Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-03-18:
En sak har ofte flere sider. Også denne saken, om hvilke målgrupper som skal ha rett og plikt til å delta i introduksjonsprogram og rett og plikt til opplæring i norsk og samfunnsfag. Det litt pussige med denne saken er at regjeringens forslag om en begrenset utvidelse av kretsen av nyankomne innvandrere som får tilgang til introduksjonsprogrammet, overprøves av regjeringspartienes egne representanter i Stortinget. Regjeringspartiene og støttepartiene i Stortinget motsetter seg at regjeringens forslag blir vedtatt, mens opposisjonspartiene mener vi står overfor et godt og velbegrunnet forslag og støtter regjeringens framlegg. Prop. 204 L ble lagt fram av den rød-grønne regjeringen som følge av regjeringens forslag til statsbudsjett for 2014. I budsjettet er det innarbeidet en bevilgning på 4 mill. kr for å utvide ordningen med tilskudd til opplæring i norsk og samfunnsfag for personer med begrensninger i oppholdstillatelsen her i landet i påvente av dokumentert identitet. Lovvedtaket vi nå behandler, gir de nødvendige endringer i introduksjonsloven som gjør at den aktuelle gruppen kan tas inn i det ordinære introduksjonsprogrammet. Stortinget har vedtatt budsjettforutsetningene, men flertallet ønsker å stoppe gjennomføringen. Det er i strid med regjeringens syn, som har ment at dette er et opplegg de vil gå for, både lovjusteringen og de budsjettmessige virkningene av den. Det er vanskelig å forstå begrunnelsen fra flertallspartiene når de velger å avvise forslaget som fremmes i denne saken. Vi er klar over at regjeringens støttepartier har gjennomført en større diskusjon om hvordan asyl- og innvandringspolitikken skal utformes. Vi er også klar over at dette er diskusjoner som skal forene partier som ønsker å videreføre en sosialt innrettet innvandringspolitikk med partier som ønsker å føre politikken i en langt mer restriktiv retning. At ikke engang den saken vi behandler her i dag, kan forene de aktuelle partiene, er vanskelig å forstå. Jeg kan heller ikke si at forsøkene på forklaring som er gitt av regjeringspartienes medlemmer i debatten her i dag, har bidratt til noen større forståelse. Denne sakens viktigste innhold gjelder spørsmålet om hvordan vi tilrettelegger hverdagen for familier som er bosatt i Norge, som etter stor sannsynlighet kommer til å få godkjent opphold her, men som har begrensninger i oppholdstillatelsen i påvente av dokumentert identitet. Som det går fram av innstillingen, viser vi til at det i all hovedsak er familier med barn som er i denne situasjonen. Integrering i det norske samfunnet dreier seg i stor grad om å mestre norsk språk og om å opparbeide seg elementær kunnskap om samfunnet vårt. Deltakelse i introduksjonsprogrammet er inngangen til å tilegne seg disse basiskunnskapene, inngangsbilletten til god integrering og inngangsbilletten til å komme seg ut i arbeid. Vi har nå gjennomført endringer som gjør at personer med begrenset oppholdstillatelse kan bosettes i en kommune. Jeg tror de fleste forstår at forutsetningen for en vellykket integrering er å kunne kvalifisere seg gjennom språkopplæring og samfunnsforståelse. Det er altså denne muligheten flertallet nå ønsker å sette en stopper for. Det oppleves som både unødvendig, uheldig og totalt uforståelig da jeg har oppfattet at det er tverrpolitisk enighet om at språkforståelse og samfunnsforståelse er en forutsetning for integrering, og at det viktigste er at man skal komme i arbeid så fort som mulig. Fortsatt mangler jeg svar på eller en begrunnelse for hvorfor regjeringspartienes representanter i salen velger å gå imot at personer som faktisk skal bosettes, ikke skal ha rett til norskopplæring. De går faktisk imot sin egen regjering når det gjelder dette meget gode forslaget. Hvorfor skal disse personene fratas muligheten til å integreres i det norske samfunn?