Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-06:
På 1800-tallet ble det formulert en utopi av sosialisten Edward Bellamy. Han så for seg et samfunn hvor vi gikk av med pensjon da vi var 45 år, og et av de teknologiske framskrittene var at man hadde kabler inne i husene sine, som var koblet til et orkester, som satt og spilte direkte. Det er vanskelig å se for seg teknologisk utvikling, akkurat som det er vanskelig å se for seg hvordan samfunnet skal utvikle seg. Samfunnet er utrolig komplekst, men vi trenger det. Vi har behov for det. Bellamy skriver noe veldig fint: Vi har all mulig komfort i hjemmet, men livets lykke søker vi i samfunnet. Ingen kan bygge et land alene. Land bygges skulder ved skulder, land bygges sammen. Norge skapes ikke herfra. Norge skapes i fellesskap. Norge skapes i familiene og i vennegjengene. Norge skapes av tobarnsfaren som er med og forbereder korpsturen til ungene sine. Norge skapes av jenta på videregående, som sier ja til å være trener for den lokale barneskolens fotballag, og Norge skapes på jobb i samarbeid med kolleger. Samfunn skapes gjennom samspill. Den politiske tradisjonen varierer fra land til land. Men tradisjoner kommer ikke av seg selv. Tradisjoner jobbes framover. Intet enkelt parti skaper en politisk tradisjon, og jeg må si jeg synes det er skremmende at det må stå som en påminnelse til spesielt ett parti når man debatterer i denne salen. I et sivilisert samfunn som vårt tar vi vare på hverandre. Vi gjør noe for å få dem som faller utenfor, inn igjen. I siviliserte samfunn har vi et anstendig arbeidsliv, og vi vet at et anstendig arbeidsliv ikke kommer av seg selv. Vi vet at fagbevegelsen har spilt, spiller og vil spille en viktig rolle i norsk arbeidsliv. Vi vet at det er riktig at det er sånn, og at det er bra at det er sånn. Når konfliktlinjene i norsk politikk går mellom om dette er riktig eller ikke, er det ikke ekte konfliktlinjer – det er karikeringer. Det er en parodi, og egentlig en ganske verdiløs parodi, i og med at det er en parodi på noe som ikke eksisterer. Samtidig er det sånn at vi har tillit til hverandre i siviliserte samfunn. Vi har tro på våre medmenneskers evner og talenter. Derfor skal vi også stille krav til hverandre. I det ligger det også en anstendighet. Vi kan ikke bygge politikk uten å ta for oss de utfordringene vi ser at vi har foran oss, f.eks. at ungdomsledigheten er nær tre ganger høyere enn den samlede ledigheten i Norge. Vi vet at andelen ungdommer i alderen 15–24 år som er sysselsatt, er redusert med 5 prosentpoeng etter 2008. Vi vet også at andelen har falt det siste året. Vi skylder dem det gjelder å ta disse problemstillingene på alvor. For ikke lenge siden kunne vi lese i avisen en veldig flott historie om en tidligere rusmisbruker, en ung mann, som hadde fått seg jobb. Han hadde fått seg jobb gjennom sosialt entreprenørskap. Han sa han var utrolig takknemlig for det, og at hvis han var utenfor arbeidslivet, kunne det godt hende han ble rusmisbruker igjen. Det viser jo at arbeid er verdighet. Sosialt entreprenørskap som begrep er relativt nytt i Norge. Jeg er glad for at regjeringen styrker bevilgningene betydelig på dette området, fordi det kan være et viktig supplement til den offentlige velferden. Dette er et budsjett som bygger Norge videre. Det er et budsjett hvor regjeringen gjør noen justeringer for å tette hull i sikkerhetsnettet, og for å få flere ut i arbeid, slik at flere får muligheten til å ta del i den felles kraftanstrengelsen det er å skape velferden i samfunnet vårt.