Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2008-04-28:
Det norske samfunns evne til å få seniorene til å stå lenger i arbeidslivet har stor betydning for framtidig verdiskaping og velferd. Pensjonsreformen er det viktigste virkemiddelet vi har for å nå målsettingen. Muligheten til å kombinere pensjon og arbeid blir mye mer attraktiv med det nye systemet. En spørreundersøkelse som det er referert til i NAV-rapporten Arbeid og velferd, nr. 1 for i år, indikerer at så mange som halvparten av AFP-pensjonistene og seks av ti arbeidstakere mente at det var sannsynlig at de kom til å kombinere jobb og pensjon hvis pensjonen ikke ble avkortet mot arbeidsinntekt. Gjennom pensjonsreformen har vi lagt til rette for et slikt løp. Det er også gledelig at vi i årets tariffrevisjon i privat sektor har fått en tilpasset AFP-ordning som vil bygge opp under pensjonsreformen. En rett til redusert arbeidstid for arbeidstakere som har fylt 62 år, vil også bidra til at den enkelte vil kunne kombinere arbeid og trygd ut fra egne forutsetninger. Vi behandler i dag et forslag om lovfesting av en slik rettighet. Komiteens flertall støtter forslaget. Vi mener at rett til redusert arbeidstid vil øke yrkesaktiviteten, fordi alternativet for de aller fleste ikke vil være å stå i fullt arbeid, men heller å ikke arbeide i det hele tatt. For bedriftene vil redusert arbeidstid for dem som er over 62 år, være en måte å beholde noe av kompetansen og arbeidsinnsatsen fra disse gruppene på. Alternativet vil være å miste all innsats. I forbindelse med Stortingets behandling av seniormeldingen understreket komiteen i innstillingen «viktigheten av at det lokalt, på den enkelte arbeidsplass, legges opp til en aktiv og målrettet seniorpolitikk med en «meny » av konkrete tiltak som kan settes inn overfor eldre arbeidstakere for å bidra til at den enkelte blir i stand til å stå lenger i jobb ». Bedriftenes seniorpolitikk utvikles best lokalt i bedriften, men samfunnet legger rammene. Lovfesting av retten til redusert arbeidstid for dem som er over 62 år, blir således én av flere rammer for bedriftenes egne seniortiltak. Viljeserklæringer fra Stortingets komiteinnstillinger er verdifulle bidrag for bedriftene og den enkelte arbeidstaker når seniortiltakene skal utformes, men lovfesting av retten til redusert arbeidstid vil nok ha større effekt. Noen bedrifter vil oppleve at praktiseringen av denne arbeidstakerrettigheten er en byrde og en ulempe i den daglige drift. Som lovgivere må vi veie flere hensyn opp mot hverandre, og hensynet til den enkelte arbeidstaker og samfunnets behov taler etter vår vurdering for en lovfesting. Det er imidlertid slik at retten ikke er foreslått å være absolutt, men avgrenset, på lik linje med og på samme måte som gjeldende rett til redusert arbeidstid, dvs. at retten ikke vil gjelde der den vil medføre vesentlig ulempe for bedriften. Vurderingen av graden av ulempe vil variere fra sak til sak og må ta utgangspunkt i den konkrete situasjonen for bedrift og arbeidstaker. Slike vurderinger gjøres i større eller mindre grad daglig i norsk arbeidsliv. Det er også slik at en eventuell uenighet om vurderingen av hvorvidt det foreligger rett til redusert arbeidstid, kan legges fram for Tvisteløsningsnemnda til avgjørelse. I sum utgjør denne lovendringen et viktig skritt i retning av det nye arbeidslivet hvor vi tar i bruk seniorenes arbeidsevne mest mulig, men også på en slik måte at seniorene selv finner det attraktivt å delta i arbeidslivet.