte som passiv eier til minoritetsposter i The Texas Company og Ford Motors. I den forbindelse vil jeg vise til synspunktene i boken "Rikdommens problem" av Victor Norman, Torger Reve og Kjell Roland. Det fremkommer at så lenge staten står for brorparten av sparingen i Norge, og denne kapitalen nesten systematisk kanaliseres ut av landet, har vi nesten bestemt at store, internasjonalt orienterte bedrifter skal selges ut. Det blir altså vanskeligere å forankre eierskapet av større industrielle systemer i Norge. Vi ønsker derfor å etablere løsninger hvor statlig kapital, gjerne sammen med andre norske virksomheter, kan være et alternativ når utenlandske interesser ønsker å kjøpe attraktive norske selskaper, som f. eks. kraftselskaper. Fremskrittspartiet har fått flertall for å utrede ulike måter å gjøre Norges kapitalstyrke til et konkurransefortrinn på, herunder mulige fondskonstruksjoner, inkludert strukturfond. Det er nedsatt en ekspertgruppe, ledet av professor Agnar Sandmo ved Norges Handelshøyskole, som skal ha utredningen klar nå i juni. Vi avventer denne utredningen med stor interesse. For å kommentere Regjeringens forslag til organisasjonsmodell for Statkraft, mener vi det innebærer et stort skritt i riktig retning, og vi vil støtte det subsidiært. Når det gjelder standpunktet om å åpne for at foretaket kan inngå allianse med andre partnere, forutsetter også vi, som de andre partiene, at man skal komme tilbake til Stortinget med en egen sak om dette. Departementet vil i tiden fremover legge til grunn at den som eier, vil kreve et relativt høyt utbytte, og det er spesifisert at dette vil ligge i det øvre kvartil, som også en del andre talere her har nevnt. Dette er verken forenlig med selskapets ambisjoner om å nå ønsket ratingnivå eller med de målsettinger som eieren tidligere har erklært om å ha et slagkraftig norsk kraftselskap. Vi opplever dette som en betydelig avstand mellom proposisjonens beskrivelse av selskapets strategi og hvilken eierskapspolitikk som skal iverksettes på bakgrunn av innstillingen. Regjeringen påpeker at det er eier som fastsetter utbytte i statsforetak, uten å begrenses av styrets forslag. Dette kan innebære uforutsigbarhet, bl.a. i planleggingen av større investeringer. Slik det legges opp til om utbytte i proposisjonen, og slik utbyttepolitikken har vært praktisert de to siste årene, med et utbytte på 95 pst., er lite egnet til å oppnå størst mulig verdiskaping. Ifølge utredningen Statens forretningsmessige eierskap er det svært unormalt at man har denne utbyttepolitikken. Fremskrittspartiet er enig i utvalgets anbefalinger om at aksjelovens normalregler for utbyttebeslutninger også anvendes for statsaksjeselskaper og statsforetak. Det er selskapets eller foretakets virksomhet, strategiske beslutninger og operativ drift som fører frem til konklusjoner om hvilket utbytte det til enhver tid er ønskelig å legge seg på. Vi har derfor lagt inn et forslag om at aksjelovens normalregler for utbyttebeslutninger gjøres gjeldende for Statkraft ved omorganiseringen, og det er gledelig at det er etablert et flertall bak dette forslaget ved at Høyre og Kristelig Folkeparti er medforslagsstillere i innstillingen. Departementet foreslår at Statkraft skal betale dokumentavgift i tråd med lovens normalordning. Omorganiseringer av statlig virksomhet har tidligere vanligvis vært fritatt fra denne avgiften. Det gjelder eksempelvis NSB, NRK, Televerket, Posten, Statsbygg og Kommunalbanken. Det er også urimelig at en virksomhet som har fått sin finansielle situasjon svekket, må betale anslagsvis 1,5 milliard kr i dokumentavgift. Når man leser proposisjonen, virker det nesten som om Regjeringen ønsker en omkamp på kapitaltilførselen som ble vedtatt i desember. Det er derfor svært gledelig at alle partier nå slutter opp om Fremskrittspartiets opprinnelige forslag om at ilagt dokumentavgift ved omorganisering av Statkraft blir fullt ut kompensert. I tilknytning til omorganiseringsproposisjonen behandler Stortinget også et Dokument nr. 8-forslag fra Arbeiderpartiet om å utrede flere modeller for offentlig kapitaltilførsel til de regionalt eide kraftselskapene. Fremskrittspartiet kan på bestemte vilkår gi sin tilslutning til at modeller for egenkapitaltilførsel til norske energiselskaper utredes. Slik kapitaltilførsel er ønskelig ut fra behovet for økt verdiskaping i kraftsektoren. Denne sektoren i Norge og i resten av Europa er i rask endring. Deregulering og teknologisk utvikling fører til at store aktører styrker sine posisjoner. Denne utviklingen er meget tydelig i et europeisk perspektiv, men gjør seg også gjeldende i Norge. En av forutsetningene for at denne utviklingen finner sted, er at det finnes villige selgere. Årsaken til at det finnes villige selgere, ligger i at det i stor utstrekning er det offentlige, staten, direkte eller indirekte, fylker og kommuner som har stått som eiere av kraftselskap. Eierne har gjennom årene i stor utstrekning tatt ut overskuddene som utbytte, og anvendt midlene til andre gode formål. Resultatet er at mange kraftselskap har en meget svak egenkapitalbase til tross for at mange av dem har hatt gode resultater gjennom mange år. Med svak egenkapital er det vanskelig for de små og mellomstore kraftselskaper å foreta de teknologiske og kompetansemessige oppgraderinger som er helt nødvendige i et deregulert marked. Kraftsektoren er en meget kapitalintensiv bransje. Landet har samtidig et potensial for en vesentlig økning i sin verdiskaping på dette området. Realiseringen av potensialet krever derimot betydelig kapitalinnsats. I Norge er det ikke mangel på kapital, men overskuddet fra petroleumssektoren investeres i utlandet. Investeringer i norsk vannkraftproduksjon er ikke bare en relativt sikker investering, det er en investering i en ressurs som vil øke vesentlig i verdi i årene fremover. Samtidig er det en investering i miljøvennlig energiproduksjon. Fremskrittspartiet mener at investeringer i den norske kraftsektoren vil føre til en sterkere realisering av verdiskapingspotensialet. Samtidig vil en kaptitalmessig styrking av egen kraftbransje bidra til å bevare beslutningsfunksjonene i Norge. Fremskrittspartiet har nedfelt i sitt prinsipprogram at det offentlige må skille mellom de samfunnsmessige oppgavene på den ene side og de bedriftsøkonomiske målsettinger for offentlig eid virksomhet på den annen. På den bakgrunn blir det viktig at eventuelle ordninger for investeringer i innenlandske kraftselskaper baseres på forretningsmessige forutsetninger. Vi kan ikke akseptere kapitaltilførsel som en redningsplanke eller kuvøse for skakkjørte energiselskaper. Det innebærer bl.a. at forvaltningen av investeringsmidlene må holdes atskilt fra de politiske prosesser, dvs. samfunnets behov for inntekter og det offentliges fordeling av ressurser. I Arbeiderpartiets forslag nevnes en SDØE-modell, en ny fondskonstruksjon, en utvidelse av Folketrygdfondets investeringsområde og ansvarlige lån. Fremskrittspartiet mener det er helt nødvendig å utrede flere modeller for at utredningen skal ha den nødvendige bredde for å være tilstrekkelig grunnlag for eventuelle vedtak i Stortinget på et senere tidspunkt. For oss er det viktig å få utredet modeller for etablering av et statlig investeringsselskap, et statlig-privat investeringsselskap og et børsnotert selskap med en statlig andel, etter modell av Statoil og Telenor, i tillegg til de modellene som ligger i forslaget fra Arbeiderpartiet. Deretter fremmes forslag i den hensikt å få etablert en eller flere ordninger som vil styrke det nasjonale eierskapet i kraftsektoren. Jeg vil ta opp Fremskrittspartiets forslag inntatt i de to innstillinger.