Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Jeg vil takke saksordføreren for jobben når det gjelder Prop. 103 L og Prop. 33 L, for det har vært gjort en god jobb. Barn må få tilgang til spesialpedagogisk hjelp så raskt og så tidlig som mulig når behovet er til stede. Arbeiderpartiet mener at foreldrene ikke må få en ekstra belastning og ekstra utgifter når barna trenger det. Vi vet at tidlig innsats lønner seg for barns utvikling og for resten av utdanningsløpet, og det er viktig at de som har behov for det, får tilbudet og ikke velger det bort på grunn av økonomi. Regjeringa vil altså frata foreldrene den retten de har i dag til fritak for foreldrebetalingen for den tida barnet mottar hjelp eller opplæring. Det kan ikke Arbeiderpartiet støtte. Vi støtter oss derimot til NOU-en «Til barnas beste», der det konkluderes med at redusert barnehagebetaling kan stimulere til økt bruk av barnehagedeltakelse og dermed ha positiv effekt på barna. Vi mener det er viktig at ordningen med fradrag fortsetter, og fremmer forslag sammen med Kristelig Folkeparti om det. I Prop. 103 L fremmes det forslag om barnehagerett for barn født i september og oktober. Det støtter vi selvfølgelig fullt og helt. Men vi har lyst til å minne posisjonen på hvordan deres argumentasjon og oppførsel i denne saken var da de var i opposisjon. Pipa har nå fått en annen låt. Nå er det ikke datohysteri eller uhørt at barnehager ikke har løpende opptak, ei heller er det en regjering som ikke leverer. Det de har klart, er å få til en liten utvidelse til oktober. Jeg regner med at det smaker litt vondt for dem som var ivrigst her på talerstolen og kritiserte regjeringa Stoltenberg den gangen. Det er bra at utvidelsen kommer, men det er ikke mye å kyte av. Køen vokser – fra rundt 8 300 til over 10 400 – noe som betyr at det ikke gjøres nok. Man bevilger ikke de pengene det er behov for, for det er ingen satsing på barnehage fra regjeringa. Arbeiderpartiet mener, som KS, at ikke-kommunale barnehager, på lik linje med kommunale barnehager, må pålegges å tilby plass til barn med lovfestet rett foran barn uten lovfestet rett. Det mener tydeligvis ikke regjeringa og unngår igjen å lytte til dem som kjenner belastningen og ser utfordringene. Regjeringa har én kjepphest, det er likebehandling i økonomi – private må få pengene sine. Det viser at for regjeringa går pengene foran barna. Derfor fremmer vi nok engang forslag om at finansieringen må gjennomgås for å sørge for likeverd i krav til kvalitet og tilgjengelighet. Det er ikke nok med likebehandling i økonomi. Arbeiderpartiet mener at det må gjelde det totale bildet – og først og fremst barnas beste. Når det gjelder Prop. 33 L, er tilsyn ett av temaene. Her er en sak fra behandlingen av «Framtidens barnehage». Der ønsket man på sikt å overføre ansvaret for tilsyn til Fylkesmannen – et forslag som der fikk flertall. Det er for lite og for dårlig tilsyn i dag, og det må bli bedre. Rapporter viser at det er tegn til bedring, og at noen kommuner gjør jobben. Dersom ansvaret fortsatt skal være i kommunene, er det nødvendig å følge opp at det gjøres godt nok videre. Tilbakemeldingen er at kommunene har kunnskapen og kompetansen, og at noen kommuner sågar oppretter egne tilsyn. Men igjen – det er for dårlig. En av de største utfordringene for kommunene er at myndighet og eier er den samme. KS støtter at kommunene fremdeles skal ha ansvaret, og mener de har muligheten. Vi ser også at en overføring til Fylkesmannen vil medføre økte kostnader. Arbeiderpartiet har i denne runden valgt å støtte regjeringa for å beholde det som et kommunalt tilsyn, men det må følges opp og evalueres i løpet av en toårsperiode for å se om den positive utviklingen vi nå ser, fortsetter. Gjør den ikke det, vil Arbeiderpartiet at Fylkesmannen overtar tilsynsansvaret. Så til spørsmålet om dokumentasjon eller ikke – hvor mye og hvor langt det skal gå. Det har preget denne saken veldig. Det har vært et stort engasjement fra organisasjonene, og de fleste er veldig skeptiske og negative til økt bruk av kartlegging og dokumentasjon. Og de fleste vi hører, ser at loven åpner for det. Vi ser i dag en økende grad av dokumentasjon av barns liv i barnehagen, og vi mener at lovproposisjonen åpner for å dokumentere ytterligere dersom en ønsker det. Arbeiderpartiet mener at dagens mulighet for dokumentasjon er tilstrekkelig, og at barnehagen skal være en arena for lek og læring, uten at barna blir vurdert opp mot andre enn seg selv. Hver dag lærer barn nye ting, i sitt tempo, og barnehageansatte noterer seg det som er nødvendig for at barna skal få det tilbudet som trengs. Slik kan det fortsette med dagens lovverk. Barnehagepolitikken fra regjeringa kommer stykkevis og delt, og vi er usikre på konsekvensene av det proposisjonen åpner for. Der er vi på linje med de fleste organisasjonene, som f.eks. Utdanningsforbundet og Fagforbundet. Regjeringa lytter altså heller ikke her til dem som kjenner området best, men tar kampen for å skape mer usikkerhet om det med dokumentasjon. Vi registrerer at regjeringspartiene har lagt inn merknader som understreker at lovforslaget ikke betyr mer dokumentasjon. Også representanten Harberg var oppe og understreket det fra talerstolen. Men vi stoler ikke helt på hvordan dette kommer til å bli tolket i framtida, for når det skrives i proposisjonen at lovforslaget ikke skal skille mellom kartlegging, dokumentasjon eller vurdering, er det vanskelig å være trygg på hva resultatet blir i neste omgang. Vi vil ha et vedtak som ikke kan misforstås. Derfor ber vi regjeringa komme tilbake til Stortinget med et nytt forslag til § 2 som ikke legger til rette for mer dokumentasjon. Det er viktig å ha gode rutiner og sikker behandling av personopplysninger. Datatilsynets rapport om personvern i skole og barnehage er en god rettesnor. Der slås det fast at det i dag ikke er gode nok rutiner, og at risikovurdering sjelden blir gjort i barnehager. Det er viktig at barnehageeier vet om sitt eget ansvar, og det bør, etter Arbeiderpartiets mening, gjøres en risikovurdering i hver barnehage. Man bør også avklare hva som er vanlig informasjon og ikke trenger personvernregler. Det er mye usikkerhet rundt dette. Her er det mye å ta fatt i for kommunene, noe jeg håper kommer til å bli gjort. Det å legge til rett for gode pedagogiske tilbud betyr tilstrekkelig med personell med god kompetanse i barnehagene. Den 24. november 2014 behandlet vi et forslag fra representanten Lysbakken om en bemanningsnorm, som har vært oppe her gjentatte ganger. Den har ikke kommet. Den 16. desember samme år varslet statsråden at det skulle gjøres en gjennomgang av finansieringen av private barnehager, der målet var å likestille. Det har han klart å få til. Det andre har han bare lagt på vent. Det som betyr noe for barna i barnehagen og for de ansatte, kan altså legges på vent, mens private aktører må få innfridd sine krav raskt. Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti etterlyser nok en gang innfasing av bemanningsnormen – og jeg tror det er understreket nok i denne salen hvorfor – senest innen høsten 2016. Da har det altså gått ett år. Og det mener vi bør holde. Jeg tar opp de forslagene vi ellers har i saken.