Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-03-23:
Innledningsvis er det grunn til å minne om en viktig forutsetning fra Stortingets side da handlingsregelen ble vedtatt våren 2001. Forutsetningen var at 4 pst. av avkastningen fra Statens pensjonsfond utland skulle benyttes i landets økonomi på en slik måte at vi bygde ut landets nødvendige samferdselsinvesteringer i et helt annet tempo og med større ressurser satset på forskning og utdanning for at nye generasjoner kunne gis best mulig kompetanse og landet verdifull human kapital hadde virkemidler overfor næringslivet som skatte- og avgiftslettelser og andre stimuleringstiltak for å bidra til et konkurransedyktig og robust næringsliv Statsråden bør i dag besvare spørsmålet om han syns dette stortingsvedtaket blir fulgt opp. Svaret ligger nok snublende nær, for slik er det dessverre ikke blitt. Denne regjeringen har stort sett anvendt avkastningen til nye driftstiltak, som hindrer prioritering av de nevnte tre formålene. Samferdselsinvesteringene er nå på et historisk lavmål, målt som prosent av BNP eller prosent av statsbudsjettet med knappe 2 pst. Regjeringen hevder at vedtatt Nasjonal transportplan betyr en storsatsing på veg og bane. I kroner og øre er dette riktig, men samtidig er det ingen regjering som har bevilget mindre til samferdsel i nominelle kroner enn foregående regjering. I reell kroneverdi får vi imidlertid såpass mye mindre for pengene nå enn for fire år siden at vi sannsynligvis også nå har en reell tilbakegang. Av samme grunn har jo også bompengefinansiering nådd et historisk høyt nivå og blitt større enn statens eget bidrag til investeringer i vegnettet. I årets budsjett er Regjeringen skyhøyt over 4 pst.-nivået i handlingsregelen, så også i unntaksåret 2009. Utfordringen er jo å få pengebruken ned på et akseptabelt nivå i tråd med handlingsregelen. Dette er Høyre helt enig i. Samtidig er det viktig at kuttene blir tatt på de rette stedene. Da er vi bekymret for at avisene stadig refererer regjeringskilder som sier at samferdsel nå må nedprioriteres. Høyre mener at finansministeren må børste støvet av handlingsregelens forutsetninger, som hans parti var med på å vedta i sin tid. Dernest gjelder det å finne fram til smarte og framtidsrettede løsninger, som ny prosjektorganisering og nye finansieringsmodeller. Høyre anbefaler en utstrakt bruk av offentlig-private samarbeidsmodeller og har mange konkrete forslag til gryteklare veg- og baneprosjekter. I dag ser vi et enormt etterslep på norsk veg og bane. Høyre foreslår fondsløsninger med avkastning avsatt til å ta igjen det enorme vedlikeholdsetterslepet vi har opparbeidet oss på veg og bane. Vil finansministeren ta i bruk slike nye virkemidler? Jeg er spent på svaret, men det er også store deler av norsk næringsliv og alle organisasjonene som arbeider med trafikkopplysning og sikkerhet på vegene våre. Også statlige etater som Statens vegvesen og Jernbaneverket har bedt om dette og om Regjeringens vilje til å tenke nytt og ta i bruk vellykkede løsninger som anvendes i de fleste andre land. Tillat meg et par sitater fra en utmerket kronikk av en ikke ukjent finansminister og hans tidligere regjeringskollega Matz Sandman: «bevilgningssystemet i statsbudsjettet bygger på årlige budsjetter og kontantprinsippet, derfor blir konkurransen om de «frie midlene» innenfor en ansvarlig budsjettramme meget hard. Det er disse midlene hardt tiltrengte samferdselsinvesteringer må kjempe om.» Og de fortsetter: «Tiden er derfor overmoden for å tenke nytt når det gjelder samfunnets behov for investeringer i infrastruktur.» Bedre kan det knapt sies. Høyre støtter disse tankene fullt ut og har nedfelt 23 handlingspunkter i vår alternative transportplan, som vi har kalt «Raskere frem – sikkert hjem». Høyre så i fjor at NTP-opplegget manglet noe som helst av sårt tiltrengte reformer, og at det ikke viste noen vilje til nytenkning innenfor samferdselssektoren. Og vi var ikke alene. Her står jeg med et dokument kalt «Nasjonalt løft for jernbane og veg. Modeller for langsiktighet og mer effektiv gjennomføring av utbyggingsprosjekter». Dokumentet er et innspill til NTP fra Østlandssamarbeidet. I Østlandssamarbeidet samarbeider åtte fylkeskommuner, og de bygger på prinsippene i den kronikken jeg nettopp refererte fra. Kronikken var for øvrig skrevet et halvt år før dette dokumentet ble utgitt. Dokumentet oppsummeres med begrepet «de syv søstre». Dette er syv tiltak som foreslås for å modernisere norsk samferdsel og for å bringe oss i takt med land vi naturlig sammenligner oss med. «De syv søstre»-begrepet ble brukt fordi disse tiltakene kan innføres hver for seg, eller i samvirke med hverandre, som det heter i dokumentet. Jeg nevner disse kjapt fra dokumentet: flerårig budsjettvedtak, periodiseringsprinsippet, altså avskrivning, infrastrukturfond, lånefinansiering, Offentlig Privat Samarbeid, fristilling av Statens vegvesen og Jernbaneverket, og sist, men ikke minst, organisering av investeringsprosjekter i egne selskaper. Alt dette, og mer til, vil man også finne i Høyres alternative transportplan. Det er denne tenkningen til tidligere finansminister Johnsen, en fylkesrådmann med bakgrunn som arbeiderpartistatsråd og flere fylkesordførere fra Arbeiderpartiet, ja også fra andre partier, selvfølgelig, som vi vil fokusere på. Jeg aner en veritabel bølge, nærmest en tsunami av krav om å tenke nytt og modernisere. Men intet skjer. Jeg vet at dagens finansminister Johnsen har blitt konfrontert med dette tidligere, og at han på sitt sjarmerende vis sa at «dette var før og itte nå», altså dette var fra tiden før han kom inn i Regjeringen. Da spør jeg: Hvorfor er det slik? Er det slik at det er embetsverket i Finansdepartementet som styrer den politiske nytenkningen? Er det ikke nettopp finansministerens kloke og nøkterne analyse for bare to år tilbake som bør legges til grunn i Regjeringens reformer? Eller kan det være slik at viktige moderniseringstiltak stoppes på et ideologisk grunnlag og uenighet i Regjeringen, hvor Regjeringens venstreside får dominere? I så fall er det en svært kostbar ideologisk uenighet for samfunnet og et syn som bare et lite mindretall i denne sal deler. Norsk samferdselssektor taper nå åtte år på manglende gjennomføring av viktige moderniseringstiltak. Dette setter oss langt tilbake. Høyre støttet mange av strukturreformene arbeiderpartiregjeringene gjennomførte på 1990-tallet: Televerket, NSB, Luftfartsverket, Posten og Gardermoen-utbyggingen. Vi i Høyre ville den gang riktignok gå lenger og øke moderniseringstempoet, men fra den sittende regjeringen har det altså ikke kommet et eneste moderniserings- eller nyorganiseringsframstøt innenfor en så viktig sektor som samferdsel. Med finanskrisen og en anstrengt budsjettsituasjon blir følgende spørsmål enda viktigere: Er det de statiske, reaksjonære kreftene innenfor Regjeringen som stanser nytenkning og modernisering, eller er det statsrådens embetsverk? Uansett: En finansminister med stor tillit, også utenfor Regjeringen, burde ha alle muligheter til å skjære igjennom i denne ulykksalige situasjonen. Er han villig til det? Jeg kan love ham full støtte fra Høyre.