trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2015-12-16:
Grunnskulen varer i mange år, og gjennom desse åra skal ungane lære mykje. Dei skal modnast saman med andre ungar og få tilført kunnskapar og verdiar i samspelet mellom lærarar og andre tilsette og ungane sjølve. Leirskuleopphald varer ikkje i mange år, det er i tid berre ein bitte liten del av grunnskuleløpet. Men når vi som vaksne ser tilbake på alle åra på skulen, dukkar gjerne leirskuleopphaldet raskt opp i minnet. Og har vi sjølve ungar som kjem tilbake frå leirskule, ser vi at ungane kjem tilbake med noko dei ikkje hadde før dei reiste. Nye venskap og ny kunnskap er verdifullt, men også det at dei har opplevd nye måtar å vere saman på og få kunnskap på. Vi i Senterpartiet tykkjer leirskule er så viktig at vi har fremma forslag om at alle elevar skal ha rett til eit leirskuleopphald i løpet av grunnskulen. Dessverre vel mange kommunar å prioritere bort leirskule for elevane. Norsk Leirskoleforening har innhenta tal som viser at stadig færre skular sender elevane på leirskule, og at kommunane i svært ulik grad bidreg til finansieringa av opphaldet. Når kommunane ikkje lenger bruker pengar på dette, fører det til at mellom 15 og 20 pst. av elevane ikkje lenger får tilbod om leirskuleopphald. Tidlegare øyremerkte tilskot til føremålet har for lengst vorte lagde inn i ramma. Vi veit at mange kommunar slit med økonomien og må prioritere hardt. Senterpartiet meiner leirskule er for viktig til at det blir prioritert bort. Senterpartiet ser behov for målretta midlar til leirskule, og har derfor lagt inn 100 mill. kr i vårt alternative statsbudsjett til nettopp dette. Mange skuleklassar er flinke til å samle inn pengar til leirskuleopphald, og mange foreldre tek på seg økonomisk ansvar. Men dette inneber at finansieringa av leirskule i dag er på kanten av gratisprinsippet. Senterpartiet meiner leirskuleopphald både er og framleis skal vere ein viktig del av grunnskuleopplæringa. Det betyr at kostnaden må takast av det offentlege. På den måten sikrar vi best at ungar som veks opp også framover, får ha gode minne og nyttige erfaringar frå leirskuleopphald.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Jeg stemte feil.
Tone-Helen Toften (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Jeg stemte feil.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-16:
Jeg glemte å stemme.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-03-17:
På vegne av meg selv vil jeg framsette et representantforslag om forsvarlige grenseverdier for svevestøv.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-03-17:
Det er jo ikke sånn at de 17 indikatorene fra 2014 er en evig standard for hvordan man jobber med bærekraftig utvikling, og vi i Miljøpartiet De Grønne mener at det er en del indikatorer som kunne vært med der, som f.eks. økologisk fotavtrykk og forbruk og produksjon av kjøtt. Samtidig er kanskje den største svakheten at indikatorene i for liten grad blir lagt til grunn for budsjettarbeidet. I stedet for da å fjerne indikatorene kunne regjeringen gått igjennom og forbedret dem, og den burde gitt dem en mer sentral plass i budsjettbehandlingen. Også internasjonalt er dette noe som får stor oppmerksomhet på grunn av FNs nye bærekraftsmål som nå utvikles. Spørsmålet er nå i forbindelse med vedtaket før jul – om å videreutvikle omtalen av bærekraftig utvikling med vekt på grønn vekst – om statsråden kan utdype mer hva vi kan forvente oss, og helt konkret om hun kan bekrefte at hun vil innføre et samlet indikatorsett for bærekraftig utvikling igjen i nasjonalbudsjettet.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-03-17:
Takk for det! Vi i Miljøpartiet De Grønne må bruke muligheten når vi får anledning til to replikker på rad. I eierskapsmeldingen står det klart og tydelig at statlig eide selskaper over en viss størrelse forventes å rapportere med utgangspunkt i standarden Global Reporting Initiative, som har detaljerte krav til rapportering om samfunnsansvar, bærekraft og miljø, som jeg var inne på i innlegget mitt. Regjeringen krever at dette ansvaret er «forankret i selskapenes styrer», med andre ord: på toppen. Hvorfor krever regjeringen at andre skal rapportere systematisk om bærekraft når regjeringen selv dropper indikatorene for bærekraftig utvikling?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-03-17:
Det var i innlegget til Fremskrittspartiets representant at det ble skapt et inntrykk av at det foreligger et forslag i dag om å fase ut all gass fra fjernvarmenettet eller å be regjeringen om å komme tilbake til Stortinget med slike verktøy. Det gjør det jo ikke. Det som ligger i forslaget fra flertallet i komiteen, og som derfor er komiteens tilråding, er at Stortinget ber regjeringen om å komme tilbake til Stortinget med virkemidler for å fase ut fossil gass og fossil olje. Når det er sagt, ville Miljøpartiet De Grønne nok kunne ha stemt for å fase ut all gass fra fjernvarmenettet. Det handler om at det bør være mulig å skape et marked for biogass for transport, som representanten fra Høyre var opptatt av, uten å bruke biogassen i fjernvarmenettet først. Det kan man gjøre f.eks. ved å gi tydelige politiske signaler om hvor man vil, noe et slags mantra om teknologinøytralitet nok hindrer dagens regjering fra. Det som i tillegg kan hjelpe, er å sette av mer midler til NVEs arbeid med energimerkeordningen. Det vil være helt nødvendig for at NVE skal kunne gjøre samme type informasjonsarbeid som Enova gjør f.eks. i dag – ganske vellykket – med å informere om hensikten og også mulighetene i sine ordninger. Biogass er en begrenset ressurs, mens i fjernvarmenettet har vi mulighet til å bruke mange flere typer energibærere, og det er noe av grunnen til at jeg håper Stortinget på et annet tidspunkt kan komme litt tilbake til hvordan vi bruker biogass, mulighetene for det, i Norge. Så vil jeg bare til slutt si at De Grønne selvfølgelig vil stemme for det litt mindre ambisiøse forslaget om å fase ut bare olje fra fjernvarmenettet – det ligger jo for så vidt allerede i klimaforliket – og at regjeringen kommer tilbake til Stortinget, helst så snart som mulig, med virkemidler for det. Vi håper også at de partiene som har vært sammen med oss om flertallsforslaget, stemmer for det, slik at vi får et flertall for et veldig viktig forslag.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-03-17:
Som statsråden sa: I anmodningsvedtaket fra 2. desember 2014 ber man regjeringa videreutvikle omtalen av bærekraftig utvikling i nasjonalbudsjettet med vekt på grønn vekst. Spørsmålet mitt blir da: Kan statsråden si noe om på hvilken måte regjeringa vil følge opp dette vedtaket?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-03-17:
I representantforslaget foreslås det å endre energimerkeordninga, slik at også bygninger tilknyttet fjernvarmenett skal kunne oppnå energikarakter A. I dag er det ikke noen praktiske hindringer for at et bygg med fjernvarme kan få energimerket A. Man må da bygge et bygg som er tilstrekkelig energieffektivt, slik at brukeren av bygget må kjøpe lite energi for å varme opp og drive bygget. Det skal i dag være over 150 bygg med fjernvarme som har karakteren A. For Kristelig Folkeparti er det viktig at energimerkeordninga gir eiere og eventuelle kjøpere et mest mulig riktig bilde av bygningens energibruk og -kostnader. Det er viktig å ha en objektiv ordning for at brukerne skal ha tillit til ordninga. Komiteen sa det slik våren 2009, da ordninga ble vedtatt: «Komiteen mener det er viktig at energimerkingen gjennomføres på en enkel og ubyråkratisk måte, og at det er viktig å velge et energimerke som lett kommuniserer bygningers energitilstand.» En fungerende ordning som folk er opptatt av og har tillit til, vil føre til at utbyggere vil bygge mest mulig energieffektivt. Dersom det skulle bli lettere å få karakteren A ved bruk av fjernvarme, er vi redd dette vil føre til at utbyggere mister incitamentet for å bygge energieffektivt. Noe av kjernen i problemstillinga er om en skal endre beregningspunkt fra levert energi til netto energi. Både levert energi og netto energi er beregningspunkt som er definert av NS 3031. Vi mener beregningspunktet levert energi gir best indikasjon på hvor mye energi bygget må tilføres ved normaliserte klima- og driftsforhold. Dersom bygget har egenproduksjon av energi i form av varme eller elektrisitet, bidrar dette til å redusere behovet for tilført energi, på lik linje med passive tiltak, som f.eks. gjennom økt isolasjonstykkelse i veggene. Det er naturlig å anta at forbrukerne er opptatt av å ha lavest mulig energikostnader, og en beregning av behov for levert energi gir nettopp en god indikasjon på dette. Så er selvsagt ikke dagens energimerkeordning perfekt. Jeg er glad for at statsråden i brev til komiteen har sagt at han jobber med endringer i energimerkeordninga. Samtidig er det viktig at det grunnleggende prinsippet som komiteen ga uttrykk for i 2009, videreføres, «at energimerkingen gjennomføres på en enkel og ubyråkratisk måte, og at det er viktig å velge et energimerke som lett kommuniserer bygningers energitilstand».
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-03-17:
Det er ingen tvil om at luftforurensningen i storbyene er et alvorlig helseproblem. Når det er sagt, har luftkvaliteten i Norge blitt bedre de siste 20 årene, ifølge miljøstatus.no. Lokal luftforurensning er likevel fortsatt et problem i flere byer, og nasjonale mål for lokal luftkvalitet ble ikke nådd i 2013. Helserisikoen knyttet til lokal luftforurensning avhenger av hvor høy konsentrasjonen av de forurensende stoffene er, og hvor lenge vi blir utsatt for dem. Det er først og fremst barn, gravide, eldre og personer med underliggende sykdommer som astma, hjerte- og karsykdommer og luftveislidelser som er spesielt sårbare for luftforurensning. I en rapport fra Statens vegvesen er det dokumentert at flere med hjerte- og lungeplager dør få dager etter at luftforurensningen i Oslo har vært ekstra høy. Og forskere har sammenliknet om lag 50 000 dødsfall i Oslo gjennom ti år. De har sammenliknet dødeligheten for folk over 50 år med nøyaktige data om lokal forurensning fra dag til dag i Oslo. I Europa antar man at hver person mister gjennomsnittlig nærmere ett år av sitt liv som en følge av luftforurensning. Norge har satt nasjonale mål om å redusere lokal luftforurensning, slik at helsa vår ikke skades. I dag overskrides de nasjonale målene i de fleste større byene og tettstedene i Norge. I Norge er det svevestøv og NO2 som bidrar mest til lokal luftforurensning. Vi har også juridisk bindende grenseverdier i forurensningsforskriften. Svevestøvnivået har hatt en nedadgående trend, men grenseverdien ble overskredet både i Oslo, Stavanger, Drammen og Fredrikstad i 2013. For NO2 brytes grenseverdien jevnlig i de største byene. Til tross for at kommunen er forurensningsmyndighet for lokal luftkvalitet, har vi sett at kommunene mangler nødvendige virkemidler for å ta tak i problemene. Særlig gjelder dette trafikale tiltak på de dagene forurensningen er verst. Det er gjort grundig forskning som konkluderer med at et forbud mot bruk av dieselkjøretøy i perioder med dårlig luftkvalitet vil være et effektivt akuttiltak, jf. Oslo kommune, hvor et slikt vedtak er fattet av kommunen, men hvor Vegdirektoratet ikke fant grunnlag for å gjøre det samme for riksveiene. Erfaring viser dessverre at det kan være utfordrende å oppnå enighet om iverksettelse av et eventuelt forbud mot bruk av dieselkjøretøy i perioder med dårlig luftkvalitet. For å oppnå gode resultater er det viktig med en helhetlig virkemiddelbruk og et godt samarbeid både lokalt, regionalt og sentralt. Det er viktig at nasjonale myndigheter legger til rette for at kommunene kan videreføre og intensivere arbeidet med å redusere luftforurensningen. Det er også viktig at kommunene gis nye virkemidler. Vi stemmer derfor for forslagene om å gi kommunene hjemmel i vegtrafikkloven til å opprettholde lavutslippssoner. Vi stemmer også for å be regjeringa, på egnet måte, fremme forslag til virkemidler som i storbyene kan begrense bilbruk på riksveiene i perioder der luftforurensningen er høy. Samtidig er det viktig at en eventuell hjemling av en slik rett innrettes på en måte som sikrer mobilitet og fremkommelighet for samfunnsviktig transport.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Jeg synes det er dristig å starte med å sitere Gro Harlem Brundtlands banebrytende arbeid for bærekraftig utvikling i en sak som nettopp handler om at regjeringen fjernet hvordan vi omtaler bærekraftig utvikling i statsbudsjettet. Det har vært et godt verktøy som har vært der i mange år under den rød-grønne regjeringen. Vi sier ikke at det er perfekt, vi sier at det gjerne kan videreutvikles, men sånn som det har vært, har det vært et viktig verktøy for politikerne og for folk. Det jeg synes vi ikke har fått en god begrunnelse for, verken i finansministerens innlegg eller i innleggene til regjeringspartiene, er hva begrunnelsen egentlig var for at indikatorene var fjernet helt. Det er egentlig det jeg vil at finansministeren skal svare på.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Det er ingen som har påstått at en god beskrivelse løser noe som helst, men en god beskrivelse gir oss et viktig verktøy for å løse problemer – det sier noe om hvilken retning samfunnet er på vei i. Jeg synes heller ikke nå vi fikk en god begrunnelse på hvorfor hele kapittelet var fjernet. Tvert imot merket jeg meg at finansministeren faktisk ikke svarte på spørsmålet: Hva var begrunnelsen for at hele kapittelet var fjernet fra statsbudsjettet? Jeg anser det i og for seg ut fra det innlegget som finansministeren holdt, og de innleggene som har blitt holdt her, som at dette egentlig var en tabbe. Da synes jeg finansministeren kan si det: Dette var noe vi ikke skulle gjort – når vi ser reaksjonene som har kommet, skulle vi ikke gjort dette, og vi kommer til å gjøre det på en annen måte i neste års framlegg.
Eirik Milde (Høyre), 2015-03-17:
Det er stor enighet om at miljø- og klimautfordringene er globale utfordringer som krever innsats både nasjonalt og globalt. Et forvalteransvar og føre-var-prinsippet skal ligge til grunn for all vår politikkutforming og danne en ramme for de politiske satsingsområdene i årene som kommer. Ikke minst er dette viktig i et generasjonsperspektiv. Målet om en omstilling til et lavutslippssamfunn innen 2015 er nødvendig og gir oss også muligheter til ny verdiskaping, et nytt grønt næringsliv og et bærekraftig miljø for den oppvoksende slekt. Behovet for omstilling i Norge har vært høyt på dagsordenen den siste tiden, og denne regjeringen tar grep for å ruste Norge for framtiden. Vi må legge til rette for investeringer i nye, trygge og ikke minst grønne arbeidsplasser. Det representantforslaget vi behandler i dag, handler om å videreutvikle indikatorene for en bærekraftig utvikling. Bærekraftsindikatorene i statsbudsjettet er noe som må utvikle seg over tid, hva gjelder både omfang og innhold. I svarbrevet fra Finansdepartementet ved statsråden blir det framhevet at Norges inntektsutvikling på lang sikt er særlig avhengig av vekstevnen i fastlandsøkonomien. En effektiv og bærekraftig utvikling av alle ressurser, også miljø- og naturressursene, vil sikre høy produksjon og inntekt over tid. Det er liten tvil om at en god inntektsutvikling vil gjøre det lettere å hensynta en bærekraftig utvikling. I nasjonalsbudsjettet for 2015 ble bærekraft omtalt i flere relevante kapitler, fordi det er – og det skal være – en integrert del av regjeringens politikk på alle områder. I behandlingen av budsjettet for 2015 ba Stortinget regjeringen videreutvikle omtalen av bærekraftig utvikling i framtidige nasjonalbudsjett, med vekt på grønn vekst. Dette er en viktig del av den grønne omstillingen vi nå er i gang med. Verden er i endring, og de politiske løsningene må samsvare med den virkeligheten vi ser globalt. Som konservativ miljøpolitiker er mitt ideologiske utgangspunkt at vi skal forandre for å bevare. Det foregår nå internasjonale forhandlinger om nye bærekraftsmål i FN som etter planen skal vedtas på toppmøtet i New York i september 2015, og som skal gjelde for alle verdens land. De skal med andre ord være universelle og selvsagt også gjelde for Norge. Jeg regner med at Stortinget vil bli involvert i oppfølgingen av dette arbeidet, og at det ses i sammenheng med den nasjonale klima- og miljøpolitikken, med oppfølgingen av 2030-målene og i de løpende budsjettene. På den bakgrunn vil ikke Høyre støtte de forslagene som er framsatt i denne saken.
Eirik Milde (Høyre), 2015-03-17:
Jeg vil takke interpellanten for å ta opp en interessant og aktuell problemstilling. Som interpellanten selv beskriver, er det mange som stusser over nytteverdien, ikke minst når det gjelder miljøpåvirkning, av at avfall fraktes mellom ulike land før det behandles. Vi må ta inn over oss at utviklingen av avfallshåndtering har endret seg betydelig de siste årene. Tidligere var avfall et problem som gjerne ble løst gjennom å deponere det i den enkelte kommune på mer eller mindre egnede områder. Dette skapte igjen sigevannsproblemer og lukt, og man begynte i stedet å sortere ut avfallsfraksjoner til gjenvinning. Gjennom denne utviklingen fikk innbyggerne mulighet til å bidra aktivt i miljøarbeidet ved å sortere husholdningsavfallet sitt. Materialgjenvinning og brenning av restavfall er logisk og enkelt å forstå viktigheten av. Med denne utviklingen har avfall gått fra å være et problem til å bli en ressurs og en handelsvare. Matavfall er et godt eksempel på dette. I min hjemkommune benyttet man i mange år matavfallet til å produsere jord. Andre bruksområder kan være produksjon av biogass, noe regjeringen har tatt tak i gjennom utarbeidelse av en egen biogasstrategi. Kommunene har en sentral rolle i behandlingen av avfall. De skal sørge for innsamling av husholdningsavfallet og fastsetter et gebyr som skal dekke innsamling og håndtering. Håndteringen kan skje i egen regi eller settes ut på anbud. Gebyrene skal fastsettes etter selvkostprinsippet: innbyggerne skal betale for det avfallet de selv genererer – et riktig og godt prinsipp. Utfordringene oppstår når kommunale avfallsanlegg også mottar avfall fra næringsliv og/eller andre kommuner og på den måten blir en markedsaktør. Kryssubsidiering mellom håndtering av eget avfall og avfall mottatt fra andre, er ulovlig og dekkes opp av forskriften om fastsetting av avfallsgebyr. Interpellanten har reist flere problemstillinger, og jeg er svært fornøyd med at statsråden i sitt svar har uttrykt ønske om å gå dypere inn i noen av disse. Miljødirektoratet får nå i oppgave å vurdere regelverk for å begrense transport av avfall til behandling, med bakgrunn i EUs nærhetsprinsipp. De skal også vurdere om tildeling av enerett til egne avfallsselskap er et egnet virkemiddel for å oppnå avfallspolitiske målsettinger. En gjennomgang av hva som er god og kostnadseffektiv behandling av husholdningsavfall, er viktig, både for miljøet og for innbyggernes vilje til å bidra med sortering.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-17:
Jeg tror vi alle sammen er enige om at vi i tida framover kommer til å trenge gode beslutningsgrunnlag på en rekke områder knyttet til miljø- og klimapolitikken. Jeg tror alle sammen er enige om viktigheten av å kunne følge utviklingen og tilstanden på en rekke områder over tid. Jeg tror også alle sammen i realiteten er enige om at arbeidet med bærekraft må integreres i budsjettpolitikken, og at dette har vært en positiv måte å gjøre det på. Da er det jo litt merkelig at det skal være så vanskelig å få flertall i Stortinget for den type forslag som ligger her i dag. Det er ingen tvil om at de bærekraftsindikatorene en har hatt, har gitt en mulighet til å følge utviklingen over tid og har gitt et godt grunnlag for både vurderinger og beslutninger på en rekke områder. Og jeg synes det er interessant når en velger bare å ta det ut, og at en i ettertid kaller det «en redaksjonell endring», når den som nå er interessert, da blir henvist til å lete på hvert enkelt område for å finne tilstandsrapporter om de enkelte områdene. Det synes jeg er kreativt, og jeg synes at det å si at en skal utvikle seg i form og innhold, er noe helt annet enn det å rett og slett ta ut hele kapitlet. Jeg synes oppriktig talt at Høyre og Fremskrittspartiet egentlig kunne innrømmet at det var uklokt, sagt at det angrer vi på, det skulle vi ikke ha gjort, og jeg synes også at Venstre og Kristelig Folkeparti i dag kunne ha bidratt til rett og slett å gjøre et vedtak om å legge det inn igjen i nasjonalbudsjettet. Men Kristelig Folkeparti og Venstre har også en tendens – i denne saken som i en rekke andre saker – til på en måte å vri seg litt fram og tilbake, vekk fra det de egentlig mener og over i en eller annen form for prosessuell beslutning som kan aksepteres av Høyre og Fremskrittspartiet. Derfor er det litt sørgelig at en ikke klarer å få flertall for forslaget om å legge indikatorsettet inn igjen i nasjonalbudsjettet, slik som Senterpartiet, Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne foreslår. Det er også litt synd at en ikke kan få flertall for et ønske om en stortingsmelding om FNs nye bærekraftsmål, som kan gi Stortinget grunnlag for en bred debatt om akkurat de spørsmålene. Jeg skjønner jo at en da skal komme tilbake til Stortinget «på egnet måte» før september med dette med FNs bærekraftsmål. Vi vet jo alle at det å komme tilbake til Stortinget på egnet måte kan være alt fra å komme i den utvidede utenrikskomiteen til å redegjøre kort i revidert nasjonalbudsjett, eller på andre måter, og det vil på ingen måte gi den samme muligheten til en bred debatt omkring dette som det en stortingsmelding vil gi. Men Senterpartiet kommer til å følge med interesse hvordan regjeringen nå skal ivareta spørsmålet om bærekraft og bærekraftsindikatorer på de ulike områdene og hvilken form for utvikling og fornying disse indikatorene skal få, etter at de ble tatt ut i fjorårets nasjonalbudsjett.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-17:
Ettersom dette ser ut til å utvikle seg til en debatt om virkelighetsforståelsen, synes jeg det er nødvendig å komme med noen få korte merknader. Representanten Elvestuen sier at ambisjonene ligger på borgerlig side. La meg få lov til å minne om at hans partileder, representanten Skei Grande, raste over budsjettforslaget i fjor høst når det gjaldt klimasiden av budsjettet fra de borgerlige, og forbedringen, som var prisverdig, gikk i stor grad ut på å reversere de verste utslagene av det Høyre og Fremskrittspartiet hadde foreslått i budsjettet. Jeg skjønner også at Venstre og Kristelig Folkeparti er hårsåre over at vi tillater oss å antyde at det er merkverdig at de uttrykker så mange ambisjoner i de ulike innstillingene fra Stortinget, men ikke våger å være med på forslagene, som burde være en naturlig forlengelse av en del av de ambisjonene som uttrykkes. At ikke Venstre engang kan være med på at Stortinget kan be om å få en stortingsmelding om FNs bærekraftsmål, er jo pussig. Det må en med respekt å melde få lov til å si også fra denne talerstolen, og det må også være en del av den virkelighetsforståelsen som ligger til grunn. Vi har mange interessante saker foran oss når det gjelder miljøsiden, og når det gjelder klimapolitikken, og det skal bli veldig interessant å kunne møte representanten Astrup med de ordene han kom med fra talerstolen her i dag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-17:
Denne regjeringen har hatt et varierende forhold til hva en legger fram for Stortinget eller ikke. Strengt tatt kunne en jo avgjøre 23. konsesjonsrunde sjøl, men så legger en fram en sak om iskanten allikevel. På dette området er jeg litt i stuss om hvor stor sak som egentlig kommer til Stortinget omkring framtidas strømnett. For sjøl om funksjonelt skille krever en lovendring, er det en rekke forslag i Reiten-utvalgets rapport som ikke krever reelle lovendringer, og som departementet strengt tatt kunne forskottere og ta egne avgjørelser på uten å konsultere Stortinget som sådant. Det ville ha vært uheldig, og jeg er veldig glad for at statsråden sier at han vil gi Stortinget rik anledning til å drøfte denne saken også gjennom en egen sak. Men spørsmålet er: Hvorfor er det da så vanskelig å stemme for et forslag i dag om at man får en egen sak til Stortinget omkring disse spørsmålene?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-17:
Jeg tar ordet helt på tampen av debatten, for jeg ble høylig overrasket over statsrådens uttalelser helt på slutten. Mener statsråden at en avgjør framtidas kraftsystem og nett gjennom en debatt i avisa? Mener han at det skal Arbeiderpartiet uttale seg om i media, og dermed skal de ha avklart hvordan den debatten og beslutningene er? Den beste måten å gjennomføre en slik debatt på og for en mindretallsregjering å sikre seg flertall i Stortinget på, er sjølsagt ved å legge fram en stortingsmelding og gi Stortinget en bred mulighet til å debattere de forslagene som har kommet, og den utredningen som ligger på bordet, i stedet for å kreve at partiene enkeltvis skal avklare sine posisjoner nærmest i media eller i den offentlige debatt. Jeg kan ikke annet enn å konkludere med at statsrådens siste utsagn er det aller beste argumentet for det forslaget som dessverre blir nedstemt i dag av hans egne partikolleger og regjeringskolleger.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-17:
Senterpartiet er opptatt av at storbyene har særlige problemer knyttet til luftforurensning, og at det er et alvorlig miljø- og helseproblem for svært mange. Derfor er det positivt at komiteen i dagens innstilling delvis er enig om en del vurderinger og tiltak, at det blir flertall for forslaget om begrensing av bilbruk, og at det gis nye hjemler til kommunene der. Jeg har lyst til å understreke at i det forslaget som det blir flertall for som gjelder bilbruk, er en opptatt av at det må være en variasjon og en differensiering med tanke på hvilken type virkemidler en vil ta i bruk. Dette handler ikke bare om Oslo, det handler også om Stavanger, Bergen og Trondheim, og det kan være ulike virkemidler som er viktige i de ulike byene. I enkelte byer kan det være nødvendig å begrense bruken av dieselbiler på enkelte dager, andre plasser er spørsmålet om rushtidsavgift, datokjøring og miljødifferensiering i bompengeringer like viktige eller viktigere virkemidler for å kunne oppnå redusert luftforurensning. Så er det også viktig at muligheten til å begrense bilbruk må innrettes slik at en ikke gjør det vanskelig for den type samfunnsviktig transport som en har behov for, men at det er smidighet knyttet til det. Da tror jeg at et slikt forslag vil kunne fungere godt og bli godt forvaltet av de kommunene som det gjelder, rundt omkring i landet. Men Senterpartiet mener også at på lengre sikt må en se for seg byer som ikke har biler som er drevet på fossilt brennstoff. På lengre sikt må en se for seg at byene rett og slett består av nullutslippskjøretøy. Der er det også mange tiltak som en kan diskutere etter hvert, som er interessante. Når Høyre, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet nå vil bygge ut E18 fra Lysaker og vestover, kunne en jo tenke seg at en der bygde vegen slik at en lagde egne felt for nullutslippskjøretøy inn til byen, og dermed favoriserte dem ytterligere i forhold til dagens situasjon. Det ville være en måte å oppmuntre til at en fikk byer som hadde en bilbruk som bare baserte seg på nullutslippsteknologi. Senterpartiet er også med på forslaget som gjelder forbud mot fyring med fossil olje og spørsmålet om en lokal beskatning. Jeg erkjenner at det kan være prinsipielle betraktninger knyttet til det, men Senterpartiet ser positivt på at det også gis en hjemmel til myndighet for kommunene når det gjelder å innføre lokale miljøavgifter på oljefyrer.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-03-17:
Jeg tar opp forslag nr. 1, fra Senterpartiet, Venstre, SV og Miljøpartiet De Grønne.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Fra Venstres side er vi helt enig i representanten Arnstads bemerkning om at det er viktig at vi hele tiden måler utviklingen og miljøutviklingen i samfunnet. Det er det denne saken handler om: Hvordan skal dette synliggjøres i forbindelse med statsbudsjettet? Det er også viktig at vi hele tiden gjør en vurdering av hvordan effekten av de tiltakene og forslagene vi har, vil være på miljøfeltet. Da bærekraftsindikatorene ble plassert annerledes i statsbudsjettet enn tidligere, var Venstre også i høst uenig i den vurderingen som regjeringen gjorde. Det var også derfor dette spørsmålet ble tatt opp i forbindelse med budsjettforhandlingene, og de fire partiene er enige om at Stortinget ber regjeringen videreutvikle omtalen av bærekraftig utvikling i framtidige nasjonalbudsjett, med vekt på grønn vekst. Den jobben som de fire partiene nå må fortsette, er selvfølgelig å konkretisere hvordan dette skal gjøres fram mot neste års framleggelse av statsbudsjettet. Jeg har også lyst til å legge til at vi, de fire partiene, også tidligere har bedt om at Miljødirektoratet skal legge fram sin vurdering av – spesielt knyttet til klimamålene – om vi når målene for 2020, og at dette skal legges fram hvert år, som et grunnlag for både budsjettutarbeidelsen og det arbeidet som skal gjøres i Stortinget i forbindelse med budsjettet. Fordi man er uenig om hvordan man har plassert bærekraftskriteriene og om alle er med, kan det fra enkelte av talerne framstå som om budsjettet i seg selv er mindre miljøvennlig. Det er det jo slett ikke. Budsjettenigheten fra i fjor innebærer en styrking av miljøprofilen på budsjettet både når det gjelder kollektivsatsingen, endringen i avgiftsregimet for biler – som gjør miljøvennlige biler langt mer konkurransedyktige – styrkingen av Enova og miljøteknologiordningen. Skogvernet videreføres, og det er et kunnskapsløft på natur. Så på en rekke felt er dette et godt miljøbudsjett som Venstre i høyeste grad stiller seg bak. Det dette handler om, er hvordan vi skal skrive inn kriteriene, hvordan vi skal måle hvordan utviklingen og miljøutviklingen er i årene framover, og hvordan dette skal skrives inn i budsjettet. Det har vi, de fire partiene, en dialog om hvordan skal gjøres. FNs bærekraftsmål er svært viktige for hvordan den internasjonale utviklingen på de største spørsmålene skal kunne tas tak i. Her blir det en beslutning i september, og fra Venstres side mener vi at når dette vedtaket er gjort i FN, er det også riktig tidspunkt å vurdere hvordan vi skal foreta det videre arbeidet med FNs bærekraftsmål inn mot Stortinget. Vi ser med forventning fram til at også regjeringen kommer tilbake med forslag til hvordan det skal gjøres.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Det er nesten vanskelig å vite hvor jeg skal begynne, men indignasjonen fra representanten Aasland er sterk, og det er kanskje betegnende at indignasjonen i miljøspørsmålet fra Arbeiderpartiet handler nettopp om det vi diskuterer i dag – innrettingen av en rapportering i Stortinget og ikke konkrete tiltak på miljøfeltet. Det som er realiteten etter det siste stortingsvalget, er at det er et helt annet tempo når det gjelder gjennomføring av og forslag til både klimatiltak og bredere miljøtiltak. Det er hovedfokuset for Venstre. Og jeg tror at ingen som fulgte budsjettprosessen i fjor høst, unngikk å legge merke den endringen og forsterkningen av miljøpolitikken som skjedde fra budsjettet ble lagt fram til det ble vedtatt. Jeg synes det også er betegnende at det som stort sett er den eneste kritikken som kommer når det gjelder budsjettet – også fra Arbeiderpartiet – handler om enten prosess eller hvordan det ser ut, men ikke om innhold og vedtak til slutt, eller om hva vi faktisk gjør med årets budsjett. Og – som jeg nettopp sa – nettopp det med bærekraftsindikatorene er også tatt opp, det ble tatt opp av de fire partiene, og vi har en enighet om hvordan vi skal jobbe videre med hvordan dette skal legges fram. Hvis bekymringen er tidspunktet, vil tidspunktet være helt likt i forhold til de forslagene som her foreligger, nemlig når budsjettet legges fram i høst. Så fra Venstres side er vi godt fornøyd med gjennomslaget på miljøsiden, som tross alt er det viktigste i budsjettet. Vi er også godt fornøyd med enigheten om hvordan vi skal jobbe med hvordan vi skal måle resultatene av det vi gjør framover. Resultatet av det igjen vil bli lagt fram i forbindelse med budsjettet for neste år, og da må vurderingen fra de andre partiene være om de er enige eller uenige i det som da gjøres når det legges fram.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
På 1 minutt: Etter åtte år med stillstand var det viktig for Venstre å få et nytt flertall inn i Stortinget, sånn at man kunne begynne å få en bevegelse i miljøpolitikken igjen. De to årene vi nå har bak oss, har vist at det er en ny kraft, spesielt i klimapolitikken, og den finnes på borgerlig side. Og det må jo være frustrerende for partier på den rød-grønne siden at det er med nettopp et borgerlig flertall man har fått mer offensive budsjetter, og at det for enkeltpartier også er muligheter for å få gjennom vedtak i tillegg, som vi har enkelte eksempler på i Stortinget. Så jeg er trygg på at vi skal ta den jobben videre. Vi har en samarbeidsavtale som bl.a. går ut på at vi skal forsterke klimaforliket og kollektivsatsingen. Vi har budsjetter som det skal bygges videre på i årene framover, og vi skal ta enkeltvedtak som …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Først vil jeg si at jeg synes det er veldig positivt at Marit Arnstad og Senterpartiet har lagt fram dette forslaget. I likhet med representanten Arnstad tror jeg vi har veldig god nytte av denne diskusjonen, og jeg tror vi har nytte av denne diskusjonen også på dette tidspunktet, fordi det er flere prosesser som pågår samtidig. Dette er i høyeste grad en relevant problemstilling. Nå er det jo sånn at tilknytningsplikten til fjernvarmeanlegg ble vedtatt i 1986 og muligheten for å tillate unntak for bygg med en bedre miljøløsning i 2009. Og så i 2010 kom energimerkeordningen. Det er riktig som flere har sagt, at energimerkeordningen har to deler. Den ene er energikarakteren, som vi her i veldig stor grad diskuterer, mens den andre delen er varmekildekarakteren, som jo måles på farge. Der får hus med fjernvarme den beste betegnelsen, som er lysegrønn eller mørkegrønn. Problemstillingen er imidlertid at det i markedet først og fremst er energikarakteren som man forholder seg til. Formålet med energimerkeordningen var å sikre informasjon til markedet. Da er det viktig at man gjør en vurdering av om effekten av merkeordningen sånn som den nå foreligger, gir de ønskede resultatene, nemlig at den skal bidra til mer enøktiltak. Den skal også bidra til at man benytter seg av fornybar energi. Men, mener i hvert fall Venstre, fornybar energi kan selvfølgelig også være fjernvarme, enten det er fra forbrenning av avfall eller det er andre fornybare energikilder. Det er ingen tvil om at energimerkeordningen har et forbedringspotensial. Blant annet er det i forholdet mellom levert energi og nettoenergi allerede i dag, som det er påpekt tidligere, en ulik tolkning av TEK 10 og det som er energimerkeordningen. Det er klart at det er nødvendig når man nå jobber med TEK 15, å få en sammenheng i dette, sånn at det samme systemet gjelder for hele feltet. For TEK 15, som også er viktig for fjernvarmeutviklingen, er også diskusjonen hvordan man setter grensen for krav til vannbåren varme. Så det er flere ting innenfor TEK 10 som vil berøres direkte av utviklingen og muligheten for fjernvarme, og også det spørsmålet som vi tar inn her. Det er den totale miljøeffekten som må være formålet med det regelverket vi lager. Da er det ikke i seg selv riktig at interne energiløsninger premieres foran kollektiv energiforsyning. Her er det totaleffekten som må være det viktigste. Så til forslagene. Venstre er med på det forslaget som har flertall i komiteen, nemlig at man avvikler bruken av fossil energi, både fossil gass og fossil olje, i fjernvarmeanlegg, og hvor man ber regjeringen komme tilbake med hvordan dette skal gjøres. Her er teknologien kommet så langt at det er ingen grunn til å holde tilbake muligheten når det gjelder fossil gass. Dette klarer man fint å håndtere, og Stortinget bør gå hele veien, sånn at vi nå gjør prinsippvedtaket om avvikling av fossil energi i fjernvarmeanleggene for å gjøre dem enda mer miljøvennlige, og ikke nå går en omvei i forhold til fossil gass.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Jeg har først lyst til å slå fast at norsk kraftkrevende industri – prosessindustrien – er en viktig del av Norges klimavennlige framtid. Det er en viktig del av det bidraget vi kan gjøre internasjonalt med så mye energi fra fornybare energikilder som vi har i Norge. I denne saken er disse bedriftene for utenforstående kanskje litt kryptisk benevnt som SFHB, altså store forbrukere med høy brukstid. Det skal gjøres, og det gjøres, store investeringer i det norske nettsystemet. Det gjøres på grunn av et betydelig etterslep, og det gjøres på grunn av økt produksjon. Elsertifikatene – de grønne sertifikatene – gjør at det må bygges ut mye nettkapasitet. Det gjøres også fordi det er et nytt forbruk, enten det gjelder forbrukersiden med mengden av elbiler som skal håndteres inn i et system, vedtak om elektrifisering offshore, eller å utvikle ny, norsk kraftkrevende industri. Så har vi selvfølgelig vedtakene om utenlandskabler, som vil føre til nye investeringer. Dette skal selvfølgelig også betales, og det gjør at det blir økte kostnader. Et nytt system gir også et økt balanseringsbehov, som disse store forbrukerne med høy brukstid også kan bidra til. Da er det, som flere også har påpekt, både riktig og viktig at Statnett i sin prisstrategi ut fra en nettmessig begrunnelse har en egen tariffmodell som gir rabatter inn i kraftkrevende industri. Det er også riktig og viktig at de gir den samme rabatten inn i de regionale selskapene med en anbefaling om at dette videreføres også ned til bedrifter innenfor deres nett. Det er mange bedrifter som får denne fordelen, også når de ligger innenfor ansvarssonen for regionalnettselskapene. Men noen ytterst få får det ikke. Det er av hensyn til dem problemstillingen tas opp, for det er jo, som det er påpekt av flere her, noen som skal betale for oppgraderingen, og når noen bedrifter som er store i forhold til selskapene de opererer innenfor, betaler mindre, må andre betale mer. Fra Venstres side sier vi ikke at dette ikke er et veldig viktig spørsmål for de bedriftene det gjelder, og det er riktig å ta opp problemstillingen. Vi mener at dette bør adresseres i energimeldingen som kommer, men det bør også adresseres i forbindelse med oppfølgingen av Reiten-utvalget, altså i saken om et bedre organisert strømnett.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Svaret i forhold til Reiten-utvalget og kommentaren fra statsråden på talerstolen er jeg veldig godt fornøyd med, og jeg forventer at man her får en sak som omhandler det rent lovmessige, men også bredere sider ved Reiten-utvalget, som jo også har vært varslet fra denne talerstolen tidligere fra statsråden. Men så blir det mer spesifikt spørsmålet som vi nå har i det andre forslaget, altså forholdet for bedrifter innenfor regionalnettet som ikke får videreført den rabatten som er anbefalt fra Statnett. Da blir mitt spørsmål om statsråden ser det som naturlig også å omtale denne problemstillingen i forbindelse med energimeldingen eller oppfølgingen av Reiten-utvalget.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Takk for innlegget – vel og bra med mange langsiktige tiltak. Det er også veldig bra at man gir kommunene hjemler, enten det er høyere priser i bomringen på forurensede dager, datokjøring, miljødifferensiering eller køprising. Problemet med dette er imidlertid at det ikke hjelper på de mest forurensede dagene. Skal man ha ned forurensningen på de mest forurensede dagene, må man gå direkte på kilden, og kilden er diesel. Det vil si omkjøring og personbiler og dieselbiler. Da blir mitt spørsmål: Med det vedtaket vi nå fatter, vil statsråden også utrede tiltak som faktisk kan gjøre at vi kommer under de forurensningsnivåene som vi må, også med begrensning av dieselbiler, før vi kommer til neste vinter?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-17:
Det refereres til Statens vegvesens vurdering, for Statens vegvesen har gjort en vurdering når det gjelder mulighetene for omkjøring. Dette gjelder i Oslo. De har også problematisert hvordan bilene som kjører på ferjene, skal komme seg ut av byen. Begge deler mener jeg kan håndteres. Det ene er omkjøring. Da er det noen tiltak rundt skoler og for bilene på ferjene. Det kan håndteres. Men det Statens vegvesen ikke har gjort, og som heller ingen andre har gjort, er å vurdere helsekonsekvensene av å la være å komme med kraftfulle tiltak og kostnadene ved å la være å komme med kraftfulle tiltak. Da blir mitt spørsmål igjen: Vil vi få de nødvendige utredninger sånn at Stortinget nå kan vedta at byene kan innføre forbud mot dieselbiler på de mest forurensede dagene – som er det eneste som kan hjelpe – selv om det også er viktig å si at dette er tiltak som ingen egentlig ønsker å benytte seg av, fordi det er langsiktige tiltak som skal hjelpe?
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-17:
Eg synest ikkje det er noko poeng å gjenta alle dei gode argumenta for forslaga som SV står bak i lag med Arbeidarpartiet, Senterpartiet og Miljøpartiet Dei Grøne i denne saka. Men eg seier meg òg lei for at korkje regjeringa eller regjeringa sine støtteparti vil vera med og fastslå at vi får kjenna våre tal. I helga har eg vore i lag med både nye og gamle indianarar og høvdingar på SV sitt landsmøte, og ei av dei som eg fekk snakka litt med, som deltok der, var tidlegare stortingsrepresentant og vår tidlegare leiar Berit Ås. Ei av hennar fremste læresetningar, som ho har lært oss opp i, er: Kjenn dine tal! Som stortingspolitikarar treng vi å følgja med på mangt og mykje, og det å følgja tala over tid på eit så viktig område er etter mitt og SV sitt skjønn svært viktig. Så eg har von om at regjeringa og støttepartia tek dei tydelege signala som kjem her, og kjem attende med ei god handsaming – om det ikkje kom i dag. Vi snakkar altså her om korleis vi kan bidra best mogeleg til å berga jorda vår, og det er ikkje småting som er oppe i denne saka.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-17:
Mellom dei mest verdifulle fortrinna som det langstrakte landet vårt – med høge fjell, djupe dalar og djupe fjordar – har, er krafta vår. Ho er i ei klasse for seg. Vi er verdsleiande når det gjeld fornybar energi gjennom vasskraft, og vi har eit stort potensial til å gå i front med fleire fornybare energiformer, som sol og vind, noko SV har føreslått i fleire samanhengar. Vi sosialistar er nok naturleg nok opptekne av at verdiane som blir skapte, skal koma folket til gode. Korleis all denne krafta no og framover kan bli distribuert og organisert til beste for folk og næring, er viktig. At denne eine saka om rapporten «Et bedre organisert strømnett» skal leggjast fram for Stortinget til grundig debatt, synest eg at representantane Per Rune Henriksen og Marit Arnstad har argumentert godt for. Eg er ikkje roa av at statsråd Tord Lien har skrive brev til komiteen der han gjev til kjenne at han deler Reiten-utvalets verkelegheitsbeskriving og vurdering av utfordringar ved dagens struktur og organisering av nettverksemda. Eg kjenner at eg blei litt uroa for at forslaga i rapporten kan gje eit systemskifte som kan trua både beredskap og kompetanse som trengst for å vareta forsynings- og samfunnssikkerheita i denne viktige sektoren. Den tilstundande utbygginga av nettet, og eigarskap og struktur, er så store og viktige spørsmål at Stortinget skal handsama dei. Derfor er vi med på å be om ei sak om korleis rapporten kan bli følgd opp, saman med Arbeidarpartiet og Senterpartiet. Den andre saka, om nettariffar, har det òg vore greitt gjort greie for av fleire. Der står vi saman med Arbeidarpartiet og Senterpartiet om forslag 1 og med Arbeidarpartiet om forslag 2.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-17:
Lufta er helsefarleg, men ho gjev òg dårleg hjerneutvikling. Fredag den 13. mars las eg i vekeavisa Dag og Tid om ein ny spansk studie frå Creal i Barcelona. Den skremde meg. Ein har undersøkt elevar ved 39 skular, og forskarane har funne at bylufta er endå farlegare enn vi har visst før. I denne salen har vi før peika på sjukdom og død som følgje av svevestøv, eksos og nitrogendioksid, NO2 – særleg for folk som frå før har helseproblem, ved at dei får luftvegsplager, hjarte- og karsjukdomar. I studien frå Spania seier Jordi Sunyer, som leia studien, at han er forundra over det tydelege resultatet på skuleungane. Han kjenner ikkje til nokon studie som har teke for seg samanhengen mellom luftkvalitet og kognitiv utvikling så grundig som denne. Den viser at særleg dei ultrafine partiklane i lufta er mistenkte for å skada menneskehjernen. For spanske ungar betyr det at på skular med rein luft utviklar dei seg kognitivt mykje fortare og betre enn på skular med urein luft. Då kan vi tenkja litt på korleis byen vår ser ut, og kvar ein har dei dårlegaste og dei beste skuleresultata. Eg vil òg rosa Venstre for å løfta saka. Dei siste månadene har vi fleire gonger lagt fram skremmande bakgrunnstal som viser kor viktig dette er. 1 500 menneske årleg antar ein døyr i Noreg av forureining, samtidig som vi stadig får tal som viser at bilkøyringa aukar. Då vi hadde komitéarbeid om dette for nokre månader sidan, fekk vi på besøk byråda i Oslo og i Bergen, som ynskte seg større handlingsrom frå oss. Då blir det veldig forstemmande at deira partivener i regjeringa ikkje vil vera med på å skaffa byane det handlingsrommet som dei ber om. Heller ikkje støttepartia er fullt ut med på alle forslaga som er lagde fram i denne saka. No har vi fått synleggjort at Framstegspartiet har vanskelegast for støtta tiltak som gjev auka lokalt handlingsrom, men heller ikkje Høgre, Venstre og Kristeleg Folkeparti vil fullt ut koma sine lokale i møte. Eg vil ta opp dei forslaga som SV har saman med andre, og som ikkje allereie er tekne opp. Eg er glad for den einigheita vi har om det vi står saman om, men SV har gått inn for ei rekkje forslag som vi ikkje har fått fleirtal for. Vi har gått inn for restriksjonar på køyring av dieselbilar på dagar med dårleg luftkvalitet, miljødifferensierte bompengar, gjennomføra nedstenging av parkeringsplassar, innføra hurtigetablering av kollektivfelt og tilgjenge til å innføra lokale miljøavgifter. Eg håpar at vi snart kan ta desse problemstillingane like mykje på alvor som vi gjer når vi debatterer E18 og den type ting, for vi kveler byane våre. Vi må ha fleire tiltak. I denne samanhengen burde vi ha gjeve kommunane betre handlingsrom.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Brundtland-kommisjonen definerte i 1987 bærekraftig utvikling som «en utvikling som imøtekommer dagens behov uten å ødelegge mulighetene for at kommende generasjoner skal få tilfredsstilt sine behov». Kravet har senere også blitt beskrevet som at «hver generasjon må etterlate seg en samlet formue, inklusive miljø- og naturkapital, som er så stor at kommende generasjoner kan unngå nedgang i levestandarden». Det er derfor en klar sammenheng mellom bærekraftig utvikling og økonomisk vekst, men veksten må skje slik at naturkapitalen opprettholdes. Dette omtales ofte som grønn vekst og var et tema for vår omtale av bærekraftig utvikling i nasjonalbudsjettet for 2015. Dette var en endring i forhold til tidligere utgaver av nasjonalbudsjettet, der omtalen av bærekraftig utvikling var strukturert rundt omtalen av 17 indikatorer. Tidligere var det noe overlapp mellom kapittelet om bærekraftig utvikling og resten av nasjonalbudsjettet. Det var derfor behov for å rydde opp. Da vi dreide omtalen av bærekraft i årets nasjonalbudsjett mer i retning av effektiv ressursbruk, var det i tråd med utviklingen internasjonalt, hvor oppmerksomheten er flyttet fra overgripende bærekraftig utvikling til konkrete tiltak for å oppnå grønn vekst. Men vi er selvsagt åpne for at omtalen av bærekraftig utvikling ikke har funnet sin endelige form med årets budsjett. Stortinget har bedt regjeringen om å videreutvikle omtalen av bærekraftig utvikling i fremtidige nasjonalbudsjett, med vekt på grønn vekst. Det vil vi selvsagt følge opp i arbeidet med nasjonalbudsjettet for 2016. Med en slik vinkling på omtalen kan vi beskrive hvordan det ser ut i dag, slik indikatorene sikter mot. Samtidig kan vi rette oppmerksomheten mot hva som skal til for å komme videre. Skal vi greie å nå høye mål for bærekraft og klima, må vi bruke ressursene våre effektivt. Dette er et poeng som regjeringen er opptatt av på alle områder. Vi vil bl.a. følge dette opp basert på anbefalingene fra Produktivitetskommisjonen og i de årlige budsjettene.