trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2001-11-16:
Saksordføreren var svært grundig i sin gjennomgang av det nordiske samarbeidet, og vi fra Arbeiderpartiet er enig i alt hun har sagt. Derfor vil jeg bare kommentere én ting. Etter sesjonen i Nordisk Råd i København for noen uker tilbake var overskriftene i avisene etterpå: Grenseløst dårlig. Det synes jeg vi skal ta på alvor. Overskriftene viste til ambassadør Norrbacks delrapport om den praktiske oppfølgingen av de mange samarbeidsavtaler som Nordisk Råd har fått til gjennom snart 50 år. Nå er det slik at journalistene ofte skriver med unødig store bokstaver, og det har til en viss grad skjedd også her. Det nordiske samarbeidet er mye og mangt, og svært mye fungerer bra. Og det er også så velorganisert at vi kanskje ikke tenker over det i det hele tatt. Men det er grunn til bekymring når innbyggere i de nordiske landene opplever at nordiske avtaler ikke fungerer, og at de må slåss mot et sterkt byråkrati. Det skal være helt unødvendig, og der har vi politikere en jobb å gjøre. Norrbacks rapport tar for seg en rekke forslag til forbedringer av det nordiske samarbeidet. Vi som sitter her i denne salen, må ta det som en utfordring og sørge for at resultatene av snart 50 års nordisk samarbeid blir fulgt opp og får skikkelig rotfeste i samtlige nordiske lands parlamenter. Vi kan ikke lenger hvile på at vi fikk til passfrihet og felles arbeids- og utdanningsmarked, at det er det eneste som i praksis står igjen av det nordiske samarbeidet. Det må mer til, og jeg håper – når denne rapporten skal analyseres ytterligere og samarbeidsministrene forhåpentligvis kommer med noen endringsforslag til hvordan vi skal få til et bedre og tettere nordisk samarbeid – at vi neste år, når vi har 50-års jubileum, kan si at vi skal gå nye 50 år til beste for Nordens innbyggere, for det er faktisk derfor vi holder på med det.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2001-11-16:
Mange representanter fremhever fra denne talerstol viktigheten av samarbeid mellom de nordiske land. Det er jeg selvfølgelig tilhenger av. Det er derfor merkelig at de samme representantenes politiske partier gjør det de kan for å hindre f.eks. et åpent marked. Dette synliggjøres bl.a. ved at avgiftsnivået i Norge er så høyt av det hindrer fri flyt av varer og tjenester, som ville vært naturlig mellom nordiske land. Jeg viser til den økende handel som nordmenn nå foretar i Sverige, uten at de norske myndighetene ser sammenhengen mellom pris og etterspørsel. Norge har også sørget for å stenge ute billige varer fra utlandet, som ikke harmoniserer med vilje til samhandel mellom land, som så mange tar til orde for. Når det gjelder det sikkerhetspolitiske og militære samarbeidet, vil jeg vise til behovet for et sterkt Forsvar som den siste utviklingen i verden viser. Det er derfor merkelig at de som så varmt går inn for å forsvare freden, ikke er villige til å bevilge de nødvendige midlene i det forslag til budsjett som nå foreligger. Når det så gjelder Nordisk Råd, har vi kun uttalt oss om Nordisk Råd og forenkling av systemet, og ikke om de andre organene innenfor Norden. Vår mening er å forenkle og effektivisere, for å samarbeide på en bedre måte enn det gjøres i dag. Og det er det vårt forslag går ut på, nemlig at man går sammen og ser på om Nordisk Råd kan omorganiseres – og hvis ikke, legges ned.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-16:
Som nytt medlem i Nordisk Råd må jeg si at jeg ble overrasket over hvor enormt mye det var å sette seg inn i, og hvor mye som foregikk i dette forumet. Og når jeg nå hører på debatten, må jeg si meg enig med flere av dem som har hatt innlegg her. Jeg må si jeg er overrasket over Fremskrittspartiet, som ikke ser verdien av at vi skal ha et samarbeid i Norden. Jeg syns nesten det blir historieløst hvis vi ikke skal ha et tett og godt samarbeid mellom disse landene, slik det har vært i alle år på forskjellig vis. Men jeg har lyst til å peke på en del sider som jeg tror vi er nødt til å gjøre noe med hvis dette samarbeidet skal bli godt. Det første er at vi blir mer tydelige på hva vi vil – hva vil det norske storting med Nordisk Råd? I det første møtet som jeg nå har vært med på i Nordisk Råd, syntes jeg det virket noe for tilfeldig hva vi skulle, hvilke norske interesser vi skulle ivareta, og hva vi ville ha som effekt ut av et møte i Nordisk Råd. Nå kan det skyldes at jeg er ny og ikke hadde nok innsikt i hvordan dette foregikk, men jeg syntes dette møtet virket noe for tilfeldig. Derfor tror jeg vi er nødt til å ta oss sammen og i forkant av møtene i Nordisk Råd bli flinkere til å bestemme oss for hva vi ønsker å oppnå med det. Det andre jeg har lyst til å si, går på dette med bredden. Jeg syns bredden i saker er formidabel. Jeg syns vi favner enormt vidt, og jeg tror det ville være en fordel – med de knappe ressursene som vi har, både menneskelig og når det gjelder penger – om man kunne ha snevret inn noe og konsentrert seg om de aller viktigste sakene. Da måtte de sakene som ble betraktet som noe mindre viktige, bli tatt bort. På den måten tror jeg det er mer realistisk å komme lenger på en del viktige områder. Det tredje – og det har jeg hørt at det er flere som har tatt opp her – går på dette med gjennomføringsregimet. I Nordisk Råd mener man veldig mye, men man handler relativt lite. Og det er klart at når flere som har erfaring fra Nordisk Råd, har vært oppe her og påpekt det, tror jeg det er en kolossalt viktig jobb for Norge, som nå skal lede Nordisk Råd, og for vår minister, som er til stede i salen i dag, å ta fatt i akkurat det med at vi må bestemme oss for at nå skal vi få et system der vi mener litt mindre, men gjennomfører mye mer.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-11-16:
Selvsagt ser vi i Kristelig Folkeparti muligheter for å forbedre samarbeidet i Nordisk Råd og for å se om vi kan få mer konkrete tiltak og prosjekter og mer matnyttig politikk ut av dette samarbeidet. Men jeg synes det er en helt annen måte å formulere det på enn det som vi kan lese ut av forslaget fra Fremskrittspartiet, hvor man faktisk foreslår at Regjeringen skal ta initiativ til å få nedlagt Nordisk Råd – punktum. Og når vi får høre nå at Fremskrittspartiet er åpne for å fortsette samarbeidet i Nordisk Råd hvis de andre mener at vi skal beholde det, forstår jeg egentlig ikke meningen med dette forslaget.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-09:
Jeg har den glede å foreslå Jørgen Kosmo som president.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-09:
Jeg har gleden av å foreslå Signe Øye som Stortingets sekretær.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-09:
Jeg foreslår Eirin Faldet som første varapresident.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-10-09:
Jeg tillater meg å foreslå Per Erik Monsen.
Jan Petersen (Høyre), 2001-10-09:
Jeg har gleden av å foreslå Inge Lønning.
Jan Petersen (Høyre), 2001-10-09:
Jeg tillater meg å foreslå Sonja Irene Sjøli.
Jan Petersen (Høyre), 2001-10-09:
Jeg foreslår Kari Lise Holmberg.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg tillater meg å foreslå Per Ove Width og Kenneth Svendsen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-07:
Jeg vil fremsette et forslag om å gjennomgå lover, forskrifter og praksis for å sikre forfulgte kvinner bedre beskyttelse.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-07:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Flere av våre høyskoler arbeider for tiden hardt for å strekke seg etter de høye og klare kvalitetskriteriene Mjøs-utvalget har foreslått for at høyskoler skal kunne kvalifisere seg til universitetsstatus. Hvilken begrunnelse har statsråden for å senke og utvanne disse kvalitetskravene drastisk, slik han har gått ut med offentlig i forkant av den varslede stortingsmeldingen om reformer i høyere utdanning?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-07:
Jeg ser også fram til å diskutere stortingsmeldingen på bred basis når den er lagt fram, og kan med glede konstatere at den kommer, som tidligere varslet, tidlig i mars, nemlig 9. mars. På det spørsmålet som nå er stilt, har statsråden valgt den kommunikasjonsform både til Stortinget og offentligheten at han bit for bit har presentert interessante reformer, som han har ment er viktige. Jeg merker meg nå statsrådens begrunnelse, at han i tillegg til fire breddeuniversitet vil tillate noen andre å bli universitet så lenge de har ett doktorgradsprogram. Selv tror jeg at det å åpne for dette på det grunnlaget som statsråden gjør, lett vil åpne for at mange kunne få den lyst som ligger i at det kun er gjennom universitetsstatus at man kan få ta del i grunnforskning. Jeg er av den generelle oppfatning at grunnforskning er viktig på andre områder enn det som utelukkende ligger i universitetene, og at det ligger kompetanse og utvikling i mange forskningsmiljøer som vi burde kunne stimulere, når vi nå trapper opp norsk forskerutdanning. Jeg vil stille følgende spørsmål til statsråden: Ser han ikke på det i seg selv å vurdere forskerinitiert forskning som verdifullt for å øke bredden i norsk forskning, uten å gå omveien om å få universitetsnavnet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-07:
Jeg deler statsrådens oppfatning av at noen andre – ikke mange – bør kunne få sjansen til å få universitetsnavn, gitt at de oppfyller faglige krav. For min del er jeg overbevist om at hvis man setter inngangsterskelen til ett doktorgradsstudium, er det ganske mange som vil oppfatte at dette er metoden for å kunne få adgang til viktige grunnforskningsmidler. Jeg tror at man ville hatt en ryddigere linje ved å opprettholde strenge faglige krav, og heller se på hvordan man kunne stimulert forskning, som har skapt sin egen energi, slik man f.eks. har gjort det ved høgskolen i Bodø, og slik man har gjort det ved høgskolene i Agder og Rogaland, som jeg er sikker på at statsråden tenker på. Men jeg tror det finnes andre veier å gjøre det på enn å senke kravene for å kunne bære universitetsnavnet, selv om jeg er enig med ham i at man skal konsentrere seg om de fire breddeuniversitetene, og at andre som bærer universitetsnavnet, da vil være nisjeuniversitet, om man skal bruke et slikt uttrykk.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
På vegne av Kenneth Svendsen, Torbjørn Andersen og meg selv vil jeg sette frem et forslag om å gjøre momskompensasjonsordningen for kommuner og fylkeskommuner generell.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
På vegne av representantene Kristin Halvorsen, Ågot Valle og meg sjøl vil jeg sette fram et forslag om strakstiltak for å bedre den økonomiske situasjonen for fattige barnefamilier.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
I går la SV inn et forslag i Stortinget om å få en egen stortingsmelding om økologisk landbruk. Vi mener det nå er nødvendig å få en totalgjennomgang av landbrukspolitikken i lys av det som skjer rundt oss i Europa. Hittil har signalene fra landbruket i Europa og fra landbruksministeren vært svært positive i forhold til det. Han sier sjøl i dag at det må tas et krafttak for dette. Etter SVs syn er ikke den landbruksmeldingen som ligger til grunn for norsk landbrukspolitikk, tilstrekkelig. Kanskje er den heller ikke tilstrekkelig for å nå de 10 pst. som det er bred enighet om. Er landbruksministeren enig i at vi trenger en totalgjennomgang for å få på plass en styring av landbrukspolitikken som kan gi oss trygg mat på en bedre måte enn det vi har i dag?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
Jeg har følgende spørsmål: «Flere enn 6 000 personer er kastet ut fra sin bolig de siste åra. Mange av dem ventet på time på sosialkontoret. Alternativet for disse menneskene er hospits. Samtidig står kommunale og private utleieboliger tomme. Mangel på kommunal samordning, små og uoversiktlige hjelpetiltak og ingen krav til maksimalt prisnivå eller antall sosiale utleieboliger rammer folk med lite penger. Ser statsråden behov for et nytt regelverk som sikrer nok billige sosiale utleieboliger og hindrer bostedsløshet?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
Jeg takker for svaret. Jeg kjenner statsrådens engasjement på boligsektoren, som jeg setter pris på. Jeg tror likevel at det må kraftigere grep til enn det Regjeringa hittil har vært villig til å ta i bruk. Det er ille å være vitne til at private utleiere flår folk med dårlig råd. Enda verre er det å være vitne til at kommuner gjør det, og det skjer nå. For kommune etter kommune går fra et system med generell subsidiering av de sosiale boligene til et system med markedsleie eller gjengs leie supplert med diverse små kommunale bostøtteordninger og statlige ordninger. Det kan vise seg å være et system som rammer folk med dårlig råd mye hardere enn det Regjeringa har tilsiktet med sin politikk. Vi bruker nå fra Stortingets og Regjeringas side store midler for å bygge mange flere sosiale utleieboliger. Hvordan skal vi kunne sikre at disse boligene på sikt forblir billige når kommunene får lov til å heve husleiene uregulert?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
Jeg er enig i mye av det statsråden peker på, men jeg syns likevel at det er en stor mangel i resonnementet. Vi ønsker faktisk å satse milliarder for å bygge opp flere sosiale og rimelige utleieboliger. Det er Regjeringa og SV helt enige om. Men hvordan kan vi på sikt sikre at disse boligene faktisk forblir billige? Det er det regelverket SV etterlyser. Vi har opphevet husleiereguleringa, og vi har fått en ny husleielov som gjør det lovlig for kommunene å operere både med gjengs leie og markedsleie, sjøl for de boligene som skulle være sosiale og billige. Ser ikke statsråden at utover alt dette samarbeidet, som er en selvfølgelig oppgave for kommunene, så må vi sikre at vi har en tilstrekkelig beholdning av billige, sosiale utleieboliger? Det er nettopp den strukturmangelen i norsk boligpolitikk som gjør at veldig mange får problemer. Hvorfor skal vi nå bruke mange milliarder på et system som kan vise seg bare å bli et forretningsområde for kommunene hvis vi ikke passer på?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-03-07:
Ja.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-03-07:
Jeg har også et spørsmål til landbruksministeren. Jeg vil gjerne følge opp litt av det som har vært sagt tidligere. I Dagsavisen i går var det en overskrift over hele forsiden: «En verden på bristepunktet» – etter at Arbeiderpartiets leder, Thorbjørn Jagland, i sin tale til Arbeiderpartiets landsstyremøte visstnok skal ha sagt følgende: «De fleste land vil se at vi har feil kurs, og at det trenger en omlegging til mer lokal produksjon. Det kan gi høyere priser, men det er mange villige til å betale for høyere kvalitet». Jagland sa også i nyhetene på TV 2 i går kveld at vi burde se på strukturen på slakteri og meieri bl.a., med tanke på en mer lokal produksjon. Mitt spørsmål til landbruksministeren er: Hva vil landbruksministeren gjøre for å følge opp partilederens utsagn fra i går?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-03-07:
Jeg står her med en hel bunke med avissitater hvor landbruksministeren sier at han vil jobbe i retning av større enheter og lavere priser på landbruksprodukter, priser ned mot EU-nivå. Det landbruksministeren sier nå, er kosmetiske endringer i forhold til partilederens utsagn, hvor det her står: «Kugalskap, munn- og klovsyke, stress hos 5-åringer og voldelige TV-serier skremmer Ap-leder Thorbjørn Jagland. – Nå må vi legge om politikken for ikke å tippe over.» Å drive å snakke om endringer på små marginaler, hvor vi kanskje kan snakke om 2 pst. økologisk produksjon, mens resten av landbruket altså skal gå i retning av større enheter, lavere priser og over tid færre og færre enheter, er med respekt å melde ikke en imøtekommelse av det det må oppfattes som når man leser og hører Thorbjørn Jaglands utsagn, som en dramatisk omlegging av landbrukspolitikken. Jeg vil derfor gjenta spørsmålet: Er det rett og slett bare et slag i luften det utenriksministeren og partilederen i Arbeiderpartiet har kommet med, eller vil det på noen som helst måte bli fulgt opp med annet enn små kosmetiske endringer?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-03-07:
Mitt spørsmål går til finansministeren. I regjeringen Stoltenbergs første dokument til Stortinget – så å si iallfall – revidert nasjonalbudsjett fra i fjor, skrev man følgende om skatter: «Mulighetene til å øke skatte- og avgiftsinntektene er begrenset i årene som kommer. Skatte- og avgiftsnivået i Norge er allerede høyt sammenliknet med andre land.» Etter det økte man skatte- og avgiftsnivået i budsjettforslaget sitt med 12 milliarder kr. Siden har man kommet på bedre tanker. Finansministeren har iallfall lansert tanker om å redusere toppskatten, og man har i et budsjettforlik forpliktet seg til å fjerne investeringsavgiften. Når slike tanker lanseres fra andre partier, pleier finansministeren i Stortingets «svaretimer» å bruke anledningen til å spørre om inndekningen. Mitt spørsmål er derfor: Hva er Regjeringens planer når det gjelder inndekning av lettelser i toppskatten og av helt å fjerne investeringsavgiften? Hvilke andre skatter mener Regjeringen skal gå opp når disse går ned?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-03-07:
Jeg vil gjerne gjøre statsråden oppmerksom på at jeg svarer på vegne av Høyre, og jeg forstår at dette også er en «svaretime». Jeg skal gjerne svare på de spørsmål statsråden stiller. Jeg tillot meg altså å stille et spørsmål om inndekning av de lovede skatte- og avgiftsreduksjoner. Jeg registrerer at det vil regjeringspartiet overhodet ikke svare på. For øvrig er jeg helt enig i at Høyre trenger sterkere innflytelse på budsjettforlikene – det deler jeg tanken om, og jeg arbeider så godt jeg kan for å få det til. Men jeg må nok si at det er bedre å få til et budsjettforlik med null skatte- og avgiftsøkninger enn et budsjettforlik med skatte- og avgiftsøkninger i størrelsesorden 12 milliarder kr. Det er noe av det drøyeste vi har hatt på lenge, og det står i grell kontrast til hva Regjeringen selv har lovet. Man kan diskutere hvor troverdig man er når man lover lettelser i toppskatten etter først å ha økt den ved hver mulig anledning. La meg bare peke på at på hele 1990-tallet økte antallet som betalte toppskatt formidabelt, med unntak av ett eneste år. Da var det ingen økning, og det var i 1999 da Høyre hadde innflytelse på budsjettforliket. Vi skulle gjerne hatt mer.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Nå er det jo slik at representanten her spør om innretningen av statsbudsjettet for neste år. Det vil jeg naturlig nok ikke kommentere. Men det representanten her også reiser spørsmål om, er om det er et flertall i Stortinget som ønsker å gjennomføre endringer i skattesystemet slik at man får en tilnærming i beskatning av arbeid og kapital. Jeg har gjort det klart at Arbeiderpartiet for sin del mener at det er sterke grunner til en viss reduksjon i toppskatten, og det håper jeg hr. Foss og jeg kan være enige om. Jeg er litt overrasket over den stadige skattedebatten fra Høyres side, og også fra Fremskrittspartiets side. Det er jo slik at det var to år hvor Høyre og Fremskrittspartiet hadde en mulighet for å øve innflytelse på utformingen av budsjettet, da de inngikk budsjettforlik med regjeringen Bondevik. Og det er slik at tallene for 1998 og 1999 er interessante for å se hvordan skattene endret seg. Det kunne være interessant å sende representanten Foss et forstørrelsesglass for å prøve å vise: Hvor skjedde det skattenedsettelser i de budsjettforlikene som Høyre da var part i? Var det slik at overtidsskatten ble redusert? Nei, det ble den ikke. Tvert imot ble faktisk overtidsskatten og marginalskatten redusert fra 57 pst. til 48,8 pst. da Arbeiderpartiet la fram skattereformen i 1992. Ble bensinavgiften redusert? Nei, den ble ikke det. Første gang bensin- og dieselavgiften har blitt redusert, er under denne regjeringen. Er det slik at alkoholavgiften ble redusert? Nei, den ble ikke det. Det er faktisk slik at denne regjeringen foreslo å sette ned brennevinsavgiften med 17, 5 pst. Er det slik at matvareprisene ble redusert? Nei, heller ikke det. Men det er inngått et budsjettforlik i år som innebærer at man halverer momsen på matvarer. Derfor synes jeg denne diskusjonen om hvordan skattene har utviklet seg, bl.a. i 2001, som Høyre og Fremskrittspartiet stadig kommer tilbake til, kommer i et litt spesielt lys når man ser tilbake på hvilke erfaringer man har hatt med de budsjetter hvor Høyre faktisk har hatt mulighet for å øve innflytelse.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Den gang det virkelig ble en endring i marginalskatten på arbeidsinntekt, var i forbindelse med den skattereformen som arbeiderpartiregjeringen la fram. Fra 1991 til 1992 ble den økte marginalskatten redusert fra 57,8 pst. til 48,8 pst. Men utgangspunktet for mitt svar og mitt motspørsmål til representanten er at når Høyre og Fremskrittspartiet står fram i opposisjon, står fram i debatter i stortingssalen, framstiller man det som at man vil redusere skatter og avgifter, og det er det helt sentralt at man skal få tilslutning til. Men man har faktisk hatt muligheter til å få tilslutning til sin politikk, delvis da man selv var i regjeringsposisjon, men ikke minst i de årene hvor man inngikk budsjettforlik, for 1998 og 1999. Og da er det ikke slik at vi finner igjen at Høyre prioriterte nedsettelse av skatter og avgifter. Det var ikke slik at bensinavgiften ble satt ned, det var ikke slik at alkoholavgiften ble satt ned, det var ikke slik at skattenivået ble satt ned. Derfor blir det en sterk motstrid mellom det Høyre framstiller som sin politikk, og det de faktisk gjør når de har muligheten til innflytelse, for en gangs skyld.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det er altså et flertall i Stortinget som har sluttet seg til at man skal foreslå visse systemmessige endringer i nærings- og kapitalbeskatningen. Det er også et flertall i Stortinget som for få dager siden konstaterte at fordi man ønsket å ha en bredere diskusjon om det, vil man ikke ta sikte på å gjennomføre en slik endring fra 2002, men derimot fra 2003. Det tror jeg er klokt. Jeg tror det er klokt at man får bedre tid til å forberede en slik endring, og at man får bedre tid til å drøfte mulige endringer med ulike fagmiljøer og med ulike næringsaktører og organisasjoner. Og da er det selvsagt ikke slik at Regjeringen på dette tidspunkt har bestemt seg for hvordan innholdet i en slik systemendring skal være. Tvert imot har Regjeringen hele tiden gjort klart at det ikke vil være mulig å ha ferdig en skisse til en slik systemendring i vår. Vi har sagt at første mulige tidspunkt vil være til høsten. Nå har vi fått muligheten til å bruke mer tid, og det tror jeg er fornuftig.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Regjeringen har ingen planer om å øke det samlede skatte- og avgiftstrykket.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
La meg først si at det kan meget vel være at den modellen som ble drøftet i forbindelse med nasjonalbudsjettet, ikke er den som er best egnet som en modell for systemendringer i skatte- og avgiftssystemet. Man kan komme fram til andre systemer som kan være bedre egnet. Her er det jo slik at det partiet representanten Sørfonn representerer, Kristelig Folkeparti, og Senterpartiet, Venstre og Arbeiderpartiet i budsjettforliket slo fast en del grunnprinsipper som man mener bør ligge til grunn for en systemendring i nærings- og kapitalbeskatningen. Det har selvfølgelig Regjeringen full respekt for, og den legger det til grunn for sitt videre arbeid. Så har vi fra Regjeringens side gjort klart at det er behov for grundige utredninger for å komme fram til svar på hvordan man kan utforme et system som er i tråd med de prinsippene som der ble nedfelt. Jeg synes det er klokt at man tar seg mer tid før man legger fram en slik systemendring. Det er også slik at Regjeringen har sendt ut invitasjon til brede faglige miljøer og til brede næringsmiljøer for å diskutere de mulige systemendringene. Det vil vi lytte til før vi går inn for noe standpunkt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
La meg først si at det er klart at det at man i budsjettforliket bestemte seg for at man skulle fjerne investeringsavgiften, er en stor beslutning. Jeg minner om at også regjeringen Harlem Brundtland i skattereformframlegget i sin tid foreslo at man skulle avvikle investeringsavgiften. Den gang prioriterte ikke Stortinget det. Denne gangen har et flertall i Stortinget kommet til at det vil være riktig å gjøre det. Så er det selvsagt klart at det er en utfordring for Regjeringen å finne rom for det innenfor det budsjettopplegget som man skal utforme for neste år, men vi legger selvsagt til grunn det budsjettforliket som er inngått. Så reiser representanten Sponheim bl.a. spørsmål om en bredere forbruksbeskatning. Norge var, så langt jeg er kjent med det, det eneste land som har momssystem, men som ikke har hatt generell moms på tjenester før den beslutningen som ble truffet i høst. Jeg tror derfor det var en fornuftig beslutning at man nå innfører en generell moms, og vil komme tilbake til avgrensingene av den. Der er det mange vanskelige spørsmål som Regjeringen arbeider med.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg har stor sympati for den bekymring som ligger bak representanten Djupedals spørsmål. Det har vært arbeidet mye for å finne måter å ta etiske hensyn i Petroleumsfondets investeringer på, men det har vist seg svært vanskelig. Ikke minst må man her legge til grunn at man må ha generelle investeringskriterier, slik at man eventuelt med letthet kan finne ut om et selskap skal inkluderes eller ikke. Og da er det slik at Norges Bank og Finansdepartementet ikke selv kan undersøke hvert enkelt selskap i et investeringsunivers som består av 20 000 selskaper – mange konserner med en svært variert virksomhet, og mange konserner hvor virksomheten endres relativt raskt. Og derfor er det vanskelig til enhver tid å ha oversikt over hva de enkelte selskaper som man har investert i, har i sin aktivitet. Videre må det også være mulig å kunne etterprøve det. Et annet viktig element er at det må jo være en sammenheng mellom hva vi gjør inneriks og utenriks. Og det er altså slik at også Den norske stat har hatt investeringer i selskaper som driver våpenproduksjon. Kongsberg og Raufoss er viktige eksempler på det. Stortinget har flere ganger diskutert dette spørsmålet. Regjeringen Bondevik fremmet forslag til tre etiske retningslinjer, om miljøkriterier, om aktiv bruk av stemmerettighetene i forhold til menneskerettigheter og miljø og i forhold til tobakksprodukter. Og da var det slik at et klart flertall i Stortinget gikk mot forslagene om å bruke stemmerett. Det var bare spørsmålet om Miljøfondet som fikk tilslutning i Stortinget. Jeg vil anta at en viktig avveining som den gang lå til grunn i Stortinget, var de store, praktiske vanskelighetene i forhold til oppfølging av de etiske retningslinjene. Regjeringen vil legge til grunn de avveininger som Stortinget her foretok, og jeg tror det er veldig vanskelig å foreslå en konkret, etisk retningslinje for aktiviteten i hvert enkelt selskap.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det jeg prøvde å si i mitt svar, var at jeg har stor sympati for det spørsmålet som representanten reiser, men at både ulike regjeringer og Stortinget flere ganger har diskutert muligheten for å foreta etiske avgrensninger. Et flertall i Stortinget har lagt til grunn at det er svært komplisert å finne fram til allmenne retningslinjer som kan legges til grunn for virksomheten i Petroleumsfondet. Det er en konklusjon som jeg for min del legger til grunn, og så vil jeg ta med meg den problemstillingen som representanten her reiser, og som også har kommet opp i media i de siste dagene, og få en mulighet for å foreta en ytterligere vurdering av den. Men så langt har det ikke fra Regjeringens side vært ansett for å være mulig å utforme praktikable retningslinjer. Jeg konstaterer at også et stort flertall i Stortinget har lagt det til grunn.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg synes faktisk det var ganske bra at Regjeringen klarte å få tilslutning til den første reduksjonen i bensinavgiften som vi har sett siden man innførte skillet mellom blyholdig og blyfri bensin. Jeg synes også det er ganske bra at vi for første gang har sett reduksjon i dieselavgiften. Så sier representanten at det er av begrenset omfang. Hvis det er beskjedne reduksjoner i avgiften på bensin og diesel, må det være svært beskjedent det som skjer i forhold til årsavgiften, for endringene i årsavgiften er langt, langt, langt mindre i økonomisk omfang enn den virkningen som man har av reduserte bensin- og dieselavgifter. Regjeringen har ment og har hatt som sitt utgangspunkt at det samlede avgiftsnivået på bensin og diesel var kommet for høyt. Derfor la Regjeringen fram forslag om å gjennomføre en reduksjon. Og jeg må si, som jeg også var inne på i mitt svar til representanten Foss, at jeg synes det er viktigere å oppnå ting enn å snakke om ting. Det er helt riktig at Fremskrittspartiet snakker om bensinavgiften, snakker om årsavgiften, snakker om dieselavgiften osv., osv., men det er ikke slik at vi da Fremskrittspartiet hadde muligheter for å øve innflytelse på budsjettet og rent faktisk inngikk budsjettavtale med regjeringen Bondevik for 1998 og 1999, så en reduksjon i bensinavgiften, eller så en reduksjon i dieselavgiften eller så en reduksjon i årsavgiften. Det er jo ikke slik. Det er ikke slik at vi ser igjen det som Fremskrittspartiet argumenterer med når det gjelder bil, i de budsjetter som Fremskrittspartiet rent faktisk fikk flertall for sammen med sentrumspartiene og Høyre. Der var det ingen reduksjon i bensinavgiften, ingen reduksjon i dieselavgiften. Det har det derimot vært i denne Regjeringens budsjettframlegg.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
La meg først rette en misforståelse hos representanten. Hun snakket om en regjering som ikke vil sette avgiftene ned. Men Regjeringen har jo satt de biltilknyttede avgiftene ned. Dette er den første regjering som har satt bensinavgiften ned, den første regjering som har satt dieselavgiften ned. Derfor er det ikke slik at denne regjering ikke vil sette avgiftene ned. Vi har gjort det. Vi har ikke bare pratet om det, vi har faktisk gjort det. Det andre er at jeg ikke sa at årsavgiften er beskjeden. Jeg sa at hvis man snakker om at endringen i bensin- og dieselavgiften er beskjeden, må jammen endringen i årsavgiften være svært beskjeden, for den er vesentlig mindre enn endringen i bensin- og dieselavgiften. Når det gjelder forholdet mellom å bruke og å eie bil, gikk de samlede avgifter knyttet til årsavgift, bensinavgift og dieselavgift etter norske forhold sterkt ned i det budsjettframlegget som arbeiderpartiregjeringen la til grunn. Når det gjelder spørsmålet om innretningen av årsavgiften for øvrig, har Regjeringen for tiden ingen planer om endringer i den. Jeg registrerer representantens synspunkter og tar dem med meg.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Hensikten med de høye avgiftene på alkohol er først og fremst å begrense alkoholforbruket. Det er grunn til å tro at de høye avgiftene har bidratt til at Norge har et vesentlig lavere alkoholforbruk enn andre land. Forbruket av svakvin og øl har økt jevnt de siste årene, og det uregistrerte forbruket av disse produktene er lavt. Tall fra Statens institutt for alkohol- og narkotikaforskning tyder på at også grensehandelen med disse produktene er forholdsvis lav. Vinmonopolets omsetning av svakvin økte med 66 pst. fra 1990 til 2000. I samme periode sank Vinmonopolets omsetning av brennevin med 21 pst. Om lag halvparten av brennevinsforbruket kommer i dag fra uregistrerte kilder som smugling, hjemmebrenning, grensehandel og taxfree-handel. For Regjeringen er det ønskelig å bringe brennevinsforbruket inn i mer registrerte former. Redusert avgift på brennevin vil gjøre smugling og hjemmebrenning mindre lønnsomt og kan bidra til at turistimporten reduseres. Dette var noe av bakgrunnen for at Regjeringen foreslo å redusere avgiften på brennevin med vel 15 pst. i forbindelse med momsreformen fra 1. juli 2001. I forbindelse med budsjettforliket med sentrumspartiene ble imidlertid denne avgiftsreduksjonen ikke vedtatt. Jeg legger derfor ikke opp til å foreslå reduksjoner i alkoholavgiftene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2001. Regjeringen er oppmerksom på at avgiftsutviklingen i Sverige vil kunne bidra til å legge press på alkoholavgiftene i Norge over tid. Sverige vil gradvis avvikle sine særskilte innførselskvoter for alkohol og tobakk fram til 1. januar 2004. Med mer liberale innførselskvoter kan svenskene komme til å redusere avgiftene på alkohol i årene framover, men det er ikke tatt noen beslutning om det ennå. Blant annet på bakgrunn av avgiftsutviklingen i Sverige vil Regjeringen vurdere alkoholavgiftene på nytt i budsjettet for 2002.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jo, og det var noe av bakgrunnen for at Regjeringen foreslo en nominell reduksjon i brennevinsavgiften på 17,5 pst. Men jeg konkluderer med at Stortinget ikke sluttet seg til det. Det tar jeg til etterretning.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jo, men hvis representanten vil høre etter hva jeg sier, så skal jeg gjenta at vi i budsjettet foreslo 17,5 pst. reduksjon av brennevinsavgiften, men Stortinget sluttet seg ikke til det. I det ligger det også at Regjeringen ser både de problemstillingene som ligger i at vi har en god del uregistrert handel med brennevin, og problemstillingen knyttet til det vi ikke kan se bort fra, nemlig en mulig ytterligere avgiftsreduksjon på svensk side. Det var bakgrunnen for Regjeringens forslag. Men det var altså slik at det ved den samlede budsjettløsningen ikke ble gitt tilslutning til det forslaget, og derfor finner jeg ingen grunn til å gjenta det i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, men jeg har latt det stå åpent for at Regjeringen kan komme tilbake med forslag om reduserte avgifter på alkohol i budsjettet for 2002.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Finansdepartementet arbeider nå med en odelstingsproposisjon med forslag til ny takseringsløsning, og den vil bli lagt fram i vår.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg er selvsagt enig i at det er viktig med en mer rettferdig takst. Derfor har jeg arbeidet fram et forslag om det, og jeg kommer til å legge det fram for Stortinget i vår.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Ja, det gjør jeg. Derfor mener jeg det er nødvendig å endre det, og det har Arbeiderpartiet ment lenge. Det er også en viktig bakgrunn for at Regjeringen legger fram et nytt system. Vi kommer til å legge fram et system som er basert på produksjonsverdi, og ikke på markedsverdi. Det forslaget kommer til våren. Jeg har lyst til å vise til at også Fremskrittspartiet har stemt for økninger i de årlige takstene, senest i forbindelse med budsjettforliket med regjeringen Bondevik i 1998, hvor man økte boligtakseringen med 5 pst. Mitt utgangspunkt er at vi må få et mer rettferdig system, vi må få ett rettferdig system, og det er utgangspunktet for det Regjeringen legger fram om relativt kort tid.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Et interkommunalt aksjeselskap er som aksjeselskap i utgangspunktet et eget skattesubjekt. Et selskap kan imidlertid være fritatt for skatteplikt dersom det ikke har «erverv til formål». Dette følger av en alminnelig bestemmelse i skatteloven. Bestemmelsen gjelder aksjeselskap, andelslag, klubber, foreninger mv. Bestemmelsen gjelder også uavhengig av om selskapet er offentlig- eller privateid. Det er de lokale ligningsmyndighetene som må ta stilling til om et konkret selskap har erverv til formål, slik også nærings- og handelsministeren svarte i det tidligere angitte spørsmålet. Hvorvidt lovens vilkår om «ikke erverv til formål» er oppfylt, må avgjøres etter en totalvurdering av en rekke momenter. Sentralt i vurderingen, men ikke alltid avgjørende, er vedtektenes bestemmelser om drift uten sikte på overskudd. Det kan videre bli lagt vekt på hvordan selskapet er finansiert, om det har et ideelt formål, hvem midlene tilfaller ved oppløsning, og om selskapet utdeler utbytte. At et selskap konkurrerer om et anbud, medfører ikke i seg selv at selskapet må anses å ha erverv til formål. Ligningsmyndighetenes oppgave i et slikt tilfelle vil være å håndheve skattelovgivningen ut fra de faktiske forhold. Dersom et selskap innretter seg slik at lovens betingelser for skattefri status oppfylles, kan nok det ha uheldige konkurransevridende sider. At selskapet konkurrerer med andre om oppdrag, gir imidlertid ikke uten videre grunnlag for å slutte at selskapet har erverv til formål i skattelovens forstand.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Nei, jeg kan ikke se at man kan unngå elementer av skjønn. Det er de lokale ligningsmyndighetene som vil måtte utøve det. Det gjør at det er vanskelig for meg å forholde meg til denne konkrete saken, det vil det være naturlig at de lokale ligningsmyndighetene tar standpunkt til. Men det er slik i mange deler av skattelovgivningen og ligningsregelverket at det er et skjønn som må utøves lokalt, og det virker for meg å være tilfellet i denne saken.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Her kan jeg bare vise til det svar som statsråd Knudsen gav i den tidligere spørretimen.
Jan Petersen (Høyre), 2001-03-07:
Etter å ha hørt på finansministeren, skjønner jeg at det er behov for en reform i Stortingets spørretimeordning, en ordning hvor statsrådene får anledning til å stille spørsmål til representantene. Jeg har skjønt at det er mangt og mye statsråden lurer på som han ikke har svar på. Men nå er det engang slik at i denne spørretimeformen er det stortingsrepresentantene som stiller spørsmål til finansministeren, og finansministeren evnet altså ikke å svare på spørsmålet. Thorbjørn Jagland, Arbeiderpartiets leder, har fra den talerstolen Schjøtt-Pedersen nå står på, sagt at alle vesentlige spørsmål bør legges på bordet før valget. Hvordan har det seg da at Schjøtt-Pedersen bare er innstilt på å legge på bordet de områdene hvor han ønsker å la skattene gå ned, mens han plent nekter å svare på spørsmål om de områdene hvor skattene skal gå opp? Hvis statsråden nå for en gangs skyld kunne konsentrere seg om å svare på spørsmål, kunne han da være så vennlig å besvare dette spørsmålet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Der Arbeiderpartiet foreslo tidenes økning i skattene og avgiftene, foreslo altså Fremskrittspartiet en reduksjon i skatte- og avgiftstrykket på 40 milliarder kr for inneværende år. Men hovedspørsmålet til Per-Kristian Foss gikk på om Regjeringen mente at nivået for samlede skatter og avgifter nå er høyt nok, om vi kan påregne at Regjeringen for fremtiden også vil fortsette å øke skatte- og avgiftstrykket, eller om det snart kan komme et signal om at det samlede skatte- og avgiftsnivå er høyt nok. Det nytter ikke å forsøke å late som om man ivrer etter å redusere enkelte skatter og avgifter, når man hele tiden arbeider for å ta det igjen på annen måte. Og det ville være interessant å få vite om Regjeringen har tenkt å arbeide for et lavere skattetrykk, eller om vi må påregne at ulike skatter og avgifter også for fremtiden vil øke.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Mitt spørsmål går til finansministeren. Selv om Fremskrittspartiet i mange år har arbeidet for å fjerne årsavgiften på bil, ser vi nok en gang beviset på at årsavgiften bare øker og øker. I flere år har Arbeiderpartiet gitt uttrykk for at det skal være rimeligere å eie bil og eventuelt dyrere å bruke bil. Likevel har årets budsjettforlik ført til at finansministeren har brukt mye tid på å skryte av en relativt beskjeden reduksjon i bensinavgiften, samtidig som man har fått en ytterligere økning i årsavgiften på bil. Da blir det relevant å spørre hva som egentlig er Regjeringens syn. Skal det være dyrt å eie bil og billigere å bruke bil, eller skal det være det Arbeiderpartiet tidligere har sagt, nemlig billigere å eie bil og dyrere å bruke bil? Hva er det egentlig bilistene kan forvente seg av Regjeringen i tiden fremover? Kan vi se noe som helst til en reduksjon av disse avgiftene, eller blir det dyrere både å eie og å bruke bil?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg registrerer at finansministeren mener at den avgiften som nå ligger til forfall rundt omkring i de tusen hjem, er en beskjeden avgift, og det betyr at Regjeringen ikke har noen ambisjoner om å gjøre noe med årsavgiften. Da har jeg lyst til å stille et annet spørsmål. Motorsykler og campingvogner er kjøretøyer som brukes halvparten av året. Like fullt er de ilagt en betydelig avgift. Tidligere har det vært tatt opp spørsmål i denne sal om hvorvidt det er mulig å se for seg en halvering av avgiften i tråd med den tiden i året man faktisk bruker en motorsykkel eller en campingvogn. Forsikringsselskapene for sin del forsikrer nettopp motorsykler og campingvogner ut fra den tiden i året de blir brukt. Ville det ikke da være naturlig for en regjering som ikke vil sette avgiften generelt ned, i hvert fall å vurdere muligheten for å halvere avgiften på kjøretøyer som ikke er i bruk på veiene hele året?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
I sist veke diskuterte Stortinget prosessane for den planlagde omlegginga av skattesystemet. Ein avgrensa seg stort sett til å snakka om prosessen, men det er klårt at innhaldet er interessant. Me i sentrumspartia er veldig opptekne av å få redusert avstanden mellom skattlegging av kapitalinntekt og av lønsinntekt. No er det slik at Arbeidarpartiet i sitt budsjettforslag sist haust la ein del vekt på den såkalla KAF-modellen, altså ei progressiv overskotsskattlegging. Me er noko skeptiske til om dette er ein rett modell for å ta vare på og stimulera til verdiskaping, leggja til rette for nyskaping og gjera Noreg attraktivt for etablering av lønsame bedrifter. Eg går ut frå at finansministeren allereie har begynt å tenkja på kva han vil leggja fram i det nye skattesystemet. Det hadde vore interessant om han ville letta litt på sløret og seia litt om at denne progressive overskotsskatten – kanskje det ikkje er den beste modellen for å løysa problema.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-03-07:
I det opprinnelige spørsmålet fra Per-Kristian Foss var det nevnt at det var gjort to viktige grep i budsjettforliket, nemlig tilnærming i skattesats mellom arbeid og kapital som en føring for de endringer som vil komme, og faktisk vedtak om fjerning av investeringsavgiften. Spørsmålet mitt går til finansministeren. Kjenner han til at det gjennom noe budsjettforlik noensinne har vært fjernet en hel skatteart med et så stort proveny som det som det ble gjort gjennom det vedtak som er fattet når det gjelder investeringsavgiften? Og deler finansministeren det syn at et framtidig skattesystem basert på en tilnærming av skattesatser for arbeid og kapital og for en bredere og mer effektiv forbruksbeskatning er den internasjonale trenden som også Norge ved dette vil følge, og som vil gi et framtidig og godt, robust og moderne skattesystem som også andre land praktiserer?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
Mitt spørsmål går også til finansminister Schjøtt-Pedersen. SV har avdekket at oljefondet har investert i en bedrift i Singapore som produserer landminer. Landminer er altså forbudt gjennom en internasjonal avtale fra 1997, og Norge var en av pådriverne sammen med Canada for å få til dette internasjonale forbudet. Vi gav også Nobelprisen til Jody Williams, som et resultat av denne internasjonale konvensjonen mot produksjon og distribusjon av landminer. I tillegg har vi avdekket at vi investerer våre sparepenger i Burma, et land som norske myndigheter sterkt advarer mot å investere i. Vi har avdekket at vi investerer i mange av de ledende tobakksselskap i verden, som bl.a. tidligere statsminister Gro Harlem Brundtland nå bruker mye energi på å si er selskaper som produserer det mest skadelige av alle produkter. Vi har avdekket at vi har eierandeler i selskaper som har genmodifiserte produkter, som Norge sterkt advarer mot at man skal kunne patentere – bare for å nevne noe. I tillegg har vi også eierandeler i bedrifter som produserer ammunisjon med utarmet uran. Jeg må innrømme at jeg skammer meg over at vi bruker sparepengene på dette. Hva sier finansministeren om det? Skammer han seg?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-07:
Dette var svært nedslående – at den norske finansministeren aksepterer at vi bruker sparepengene våre til å investere i en bedrift der de produserer landminer, som gjennom et norsk og et kanadisk initiativ er forbudt i 139 land i verden, og så at vi tillater oss å si at vi ikke bryr oss om dette, fordi det praktisk er for vanskelig. Men 13 pst. av alle amerikanske pensjonsfond har nå etiske retningslinjer. 13 pst. av de største spekulantene i verden har retningslinjer for investeringsprofil. Og stadig flere også norske fondsforvaltere har nå retningslinjer for miljø og etisk profil, rett og slett fordi det blir et moralsk og etisk dilemma at Norge hele tiden skal stå ved én fane om menneskerettigheter og miljø, mens vi på den andre siden altså er en rå storspekulant som investerer kun etter profitt og ikke etter hvilke andre hensyn man skal ta. Jeg må få lov til å utfordre finansministeren en gang til: Mener han virkelig at vi skal tillate at våre sparepenger investeres i bedrifter som produserer landminer, eller vil finansministeren faktisk prøve å ta et initiativ for at vi ikke skal stå med denne internasjonale skammen som dette faktisk er?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Mitt spørsmål går til landbruksministeren. Det er delvis ein periode med katastrofetilstand i Europa kva gjeld matvaretryggleik og matvareproduksjon. Vi har registrert at Tyskland legg heilt om sin landbrukspolitikk. Vi har registrert at leiaren i Arbeidarpartiet beskriv situasjonen i landbruket som dramatisk. Den omlegginga som Tyskland gjer, er i stor grad i samsvar med det som låg i stortingsmeldinga frå Bondevik-regjeringa, framlagd av Kåre Gjønnes, følgd opp i Stortinget, og som Arbeidarpartiet slutta seg til. Mitt spørsmål til landbruksministeren er difor: Ser ein at vi framover må satse på småskala landbruk, slik som landbruksmeldinga legg opp til, i staden for på industrialisering? Og korleis har landbruksministeren følgd opp det som stortingsmeldinga sa, og som Stortinget slutta seg til, om at 10 pst. av arealet i Noreg skal prioriterast til økologisk landbruk?(Presidenten klubbar.) Korleis er dei tiltaka som er beskrivne, etter behandlinga følgde opp frå landbruksministeren si side? (Presidenten klubbar.)
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Eg takkar for svaret, som til ein viss grad var imøtekommande. Det er klart at Vårherre har utstyrt Noreg og Tyskland ganske forskjellig når det gjeld areal, så det er opplagt at strukturen ikkje vil verte lik. Men dei hovudprinsippa om balanse i høve til økologi som ligg i den tyske ministeren sitt framlegg, er heilt i samsvar med det som Kåre Gjønnes og regjeringa Bondevik la fram. I landbruksoppgjeret no støttar Kristeleg Folkeparti og sentrumspartia ei styrking av det økologiske landbruket. Men samstundes er det viktig, som òg partileiaren i Arbeidarpartiet sa, at ein òg ser på det norske landbruket i forhold til struktur, i forhold til om vi held på å få ein struktur innanfor slakteri, meieri osv. med for store transportavstandar. Difor er mitt oppfølgingsspørsmål: Vil Arbeidarpartiet denne gongen leggje opp til eit samarbeid med landbruksorganisasjonane og eit samarbeid med sentrumspartia i Stortinget, slik ein hadde om meldinga, og ikkje søkje samarbeid mot Høgre, som inneber eit meir industrialisert landbruk?