trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
En av de andre utfordringene som ministeren var inne på, og som egentlig utfordrer det med lik tilgang, er at når Beslutningsforum anbefaler en behandling som er dyr eller et legemiddel som er dyrt, som omfatter mange pasienter, og det kommer midt i et budsjettår – hvordan mener statsråden vi skal sikre at vi klarer å ruste sykehusene sånn at de kan ha dette tilbudet til pasientene på en likeverdig måte? Det er kreftmedisin, som vi nylig har hatt vedtak på, det er celletransplantasjon for MS-pasienter – det er mange store grupper som når de ser at dette blir anbefalt, har forventninger. Det er en kjempeutfordring for sykehusene å imøtekomme det, og også for oss som stortingspolitikere. Har statsråden en løsning på hvordan vi kan ivareta det?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Vi har nettopp behandlet prioriteringsmeldingen. Det er naturlig å stille spørsmål om hvorfor vi ikke har klart å prioritere kyssesyken høyere, for den rammer usedvanlig mange. Selv om de fleste blir friske i løpet av to til fire uker, opplever 10–20 pst. at de blir satt ut i flere måneder. For noen blir sykdommen både alvorlig og langvarig. Det rammer først og fremst ungdom som er midt i livets vår, og som opplever å bli satt ut på en måte der de mister kontrollen over livet sitt. De får langvarig fravær fra skole i en tid da de vet at det å prestere og komme videre med sine utdanningsvalg er helt avgjørende. Ofte er de aktive ungdommer, som også må ta en lang pause fra idrett eller kultur. Mange mister også den gode og sosiale kontakten med venner og andre. Arbeiderpartiet mener vi kan gjøre langt mer enn i dag for å hindre at så mange ungdommer blir alvorlig syke over så lang tid. Så må vi minne oss om, selv om vi i er helsekomiteen, at ikke alle ungdommer og ikke alle foreldre oppsøker fastlegen ut fra de symptomene som man har ved kyssesykdom i begynnelsen. Kyssesyken er en smittsom virussykdom som vi ikke har noen vaksine mot i dag. Derfor er det viktig å nå ut med informasjon til ungdommen selv om hva slags symptomer sykdommen har, og at de umiddelbart bør oppsøke lege for å ta en blodprøve. Det er viktig å oppsøke lege ved mistanke, for man kan påvise sykdommen med en enkel blodprøve. Er man syk, må det tas forholdsregler. Jo raskere diagnose, dess fortere kan de tilpasse livsstilen sin til sykdommen – ta det helt med ro, ingen fysisk aktivitet og ikke alkohol. Foreldre, skole, idrettslag samt arenaer der ungdommer må ferdes, må også kjenne godt til symptomene på kyssesyke. De bør vite hva som bør gjøres. Mang en ungdom er aktiv innen idrett, og det må stoppes umiddelbart. Ungdom er generelt mye sammen i grupper, både på skolen og i sosiale lag, så smitte kan spre seg raskt uten forebygging. Alkohol og sykdom er en dårlig kombinasjon i alle aldre, men det er ikke alle som vet at alkoholinntak også kan svekke immunforsvaret, gjøre oss mer mottakelig for sykdom og forverre sykdom. Vi tror at bedre og hyppig informasjon vil bidra til at ungdommen tar bedre valg når det angår det å beskytte seg selv. I tillegg til bedre og effektivt forebyggende tiltak må vi intensivere forskningen på bedre medisinsk oppfølging. Som saksordføreren var inne på, var det gledelig å registrere at akkurat Ahus har satset på dette forskningsområdet og har samlet inn data fra 200 ungdommer i målgruppen. Dette må være et ypperlig utgangspunkt for videre forskning knyttet opp mot kyssesyke. Dessuten må Norge engasjere seg i det viktige arbeidet med å utvikle trygge vaksiner, som kanskje er den eneste metoden for å få stoppet sykdommen nå. Arbeiderpartiet mener det er påfallende at kyssesyke får så lite oppmerksomhet, når den forvolder så mye sykdom. Det er på tide at vi gjør det vi kan for å redusere antallet ungdommer som blir så alvorlig syke. Jeg fremmer vårt forslag.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
Det skal jeg. Jeg tar opp det forslaget som Kristelig Folkeparti står bak sammen med Senterpartiet og Venstre.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
90 pst. av alle ungdommer som blir 20 år, har hatt denne sykdommen i en eller annen form. Mellom 5 pst. og 10 pst. får alvorlige komplikasjoner etter sykdommen. Det er en sykdom som vi vet at det verken finnes vaksine mot eller behandling for. Men det som også er spesielt, er at 50 pst. av alle som blir syke, vet egentlig ikke at de har hatt sykdommen før de ved en senere anledning får påvist ved blodprøver hos legen at de faktisk har antistoffer knyttet til denne. Kristelig Folkeparti tenker at de som sitter i det ytterste leddet og ofte har den største kontaktflaten og den beste informasjonen inn til disse ungdommene, er våre folk som jobber i skolehelsetjenesten. Det er en forutsetning for at de kan møte ungdommene, nemlig at de er på jobb og har timer nok til å være på jobb og møte ungdommene i en aktiv skoledag. Da kan en informere ungdommene selv om hvilke forholdsregler som må tas, hvilke symptomer som finnes, og hva en bør passe på når dette bryter ut i den gjengen en selv er en del av. Kristelig Folkeparti tror også at en kan bruke skolehelsetjenesten bevisst i foreldremøter og klassemøter for å sikre at ny kunnskap og ny informasjon kommer til dem som trenger det aller mest. Det er en av grunnene til at Kristelig Folkeparti har vært opptatt av å øremerke midler nettopp til skolehelsetjenesten. De har den bredeste kontaktflaten. Fastlegene går ungdommene sjelden til. Helsesøster og skolehelsetjenesten vil de gjerne møte hvis de har åpent. En bevisst bruk av skolehelsetjenesten tror jeg vil være med og løfte denne pasientgruppen. Lærerne kan også bruke denne tjenesten når de snakker om gym og aktiviteter som veldig mange av disse ungdommene må holde seg vekk fra i lang tid. Kristelig Folkeparti tenker også at skolehelsetjenesten faktisk kan være med – og der er jeg enig med Arbeiderpartiet – og fokusere på kunnskap og delta i forskningsprosjekter. Det er flott at Ahus og andre sykehus tar del i forskning, men jeg tror at skal vi nå helt ut, må vi også være med og delta i forskningsprosjekter der symptomene finnes, og der kan skolehelsetjenesten bidra. Skolehelsetjenesten kan også tenke nytt og jobbe internasjonalt sammen med spesialisthelsetjenesten, slik at vi kan finne gode grep når det gjelder denne sykdommen. Allikevel støtter ikke Kristelig Folkeparti Arbeiderpartiets forslag, for vi tror på det å bruke og fokusere på det som allerede finnes, kontaktflater som finnes, bruke skolehelsetjenesten mye mer bevisst, prioritere skolehelsetjenesten med øremerkede midler, be fastlegene være obs på ungdommen og ikke minst la sykehusene tenke både forebygging og behandling på en mye mer utstrakt måte enn det som blir gjort i dag. Husk at det er bare et fåtall av de som blir syke, som kommer inn i spesialisthelsetjenesten. De fleste er hjemme, og en oppdager ikke at en har fått sykdommen før en ser komplikasjonene etterpå. Derfor tror Kristelig Folkeparti at det ytterste leddet, nemlig skolehelsetjenesten, er det viktigste av alt.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-11-29:
Under høringen fikk vi høre et nytt begrep, «burkabyråkrati». Det var en helseøkonomiprofessor, Bjarne Robberstad, som sa det. Det var knyttet til Beslutningsforums protokoll, som for første gang var sladdet, og det gjelder priser på legemidler. I tillegg til det er det stadig en strid om åpenhet knyttet til møtene i helseforetakene, Beslutningsforum, som er færre og færre. Makten konsentreres i disse systemene, og det siste jeg hørte nå, var at Helse Sør-Øst ønsker å utnevne leder og nestleder i brukerrådet selv. Det tyder på at brukerne blir en type publikum og ikke reelle brukermedvirkere der faktiske beslutninger fattes. Hva tenker helseministeren om utviklingen for systemet, som jeg var litt inne på i mitt innlegg her også? Hvor langt er han villig til å overlate beslutningene til de økonomiske aktørene i systemet?
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
Det er jo et av de operative grepene som foreslås i meldingen, at Helsedirektoratet også skal legge til grunn prioriteringsmeldingens prinsipper i sitt arbeid med veiledere og retningslinjer – det skal gjenspeiles i det arbeidet. Jeg er vel kjent med utfordringen knyttet til implementering av eksisterende retningslinjer og veiledere, det er også noe som vi nå jobber kontinuerlig med bl.a. gjennom et stort prosjekt knyttet til variasjon i helsetjenesten, utviklingen av Helseatlas og innføringen av pakkeforløp, som alle er verktøy for å implementere god praksis i tråd med prioritering i helsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
Jeg er veldig opptatt av at det er Stortinget som bestemmer de økonomiske rammene for sykehusene, og det er innenfor de rammene prinsippene og metodene for prioritering skal foregå. Derfor er jeg også uenig i Senterpartiets antydning i innstillingen om at beslutningen i Beslutningsforum skal flyttes fra helseregionene til forvaltningen. Det er nettopp gjennom Beslutningsforum at beslutningen ligger der som man også har finansieringsansvaret, at prioriteringen operasjonaliseres innenfor de rammene som Stortinget har satt. Og så må Stortinget være bevisst på, og regjeringen må være bevisst på, at når en vurderer hvor mye ressurser en setter av til sykehusene, må det tas hensyn til ikke bare den demografiske utviklingen, men også forhold som påvirker kostnadene, sånn som legemiddelkostnadene.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
Man er kommet fram til det gjennom det arbeidet som både Norheim-utvalget og Magnussen-utvalget har gjort, og det er basert på både norske og internasjonale vurderinger og studier. Derfor har vi valgt å legge det til grunn for meldingen. Det vil alltid kunne være en diskusjon om hvor høyt man skal sette den alternative kostnaden, men både Norheim-utvalget og Magnussen-utvalget er sammensatt av veldig kompetente folk på dette området, som også baserer mange av sine vurderinger på både nasjonale og internasjonale studier. Alternativkostnad handler om å finne en grense for hva som gir uttrykk for hvor man kunne fått bedre effekt for de samme midlene ved å bruke dem et annet sted i helsetjenesten, og det ligger ganske store studier bak dette tallet.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
Jeg mener at det stadig er mulighet til å se på forbedringer i måten Beslutningsforum jobber på. En av forbedringene, som ble gjort ganske tidlig, var å oppnevne en brukerrepresentant til å sitte i Beslutningsforum. Det mener jeg var et klokt valg, som skaper mer åpenhet og mer brukermedvirkning. Spørsmålet knyttet til åpenhet om priser er et veldig vanskelig spørsmål, fordi jeg oppfatter at det er bred politisk enighet om prinsippet om at åpenhet er det beste. Utfordringen vår er at hvis vi som enkeltnasjon velger å la det prinsippet styre over alle andre forhold, vil vi komme i en situasjon der det prinsippet kommer til å innebære at det er behandlingsmetoder som vil være til nytte for våre pasienter der vi ikke får en pris som gjør at vi vil være i stand til å ta det i bruk. Det er en konsekvens av det som ikke jeg er villig til å ta, og derfor må vi jobbe med dette ut fra et internasjonalt perspektiv og ikke bare et nasjonalt perspektiv.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
Jeg mener at i denne meldingen ligger det et grunnlag for både prinsipper og systemer for prioritering som står seg uavhengig av hvilke endringer som gjøres i dagens styringsmodell. Det er en nødt til å ta hensyn til. Et av de viktige prinsippene i meldingen er nettopp at de som har det økonomiske ansvaret, også sitter med ansvaret for å prioritere og ta prioriteringsbeslutningene. Det er veldig klokt, og det betyr at det er Stortinget som er de eneste som kan bestemme hvor mye av samfunnsressursene som skal brukes på helse. Når Stortinget har bestemt det og helseregionen eller de som får et overordnet ansvar for sørge-for-ansvaret av spesialisthelsetjenesten, har fått sine rammer, er det de som er best egnet til å vurdere f.eks. hvilke metoder som skal tas i bruk ut fra disse kriteriene. Det som er viktig, er at prinsippene for prioritering og systemet for prioritering er vedtatt demokratisk i Stortinget, og det blir gjort gjennom denne meldingen.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
Jeg er fullstendig klar over at det finnes mennesker bak tallene, men det er også viktig at en ser at de tiltakene som kan settes inn, er de som baserer seg på den beste tilgjengelige medisinske kunnskapen. Det finnes ikke i dag verken vaksine eller legemidler mot denne sykdommen. Den er veldig vanlig i befolkningen, den er vel kjent av helsepersonell, både fastleger og skolehelsetjenesten, og det finnes godt diagnostisk verktøy. Det finnes ikke en reell behandling, men det finnes gode råd å gi til ungdom som har fått sykdommen. Det er den situasjonen som vi er i. Det er vaksine under utvikling, men som jeg sa i mitt svar, vil det sannsynligvis ta mange år før en vaksine er klar til å tas i bruk.
Bent Høie (Høyre), 2016-11-29:
For det første reagerer jeg på at en forsøker å skape et inntrykk av at jeg har en negativ holdning eller en annen holdning til disse pasientene enn det jeg har til andre pasienter. Det har jeg ikke. Men jeg har gitt en nøktern redegjørelse for hvilke alternativ som er tilgjengelige. Det er også viktig at en ikke her skaper et inntrykk av at det finnes andre alternativer enn dem som faktisk tas i bruk, når det gjelder f.eks. behandling. Når det gjelder utviklingen av vaksiner, er det et stort og komplekst spørsmål. Det er jo sånn at vi har mange store, svært dødelige sykdommer i verden som vi heller ikke har fått utviklet vaksiner for. Norge tar der et internasjonalt ansvar for de glemte sykdommene på dette området. Denne sykdommen er ikke blant dem, selv om den også rammer hardt dem som får et hardt utslag av sykdommen.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Som det framgår av innstillingen, og som saksordføreren fra Arbeiderpartiet har redegjort for, stiller vi oss fullt og helt bak de prinsipper og vedtak som nå foreslås. Vi synes det er veldig bra at det på nytt blir nedfelt i Stortinget at det er dette som nå gjelder. Man hører kanskje også på tonen i dag at dette er det ganske bred enighet om. Det har det også egentlig alltid vært på papiret, men det har ikke alltid blitt praktisert på den måten vi har bestemt i Stortinget, så la meg gi noen korte kommentarer til det. Det ene er at mange der ute, f.eks. i helsetjenesten, beskylder oss politikere for å snakke om at man nærmest kan prioritere seg ut av alle problemer i livet. Det er ikke riktig. Disse prinsippene kan i teorien gjelde innenfor alle typer økonomiske rammer, men det er ikke noen tvil om at hvis befolkningen – slik enkelte her er inne på – opplever at det f.eks. utvikler seg en veldig streng prioriteringstankegang i den offentlige helsetjenesten på grunn av økonomiske rammer eller annet, mens man får tilbud om helt andre typer behandlinger og tilbud i det private – som mange etter hvert, av ulike grunner, har valgt å forsikre seg for nettopp å ha mulighet til – vil det utfordre prinsippene som vi vedtar her i Stortinget. I ytterste konsekvens kan vi komme i en situasjon hvor vi vedtar at det skal gjelde noen prinsipper, men at de ikke betyr noe, fordi en stor andel av helsetjenestene ikke er omfattet av de samme prinsippene, slik vi har sett i andre land. Der er det markedskreftene som rår. Så jeg er enig i at det er bra at vi får strammet opp noen av de tingene som – etter statsrådens syn – var uklart etter Lønning II-utvalget. Men da kommer jeg til mitt avsluttende poeng: Når man ser hvilken slående forskjell det er på denne debatten nå og den som var for 4–5 år siden, da rollene var litt snudd i denne salen, tror jeg ikke det var mangel på klarhet om hvem som skulle beslutte hva, eller hva slags ulik vekt man skulle gi til ulike kriterier etter Lønning II-utvalget, som var det springende punktet da representanter fra både dagens to regjeringspartier og andre, til dels høylytt og daglig brukte stortingssalen til å fremme syn som overhodet ikke kan sies å være i tråd med de prinsippene vi nå vedtar. Så min oppfordring til slutt i denne debatten er: Nå har vi sammen blitt enige om at det er disse prinsippene som skal gjelde. Dette må nå forplikte alle partiene, også de partiene som tidligere har valgt å gjøre dette på andre måter, bl.a. de som nå sitter i regjering. Jeg tar nå for gitt at etter at disse vedtakene er gjort, blir vi – uavhengig av hva som skjer med budsjettkrise, regjeringskrise eller ved neste valg – enige om at disse prinsippene skal praktiseres også av oss politikere, ikke bare av fagfolkene ute i tjenesten.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Noen sykdommer gjør seg mer gjeldende i visse deler av livet enn andre. Kyssesyke rammer ungdom. Som tenåringsmor får man derfor høre lite hyggelige sykdomshistorier, og de er langt flere enn man tror. Det typiske er en aktiv jente eller gutt som plutselig har måttet legge skole og idrettsambisjoner til side i en ganske lang periode og ta det helt med ro. Har de latt sykdommen utvikle seg, ikke oppsøkt lege når de begynte å få symptomer, og fortsatt det hektiske livet sitt, medfører det ofte langvarig sykdom. Dette er uventet for mange og viser at informasjonsbehovet er større enn det mange synes å tro. Problemet med sykdommen er at vi vet for lite om den, og at det gjøres for lite for å forebygge den, og jeg skulle ønske at stortingsflertallet også hadde sett det. Alle her vil hjelpe de som er syke, og helsevesenet gjør så godt de kan med en sykdom som knapt kan lindres, og som ikke kan medisineres. Men årsaken til at vi, som forslagsstillere, har foreslått å gjøre noe med dette, er at mange i risikogruppen vet lite om sykdommen før de blir rammet. Det skjer først etterpå, at de får informasjon, og da kan det være for sent, for da har mange kjørt et høyt aktivitetsnivå mens de var syke, og så blir de enda sykere, og så varer det enda lenger. Noen kan være syke i opptil flere år. Særlig skolefraværet er krevende i denne alderen, for det legger føringer for hele utdanningsløpet. Hadde dette rammet 40-åringer, ville nok overskriftene vært ganske mye større, men dette slår jo ikke ut på noe sykefravær, det registreres ikke på den måten. Og når man sjekker med skolene, så finnes det lite statistikk. Kunnskapsministeren har fått spørsmål om dette i spørretimen. Han har blitt oppmerksom på temaet og viser stor interesse for det, men det finnes lite informasjon på skolene i Norge over hvor mange som faktisk blir rammet, og hvor store konsekvensene er. Men alle ungdommer, og de som har noe med ungdommer å gjøre, burde vært langt mer informert, f.eks. alle fotballtrenere, håndballtrenere, de som daglig har med ungdom å gjøre. Symptomene er som lettere forkjølelse, man bare tar seg sammen og fortsetter livet, og dette er ungdommer som har fullt kjør på skolen fra morgen til kveld, og i tillegg trener de. Det er helt feil medisin, for å si det forsiktig, det er det som ofte gjør at de blir syke. Så mitt anliggende er å ha litt mindre medisinsk fokus i denne debatten, som jeg kanskje opplever at komiteen og statsråden har hatt, og mer fokus på «de gode råd», som statsråd Bent Høie nevnte, men på en måte som gjør at vi får systematisk informasjon før ungdommene våre blir syke.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-11-29:
Når representanten og forslagsstillaren Odd Omland bekrefta ein del av korleis me skulle fortolka punkt 4 under forslag til vedtak II, nemleg at det må ein prosess i regjeringa og ein del arbeid til før me kan konkludera med at det skal gjerast organisasjonsendringar i norsk romindustri og Norsk Romsenter, er det naturleg for oss å vera med og stemma for det fleirtalsvedtaket som me frå Høgre og Framstegspartiet har vore med på å laga. Då lurer eg på om det er naturleg for meg som saksordførar å trekkja tilrådinga frå komiteen, slik at me berre har eitt forslag å votera over når me kjem til voteringa i dag. Det er berre eit tilbod.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
Først vil jeg si takk til forslagsstillerne som har levert dette representantforslaget. Jeg har også lyst til å si takk til komiteen og regjeringspartienes medlemmer for en konstruktiv jobbing etter at innstillingen har blitt avgitt i komiteen, og fram til vi er her i salen nå. Norsk romindustri omsetter for mer enn 7 mrd. kr årlig, og det viser at den langsiktige og målrettede satsingen på høyteknologisk spisskompetanse har vært en god investering for Norge. Romnæringen er en stor og voksende internasjonal næring, og det norske medlemskapet i ESA har vært avgjørende for norsk næringslivs mulighet til å delta her, spesielt satsingen i de frivillige programmene. Vi vet at disse programmene er næringsrettede, og at Norges deltagelse der har gitt en samfunnsøkonomisk avkastning på over 40 pst. Det forteller Menon-rapporten som Nærings- og fiskeridepartementet har fått utarbeidet. Det er også bred enighet på Stortinget om at vi som land skal satse på romvirksomhet for å sikre viktige nasjonale behov, for å videreutvikle en sterk eksportnæring og for å skape arbeidsplasser. Under behandlingen av budsjettet for inneværende år – budsjettinnstillingen for 2016 – vedtok vi enstemmig å be regjeringen starte nettopp arbeidet med en strategi som skal ha bred forankring i næringen. Derfor vil jeg si at det også er veldig gledelig med den jobben som har skjedd etter at komiteen avga sin innstilling på torsdag og fram til debatten i salen i dag – for det første at vi kunne gå i salen i dag og få de viktige vedtakene før ministermøtet på torsdag og fredag, men også at vi kan ha en enstemmighet for denne viktige næringen og for hele landet, for dette er en teknologi som er mange steder, og som er viktig i distriktene våre, men som også er viktig i våre høyteknologiske bedrifter, hvor vi har viktige klynger.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-11-29:
Lat meg starta med å takka presidenten for at me fekk flytta fram behandlinga av denne saka. Lat meg òg takka komiteen for at me i dag kjem til å gjera eit samrøystes vedtak i denne saka. Og eg vil takka saksordføraren for jobben som er gjord. Eg sluttar meg i all hovudsak til innlegget som saksordføraren heldt, og eg sluttar meg òg til representanten Omland sitt innlegg. Bakgrunnen for denne saka viste at regjeringa ønskte å gjera eit kraftig kutt i Noregs bidrag til ESA. Det grunngav næringsministeren i Stortinget med at kjem av at ein trong pengar til tiltakspakke for Vestlandet. Eg finn det litt underleg at ein trong pengar for å finansiera ein tiltakspakke, som jo ikkje gjekk opp i budsjettet, og at ein finansierte det med pengar som skulle vera gjeldande for 2018 og vidare. Så er det òg sånn at det er ei rekkje bedrifter på Sør- og Vestlandet som no driv på med det som vert kalla for «omstilling». Mange av dei er høgteknologiske bedrifter som ser moglegheiter innanfor romfart. Statssekretæren i Næringsdepartementet uttalte på vegner av statsråden at nivået under førre regjering var for høgt. Der låg regjeringas vilje. Så har det om prosessen i innlegga tidlegare i dag vore brukt omgrep som at prosessen har vore uryddig og uvanleg, eller at prosessen har vore rotete. For å koma med ei mild anbefaling vil eg tilrå representantane frå fleirtalspartia å vera litt varsame med den typen ord i den politiske situasjonen som landet no er i. For me har ei mindretalsregjering i Noreg, og eg må seia at eg vert provosert når næringskomiteen hadde avgjeve ei fleirtalsinnstilling som angav ei klar retning om kva ein ønskte skulle vera Noregs stemmegiving, og statssekretæren er ute og seier at nei, me ventar, og viste til budsjettprosessen, ein budsjettprosess som denne statssekretæren på vegner av statsråden var fullt klar over ikkje ville vera avslutta før ministerrådsmøtet var ferdig. Difor er det så viktig at me får gjort eit vedtak i dag, og når dette vedtaket vert gjort i dag, er det ikkje tvil om kva som skal vera Noregs rolle, og kva som skal vera Noregs posisjon på ministerrådsmøtet. Når det gjeld sjølve romstrategien, som jo denne saka har sitt utspring i, meiner eg at vårt utgangspunkt skal vera at dette er ein bransje som me som land ønskjer å satsa på, som me har gode føresetnader for å lykkast med. Det at me i dag har ei samla innstilling for å leggja nokre føringar for ein slik strategi, meiner eg er eit strålande utgangspunkt som det er all grunn til å vera fornøgd med.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-11-29:
Det kunne høyrast ut på statsråden sitt innlegg som om dei faktiske forholda i saka hadde endra seg veldig mykje sidan budsjettet vart lagt fram, og til no. Det er verdt å minna om at reaksjonane på kutta i ESA-midlane kom umiddelbart, og at regjeringa fleire gonger i Stortinget har forsvart kutta. Men lat det liggja. Eg er veldig fornøgd med det enstemmige vedtaket som det ligg an til at Stortinget gjer no, og mitt spørsmål til romfartsminister Mæland er om statsråden er like fornøgd med det vedtaket som Stortinget i dag gjer.
Pål Farstad (Venstre), 2016-11-29:
Jeg velger å ta utgangspunkt i at romindustrien er en næring med et betydelig utviklingspotensial. Næringer som har utviklingspotensial, bør framelskes, ikke marginaliseres. Næringslivet skal foreta investeringer med lange tidsperspektiver. Ikke minst gjelder det for kunnskaps- og teknologitunge sektorer som romindustrien. Forutsigbarhet er viktig på dette området, som i næringslivet for øvrig. Derfor er det vanskelig å forstå det kuttet regjeringen har lagt opp til. Enda mer uforståelig har dette vært når regjeringen sier at romvirksomhet er et tema som har stor og økende betydning for Norge. Da må det stimuleres, ikke kuttes. Venstre og jeg har spurt ikke mindre enn to statsråder om denne saken tidligere i høst, uten at vi ble spesielt beroliget noen av gangene. Derfor er jeg glad for at det ser ut som om vi kan få et enstemmig vedtak i dag, slik representanten Odd Omland presenterte det. Jeg legger vekt på at romforskningen er en innovativ og internasjonal næringsaktivitet som også bidrar til at Norge kan løse viktige nasjonale oppgaver knyttet til suverenitetsutøvelse, havovervåkning og kommunikasjon i nordområdene. Jeg antar også at denne internasjonale forskningen har gitt Norge tilgang på mye kompetanse utenfor Norges grenser. Dette er ressurskrevende forskning, og jo flere land som bidrar, jo større er muligheten for å lykkes med gode prosjekt. Jeg viser til flertallsmerknaden som understreker at tiden er moden for å utarbeide en ny norsk romstrategi, en strategi som må sikre at offentlige myndigheter, industri og akademia trekker sammen for å løfte kunnskap, teknologiutvikling og økonomisk vekst for romvirksomheten i Norge. Bransjen opererer i et marked som er sterkt politisk styrt og avhengig av offentlig politikk, og det er derfor ekstra viktig at offentlige og private aktører arbeider mot samme mål, i og utenfor Norge. Det er dette regjeringen nå må ha oppmerksomhet på.
Monica Mæland (Høyre), 2016-11-29:
Jeg er veldig forbauset hvis jeg ikke var tydelig. Vi vil følge opp Stortingets vedtak. Og så er det altså sånn at verden har endret seg. Den innstillingen som komiteen er kommet med, krever ikke budsjettvirkning for 2017. Det betyr at det ikke krever budsjettavklaringer, men komiteen legger opp til et høyere nivå enn regjeringen for 2018 og 2019. Det forholder vi oss til, og det sa jeg veldig tydelig fra talerstolen, og hvis det er nødvendig, gjentar jeg det nå.
Monica Mæland (Høyre), 2016-11-29:
Nå er det slik at strategier er det regjeringen som lager. Vi har laget en maritim strategi, vi jobber med en havstrategi, vi lager en stortingsmelding om reiseliv, vi jobber med en industrimelding, vi har veldig mange ting i arbeid, og vi jobber altså også med en romstrategi. Hvor representantene får begrepet nøytralitet fra, forundrer meg stadig, men det er en sånn politisk retorikk som man tror man vinner fram med. Vi har veldig mange ting i arbeid innenfor ulike næringer, basert på den situasjonen vi er i, og romstrategien kommer altså i 2017, som varslet av regjeringen i statsbudsjettet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-11-29:
For det første har verden endret seg. 80 mill. kr er et betydelig kronebeløp som måtte finansieres dersom vi skulle opprettholde vår forpliktelse. Jeg har vært veldig tydelig på at jeg skulle ønske at vi kunne det, men det ville krevd at vi kuttet de 80 mill. kr fra andre forskningsprogrammer i budsjettet eller fant andre måter å dekke dette på. Så verden har endret seg. Komiteens innstilling får ikke konsekvenser for 2017-budsjettet. Når det er sagt, er jeg glad for at vi får til denne satsingen, og jeg har vært veldig tydelig på at den er viktig, men når det gjelder å lage et budsjett, må man ta tøffe avgjørelser, og det har vi gjort.
Monica Mæland (Høyre), 2016-11-29:
Nei, det er aktivitet i de frivillige programmene, og når noen ga et inntrykk av at regjeringen skulle rasere vår deltagelse, så skulle vi ikke det. Vi skulle delta med 50 mill. euro. Det er et betydelig beløp, så vi skal delta i de frivillige programmene. Det ESA har meldt fra om til medlemmene, er at det er forsinkelse i utviklingen. Det skjer i mange av programmene, det er ikke noe unaturlig. Men det er kunnskap vi har fått nå, som gjør at vi ikke trenger å legge på bordet friske penger i 2017, utover det regjeringen har foreslått i budsjettet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-11-29:
Jeg følger ikke representantens resonnement og heller ikke konklusjonene. Norge har en stor romsatsing. Vi bruker over 1 mrd. kr i året. Det er fordi vi har stor nytte av disse programmene. Når det gjelder de frivillige programmene, var det foreslått 50 mill. euro. Det er en kraftig satsing på denne industrien. Dette er en satsing som ville gitt retur til industrien. Stortinget har i sin innstilling nå varslet en høyere ambisjon. Det er jeg glad for, men det å lage budsjetter innebærer knallharde prioriteringer. Det betyr ikke at noe ikke er viktig og riktig, men det betyr rett og slett at man må prioritere, og det som den gang krevde friske penger, gjør det ikke nå.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
I dag er det et samlet storting som instruerer regjeringa om å endre kurs. De kuttene som statsråden omtaler, skal snus til en satsing. Da innstillingen forelå, virket det som om regjeringa ikke helt tok de signalene som var. Uttalelsen fra statssekretær Hiim er blitt referert allerede. Nå har også Høyre og Fremskrittspartiet i Stortinget sluttet seg til det som var flertallsinnstillingen. Jeg synes at statsråden ikke var tydelig nok i sin uttalelse allerede nå, så jeg vil spørre enkelt og greit: Hva vil regjeringa si på ESAs ministerrådsmøte i Lausanne? Er det nå avklart at de kuttene som har vært i budsjettet, snus til den satsingen som Stortinget ønsker?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg takker for det svaret. Den utdypningen mener jeg var på sin plass. Det er også andre gang at Stortinget ber om en romstrategi. Denne regjeringa har vist at den ikke har hatt særlige ambisjoner på dette feltet. Stortinget har vist at en har andre ambisjoner, tydeligere ambisjoner. I det som er innstillingen fra Stortinget, ligger det også tydelige føringer på både omfang og innhold på det en forventer av politikk på dette området. Den næringsnøytraliteten som denne regjeringa har lagt opp til, legges til side for en tydelig satsing på en norsk nasjonal romstrategi. Statsråden refererte til at en kan forvente seg at det kommer en ny strategi i vår. Det jeg gjerne vil ha klarhet i, er hvordan statsråden tar med seg de konkrete føringene som ligger i forslaget som Stortinget nå i dag vedtar.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Som en av forslagsstillerne vil jeg også takke et enstemmig storting i denne saken. Det føltes litt som galskap da vi fremmet dette forslaget før sommeren. Jeg gjorde det fordi jeg har tro på denne næringen. Jeg har tro på at dette kan være med på å skape nye arbeidsplasser, og at det kan være en del av den omstillingen vi trenger så sårt på Vestlandet. Samtidig synes jeg det er spesielt å sitte i salen i dag og høre representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet som kritiserer prosessen, som kritiserer forslaget, men også vil være med på vinnerlaget. Det er også spesielt å høre en statsråd som i dag later som om denne saken ikke har hatt noen betydning. Jeg vil minne om at det senest i februar, i et innlegg under Space Dinner, var en lite ambisiøs statssekretær som representerte regjeringen, og skulle snakke om en romstrategi uten innhold, uten ambisjoner. Nå er lyden heldigvis en helt annen. Når det gjelder ESA-midlene, lurer jeg på hva som hadde skjedd, om denne saken ikke hadde kommet til Stortinget, om det ikke var i dag vi fikk denne voteringen. Senest sist uke uttalte regjeringa at Stortingets behandling ikke skulle få noen effekt. Heldigvis fikk en endret avstemmingen. Heldigvis har regjeringas kurs blitt endret, og Stortinget redder i dag det som kunne blitt et mageplask for regjeringa, og som kunne fått alvorlige konsekvenser for romindustrien. Jeg hadde ønsket meg en litt større ydmykhet fra regjeringa i denne sal i dag. Det tror jeg hadde lønnet seg, både i denne saken og ikke minst i disse tider.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Sist torsdag sa dr. C.J. «Onno» Verberne ved Space and Offshore-avdelingen ved Nammo Raufoss at om regjeringa ikke snur og sier ja til ESA 2. desember, er det over og ut for romavdelingen ved Nammo. Da så han dette i et femårsperspektiv. På landsbasis ville halvparten av dagens 1 200 årsverk innen denne høyteknologiske industrien forsvinne, uttalte romeksperten på Toten til Oppland Arbeiderblad. Uka før hadde Nammos romavdeling besøk av stortingspresident Olemic Thommessen. Da ble han presentert for kompetansen som befinner seg der, og for de katastrofale følger regjeringens statsbudsjettforslag på dette området ville få når de kutter bidrag som går til utviklingsmidler til nye prosjekter. Stortingspresidenten lovet å ta saken opp med næringsministeren, uten at noe skjer, men flertallet i næringskomiteen og her i Stortinget rydder opp. Heldigvis var vi fem representanter fra Arbeiderpartiet og SV som i vår hadde lagt inn et representantforslag, som vi nå behandler, om en ny norsk romstrategi. Det ga anledning til å gi næringsministeren krystallklar instruks fra dette hus, før hun straks skal representere Norge i ESAs møte. I tillegg har vi fått tilslutning til forslagene og tiltakene vi skisserer i representantforslaget. Redningen kom altså i grevens tid, i en tid med budsjettforhandlinger på borgerlig side som tydeligvis aldri kommer i havn. Det rammer mye at vi har en regjering som er så i utakt med stortingsflertallet, og som endog er så lite framtidsrettet at en ikke engang ser potensialet i norsk romindustri. Da er det bra at det finnes mer positive krefter også i den leiren her i Stortinget, for nå registrerer jeg at også regjeringspartiene melder seg på, og til slutt ser nødvendigheten av å instruere eller – kanskje jeg skal bruke et mer positivt ladet uttrykk – motivere statsråden til romsatsing. Jeg har brukt Raufoss som eksempel. Der kan 35 truede årsverk bli til 75 trygge og spennende inntektsbringende arbeidsplasser i løpet av et par år. Det er mange aktører i Norge, og potensialet er stort for teknologisk framgang og nye arbeidsplasser, vel og merke med det vedtaket som fattes i dag, og som jeg vil understreke at sjølsagt er gledelig at endelig ender enstemmig. Vedtaket er offensivt og framsynt, med fire strategiske hovedområder: klima og miljø, teknologioverføring, samfunnssikkerhet og forskning og utdanning. Til alle som har bidratt til maksimal uttelling for forslaget vårt, vil jeg rette en stor takk. Dette var egentlig mer enn vi turte å håpe på, men først og fremst er det svært viktig for norsk romindustri.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
Jeg stemte feil.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-11-29:
Jeg er glad for at både representanten Trond Helleland og representanten Harald T. Nesvik nå uttalte at de skal gjøre sitt «ytterste» for at vi skal få en god avklaring på en vanskelig budsjettsituasjon. Det er ingen tvil om at det særlig påligger regjeringspartiene å sørge for at det budsjettet som regjeringen har lagt fram, også med justeringer, skal bære igjennom i denne sal. Jeg er glad for det møtet med komitélederne som stortingspresidenten tok initiativ til i dag, hvor vi, ut ifra det initiativet, i fellesskap sørget for å legge opp en plan som sikrer en forsvarlig behandling av alle fagkomiteenes innstilling, når vi nå får et vedtak av en eller annen karakter den 5. desember. Så vidt jeg oppfattet fra det møtet, ble det som stortingspresidenten la opp til, godt mottatt av samtlige komiteer. De som hadde ønsker om justeringer, fikk det imøtekommet, og det tyder på at det er stor vilje til å sørge for at vi får en forsvarlig behandling av alle fagbudsjettene også, når den tid kommer.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Vi skulle nå, i henhold til de frister som normalt gjelder i Stortinget for budsjettbehandling, vært i gang med å behandle en budsjettavtale. Men vi har ingen budsjettavtale å behandle. Vi skulle nå, med mindre enn en uke igjen, forberedt debatten om en budsjettenighet. Men vi har ingen budsjettenighet å debattere. Jeg tok for to uker siden ordet i denne sal for å understreke den vanskelige situasjonen regjeringen nå har stilt Stortinget i. Jeg tok til etterretning at presidentskapet, klok av lærdom fra fjoråret, forskjøv fristene for både innstilling og debatt. Men jeg understreket da at ytterligere utsettelser ville stille Stortingets øvrige partier i en uakseptabel situasjon. Siden det har det blitt satt nye frister av regjeringen, og de har blitt brutt, én etter én. I ettermiddag har vi blitt kjent med at Venstre har brutt budsjettforhandlingene med regjeringen. Det skaper ytterligere usikkerhet om hvorvidt samarbeidspartiene er i stand til å skaffe landet et budsjett. Mangelen på avklaring om neste års budsjett har nå vart så lenge at selve behandlingen av budsjettet for 2017 blir preget av hastverk. Mange kommer i tidsnød som følge av forsinkelsene. Kommunepolitikere over hele landet er i ferd med å gjøre budsjettvedtak uten å vite hvordan rammene blir. Vi får tilbakemeldinger fra dem, små og store kommuner: Blir f.eks. kuttet i støtten til ressurskrevende brukere stående? Blir kuttet for lærere på ungdomsskolen opprettholdt, osv.? Og næringslivet vet ikke hvilket skatteregime de skal forholde seg til neste år. Den fristen som presidentskapet meddelte Stortinget, og som skulle legge rammene for behandlingen her i Stortinget, er brutt. Regjeringen ser ut til å ha mistet kontrollen med denne budsjettbehandlingen. Slik styrer man ikke et land. Derfor vil jeg igjen stille presidenten spørsmålet: Når vil Stortinget – opposisjonspartiene – få klarhet i hva som blir grunnlaget for en finansdebatt som er mindre enn en uke unna?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-11-29:
Jeg vil takke presidenten for å ha tatt initiativ til møte med komitélederne i dag. Jeg vil også si at jeg forstår at dette ikke er et politisk anliggende som presidenten kan gripe inn i. Men presidenten har telefon, og har anledning til å si fra og formidle til regjeringen det som nå er stemningen i Stortinget, slik at det alvoret siger inn. Det er nå to måneder siden dette ultimatumet ble formulert, og jeg er enig i det som ble sagt her: at vi har hatt budsjettforhandlinger siden 6. oktober uten resultater. Dem har jo ikke vi fulgt, men vi har fulgt dramatikken rundt dem. Frister er satt, frister er brutt, og nå ser vi altså et samarbeid rundt budsjettet som er i oppløsning. Så hører jeg fra representantene Nesvik og Helleland at de vil gjøre sitt ytterste for at Stortinget får tid til å områ seg før mandag. Jeg takker for det. Det er nyttig at vi får anledning til det. Jeg tolket den telefonen vi fikk på lørdag, slik at vi skulle få tid til å forholde oss til at det enten var et resultat, eller at det var en nyhet om at det ikke ble et resultat. Det betød i klartekst at vi ikke kan gå inn i denne helgen uten å vite det. Det er en dårlig måte å områ seg på, om det er det man legger i det. Til sist vil jeg få si at vi i Norge ikke er vant til å komme i den situasjonen at vi diskuterer spørsmålet om vi i det hele tatt vil ha et fullt operativt budsjett fra 1. januar. Det setter Norge i en usikkerhet som vi ikke burde ha vært i. Vi er fra Arbeiderpartiets side klare og forbereder oss til å kunne behandle fra mandag og utover. Men jeg vil, fordi presidenten har ansvaret for arbeidet her i salen, anmode om at han våkent følger denne situasjonen, slik at vi får tid til å områ oss og være i stand til å gjøre det arbeidet som påligger oss, fra mandag og utover – hvor det uansett blir betingelser rundt denne budsjettbehandlingen som ikke burde vært dette huset verdig.
Olemic Thommessen (Høyre), 2016-11-29:
Utgangspunktet for finansdebatten er selvsagt finanskomiteens innstilling. Hvilke forhandlinger som føres mellom partiene i Stortinget, er i utgangspunktet ikke presidentskapet vedkommende. Det er et anliggende som vi ikke har noen mulighet til å – og ikke skal – gripe inn i. Når det er sagt, er det klart at fremdriften for slike forhandlinger er viktig også for de beslutninger som vi må ta når det gjelder fremdriften for saksbehandlingen i Stortinget. Det å ha et avklart flertall gjør selvsagt prosessen enklere og mer forutsigbar. Jeg regner det som en selvfølgelig del av den politiske kultur som gjelder og må gjelde i denne sal, at de resultater forhandlinger måtte lede frem til, også meddeles til opposisjonen, slik at man – innenfor det forhandlingene har gitt rom for, selvsagt – har en mulighet til å forberede seg frem til debatten. Hvorvidt et slikt forhandlingsresultat foreligger eller ikke, er altså ikke noe presidentskapet kan øve innflytelse på. Det er et anliggende for partiene. Når presidentskapet utarbeider planer og gir Stortinget anbefalinger om hvilke frister som skal gjelde, gjør vi det selvsagt mot et bakteppe, som handler om hva som er Stortingets viktigste oppgave, nemlig å kunne treffe de vedtak som er nødvendig for å styre og drive landet etter 31. desember. Alle de beslutninger vi har anbefalt, gjør slike vedtak mulig under enhver eventualitet, uansett hva utfallet etter finansdebatten måtte bli. Slik vi ser det, vil Stortinget ha tid og kapasitet til å gjøre det arbeidet Stortinget skal gjøre. Jeg har i dag hatt et møte med lederne for de forskjellige komiteene der vi har gjennomgått planene for avgivelser og datoer for budsjettbehandlingen, i forlengelse av finansdebatten. Vi har forskjøvet fristene for avgivelse ut ifra nettopp hensynet til at komiteene skal kunne ha en forsvarlig behandling. Jeg har også – i samme møte – innhentet komitéledernes synspunkter på hva som skal til for at slik behandling skal kunne gjøres på en god måte. Vi har hatt som utgangspunkt at vi i minst mulig grad skulle endre de frister og debattdatoer som er satt opp i den foreløpige kjøreplanen, og jeg tror vi innenfor de foreliggende forutsetninger skal mestre det i rimelig grad. Vi har både politisk og også administrativt tatt høyde for å gjøre en budsjettbehandling innenfor den gitte tid og innenfor de datoer som er fastsatt for sesjonen. Slik jeg ser det nå, er grunnlaget for at vi skal kunne gjennomføre budsjettarbeidet og treffe de nødvendige vedtak, til stede, uten at vi skal behøve å utvide sesjonen.
Olemic Thommessen (Høyre), 2016-11-29:
Jeg kan forsikre representanten Gahr Støre om at jeg ikke bare vil følge utviklingen i forhandlingene fra sidelinjen, men at jeg også har gjort det over noen tid. Det er en selvfølge at denne sal klarer å levere de nødvendige vedtak for at landet skal styres etter 31. desember. Budsjettvedtaket fra i fjor gjelder som kjent bare for inneværende år, og at vi skal sørge for at landet kan styres i henhold til Grunnloven, er en selvfølge. Det mener jeg at vi tar høyde for, og at vi har med oss inn i de arbeidene vi gjør med hensyn til fremdriften i saksbehandlingen. Det er også helt klart at det blir debatt på mandag. Det er ikke snakk om noen utsettelser av noen art, uansett hva man måtte ha klart å forhandle seg frem til – eller ikke. Det er selvfølgelig fordi mandagen skal gi oss den endelige avklaring av hva som er situasjonen rundt budsjettet. Det trenger Stortinget for at vi skal kunne gjøre de nødvendige vedtak for å fylle våre oppgaver etter Grunnloven. Så vil jeg si at vi har en politisk kultur i vårt parlament som jeg er stolt av. Selv i krevende situasjoner opplever jeg en sterk forståelse, fra begge sider i politikken, for hva som også er parlamentet som sådans oppgaver. Vi har ved flere korsveier vist at vi også i krevende situasjoner finner ut av det, og at vi opprettholder den disiplin og den overordnede interesse for landet som skal til for at vi lander. Ikke alle parlamenter i verden er slik, og jeg er stolt av å kunne lede et parlament som bærer en slik kultur med seg. I møtet i dag med komitélederne hadde vi en god diskusjon om hvordan vi skal avslutte arbeidet med budsjettet. Det er ingen tvil om at utsettelser betyr merarbeid og mer stress. Samtidig er det viktig, og vi har gitt det rommet som skal til for at arbeidet kan gjøres på en forsvarlig måte. Jeg er overbevist om at vi også ved denne korsvei vil kunne levere det som Stortinget skal levere.
Trond Helleland (Høyre), 2016-11-29:
Landet skal naturligvis få et budsjett, og det er riktig som Jonas Gahr Støre sier, at regjeringen fortsatt jobber for å få landet et budsjett som er grønnere, og som gir flere jobber og bedre velferd. Harald Tom Nesvik, parlamentarisk leder i Fremskrittspartiet, og jeg ringte rundt på lørdag til de fire parlamentariske lederne i opposisjonen for å si at vi vil gjøre vårt ytterste for å sørge for at Stortinget naturligvis får tid til å områ seg før budsjettdebatten kommende mandag. Men det er krevende, det sier seg selv. Nå har Venstre brutt forhandlingene. Kristelig Folkeparti har ennå ikke gitt tilbakemelding, de har viktige møter i morgen der de skal avklare. Men uansett vil vi forsøke å legge alt til rette for at Stortinget får en avklaring, sånn at det blir tid til å respondere i debatten. Det er vanskelig for en mindretallsregjering å skaffe flertall for et statsbudsjett. Jeg hørte på radioen i stad, fra 1996, en ny finansminister, Jens Stoltenberg, som kunne puste lettet ut den 20. desember da budsjettet ble vedtatt. Det var riktignok siste året med det gamle budsjettsystemet, og det var kanskje en grunn til at en gjorde noe med det, der alt var i spill helt til det siste. Det har også vært mange andre situasjoner der en mindretallsregjering har måttet jobbe lenge for å få på plass et budsjett. Vi fortsetter arbeidet. Vi håper at vi skal få en enighet. Vi håper at vi skal få en avklaring, sånn at Stortinget får den nødvendige tid til å diskutere budsjettet på en ordentlig måte, men det blir budsjettdebatt 5. desember.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-11-29:
Jeg kan forsikre Stortinget om at det har vært jobbet intensivt, og det jobbes fortsatt intensivt, for å prøve å komme fram til en løsning. Det er helt åpenbart at alle er tjent med at man så raskt som mulig kommer fram til en løsning for salen, slik at man vet hva man har å forholde seg til. Som også representanten Helleland var inne på, har det vært vanskelige forhandlinger, og det er vanskelige forhandlinger. Man har kun én ting for øye, og det er nettopp å komme fram til en enighet, en enighet så raskt som mulig, slik at vi får et så godt budsjett som det er mulig å få på plass. Jeg skal ikke gå inn i den politiske biten av det, det får undertegnede og salen anledning til å diskutere når vi kommer til den 5. desember. Da er budsjettdebatten, og da skal rammene fordeles. Vi skal komme tilbake til det da. Men som representanten Helleland var inne på, ønsker vi selvsagt å bidra til at komiteene får de fristene og den muligheten som skal til for å gjøre sitt arbeid på en skikkelig og god måte. Det har stortingspresidenten i sitt svar nå til representanten Gahr Støre tilkjennegitt, også i det møtet som har vært med komitélederne, slik at man skal sikre at komiteene får den tiden som de har behov for, for å få fram sine innstillinger til Stortinget. Men som sagt, det er vanskelige forhandlinger, og vi gjør vårt ytterste hele tiden for å prøve å komme fram til en løsning.