Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-02-12:
Først vil jeg også få gi ros til både forslagsstillere og saksordfører for et grundig arbeid. Disiplinproblemene i skolen er etter hvert blitt veldokumenterte. Det er også veldokumentert at bråk og uro i klassen svekker læringsmiljøet til elevene. Flere har pekt på at skolen er blitt for preget av en slapphetskultur og for dårlig disiplin. Skoleforsker Alfred Oftedal Telhaug mener at slike disiplinproblemer i stor grad skyldes at maktbalansen mellom barn og voksne har forskjøvet seg. Han mener at den norske skolen i altfor stor grad preges av en ettergivenhetskultur. Professor Peder Haug har i sin oppsummering av Reform 97-evalueringen pekt på at en del lærere trekker seg tilbake og overlater arenaen og initiativet til elevene. Mange lærere er redde for å stille klare faglige krav til elevene og gir en positiv tilbakemelding sjøl i tilfeller der det egentlig ikke er grunnlag for det. Professor Frøydis Hertzberg, som også har deltatt i evalueringen av Reform 97, sier det er for mye toleranse i norske klasserom, og hun mener, i likhet med Haug, at det skjer fordi mange lærere er engstelige for å virke autoritære eller for å støte elevene fra seg. De blir på den måten utydelige voksenpersoner. Av redsel for å såre kan en lærer f.eks. gi samme positive kommentar til både en veldig god og en veldig dårlig besvarelse, og de gjør det sjøl om elevene gjennomskuer det. Det er viktig at elevene får ansvar, men de må samtidig ledes av lærere som opptrer som voksne mennesker, som møter dem med tydelige forventninger og krav. Elevene ønsker også sjøl å møte forventninger til hva de kan prestere. Høyre tok i regjering grep for å forbedre læringsforholdene i klasserommene. Ordensreglementene ble gjennomgått, det ble satt strengere krav til at skolene skulle følge dette opp, og det ble satt i gang et arbeid med en ny læringsplakat med grunnleggende kvalitetskrav til skolene for å skape ro og orden. Vi vet i tillegg at det handler om kompetanseutvikling for at lærerne skal bli tydeligere og flinkere til å ta ledelsen i klasserommene. Derfor satte vi i gang et omfattende etter- og videreutdanningsarbeid for lærerne. Å gjenreise lærerautoriteten er en formidabel utfordring for norsk skole, men det er en grunnleggende forutsetning for et godt arbeidsmiljø og bedre læring. Den siste tidas store skoledebatt skjedde som en konsekvens av framleggingen av PISA, PIRLS og resultatene av de nasjonale prøvene. Det har vært en åpen og konkret kvalitetsdebatt om skolens mangler og hvordan skolen kan forbedres. I Dagens Næringsliv 8. desember 2007 var det en stor reportasje om Gamlebyen skole i Oslo, som hadde veldig gode resultater på de siste nasjonale prøvene, til tross for at skolen har en elevmasse med 38 ulike språk og ofte veldig variert sosial bakgrunn. Rektor Karin Eger uttaler i reportasjen følgende: «Elevenes bakgrunn har ikke så stor betydning som mange er innstilt på å tenke. Våre elever har kapasitet til læring på lik linje med alle andre elever.» Hun gav også følgende oppskrift for å nå gode resultater i skolen: tydelige læringsmåltrykk på læring ambisjoner på elevenes vegne systematikk over tid god ledelse Høyre mener det påligger den lokale skoleeier et betydelig ansvar for å sørge for god skoleledelse og klasseledelse. Dette er også understreket i Kunnskapsløftet, hvor kravene til kunnskap og kvalitet er strammet opp, og hvor det forventes at man tar tak i utfordringene som bråk og uro medfører. Det finnes tallrike eksempler på lokale skoleeiere som ivaretar dette ansvaret på en veldig god måte - med systematisk oppfølging og utvikling av gode ledelsesprinsipper. Ofte er det enkle tiltak som skal til. Det viktige er at de blir håndhevet gjennom løpende oppfølging og sanksjonering. Vi kan se at skoler med rektorer som fokuserer på aktivt lederskap og oppfølging av lærere, skaper inspirerende læringsmiljøer med entusiastiske lærere og elever, samtidig som skolene har akkurat de samme økonomiske rammene som andre skoler. Vi ser at hvordan en enkelt skole ledes ofte betyr mer for skolens resultater enn ressurser, geografi og etnisitet gjør. Forslagene fra Fremskrittspartiet fokuserer på mange sentrale utfordringer og inneholder mange interessante forslag. Vi i Høyre vil understreke at årsakene til bråk og uro er mange og sammensatte, og en slik årsaksrekke kan etter vår mening ikke løses bare gjennom enkelttiltak. Det krever en bred og nyansert tilnærming. Vi er opptatte av å understreke at skoleeier har et eget og sjølstendig ansvar, og vil derfor unngå å blande oss for mye inn i ansvarsforhold som åpenbart er den enkelte lokale skoleeiers. Det kan også skape nye og uforutsette utfordringer å innføre usammenhengende enkelttiltak. La meg kommentere noen av Fremskrittspartiets forslag. Vi mener at Fremskrittspartiets forslag i for stor grad kobler behovet for spesialundervisning til elever med store adferdsvansker. Mange elever med behov for spesialundervisning tilhører grupper som ikke har adferdsvansker. Det er ikke riktig å gi denne gruppen et så stort ansvar for de generelle utfordringene den norske skolen har med bråk og uro, som vi syns Fremskrittspartiet gjør. Høyres holdning til elever med spesielle behov er at det er viktig med fleksible tilbud, enten det gjelder integrering i ordinær skole, eller det gjelder en skole med et særlig tilrettelagt tilbud. Spesialundervisning er et område hvor norsk skole skiller seg betydelig fra den finske skolen. Vi i Høyre mener det er viktig å nøye studere om dette kan være en årsak til at den finske skolen har bedre læringsresultater enn den norske. Vi forventer derfor at dette blir nøye drøftet i den kommende stortingsmeldingen. Når det gjelder Fremskrittspartiets forslag nr. 2, har jeg lyst til å bruke et sitat som professor Peder Haug brukte på seminaret som ble avholdt i komiteen i januar 2008: «Ved å løyse enkeltståande utfordringar kan ein risikere å skape fleire nye. I ein periode fekk nesten 40 % av alle elevane i svensk skule spesialundervisning, på grunn av det automatiske økonomiske incitamentet.» Jeg syns det er en ganske god oppsummering av poenget, nemlig at det ikke er gitt at økonomiske incitamenter knyttet til spesialundervisning fører til bedre læring for elevene, det kan også få andre konsekvenser. Høyre støtter forslaget om å innføre en obligatorisk evaluering av lærerne. Vi mener at dersom dette gjøres på en veloverveid og god måte, vil det kunne bidra til å heve kvaliteten på den pedagogiske virksomheten i skolen. Evalueringen må legges opp slik at skolen og lærerne får en konstruktiv tilbakemelding - også på det som går bra, og som andre kan lære noe av - og den bør altså inngå som en del av medarbeidersamtalen. Høyre har i lang tid jobbet for at samarbeidet mellom skole og hjem skal utvides og forbedres. Vi vet at et godt samarbeid mellom hjem og skole er positivt for elevenes læringsresultater. I et slikt samarbeid skal foreldrene få informasjon om målene for opplæringen i faget, elevenes faglige utvikling i forhold til målene, og hvordan hjemmet kan bidra til å fremme elevenes måloppnåelse. En styrket involvering og en bedre bevisstgjøring av foreldrene vil også kunne medvirke til å redusere omfanget av bråk og uro. Vi ønsker ikke å prioritere innføring av en ordning med gratis skolemåltid. Vi har både i våre alternative budsjetter, og kommer i dag til å gjøre, en prioritering som handler om å bruke skoleressursene på å styrke fagopplæringen. Sjøl om man av og til kan bli litt i tvil når man hører sosialister uttale seg, har altså foreldrene et sjølsagt og opplagt ansvar for god oppdragelse av egne barn og å sørge for at barn tilegner seg gode matvaner. Det er en oppgave for foreldrene. De skal altså sørge for at deres egne barn har med seg sunn og god mat på skolen, fordi det er helt riktig at godt kosthold også er en viktig forutsetning for god læring. For å komme bort fra det gamle autoritære skolesystemet havnet vi lenge i motsatt grøft, hvor den dominerende pedagogikken har hatt hovedfokus på at elevene skal trives på skolen og at de skal kjenne seg rike på sjøltillit. Det er viktig, men velvære er ikke skolens hovedmål. Det har blitt krevd at lærerne skal ha stor respekt for elevene, men i for liten grad omvendt. Dette skaper problemer i læringssituasjonen. Utvikling hviler på anstrengelse. Det å tåle skuffelser er en forutsetning for kreativ læringsvirksomhet. Derfor er det bra at pendelen nå svinger, og at til og med SV har begynt å snakke om at læreren må få tilbake autoriteten i klassen. Kunnskapsløftet innebærer økt satsing på grunnleggende ferdigheter, klare læringsmål og bedre lærerkompetanse. Følges reformen opp på en god måte, er jeg sikker på at den også vil gi bedre læringsresultater, mer ro og bedre læringsmiljø i klassene.