Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2007-11-29:
Under behandlingen av St.prp. nr. 78 for 2006-2007, om Stortingets godkjenning av nye investeringsprosjekt på slutten av vårsesjonen, bestemte flertallet i komiteen at deler av denne måtte utsettes til høsten. Kapittel 4.4 og kapittel 4.5 er i dag til behandling. I prosessen med å omdanne Forsvaret fra et mobiliserings- til et innsatsforsvar var det nødvendig med en betydelig nedbemanning. Målene som ble satt for både personell, økonomi og tidsplan, ble oppnådd. For å nå nedbemanningsmålet ble avgangsstimulerende tiltak brukt i stort omfang. Bruken av dette midlet var dyrt for Forsvaret, men innsparingene var heldigvis større enn utgiftene. Forsvaret hadde liten styring med hvem som fikk tilbud om å forlate sine stillinger. Dette resulterte i at Forsvaret mistet en del personell som hadde en ønsket kritisk kompetanse. Særlig viktig var frivilligheten til avgang. Det medførte igjen at etterspurt kompetanse raskt forsvant fra Forsvaret. I ettertid ser Forsvarsdepartementet at nedbemanningsprosessen nok kunne vært utført annerledes. Departementet ønsker særlig å forbedre seg på tre områder: 1. Vedtatte omstillingsplaner må settes i verk til rett tid.2. Bruk av avgangsstimulerende tiltak var ikke tilstrekkelig målrettet, noe som resulterte i at feil type personell forsvant.3. Mangel på definert gjenværende kompetanse for bruk i de ulike delene av Forsvaret ble ikke tydeliggjort i prosessen. Hovedmålene for et godt forsvar er at det til enhver tid er tilstrekkelig kompetanse både militært og sivilt, slik at Stortingets bestemte mål for Forsvaret kan oppnås. Menneskene er Forsvarets viktigste ressurs, og Regjeringen legger opp til at det i framtidige prosesser med nedbemanning tas utgangspunkt i totaløkonomiske vurderinger, og at personellets verdier blir behandlet på en tilfredsstillende måte. Det siste er umåtelig viktig. Med dette tar Regjeringen selvkritikk på at nedbemanningsprosessene nok kunne ha vært utført mye bedre av Forsvaret enn det som var tilfellet. Så vil jeg snakke litt om gjennomgangen av tidligere bortsettingsprosesser. Regjeringen varslet i St.prp. nr. 1 for 2006-2007 at den ville gjennomgå Forsvarets bruk av bortsetting som virkemiddel i sin omstillingsprosess. Dette er en oppfølging av Soria Moria-erklæringen. Forsvaret har gjennomført sin egen evaluering av utførte bortsettingsprosjekter. Viktige evalueringsparametere var totaløkonomi og operative forhold, sikkerhet og beredskap samt de personellmessige konsekvenser. Konklusjonen på Forsvarets evaluering var bedre kontroll og styring med kostnadene, økt fleksibilitet, og prosjektene ble gjennomført slik at de operative forhold ble tatt godt vare på. Det er derfor med undring jeg leser videre i stortingsproposisjonen at Forsvaret ikke er sikker på om bortsetting gir langsiktige gode resultater, selv om Forsvarets egen evaluering ser ut til å vise nettopp dette. Regjeringen vil videreføre moderniseringen av Forsvaret. Dette medfører økt operativ aktivitet i nordområdet samt evne til deltakelse i internasjonale operasjoner i regi av FN og NATO. Der det er formålstjenlig å effektivisere internt i Forsvarets militære organisasjon, prioriteres dette framfor å utsette deler til eksterne aktører. Regjeringen vil heller ikke vurdere å sette ut oppgaver som Forsvaret i dag er pålagt. At Forsvaret selv skal utføre kjernefunksjoner, er naturlig. Videre er målsettingen om at omstillingen i Forsvaret skal styrke den operative virksomhet, som igjen vil føre til at Forsvaret løser sine oppgaver på best mulig måte, forståelig. Det jeg imidlertid stusser over, er at Regjeringen ikke i det hele tatt ønsker en vurdering av å privatisere og konkurranseutsette ikke følsomme deler av Forsvarets virksomhet. Konkurranse fører i de aller fleste tilfeller til bedre, billigere og mer fleksible og innovative oppgaveløsninger enn tilfeller hvor vi har en monopolsituasjon.