Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg har innledningsvis lyst til å si at det var interessant at saksordføreren pekte på at det er uenighet i opposisjonen. Jeg er spent på, når jeg hører SVs innlegg i saken, om den tilsynelatende enigheten som ligger i innstillingen, faktisk også vil være å finne i salen. Men la meg si at det jeg opplever som det største problemet med denne saken, ikke er det som står i meldingen, nødvendigvis, og heller ikke det som står i komitéinnstillingen. Det største problemet, slik jeg ser det, er at dette er en så stor og viktig sak at den hadde fortjent atskillig bedre tid til behandling enn det vi har fått. Men sånn er livet. Så er det slik at jeg for så vidt opplever at forvaltningsplanen for Norskehavet ikke nødvendigvis kan kalles en vernemelding. Det er en melding som i veldig stor grad handler om ja eller nei til petroleum. Selv om saksordføreren var inne på det i sitt innlegg, synes jeg det er en del ting som burde vært omtalt mer grundig enn det som er gjort her, bl.a. i tilknytning til vekstmulighetene for fiskeri- og havbruksnæringen i dette området. Dette er et havområde som bl.a. inneholder de tre kommunene i mitt fylke, Hitra, Frøya og Snillfjord, som eksporterer laks for 3 milliarder kr i året. Fiskerinæringen kunne gjerne vært mer i fokus. Noe av det jeg reagerte på da jeg leste meldingen, var nedvurderingen av sysselsettingseffekten fra petroleumsnæringen. I den anledning har jeg imidlertid lyst til å berømme saksordføreren for den jobben som er gjort i komiteen, der man la stor vekt på nettopp å understreke sysselsettingseffekten. Så er det riktignok slik at Fremskrittspartiet og Høyre går enda lenger. Men jeg synes at saksordføreren har bidratt til å rydde opp i det forholdet, og at vi nå har en enstemmig komité som slår fast at petroleumsnæringen har hatt stor sysselsettingseffekt også i Trøndelagsfylkene, Møre og Romsdal og Nordland. Eksemplene er mange. Jeg kan trekke fram de to kommunene som kanskje startet med de største næringspolitiske utfordringene, regionen Helgeland og regionen Nordmøre. Der var fiskerienes rolle kraftig svekket. Sysselsettingseffekten for fiskeriene hadde gått kraftig ned. Silda er nå tilbake. I Kristiansund hadde man store næringspolitiske utfordringer. Kristiansund har hatt en fantastisk vekst. Det er nå 3 000 direkte ansatte i petroleumsnæringen i Kristiansund kommune alene – en fantastisk utvikling som oljenæringen har bidratt til. Jeg startet mitt innlegg med å si at dette er en vernemelding, men det er en rimelig balansert vernemelding. Varig vern er ikke engang nevnt. Det er jeg veldig glad for. Man har også god balanse mellom områder der man sier at her skal vi ha den type næringsaktivitet, andre steder skal vi ha annen type aktivitet. Jeg mener at i hovedsak har dette blitt en balansert vernemelding. Jeg er særlig veldig glad for at man snakker om fireårs memorandum og ikke varig vern. Det gjør jo at Stortinget ikke låser seg til standpunkter som ikke åpner for ny debatt. Det vi vedtar i dag, er at vi, basert på ny vitenskap, med åpne øyne skal ta en debatt om dette også om fire år, uten at noen har låst seg til posisjoner i forhold til disse spørsmålene. Så håper jeg at man i de områdene som nå får det strengeste regimet, ikke ser at man får begrensninger på oppdrettsnæringen utover det man kan hjemle i naturmangfoldloven. Så er det slik at Fremskrittspartiet mener at et vern av Møreblokkene, de kystnære, prospektive områdene nær Møre og Romsdal, i dag ikke er fornuftig. Vi vet at Jan Mayen åpnes. Det skal jeg komme tilbake til. Der kommer utbyggingen til å kunne skje 15–30 år fram i tid. Møreblokkene kan bygges ut i en helt annen tidshorisont. Med finanskrise og fallende oljeproduksjon i Norge mener Fremskrittspartiet at det ikke er fornuftig å verne Møreblokkene i dag. Vi mener tvert imot at naturmangfoldloven, som vi diskuterte da energi- og miljøkomiteen sist debatterte en innstilling i salen, sammen med petroleumsloven ivaretar de nødvendige miljøhensynene også for Møreblokkene, og at det hadde vært naturlig å åpne for petroleumsvirksomhet i løpet av de neste fire årene i det området. Men når det ikke skjer, er jeg veldig glad for at Regjeringen har valgt å legge seg på et fireårs memorandum, og at det ikke er noe prat om varig vern, i motsetning til hva det var i forbindelse med forvaltningsplanen for Barentshavet – og det er jeg glad for. Så er det mye snakk om korallrev. Det er viktig. Det snakket vi også om i forbindelse med naturmangfoldloven. Det er fortsatt like viktig som for en uke siden å ivareta et representativt utvalg av norske kaldtvannskoraller. Men at man ikke skal ha noen oljeboring fordi det er korallrev i nærheten, er ikke jeg enig i. Som Fremskrittspartiet – og vel også Høyre, tror jeg – skriver i innstillingen, har man bl.a. ved Shells boring på President-lisensen dokumentert at det er fullt mulig å bore med strenge miljøbestemmelser i nærheten av korallrev, uten at det medfører skade på korallrevet. Når vi diskuterer vern av korallrev, synes jeg at vi må ha med oss i debatten at dersom man eventuelt skal verne disse korallrevene, må man verne dem mot aktivitet som faktisk skader dem, ikke mot aktivitet som ikke har påviselig negativ effekt. Jeg nevnte kort til å begynne med at jeg savner en del i meldingen. Det ene jeg savner, er sjøpattedyr og tilnærmingen til dem. Statsråden hevdet i korrespondanse med komiteen at det kommer en egen sjøpattedyrmelding. Jeg har hørt i fire år at det skal komme en sjøpattedyrmelding. I likhet med nødverge for hunder i motorferdselloven er det ingen som har sett noe til sjøpattedyrmeldingen heller. Det er vel heller ikke noe som tyder på at vi rekker å behandle den i denne stortingsperioden i hvert fall. Jeg mener det hadde vært rimelig at vi også hadde diskutert de problemstillingene. Fremskrittspartiet har ikke sett det som naturlig på egen kappe å ta opp det som et eget tema. Men jeg vil herved si at jeg hadde ønsket at vi kunne ha fått en debatt om det. Det er ingen tvil om at selbestanden i deler av Norskehavet er en belastning for fiskeriene, ikke bare på grunn av konkurranse om fisken, men også med tanke på sykdomsspredning i deler av Norskehavet. Jeg hadde ønsket at man kunne ha adressert det i meldingen når det likevel ikke kommer noen sjøpattedyrmelding. Så til oljevernberedskap, som saksordføreren også var inne på. Jeg er veldig glad for at saksordføreren sa at teknologiutvikling er noe som også staten må bidra til. Det var veldig vanskelig i forrige debatt å få olje- og energiministeren til å gi aksept for det. Men jeg er glad for at talsmannen for regjeringspartiene i denne saken sier at det er naturlig at staten bidrar – veldig bra! Men så er det sånn at i hele dette havområdet som denne meldingen omhandler, finnes det pr. i dag ingen havgående beredskap. Statens havgående oljevernberedskap starter på Røst utenfor Lofoten og ender opp på Varangerhalvøya. Det vil altså si at flertallet i denne salen mener at det er greit at man nedvurderer kystens betydning fra Salten i nord og for så vidt helt til svenskegrensen i sør. Jeg er glad for at en samlet opposisjon i dag stiller seg bak at man ønsker en oppfølging av stortingsmeldingen På den sikre siden, og at man også får etablert en havgående beredskap i Norskehavet. For det har man altså ikke i dag, og det mener jeg er – om jeg kan få lov til å bruke det ordet – nærmest en skandale. Som saksordføreren var inne på: Mellom 14 000 og 15 000 mennesker i dette området henter sin inntekt fra havet. Å si til disse menneskene at nei, deres arbeidsplasser og deres lokalmiljø er mindre viktig enn kystområdene i Nord-Norge, er forkastelig. Men jeg er veldig glad for at resten av opposisjonen stiller seg sammen med oss når det gjelder å etterlyse en etablering av en havgående beredskap også i Norskehavet. Det må være et paradoks for både statsråden og andre representanter for regjeringspartiene at den eneste havgående beredskapen som faktisk er i Norskehavet, er det Shell og andre petroleumsaktører som har stilt til rådighet, i medhold av petroleumslovens bestemmelser, mens staten altså ikke har noe ansvar. Skal man unngå oljesøl, er selvfølgelig det lureste å unngå at oljen havner på havet. Oljelenser og beredskap på land er vel og bra, men da er man allerede oppe i et problem som ikke nødvendigvis kan ryddes opp i. Havgående slepebåtberedskap er det eneste som kan redusere muligheten for at man får olje på land. I tillegg til at vi går imot vern av Møreblokkene, fremmer vi et forslag. Det er egentlig litt synd, for jeg hadde håpet at vi skulle få med en hel komité på en merknad om at vi ikke synes det er naturlig å fortrenge lønnsomme fiskerier med bruk av skattebetalernes penger – for det er det man gjør hvis man aksepterer etablering av havvindmøller på fiskebankene. Det er nemlig engang sånn at i lang, lang tid framover må havvindmøller, som hele regjeringen vil ha, stå på grunt vann. Der jeg kommer fra, kaller vi slike grunne havområder for fiskebanker. Det flertallet gjør i dag, er å si at vi aksepterer at havvindmøller etableres på områder hvor de fortrenger lønnsomme fiskerier. Det mener jeg er uheldig.