Sonja Irene Sjøli (Høyre), 1998-11-05:
Jeg har merket meg at innstillingen understreker viktigheten av at de nordiske landene går sammen om tiltak overfor barn og ungdom i nærområdene. Jeg synes imidlertid dette poenget bør understrekes enda sterkere. Vi vet at barn og unge, særlig de som er utsatt for fattigdom, som har svake familiære nettverk eller er født med funksjonshemninger, er særlig utsatt i den omstillingsprosessen som både Russland og de baltiske land nå gjennomgår. I overgangen fra sentraldirigert kommandoøkonomi til markedsøkonomi faller mange igjennom. Det gamle kommunistregimet manglet også det vi kaller et sterkt sivilt samfunn som kunne ha stimulert og verdsatt ansvar og omsorg for de nærmeste. Det er en viktig oppgave for det nordiske samarbeidet å bøte på denne svakheten i de gamle kommunistregimene. Vi har mye å bidra med, men vi har også mye å lære i et slikt samarbeid. Nordisk Råd har nylig fått seg forelagt en omfattende rapport om barn og ungdom i nærområdene. Rapporten inneholder også forslag til en handlingsplan for å fremme sosial utvikling for barn og unge. Det skal avholdes en større konferanse i Sverige i neste måned, BARNforum, som vil sette søkelyset nettopp på utfordringene i forhold til barn og ungdom i våre naboland. De tiltakene rapporten foreslår, er særlig rettet mot: bekjempelse av fattigdom vanskeligstilte familier forebyggende helsearbeid undervisningssektoren særlig utsatte grupper barn og unge, som funksjonshemmede, barn i fengsel, statsløse barn, gatebarn Utviklingen i våre nærområder har dessverre forverret situasjonen og gått i gal retning for mange barn og unge. Vi ser en økning i antallet fattige og i antallet gatebarn. I Russland totalt har det vært en økning på hele 50 pst. i antallet barn som er plassert i barnehjem siden 1990. Flere barn slutter på skolen, funksjonshemmede blir ofte forsømt i store offentlige institusjoner, og vi ser en økning i antallet unge kriminelle. Barn og unge blir også utnyttet økonomisk og seksuelt. Det er med andre ord snakk om ganske grunnleggende fellesoppgaver som både Russland og de baltiske land trenger hjelp til å løse. De trenger kanskje mest av alt overføring av kompetanse og kunnskap, men det er også et spørsmål om å bygge opp en verdibasis, bidra til at samfunnsutviklingen i de tidligere kommunistregimene får en klarere verdidimensjon. Rapporten fra Nordisk Ministerråd anbefaler at det nordiske samarbeidet må ha som overordnet strategi å bidra til å koordinere ulike tiltak fra de nordiske landene. De foreslår, i samarbeid med UNICEF, å opprette et koordinerende råd for å unngå unødig overlapping av ressurser og innsats. Videre blir det foreslått å satse på en storstilt kompetanseoverføring innen sosial- og kulturområdet og målrette den økonomiske og menneskelige innsatsen mot disse. Det pekes også på at vi kan bruke de nordiske erfaringene med barneombud til, om mulig, å etablere tilsvarende institutter for nærområdene. Jeg tror det er svært viktig å ta den jobben det er å samordne og koordinere de ulike tiltak vi ser det er behov for å sette i verk i våre nærområder. Det er snakk om bidrag til helt grunnleggende sosiale tiltak som helsestasjoner for mor og barn og eldre, utdanning og kompetanseoverføring til helsearbeidere, forebyggende helsearbeid, vaksinering mot smittsomme sykdommer, hjem for gatebarn og forebygging av kriminalitet. Dersom vi skal lykkes, er det helt nødvendig å utnytte ressursene og kompetansen mest mulig effektivt. Her har nettopp det nordiske samarbeidet en viktig misjon. Men vi må også se at en satsing i nærområdene kommer til å kreve noe av hvert enkelt land. Det kommer til å kreve ressurser og menneskelig innsats. Vi må ha et bevisst forhold til å prioritere dette og være villig til å følge opp med økonomiske ressurser i budsjettsammenheng. Den konservative gruppen har lagt inn en reservasjon i forhold til Nordisk Råds budsjett som skal behandles i sesjonen i neste uke. Her setter vi av 4 mill. kr som skal brukes til ulike fellesnordiske tiltak nettopp overfor barn og unge i nærområdene. Som et første steg bør vi sette inn mye på å bekjempe den økende kriminaliteten og narkotikamisbruk i Murmansk-området og i de tre baltiske landene. Jeg tror det nordiske samarbeidet har sin viktigste misjon i årene framover nettopp i å målrette innsatsen mot dem som står svakest i den enorme omveltningsprosessen våre naboland gjennomgår. Vi har lang erfaring med bistand til den tredje verden. Vi bør også kunne bruke en del av våre ressurser og vår kompetanse i nærområdene, slik av vi på varig basis kan løfte grupper ut av fattigdom og gi de nye demokratiene starthjelp til å utvikle seg til sosialt bærekraftige samfunn.