trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Jeg gleder meg til fiskeriministeren skal legge fram flere saker. Ikke bare Nesvik, men også hans forgjenger har snakket veldig varmt og høyt om saker som skal komme til Stortinget, men det har endt opp med at vi har stått her og etterlyst saker måned etter måned, og nå går det også år. Maks én sak i året er ikke nok for denne næringen. Jeg spør igjen: Er det sånn at fiskeriministeren kunne tenkt seg å være med på å utarbeide en strategi for hvitfisknæringen nettopp for å få på plass mer bearbeiding?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Da sier jeg det igjen: Jeg gleder meg til det endelig skal komme saker om fiskeripolitikk til næringskomiteen. Men til et ganske alvorlig spørsmål: Vi har som ambisjon å være verdens fremste sjømatnasjon. Da er det ganske uakseptabelt og det svekker tilliten til næringen når det avdekkes forhold om sosial dumping i næringen. Dette må tas tak i før det skader hele næringen. Og det er definitivt fiskeriministerens ansvar, det må jeg bare si. Vi har lest flere saker om hvordan det har vært f.eks. i Lofoten og Vesterålen, under den storkontrollen som var nå i vinter. Det er kriminalitet, og det kan vi ikke være bekjent av i fiskerinasjonen Norge. Jeg er veldig bekymret over dette, og jeg tenker at skikkelige arbeidsvilkår er et minimum å forvente i en så viktig næring som sjømatnæringen er i vårt land. Da er mitt spørsmål: Hvordan har fiskeriministeren tenkt å følge opp de utfordringene som er med sosial dumping i fiskerinæringen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
For det første er det viktig å reise rundt. Jeg hadde ønsket at flere reiste rundt for å møte de bedriftene som representanten Myrseth drar fram. Jeg har vært og besøkt Lerøy i Båtsfjord. Jeg har vært og besøkt en rekke fiskeoppdrettere langs kysten. Jeg har vært og besøkt en rekke andre anlegg nettopp for å høre hva problemet er, hva mulighetene er, og hva de ønsker at vi skal gjøre. Det gjør at de strategiene som representanten etterlyser, er under utarbeidelse, og jeg tar sikte på å legge dem fram på egnet måte når de er ferdig. Jeg har faktisk jobbet en stund med de forskjellige strategiene knyttet til både restråstoff, helårlige arbeidsplasser osv. Jeg har også hatt en rekke møter med næringen selv, der jeg har sagt at vi må sørge for at mer av den fisken vi lander, faktisk kommer på reell auksjon, slik at næringen får tilgang til den og kan bearbeide fisken. Vi har som regjering sørget for å forbedre SkatteFUNN-ordningen, noe som gjør at de bedriftene som nå må endre sin måte å jobbe på på grunn av automatisering og robotisering osv., har muligheten til å få utviklet disse teknologiene. Som vi ser av dagens medieoppslag om Båtsfjord-bruket, skal en bruke betydelige midler på automatisering av filetproduksjonen, som vil gjøre at en blir mer konkurransedyktig i årene som kommer. I tillegg har jeg vært rundt for å berede grunnen for bedre markedstilgang for norske produkter, for prisnivået gjør at vi bør ha bedre rammevilkår. Derfor har jeg vært og snakket bl.a. med mine japanske kollegaer, fordi vi må få omsatt makrell i Japan på en konkurransedyktig måte – på samme vis som laks er viktig for oss. Jeg har i tillegg vært andre plasser for å berede markedsadgangen, for hvis vi ikke har et marked for produktene våre, får vi heller ikke omsatt dem. Jeg gjør en rekke ting, og strategiene er også på vei.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Jeg kan love at representanten Myrseth skal få mer enn nok å jobbe med både utover våren, utover høsten og neste år når det gjelder fiskerisaker. Det er ikke det det skal være mangel på, for vi har en rekke ting vi ønsker å gripe fatt i innenfor fiskeriområdet. Vi har store muligheter fordi vi har vært i stand til å drive god fiskeriforvaltning, som gjør at vi har kontroll på bestandene våre. Så må vi sørge for å få omsatt dette i produkter som vi kan selge til markedene våre der ute. Et av de tiltakene som undertegnede faktisk har gjort innenfor hvitfiskområdet, som representanten selv tok opp her, er nettopp å utvide lagringstiden for levende fangst, på torsk, slik at man kan utvikle mer helårlige arbeidsplasser. Jeg har utvidet fra 12 til 20 uker på dette feltet. I tillegg har vi gjort mye innenfor rekruttering. Blant annet har den sittende regjeringen de siste årene tildelt over 100 rekrutteringskvoter. I tillegg har vi gjort en rekke andre grep nettopp for å bedre tilgangen for denne industrien.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Det er ikke alltid det er strategier som er svaret på utfordringene man har. Først må vi gå inn og se hva som er utfordringene. En av de utfordringene jeg i hvert fall får påpekt, er hvordan vi får tilgang til råstoff for å kunne produsere. Ta klippfisknæringen: Klippfisknæringen kan tilvirke produkt gjennom hele året av bl.a. fryst råstoff som de kan få fra fiskeflåten. Det kan være fryst, og det tines opp igjen og produseres. Det er nettopp tilgangen til råstoff som er utfordringen. Når det gjelder ferskfisknæringen, er det nettopp å kunne få tilført fersk fisk gjennom hele året på en skikkelig og god måte som gjør at man kan fange opp det markedet ønsker seg for den næringen. Innenfor laksenæringen har man andre utfordringer. Da er det ikke alltid at det er strategier som er viktig, men den praktiske politikken man fører i det daglige. Derfor har jeg hatt møte med næringsaktørene for å sørge for at vi får tak i dette råstoffet til norsk industri. Og det er ingen hemmelighet at undertegnede har som målsetting å få råstoffet hjem igjen, bl.a. fra Kina, og tilvirke det i Norge til ferdig produkt. Da er det viktig at vi har markedsadgang.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Jeg er helt enig med representanten Myrseth. Det er fullstendig uakseptabelt at man ikke følger norsk lov og det regelverket som er der, der dette avdekkes. Det skal det gripes fatt i, det skal straffeforfølges, og man skal iverksette tiltak. I tillegg må man sørge for å ha gode kontrollrutiner. Vi må ha god seddelføring og kontroll av dette, så vi også vet hva som landes, og hvordan arbeidsforholdene er. I tillegg nedsatte regjeringen i fjor nettopp dette utvalget som skal gå gjennom de forskjellige måtene for hvordan vi kan bli enda bedre på kontroll, for å få avdekket disse tingene. Først må vi avdekke det, så skal vi etterforske det, og så skal vi sørge for å få gjort noe med det og straffeforfølge det. For det er fullstendig uakseptabelt, disse forholdene som avdekkes.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Mitt spørsmål går til kommunal- og moderniseringsministeren. Å ta vare på våre eldste er en av våre viktigste fellesoppgaver. Arbeiderpartiet vil at eldre skal være sjef i eget liv, og at alle skal ha en trygg alderdom. Vi vil ha målrettede tiltak som vil gi tydelige forbedringer i eldreomsorgen. Gjennom bl.a. en kvalitetsreform og 1 mrd. kr til velferdsteknologi vil vi sikre overgangen til framtidens eldreomsorg i Norge. For Arbeiderpartiet går ikke slagordet «By og land hand i hand» ut på dato. For oss er det like viktig å skape smarte bygder som å skape smarte byer. Og det er nettopp i mange kommuner på bygda at presset på eldreomsorgen blir størst. I dag er det 4,2 yrkesaktiv per pensjonist. Om 20 år er dette tallet nede i 2,9. For enkelte kommuner er brøken langt mer dramatisk, med kun halvannen yrkesaktiv per pensjonist. Distriktskommuner i Innlandet og de tre nordligste fylkene får de største utfordringene. Ordfører Terje Hofstad i Stor-Elvdal er særlig opptatt av dette. En «bo hjemme-reform» med vekt på hjemmetjenester, velferdsteknologi og boformer som gjør det mulig for flere eldre å bo hjemme lenger, er avgjørende for å lykkes med framtidens eldreomsorg. Regjeringen har både en eldreminister og en digitaliseringsminister, men det er i kommunene trygghetsteknologien skal tas i bruk. Det går for sakte. Vi må gå fra piloter til utrulling og drift. Det krever store investeringer og gode planer. Hvilken plan har statsråden for å sikre at kommunene lykkes med dette?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Jeg er glad for at også statsråden erkjenner at penger er en del av løsningen. I Arbeiderpartiet har vi satt av 3,5 mrd. kr mer til kommunene på kommunerammen, i tillegg til at vi i inneværende års budsjett har satset 300 mill. kr mer bare til bredbånd. Oppgaven med flere eldre i samfunnet er en oppgave vi ikke kan spare oss ut av. Vi må investere for å løse disse oppgavene. Hva er statsrådens plan for å sette kommunene i stand til å møte de «pukkelkostnadene» som kommunene nå vil få, knyttet til både innkjøp av teknologi, kompetanseheving hos de ansatte i tjenesten og opplæring for brukerne, som nå skal forholde seg til mer teknologi i sin hverdag?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-04-10:
«Offensive eiendomsutviklere på Østlandet henvender seg i disse dager til lokale bondelag med ønske om å komme i kontakt med grunneiere og bønder med tilbud om omregulering og detaljregulering til boligformål. Slike henvendelser bidrar til ytterligere press på matjorda. Hva tenker statsråden om en utvikling der kommersielle eiendomsutviklere legger press på lokale grunneiere for å omregulere LNF-områder til boligformål?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-04-10:
Det er vanskelig å være uenig med statsråden i beskrivelsen. Jeg tror vi er på linje der. Det vi ser nå, er aggressive utbyggingsinteresser som særlig i pressområder jobber for å få omregulert dyrebar matjord. Så er det, som statsråden sier, sagt i den utvidede jordvernstrategien at man skal komme tilbake til dette. Men Landbruksdirektoratet var ganske klar. De mener at opsjonsavtaler er konsesjonspliktige og ikke kan inngås i hemmelighet. Hva er statsrådens holdning til opsjonsavtaler, og vil statsråden ta et initiativ, sånn at vi får et forbud?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-04-10:
Jeg hadde gleden av å høre landbruksministeren på Bondelagets kornmøte i Askim kulturhus for noen uker siden, og det var en offensiv statsråd jeg da hørte med tanke på jordvernet. Indre Østfold er en sammenslått kommune som en følge av kommunereformen som Kristelig Folkeparti har stilt seg bak. Et av de vektige argumentene for kommunereformen var nettopp arealplanlegging. Vil regjeringen ta initiativ overfor nye kommuner når det gjelder å se mer helhetlig, og prioritere jordvern i tillegg til andre interesser?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-04-10:
Først vil jeg takke representanten for spørsmålet. Er det noe jeg som lokalpolitiker, som fylkespolitiker og nå som statsråd er opptatt av, er det bruken av og presset på spesielt dyrket mark. Vi vet at når kommuneplaner skal legges, kommer enkeltbønder med næringsaktører og utbyggere på slep og ønsker å gule ut områdene i kommuneplanen nettopp for å få det regulert til boligformål. Jeg tror vi skal ha en svært bevisst holdning til dette både som kommunepolitikere, som regionale politikere og som nasjonale politikere. Kommunepolitikerne opplever det presset det er når en får en aktør sammen med en bonde som – representanten nevner ikke det – gjerne har fått en opsjonsavtale i tillegg, som gjør at de sitter med et incitament for å få bygge ut akkurat det området. Når det gjelder opsjonsavtaler, har en utbygger kanskje sterkere ryggrad og større mulighet til å påvirke i reguleringsplanene enn det en enkeltperson har. Derfor er jeg glad for at regjeringen la fram en oppdatert jordvernstrategi i statsbudsjettet for 2019. Da sa en også noe om at en vil utrede et krav om tinglysing av opsjonsavtaler. Det er nettopp for å se hva som ligger bak de utbyggingene som kommer. Vi har i fellesskap en kjempeutfordring med tanke på at kun 3 pst. av vårt areal er dyrket. Det betyr at når vi bruker dette til utbygginger, som er billig for entreprenøren og dyrt for samfunnet, er det en dårlig måte å forvalte norsk landbruksjord på.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-04-10:
Jeg vil følge opp det vedtaket som er gjort i Stortinget, og jeg vil følge opp for å se på flere sider når det gjelder opsjonsavtaler. Jeg er helt overbevist om at vi må få mer av det som ligger til grunn for opsjonsavtaler, opp i dagen. Om det ender med et forbud eller ei, skal ikke jeg si her og nå, men at jeg vil komme tilbake til det med tanke på at det er en utfordring med at opsjonsavtalene ligger som de ligger, er jeg overbevist om. Så har jeg lyst til å si en ting til. Jeg tror vi fra politisk hold også må gjøre både lokale grep og fylkeskommunale grep for å sikre at vi får langsiktige linjer som sier hvor utbyggingen skal være – i fellesskap mellom kommuner, regioner og fylker – for å sikre landbruksjorda. Vi har ikke råd til å bygge ned så stor andel landbruksjord, og vi har ikke råd til at de kommer med opsjonsavtaler under armen og ber oss om å bygge ut.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-04-10:
Jeg har lyst til å begynne litt i en annen ende. Skal vi få til gode reguleringer og gode avtaler, tror jeg det er viktig at vi også lager strategier lokalt. Jeg har selv sittet som ordfører og sittet i fylkespolitikken hvor vi i fellesskap får planer for å ivareta landbruksjorda. Det tenker jeg at både nye og gamle kommuner i Indre Østfold i fellesskap må gjøre for å sikre landbruksjorda i sitt område. Dette er et lokalt ansvar, det er et regionalt ansvar, men det er overordnet et nasjonalt ansvar. Jeg mener vi skal være tydelige i nasjonale føringer når det gjelder bruk av dyrket mark.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-04-10:
Representanten Pollestad peker heldigvis på at det er mye å glede seg over i norsk landbruk, og det er jeg helt enig i. Jeg er glad for at vi kan ha et felles syn på akkurat det. Så lurer jeg på hva fortellingen om norsk landbruk er. Er det litt selvmotsigende ting i spørsmålet representanten kommer med? På den ene siden sier representanten at det går feil vei og det er for dårlig forsyningsgrad. På den andre siden sier han at vi har overproduksjon. Jeg vil si at ja, vi har overproduksjon på noen av de områdene hvor Norge er i stand til å produsere ut fra sitt klima og sin måte å produsere på. Utenom det har vi noen områder hvor vi ikke har nok produksjon. Det gjelder bl.a. korn, grønt og frukt. Der har vi mulighet til å produsere mer. Derfor tenker jeg at overproduksjon er en utfordring for landbruket, og landbruket har et ansvar for å være med på å få overproduksjonen ned, for den gjør at det blir lite lønnsomt både for landbruket, for dem som produserer, og for oss som samfunn. Med overproduksjon får en dårligere pris og lønninger for dem som driver. Det andre jeg tenker å si, er at vi samtidig må klare å snu, sånn at vi legger til rette for produksjon av flere alternativer innen grønt og frukt. I tillegg har jeg lyst til å si at det i perioden før denne regjeringen faktisk var mer gressproduksjon der vi burde ha produsert korn. Det ble produsert mer gress der en skulle ha brukt områdene annerledes. Jeg er opptatt av at vi skal dyrke korn der det er egnet for korn, og gress der det er egnet for gress. Det vil gjøre noe med selvforsyningen, og det vil gjøre noe med den energien som vi faktisk skal få opp i vårt eget land. Samtidig må vi legge til rette for små og mellomstore bruk. Investeringsviljen har vært stor fordi en har hatt gode tider som gjør at en har fått store enheter, men vi må legge til rette for små og mellomstore enheter.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-04-10:
Jeg håper landbruket merker at Kristelig Folkeparti er like opptatt av norsk landbruk i regjering som vi var utenfor regjering, og som vi har vært hele veien. Jeg vil også si at det vi gjorde på Granavolden, det vi la til rette for i plattformen, mener jeg var et kapittel som ikke var så tydelig i den forrige regjeringens kapittel. Jeg er opptatt av at vi skal gjennomføre den politikken som ligger i Granavolden-plattformen, der en ønsker et mangfoldig – ikke bare et ensidig, men et mangfoldig – landbruk i hele landet, og der en skal bruke de ressursene som er egnet lokalt.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-04-10:
Jeg merker meg at Pollestad – ikke Bollestad, men Pollestad – ser, vet og er klar over at jordbruksoppgjøret nærmer seg. Jeg har ennå ikke fått kravet fra jordbruket, men jeg har lyst til å si at representanten Pollestad skal få lov til å ta påskeferie og være trygg i sin forvissning om at jeg er opptatt av å sette en merkelapp på landbruket ut fra det som ligger i Granavolden-plattformen. Vi som regjering ønsker å ha et landbruk i hele landet, og vi ønsker å gi landbruket arbeidsmuligheter fordi det faktisk er en av de viktigste fastlandsnæringene vi har i landet vårt. Derfor er det viktig for regjeringen å verdsette det.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-04-10:
«Sjølv om det er mykje å gleda seg over i norsk landbruk, er det også ein del ting som går i feil retning. Sjølvforsyningsgrada synk, og det er overproduksjon, auka import, jord som går ut av bruk, og sentralisering av matproduksjonen. Kva vil statsråden gjera for å sikra eit levande jordbruk i heile landet og auka sjølvforsyning?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-04-10:
Det er eigentleg litt absurd å starta eit spørsmål med at det er mykje å gleda seg over i norsk landbruk, den dagen statsråden legg fram eit forslag om å ta livsgrunnlaget frå 200 pelsdyrbønder i Noreg, som produserer ei lovleg vare. Eg vil berre nytta høvet til å seia kor skuffande den saka er, og senda ein venleg tanke til dei som er ramma og vert fråtekne livgrunnlaget sitt. Til oppfølginga: I 2018 hadde ein ein situasjon der begge faglaga signerte ein jordbruksavtale. Det gledde me oss over, men mitt oppfølgingsspørsmål er: No har me gått frå å ha ein statsråd frå Framstegspartiet til å ha ein statsråd frå Kristeleg Folkeparti. Vil jordbruket merka det?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-04-10:
Eg beklagar likskapen(munterheit i salen) (munterheit i salen)
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-04-10:
«I arbeidet med nye regler for drosjenæringen har mange uttrykt bekymring for at drosjetilbudet i distriktene vil bli dårligere. I høringsnotatet foreslår departementet at fylkeskommunene skal få adgang til å tildele lokale eneretter for drosjetransport i bestemte områder. Flere, bl.a. drosjenæringen, mener at dette ikke er nok for å sikre et godt drosjetilbud i hele landet. Hvilke grep vil statsråden ta for å sikre at ordningen med enerett opprettholder et godt drosjetilbud for folk i hele landet?»
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-04-10:
Jeg beklager at statsråden ikke kunne svare på dette spørsmålet om enerett tidligere, for jeg synes det burde vært reflektert mer over eneretten før saken ble lagt fram for Stortinget. Grunnen til det er bl.a. at TØI skriver at i flere kommuner er nesten hele inntektspotensialet i den lokale drosjenæringen tilknyttet kontraktkjøring, herunder skole-, helse- og pasientreiser. En enerett som utelukkende er tilknyttet annen kjøring, herunder bestillingsmarkedet og gatemarkedet, har derfor ingen nevneverdig selvstendig økonomisk verdi for eventuelle enerettshavere i dette området. Når eneretten bare utgjør 10 pst. av distriktsdrosjenes kjøring i enkelte områder, hvordan kan eneretten berge drosjenæringen i distriktene?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-04-10:
Det vil kanskje ikke forsvinne, men jeg ser det som svært usannsynlig, dersom det skal være fri etablering, at drosjesjåførene skal se det gagnlig å ha tilbudet klart overalt, alltid, dersom konkurransen blir så sterk at de ikke tjener penger på det. I tillegg vil ordningen som statsråden skisserer, føre til ganske mye byråkrati når eneretten skal gå gjennom papirmølla. I dag har vi beredskap overalt, alltid. Dersom det finnes tilgjengelig drosjetilbud som ikke er nødvendig, er det ikke grunnlag for enerett.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-04-10:
«Mange har jobbet for ny tunnel gjennom Tjernfjellet på rv. 77 i Saltdal. Når denne tunnelen snart åpnes for en tryggere trafikk, er det også på tide å endre status på denne veien fra riksvei til europavei. En endring vil gi en helhetlig og logisk transportkorridor som blir enklere for transportører, næringsliv og turister. Skilting og synlighet på kartet er viktig, og denne tverrforbindelsen vises for dårlig på kart i dag. Kan statsråden ta initiativ til denne omklassifiseringen som er ønsket på begge sider av grensen?»
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-04-10:
Jeg er helt enig med statsråden i at det er gledelig, viktig og riktig at vi får en bedre vei gjennom Tjernfjellet. Det skal bli en fornøyelse når tunnelen åpner. Men jeg er ikke helt enig i vurderingen for øvrig. Kryssingen av Tjernfjellet har vært en flaskehals som har gjort det vanskelig å benytte veien. Samtidig er det at den vises så dårlig på kartet som riksvei, sammenliknet med de andre europaveiene, med på å bidra til at trafikken er liten. Jeg ser for meg at vi bør inkludere rv. 80, fra Bodø gjennom Fauske, Saltdal og videre, i dette prosjektet. Ser statsråden at rv. 80 kan inkluderes i dette prosjektet?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-04-10:
Ordfører Britta Flinkfeldt i Arjeplog i Sverige jobber med denne saken på svensk side. Om det ikke har nådd helt fram til ministernivå, er det helt klart et ønske om en europaveg også på svensk side. Statsråden sier at han ikke ser helt poenget. Da må jeg forklare det på nytt: Poenget er at man med en europavei får en mye større synlighet for det som i dag kalles «Silvervegen», som går fra Bodø til Skellefteå. En større synlighet vil være gunstig for turistnæringen og reiselivet for øvrig. Så det er reiselivets, turistnæringens og næringslivets sak jeg snakker nå, når jeg ønsker større synlighet for den veiarmen.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Vi har i statsråd lagt fram våre forslag til endringar av yrkestransportlova, som regulerer drosjenæringa. Der har det vore viktig for regjeringa å vareta to viktige omsyn: Det eine er at drosjenæringa taper konkurransekraft. Sjølv om folk reiser meir, er det omsetningssvikt i deler av drosjenæringa, og vi må få konkurransen i byane til å fungere endå betre. Samtidig er eg til liks med representanten Mossleth oppteken av at tilbodet i distrikta skal vere godt, som i dag. Det meiner eg lovforslaget legg opp til, ganske enkelt fordi fylkeskommunane, som har hatt løyvemyndigheita og framleis vil ha det, også kan velje å tildele einerettskontraktar dersom det er svikt i marknaden. Det betyr for alle praktiske formål at ein gjev ein monopolsituasjon i inntil fem år om gongen til ei bedrift som kan køyre drosje i eit avgrensa område. Ved å gjere ei slik tildeling kan ein som fylkeskommune setje krav til kva innhaldet i tenestene skal vere – døgerkontinuerleg tilbod eller mange andre krav – noko som også forsterkar drosjetilbodet utover det det er i enkelte område i dag. Eg er heilt sikker på at det grunnlaget for heimel er godt nok til at politikarar landet over kan vere med og gjere ein viktig jobb for å oppretthalde drosjetilbodet som den viktige delen av kollektivtilbodet det er i mange delar av Noreg, og eg er heilt trygg på at med den lovgjevinga vi legg fram no, klarar vi å vareta både behovet for omstilling i ei næring som taper konkurransekraft, og eit godt tilbod i heile landet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Viss ein tildeler einerett frå fylkeskommunane, vil ein sjølv kunne setje krav til korleis tilbodet skal vere. I dag er det fylkeskommunane som i alt vesentleg også kjøper resten av kollektivtransporten, f.eks. Det gjer dei med utgangspunkt i å dekkje behova til innbyggjarane. På akkurat same måte som dei kjøper busstilbod eller andre kollektivtilbod, kan dei i framtida kjøpe drosjetenester gjennom ein einerettsfordel utanfor dei store byane. Eg er heilt trygg på at det gjev naudsynte verkemiddel til fylkeskommunane for å bidra til at det er eit fornuftig og godt drosjetilbod i heile landet. Så er det heilt rett, som representanten var innom, at drosjene ikkje berre har hatt inntekter frå den kommersielle marknaden, som vi bruker som privatpersonar. Dei har hatt fleire inntektsstraumar. Vi kan då leggje til grunn at dei i utgangspunktet ikkje vil forsvinne sjølv om ein legg om drosjenæringa sine regulatoriske forhold.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Her er ei rekkje påstandar som eg ikkje finn grunnlag for å gå veldig djupt inn i, for eg meiner fleire av dei er direkte misvisande både for korleis situasjonen er, og for kva realitetane er i forslaget som er levert. Eg vil såleis oppmode representanten til å lese forslaget før ein konkluderer med alle eventuelle nedsider det kan ha. Eg meiner reguleringa vi no legg til rette for, har utgangspunkt i at viss det er ein fungerande marknad, er det best at han får fungere. Difor deregulerer vi ein marknad som har hatt svikt i omsetjinga, og vi reduserer inngangsbarrierane for å få verksam konkurranse fleire plassar. Viss det ikkje er verksam konkurranse, gjev vi fylkeskommunane moglegheit til å tildele einerett for fem år om gongen. Det er ei tildeling gjennom eit anbod, det er ikkje meir byråkrati. I dag må ein trass alt søkje løyve på kvart einskilt drosjeløyve. Den talsavgrensinga som er på det, forsvinn, og det bidreg også til både sterkare konkurranse i byane og eit godt tilbod i distrikta.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Det er heilt rett at Statens vegvesen går gjennom ei stor og krevjande omstilling. Delar av det er overflyttinga av sams vegadministrasjon til fylkeskommunane, som Senterpartiet tok initiativ til i 2010, og som eg legg til grunn at dei er overbegeistra over at regjeringa no gjennomfører, i tråd med det Senterpartiet hadde tenkt å gjere då dei sat i regjering, men ikkje fekk til. Det er ei av omstillingane vi går gjennom. Det gjer at det store Statens vegvesen som vi framleis har, også må gjennom ei nødvendig tilpassing til den måten vi har organisert på. Eg har heile tida vore tydeleg på at Statens vegvesen må få tid og rom til å gjere sine vurderingar av korleis deira eigen organisasjon skal sjå ut. Det har dei i utgangspunktet gjort. Så har det i tillegg vore gjennomført ein områdegjennomgang av Statens vegvesen som seier at på det såkalla TK-området, trafikant og køyretøy-området, er det store moglegheiter for effektivisering av strukturane. Der går det no føre seg eit arbeid, og Statens vegvesen skal levere sitt forslag til departementet den 10. mai. Felles for begge desse oppgåvene er mi forventing – også uttrykte forventing – om at Statens vegvesen i oppdraget held seg til dei retningslinjene vi har for lokalisering av statlege arbeidsplassar, som er slått fast av Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Det er det tydelege føringar på. Det vil eg også ettersjå når ein nærmar seg endeleg konklusjon. Det er dessverre for tidleg for meg å forskottere på kva tidspunkt vi er klare til å gjere det. Det betyr at før eg evnar å seie noko om det, må eg sjå kva slags vurderingar Statens vegvesen har gjort, eg må sjå deira faglege tilråding, og eg må sjå på den involveringa eg har bedt om at dei skal ha undervegs i prosessen for å få til eit best mogleg sluttresultat. Så tidspunktet for kva tid eg reknar med å ha konkludert på det, må eg kome tilbake til etter at eg har sett forslaget som Statens vegvesen skal levere, med utgangspunkt i fristen den 10. mai.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Eg trur det ærlege svaret på det er at vi må ha eit Statens vegvesen som er rusta for dei utfordringane dei kjem til å møte dei komande åra, og eit Statens vegvesen som svarar på den forventinga som brukarane av Statens vegvesen har til dei, anten det gjeld på TK-området – også der kjem vi til å sjå storstilt digitalisering i åra som kjem – eller det gjeld på utbyggingssida, der dei no har fleire konkurrentar i marknaden og vil strekkje seg lenger etter både å få meir for pengane og å få opp samfunnsnytta på investeringane. Dei har ei rekkje viktige arbeidsoppgåver, også trafikksikkerheitsarbeid, og anna. Vi må ha eit Statens vegvesen som evnar å levere på dei oppgåvene, vi må ha ein struktur som er tilpassa det, og så skal vi følgje dei statlege retningslinjene for dette. For eg er også oppteken av at Statens vegvesen kjem til å ha arbeid i alle delar av landet, og då bør dei også vere til stades i alle delar av landet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Lokaliseringsspørsmåla kjem vi tilbake til når vi har fått dei samla forslaga frå Statens vegvesen, som også inkluderer TK-området. Som eg har sagt tidlegare, er fristen for det arbeidet 10. mai, og Statens vegvesen leverer då forslaget sitt til departementet. Korleis strukturane vil sjå ut, vil verte vurdert då. Dei vil verte vurderte basert på punkt éin, kvar vi har kompetanse, treng kompetanse og har viktig arbeid å gjere, punkt to, dei statlege retningslinjene, og punkt tre, korleis vi skal dimensjonere Statens vegvesen for å løyse dei utfordringane og dei oppgåvene dei har, også i åra som kjem. I sum gjer det at vi kjem til å gjennomføre ei nødvendig omstilling i Statens vegvesen, ei nødvendig effektivisering av Statens vegvesen, men vi skal framleis sørgje for at vi er til stades i alle delar av landet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Samferdselsdepartementet har nettopp gjort ei vurdering av behovet for å omklassifisere rv. 77 over Tjernfjellet til europaveg, bl.a. sett i lys av den betydelege oppgraderinga som no har vorte gjort på strekninga. Lat meg leggje til at det trass alt er det viktigaste av alt at standarden på vegane er bra. Ny tunnel gjennom Tjernfjellet og ny tilknyting til E6 vert opna for trafikk i år. Vi har allereie fire grensekryssande passeringar som har europavegstatus i Trøndelag, Nordland og Troms: E14, E12, E10 og E8. Riksveg 77 over Tjernfjellet ligg ikkje så langt frå E12 og har dessutan minst trafikk av desse korridorane. Mens hovudtyngda av dei lange internasjonale transportane går over E14, E12 og E10, er trafikken over rv. 77 for ein stor del å rekne som regional trafikk i området. Sjølv om ein no ikkje skal sjå bort ifrå at vegen kan få auka trafikk som følgje av oppgraderinga, har vi ikkje grunnlag for å seie det per i dag. Representanten Mossleth refererer til at det frå begge sider er ønskt ei omklassifisering til europaveg. I det alt vesentlege vil eg seie at forskjellen på riksveg og europaveg ikkje er vesentleg. Staten er ansvarleg for vegen på begge sider, og det er tilstanden på vegen og vedlikehaldet som avgjer i kva grad det er lett å kome seg fram i området. Etter det eg hittil har fått vite frå svenske myndigheiter, ser dei ikkje for seg å gå vidare med eit omklassifiseringsarbeid frå svensk side. Dersom det er rett, meiner eg det er naturleg at vi beheld riksvegstatusen også på norsk side for rv. 77. Vi får eventuelt ta opp igjen spørsmålet til vurdering dersom svensk side skulle endre posisjon i dette spørsmålet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Viss eg skal vere ærleg, slit eg med å få heilt taket på kva som er hovudpoenget, og kva som er bakgrunnen for ønsket om omklassifisering. I utgangspunktet skjønar eg veldig godt behovet for ein høg standard på vegen, og difor oppgraderer vi vegstandarden. Eg skjønar behovet for å ha eit godt vedlikehald på vegen. Det skal vi vareta, anten det er ein europaveg eller ein riksveg. Staten eig uansett ansvaret for vegstrekninga. Då står vi eigentleg igjen med korleis trafikken fordeler seg. Eg greier ikkje å sjå at ei slik omklassifisering ville ført til vesentlege endringar. Difor held eg meg til det tidlegare svaret mitt. Så lenge svenskane ikkje ser for seg å gjere det, ser ikkje eg noko grunnlag for å gjere ei slik vurdering no. Vi får eventuelt ta det igjen viss det skulle vise seg å verte annleis frå svensk side.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-04-10:
Eg registrerer det, og – som sagt – viss dei gjer nye vurderingar på svensk side, skal eg gjere ei ny vurdering då. I utgangspunktet meiner eg likevel at det som i størst grad avgjer om vi greier å lykkast med å korte inn reiseavstanden for næringslivet, og dermed også med å skape ny næringsaktivitet, f.eks. på reiselivssida, er standarden på vegen. I den samanhengen gjer vi no nødvendige oppgraderingar, og eg meiner at det trass alt er det viktigaste. Som sagt: Frå svensk side melder dei at dei ikkje har tenkt å gjere ei slik omklassifisering no. Dersom dei gjer ei ny vurdering, skal naturlegvis også vi gjere det.
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2019-04-10:
«For tida pågår det ein gigantisk prosess i Statens vegvesen med overføring av oppgåver og tilsette frå staten til fylkeskommunane og ei mogleg overføring frå regionkontor til divisjonar kombinert med omfattande nedbemanning. Korleis vil statsråden sikre at omdanninga av Statens vegvesen skjer i tråd med regjeringa sine eigne ambisjonar for regional fordeling av statlege arbeidsplassar, og når ser statsråden for seg at det vil bli fatta ei endeleg avgjerd i denne saka?»
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2019-04-10:
Eg takkar for svaret. Eg er likevel litt undrande til prosessen og lurer på kva statsråden vil leggje mest vekt på framover.
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2019-04-10:
Eg takkar for svaret. Vi ser at regjeringa har brukt både føretak og styre mykje, og når avgjerder skal takast, verkar det som om det er der det skjer. Eg lurer då på: Kven skal ta avgjerda om plassering av divisjonshovudkvartera? Når vert dette gjort? Vert det teke distriktspolitiske omsyn ved val av geografisk plassering? Altså: Korleis sikre lokalkunnskapen?
Bent Høie (Høyre), 2019-04-10:
I løpet av de seneste årene er det utviklet prehospitale behandlingsopplegg for akutt sykdom som tidligere bare ble gitt på sykehus. Ambulansetjenesten omtales i dag som sykehusets forlengede arm. Utviklingen av de prehospitale tjenestene bør derfor ses i sammenheng med Nasjonal helse- og sykehusplan, slik det også framgår av den nye regjeringsplattformen. Ny nasjonal helse- og sykehusplan vil bli fremmet som en stortingsmelding. I denne stortingsmeldingen vil det bli en gjennomgang av de prehospitale tjenestene, bl.a. for å gi en samlet status for oppfølgingen av NOU 2015: 17, Først og fremst, og for å skissere en bærekraftig utvikling av denne tjenesten i framtiden. Representanten Henriksen viser til at Stortinget har bedt om en stortingsmelding om en helhetlig gjennomgang av de prehospitale tjenestene, inkludert ambulansetjenesten. En egen stortingsmelding om samme tema rett etter at sykehusplanen er lagt fram som en stortingsmelding, vil bringe lite nytt til Stortinget. Men jeg vil som sagt følge opp Stortingets vedtak gjennom å framlegge en ny nasjonal helse- og sykehusplan, i tråd med regjeringsplattformen, der prehospitale tjenester er et sentralt tema. De regionale helseforetakene og kommunene har ansvaret for den akuttmedisinske beredskapen, og i november 2018 vedtok styret ved Universitetssykehuset i Nord-Norge å sette i verk beslutningen om nedleggelse av ambulansebåten på Bjarkøy fra 1. januar 2019. I styrevedtaket ble det forutsatt at man setter i verk kompenserende tiltak som er beskrevet i saken. Bakgrunnen for styrevedtaket er at øyriket Bjarkøy fra desember 2018 ble knyttet sterkere sammen med ny tunnel- og broløsning. Det framgår av styresaken at behovet for ambulansebåt og akuttberedskap for Bjarkøy reduseres, og at beredskapen i større grad kan ivaretas ved å øke bruken av ambulansebil og ambulansehelikopter. Fra 2015 ble dessuten beredskapen i regionen styrket med ambulansehelikopteret på Evenes, og hele øyriket nås nå med ambulansehelikopter innen 20–30 minutter. Regulariteten for helikopter i dette kystområdet vurderes å være god. Jeg har i spørsmål til skriftlig besvarelse nr. 378 og nr. 388 for 2018–2019 orientert detaljert om saken og herunder også om de kompenserende tiltakene. I svaret mitt går det fram at Helse Nord er av den oppfatning at den vedtatte endringen kan gjennomføres, forutsatt at kompenserende tiltak er iverksatt før avvikling av ambulansebåten. Med bakgrunn i prosess, utredning og identifisering av kompenserende tiltak som skal være på plass før avvikling, støttet Helse Nord beslutningen til Universitetssykehuset i Nord-Norge om å avvikle ambulansebåten.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-10:
De konkrete prehospitale tjenestene må bestemmes av sykehusene i samarbeid med kommunene og i gode prosesser sammen med kommunene. Det er selvfølgelig ikke alltid en blir enig, men det skal alltid være gode prosesser, for det som er befolkningens trygghet, er de sammenhengende prehospitale tjenestene og kommunens akuttilbud. Det betyr at det vil kontinuerlig være endringer også i disse tjenestene, bl.a. som følge av nye veier og nye transportløsninger som følger av det som er gjennomgående høyere kompetansekrav i denne tjenesten. Ordningen med å legge fram hvert fjerde år en nasjonal helse- og sykehusplan kan ikke føre til at en stopper utviklingen av tjenesten i forkant av hver plan. Da vil dette verktøyet ikke lenger kunne brukes som et verktøy for å sikre en demokratisk forankring i Stortinget av utvikling av spesialisthelsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-10:
Nei, forskriftsfesting av responstid vil ikke være et svar på disse utfordringene. Der er jeg helt enig i det Arbeiderpartiet har ment helt fram til nylig. Det er også slik at den offentlige utredningen som jeg viste til, som ble gjennomført – og der de la fram sine anbefalinger – i 2015, ikke anbefalte forskriftsfesting av responstiden. De anbefalte å innføre responstiden som en nasjonal kvalitetsindikator som sykehusene blir målt på. Det er en anbefaling som jeg har fulgt opp. Utviklingen i responstiden viser at den er blitt bedre, og den er blitt bedre i distriktene enn det den er blitt i byene. Så vi ser heldigvis at det også har hatt en positiv effekt, og at responstidene har gått ned.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-10:
Som representanten Toppe tar opp i sitt spørsmål, vil det ved selvbestemt abort før utgangen av 12. svangerskapsuke være mulig å benytte både kirurgisk og medikamentell abort. Medikamentell behandling ved svangerskapsavbrudd har vært brukt i Norge siden 1998. Bruken har økt gradvis og har vært den mest brukte metoden siden 2008. I 2018 ble 91 pst. av de selvbestemte avbruddene gjennomført medikamentelt. Begge metodene er tilgjengelige ved alle sykehus som utfører abort. Sykehusene skal informere om begge metodene og om fordeler og ulemper ved dem. Kvinnene skal stå fritt til å velge metode. Ifølge Helsedirektoratet varierer bruken av medikamentell avbruddsmetode på landets sykehus fra 63,2 pst. til 99,3 pst. Det er viktig at kvinnene får god informasjon om begge behandlingsformer og om den oppfølgingen sykehuset kan gi. Sykehuset skal informere om smerte, blødning og andre plager som vil opptre ved medikamentell abort også i dagene etterpå. De fleste kvinner gjennomfører medikamentell abort hjemme. Kvinnen får da med seg informasjon og smertestillende medikamenter. Hun skal også få informasjon om hvordan hun kan kontakte sykehuset ved behov. Hvis kvinnen skal gjennomføre siste del av den medikamentelle aborten på sykehuset, gir sykehuset nødvendig oppfølging og tilbyr medisiner. Det finnes også informasjon om kirurgisk og medikamentell abort på helsenorge.no og på sykehusenes hjemmesider. Uavhengig av metode må det sikres at kvinnen følges opp på en god måte i etterkant. Det gjelder både oppfølging av medisinske spørsmål knyttet til selve behandlingen og eventuelle psykiske reaksjoner etterpå. Det er viktig at sykehusene har gode prosedyrer, at de blir fulgt opp i praksis, og at sykehusene fanger opp tilbakemeldinger fra pasientene. Pasienten skal ha et reelt valg mellom abort på sykehus og abort hjemme. Ved hjemmeabort er det en forutsetning at kvinnen ikke er alene. De som velger hjemmeabort, skal få med seg nødvendige medisiner, inkludert smertestillende, samt skriftlig informasjon om forholdsregler. Sykehuset bør ta initiativ til kontakt med kvinnen, og det må gjøres klart at kvinnen selv kan ta kontakt med avdelingen, uansett tid på døgnet. Det bør også være mulig å ombestemme seg og komme til sykehuset dersom situasjonen gir utrygghet og kvinnen ikke lenger ønsker å utføre en medisinsk abort hjemme.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-10:
Mitt inntrykk er, som jeg også sa i svaret, at mange sykehus har gode rutiner for veiledning før behandling og etterpå. Men i en vanskelig situasjon må det ikke ligge en innforstått anbefaling eller forventning om hjemmeabort. Medikamentell abort er faglig anbefalt og er de siste årene blitt den dominerende behandlingsformen. Det anses som trygt og effektivt, og det er en fordel å slippe narkose og operasjon. Men for å sikre at hjemmebehandlingen fungerer godt for kvinnen, må avdelingen utarbeide og ha klare rutiner for administrasjon av kvalmestillende og smertestillende medisiner. Det må være klart for pasienten hvordan hun ved behov kan få kontakt med sykehuset igjen. Det er spesielt viktig hvis kvinnen f.eks. ikke har familie eller annet nettverk rundt seg, eller ikke behersker norsk på en god måte. Oslo universitetssykehus’ rutiner sier at alle skal ha noen hjemme hos seg under aborten, og at kvinner under 18 år og kvinner som ikke snakker norsk, skal gjennomføre behandlingen på sykehuset. Ved siden av sykehusets oppfølgingstilbud er det også etablert rådgivningstjeneste både på helsenorge.no og hos private organisasjoner som Amathea og Sex og samfunn.
Bent Høie (Høyre), 2019-04-10:
Jeg er veldig klar på hva som skal være retningslinjene på dette området. Det skal være et valg som kvinnen selv tar. Hun skal få god informasjon. Mye tyder på at de fleste kvinnene velger medikamentell abort hjemme. De skal også ha muligheten til å ta kontakt med sykehuset igjen, hvis de har behov for det. Jeg oppfatter ikke at det har vært en faglig anbefaling at alle som har gjennomført en medisinbasert abort hjemme, skal bli kontaktet av sykehuset, men de skal vite at de kan ta kontakt hvis de har behov for det, og ha den tryggheten som knyttes til det. De skal også ha den tryggheten at om de kommer hjem og ombestemmer seg, kan de komme tilbake igjen til sykehuset og f.eks. gjennomføre en medikamentell abort på sykehuset. Det er også et alternativ, sånn at det ikke bare står mellom kirurgisk abort og medikamentell abort hjemme.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til digitaliseringsministeren: «I svar til meg på et skriftlig spørsmål, datert 2. mai 2018, svarte samferdselsministeren at «[...] det digitale «digitale mørket» er blitt gradvis borte de fire siste årene». Kan statsråden forklare innbyggerne i grisgrendte strøk i landet hvordan dette henger sammen med at Telenor har meldt at de ikke lenger vil reparere brudd på kobbernettet, uten at de gir noen garantier om at det vil bli tilgang til internett om så skjer, og vil ikke disse da risikere å havne i en digital skygge?»
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Takk for svaret. I dag har Telenor faktisk sendt ut en pressemelding der de sier noe annet enn det som tidligere er sendt ut til abonnenter, og der de har snudd i denne saken. Der sier de at abonnenter som ikke har alternativ nettilgang til kobbernettet, allikevel vil få linjen rettet hvis det oppstår feil. Et selskap som vi har hatt kontakt med, eller som har tatt kontakt med oss, Visit Plura i Plurdalen rett utenfor Mo i Rana, er av dem som har mottatt et slikt varsel. Det er en gründerbedrift som får gjester fra hele verden som vil dykke i fantastiske grotter i dalen. De har elendig mobildekning og kan ikke bruke verken mobil-ID eller nettbank. Kan statsråden garantere at de som har så dårlig mobildekning, vil få feil rettet opp i framtiden?
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Takk igjen for svaret – et positivt svar. Statsråden nevnte Nkom, de har nemlig også tolket EUs regelverk sånn at utbyggere av fibernett er pliktige til å legge doble rør når de graver ned fibernett. Dette fører til at kostnadene øker med 25 pst., og utbyggerne hevder at disse ekstra rørene aldri vil bli brukt, fordi kapasitetsøkningen framover vil skje via mer effektiv teknologi. Vil statsråden ta denne saken opp med Nkom, eventuelt be dem fjerne dette fordyrende kravet, sånn at vi får mer nett for de altfor små midlene som høyreregjeringen legger på bordet?
Nikolai Astrup (Høyre), 2019-04-10:
Takk for spørsmålet. Telenor har besluttet å fase ut kobbernettet. Kobbernettet er mange steder over 100 år gammelt, teknologisk utdatert og i dårlig forfatning. Telenor opplyser at gjennomsnittshastigheten på internett levert over kobbernettet er 10 Mbit/s. Til sammenligning er gjennomsnittshastigheten på internett levert over 4G over 70 Mbit/s. Tall fra Telenors mobilnett viser at databruken øker med over 30 pst. hvert eneste år. Internett over kobbernettet er dårlig rustet til å møte denne utviklingen. Jeg tror derfor at saneringen av kobbernettet vil medføre at befolkningen får et langt bedre og mer fremtidsrettet tilbud enn det dagens kobbernettkunder har i dag. Norge har mobil- og bredbåndsdekning i verdensklasse. De siste årene er tilbudet blitt vesentlig bedre for de aller fleste. Siden 2013 har over én million flere nordmenn fått tilbud om fiberbasert bredbånd – siden regjeringen tiltrådte i 2013 – og mer enn 90 000 husstander som ikke hadde mulighet til å få internett med grunnleggende hastighet, har fått nettopp det. Den siste dekningsrapporten viser at det nå er under 1 000 husstander som mangler internett med grunnleggende hastighet. Økende digitalisering i samfunnet gjør at innbyggere og næringsliv må ha stabil og god tilgang til internett. Jeg har derfor forståelse for at kobbersaken skaper bekymring, og jeg mener at det er svært uheldig hvis kobbersaneringen fører til at tilbudet i en periode blir dårligere. Alle som mister telefontjenesten når kobbersaneringen gjennomføres, skal sikres en alternativ telefonitjeneste. Telenor har plikt til å sørge for dette og må altså rette feil dersom det ikke finnes tilfredsstillende alternativer eller erstatningsprodukter. Telenor har ikke leveringsplikt når det gjelder bredbånd. Jeg mener det likevel er viktig at kundene som i dag har bredbånd over kobbernettet, og som ikke har et annet alternativ i markedet, bistås av Telenor på en god måte. Departementet og Nasjonal kommunikasjonsmyndighet, Nkom, er derfor i dialog med Telenor om saken, og jeg har selv nylig tatt opp saken med Telenors ledelse. Nkom har i et brev også bedt Telenor om å redegjøre bedre for hva som skjer når selskapet moderniserer nettet, og hvilke rettigheter kundene har. Telenor har for øvrig nylig opplyst til departementet at alle de kundene som nå har fått varsel om stans i feilretting på kobbernettet fra 1. mai 2019, ifølge Telenors egne data skal ha tilgang til annet kablet nett, fiber- eller kabel-tv-nett – eller ha god mobildekning, altså 4G, fra Telenor. Telenor har altså ifølge de opplysningene departementet har mottatt, ikke sendt brevet om stans i feilretting til kunder som ifølge selskapets egne data ikke har god mobildekning eller noe annet kablet alternativ tilgjengelig. Nkom, departementet og regjeringen følger situasjonen og utviklingen tett og vurderer fortløpende om det er behov for nye tiltak.
Nikolai Astrup (Høyre), 2019-04-10:
Tilfredsstillende alternativer innebærer at man må ha 4G-dekning innendørs. Som nevnt i mitt forrige svar, vil 4G-dekning vanligvis gi langt bedre mobilt bredbånd enn det man kan få gjennom dagens kobbernett. Hvis det er slik at man må gå ut på tunet for å ringe, har man ikke tilfredsstillende alternativ til kobbernettet, og det betyr at Telenor vil måtte rette feil i nettet og opprettholde tilbudet gjennom kobbernettet, alternativt bistå med å utvikle et tilfredsstillende mobilt tilbud.
Nikolai Astrup (Høyre), 2019-04-10:
La meg først ta tak i det siste. Når det gjelder små midler: Det bevilges i dag rundt 200 mill. kr i bredbåndstilskudd til områder av landet der det ikke er kommersielt grunnlag for å bygge ut. Det mener jeg er bra. Så skal vi passe oss for å havne i den situasjonen som bl.a. Sverige har gjort, der de offentlige subsidiene er så høye at de i realiteten bremser den kommersielle utbyggingen. Det investeres 10 mrd. kr i norske ekomnett og bredbånd hvert eneste år i Norge. Det har gitt oss verdens raskeste 4G-nett, det er en positiv utvikling, og vi må passe på at vi danderer våre offentlige virkemidler på en slik måte at vi ikke holder igjen den investeringstakten som de kommersielle selskapene har lagt opp til. Så jeg er ikke enig i den virkelighetsbeskrivelsen. Når det gjelder det konkrete punktet som representanten tar opp, vil jeg be om å få lov til å komme tilbake til ham med et presist svar, slik han fortjener.