Kristin Krohn Devold (Høyre), 1998-10-22:
Kriminalomsorgsmeldingen tar et lite skritt i riktig retning, og justiskomiteen forsterker i sin innstilling dette lille skrittet. Det innføres sterkere krav om konsekvenser for brudd på soningsbetingelser, samtidig som den enkelte lovbryter gis positive muligheter til å forbedre seg gjennom soningsforløpet. Høyre vil at den enkelte forbryter skal møtes med krav om ansvar for sine handlinger, men vi vil også at den som tar ansvar, gis en mulighet til å forbedre seg, få selvinnsikt, få utdanning og kunne klare seg selv. Den som ikke tar ansvar, må oppleve en konsekvens. Pågripelse og dom er én konsekvens, og tydelig reaksjon for brudd på straffevilkår er en annen. Derfor vil komiteen at fengselsdirektøren skal få myndighet til å gjeninnsette til soning i fengsel den som bryter vilkår for prøveløslatelse. I dag må det skje gjennom domstolene, så det komiteen foretar seg, er en forbedring og skjerpelse. Komiteen vil også at arbeidsplikten ved samfunnstjeneste skal kunne kombineres med et tilsynsprogram slik at det blir lettere å reagere på brudd. Det er en skjerpelse. Og mange som i dag får betinget fengsel, opplever i realiteten dette som ingen straff. Også her vil vi utvide tilsynsbruken, og dermed innføre et skjerpende element. Det at vi åpner for en prøveordning for tilsyn med elektronisk kontroll, hjemmesoning, kan gi et straffealternativ som ligger et sted mellom betinget og ubetinget dom, ved at mindre alvorlig kriminalitet kan sones ved husarrest hjemme med tilsyn. Vi har litt forskjellige premisser for denne prøveordningen, men det fremgår av komiteinnstillingen. En av hovedkonklusjonene i innstillingen er også at brudd på vilkår for samfunnsstraff skal kunne bety korttidsfengsling i sju dager, også uten å måtte gå veien om domstolene. Dette er viktig for Høyre. Det er et riktig skritt på riktig vei. Høyre er også tilfreds med en utvikling hvor den innsatte gis en mer individuell vurdering knyttet til soningshverdagen, der den domfelte både skal vise vilje til å bryte med kriminaliteten og gis et større ansvar for eget liv. Men, som komiteen sier, dette må balanseres med bruk av kontroll, restriksjoner og tvang hvis viljen til forbedring og viljen til å ta ansvar ikke er til stede. Disse nye virkemidlene har som mål å motvirke tilbakefall til kriminalitet. Derfor er det viktig at tilbakefallet blir en tydelig resultatindikator for Justisdepartementet, slik at vi for fremtiden kan se hvilke straffer som virker, og for hvilke grupper kriminelle. De mildeste straffeformene er jo ment for dem som er i starten av sin kriminelle løpebane, og ikke for hardkokte gjengangerkriminelle. Dette er viktig hvis vi vil ha aksept hos folk flest for de differensierte straffeformene. Hele komiteen sier at straffen skal sones rett etter domfellelse. Høyre og Fremskrittspartiet sier at det skal skje straks. Dette er viktig fordi det mange steder er etablert en praksis som er slik at man nærmest automatisk lar det gå uker eller måneder etter idømt straff før den domfelte blir satt i fengsel. Det gir slike utslag som Jan Simonsen nevnte fra Hamar, der en barnemorder i ukevis ble observert gående fritt i nærmiljøet til gutten som ble drept. Det er uakseptabelt, og jeg forventer at justisministeren rydder opp i retningslinjene, slik at ordet «straks» ikke blir to måneder som hovedregel, men at det blir straks. Miljøet i norske fengsler har hardnet til. Vi har fått organiserte kriminelle med stort utenlandsk innslag. Vi har også grupper av innsatte med store atferdsavvik, psykiske problemer, slik vi kjenner det fra bl.a. Ila landsfengsel. Komiteen støtter derfor både planene om flere sikkerhetsavdelinger for den hardeste typen kriminelle, slik at disse kan isoleres og om nødvendig flyttes for å ivareta sikkerheten, og vi støtter arbeidet med ressursavdelinger for innsatte med atferdsavvik. Et økende problem er også at psykisk utviklingshemmede kan være strafferettslig tilregnelig og bli plassert i fengsel i fremtiden. Det gir ganske store utfordringer for fengselsvesenet. Det er også et ansvar å beskytte samfunnet mot personer som har begått alvorlig kriminalitet, men som ikke anses å være strafferettslig tilregnelige. Dette ansvaret ligger i dag under helsevesenets. Mediene har omtalt flere saker der drapsmenn som er vurdert ikke å være strafferettslig tilregnelig, slippes ut på gaten få uker etter at de er sendt inn på psykiatrisk institusjon, grunnet mangel på plass. Politifolk forteller om helgetransporter med farlige personer som truer omgivelsene, til psykiatrisk institusjon, der disse blir sluppet fri og faktisk kommer tilbake til hjembygden før polititransporten. Lensmenn forteller om ubalanserte personer som på det groveste truer kvinner og barn, men som sykehusene nekter å ta imot hvis ikke lensmennene stiller med politivakt – hvilket de ikke har ressurser til. Selv om dette sorterer under Helsedepartementet, ber jeg om at justisministeren tar et initiativ overfor helseministeren for å forsikre seg om at det lages et tilbud til denne gruppen farlige og uberegnelige personer, slik at vi har den nødvendige tryggheten i samfunnet vårt, for det har vi ikke i dag. Komiteen er uenig i synet på åpen soning. I dag er det fortrinnsvis fanger med en straff på inntil seks måneder som kan få sone i åpent fengsel, mens komiteflertallet åpner for at det kan skje ved dommer på inntil to år. Det jeg er redd for, hvis ikke Justisdepartementet eller flertallet presiserer dette tydeligere, er at vi nærmest kan få en hovedregel der voldtektskriminelle, som nå får gjennomsnittlig 1,9 år i straff, går rett inn til åpen soning. Det tror jeg vil svekke samfunnets tillit til oss og til rettssystemet. Her hviler det altså et stort ansvar både på justisministeren og på flertallet for i hvert fall å få avgrenset hvilke typer kriminelle vi her tenker oss skal gå rett inn i åpen soning. Komiteens flertall strammer videre inn dagens praksis med prøveløslatelse, og det er bra. I dag har det vært slik at alle nærmest prøveløslates etter 2/3 av soningstiden, uansett. Nå sier flertallet at det skal være en individuell vurdering av hver enkelt. Hvis man bryter betingelsene for prøveløslatelse, skal det ha som konsekvens gjeninnsettelse, sier flertallet, og det er bra. Høyre vil likevel gå enda et skritt lenger og si at prøveløslatelse er noe en skal gjøre seg fortjent til ved god oppførsel, og det er ikke noe som i utgangspunktet alle kan regne med å få. Høyre er glad for at komiteen tydeliggjør de straffende elementene i de ulike straffeformene, og vi er fornøyd med å skjerpe reaksjonene. Allerede i 1991-92 sa en enstemmig justiskomite at brudd på f.eks. samfunnstjeneste skulle føre til at saken ble brakt for retten for å bli omgjort til soning i fengsel. Dette har ikke skjedd. Her er det viktig med en skjerpelse. Det er viktig at de som ikke møter opp til samfunnstjeneste, som skulker og gir blaffen, opplever at de i praksis da blir sendt tilbake til ubetinget fengsel. Jeg fikk heldigvis en forsikring fra saksordfører, som bekrefter at det synet som komiteen tidligere har stått sammen om, nemlig for hvilke typer kriminelle handlinger samfunnstjeneste ikke er egnet, fortsatt gjelder. Det fikk jeg bekreftet i hans innlegg, og da behøver jeg ikke å dvele lenger ved det. Når det gjelder hjemmesoning, som er det nye, ser Høyre klare prinsipielle betenkeligheter ved det. Det er store forskjeller ved den enkeltes boligstandard, og for mange av oss vil ikke det å sone hjemme i egen sofa bli oppfattet som noe særlig straff. Det kan til og med tenkes at det er enkelte av oss som vil se på det som et stort pluss å få lov å sitte hjemme på kveldene – i hvert fall nå når vi går inn i Stortingets budsjettinnspurt. Til slutt: Vi har også i komiteen behandlet forholdene for de varetektsinnsatte. Jeg er glad for at varetektssituasjonen i Norge nå har bedret seg ved at varetektstiden for den enkelte går ned. På den annen side er det viktig at det også er tilstrekkelig varetektsplasser tilgjengelig for de gjengangerkriminelle, som bl.a. Oslo-politiet nå prøver å ta raskere og få raskere opp til doms. Jeg regner med at justisministeren kan gi oss forsikring om at slike plasser vil finnes.