Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-12-10:
Et viktig kjennetegn ved Arbeiderpartiet er at vi fører en omfordelende økonomisk politikk: De med minst får mer. Et viktig kjennetegn ved Solberg-regjeringa er å dele ut kontanter, særlig til dem med mest, på bekostning av dem som har minst. Summen av skattekutt er årlig oppe i 25,5 mrd. kr, og akkumulerte skatte- og avgiftskutt er oppe i 107 mrd. kr. Bevisst økes forskjellene, og velferdssamfunnets tilbud svekkes gjennom for svak kommuneøkonomi. Når det gjelder frivilligheten, svikter høyreregjeringa totalt. La meg nevne tre viktige påstander. Det første gjelder pensjon i frivillige organisasjoner: I forrige uke fikk regjeringspartiene flertall for å endre innbetalingene i pensjon til frivillige organisasjoner. Høyreregjeringa forteller til f.eks. Røde Kors, Norsk Folkehjelp, Sanitetskvinnene og Norges Idrettsforbund at de nå må skaffe 180 mill. kr selv. Arbeiderpartiet stilte seg ikke bak dette forslaget. Det andre gjelder momskompensasjon: Fra før har regjeringa levert et lite raust bidrag til opptrapping av kompensasjonsordningen. Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti valgte å ytterligere strupe bidraget, de kuttet 15 mill. kr uten begrunnelse. I Aftenposten beskriver Frivillighet Norge det slik – og til representanten Tage Pettersen: Dette er ikke mitt regnestykke: «15 millioner kroner tilsvarer at barn og foreldre må selge 3,6 millioner ekstra ruller med dopapir eller 750 000 ekstra kakebokser til naboer og kolleger. Summen av alt utstyr som skal betales for at barn og unge skal delta, blir bare større og større. Å kutte penger til bredden i frivilligheten går derfor mest ut over de familiene som har minst fra før.» Gapet mellom søkere og regjeringas bevilgning bare øker. Det tredje punktet er frivilligsentralene: Høyreregjeringas totale mangel på engasjement for distriktspolitikk, i tillegg til manglende respekt for frivilligheten, vises her. Frivilligsentralene har hatt et offensivt og trygt økonomisk grunnlag, slik at vi har frivilligsentraler i alle deler av landet. Høyreregjeringas politikk skaper utrygghet, dårligere tilbud og til og med demontering og nedlegging av sentraler, til tross for at alle ser det er en omfattende fordeling av midler fra lokalsamfunn i distriktene til byer, og til tross for at mange små lokalsamfunn allerede har mindre ressurser og færre og mer utsatte tilbud til innbyggerne. Da Stortinget behandlet Innst. 333 S for 2014–2015 om oppgaveoverføring, var det bred enighet om at også områder innen kultur og frivilligheten var aktuelle for overføring fra staten. Jeg utfordret derfor statsråd Skei Grande i Stortingets muntlige spørretime den 23. oktober i år på at regjeringa på nytt endrer finansieringen til sentralene, og jeg gjorde oppmerksom på de alvorlige konsekvensene dette fikk. Da sa statsråden gjentatte ganger at Arbeiderpartiet var for, og hadde stemt for, dette. Hun sa også følgende: «Når det viser seg at man ikke liker følgene, er det helt ok å snu, men ikke påstå at man ikke har vært for det.» Og hun siterte innstillingen. Kanskje er dette vanskelig for kulturministeren, men det blir og er feil. Arbeiderpartiet har vært og er tydelig på at vi ikke vil flytte frivilligsentralene. Vi var og er opptatt av å sikre økonomien og aktiviteten i hele landet, ikke kun i byene. Jeg vil derfor sitere det kulturministeren behendig unnlot å sitere fra samme innstilling: «Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti viser til at høringsinstansene advarte sterkt mot at statens finansiering av frivilligsentralene faller vekk og at sentralene skal finansieres av kommunenes ramme. Frivilligsentraler er ingen lovpålagt oppgave og er derfor svært utsatt når kommunale budsjetter blir for trange. Disse medlemmer vil derfor gå imot dette forslaget slik det er framlagt i denne meldingen.» Det ville være fint om statsråd Skei Grande istedenfor å framstille en fiktiv snuoperasjon hos Arbeiderpartiet hadde brydd seg mer om de mange negative høringsinnspillene i saken. Arbeiderpartiet sier, og sa, at frivillighetssentralene bør støttes gjennom kulturbudsjettet. Kanskje særlig som statsråd bør man avholde seg fra å sitere kun deler av en innstilling. Kan statsråden bekrefte at hun ikke siterte Arbeiderpartiets mening i den replikkvekslingen? Og kan statsråden også bidra til at det lages nye talepunkter til komitéleder, som så vidt jeg hørte, gjentok denne feilaktige påstanden i sitt innlegg i stad?