Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-25:
Jeg tror det er få av oss som for tjue år siden kunne forestilt seg hvordan IKT og datateknologi i dag griper inn i både hverdag og arbeid – i alt. På mange måter gjør dette ting enklere og mer effektivt, men på den andre siden åpner det også opp for det som Datatilsynet advarer mot i sin årsmelding, nemlig økt overvåkning og økt kommersialisering av våre private opplysninger, som kan bli fanget opp og lagret, og at dette stiller oss som samfunn overfor store utfordringer i framtida. Jeg mener at det ikke er særlig vanskelig å se at Datatilsynet – og kanskje også Personvernnemnda – trenger å styrkes framover for å møte dette, for dette presset blir større og større. I innstillingen opplever jeg at vi er ganske enige om det meste, men jeg er i likhet med både representanten for Arbeiderpartiet og representanten for Senterpartiet veldig i stuss om hvorfor regjeringspartiene ikke er med på merknaden når det gjelder arbeidslivet, der det står at Datatilsynet vil bruke muligheten til overtredelsesgebyr i saker der de mener at bruk av data skjer i strid med lovverket. Det handler rett og slett om faktisk å vise at det man gjør feil, får noen konsekvenser. Det trodde jeg faktisk at regjeringspartiene var med på. Jeg er veldig forundret over at de ikke er det, og jeg signaliserer dette nå. Det andre er debatten rundt datalagringsdirektivet. Jeg merker meg at Fremskrittspartiet – tilsynelatende – ikke vil ta ordet i denne saken, og det skjønner jeg egentlig veldig godt, fordi datalagringsdirektivet vel kanskje er den mest utfordrende saken vi har når det gjelder overvåkning og personvern – vern av våre personlige data. Da denne saken var oppe i Stortinget, holdt nåværende justisminister Anders Anundsen et aldeles glitrende innlegg. Det er ikke hver dag jeg siterer Fremskrittspartiet, men i dag har jeg tenkt å gjøre det. Han sa: «Jeg mener at datalagringsdirektivet egentlig handler om hva vi oppfatter at frihet er. Vi skryter av å være en nasjon hvor individet er fritt og rettssikkerheten godt ivaretatt. Etter min oppfatning er frihet fra overvåking en helt grunnleggende del av frihetsbegrepet.» Han sa også at utgangspunktet for datalagrinsdirektivet bryter med det. Derfor har vi – sammen med Senterpartiet og Venstre – ment at vi må gå gjennom denne saken om igjen nå, og det er fordi den reiser disse vanskelige spørsmålene. Jeg ser at regjeringspartiene ikke har innført direktivet, at det er mange utfordringer knyttet til det, og man bør derfor ta en pause og tenke seg om. Det er ikke nødvendig å vente på EU-domstolen, men vi kan jo håpe at den også støtter dette synet, for det er ikke grenser for på hvilke områder vi kan tenke oss at vi skal gjennomføre ulike typer av lagring av data og overvåkning framover – «i det godes hensikt». Sånn er det jo. Man kan gjøre det på område etter område. Det blir ikke noe bedre av den grunn. Jeg vil igjen sitere nåværende justisminister, som i Stortinget den 4. april 2011 sa: «Det er naturligvis bare de mest naive som tror at dette vil bidra til økt oppklaring av alvorlig kriminalitet. Kriminelle planlegger sin lovstridige aktivitet. De vet at trafikken deres lagres. De er de nærmeste til å finne nye måter å kommunisere på. De trenger ikke å ta hensyn til dette på noen spesiell måte. De som blir igjen, de som lider under dette, vil være vanlige folk som egentlig ikke har noe å skjule – annet enn vanlige hverdagssynder, og det kan være ille nok det hvis de opplysningene faller i gale hender. Erfaringen tilsier at de havner i gale hender.» Det er altså nåværende justisminister som sier dette om datalagringsdirektivet. Hovedargumentet er liksom at vi skal bruke det til å bekjempe kriminalitet, og så avviser altså nåværende justisminister dette som et i det hele tatt hensiktsmessig virkemiddel. Jeg sier dette fordi det er en av prøvesteinene framover på om vi faktisk tar personvernet alvorlig. Jeg mener at det flertallet som sa ja til datalagrinsdirektivet, ikke gjør det. Jeg registrerer at regjeringen venter med å innføre det og ikke helt vet hvordan de skal håndtere saken. Det kan jo være bra så lenge de venter med det, men denne saken er nødt til å komme opp igjen, og vi er nødt til å avvise dette hvis vi skal ivareta personvernet i framtida.