trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-29:
Statsråden sa i sitt første svar til representanten Hoksrud at veibevilgningene var økt med 50 pst. Har antall kilometer økt med 50 pst.? Svaret er nei, og det illustrerer problemet med dagens måte å planlegge, bygge og finansiere vei og bane på. Høyre er opptatt av at vi tenker nytt. Snart er det bare statsministeren som ikke ønsker å tenke nytt når det gjelder å planlegge over det enkelte års budsjett, lage statlige utbyggingsselskap, tenke nye måter å finansiere på. Overskriften er å finne nye løsninger, sånn at vi kan få mer asfalt og mer dobbeltspor. Tenker statsråden at det kan være klokt å overbevise statsministeren om at det er lurt å tenke nytt, sånn at det blir 50 pst. flere kilometer asfalt når bevilgningene øker med det samme?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-29:
Ja, statsråden kan bare stå. I dag kommer etatene med sine innspill til Nasjonal transportplan, og jeg håper jo at overskriften på det blir at det ikke skal stå på dem, men at det er regjeringen som får ballen. Tidligere samferdselsminister Navarsete sa at det ville lukte asfalt over hele landet på statens veier. Statsrådens vanlige svar når vi kommer med denne type utfordringer, er at det er ingen regjering som har bevilget mer – og så kan jeg føye til – og som heller ikke har fått til akkurat disse 50 pst.-ene på asfalt, når budsjettet økes med så mye. Men mitt spørsmål til statsråden er om denne duften og eimen av asfalt også har nådd statsråd Meltveit Kleppa. Synes hun det lukter asfalt over hele landet?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-29:
Denne duften av asfalt håper statsråden at noen skulle ha kjent. Jeg har ikke kjent den, og folk flest har nok heller ikke kjent denne duften av asfalt. Vi er nok der at folk flest er ikke opptatt av så mange milliarder, men av at det faktisk blir mer asfalt, blir mer vei. Og nå snakker vi om de statlige veiene. Faktum er at det er så lite som en av ti kroner som blir brukt til asfalt og veifundament på vedlikehold i den posten som omhandler dette i statsbudsjettet. De øvrige pengene går til administrasjon, til byråkrati og til drift av statens veier og altså ikke til asfalt. Er det da riktig av regjeringen å fremstille det som at det er duften av asfalt som er det fremtredende, når pengene faktisk ikke går til det som statsråden nå forklarer Stortinget at de går til?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-29:
Regjeringen er nå inne i sitt sjuende år, og det har kommet nytenkning til både i Senterpartiet og i SV. Det er bra, for hver gang Høyre har tatt til orde for nye finansieringsformer, nye planleggingsformer og ny organisering, slik at vi kan få tipp topp både vei og jernbane, har vi blitt kalt for uansvarlige. Men med denne nymotens nytenkning som har kommet over både SV og Senterpartiet, tror jeg nesten jeg må spørre statsråden om hvordan statsråden har tenkt at statsministeren kan bli litt mer ansvarlig, vill og gæren for å få mer god vei og bane.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
Statsråden sa at det skjer veldig mykje bra. Det skjer i alle fall veldig mykje bra i samferdselsdebatten. I dag tidleg vakna me opp til at Hallgeir H. Langeland sa at han er open for alternativ finansiering av norsk jernbane. Me opplever at Framstegspartiet, som berre for få år tilbake sa at Noreg ikkje var eigna for jernbane, no er positiv til det. Me ser at norsk jernbane treng større føreseielegheit. No er det kome mange spennande planar – sist planane om intercitytriangelet, intercitystrekningane. Da er mitt spørsmål: Vil statsråden leggje opp til at det kan bli eit nasjonalt jernbaneforlik fram mot Nasjonal transportplan – når da norsk jernbane treng føreseielegheit?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
Statsråden avslutta no med å seie at «meir veg for pengane er poenget», og det er eg heilt einig i. Men det er ei utfordring med den måten me har organisert sektoren på i dag, at me ikkje får nok veg igjen for pengane. Her har statsrådens eigen partileiar, Liv Signe Navarsete, teke til orde for ei omorganisering og ei nytenking. Eg må jo seie at det er viktig at ein lyttar til partileiaren og har respekt for partileiaren. Det er eit godt prinsipp. Da er mitt spørsmål til statsråden: Vil statsråden følgje opp tankane som hennar eigen partileiar har peikt på – at me treng ei omorganisering, at me treng å få til ei ny finansiering når det gjeld jernbane og veg?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
Eg synest det var veldig positivt det som statsråden no avslutta med å seie, at ho legg opp til at nettopp alternativ finansiering vil vere ein viktig del av Nasjonal transportplan. Me får altså underlagsmaterialet for nettopp Nasjonal transportplan presentert i dag. Me veit at 19. mars i 2012, altså om berre 19 dagar, får me nordmann nr. 5 million i Noreg. I 1975 passerte me 4 millionar i landet vårt. Det tok altså 37 år frå me gjekk frå 4 millionar i dette landet til me blei 5 millionar – 37 år. Så veit me at ifølgje SSB vil me vere 6 millionar i 2030. Det vil seie at det berre er 18 år til den neste millionen kjem. Det vil ta under halvparten av den tida som det tok frå me gjekk frå 4 millionar til 5 millionar, å gå frå 5 millionar til 6 millionar. Det er ei utfordring. Det er nettopp den auken i befolkninga me opplever, ikkje minst i nærleiken av dei store byane våre, som er ei spesiell utfordring. Statsråden har sagt at me skal ha eit tipp topp veg- og jernbanenett innan 20 år. Men det me òg veit, er at køane veks. Me veit at trafikken har vakse meir enn me har venta. Me veit at fleire er nøydde til å reise kollektivt, og me veit at det kostar pengar når fleire skal reise kollektivt. Derfor er mitt spørsmål til statsråden: Vil statsråden leggje opp til at me får ein eigen kollektivstrategi inn i neste NTP, med fokus mot storbyane?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
Eg takkar for svaret. Oslo er den byen som veks raskast i Europa. Me veit at Stavanger-regionen er den regionen som veks sterkast i Noreg. Når me da har fått rapportar i dag som seier at me kan risikere at reisetida inn mot storbyane våre vil bli auka med 70 pst. – me veit òg at klimautsleppa kan auke med 20 pst. – så er dette ei stor utfordring for oss. No seier statsråden at ho ønskjer å vere med på ei medfinansiering. Er det da riktig å tolke dette på den måten at statsråden kan love at ein vil bli med og støtte T-banesatsing i Oslo, at ein får ei bybanesatsing både i Bergen og i Stavanger som monnar, slik at me kan få ei reell satsing på kollektiv inn mot våre storbyar?
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2012-02-29:
Jeg er en rimelig ung representant, og forhåpentligvis er både luktesans og hørsel på plass. Etter å ha reist mye rundt på Vestlandet i sommer er det tydelig at noen av sansene må ha sviktet meg. Jeg kjente ingen eim av asfalt i Hordaland eller i Møre og Romsdal. Det jeg derimot kan høre, er en stille bønn fra vestlendinger om flere, bedre og tryggere veier. Etter at fylkene fikk overført 17 000 km vei, kjenner statsråden til utviklingen: Det har blitt økt byråkrati, og mange fylkeskommuner har tatt opp mye ny gjeld. Samtidig ser vi at Statens vegvesen har økt sin administrasjon betydelig, selv om man har ansvar for mindre vei. Veiene i Norge er overadministrert og underasfaltert. Hvordan vil statsråden angripe dette for å sørge for at vi får en bedre utnyttelse av de midlene som Stortinget vedtar, til å bygge veier?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
Jeg lyttet nøye til partileder Hareides spørsmål. Jeg har tenkt å følge opp det. Jeg er enig i at finansiering og et annet system for det er helt grunnleggende for å få til endringer, både i Oslo-regionen og ellers. Jeg har merket meg at statsråd Kleppa og statsråd Navarsete har vært sammen og sett Jernkvinnen på kino. Det er vel ingen tvil om at proppen – hvis en skal kalle det det – når det gjelder å tenke nytt innen finansiering, er Finansdepartementet og «stålmannen» Sigbjørn Johnsen. Så mitt spørsmål er: Fikk statsråden noen inspirasjon da hun så Jernkvinnen, til å møte «stålmann» Johnsen og få til nye tanker når det gjelder finansiering av samferdsel?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
«TV 2 melder at halvparten av familievoldskoordinatorene blir satt til andre oppgaver, og at noen ikke bruker mer enn 30 pst. av arbeidstiden på familievold – dette til tross for at statsråden i 2009 hevdet at det var koordinatorer i full stilling i alle de 27 politidistriktene her til lands, og gjentas i Handlingsplan mot vold i nære relasjoner 2012. Familevoldskoordinatorene er ansatte i 100 pst. stilling, men hvor mye av tiden bruker de faktisk som familievoldskoordinator?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Beskrivelsen av denne type kriminalitet tror jeg vi i Stortinget – og også statsråden – er veldig enige om, og jeg er veldig glad for at hun så sterkt understreker også et personlig engasjement for at denne type vold skal settes høyt på prioriteringslisten. Det som da blir spørsmålet, dreier seg om den svikten som framkommer i det som er innrapportert om arbeidet som utføres i politidistriktene, i forhold til det departementet har trodd har vært faktisk utøvd arbeid rettet mot denne type kriminalitet. Blir ikke statsråden litt overrasket over at medier må avdekke denne type svikt? Burde det ikke være noe i rapporteringen til statsråden som ga det svaret, egentlig?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Jeg har alltid visst at det er mye makt i de foldede hender, men at det lå så mye penger der, er helt nytt! Jeg kan ikke se hvordan Kristelig Folkeparti skal finansiere sine prosjekter, da de ikke har mer penger til vei og bane enn den sittende regjering har i sine budsjetter. Ja, vi trenger omorganisering, men vi trenger også mer penger! Fremskrittspartiet blir kalt økonomisk uansvarlig av både Hareide og statsråden for sin satsing på samferdsel, hvor vi tar til orde for å fornye Norge med effektive veier og baner over 25 år, bl.a. gjennom et fond på 500 mrd. kr til denne utbyggingen. Tror statsråden at det finnes noen der ute som tror på hennes løfte om å fornye Norge på 20 år, innenfor de såkalte ansvarlige, økonomiske rammer, som statsråden fortsatt hardnakket hevder er de eneste ansvarlige?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
«Helse Finnmark har i styrevedtak vedtatt nedbemanning på 57 årsverk og stillinger. Av disse er 15 årsverk og stillinger i ambulansetjenesten. Dette vil gå ut over befolkningens tilbud, spesielt i Øst-Finnmark. Både Båtsfjord, Vardø og Vadsø vil få et langt dårligere tilbud enn i dag. Dette tilsier at mye av ambulansetrafikken med bil overføres til fly, samtidig med at Avinor er kommet med forslag om å redusere åpningstidene på kystflyplassene. Hva vil statsråden foreta seg i saken før dette går på «helsa løs»?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Jeg takker for svaret. Det er ingen tvil om at prehospitale tjenester gir trygghet til befolkningen, både ved akutte sykdommer og ved ulykker. Men slik ordføreren i Båtsfjord vurderer det, slik ordføreren i Vardø vurderer det, og slik ordføreren i Vadsø vurderer det, vil man altså ende opp i en situasjon som ikke gir befolkningen nok trygghet og tilgang til helsetjenester relatert til sykehus som man jo må dra til Kirkenes for å få. Vi vet også at Stortinget har vedtatt at uavhengig av bostedsadresse skal man ha tilgang til et godt helsetilbud. Dette rimer ikke godt med de vedtak som er fattet her på huset.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Sett med mine øyne vil dette føre til en svekket beredskap. Jeg kommer i hug vår store forfatter Knut Hamsun, som hadde et innlegg i Dagbladet for temmelig nøyaktig 100 år siden hvor han klaget på legedekningen og -behandlingen for befolkningen i Nord-Norge. Dagbladet fulgte opp og sa at disse sytete nordlendingene jammen burde ta til takke med noen veterinærer. Jeg håper at statsråden etter disse spørsmålene kan gå inn og se på problematikken og havne på befolkningens side istedenfor på veterinærenes.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-02-29:
Jeg vil tilbake til hovedspørsmålet fra representanten Hareide om befolkningsveksten. Mandag morgen var det igjen full togstans i Oslotunnelen. Et tog kjørte mot rødt lys og skadet to sporvekslere. Med flere tunnelløp til rådighet hadde vi unngått at tusenvis av reisende ble rammet. Men i går kunne man lese i Aftenposten at i forslaget til ny Nasjonal transportplan rådes man til å utsette spørsmålet om ny tog- og T-banetunnel under Oslo. Å utrede videre er jo et velkjent begrep for å utsette ting. Mitt spørsmål til statsråden er: Mener statsråden det er mulig å ta trafikkveksten i Oslo og omegn kollektivt uten vedtak om å få på plass en ny tunnel under Oslo?
Borghild Tenden (Venstre), 2012-02-29:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Forslag til ny fastlegeforskrift inneholder tallrike pålegg om både oppsøkende virksomhet og rapportering. I høringsbrevet står det blant annet at fastlegene skal ha oversikt over både tjenestebehov og legemiddelbruk og de faktiske tjenester listeinnbyggerne mottar i kommune- og spesialisthelsetjenesten. Forstår statsråden at fastlegers arbeidssituasjon blir uoverkommelig med disse kravene, og vil hun ta hensyn til fastlegenes innspill og avgrense arbeidsoppgavene i den endelige forskriften?»
Borghild Tenden (Venstre), 2012-02-29:
Det er godt å høre at helseministeren vil ta hensyn til innspillene fra fastlegene, for det er blitt mye uro og bekymring der ute etter at denne forskriften ble kjent. Fastlegeordningen er – som helseministeren sa – svært vellykket. Slik jeg kjenner leger, er de genuint opptatt av å levere gode helsetjenester. Dette forslaget til fastlegeforskrift oppleves av fastlegene som kontroll og overstyring, at andre enn de som faktisk har kompetanse, skal prioritere hva fastlegen skal bruke tiden sin på. Mer byråkrati, mer detaljstyring og mindre tid til pasienten – slik oppfattes det. Tror statsråden at dette vil bidra til å rekruttere fastleger, noe jeg vet helseministeren er opptatt av?
Borghild Tenden (Venstre), 2012-02-29:
Jeg takker for svaret. Jeg er selvsagt opptatt av pasientene, det er derfor jeg stiller dette spørsmålet. Jeg har også lyst til å utfordre statsråden på noe hun var inne på i sitt svar. Det går på at fastlegene til enhver tid skal ha oversikt over innbyggerne på listen som benytter seg av tjenestetilbudet i liten grad. Ja, de skal ikke bare ha oversikt, men de skal ha oppsøkende tilbud. Dette kan skje enten i form av at man sender innkalling til time, hjemmebesøk eller eventuelt også reiser på hjemmebesøk til personer som selv ikke har bedt om det – hvis jeg oppfattet det riktig. Ser ikke statsråden at legene på denne måten kan risikere å bruke tiden sin på friske mennesker? Og er ikke statsråden enig i at det er individet selv som har ansvar for sin egen helse, og at dette kan virke i motsatt retning?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Jeg ser at samferdselsministeren gikk og satte seg, og det skal hun få lov til, for jeg vil stille følgende spørsmål til statsråd Brekk: Vi har i lang tid sett at Norge har blant de absolutt høyeste matvareprisene i Europa. Nå har vi fått forskningsrapporter som viser at selv om man regner inn det lønnsnivået vi har i Norge, har vi allikevel betydelig høyere matvarepriser. I tillegg har landbruksministeren lagt fram en landbruksmelding som nærmest utelukkende skal videreføre dagens politikk. Da tar man altså ikke inn over seg alle de innspill og endringer som burde funnet sted på systemnivå innenfor landbruket. I den forbindelse vil jeg vise til det forslaget som Fremskrittspartiet fremmet tidligere i dag, knyttet til å skille markedsaktørrollen og regulatorrollen hos Tine, Nortura og innenfor kornsektoren. Hvis vi ser på tidligere oppslag, kan man se at Tine tar selvkritikk for smørmangelen. Vi ser at norske forbrukere sponser amerikanerne med billig Jarlsbergost – i 2010 eksporterte man 11 millioner kg. Det koster gjennom melkeprisen norske skattebetalere en halv milliard. Videre ser vi i Bondebladet at man skylder på at lavkarbotrenden var skyld i at man fikk mangel på juleribbe. Det finnes ikke mangel på unnskyldninger. Min utfordring til statsråden er følgende: Vil statsråden være villig til å se litt på systemet? Og vil statsråden nå vurdere Fremskrittspartiets forslag om å skille markedsaktørrollen og regulatorrollen innenfor meieri-, kjøtt- og kornsektoren?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Undertegnede ser også fram til behandlingen, men jeg ser dessverre ikke fram til resultatet, i og med at de rød-grønne har flertall i denne sal. Jeg fremmer ingen kritikk mot systemet. For når man får smørmangel, når man hadde kjøttmangel og man har problemer innenfor eggmarkedet, ja, så viser det at det er evnen til å kunne planlegge for framtiden som er problemet. Det går på regulatorrollen. Hvis man ikke vil sette i gang i hvert fall en gjennomgang av hvordan systemets svikt slår inn her, da er jeg bekymret. Det som er det interessante med de pilarene som landbruksministeren skisserte her, er at det var én gruppe som han unnlot å nevne, og det var forbrukerne, de som faktisk må betale regningen for dette. Dem er man altså ikke interessert i. Min utfordring til Brekk er da følgende – ut fra det jeg har sagt knyttet til smørmangel, kjøttmangel og eggproblematikken: Ser ikke statsråden at det er en del av regulatorrollen?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
De spørsmålene som representanten Nesvik her stiller, er kompliserte. Det som det er viktig å ta utgangspunkt i, tror jeg, også for Nesvik, er at landbrukspolitikken i Norge bygger på tre pilarer. Den bygger på importvernet, den bygger på et nært samarbeid mellom næring og myndigheter, og den bygger på at næringen er organisert i et landbrukssamvirke som tar medansvar for å gjennomføre politikken. Både Tine, Nortura, Felleskjøpet og ulike samvirkeorganisasjoner er viktige aktører i det bildet. Det som her framstilles som utfordringer fra Fremskrittspartiets side, er på sett og vis også et angrep på det systemet vi har. Når man nevner smørsaken, så er det ikke smørproblematikken som er utfordringen, men at man er uenig i den norske matmodellen, der en har både importvern, et samarbeid mellom næring og myndigheter og et samvirke som fungerer meget godt. Det eksemplet med smør som ble dratt fram, var et eksempel på dårlig håndverk, men det var ikke et eksempel på at systemet har feilet i det hele tatt, etter min mening. Vi har i den landbruksmeldingen som er lagt fram, sagt at vi skal videreføre den norske modellen. Vi har sagt at vi skal videreføre et sterkt importvern, vi har sagt at vi skal videreføre forhandlinger med organisasjonene, og vi har sagt at vi skal ha markedsregulering som et system som skal bidra til stabilitet og forutsigbarhet både for forbruker og for bonde. Jeg har lagt fram regjeringens politikk i landbruks- og matmeldingen. Den er til behandling i Stortinget, og jeg ser fram til den behandlingen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det har aldri vært problemer med at norske forbrukere har manglet tilgang på nok matvarer, og det er det som er utgangspunktet for reguleringsrollen. Dersom det er for lite av en norsk råvare, suppleres denne norske råvaren med import – et system som har vært i bruk i mange, mange år. Det er et system som ble brukt nå når det gjaldt smør, det er et system som ble brukt når det gjaldt kjøtt. Når det gjelder egg, har vi tilpasset på en meget gunstig måte produksjonen til et nytt regelverk som ble innført fra årsskiftet. Hvis vi snakker om markedsregulering som system, er det slik at ved overproduksjon skal jordbruket selv dekke kostnadene ved prisfall, og produsentene skal betale en økt omsetningsavgift. Det sørger for at vi får en balanse mellom marked og produksjon. Det at næringen selv er nødt til å ta ansvar på det viset, sørger for at vi har et system som fungerer.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det er uriktig at vi har et stort byråkrati i norsk landbruk. Det er uriktig fordi dette byråkratiet, som angripes gang etter gang av Fremskrittspartiet, har annet ansvar enn bare å ivareta bonden. De har ansvar for en hel verdikjede. Mattilsynet har ansvar for industri, og det har ansvar for dagligvarebransjen. Det er flere hundre tusen ansatte i de næringene som er omfattet av hele verdikjeden. Jeg har lyst til å understreke at det er et stort paradoks at regjeringen blir beskyldt for at systemet ikke greier å levere nok produkter, av et parti som ønsker å bryte ned hele det systemet i seg selv gjennom å ha en fri tilpasning, med de konsekvensene det vil ha for landbruket. Fremskrittspartiets politikk, som man ikke snakker om, verken i denne spørretimen eller ellers, ville ha ført til at vi ikke ville ha greid å opprettholde denne produksjonen i Norge. Da ville vi ha fått importert varene i stedet, og det synes jeg er en dårligere løsning.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Gjennom dette markedsreguleringssystemet – gjennom den norske modellen – har vi sørget for at det er konkurranse i meierisektoren ved at man har sørget for at både Q-meieriene og Synnøve Finden er dyktige og skikkelige aktører som leverer produkter til det norske markedet, og som konkurrerer med Tine. Det er også en del av det norske systemet. Jeg greier ikke å se at det er et problem at en markedsregulator har kunnskap om markedet, at de kommer med kunnskap til verdistrømmer. Vi har sett eksempler i andre land på markedsreguleringssystemer. La meg også få understreke at det er mange land som har markedsreguleringssystemer – også EU har det. Andre land har valgt at det skal være offentlige organer eller andre aktører som skal stå for markedsreguleringen, og da hadde man fått både vinsjøer og smørberg slik det har ført til i EU. Det har vi ikke hatt problemer med i Norge i det hele tatt. Vi har et meget godt system. Det er viktig at aktørene gjør en god jobb innenfor rammene av dette systemet.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det vil jeg svært gjerne. Som sagt er det Miljøverndepartementet, ikke SV, som har ansvar for å følge opp rovviltforliket, et forlik som også jeg er enig med representanten Bakke-Jensen i at var meget godt, og som jeg støtter fullt ut. Bakgrunnen for dette rovviltforliket i 2011 var jo et uakseptabelt høyt konfliktnivå på bakgrunn av tap av beitedyr, både småfe og rein. Selv om ikke jeg har det direkte ansvaret for oppfølgingen av rovviltforliket, er en god oppfølging av dette også viktig for meg som landbruks- og matminister for å sikre grunnlaget for en levedyktig næringsdrift basert på utmarksbeite. Styrkingen av den lokale forvaltningen, som jeg har kommentert i den artikkelen som representanten Bakke-Jensen nevner, var et viktig punkt, etter min mening, i rovviltforliket i 2011. Det har med gaupe å gjøre. Gaupa står i dag for en tredjedel av erstattet sau tapt til rovvilt og er største skadegjører på tamrein. Da var det naturlig for meg, som jeg også har tatt opp med miljøvernministeren, at jeg pekte på at det var uheldig at Miljøverndepartementet har overprøvd rovviltnemndas vedtak om gaupekvoten. Det står jeg fast ved, og jeg bekrefter at jeg har sagt det som står i den artikkelen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det er ingen tvil om at landbruks- og matministeren står opp for både reindriften og andre beitenæringer. Det er en viktig oppgave for Landbruks- og matdepartementet generelt, det er en viktig oppgave i forbindelse med økonomiske rammevilkår, og ikke minst er det en viktig oppgave i forbindelse med de store utfordringene med rovvilt som vi har levd med i mange år. Utgangspunktet for meg har vært at vi skal følge opp det rovviltforliket som er vedtatt her i Stortinget – selvsagt skal det gjøres. Det er diskusjoner mellom SV og Senterpartiet på dette området, det har det vært bestandig, og det vil det sikkert være i framtiden. Min ambisjon er selvsagt å sørge for at vi får en situasjon der rovviltnemndenes vedtak blir utgangspunktet. Det har jeg også tatt opp med miljøvernministeren i direkte kontakt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det som er regjeringens politikk, er selvsagt også Senterpartiets politikk. Som jeg sa til forrige spørsmålsstiller, har vi hatt en diskusjon om tolkningen av rovviltforliket nå i det siste etter at en gjorde om vedtakene i rovviltnemndene. En har også tidligere hatt diskusjon mellom de to regjeringspartiene om rovviltpolitikken – den har vi vært nødt til å ta. Jeg er opptatt av at vi skal sørge for at vi får samlet kreftene i regjeringen på dette området. Jeg kan ikke akseptere at vi ikke tar rovviltforliket i Stortinget alvorlig, og det er det jeg har påpekt i mine kommentarer tidligere.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Jeg er ikke kjent med at Senterpartiet elsker å «stille dissens», som representanten Trældal her påpeker. Jeg er kjent med at Senterpartiet enkelte ganger har dissentert i viktige saker. Det er nok et unntak, og, la meg si det sånn, det bør være et unntak. Det vi snakker om her, er oppfølgingen av rovviltforliket i Stortinget. Det har vært utgangspunktet for mine kommentarer. Det jeg også har sagt til tidligere spørsmålsstillere, er at det er viktig for meg at vi forholder oss til det forliket, og at vi ivaretar rovviltnemndene som institusjon. Deres vedtak burde ikke vært omgjort. Det er det jeg har tatt opp med min kollega i Miljøverndepartementet, og det vi jobber med å få avklart. Det er ikke slik at vi driver denne typen diskusjon i all offentlighet, men akkurat på rovviltområdet har jeg følt at det har vært nødvendig.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det kan vel ikke være tvil om at jeg ikke er fornøyd med situasjonen akkurat nå – det er derfor jeg har tatt opp denne saken. Jeg ser den som svært alvorlig fordi jeg er opptatt av at vi skal følge opp rovviltforliket, som jeg er en sterk tilhenger av, her i Stortinget. Det er klart at når man endrer på vedtak ved første korsvei etter at vi har fått et rovviltforlik, slik som det har skjedd i dette tilfellet, oppfatter jeg det uheldig.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Selvsagt er det slik at man gjør noe med saken. Det er fastsatt bruksregler og reintall i løpet av desember 2011. Det er reindriftsstyret og områdestyret som nå skal følge opp de reduksjonsplanene som skal gjennomføres. Dersom det ikke blir gjennomført – og dersom ikke lovverket blir gjennomført – vil det bli iverksatt tvangstiltak, som f.eks. mulkt eller sanksjoner av annen art. Når det gjelder Mattilsynet, har de et uavhengig tilsynsansvar og skal følge dyrevelferden i reindriften, som i andre deler av norsk landbruk. De har stort fokus på dyrevelferd der. Jeg samarbeider med reindriftsforvaltningen for å følge opp at det ikke kommer brudd på dyrevelferden. Så Mattilsynet er på plass og følger situasjonen hele tiden.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2012-02-29:
Det er litt komplisert å svare på ulike spørsmål som kommer i samme sammenheng. Men la meg bare være helt klinkende klar på at vi er nødt til å følge lover og regler, og reindriftsloven legger prosedyrer for hvordan arbeidet med reintallsreduksjonen skal skje i de ulike sidaer/distrikter. Det er slik at da er man nødt til å gjennomføre pålegg og tiltak før man kan gjennomføre tvangstiltak. La det være sagt. Det er et komplisert landskap å arbeide i. Men det gjøres mye, og det er kommet mye lenger i det siste gjennom at man har fått på plass bruksreglene. Så jeg vil ta avstand fra å si at man ikke gjør noe, slik som representanten Trældal her antyder i sitt spørsmål. Når det gjelder spørsmål omkring virkemidlene i reindriftsavtalen, er det jo nettopp inngått en ny reindriftsavtale. Vi kommer til Stortinget med det, og da vil vi også kunne svare på de spørsmålene i den forbindelse.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-02-29:
Det er synd at statsråden møter denne viktige debatten med å dra samvirkehatten så godt ned i øynene som han gjør. Det som er det sentrale her, er ikke hva som har skjedd i markedsreguleringen med smørkriser og biffkriser. Det sentrale poenget i dette, og som jeg må be om at statsråden svarer på, er om det er uheldig for markedsreguleringen at enkelte aktører i markedet, som Tine og Nortura, også er markedsregulatører og sitter og har et innsyn i markedet som de får på en helt annen måte – i hvert fall tidligere – enn de andre aktørene. Mener statsråden at det er heldig for konkurransen i dette markedet?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2012-02-29:
Landbruksministeren kan bare stå rakt. Mitt spørsmål retter seg til statsråd Brekk. Rovviltforliket som ble vedtatt i Stortinget i fjor, er et viktig politisk dokument for to av de næringene som statsråd Brekk har ansvaret for, nemlig landbruk og reindrift. I en engasjert artikkel i Trønder-Avisa fra 17. februar 2012 ser jeg at statsråd Brekk er sitert på at SVs opptreden i rovviltpolitikken truer rovviltforlikets legitimitet i Stortinget. Her vil jeg gjerne legge til at de som virkelig er truet, er jo lovlige næringer som landbruket, reiselivet og reindriften, når man ser på hvordan SV forvalter fagområdet sitt. Det er høyst uvanlig i norsk politisk historie at man har to små partier – her kan dere lese Senterpartiet og SV – som opptrer som privatpraktiserende regjeringsmedlemmer. Regjeringen kom uvanlig nok til Stortinget for å be om et forlik i rovviltssaken, og kom til Stortinget med en delt innstilling. Stortinget tok ansvar og fikk forhandlet fram et godt vedtak som ble tatt godt imot av næringen ute. Når rovviltvedtaket skal settes ut i praksis, tillater SV seg å endre modellen for beregninger av bestandsmål i strid med det stortingsvedtaket man akkurat har vært med på. I tillegg overkjører man et annet viktig poeng i rovviltforliket, som er den regionale styringen av rovviltpolitikken. At statsråd Brekk reiser hjem til Trøndelag og sutrer litt fordi man ikke er fornøyd med SV, holder ikke helt. Det som ville vært det riktige her, var å låse regjeringspartnerne inne på et kontor, slik at de ikke kunne komme ut før de i alle fall var blitt enige om at et stortingsvedtak også er bindende for regjeringen. Nå ser man heller på det som veiledende. Nå er det ikke helt nytt at SV lager sine egne regler, men vi kan nesten ikke være bekjent av det på vegne av de næringene som vi har ansvaret for. Er statsråden riktig sitert i Trønder-Avisa, og hva mener statsråden han kan gjøre for å få forvaltningen av rovviltvedtaket inn på rett spor?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2012-02-29:
Nå var jo miljøvernministeren i Stortinget i går, men da var det ingen tegn til at man hadde planer om å gjøre store endringer når det gjelder den delen, så jeg er ikke helt sikker på at den statsråden har hørt etter med begge ørene. Det som er litt av problemet her, er at vi har et næringsliv – landbruk og reindrift – som skal forholde seg til politiske vedtak, og som skal planlegge sin hverdag i forhold til en forvaltning. Selv om det er andre statsråder som har ansvaret, må det i alle fall være sånn at statsråden som har ansvaret for landbruk og reindrift, på en skikkelig måte står opp for sine næringer når man ser at det bærer så galt av gårde som det gjør her. Mitt neste spørsmål til statsråden er: Ser statsråden noen mulighet for at han kan stå opp for sine næringer og på et vis gi rovviltvedtaket og rovviltpolitikken en større legitimitet under et rød-grønt styre?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-02-29:
Statsråden sin kritikk av regjeringskollega Solheim på fylkesårsmøtet i Senterpartiet Nord-Trøndelag føyer seg inn i ei lang rekkje av sterke angrep frå senterpartistatsrådar til eiga regjering og eiga regjering sin politikk. Tidlegare statsråd Riis-Johansen lova i 2008 at regjeringa ville ta eit krafttak for å dempe rovviltkonfliktane. Senterpartileiar Liv Signe Navarsete har uttala at det er mange eksempel på arroganse frå rovviltforvaltninga. Statsråden sjølv har tidlegare uttala at det er altfor mykje gaupe, jerv og bjørn, og no kjem han med denne breisida mot eigen statsråd i eiga regjering. Eg har tidlegare stilt spørsmål til statsrådar frå Senterpartiet om den bevisste dobbeltkommunikasjonen, og vil nytte dette høvet til å utfordre statsråden på om det ikkje er slik at regjeringa sin politikk også er Senterpartiet sin politikk når det gjeld rovviltforvaltning og rovvilt.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-02-29:
I rovdyrforliket av 2004 og 2011 har vi en todelt målsetting: Vi skal både ha landbruk med dyr på beite, og vi skal ha rovdyr. Som en av forhandlingspartene nå i 2011-forliket var det viktig for oss å være med på å få til et forlik for å få konfliktnivået ned, men også for å øke tilliten ved at beslutninger skal fattes nærmere dem som virkelig er berørt. I rovdyrforliket står det: «Det er et felles mål at tapstallene for beitenæringen må ned. Soneinndelingen må forvaltes tydelig.» Det står også videre: «I prioriterte beiteområder skal uttak av dyr som gjør skade på beitedyr gjøres raskt, og i slike områder skal miljøforvaltningen i større grad enn i dag bidra til å effektivisere slikt uttak, uavhengig av om bestandsmålet er nådd.» Statsråden sier i Stortinget at det er tatt opp, og det jobbes med at de regionale målsettingene skal gjelde. Men er statsråden fornøyd slik han ser det i dag?
Arve Kambe (Høyre), 2012-02-29:
«Kriminalomsorgens sentrale forvaltning foreslår i et høringsutkast at Haugesund fengsel og Sandeid fengsel legges ned og erstattes av et nytt fengsel med 100 plasser. Fengslene er i dårlig stand, og fengslet i Haugesund er landets nest dyreste å drive grunnet ekstreme smådriftsulemper. Innsparingen ved å samle fengselsvirksomheten i et nytt fengsel er i planen alene beregnet til 100 mill. kr. Deler statsråden synet på at nytt fengsel er nødvendig og lønnsomt, og når kan sak legges fram for Stortinget?»
Arve Kambe (Høyre), 2012-02-29:
Vi har i dag 44 fengsler og 16 fengselsavdelinger i Norge. Det er totalt sett 60 stykker. 35 av disse har under 50 plasser, og 25 har over 50. Tiden er overmoden for en strukturendring i norsk fengselsvesen. Derfor er det kjekt at finansministeren hører på denne diskusjonen, for det er et overmodent behov for et nytt fengsel i Haugesund-regionen. På side 59 i rapporten, i det første eksemplaret, står det at dersom de samlede driftsutgiftene ved Haugesund fengsel og Sandeid fengsel reduseres med 10 pst. ved samlokalisering i nytt bygg, kan innsparingen dekke økt husleie for en investering på om lag 100 mill. kr. Dette er en ganske interessant sum som viser at samfunnet kan spare store summer ved bl.a. å slå sammen Haugesund fengsel og Sandeid fengsel og bygge nytt. Når vil statsråden invitere Stortinget til forhandling?
Arve Kambe (Høyre), 2012-02-29:
Nærhetsprinsippet handler jo om at de som er domfelte, en gang skal tilbake igjen til samfunnet. Dermed er det greit å ha sonet dommen i et fengsel hvor det er greit å ha familie på besøk, og hvor man har venner og sosialt nettverk, men også nærhet til der man skal slippe ut. Men dette berører også målet om å ha flest mulig politifolk som patruljerer i gatene, for å bruke et sånt uttrykk. Det er sånn at i dette politidistriktet bruker de ekstremt mye tid på å hente varetektsfanger, på å kjøre til og fra rettssaler. De flyr gjerne opp til Nord-Norge og til ulike deler av landet. Advokater gjør det samme. Tingretten får ekstreme kostnader. Domstolene får store kostnader. Politifolk sitter to stykker på fly tur/retur nesten daglig istedenfor å være ute. Det er altså store samfunnsøkonomiske besparelser som her delvis gjennomføres i kriminalomsorgen. Jeg gjentar min invitasjon til statsråden: Når vil hun komme til denne regionen for å sette seg inn i saken?
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Som jeg redegjorde for i spørretimen 1. februar i år på spørsmål fra representanten Jan Arild Ellingsen, har Justisdepartementet gitt Kriminalomsorgens sentrale forvaltning, KSF, i oppdrag å utarbeide en samlet kapasitetsplan med enhetsstruktur for fengslene og friomsorgskontorene. I planen skal det vurderes hvordan kapasiteten i kriminalomsorgen bør settes sammen for å dekke framtidig kapasitetsbehov og legge til rette for en straffegjennomføring etter intensjonene i St.meld. nr. 37 for 2007–2008 Straff som virker – mindre kriminalitet – tryggere samfunn. Meldingen ble lagt fram 26. september 2008. KSF fikk også i oppdrag å vurdere hvordan enhetene bør lokaliseres med hensyn til bl.a. nærhetsprinsippet og innsattes hjemsted, og hvor store enhetene bør være for å sikre et godt innhold i straffegjennomføringen. I planen skal det gjøres en vurdering av enhetenes bygningsmessige tilstand og hvordan fengslene bør være utformet for å tilfredsstille kravene til moderne straffegjennomføring. KSF har nylig sendt et utkast til kapasitetsplan på en intern høring i etaten. Når høringen er gjennomført, vil KSF bearbeide forslaget til plan, som etter drøfting med tjenestemannsorganisasjonene i henhold til Hovedavtalen i staten vil bli oversendt til Justisdepartementet. KSF tar sikte på å oversende sitt forslag til kapasitetsplan til departementet i løpet av første halvår i år. Jeg er kjent med at flere av fengslene har et vedlikeholdsetterslep og ikke er hensiktsmessig utformet for den straffegjennomføringen som det legges opp til i St.meld. nr. 37. Jeg ønsker imidlertid ikke nå å forskuttere hvilke tiltak som skal prioriteres før departementet har mottatt den endelige planen fra KSF og fått sett helheten i forslagene. Så jeg vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte med de forslagene som eventuelt vil bli prioritert.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Det er interessante spørsmål som tas opp i denne kapasitetsplanen som nå er på høring i etaten, og som sagt er planen at KSF etter forhandlinger med tjenestemannsorganisasjonene vil legge fram denne for Justisdepartementet i løpet av første halvår. Det er likevel slik at vi har ingen langtidsplan for kriminalomsorgen slik vi kjenner langtidsplanene fra samferdselssektoren og Forsvaret. Så hvilke tiltak som det er riktig å prioritere, og hvilken tidsplan vi vil ha for både forbedrings- og fornyingstiltak, vil vi komme tilbake til i ordinære budsjettprosesser. Men jeg opplever at kapasitetsplanen likevel vil være et svært viktig grunnlagsdokument når vi steg for steg skal fornye og forsterke det som allerede er blant verdens beste kriminalomsorger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Jeg har som mål å besøke regionen i løpet av kort tid. Jeg har lyst til å understreke, som også representanten Kambe gjorde, at nærhetsprinsippet er viktig i kriminalomsorgen. Det er også det å sikre godt soningsinnhold og varetektsplasser. Jeg er selvsagt kjent med transportutfordringen som vi har knyttet til kriminalomsorgen. Og igjen: Dette er viktige hensyn å ta med når vi skal gjøre en avveining av hvordan vi sikrer gode soningsforhold, godt innhold i soningen og best mulig sikrer mot tilbakefall, og at vi på en god måte sikrer den grunnleggende gode muligheten for å komme videre i livet for folk etter endt soning.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Dette er et svært alvorlig kriminalitetsområde, og det er viktig for oss å ha den rette og gode kompetansen i politidistriktene for å gjøre noe med dette. Jeg skal på dette tidspunktet unnlate å spekulere i om det er svikt i det som er innrapportert. Jeg kan imidlertid ikke la være å bli bekymret over de oppslagene som er kommet i media, og det er noe av bakgrunnen for at jeg har bedt om en ny rapport fra Politidirektoratet. Vi kan ikke ha denne tvilen som er kommet til uttrykk rundt den faktiske situasjonen. Derfor har jeg bedt Politidirektoratet gå grundig inn på dette. Også i et eget møte med politidirektøren vil jeg sikre meg at dette følges opp videre på en god måte i praksis.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Startlån ytes av kommunene med midler fra Husbanken. Verken kommunene eller Husbanken er underlagt tilsyn fra Finanstilsynet, og retningslinjene omfatter derfor ikke startlånet som sådan. Jeg er ikke kjent med at kommunene har innført krav om at belåningsgraden ikke skal overstige 85 pst. av boligens verdi. Hvis en lånsøker ønsker å ta opp startlån sammen med lån fra en bank, og lånene har pant i boligen, skal banken etter Finanstilsynets retningslinjer telle med startlånet i beregningen av lånsøkerens belåningsgrad. Utgangspunktet er at belåningsgraden ikke skal overstige 85 pst. av boligens verdi. Samtidig åpnes det for at en kan gå utover 85 pst. Dette kan gjøres om det foreligger tilleggssikkerhet, eller etter en særskilt forsvarlighetsvurdering av banken. Dersom lånsøkeren bare ønsker startlån, er det opp til kommunen om den vil yte lånet, og hvor stort lån kommunen vil yte. Kommunene er, i likhet med bankene, underlagt finansavtaleloven når de yter lån. Det innebærer bl.a. at kommunene må vurdere lånsøkerens kredittverdighet og foreta en forsvarlighetsvurdering. Det betyr at de må fraråde lånet hvis økonomisk evne eller andre forhold tilsier at lånsøkeren bør overveie å avstå fra å ta opp lånet. Husbanken har utviklet en veileder for behandling av søknader om startlån og gir kommunene opplæring. Ut fra at tapene på startlån til nå har vært lave, og det faktum at kommunene har ytt startlån i mange år, har jeg liten grunn til å tro at kommunene ikke har tilstrekkelig kompetanse til å vurdere søknader om startlån.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Som jeg sa i svaret mitt, er kommunene underlagt finansavtaleloven. Det betyr at de skal gjøre en kredittvurdering, det betyr at de skal gjøre en forsvarlighetsvurdering, akkurat slik som banker skal gjøre når de får en forespørsel om lån. For å utdype det ytterligere så er det slik at hvis en ser på startlån første halvår 2011, ga kommunene halvparten avslag. Om lag halvparten fikk avslag – seks av ti fikk avslag på grunn av manglende betalingsevne. Det betyr etter mitt syn at kommunene har gjort en forsvarlighetsvurdering av låntakeren, og det viser at dette systemet fungerer.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Jeg tror det blir forholdsvis komplisert om finansministeren skulle drive lånesøknadsbehandling fra Stortingets talerstol. Jeg legger til grunn at kommunene gjør jobben sin. Det mener jeg de har gjort så langt, og kommunene gjør en forsvarlighetsvurdering. En kan jo tenke seg mange tilfeller der en bank også ut fra en forsvarlighetsvurdering går utover 85 pst. Jeg skjønner i grunnen poenget fra Solvik-Olsen, men etter mitt syn fungerer dagens system godt. For ytterligere informasjon om systemet har Husbanken noen utmerkede hjemmesider som gir god informasjon. De har i hvert fall gitt det til meg.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I fortsettelsen av «suksessen» med utplassering av fargerike elggevir langs deler av rv. 3 i Hedmark lanserte man på høsten 2011 ideen om en 11 meter høy elg langs samme strekning. Statens vegvesen har tro på en slik løsning og ser på dette som et trafikksikkerhetstiltak. Kunstnerne som eventuelt skal lage denne elgen, anslår prisen til mellom 5 og 6 mill. kr. Mener statsråden dette er riktig bruk av de begrensede midlene man har til rådighet for trafikksikkerhetstiltak?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg skal ikke si at jeg er sjokkert, men jeg er nesten det. Jeg synes det må være helt feil å bruke penger på kunst på en av Norges farligste veistrekninger, som rv. 3 er. Her fraktes det både mye tungtransport og mye varer, og det transporteres mye folk. Det denne veistrekningen etterspør, er vedlikehold, og det er sikkerhet på veien. Det kan være noe så enkelt som en breddeutvidelse, det å rette ut noen svinger, det kan være å rydde mer langs veien for bedre sikt osv., og ikke minst at man asfalterer bedre. Da må det etter mitt og Fremskrittspartiets syn være helt feil å få noen kunstnere til å lage verdens høyeste elg, som denne blir. Verdens høyeste elg hittil er 10 meter, mens denne skal være 11 meter – hvis det er noen sensasjon. Men det skal altså sette Østerdalen på kartet, og det skal øke trafikksikkerheten.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-02-29:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. En av de store tingene jeg har fått lov til å være med på som stortingspolitiker, var da vi fikk satt av penger til rv. 3 i forbindelse med revidert statsbudsjett i 2005. Da ble det satt av x antall millioner, og det ble gjort ganske mye. Av de millionene ble det rettet ut 11 km vei nord for Rena. Det økte trafikksikkerheten noe enormt. Så har det blitt bevilget penger, etter påtrykk fra Fremskrittspartiet, i de etterfølgende budsjettene – og det er bra. Men politikk handler om å prioritere. Det er ikke prioritert nok penger til at rv. 3 skal bli en sikker vei. Da spør jeg nok en gang: Er det riktig å prioritere – la oss si 5–6 mill. kr, kanskje mer – til en 11 meter høy elg, istedenfor å rette ut noen svinger som kan spare skader og kanskje menneskeliv?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Fastlegene er nøkkelpersonell i kommunehelsetjenesten og er helt sentrale for at vi skal nå målene i Samhandlingsreformen. Fastlegeordningen har vært en suksess, og vi skal bygge videre på denne ordningen. Men det finnes klare forbedringspunkter – bl.a. når det gjelder tilgjengelighet, koordinering og oppfølging av pasienter som trenger det mest. Dette er godt dokumentert, bl.a. i The Commonwealth Fund-undersøkelsen som kom i fjor høst. Kortere ventetid på time, flere hjemmebesøk og bedre tilgjengelighet på telefon er derfor blant forslagene i revidert forskrift, som nå er på høring. Forskriften er et virkemiddel for kommunene til å integrere fastlegene bedre i den kommunale helse- og omsorgstjenesten – og dermed kan fastlegenes kompetanse utnyttes enda bedre. Ingen er tjent med at fastlegene får en uoverkommelig arbeidssituasjon. Men samlet oppgavemengde for den enkelte lege er ikke bare avhengig av hva som står i forskriften. Like viktig er det hvor mange fastleger kommunen har til å dele på oppgavene. Jeg mener generelt at det er behov for flere fastleger her i landet. Det er også viktig hvordan fastlegene organiserer sin praksis. Fastlegene kan avlastes ved å benytte annet personell på en god måte. De viktigste endringene som foreslås, er allerede omtalt i dokumenter behandlet i Stortinget. Både i proposisjonen til ny helse- og omsorgstjenestelov og i stortingsmeldingen om Nasjonal helse- og omsorgsplan er revisjon av fastlegeordningen omtalt. I innstillingen til Nasjonal helse- og omsorgsplan uttrykte en samlet komité følgende: «Komiteen imøteser en revidering av fastlegeforskriften, og mener at en presisering av listeansvar og nasjonale kvalitets- og funksjonskrav med tilhørende rapporteringskrav er viktig å gjennomføre.» Komiteen sier videre: «Komiteen mener det bør vurderes om en skal sette strengere krav til ventetid og til hvordan fastlegene kan følge opp pasientene som ikke selv etterspør tjenesten.» Departementet har sendt et utkast til revidert fastlegeforskrift på høring. Fristen for å avgi høringsuttalelser er 22. mars. Jeg registrerer at enkelte forslag har skapt stor debatt. En høring er imidlertid nettopp for å få innspill. Jeg ser derfor frem til å motta høringsinnspill fra både leger, KS, kommuner, organisasjoner og andre som er opptatt av fremtidens helse- og omsorgstjeneste. Jeg vil selvfølgelig lytte til alle konstruktive innspill som kommer i høringsrunden.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-02-29:
Når vi bruker ca. 6 mrd. kr av offentlige budsjetter på fastlegeordningen, synes jeg ikke det er urimelig at vi også fra det offentlige stiller en del krav om hva man kan forvente av fastlegene. Det er jo for pasientene vi har hele fastlegeordningen. Men jeg er helt enig i at vi ikke må gjøre dette til en ordning som gjør at det ikke er mulig for fastlegene å utføre arbeidet sitt. Når det gjelder den forskriften som har gått ut, spørs det litt hvordan man leser dette. Det er slett ikke sånn at man skal på hjemmebesøk til alle pasienter, men til dem som trenger det, og i større grad enn i dag. Så har jeg lyst til å legge til: Mange fastleger er veldig flinke til dette. Mange fastleger gjør faktisk det som står i den nye forskriften, og oppfyller veldig mange av kravene. Vi ønsker at det skal bli bedre tilgjengelighet – det skal bli lettere for pasienter over hele landet å komme igjennom på telefon og kortere ventetid for å få time. Her har vi to ulike forslag ute på høring, og vi skal lytte til alle innspill når de kommer.