trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-05-29:
Som dette spørsmålet viser, er det slik i Norge at selv om arbeidsledigheten er lav sammenlignet med mange andre land i Europa, så er utenforskapet vårt stort. En god måte å vise det på er ved å se på sysselsettingsraten, sysselsettingsgraden. I 2006, da regjeringen hadde overtatt en oppgangsperiode fra Bondevik II-regjeringen, var sysselsettingsgraden på 70,9 pst. I første kvartal 2013 har den gått ned til 68,3 pst. Ifølge SSBs tall, AKU-tallene, har sysselsettingsgraden gått ned hvert eneste kvartal siden 2008, og den er nå lavere enn noen gang i regjeringen Stoltenbergs regjeringstid. Er statsråden enig i at sysselsettingsgraden er lavere enn noen gang siden 2006?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
Jeg har på vegne av representantene Kari Kjønaas Kjos, Siv Jensen og meg selv gleden av å fremsette et representantforslag om en nasjonal handlingsplan for legevakt for å sikre kvalitet, kompetanse og tilgjengelighet for brukerne.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-04-02:
På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Hans Olav Syversen, Dagrun Eriksen og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om endring av bilavgiftene for å sikre mer miljøvennlige og trafikksikre biler.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
De fleste bedrifter debatterer sitt samfunnsansvar i styrerommene. Det gjør de frivillig uten at en lov pålegger dem det, fordi det gagner bedriftene selv. En stor del av innlegget til finansministeren gikk akkurat på at bedriftene gjorde dette selv fordi det gagnet dem. Innlegget til statsråd Johnsen bar også preg av at man tydeligvis har særdeles liten tro på at bedriftene selv er i stand til å se den fordelen rapportering av samfunnsansvar har for den enkelte bedrift, og derfor ønsker man å pålegge dem det. Mitt spørsmål er: Hvorfor ønsker man et lovpåbud? Hvorfor mener man at det er nødvendig, når bedriftene selv gjør dette – framfor å motivere til faktisk å utføre et samfunnsansvar, og ikke bare rapportere det?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
Vi i Høyre går også imot å lovfeste krav til rapportering om samfunnsansvar. Jeg skal komme litt inn på noen flere punkter enn det Fremskrittspartiets talsmann var inne på i forkant. Men jeg vil gjerne presisere at det er ingen uenighet om viktigheten av å ha fokus på samfunnsansvar. Jeg tror ethvert styre i et større selskap i Norge i dag har et veldig stort fokus på samfunnsansvar. Det følger av at det er ganske stor oppmerksomhet i media rundt hvilke rammer bedriftene driver under, og at de driver på en forsvarlig måte ut fra et norsk samfunnsperspektiv. Det er åpenbart at alle større selskaper skal drive etter juridisk lovlige rammer i alle land de driver, men det vi nå diskuterer, er jo et ansvar som går langt utover det lovfestede ansvaret rundt omkring. Vi har sett medieoppslag, vi har sett fokus i Norge, som kan være ganske skadelige for selskapers profil dersom man lar det utvikle seg. Så jeg tror det er en selvfølge i ethvert styrerom at man er opptatt av å posisjonere selskapet innenfor de rammene og det samfunnet man opererer i, og da kommer samfunnsansvar til å bli enda viktigere. Det vi diskuterer, er om man oppnår målet best ved en bevisstgjøring, som jo er i gang. Det er mange retningslinjer, det er utviklet standarder for hvordan større norske selskaper skal operere innenfor et samfunnsansvar, og svært mange selskaper driver med det allerede. Vi har store betenkeligheter med å innføre det som et lovpålegg. Spørsmålet er: Hvordan når vi målet best? Enten ved de frivillige initiativene og de initiativene som Organisasjons-Norge, Børsen, ja, en rekke organisasjoner allerede har tatt, eller ved at man innfører en lov. Så var saksordføreren inne på at man nå fikk et juridisk virkemiddel. Får man det? Det er jo ikke noe lovpålegg om hva selskapene skal drive med. Det er et lovpålegg om at man skal rapportere. Det kan jo like godt bare bli en proformasak, at man sitter i styremøter og skriver under på at man har tatt det og det ansvaret, men uten at man har tenkt gjennom det. Når man ser på regjeringens anslag for økonomiske konsekvenser, kan man få inntrykk av at det er det nivået man legger ambisjonene på. Da tror jeg de fleste selskaper allerede har langt høyere ambisjoner enn det som regjeringen har i dette lovframlegget. Så viser man til erfaringene fra Danmark, men det er så vagt at man skriver at de «kan tyde på at det lignende rapporteringskravet der har motivert flere bedrifter». Man sier altså at det «kan tyde på» at det har motivert dem. I Danmark var det også fastslått at 75 pst. av foretakene allerede drev med det – før lovpålegget, og man har ikke gått inn og analysert i hvilken grad man har svekket hvordan disse selskapene fokuserer på samfunnsansvar etter at man har fått en lov som alle forholder seg til uten å tenke noe særlig mer på det. Her har vi noen store betenkeligheter, og vi etterlyser en nytte–kostnads-analyse som setter kostnadsbruken i et perspektiv. Jeg vil takke for et bidrag til en mulig forenkling når den borgerlige regjeringen kommer på.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
I likhet med forrige replikant merker jeg meg at statsråden egentlig snakker mye ut fra at dette er til bedriftenes eget beste. Det er vi skjønt enige om, og jeg tror også de aller fleste bedrifter har skjønt det allerede. SPU er et godt eksempel på hvordan større investorer er veldig opptatt av at selskapene skal beholde sitt omdømme, som statsråden snakket om. Det lovverket vi nå behandler, er ikke strammere enn at det står at bedriftene skal kunne velge om og i hvilken utstrekning det skal arbeides med samfunnsansvar. Dersom bedriftene finner at nytten er mye mindre enn kostnaden, kan de altså unnlate å gjøre det. Så fortsatt skjønner jeg ikke helt hva man ønsker å oppnå med lovfesting kontra det å jobbe nettopp med motivasjonen ute blant bedriftene, som jo allerede er høy.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
Alt et selskap gjør, er til syvende og sist styrets ansvar. Det er ikke sånn at man bare kan si at noe skjedde lenger nedover i organisasjonen, hvis det virkelig strammer til. Det at ikke styret er ansvarlig for alt selskapet gjør, mener jeg beror på en misforståelse. Statsråden var veldig opptatt av dette med omdømmebygging. Det er jeg litt opptatt av at politikken også er. Vi har med kostnader å gjøre, og regjeringen har selv lovet en forenkling på 10 mrd. kr. Regjeringens egne tall viser at kostnadene for næringslivet med lover og pålegg og forskrifter og alt har gått opp fra 54 til 60 mrd. kr, og man fortsetter bare å legge på. Dette er opptil en halv milliard i kostnader ut fra beregninger regjeringen har gjort, og jeg mener de kanskje er for konservative. Når skal man da komme i gang med forenkling? Hvis man ikke stoler på et område der selskapene allerede er så godt i gang, når skal man da gjøre noen forenklinger?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
Det er jo åpenbart at selskaper bruker ressurser på det i dag, men det er så mangfoldige utfordringer – det vet statsråden like godt som meg. Det varierer ut fra hvilket land og hvilke utfordringer de har i de enkelte land. Når statsråden snakker om forenkling, er det et faktum at det har gått den andre veien. Regjeringens egne tall viser at man i 2010 påla næringslivet 54 mrd. kr i kostnader. Nå er man oppe i 60 mrd. kr. Det er det som er poenget: Man snakker om forenkling, men summen øker år for år. Jeg synes kanskje statsråden skal ta med seg tilbake at når ting åpenbart fungerer der ute, og det ikke er behov for noen lovfesting av noe som helst, må man også kunne si nei.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
Det er kanskje ikke så mye å tilføye etter forrige taler, men vår motstand mot den proposisjonen som ligger der, er jo nettopp den totale mangelen på gjennomgang av de helt prinsipielle sidene. Det går på personvern og rettssikkerhet. Vi kan ikke skjønne hvorfor man ikke da kunne vente med å ta den gjennomgangen til man får en skatteforvaltningslov, for det er jo stor enighet i Stortinget om at skatteunndragelser er en stor utfordring og selvfølgelig må kontrolleres. At alle skal drive innenfor lovlige rammer, er viktig både av hensyn til hvordan samfunnet fungerer, og hvordan fellesskapet skal finansieres. Men man skal heller ikke gå for langt. Det er klart at her er det ganske mange institusjoner som har påpekt at overskuddsinformasjonen blir enorm. Jeg kan ikke se at man fra samfunnets side nærmest skal virke inntrengende på enhver næringsdrivende, og mistenkeliggjøre enhver næringsdrivende. Der går det en grense. Jeg tror man er nødt til også å ha respekt for at de fleste ønsker å drive i henhold til loven. Vi har en veldig god skattemoral i Norge. Så det er vår betenkelighet – at man ikke går inn i de helt prinsipielle sidene ved hva man foreslår. De endringene som presenteres her, presenteres som om det egentlig ikke er noen endringer i det hele tatt, det skrives også i proposisjonen. Men så er det egentlig ganske store endringer, nettopp på grunn av at overskuddsinformasjonen blir så enorm. Det er også grunnen til at Høyre går imot de forslagene som ligger her. Vi ser at det er et konstant behov for å oppdatere lovverket for å ha et lovverk som er i tråd med den teknologiske utvikling og samfunnsutvikling, men vi må ta med oss de aspekter i forhold til rettssikkerhet og personvern som et sånt samfunn også må håndtere på en skikkelig måte.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
Jeg har bare en kort merknad for å forklare en fellesmerknad som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har. Det er egentlig stor enighet i saken her. Vi bare merker oss at finansministeren har tatt opp de problemstillinger som dokumentet inneholder. Vi ba om en redegjørelse i forbindelse med revidert. Det er fordi man har signalisert at skatteforvaltningslovarbeidet er veldig komplisert og kan komme til å ta mye tid. Da kan det kanskje være greit at Stortinget blir informert innimellom. Nå hørte jeg saksordføreren si at det var verken nødvendig, forsvarlig eller realistisk. Jeg håper statsråden kanskje har en litt annen innstilling til det. Jeg tror det er viktig å ta med seg Stortinget, for dette går på de overordnede problemstillinger rundt rettssikkerhet og personvern. Vi har en liten merknad som går på at man i den prosessen som er satt i gang, også bør se på når klager skal få mulighet til å presentere sin egen sak for klagenemndene, og på hvilket tidspunkt det skal skje. Jeg ville bare ta ordet for å gjøre statsråden oppmerksom på den merknaden.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-02:
Det er selvfølgelig mye vi skal ta vare på og videreutvikle i Norge – i et land som plasserer seg på toppen av verden, selvfølgelig er det det. Men jeg må si jeg er forundret over at posisjonen tilbakeviser forslagene så bastant som man gjør, for det er klart at produktivitet er selve kjernen til hvordan vi skal klare å opprettholde det samfunnet vi har. Vi har beviselig noen utfordringer. Saksordføreren snakket om veldig mye riktig i sitt innlegg, men fokuserte utelukkende på finanskrisen som utfordring. Det er ikke det som er vår utfordring. Finanskrisen må hele verden takle, der er vi i samme båt med ganske mange andre. Våre helt spesielle egne utfordringer er det Norge som må takle. Det er mye som tyder på at Norge nå har en økonomi som på mange måter har så gode forutsetninger at vi har en kjempeutfordring dersom vi vil ha fokus på at konkurranseutsatt, bearbeidende virksomhet skal fortsette å være i Norge. Da vet vi at kostnadsnivået eksploderer, og da holder det ikke at vi er like gode som Sverige, hvis vårt kostnadsnivå øker mye raskere enn i Sverige. Da må vi være mye bedre enn også Sverige. Dette bør finansministeren kjenne godt til siden vi begge er fra Hedmark, et fylke som har helt andre kostnader rett på andre siden av grensen, og som ikke har noen smitteeffekt av oljevirksomhet. Det er nesten ikke én grunn til å opprettholde virksomhet i Hedmark i dag, nettopp fordi utviklingen i produktivitet – alt sammen – er like god i Sverige som i Norge, men kostnadsnivået i Norge ligger himmelhøyt over. Det er utfordringen, og det er ingen liten utfordring. Den får vi selvfølgelig gode muligheter til å fortsette å diskutere i perspektivmeldingen, men jeg synes i og for seg utfordringen er så stor at den også burde fått oppmerksomhet gjennom en egen produktivitetskommisjon. Vi har – som Ketil Solvik-Olsen også var inne på i replikkvekslingen – doblet vårt bytteforhold med utlandet. Det er fordi vi selger råvarer som prises veldig høyt i et internasjonalt marked. Dermed blir også utfordringen for konkurranseutsatt, bearbeidende virksomhet desto større i Norge, og det er den utfordringen jeg i hvert fall etterlyste med at man skulle se på en produktivitetskommisjon. Da holder det ikke med noen krisepakker til treforedling når man oppfatter at det er litt krise der, da må man rett og slett være bedre på alle andre forutsetninger. Jeg tror vi alle som er i denne salen her, i og for seg ser det som et gode at lønnsnivået er høyt – det ønsker vi alle – men det kan ikke utvikle seg sånn at man utkonkurrerer sine egne arbeidsplasser.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-02:
Prop. 48 L for 2012–2013 omhandlar to saker knytte til rekneskapslova: etablering av plikt til rapportering om samfunnsansvar for store selskap og bortfall av plikt til å utarbeida konsernrekneskap for visse selskap. Eg skal ikkje påstå at det er balanse i byrder og lettar i mykje av næringslivet, men denne saka verkar altså begge vegar. Forslaget om å innføra ei plikt for store føretak til å rapportera om kva føretaket gjer for å integrera omsynet til menneskerettar, arbeidstakarrettar og sosiale forhold, det ytre miljøet og kampen mot korrupsjon, er ikkje ei ny sak for Stortinget. Stortinget behandla i 2009 St.meld. nr. 10 for 2008–2009 om næringslivets samfunnsansvar i ein global økonomi. I innstillinga frå ein einstemmig komité den gongen heitte det at regjeringa med den meldinga «bidrar til å skape viktig debatt om og sette nødvendig fokus på bedrifters samfunnsansvar i en stadig mer global økonomi». Det heiter vidare at komiteen ser det som positivt at «bedrifters oppførsel nå i større grad er gjenstand for kritisk søkelys gjennom media og sivilsamfunn». Alle – med unntak av Framstegspartiet – konkluderte ut frå dette med at det var «positivt og nødvendig at det statlige engasjementet rundt bedrifters samfunnsansvar trappes opp». Ved Stortingets behandling i 2009 støtta fleirtalet, dvs. alle utan Høgre og Framstegspartiet, eit arbeid for å utvida bedrifters rapporteringsplikt i rekneskapslova til òg å omfatta samfunnsansvar. Det same fleirtalet – Arbeidarpartiet, SV, Kristeleg Folkeparti, Venstre og Senterpartiet – stiller seg no bak lovforslaget om rapportering av samfunnsansvar for større bedrifter. Så langt eg kan sjå, er det lovforslaget vi skal ta stilling til i dag, godt i samsvar med det ynsket Stortingets fleirtal gav uttrykk for i 2009. Jobben er altså gjort i forhold til bestilling. I grunngjevinga for å reservera seg mot endringane i rekneskapslova seier Høgre og Framstegspartiet at mange norske føretak alt etterlever dei standardar for samfunnsansvar som no blir føreslåtte lovfesta. Proposisjonen viser òg til dette med si tilvising til at erfaringar frå Danmark tilseier at opp mot 75 pst. av dei 450 føretaka som er omfatta av lovforslaget, arbeider med samfunnsansvar. Høgre og Framstegspartiet meiner dette viser at lovfesting er unødvendig, og at det vil vera betre å jobba med generelle motivasjonstiltak og informasjon opp mot dei bedriftene som enno ikkje er komne i gang. Eg deler ikkje det synet. Eg deler ikkje eit syn om at lovfesting av samfunnsansvar kan verka mot si hensikt. Det er no ein gong slik at lover og reglar bidreg til å setja ein standard for kva ein må retta seg etter. Når ein trass alt vesentleg del av dei store bedriftene vi her snakkar om, ikkje har engasjert seg i å utvikla haldningar og kriterium for samfunnsansvar, er jo det eit uttrykk for at fellesskapet må stilla nokre allmenne krav som alle skal følgja. Eg meiner Stortinget følgjer opp sine eigne merknader frå 2009 på ein god måte når vi i dag sluttar oss til regjeringas forslag til innføring av rapporteringsplikt om samfunnsansvar i rekneskapslova.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-04-02:
Eg har med interesse lytta til denne debatten. Det var ein påstand her om at det var arrogant av regjeringspartia å avvisa forslaget om ein eigen produktivitetskommisjon. Det er ein påstand som kom frå representanten Sanner, og som eg synest er litt vanskeleg å late stå uimotsagt. Det går faktisk an å snu den påstanden ved å seia at det er rimelig arrogant å tru at det er dette som no er den einaste løysinga, å setja ned ein kommisjon. Vi bør sjå på dette forslaget som ein invitasjon, sa representanten Sanner. Ja, det ligg allereie ein invitasjon i Stortinget til ein brei debatt om mange av desse forslaga. Eg vil gjera merksam på den siste delen av fleirtalet sin merknad, slik han framgår av innstillinga: «Flertallet er av den oppfatning at man ikke løser de utfordringer man har med henblikk på produktivitetsveksten ved å opprette en kommisjon nå. Det handler mer om å fortsette iverksettelsen av politiske tiltak som bidrar til forsterket produktivitet, og som pågår hele tiden.» Her er det ført ei god grunngjeving for kvifor vi no vel å investera i framtidig arbeidskraft, frå barnehage, via grunnskule og vidaregåande skule, til høgskule og universitet, kvifor vi vel å satsa på forsking og utvikling, kvifor vi i fellesskap har arbeidd for eit pensjonssystem og for gode reglar for andre ordningar som sikrar inntekt, som stimulerer til arbeid og gjev den enkelte tilstrekkeleg tryggleik, kvifor vi fører ein aktiv arbeidsmarknadspolitikk og kvifor vi har gjeve og vil halda fram å gje betydelege løyvingar til veg og jernbane over fleire år og snart leggja fram ein ny offensiv nasjonal transportplan. I det same avsnittet i merknaden, som eg går tilbake til, ligg perspektivmeldinga som ein invitasjon og ein har sett ned eit Holden III-utval. Då står vi igjen med eitt spørsmål: Er det det som er løysinga no, å setja ned ein eigen kommisjon for å sjå på produktiviteten? Då synest eg faktisk at vi bør visa respekt for at her kan det vera ulike svar på det spørsmålet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-02:
Kristelig Folkeparti støtter den innstillingen som foreligger, og er altså en del av flertallet i denne saken. Samfunnsansvar for bedriftene er blitt et mer og mer aktuelt tema, og jeg synes at det for de større selskapene ikke på noen måte er unaturlig at dette inngår i det man forteller omverdenen om. Jeg tror det vil – selv om man kan diskutere omfanget av det – gi en økt bevissthet, og det vil skje på et nivå hvor det kanskje bør økes, nemlig på styrenivå. Jeg synes egentlig det er ganske fornøyelig å lese fra proposisjonen: «Ansvarliggjøring av styret er også viktig for å motvirke praksisen der redegjørelsen for samfunnsansvar blir et dokument utarbeidet av selskapets informasjonsavdeling, og med liten forankring i selskapets reelle virksomhet. Departementet går på den bakgrunn inn for at rapporteringsplikten pålegges styret, og foreslår at dette presiseres i regnskapslovens § 3-5.» Her er det åpenbart noen som har god erfaring med hvordan enkelte rapporteringer faktisk skjer. Det er ikke lenge siden vi hadde en stor sak i norske medier etter at Høyesterett endelig avgjorde den såkalte Røeggen-saken. Hvem vet om det vi i dag diskuterer, nemlig å gi noen rapporteringskrav på samfunnsansvar, kanskje hadde bidratt til en litt større bevisstgjøring også i enkelte av våre finansnæringer. Jeg er klar over at det vil gi noe merarbeid, men her mener jeg det balanseres slik at viktigheten av det som rapporteres, må tåles av de større selskapene. Som foregående taler var inne på, er det også i denne proposisjonen forslag om å gjøre noe som er en forenkling for enkelte selskaper, selv om det også er for de større selskapene. Vi støtter innstillingen, og så får representanten Gundersen selv definere hvilke borgerlige regjeringer som skal gjøre hva.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-04-02:
Bare en kort kommentar og stemmeforklaring fra Venstres side: I denne saken er det to motstridende hensyn som møter hverandre. Det ene er behovet for å begrense bedriftenes rapporteringsplikt. Nye rapporteringskrav må ha en hensikt utover at det er «kjekt å ha». Det andre er at norske bedrifter og norsk næringsliv har et samfunnsansvar som må tas på alvor. Det at det foreslås å lovfeste en plikt til å rapportere at man faktisk gjør dette, både kan og bør bidra til at norske bedrifter blir mer bevisste. Venstre mener at bedrifter har et selvstendig ansvar for å påvirke samfunnet de er en del av, i positiv retning. Dette er normalt også i deres forretningsmessige interesse, ettersom forbrukerne, investorene og de ansatte i økende grad vektlegger nettopp samfunnsansvar. Venstre er derfor av den oppfatning at det samlet sett vil være et pluss for norsk næringsliv og norske bedrifter at det lovfestes en plikt til å rapportere om samfunnsansvar. Flere har vært inne på Danmark, og erfaringene fra Danmark viser at et lignende rapporteringskrav har motivert flere bedrifter til å arbeide mer aktivt med samfunnsansvar. Det interessante med Danmark i denne sammenheng er at de parallelt med å ha innført et nytt rapporteringskrav har redusert næringslivets totale rapporteringskrav betydelig. Dette bør også være mulig i Norge. Venstre stemmer på denne bakgrunn for det fremlagte lovforslaget.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Dette er en viktig sak, for det dreier seg først og fremst om det man kan kalle omdømmebygging i flernasjonale selskaper. Hvis vi ser på en del av de spørsmålene som er store i global sammenheng, som klima, utvikling, demokratibygging og menneskerettigheter, er dette områder som berører de enkelte land, men også i veldig stor grad selskaper som opererer i enkeltland. Vi har nettopp uten diskusjon behandlet tre saker om skatteavtaler – tre viktige saker som springer ut fra selskapers samfunnsansvar, gjennom ikke å bidra til skatteunndragelser, men ha åpenhet om transaksjoner ut og inn av land. Vi skal senere i høst diskutere land-til-land-rapportering, så på område etter område er dette temaer som er høyst aktuelle i både den nasjonale og den internasjonale debatten. Så kan en alltids diskutere om en skal bruke lov for å gjøre slike ting. Det er bra at mange selskaper allerede gjør det i dag, ut fra hensynet til sitt eget omdømme, men erfaring viser at ved å lovfeste dette i regnskapsloven, får en større åpenhet omkring disse spørsmålene, og en får økt offentlig søkelys på hvor viktig dette er for de enkelte selskaper. Senere i vår får Stortinget også anledning til å diskutere årsmeldingen for Statens pensjonsfond utland for 2012. En viktig del av debatten om Statens pensjonsfond utland er etikk – Etikkrådets virkemåte, ressurser, men også ansvarlige investeringer. Som stor investor i mange internasjonale selskaper ser vi hvor viktig det er at det er åpenhet i selskaper omkring forhold som dreier seg om menneskerettigheter, og som dreier seg om det å rapportere om samfunnsansvar. Jeg er glad for at et veldig bredt flertall i Stortinget støtter regjeringens forslag. Som representanten Meltveit Kleppa sa: Vi har gjort det vi ble bedt om i forrige runde, og lagt fram dette lovforslaget. Jeg tror at for bedriftene selv er det viktig at vi gjennom både det arbeidet vi gjør i dag, og det arbeidet vi skal gjøre i framtiden, viser omverdenen at vi bryr oss om og jobber med den type spørsmål som dreier seg om samfunnsansvar. Over tid er jeg ganske sikker på at det for bedriftene selv vil være viktig at vi kan synliggjøre både overfor investorer, land, internasjonale organisasjoner og NGO-er, at dette er spørsmål vi er opptatt av. Jeg er overbevist om at dette også i en større sammenheng faktisk vil kunne bli sett på som et konkurransefortrinn for de bedrifter som virkelig legger tyngde bak og trykk på dette spørsmålet. Jeg er glad for den tilslutningen dette forslaget får i Stortinget. Og, som en liten visitt til representanten Gundersen: Jeg er ikke sikker på hvor lett det blir å endre loven på dette punktet dersom det – mot formodning – skulle bli et annet flertall i Stortinget enn det vi har nå.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det er for så vidt greit at bedrifter både på dette og på andre områder jobber med ting på frivillig basis, men min erfaring er at en lovfesting av et viktig grep som rapportering av samfunnsansvar bidrar til en større diskusjon om spørsmålet. Det bidrar til større åpenhet omkring disse spørsmålene, og det bidrar også til økt offentlig søkelys på samfunnsansvar. Så jeg mener at dette er et nødvendig og viktig grep, både for de bedrifter som blir omfattet av det, og for den løpende samfunnsdebatten. Det er hovedbegrunnelsen for at vi gjør dette, også med referanse til den meldingen Stortinget behandlet i 2009, om global økonomi. Det er altså den enkle begrunnelsen: større åpenhet, større offentlig søkelys og større offentlig interesse rundt disse spørsmålene.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det er en vesensforskjell, og representanten Syversen var inne på det i sitt innlegg: Det dreier seg om forholdet mellom lovfesting og styreansvar. Det at man får en lovfesting av rapportering om samfunnsansvar, betyr at dette må forankres i styret, på linje med det som ellers står i årsberetningen. For da er det styret som står bak rapporteringen. Det er en viktig forskjell mot det å jobbe med det mer på frivillig basis, for å bruke det uttrykket: nettopp at det forankres i styret. Det er, i tillegg til det jeg sa i stad i forbindelse med replikken fra Kenneth Svendsen, kanskje den viktigste begrunnelsen for virkelig å synliggjøre hvor ansvaret ligger i bedriften for den type rapportering.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Vi er midt oppe i arbeidet med å forenkle hverdagen for næringslivet. Det målet vi har satt oss om 10 mrd. kr i forenkling innen utløpet av 2015, står fast, og revisjonsplikten, lettelser i å etablere aksjeselskaper, det vi jobber med i regnskapslovgivningen, EDAG-prosjektet og andre forhold – bidrar til å spare bedriftene for store beløp i forenklinger. Den jobben skal fortsette. Så kunne en for så vidt returnere replikken til Gundersen og si at det at bedrifter i dag jobber frivillig med det, vel også må bety at bedrifter bruker ressurser på dette i dag. Så det er litt virkning begge veier. Men jeg er overbevist om at hvis bedrifter ser framover når det gjelder det å bygge omdømme gjennom en god rapportering når det gjelder samfunnsansvar, kan det kanskje bidra til at bedriftene over ti år reduserer kostnader gjennom den type tiltak.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Med fare for å gjenta meg selv – og det gjør jeg vel for så vidt – står målet om 10 mrd. kr fast. Når det gjelder forenkling, er det klart at det som regnes inn i kostnader for bedriftene, ikke bare innebærer økte byrder. Det innebærer f.eks. at lønnsveksten har økt i mellomtiden. Så det er flere forhold som spiller inn. Men det å forenkle hverdagen, først og fremst gjennom enklere rapporteringsrutiner mellom det offentlige og bedrifter, er et viktig mål for oss. Jeg nevnte EDAG-prosjektet, som går på opplysninger om skatt og muligheter for å rapportere inn på en bedre måte. De store, tunge informasjonsmengdene mellom offentlig sektor og bedriftene er det aller viktigste vi jobber med. Her vil forenklingsforslagene komme i tur og orden. Jeg er ikke sikker på om Gundersen blir fornøyd, men det er en annen sak.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det er mulig at jeg er litt grøtete i røsten i dag, først og fremst fordi jeg har en forkjølelse, og det er mulig at det er det som gjorde at jeg kanskje ble litt utydelig i framføringen, men det som er poenget – og det var det jeg sa – er at selve loven, altså det store lovverket, sendes på høring i 2014. Men jeg sa også at forbedringer, enten på dette området eller det området vi diskuterte i forrige sak, kan komme før. Det har vi tenkt å gjøre i forbindelse med denne saken. Når vi får sett på det som kommer fra Skattedirektoratet, bør ikke representanten Tybring-Gjedde bli overrasket om det skulle komme forslag til forbedringer før 2014. Det er i hvert fall siktemålet når jeg ser hva som kommer fra Skattedirektoratet på dette området. Da kommer det før det store lovarbeidet blir lagt fram for Stortinget.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det jeg tror er viktig å ha med seg, er at vi er enige om at skattyters rettssikkerhet er viktig, men det kan godt hende at det i de konkrete forslagene kan være både nyanser og uenighet, men det får vi ta når den diskusjonen kommer. Som jeg sa i hovedinnlegget mitt: Når jeg har noe å melde til Stortinget om dette, enten det er i revidert eller i statsbudsjettet for 2014, kommer jeg til å melde fra om hvor langt man har kommet med dette arbeidet, for dette er ting som det er fullt mulig å ta i en runde før selve loven kommer – på bakgrunn av den diskusjonen vi har hatt i dag, og den diskusjonen vi hadde i forbindelse med interpellasjonen til representanten Flåtten for et par måneder siden.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Innledningsvis en to–tre ord om momssystemet som sådan: Det er en av de viktigste finansieringskildene til fellesskapets mange ulike gode formål – over 200 mrd. kr i året. Det er viktig å ha det med seg. Samtidig er det også slik at momssystemet er ganske komplisert. I motsetning til skattesystemet generelt er momssystemet med sine ulike satser og ulike regler mer komplisert å forholde seg til enn f.eks. deler av det direkte skattesystemet. Det gjør denne og andre saker mer krevende. Det som er hovedformålet med uttaksregler, er at samme type forbruk av en vare eller en tjeneste skal ha lik avgiftsbehandling. Det er utgangspunktet. Det gjelder uavhengig av om det er en næringsdrivende eller kunden som forbruker varen eller tjenesten. Denne såkalte nøytraliteten er viktig for å unngå tilpasninger og provenytap. Dette er et regelverk som ikke er spesielt for Norge, men som er mer generelt også i andre land der man har tilsvarende momssystem. Så ser jeg – og det belyser denne saken – at det er vanskelig å trekke nøyaktige grenser mot dagligdagse gjøremål, som nevnt av tidligere talere i dag. Som det også er vist til tidligere, ble det i forarbeidene til momsloven ansett som mest hensiktsmessig at denne grensen ikke ble lovregulert, men at man dro opp grensen i forbindelse med den mer generelle fortolkningen av uttaksreglene. Så er jeg litt usikker på hva som ligger i selve forslaget – om en på en måte ønsker å fjerne hele denne uttaksbestemmelsen, eller om det bare skal gjelde for fritiden. I forslaget peker man på at uttak av tjenester til privat bruk synes å utgjøre en meget praktisk problemstilling. På grunn av det, men også fordi jeg er opptatt av at vi skal ha et effektivt momssystem, som er enkelt å praktisere både for den enkelte næringsdrivende og for avgiftsmyndighetene, mener jeg det er behov for en gjennomgang av hvordan reglene i dag blir praktisert når det gjelder uttaksmerverdiavgift for slike tjenester. Jeg er også enig i at det bør vurderes om rekkevidden av reglene på dette området bør justeres. Jeg er åpen for det, for å prøve å finne fram til mer praktikable regler. Men det er bestandig vanskelig å trekke grenser, for noen vil havne under, og noen vil havne over en grense, også i momssystemet. Så man må ha det med seg. Skattedirektoratet fikk 4. januar i år et utredningsoppdrag om uttaksmerverdiavgift, som for så vidt gjelder tjenester til privat bruk. Det kom tilbake 15. mars, rett før påske. Jeg har ikke hatt anledning til å gå gjennom den p.t., men jeg kan love at det skal vi gjøre raskt og grundig. Så fort jeg er ferdig med det, vil jeg sørge for at eventuelle regelendringer blir lagt fram for Stortinget på vanlig måte, etter at det har vært ute på alminnelig høring. Jeg skal love at det skal gå så fort som det er forsvarlig å gjøre det. Vi må prøve å få brakt denne saken til en god avslutning, for å si det på den måten.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det er nok ikke byråkraten som snakker, men det er finansministeren. En av de viktigste oppgavene til enhver finansminister er å passe på statens inntekter – og for så vidt også utgiftene. Det er viktig at man har et skatte- og avgiftssystem som på en god, fornuftig og rettskaffen måte inndriver inntekter til fellesskapet. Det er bra. Jeg viser for så vidt til det jeg sa i slutten av innlegget mitt: Jeg er åpen for å se på om man skal gjøre endringer i regelverket for å få regler som er enklere å praktisere. Det er alltid et mål å prøve å forenkle regelverket, jf. tidligere diskusjoner i dag, men det er ikke lett å trekke disse grensene. Dette har alltid det ved seg, som jeg sa, at de som detter like under en grense, føler at de skulle vært over denne grensen. Så det blir til syvende og sist en vurdering mellom ulike gode formål, og kvalifikasjon vil være viktig. For øvrig er finansministeren ganske god til å snekre, men jeg er heller ikke momspliktig, for å si det sånn.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Hvis en ser på verdiskapning per innbygger, for å ta det utgangspunktet først, er det en flott figur i perspektivmeldingen – jeg regner med representanten Solvik-Olsen har sett den. Figuren viser verdiskapning i Norge per innbygger både av Fastlands-Norges andel og andelen inklusive olje. Når det gjelder inklusive olje, er Norge på topp, og vi er også på pallen når en ser på verdiskapningen per innbygger i Fastlands-Norge. Et trekk ved Norge de siste årene er at vi har hatt en veldig sterk befolkningsvekst som selvsagt påvirker det bildet representanten Solvik-Olsen peker på. Når det gjelder bytteforholdet, sa jeg at i tillegg til god produktivitet, har bytteforholdet gjort at vi har hatt muligheter til å ta ut en større lønnsvekst, men det er ikke sikkert at vi klarer å holde produktiviteten oppe på samme nivået, eller at vi klarer å ha dette gunstige bytteforholdet inn i framtida. Derfor er lønnsdannelse og konkurransekraft så viktig, og derfor har vi bl.a. satt ned Holden III-utvalget for å gå gjennom de spørsmålene.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Først tror jeg det er viktig å gjøre diskusjonen litt bredere. Det er klart at mye av det gode produktivitetsarbeidet drives i den enkelte bedrift gjennom teknologiutviklingen. En kan si at offentlig sektor er en slags mentor eller trener i forhold til private bedrifter, litt som en fotballtrener som har elleve spillere på banen til enhver tid. Det er de som må vinne kampen, men samtidig har treneren en viktig rolle. Slik er det også med produktiviteten. Vi må ha et godt utdanningssystem, vi må satse på viktige ting som forskning, samferdsel og andre ting over statsbudsjettet. Selv om en hadde en produktivitetskommisjon som så på ulike forslag, vil det til syvende og sist være slik at det er den enkelte bedrift som må gjøre hovedarbeidet når det gjelder utviklingen i produktiviteten. Jeg har ingen planer om å endre mandatet til Holden III-utvalget, men i det jeg sa i innlegget mitt, ligger det at spørsmål som berører produktivitet, vil det være naturlig for utvalget å se på i den sammenhengen. Det ligger for så vidt allerede i det mandatet det har.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det er nok ikke bare finansministeren som har lagt merke til resultatene i Norge. Senest på tur hjem fra Danmark leste jeg en artikkel i Financial Times som var ganske rosende i sin omtale, og brukte bl.a. måten vi har organisert forvaltningen av oljeformuen på som et lysende eksempel. Det er mange andre som er opptatt av og ser de gode resultater som økonomien i Norge produserer, for å bruke et slikt uttrykk. Jeg er stolt av det jeg har fått til, men samtidig er jeg utålmodig, for det er en del ting jeg skulle ha gjort i tillegg, bl.a. det å få et mer inkluderende arbeidsliv. Det som gjør porten høyere og bredere og dørstokken lavere for dem som vil inn å gjøre en god innsats i arbeidslivet, er en viktig del av den strategien. Det jobber regjeringen med, særlig Arbeidsdepartementet er opptatt av det. Det å få et arbeidsliv som er mer åpent for dem som ønsker å gjøre en innsats, er viktig, og da å inkludere mange av dem som i dag står utenfor arbeidslivet, og som har lyst til å gjøre en anstendig og god jobb. Jeg er ikke fornøyd på det området.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Nå har saksordføreren redegjort både grundig og godt for hva som er regjeringspartienes holdning i denne saken, og Fremskrittspartiet står alene om å ønske sine forslag vedtatt nå, så det er ikke noe behov for at jeg holder et langt innlegg. Jeg har allikevel et par kommentarer. For det første må jeg si at jeg reagerer litt på den innledende tonen i dokumentet fra forslagsstillerne, for der legges det til grunn at skattemyndighetene har en iboende trang til å drive inn mest mulig skatt. Man sier med andre ord rett ut at alle de som jobber rundt omkring i skatteetaten, har som utgangspunkt at de skal drive inn mest mulig skatt – ikke å sørge for at folk betaler korrekt skatt. Det må jeg med respekt å melde si at jeg synes er en noe spesiell oppfatning. Men det er selvfølgelig helt åpenbart at det kan skje feil. Folk kan bli utsatt for urimelige krav. Derfor er det viktig at vi har et skatteklagesystem som fungerer godt, og som oppfattes som troverdig. Derfor er det bra – det er veldig bra – at Skattedirektoratet allerede er i gang med et arbeid for å vurdere ulike sider ved den virksomheten som skatteklagenemndene driver med. Det sies i deres mandat at formålet med arbeidet er at det skal sikre behandlingen av klagesaker når det gjelder effektivitet – at det skal være effektiv saksbehandling – og at man også skal sikre hensynet til rettssikkerhet. Det er noen grunnleggende premisser som må være på plass for at folk skal være villige til å bidra i det spleiselaget som velferdsstaten tross alt er. Det dreier seg om at skattesystemet skal oppfattes som rettferdig, at det er et rimelig samsvar mellom skatteevne og skatteplikt. Det er en debatt som jeg ikke skal gjøre noe forsøk på å dra opp akkurat her og nå. Det forutsetter at skattesystemet ikke uthules gjennom en masse smutthull, omfattende svart økonomi, og selvfølgelig at man føler trygghet for at den skatten man betaler inn, er riktig. Derfor er det viktig at rettssikkerhetsdimensjonen vektlegges tungt nok i de vurderingene som denne arbeidsgruppen skal gjøre. Jeg mener det er bra at spørsmålene som tas opp i Dokument 8-forslaget både når det gjelder kompetanse, nemndenes uavhengighet og hvordan man organiserer saksforberedelsene til nemndene, vil bli vurdert, og at det er rimelig at dette er noe man får behandlet på en grundig og ikke minst helhetlig måte i forbindelse med ny skatteforvaltningslov.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
Dette var rett og slett ikke godt nok, statsråd. Det haster, og det haster mer enn 2014. Dessuten skal det være et valg innimellom der også. Forslaget skal ut på høring i 2014. Når skal det eventuelt da legges frem for Stortinget? I 2015 eller 2016? Det er enkeltmennesker som betaler skatt hvert eneste år, som dette betyr noe for. Statsråden har tydeligvis veldig god tid når det gjelder spørsmålene om hvorvidt flere skattytere blir ilagt den korrekte skatten eller ikke, og hvorvidt riktige behandlingsrutiner blir fulgt eller ikke. Det er for svakt. Så sier statsråden samtidig at det ikke er stor uenighet. Ikke stor uenighet? Hvis det ikke er stor uenighet om forslagene Fremskrittspartiet fremmer, og det er enighet om forslagene, hvorfor skal man da vente i årevis med å fremme dem for Stortinget? Er det byråkratiet som bestemmer? Er det arbeidsutvalget, som bestemmer dette, eller er det statsråden eller Stortinget som bestemmer dette? Jeg utfordrer statsråden igjen: Hvorfor kan man ikke legge frem dette i revidert og si at dette er så langt vi har kommet, dette er vi enige om, og dette implementerer vi nå?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
Da vil jeg igjen utfordre statsråden: Hvis det kan komme før, altså at vi ikke trenger å vente til 2014 og den store høringen, og det er allerede punkter som er lagt frem, og som diskuteres nå i denne arbeidsgruppen, og vi da fremmer forslaget på nytt – hvorfor ikke da legge frem disse tingene, så langt man har kommet, i revidert, slik at vi får den informasjonen vi spør om, istedenfor å vedlegge det protokollen, for å fremme det som egne forslag litt senere? Kan man ikke heller bare innse at dette var fornuftige forslag, som alle i Stortinget sannsynligvis er enige om, og legge det frem i revidert? Så er vi enige og sier at dette er bra – nå er vi enige om noe, nå har vi et felles ærend – og så går vi videre.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
Statsråden sa at nøytraliteten er viktig for å unngå provenytap – slik taler en riktig byråkrat. Dette med uttaksmerverdiavgift er et interessant fenomen. Det er egentlig en definisjon på dette i dag, og det er at man må kunne påvise at man ikke har kompetanse til å utføre arbeidet, for å slippe. Det er altså kravet. Så hvis jeg ikke har kompetanse til å snekre, noe jeg for så vidt ikke har, så det passer veldig bra, eller at jeg ikke har kompetanse til å lage mat – eller ikke har kompetanse til å gjøre noe som helst – er det en fordel. Det er fordelen ved ikke å ha kompetanse. Synes statsråden at det høres rimelig ut, at den definisjonen er veldig nøytral, og at man har funnet en bra balanse? Eller mener statsråden at dette er urimelig, og vil han arbeide for å endre dette, at man kan si til snekkere, kokker og alle som driver ulike bedrifter i arbeidstiden at dette vil bli endret?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
Statsråden er programforpliktet til å skryte av sin egen regjering, og det er han veldig flink til. Men jeg tror ikke man skal så veldig langt utenfor denne salen for å skjønne at et økende antall mennesker som går på ulike Nav-ytelser, et økende antall mennesker i offentlig sektor, at arbeidsinnvandring/innvandrere som ikke skal arbeide, øker voldsomt og et økende kostnadsnivå i norsk industri er en utfordring som er ekstremt vanskelig for Norge å fortsette å bære. Mener statsråden at dagens utvikling – hvis den får fortsette slik denne regjeringen legger opp til – er bærekraftig? Er det ingen av disse punktene som ble nevnt, det er nødvendig å se nærmere på, f.eks. å begrense arbeidsinnvandringen, innvandringen, og antall folk på Nav osv., eller er alt strålende bra, man er fornøyd, og man går til valg på løftet om at dette skal videreføres?
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Representantforslaget handler om uttaksmerverdiavgift, altså momsplikten når en vare eller en tjeneste tas ut av virksomheten til privat bruk for næringsdrivende, og rekkevidden av momssystemet i disse tilfellene. I finansministerens brev til komiteen heter det: «Uttaksreglenes formål er at samme type forbruk av en vare eller tjeneste skal få lik avgiftsbelastning, uavhengig av om det er den næringsdrivende eller kunden som forbruker varen eller tjenesten.» Videre heter det: «Denne nøytraliteten er nødvendig for å unngå tilpasninger og provenytap.» Det framgår av merverdiavgiftsloven at uttak bl.a. foreligger når en vare eller en tjeneste som normalt selges til kunder eller oppdragsgivere, tas ut av virksomheten til privat bruk for den næringsdrivende. Momssystemet er en viktig inntektskilde for finansiering av statlige utgifter, og merverdiavgiften er en generell forbruksavgift som betales ved omsetning og uttak av varer og tjenester. Generelt bør momssystemet ha brede grunnlag, få satser og få unntak, slik at de samfunnsøkonomiske kostnadene ved å administrere systemet blir lavest mulig. Merverdiavgiften bør være forutsigbar, likebehandlende og enkel å praktisere for både næringsdrivende og avgiftsmyndighetene. Når det gjelder uttak av tjenester, kreves det bruk av spesialkompetanse i et visst omfang før det foreligger avgiftspliktig uttak av tjenester til privat bruk. I lovforarbeidene ble det antatt som mest hensiktsmessig at grensen mot private dagligdagse gjøremål ikke ble forsøkt lovregulert med en detaljert oppregning, men at grensen blir trukket i forbindelse med den generelle fortolkningen av uttaksreglene. Det går fram av brevet at finansministeren mener det er behov for en gjennomgang av rekkevidden av uttaksreglene og praktiseringen av dem. Finansdepartementet har gitt Skattedirektoratet i oppdrag å redegjøre for praktiseringen av reglene på området, om kontrollomfanget i de ulike regionene, og vurdere om det er grunnlag for å myke opp rekkevidden av regelverket. For eksempel kan det argumenteres for at det bør være likere regler for inntektsskatten og merverdiavgiften. Det er en gjennomgang flertallet i komiteen støtter at blir gjort, og som vi ser fram til. Dermed er det relativt stor grad av enighet i innstillingen. Flertallet foreslår at dokumentet vedlegges protokollen. Mindretallet har et forslag om at Stortinget skal be regjeringen legge fram en gjennomgang og vurdering av å fjerne uttaksmerverdiavgift på tjenester i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Slik jeg ser det, blir det mest et spørsmål om form. Jeg nøyer meg med å be statsråden komme tilbake på egnet måte og gjennomføre den vurderingen som er varslet.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
La meg begynne med å slå fast at jeg er enig i noe av grunnlaget for debatten, som betydning av vekst i produktivitet for vekst i økonomien, og betydningen av å velge beste praksis. Det jeg er usikker på, er hvor god mening det gir å debattere en del av økonomien løsrevet fra den konteksten den befinner seg i. Virkeligheten er at i de 20 årene vi har bak oss, har produktiviteten i fastlandsøkonomien vært bedre enn i Danmark og på nivå med veksten i USA, Japan og Sverige. At produktiviteten fra 2006 er redusert, både i Norge og hos mange av våre handelspartnere, kan ses i sammenheng med finanskrisen og økonomiske sykluser. I nedgangstider faller produktiviteten gjerne mer enn sysselsettingen fordi bedriftene holder på ansatte, og i oppgangstider øker produktiviteten mer enn sysselsettingen fordi bedriftene krever mer av hver ansatt før en tilsetter flere. Paradokset gjør at Tyskland har redusert produktivitet til tross for stabil ledighet, mens Spania har økt produktivitet sammenliknet med før finanskrisen til tross for økende ledighet, redusert BNP og redusert sysselsetting. Debatten i dag må ses i lys av dette bildet. Finanspolitikkens natur er gjerne slik at hvis en trekker én spake i én retning, trekker en annen spake gjerne motsatt vei. Så har jeg hørt noen si at den eneste statistikken du kan stole på, er den du har jukset med selv. Spørsmålet er hvem som jukser. Solvik-Olsen mener vi velger årstall med omhu når vi drøfter sysselsettingstall. Vel, de siste 30 år har Arbeiderpartiet hatt regjeringsmakt i 20 år, og de borgerlige partiene i 10 år. I de 20 årene Arbeiderpartiet har hatt regjeringsmakt, har antallet jobber økt med i gjennomsnitt 25 000 hvert år. I de årene de borgerlige har hatt regjeringsmakt, har det økt med rundt 12 500 hvert år i snitt. Vi får det samme bildet, eller enda mer dramatisk i favør av Arbeiderpartiet, også hvis vi bruker de siste 8 årene, de siste 10 årene, de siste 20 årene eller de siste 40 årene som grunnlag. Så sier ikke jeg det som et bevis på at Arbeiderpartiet alltid har rett. Jeg vet at ingen har rett hele tiden, men selv en ødelagt klokke har rett to ganger hvert døgn. Det er høyresiden som gir inntrykk av at vi velger årstall med omhu. Det er deres påstand, og da er det deres ansvar å dokumentere den.