Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2017-02-21:
Vi bor i et land der vi kan være trygge på at en i alle institusjoner – politi, politikere og de hemmelige tjenestene – går på jobb hver dag for vårt felles beste og for å trygge vår hverdag. Det er en trygghet som ikke skal tas for gitt, og som ikke alle land deler. At vi har den i Norge, er mye takket være at vi har en E-tjeneste som lar seg kontrollere, og som bidrar til å skape ro omkring sine oppdrag. Å ha en hemmelig tjeneste er en politisk villet handling, og det er en nødvendig situasjon, fordi truslene mot oss ikke foregår i åpenhet. Vi må ha noen der hvor truslene er, for å avverge dem. For at det skal være mulig samtidig som personvernet blir sikret, må tjenestene ha de virkemidlene de trenger for å gjøre den jobben som vi forventer at de skal gjøre. Og de virkemidlene må speile tiden vi lever i. Det er veldig lenge siden 1998. Da lå Backstreet Boys, ‘N Sync, LeAnn Rimes og Will Smith fortsatt på hitlistene. Aerosmith sang «I Don’t Want to Miss a Thing», og det er noe vi alle sammen kan kjenne litt på, midt i vinterferien, her vi står. Samtidig så verden helt annerledes ut. De virkemidlene som skulle til for å overvåke noen, enten lovlig eller ulovlig, var helt annerledes enn i dag, og man trenger å oppjustere virkemidlene nå. Siden 1998 har man f.eks. grunnlovfestet retten til privatliv i Norge. Den teknologiske utviklingen har gått vanvittig raskt, en teknologisk utvikling som de vi skal verne oss mot, særlig henger med på. Da er vi også nødt til å utruste våre tjenester med de virkemidlene de trenger for å gjøre den jobben vi forventer at de skal gjøre. Komiteen har mottatt en ugradert særskilt melding fra Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste om E-tjenestens rettsgrunnlag for tjenestens overvåkingsvirksomhet. Det er en sentral oppgave for EOS-utvalget å kontrollere at forbudet i e-loven § 4 første ledd overholdes. Denne bestemmelsen, bare for å minne om det, fastslår at E-tjenesten ikke skal «overvåke eller på annen fordekt måte innhente informasjon om norske fysiske eller juridiske personer» på norsk territorium. Det betydde noe annet i 1998 enn det det gjør i dag. Siden e-loven og EOS-kontrolloven ble vedtatt, har det vært en stor endring ikke bare i den teknologiske utviklingen, men også i trusselbildet og i de teknologiske kommunikasjonsmulighetene. I tillegg har utvalget sett to konkrete forhold som har ført til avgivelse av den særskilte meldingen: E-tjenestens tilgang til å innhente informasjon fra tele- og datatrafikk inn og ut av Norge og E-tjenestens søk i lagrede metadata knyttet til norske rettssubjekter i Norge for å finne selektorer. Hva er «inn og ut av Norge» i dag? Det er noe helt annet enn i 1998. I e-loven § 3 fastsettes det hvilke oppgaver som tilligger E-tjenesten. I denne bestemmelsen framgår det at tjenesten skal «innhente, bearbeide og analysere informasjon som angår norske interesser sett i forhold til fremmede stater, organisasjoner og individer, og på denne bakgrunn utarbeide trusselanalyser og etterretningsvurderinger, i den utstrekning det kan bidra til å sikre viktige nasjonale interesser». Den listen er jo ikke uttømmende når det kommer til hvilke oppgaver vi forventer at de skal løse. Da er man nødt til å utruste tjenestene med virkemidler de trenger for å gjøre oppgavene, samt utruste EOS-utvalget med de virkemidlene de trenger for å undersøke om det blir gjort på en ordentlig måte. Denne særskilte meldingen dreier seg om noen spesifikke lovhjemler. Det har komiteen redegjort for i sine merknader. Vi er av den oppfatning at det ikke nødvendigvis er sikkert at det bare er disse hjemlene som muligens trenger en oppgradering. Det er nemlig sånn at komiteen mener det er av avgjørende betydning for tilliten til E-tjenesten og faktisk og opplevd trygghet for landet og for borgerne at virkemidler som er forholdsmessige og nødvendige for å utføre tjenestens oppdrag, beskrives gjennom et lovverk som stemmer overens med de utfordringene vi står overfor. Jeg vil vise til E-tjenestens uttalelse i forbindelse med den særskilte meldingen. Der skriver E-tjenesten at «påstander i det offentlige rom om et mangelfullt rettsgrunnlag i seg selv representerer en utfordring». Det tror ikke jeg at E-tjenesten skriver fordi de synes det er problematisk å bli skrevet om i avisen. Det som er problematisk med dette, er hvis det blir sådd en usikkerhet som ikke nødvendigvis er riktig om hvorvidt E-tjenesten med vilje går utover sitt mandat. Jeg leser E-tjenesten sånn at de prøver så godt de kan å utfylle det oppdraget vi har gitt dem, ut fra et lovverk som har gått ut på dato. Det må vi som storting ta konsekvensene av. De problemstillingene som kom opp i den særskilte meldingen, ligger i skjæringspunktet mellom hensynet til personopplysningsvern og rikets og innbyggernes sikkerhet. Særlig at dette stortinget grunnlovfestet rett til personvern, er en klar indikasjon på at dette stortinget mener at hensynet til rikets sikkerhet og bevaringen av personvern er like viktige hensyn, som vi er nødt til å ta på alvor og måle et lovverk etter. Jeg vil som saksordfører si at jeg setter pris på at EOS-utvalget mener at denne problemstillingen er av så stor prinsipiell viktighet at den forelegges Stortinget. Men komiteen mener at det ikke nødvendigvis er nok bare å se på enkeltparagrafer. Komiteen er av den oppfatning at i stedet for å justere enkeltbestemmelser i e-loven vil det være mer formålstjenlig nå, med bakgrunn i de perspektivene som trekkes opp både fra EOS-utvalget og fra E-tjenesten selv, at det legges fram et forslag til en revidert e-lov for Stortinget, med vurderinger av hvordan EOS-utvalget skal kunne kontrollere at e-loven blir fulgt. På den bakgrunn er det en samlet komité som fremmer følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen legge frem forslag til en revidert lov om Etterretningstjenesten.»