Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2005-06-15:
For utenrikskomiteen ble årets siste store sak et klart skifte når det gjelder fokusering. Mens komiteens arbeid i stor grad har vært vest- og sørvendt, har vi denne gang fokusert på Norges meget betydelige interesser i nord og i øst. Konkret har vi besøkt Tromsø, Svalbard, Moskva og Murmansk og fått mange gode innspill. Årsaken til at vi fikk meldingen, er den økte interessen knyttet til de nye, økonomiske muligheter de store olje- og gassreservene både på norsk og russisk side innebærer. Olje og gass i nord kan skape nye muligheter for Norge – og spesielt ny og positiv utvikling av den nordlige landsdel. Det igjen vil styrke norsk suverenitetshevdelse i de meget rike, men sårbare havområdene. Komiteen er sterkt opptatt av å sikre fiskeressursene, motvirke overfiske og forhindre eventuelle negative miljøvirkninger av gass- og oljevirksomhet og transport. Det er viktig å ivareta det rike, biologiske mangfold og fortsatt sikre noen av de siste uberørte områdene i verden, som store deler av Svalbard og havområdene rundt. Svaret er økt miljøforskning på høyt internasjonalt nivå, god forvaltning og økt samarbeid med Russland. Suverenitetshevdelse i miljø- og ressursforvaltning er et kjernepunkt og tilstedeværelse en nødvendig forutsetning. Arbeiderpartiet har lange tradisjoner med å fremme sysselsetting og bosetting i nord. Det skulle bare mangle, med de rike ressursene og strategiske interessene vi har i Nord-Norge og på Svalbard. Arbeiderpartiet er også opptatt av å fremme samhandel og bidra til å åpne dører for norsk næringsliv i Russland. Det gjelder innenfor olje og gass, leverandørbransjen og andre næringer. Atomsikkerhetssamarbeidet har betydning for både helse, sikkerhet og miljø i vårt nærområde, og det er viktig for å hindre at radioaktivt og spaltbart materiale kommer på avveie og kan brukes til terrorformål. Den Russland-kompetanse som er oppnådd ved dette samarbeidet, kan utnyttes som en plattform for flere samarbeidsfelt. Kulturforskjellene mellom Norge og Russland er der. Vi har mange felles interesser, men også ulike, konkurrerende interesser og uavklarte spørsmål. Svaret er ikke militær opptrapping, som enkelte partier synes å antyde. Den kalde krigen er heldigvis slutt, og svaret er å finne i politisk og økonomisk samarbeid. Det er dette som er det europeiske svaret. Som medlem av EU ville Norge uten tvil ha hatt en tung politisk alliansepartner i omstridte og uavklarte spørsmål i nordområdene. Som utenforland er alliansebygging mer krevende, men enda viktigere. Jernteppets fall skapte en helt ny situasjon. I historisk sammenheng framstår tidligere utenriksminister Thorvald Stoltenbergs initiativ til Barentssamarbeidet som svært framsynt. Dette samarbeidet er en veldig viktig ressurs for en videreutvikling av økonomisk, økologisk og kulturelt samarbeid og utveksling. Det er et viktig mål å styrke prosjektsamarbeidet på områdene helse, barnevern, likestilling og demokratiutvikling. Det er positivt at frivillige organisasjoner kan bidra til å dempe velferdsgapet mellom Norge og Russland og til å bygge opp gode sosiale strukturer. Folket i våre nordligste fylker ser mulighetene i våre nordområder. Da må storting og regjering, innenfor rammen av høye miljøstandarder og økologiske hensyn, gi folket i nord muligheter til vekst og utvikling. Vi har nå i en årrekke sett at det er mulig i Nordsjøen med et vellykket samspill mellom fiskerier, olje- og gassvirksomhet og viktige miljøhensyn.