Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-03-23:
Jeg vil begynne innlegget med å takke interpellanten for en viktig interpellasjon. Jeg synes også debatten så langt har blitt en politisk debatt om kvotekjøp, og ikke en teknisk debatt om kvoter. Det tror jeg er viktig for denne type debatt. Gjennom klimaforliket satte vi oss ambisiøse mål. Vi skal redusere våre egne utslipp her i landet med 20 pst. gjennom nasjonale tiltak, så skal vi overoppfylle våre internasjonale forpliktelser med 10 pst., og det skal gjøres gjennom kvotekjøp gjennom CDM-mekanismen. Arbeidet for å redusere utslippene i utviklingslandene er en sentral del av Regjeringens klimapolitikk. Vi vet at dette både handler om rettferdighet og nødvendighet. «Rettferdighet, fordi det er de rike landene som har hovedansvaret for klimaproblemet. Nødvendighet, fordi det er i utviklingslandene at utslippene nå øker så enormt.» Dette er Regjeringens egne ord. Jeg og Kristelig Folkeparti følger langt på vei Regjeringens tankerekke om rettferdighet med hensyn til hvem som har sluppet ut klimagassene i atmosfæren, i et historisk perspektiv. Jeg kan også langt på vei følge noe av Regjeringens nødvendighetstanke. Men det må være lov til å stille spørsmål ved denne nødvendighetstanken i forhold til om det er slik at Regjeringens unnlatelser om å redusere egne utslipp i Norge gjør oss mer avhengige av CDM-kvotene enn vi egentlig burde vært. Vi gjør oss avhengige av disse for å oppfylle våre egne utslippsforpliktelser. Jeg kan ikke se at det er noen rettferdighetstanke i at vi som et rikt land med store utslipp innfrir våre egne folkerettslige forpliktelser til utslippskutt ved tiltak i land som knapt nok slipper ut klimagasser. Vi slipper ut 12 tonn klimagasser i året, de fleste utviklingsland 2 tonn. Dette er også et perspektiv som er viktig å ha med i denne debatten. Derfor blir mitt spørsmål til statsråden: Er det slik at Regjeringen legger opp til at en del av våre kyotoforpliktelser og overoppfyllelsen på 10 pst. skal tas gjennom CDM-kvoter? Statsråden sa i sitt siste innlegg til interpellanten at det pågår en diskusjon om hvordan vi skal oppnå våre kyotomål, at Stortinget kanskje ville bli presentert for denne diskusjonen i offentlighet gjennom revidert. Et det dette som ligger i denne diskusjonen – at vi er kommet for kort gjennom egne nasjonale tiltak, slik at vi nå i mye større utstrekning må kjøpe oss fri? Hvis vi bare ser på tallene for dette – 10 pst., overoppfyllelsen – er det altså 25–30 millioner kvoter vi må ha i 2008–2012. Vi har fått kontrakt på 19 millioner kvoter. Vi har 1,3 millioner kr på bok, som statsråden sa. Da har vi en stor jobb foran oss når vi i dag skriver 2010 og vet at en del av de store kontraktene og kvotene som vi hadde håpet å få innfridd, har vi ikke fått innfridd på grunn av godkjenningsordningen. Kristelig Folkeparti er veldig glad for at FN er streng med godkjenning, for det må være reelle utslippsreduksjoner i CDM-systemet. Hvis pengene skal brukes gjennom et slikt system, må vi i alle fall være sikre på at de pengene som brukes på dette, fører til utslippsreduksjoner, og ikke bare fører til at energiforbruket går opp på ny fornybar, samtidig som fossil energi blir brukt i tillegg.