Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Vårt mål er at alle elever skal lykkes og at opplæringstilbudet i alle fylker er best mulig. Regjeringa vil nå innføre en plikt for fylkeskommunene til å finansiere skoleplasser for egne elever i andre fylker og til å ta imot gjesteelever fra andre fylker ved ledig kapasitet. Arbeiderpartiet og resten av flertallet i komiteen, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV, ønsker en annen løsning enn regjeringa. For det første fordi regjeringas forslag til fritt skolevalg kan favorisere elever med gode karakterer, ikke dem som har mest behov for å kunne velge friere. For det andre fordi det er åpenbart at fritt skolevalg over fylkesgrensene vil gjøre jobben til fylkeskommunene som skoleeiere vanskeligere. Det er derfor de fleste fylkeskommunene har uttalt seg negativt til dette forslaget. Å dimensjonere skoletilbudet og sørge for en optimal skolestruktur er ikke en enkel oppgave i utgangspunktet. Dette forslaget gir fylkene større utfordringer med å planlegge et riktig antall elevplasser, særlig distriktsfylkene, og det kan stimulere til at fylker øker egne tilbud i direkte konkurranse med andre fylker. Selv om det er såkalt ledig kapasitet som styrer hvor mange gjesteelever fylkene tar inn, vil altså noen fylker kunne øke sine tilbud for å tiltrekke seg elever fra andre fylker. Dette kan føre til at noen fylker i realiteten vil måtte betale for at andre fylker øker sin kapasitet, og konsekvensen er at de kanskje må redusere tilbud eller i verste fall legge ned linjer og skoler. En rett for noen elever fører da til at det går ut over flere elever. At regjeringa, Høyre og Fremskrittspartiet, ikke ser noen problemer med dette, er oppsiktsvekkende og står ikke til troende. Denne saken reiser også spørsmålet om regjeringa mener at vi skal ha en politisk folkevalgt styrt skolestruktur i Norge. Nå skjer det to ting samtidig – en privatskolelov der det åpnes for flere private skoleplasser og det innføres et langt friere skolevalg. Da er det vanskeligere å beholde en folkevalgt styring av skoletilbudet. Fylkespolitikernes helhetsansvar reduseres. Arbeiderpartiet er positiv til å gi elever en noe sterkere rett til skoleplass i andre fylker. Regjeringas forslag har imidlertid så uoversiktlige og store konsekvenser for fylkeskommunene at Arbeiderpartiet ikke kan støtte regjeringas linje. En mer fornuftig løsning med at de elevene som har et reelt behov for det, får mulighet til å gå på skole utenfor hjemfylket, er det forslaget flertallet i komiteen har samlet seg om. Elevene gis sterkere rett til å velge, men i færre – og klart definerte – tilfeller enn det regjeringa legger opp til, slik som i tilfeller der hjemfylket ikke tilbyr den opplæringen eleven ønsker, der elever i grenseområder får urimelig lang reisevei internt i fylket, som vi har sett eksempler på, der et annet fylke har skoleplasser nærmere elevens hjemplass, der det foreligger særlige sosiale eller pedagogiske grunner, eller for å sikre at samiske elever eller elever med kvensk og finsk som morsmål får et godt tilbud. Dersom man hadde åpnet opp for frie skolevalg i disse tilfellene, ville man unngått de problematiske tilfellene vi har sett i media, men uten å vanskeliggjøre rollen fylkeskommunene har som skoleeier. Til slutt: I en annen sak som kirke-, utdannings- og forskningskomiteen har behandlet denne uka – fraværsgrensen – har vi hørt representanter fra Høyre argumentere sterkt for at vi alle burde lytte til det lærerne og Utdanningsforbundet sier og kommer fram til. Jeg må få bemerke at dersom Høyre og Fremskrittspartiet hadde gjort det konsekvent, hadde vi nok hatt en ganske annen skolepolitikk, bl.a. når det gjelder synet på flere lærere eller kompetansekrav. I denne saken har Utdanningsforbundet sagt et tydelig nei til å oppheve opplæringslovens anbefalte maksimalstørrelse for grunnskoler. Utdanningsforbundet mener det er grenser for hvor stor en skole kan være og samtidig drives pedagogisk forsvarlig, og de peker på at rektorer ved skoler som blir for store, kan miste sitt rom til å utøve pedagogisk ledelses- og utviklingsarbeid. At lærerne er imot dette forslaget, ser ikke ut til å ha beveget regjeringspartiene i nevneverdig grad. Deres ønske om å lytte til lærerne var sterkt tidligere i uka, nå ser det ut til at Høyre og Fremskrittspartiet er tilbake på sitt vanlige spor.