Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-11:
Når SV sier barn og unge først, da spøker vi ikke. Vi lurer ikke folk. Det er ikke bare vakre ord og vakre vendinger, men vi satser faktisk på grunnskolen, hvor elevene skal lære, ta til seg kunnskap og være med på å utforme samfunnet. Det er avgjørende å satse på utdanning og forskning for å gjøre Norge til en ledende kunnskapsnasjon – det viktigste for å bekjempe klasseskiller og skape større rettferdighet. Det som virkelig trengs nå, er en gigantisk satsing på den offentlige fellesskolen, der barn fra ulike typer bakgrunn går sammen. Det er det som vil skape toleranse og fellesskap, i et samfunn som stadig blir mer fragmentert og mangfoldig. SV har i sitt alternative budsjett lagt inn 12 milliarder kr mer til kommunene. Vi har lagt inn mye mer penger til SFO, og vi har lagt inn penger til leirskoler. Som regjeringsfraksjonen, sammen med Fremskrittspartiet, har vi øremerket tilskuddet. Men de midlene som er lagt inn, er for små. Dessuten, om man overførte dem og førte pengene tilbake fra rammetilskuddet til øremerking, ville det forsvinne millioner underveis. Regjeringspartiene, sammen med Fremskrittspartiet, har økt tilskuddene til private skoler med nesten 35 pst. i årets budsjett – en økning på 465 mill. kr. I realiteten betyr det en økning på om lag 20 000 kr pr. elev i de private skolene. Samtidig har regjeringspartiene, sammen med Fremskrittspartiet, ikke funnet plass til en bedre økonomisk situasjon for de offentlige skolene, der over 98 pst. av barna våre går, men tvert imot kuttet. Ranet av den offentlige skolen er en politisk prioritering. Dette budsjettet stjeler fra den offentlige skolen og gir til privatskolene. Dette er rett og slett urettferdig. Virkeligheten er at regjeringspartiene sammen med Fremskrittspartiet kaster penger etter privatskolene – en gedigen gavepakke til 1,8 pst. av barna, mens de resterende elevene opplever kutt, kutt og kutt. Realiteten er nedskjæringer på om lag 10 pst. i kommunenes budsjetter, som igjen går ut over skolen. Virkeligheten er at distriktsskoler legges ned i fleng, bassenger stenges, biblioteker legges ned. Halvparten av grunnskolene våre har ikke et godt nok inneklima, har ikke IKT eller bibliotek. Dette budsjettet svekker bibliotekene. I budsjettet er blant annet bibelbussene as kommet inn som et nytt punkt på budsjettet, mens bibliotekene og bokbusser landet over legges ned. Dette er galimatias. Det er ikke rart at foreldrene aksjonerer, send protestene til Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti! Man er i ferd med å forandre hele skolestrukturen. Påstanden er en bedre skole gjennom å bruke mindre penger. Det er umulig. Det er kun regjeringspartiene og Fremskrittspartiet som tror på det. Virkeligheten er en annen. Aldri har vi sett en slik storstilt nedleggelse av distriktsskoler, og det innebærer også lengre reisevei. Det er et brudd med den politikken som man har ført tidligere: at elevene har krav på en skole i nærmiljøet sitt, og at skolen er til for barna. Dette med å øke støtten til privatskoler handler ikke om lover og regler, som en ønsker å framstille det, det handler om en politisk prioritering. Det er Stortinget som bestemmer reglene. Det er vi som bestemmer at halvparten av skolene er falleferdige og ikke tilfredsstiller krav til et godt innemiljø. Der bryter man loven. Det gjør man også når elever ikke får den svømmeundervisning de har krav på. Regjeringen kommer også med et gedigent kutt på skolefritidsordningen, en halvering av midlene til skolefritidsordningen. Det vil bety en økning i foreldrebetalingen på flere hundre kroner pr. barn i SFO. At Kristelig Folkeparti kan være med på noe sånt! Er dette en god familiepolitikk? Dette er fremskrittspartipolitikk. Fremskrittspartiet sier bl.a. at SFO ikke er en offentlig oppgave, det er foreldrenes ansvar å ta seg av sine barn. Vi er opptatt av å øke kvaliteten og sette et tak på foreldrebetalingen, slik at alle kan få muligheten til å ha barna i skolefritidsordningen. Virkemiddelordningen for Nord-Norge er fjernet med et pennestrøk. Det har vært ordninger fra 1800-tallet for de skolene som har hatt behov for det. De er viktige for rekruttering av lærere til de skolene som sliter med å få kvalifiserte lærere, nødvendige for å sikre lik rett til utdanning i hele Norge. Nok en ny vridning i skolepolitikken!