Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-12-11:
Jeg må si meg helt enig med representanten Korsberg, som tidligere i dag gav uttrykk for at han mente at tv-kameraene oftere burde rettes mot denne talerstolen. Det blir sagt mye viktig herfra, men da jeg hørte Korsbergs innlegg, skjønner jeg årsaken til at de ikke gjør det. Norge er fortsatt en av verdens ledende sjøfartsnasjoner. 90 000 mennesker har sitt daglige arbeid i det vi kan kalle maritime bedrifter. Vi har lange og solide tradisjoner. Bredden i vårt maritime miljø er ganske imponerende og spenner fra rederier og skipsmegling til offshore, utstyrsindustri og skipsverft. Og vi skal bli enda bedre, slik Regjeringen legger opp til i sin maritime strategi. De maritime næringene lever i sterk internasjonal konkurranse og opererer i et globalt marked. Derfor må næringene ha rammevilkår som setter dem i stand til å konkurrere. Og derfor innfører Regjeringen nå Europas beste rederiskatteordning, slik rederinæringen selv har ønsket seg. Da bør vi huske at Rederiskatteutvalgets flertall gikk inn for å likestille rederivirksomheten med all annen næring i Norge – for øvrig helt i tråd med Bondevik-regjeringens næringsnøytrale næringspolitikk. I tillegg har Regjeringen opprettholdt og bygd ut den såkalte nettolønnsordningen for sjøfolk som gjør det mulig for norske rederier å bemanne norske skip med norske mannskaper. Så skulle vi tro at rederinæringen var fornøyd – men nei da! Rederiforbundet klarer ikke å glede seg over gode rammevilkår og truer nok en gang med utflagging, fordi de ved overgangen til ny skatteordning må innfri to tredeler av den skattegjelda som rederiene har opparbeidet seg over tid. Den siste tredelen kan brukes til miljøinvesteringer. Nå er det lite oppsiktsvekkende at norske redere forsøker å unngå å betale skatt – ei heller at opposisjonen støtter dem i det. Men det er ganske pussig at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i sine alternative budsjetter faktisk inntektsfører en skatt som de er imot. Neste år koster nettolønnsordningen ca. 1,7 milliarder kr. Det er 300 mill. kr mer enn den skattegjelda rederiene årlig må betale tilbake til staten de neste ti åra. Men de får en god skatteordning, samtidig som myndighetene satser kraftig på forskning og utvikling, og det satses stort på maritim kompetanse, rekruttering og nærskipsfart. På denne bakgrunn tror jeg nok at Norges Rederiforbund og deres medsammensvorne i Stortinget nok hadde tjent på en mer balansert holdning til Regjeringens maritime politikk. Fiskeri- og havbruksnæringen setter sannsynligvis ny eksportrekord i 2007. Norge eksporterer i år fisk og fiskeprodukter for svimlende 37 milliarder kr. Det går godt i fiskerinæringen. Lønnsomheten, både i oppdrett, tradisjonelle fiskerier og foredlingsindustrien, er gjennomgående god. Den som imidlertid leser opposisjonens merknader til Fiskeri- og kystdepartementets budsjett, må få et annet inntrykk. I mangel av en helhetlig fiskeripolitikk har opposisjonen, etter at strukturmeldingen ble lagt fram og drøftet i Stortinget, henfalt til det jeg vil kalle for regulær spekkhogging. Derfor opplever vi at det manes til omkamp om strukturtiltak som ennå ikke har trådt i kraft, og som vi ikke har sett virkningen av. Regjeringspartiene har imidlertid sagt at vi skal evaluere strukturordningene i 2009. Opposisjonen har ikke tid til å vente på dette. De henger fast i den fiskeripolitikken som tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen førte – og de vil snarest mulig tilbake til den. Skillelinjene i norsk fiskeripolitikk blir klarere og klarere. Regjeringspartiene vil ha styring med ressurser og uttak. Vi vil ha en bærekraftig forvaltning av fiskeressursene. Vi vil ha internasjonalt forpliktende avtaler og et tillitsfullt samarbeid med andre fiskerinasjoner i kampen mot overfisket i Nordsjøen og i Barentshavet. Vi vil regulere tilgangen til fisket og se til at både havfiskeflåten og kystfiskerne får fiske sin rimelige del av totalkvotene for de viktigste bestandene. Vi vil ha leveringsbetingelser som sikrer fiskeforedlingsindustrien råstoff året rundt. Vi vil ha deltakerlov og råfisklov, og vi vil ha konsesjonsbetingelser i oppdrettsnæringen. Motstykket til dette er Fremskrittspartiets, Høyres, Kristelig Folkepartis og Venstres sprikende politikk. Det er bare graden av liberalisering som skiller dem.