Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-03-29:
Dette selsomme forslaget fra Høyre ville i praksis betydd fri arbeidsinnvandring til Norge, noe som selvsagt gjør det umulig for Fremskrittspartiet å gi sin støtte til det. Av alle ting foreslår Høyre at bedriftene skal kunne utstede arbeidstillatelse, og at landets grenser skal åpnes for store grupper, både faglært og ufaglært arbeidskraft, fra hele verden. Konsekvensene hadde, dersom ikke flertallet hadde avvist Høyres meget vidtrekkende forslag om arbeidsinnvandring, blitt et betydelig innvandringspress på Norge, som antakelig langt hadde overgått landets reelle fremtidige behov for mer arbeidskraft. Da er det langt mer fornuftig å se på helt andre løsninger enn de Høyre her har foreslått. Norge har i dag en arbeidsstyrke på 2 350 000 personer, dvs. 73 pst., i aldersgruppen 16 – 74 år. De er yrkesaktive i varierende grad. Dette er internasjonalt sett en meget høy grad av yrkesdeltakelse i befolkningen. Hadde man brukt denne store arbeidsstyrken optimalt, ville problemene med mangel på arbeidskraft vært langt mindre. I 2000 var snittet i overkant av 180 000 arbeidssøkende – i alt – i Norge. Disse var fordelt på 62 000 helt ledige, 35 000 delvis sysselsatte, 11 000 på tiltak, 14 000 andre ordinært arbeidssøkende og over 57 000 yrkeshemmede arbeidssøkende. Vi vet også at 57 pst. av kvinnene jobber heltid. Hadde 90 pst. av dem jobbet heltid, som mennene, hadde de representert 300 000 nye årsverk. Og mange av disse vil gjerne jobbe mer. I 2000 var det faktisk hele 580 000 nordmenn – menn og kvinner – som var deltidsansatte, og 67 000 var undersysselsatte. Dette representerer et betydelig arbeidskraftpotensial. Norge er dessuten blant de landene i Europa som har høyest sykefravær. 200 000 er til enhver tid borte fra sitt arbeid. Her må noe gjøres, for dette har vi ikke råd til. Videre har vi for mange lover og regler som gir livets rett til et altfor stort offentlig byråkrati, som altså representerer ikke-verdiskapende og uproduktive årsverk – arbeidskraft som heller burde vært brukt på viktigere områder i samfunnet. Videre: Landbruks- og distriktspolitikken genererer en oversysselsetting av dimensjoner i deler av primærnæringene. Her kan mye verdifull arbeidskraft frigjøres. Skyhøy skatt på arbeidsinntekt stimulerer slett ikke til ekstra arbeidsinnsats. Vi trenger derfor en politisk bevisstgjøring om at en større andel av arbeidsstyrken må overføres til verdiskapende og produktivt virke, fremfor å befinne seg i byråkratiet eller i subsidierte næringer. Til sist: Det er også slik at stadige teknologiske fremskritt og automatisering av produksjonsbedriftene bidrar til å frigjøre arbeidskraft – til servicenæringene, som altså representerer de nye arbeidsplassene i fremtiden. Høyres forslag er intet annet enn en avsporing, da partiet ser seg kortsiktig blind på at deler av næringslivet har akutt behov for arbeidskraft. De tilsidesetter altså alle andre samfunnsmessige og negative konsekvenser som en liberalisering av innvandringspolitikken kan medføre. Så blir da også Høyre stående mutters alene med sitt oppsiktsvekkende – kan man si, fra den kanten – forslag om å åpne opp for i realiteten fri arbeidsinnvandring til Norge. Et annet endelikt fortjener da dette forslaget fra Høyre heller ikke.