Reidun Gravdahl (Arbeiderpartiet), 2001-06-12:
Kvaliteten på norsk akuttmedisin er god, men det er allikevel rom for forbedringer. Kravet til de akuttmedisinske tjenestene må være høg faglig standard og likeverdige tilbud til hele befolkningen. Vi har så langt ikke hatt krav om bemanning, kompetanse eller responstid for ambulansetjenesten. Nå blir det krav om at ambulansebiler i hovedsak skal være tomannsbetjente, og at minst en av dem skal ha fagbrev som kompetanse. Øyeblikkelig hjelp-plikten skal overholdes. Responstiden må være akseptabel, slik at den ikke får alvorlige konsekvenser for pasienten. Også fødetilbudet er godt ivaretatt i meldinga, og også jeg vil berømme saksordfører, som med sin kunnskap og innsikt i dette fagfeltet har håndtert dette temaet fortreffelig. Jeg er glad for at en samlet komite har understreket at det overordnede målet for fødselsomsorgen må være at det fortsatt skal tilbys et desentralisert fødetilbud i Norge, og at tilbudet skal holde en god og forsvarlig standard. En god seleksjon og en godt organisert svangerskapsomsorg forsvarer å differensiere og desentralisere fødselsomsorgen. De seneste år har det kommet flere rapporter som viser at ved å la det samme personell ivareta både svangerskaps- og fødselsomsorgen, klarer man å skille de normale fødslene fra de mer kompliserte. Lofotenprosjektet, som er omtalt i meldinga, bekrefter dette. De store fødeavdelingene har mye å hente på den samme risikovurdering og seleksjon som foregår i tilknytning til fødestuenes virksomhet. Vi som kommer fra distriktene, er særlig opptatt av luftambulansetilbudene. Det har tidligere vært forslag om endringer i basestrukturen, men Regjeringens forslag er å opprettholde elleve helikopterbaser og seks flyplasser, som i dag. Eventuelle framtidige baser skal vedtas ut fra behov for økt beredskap og etter prinsippene om nærhet til sykehus, likeverdighet, dekningsgrad og helseøkonomi. For de områder som har svært lang avstand til sykehus, er det betryggende å ha en helikopterbase med personell som raskt kan mestre en akutt krise. Beredskapen i Brønnøysund og på Dombås vil ved behandlingen her i dag bli vedtatt opprettholdt. Befolkningen i Nord-Gudbrandsdalen har vært bekymret for at de kunne miste helikopterbasen som de har satset så mye på å få, både ved innsamling av penger og med dugnadsarbeid. Og det er blitt et godt tilbud som de er svært fornøyd med, som har reddet liv, og som gir trygghet selv om det er lang veg til sykehus. Basen har hybler som personellet bor på når de er på vakt. Sykehusleger bruker av sin avspaseringstid, så det er høyt kvalifisert personell plassert i lang avstand fra sykehus og akuttmottak. Det tar minst 35 minutter med helikopter fra Lillehammer til Dombås. Mange som har vært utsatt for alvorlige ulykker eller sykdom, har blitt reddet fordi basen ligger der den ligger. I løpet av 4–20 minutter har personell fra legehelikopteret vært på plass. Det har vært snakk om liv eller død, eller om å kunne få et fortsatt fullverdig liv. Det har vært mange helsegevinster ved dette. En gang jeg var der på besøk, gikk alarmen, og det ble full utrykning til en som hadde kappet av seg hånden på en kappsag. Du verden for en effektivitet! Lege, redningsmann og pilot føk av gårde, og i løpet av noen knappe minutter var de ute i ødemarka hos mannen, som da fikk rask hjelp og rask transport til sykehus. Også fylkesmannen i Oppland har tilrådd en fortsatt plassering på Dombås og begrunnet dette med helse- og distriktspolitiske målsettinger. Han har også påpekt at utvidelsen av nasjonalparker og landskapsvernområder på Dovrefjell, i Rondane og i Reinheimen vil trekke til seg flere turister til risikopregede aktiviteter. Et folkelig engasjement har med det vedtaket som blir fattet her i dag, fått sin fortjeneste: fortsatt ambulansehelikopter plassert på Dombås.