Borghild Tenden (Venstre), 2009-11-12:
Aller først vil jeg takke interpellanten for å ta opp dette svært viktige temaet. Det er ingen tvil om at vår velferdsstat står overfor betydelige utfordringer i årene som kommer, og at disse utfordringene kommer til å få store konsekvenser for hvordan vi disponerer de offentlige kronene. Jeg er helt enig med interpellanten i at det er behov for å redusere veksten i offentlige utgifter, stimulere veksten i økonomien og tenke nytt i forhold til grunnleggende samfunnsoppgaver. Finansministeren har vært tydelig på at vi må stramme inn livremmen i forhold til offentlige utgifter. Det er Venstre enig i, men vi er en smule bekymret for hvilke offentlige utgifter som skal strammes inn. For Venstres del var det særlig to store utfordringer vi var opptatt av i forbindelse med behandlingen av perspektivmeldingen i vår. Disse utfordringene er i aller høyeste grad fortsatt reelle. Den ene utfordringen handler om velferden vår, om sammensetningen av befolkningen, de demografiske endringene – den veldig store andelen eldre mennesker, de aller fleste utenfor arbeidslivet, med store krav til velferdsytelser. Den andre handler om klimautfordringene. Felles for disse utfordringene, og ett av hovedsvarene på det som interpellanten løftet innledningsvis i debatten, er at det handler om å satse på kunnskap. Vår posisjon gjennom hele foregående periode har vært det å satse på kunnskap. Forskning og innovasjon er bra for samfunnet vårt, og ikke minst har det vært viktig i nedgangstider. Det er kunnskap vi skal leve av i fremtiden, og det er kunnskap som skal bidra til å løse noen av de store utfordringene vi står overfor på klima- og velferdsområdet, ikke minst i forhold til å skape nye arbeidsplasser. Venstre har vært tydelig på at vi må tenke nytt og være villige til å organisere offentlig sektor annerledes. Blant annet må kommunene bli mer robuste for å kunne løse velferdsoppgavene. Vi har et stort potensial for å løse flere oppgaver lokalt, ikke minst innenfor eldreomsorgen og helse for eldre. Veien fram til et mer lønnsomt næringsliv er viktig, og det handler bl.a. om ny teknologi. Da må det offentlige legge til rette for at næringslivet kan utvikle seg i en slik retning. Det handler bl.a. om gode rammevilkår, om skatteincentiver og om effektive løsninger. En satsing på FoU og innovasjon i næringslivet er det beste vi kan gjøre for å sikre fremtidige inntekter for å finansiere velferden vår. Den andre store utfordringen vi står overfor, er klimautfordringen. Venstre ønsker en overgang til en grønnere økonomisk politikk, et grønnere skatteregime, og vi vil prise innsatsfaktorene på en slik måte at vi får et grønnere samfunn på alle vis. Slik vi ser det er vi helt avhengige av å få sendt de riktige prissignalene for miljø og klima fremover. Det ene er at CO2-utslipp må koste så mye at det tvinger fram ny teknologi og nye, grønnere løsninger. Det andre handler om fornybar energi som må prises på en slik måte at det er fornybaralternativet som velges, ikke det motsatte. Forhåpentligvis vil København-toppmøtet bidra til en begynnelse på en global løsning i den forbindelse. Innledningsvis sa jeg at Venstre er svært bekymret for hvilke offentlige utgifter det skal strammes inn på i trangere tider. Grunnen til dette er enkel: Til tross for rekordvekst i offentlige budsjetter i forrige periode har forskning, innovasjon og høyere utdanning vært «taperen» i nesten hvert eneste budsjett, og «hvileskjæret» på dette feltet ser ut til for alltid å prege ettermælet til den rød-grønne regjeringen. Om høy velferd, som krever høye inntekter, og en grønn økonomi skal kombineres, må vi ha en næringspolitikk som er i stand til å skaffe oss et grønt næringsliv som også er lønnsomt. Det krever ny teknologi og kunnskap som vi ikke besitter pr. i dag. Vi må også være villige til å tenke nytt om organiseringen av velferdssamfunnet. Fellesnevneren som binder disse store perspektivene sammen, handler etter Venstres mening bl.a. om å satse tungt på forskning og kunnskap.