Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-02:
Jeg er ikke i tvil om at arbeidsrettet rehabilitering og tiltak virker hvis de har god kvalitet, bygger på at de er rettet mot individets behov og muligheter, og at man kommer i gang tidlig nok. Flere av representantene som har vært oppe her, har snakket om behovet for flere tiltak, men også om behovet for god rapportering på effekt av de tiltakene vi setter inn. Det er et krav jeg støtter. Da komiteen i forrige stortingsperiode behandlet stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering, pekte komiteen på behovet for bedre rapportering på effekt og hvilke kvalitetsmål vi skulle sette på oppfølgingen av tiltakene generelt gjennom Nav. Vi pekte også på behovet for samhandling med andre etater, f.eks. helse og utdanning, i dette arbeidet. Det har også stått sentralt i denne debatten at her må man komme i gang raskt og komme i et samarbeid der brukeren får et helhetlig tilbud. For hvis man er sykmeldt, har man jo behov for noen tjenester fra helsevesenet også. Raskere tilbake-pengene er, som flere har sagt, delt mellom Nav og helseforetakene. Jeg er kjent med at fagfeltet som jobber med arbeidsrettet rehabilitering, nå sjøl har laget noen kvalitetsmål, spesielt knyttet til det som gjelder oppfølging av mennesker med lettere psykiske lidelser og muskel- og skjelettlidelser. Det er interessant å se på kvalitetsmålene for eget arbeid og fagligheten i det, men også oppfølgingen som de planlegger i forhold til egen virksomhet. Det er nødvendig med en slik systematikk i alt dette arbeidet, for sjøl om jeg ikke er i tvil om at det er riktig å sette i gang tiltak, er det viktig at de tiltakene vi setter i gang, har kvalitet, og at de henger sammen med det andre vi gjør. Det er så vidt jeg vet, omtrent 20 pst. av de sykmeldte som står for 80 pst. av sykefraværet. I denne gruppen er det også flest av dem som går fra sykmelding til uføretrygd. Jeg mener det er grunn til å konsentrere den spesialiserte oppfølgingen gjennom arbeidsrettet rehabilitering mer til denne gruppa, for det er der vi vet det er stor risiko for utstøting framover, og også der de store tallene knyttet til sjukefravær er i dag. Vi har gjort en endring på budsjettet, der pengene til tiltak gjennom Nav nå er samlet på én post. Det har vi gjort for at det skal være muligheter for etaten og departementet gjennom sin etatsstyring til å følge opp hva det er mest behov for. Stortinget har satt noen måltall for oppfølging av ulike grupper, men – jeg har sagt det fra Stortingets talerstol før og gjentar det gjerne – de måltallene er ikke hellige tall. Det som er viktig, er at etaten følger opp dem som trenger mest hjelp og der man mener at effekten er god, og at man har tidlig hjelp til flest mulig. Jeg imøteser også det arbeidet som statsråden og Regjeringen nå skal gjøre fram mot revidert budsjett på dette området, sånn at vi nå kan se at denne oppgaven som vi snakker om i dag, arbeidsrettet rehabilitering, men også feltet attføring generelt og oppfølging av dem som har sammensatte behov, blir forsterket. Dette for at vi ikke skal oppleve det vi har opplevd de to siste årene: at etaten ikke har greid å bruke opp de pengene som Stortinget har avsatt til å hjelpe folk som står utenfor arbeidslivet, enten det nå er sykdom eller mangel på kompetanse eller andre typer problemer det gjelder. Det er ikke noen tvil om at de avtalene knyttet til arbeidsrettet rehabilitering som Nav har inngått, har skapt forventninger både hos brukerne og hos dem som forsøker å tilby disse oppdragene. Jeg opplever nok at det har vært uheldig i denne situasjonen, for jeg regner med at etaten har gitt sine innspill til budsjettet, slik at det hadde vært mulig å stoppe dette tidligere. Men jeg kunne også tenke meg at statsråden kunne si litt om hvordan man håndterer dette framover.