Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2017-10-10:
Arbeiderpartiet vil at det viktigste for Norge skal være det viktigste i norsk politikk. Det gleder meg derfor at et av vår tids aller viktigste spørsmål – arbeidet for et mer klimavennlig samfunn – har stått så sentralt i debatten i dag. Klimakrisen er her nå. Det går opp for flere og flere. Bevisstheten om at vi må ta tydelige grep – nå – om vi skal kunne opprettholde livet på jorden slik vi kjenner det i framtiden, står stadig sterkere. Men en slik erkjennelse forplikter. Å ta vare på klodens klima er et felles ansvar for menneskeheten. Arbeidet må skje globalt, regionalt, nasjonalt og lokalt. Få spørsmål kaller på langsiktig politisk lederskap som dette. Globalt må vi bidra til å oppfylle Paris-avtalen. Dertil må vi bygge videre på den vilje til kollektiv handling avtalen representerte. Regionalt må vi få fortgang i samarbeidet med EU på dette feltet. Her har det vært mange gode ord, men litt mindre handling så langt. Sammen med EU skal vi oppnå målet om 40 pst. utslippskutt innen 2030. At vi bidrar internasjonalt, må imidlertid ikke hindre at vi har sterke, egne ambisjoner for klimakutt her hjemme. Vi skal samarbeide ute, men gjøre vårt her hjemme. Samtidig må vi tilpasse oss de klimaendringene som allerede er her, og i dette arbeidet spiller kommunene en svært viktig rolle. Norge må ta en tydelig lederrolle på alle disse nivåene. På alle nivå må vi være strategiske, ambisiøse og utålmodige i klimapolitikken. Dette er et verdispørsmål. Det er også et helt sentralt økonomisk spørsmål, nært knyttet til det store spørsmålet om hva vi skal leve av i framtiden i dette landet. Med god og målrettet politikk kan teknologisk endring hjelpe oss til å gjøre omstillingen til lavutslippssamfunnet langt enklere. Vi står midt oppe i det som har blitt beskrevet som den fjerde industrielle revolusjon. Begrepet spiller på hvordan en lang rekke ulike teknologiske gjennombrudd på mange ulike sektorer nå begynner å spille sammen og gi synergieffekter vi knapt kunne ane for få år siden. Digitalisering, automasjon, maskinlæring, nye materialer og helt nye produksjonsformer samspiller med nye muligheter for å produsere og lagre ren energi. Delings- og sirkulærøkonomien gir oss nye muligheter til å bruke ressursene langt mer rasjonelt. Eksempelvis har vi bare så vidt sett begynnelsen på en revolusjon innen transportsektoren. Personbiler har ligget i front – tungtransport og skipstrafikk kommer etter. Kombinert med gode kollektivløsninger er dette et av de viktigste områdene for ytterligere utslippskutt internt i Norge. På mange av disse områdene har Norge komparative fortrinn. Men det er ikke nok at de er der – vi må også bruke dem, aktivt, sammen. Vårt aller fremste komparative fortrinn er dog vår evne til å omstille oss i lag – næringsliv, arbeidsliv og offentlig sektor på samme lag. Den norske modellen har vist seg svært robust og godt egnet til å gjennomføre målrettede omlegginger på en måte som unngår at folk blir satt på sidelinjen. Slik sett kan vi kombinere ansvarlig og bærekraftig vekst med inkluderende vekst. Vi har klart det før, og vi kan klare det igjen. Valget dreier seg ikke om vi må gjennom denne omstillingen eller ikke – det må vi, før eller siden. Spørsmålet er om vi tar den nå som vi har det beste utgangspunktet, eller om vi venter til vi ikke lenger kan unngå den. Klimaendringene vil endre rammebetingelsene for norsk økonomi på helt grunnleggende måter. Det er derfor bra at regjeringen nå har satt ned et utvalg som skal utrede Norges økonomiske klimarisiko. Vi gjør også lurt i å se til hva som gjøres i flere av våre storbyer på klimafeltet. I min hjemby, Oslo, har byrådet tatt viktige, helhetlige grep på dette feltet, og resultatene vises allerede. De har sikret bedre kollektivløsninger, tilrettelegging for sykkel og gange og et dynamisk prissystem i bomringen. De siste oljefyrene skal bort fra Oslos gamle bygårder innen 2020. Byutviklingen skal ses i nær sammenheng med kollektivtilbudet. Arbeiderpartiet vil støtte opp om denne utviklingen i våre storbyer ved at vi går inn for 70 pst. statlig støtte til videre kollektivutbygging. Oslo har også innført årlige klimabudsjetter. I Arbeiderpartiet mener vi at dette er et eksempel til etterfølgelse – kun på denne måten får man fullt ut illustrert hvordan beslutninger i ulike sektorer påvirker hverandre. Arbeiderpartiet er et teknologioptimistisk miljøparti. Utfordringene er store, men det er også mulighetene. Jeg ser fram til godt samarbeid med alle i denne salen som er opptatt av disse spørsmålene.