trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-04-04:
Jeg må nok si at etter en lang debatt hvor det ikke lenger kommer fram så mye nytt, kan vi etter hvert slå fast at debatten dreier seg om å kritisere Arbeiderpartiet og Høyre uten at man kommer med så mange egne forslag. Det er et par ting som jeg gjerne vil gripe fatt i. Det ene er at det fra flere av mindretallets talere blir referert til brev fra regjeringen. Ett av disse brevene er et brev fra Samferdselsdepartementet som inneholder i alt tolv svar på spørsmål. Det ene spørsmålet til statsråden er: «Har departementet vurdert å avvente innføring av DLD i Norge til revidert personvernlov foreligger i Norge?» Flere i mindretallet har jo sagt at det er bedre å utsette dette og komme tilbake til det. Da svarer statsråden: «Jeg er av den oppfatning at Norge ikke bør innføre DLD. Dette mener jeg uavhengig av EUs revisjon av personvernlovgiving.» Da spør jeg meg: Er det regjeringens syn? Nei, dette er Samferdselsdepartementets syn, og Meltveit Kleppas syn. Jeg er nødt til å bruke tiden min på en oppklaring, da jeg dessverre kom i skade for å bli beskyldt for å lyve fra Stortingets talerstol. Det er en rimelig tøff beskyldning, så jeg skal forsøke å klare opp i det. Jeg håper ikke det gjentar seg. Jeg pekte på Fremskrittspartiets smule dobbeltmoral i dette, når de har sitt eget landsstyremøte og vedtar ting for asylsøkere veid opp mot det som vi behandler her i dag. Her står jeg med et utdrag av VG hvor partiets talsmann for asyl- og innvandringspolitikk, Amundsen, uttaler at Fremskrittspartiet vil DNA-registrere alle asylsøkere for å avdekke søskenbarnekteskap og flerkoneri, samt bekjempe terrorisme. I samme møte ble det også vedtatt obligatorisk DNA-profil på alle kriminelle. Dette er altså rene sitater. Jeg må også få ta et siste sitat, som er i innstillingen som foreligger i Stortinget i dag. Jeg er den første til å være enig i at det er svært uheldig å måtte referere fra innstillingen, som burde være åpenbar for alle. Men her står det altså i Fremskrittspartiets merknad: «I Fremskrittspartiets lovforslag ble det åpnet for DNA-test i enhver utlendingssak der det er nødvendig å fastslå om det eksisterer en familierelasjon, og i § 90 ble det slått fast at det skal tas fotografi, fingeravtrykk og DNA-profil i forbindelse med en rekke andre utlendingssaker. Disse DNA-profilene skal lagres i et nasjonalt DNA-register som også skal kunne brukes i forbindelse med blant annet kriminalitetsbekjempelse.»
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-04-04:
Som min gode medrepresentant vet veldig godt, er politikkens vesen slik at man alltid skal finne en balanse med hensyn til hvor sterke virkemidler man skal sette i verk for å bekjempe kriminalitet eller andre viktige ting i et samfunn. Vi mener at når det gjelder datalagringsdirektivet, er de tiltakene vi setter i verk, så omfattende på så mange områder, at det ikke er mulig å forsvare det i forhold til den inngripen det medfører i privatlivets fred. Vi mener at i denne saken er balansen kommet på feil side, at det er vanskelig å se at vi skal klare å få så stor effekt av en slik overvåkning at det er mulig å forsvare det.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-04-04:
Jeg er selvfølgelig grunnleggende uenig i de premissene som representanten Kambe kommer med. Når det gjelder det at Senterpartiet har et så veldig pragmatisk forhold til personvernet, vil jeg minne representanten om den regjeringen som han selv var en del av – ikke representanten Kambe, men partiet Høyre – altså regjeringen Borten. De fire partiene som satt i regjering da, innførte offentlighetsloven i en liberal tradisjon. Senterpartiet var det første partiet som åpnet sine landsmøter i en liberal tradisjon. Hvis man ser på Senterpartiets tradisjon når det gjelder liberale spørsmål, har vi en lang linje, og noen av de stolteste øyeblikk var da vi satt sammen med Høyre i regjeringen Borten. Så det faller på sin egen urimelighet. Når det gjelder dette direktivet, var det faktisk Høyre som hadde muligheten til å stå opp for noen grunnleggende verdier og klare å skape et flertall mot direktivet, men dessverre blir partipisken brukt, slik at de representantene som har en annen overbevisning enn Kambe, ikke får stemt etter sin mening.
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-04:
Representanten Slagsvold Vedum er glad for at Senterpartiet tok dissens i denne saken i regjeringen. Fra Høyres side håper vi at det skjer hyppigere framover. Senterpartiet har nå sittet seks år i regjering uten at de noen gang har klart å få flertall for å legge ned veto mot et EU-direktiv. Senterpartiet har alltid hatt et prinsipielt syn på EU, men et veldig pragmatisk syn på personvernet. Det ser man veldig godt av de alternativene som Høyre ble framført. Man sier tre til fem måneders lagringstid, mens Høyre vil ha seks måneders lagringstid. Senterpartiet ønsker mer lagring av IP-adresser, mens vi ønsker seks måneder – og tilsvarende krav i forhold til utlevering. Med andre ord: Det er ikke snakk om prinsipper, men hvordan man faktisk skal gjennomføre dette. Høyre har fått gjennomslag for en betydelig styrking av personvernet. Vi hevder faktisk at Høyre gjennom disse forhandlingene med Arbeiderpartiet om datalagringsdirektivet har fått betydelig større gjennomslagskraft på generelt personvernhensyn enn Senterpartiet har klart i regjering på seks år.
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-04:
Lysbakken sier at det ikke er lagringstiden som er det viktige. Det kan det se ut som, for slik som SV opptrer i stortingssalen i dag, er det faktisk som om alternativ når det gjelder lagringstid, ikke er til stede i det hele tatt. Man uttaler seg på en måte som om alternativet til datalagringsdirektivet ikke er lagring i det hele tatt. Grunnen til at SV ikke går inn på et alternativ, er at da måtte parlamentarisk leder Solhjell og statsråd Lysbakken faktisk ha skrevet sine innlegg helt om, holdt dem én gang til. For i tilbudet – fristelsesbrevet – til Høyre tilbyr jo SV tre–fem måneders lagringstid. De tilbyr utvidet lagring av IP-adresser, fra tre uker til mange måneder. Man tilbyr lagringssted, man tilbyr regelverk for å overvåke borgerne, for å bruke SVs ord. Hvorfor har ikke SV laget sitt eget alternativ når man egentlig har det?
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-04:
Formålet med datalagringsdirektivet er avdekking, etterforskning og rettsforfølging av alvorlig kriminalitet. Jeg har i min tilnærming til denne saken i over halvannet år prøvd å forholde meg til saken slik som jeg forholder meg til verden som verden er, og ikke som verden burde være. Jeg mener på denne bakgrunn at norsk innlemming av datalagringsdirektivet er en nødvendig tilpassing til utviklingen i et moderne samfunn. Dagens praksis medfører at datatrafikk lagres fra ti til fem måneder. Høyre vil gjennom votering i Stortinget i dag øke den til seks måneder. IP-adresser lagres i dag i tre uker. Nei-partiene og Datatilsynet vil øke lagring av IP-adresser ytterligere. Høyre støtter det, men vi vil begrense det til direktivets minimum på seks måneder. Kripos opplyser at trafikkdata brukes i halvparten av alle alvorlige straffesaker i Norge – enda høyere i de aller mest alvorlige sakene. Siden 2005 har bruk av trafikkdata vært en viktig del av bevisene i alle saker hvor organisert kriminalitet eller terror har vært anliggende. De kriminelles muligheter i en ny teknologisk hverdag og fremtid må balanseres av rettsstatens muligheter til å følge deres spor. I gamle dager kunne politiet vente på de kriminelle på et skjult møtested. Dagens teknologi gjør at møtesteder endrer seg. I gamle dager kunne kriminelle springe fra politiet, de kunne gjemme seg for politiet, de kunne gjemme seg i skogen for politiet. I dag gjemmer kriminelle seg mer og mer på Internett, og da er en logisk konsekvens, dersom politiet skal kunne følge de kriminelle, at man også kan lete etter dem på internett. Personvernhensyn og samfunnshensyn må balanseres riktig. Jeg mener at direktivet hadde et greit utgangspunkt, som ble forbedret av regjeringen, men som er blitt betydelig bedre gjennom forhandlinger med Høyre. Som stortingsrepresentant for Høyre er jeg svært opptatt av enkeltmenneskets rettigheter, prinsippet om frihet under ansvar, vern av privat eiendomsrett og at staten skal holde seg vekk fra detaljregulering og unødvendig overvåking. Norge er en rettsstat og kommer til å forbli en rettsstat etter dette, og jeg er veldig sikker på at en innlemming av direktivet er svært godt tilpasset en moderne rettsstat og harmonerer godt med Høyres prinsipper, Høyres verdier. Motstanderne har fortsatt, til tross for halvannet års forsøk, ikke kommet opp med et helhetlig alternativ, for da ville de ha blitt avslørt. Da kunne vi ikke lenger bare ha diskutert prinsippene, vi måtte faktisk også ha diskutert lagringen av det, hvor det skal lagres, hvor lenge det skal lagres, hvem som skal få innsyn, på hvilket grunnlag, hvem som skal betale, og hvem som skal kontrollere. Det har motstanderne definert seg vekk fra. Vi andre har gjort det på en annen måte. Høyre og Arbeiderpartiet har tatt et nasjonalt ansvar og bidrar nå til et godt vedtak i Stortinget.
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-04:
Jeg tar høsten på forskudd og tar iPad-en med meg på talerstolen, for jeg fant et utmerket FrP-sitat via iPad-en. Jeg tok ordet for å kommentere noen av Bård Hoksruds anklager mot Høyre. Han etterlyste noen av oss, særlig nei-siden – hvorfor er ikke de her da – og kritiserer at noen av våre nei-folk har falt ned på et kompromiss etter forhandlinger med et annet parti for en nasjonal løsning. Det er faktisk sånn at lekkasjer fra Fremskrittspartiets interne møter opp gjennom det siste året om datalagringsdirektivet viser at det sannsynligvis er flere tilhengere av datalagringsdirektivet i Fremskrittspartiets stortingsgruppe enn det er motstandere av direktivet i Høyres stortingsgruppe, og da å fortelle at det sannsynligvis er et flertall i Stortinget for denne saken, er åpenbart feil. Han taler også mot bedre vitende. Jeg skal også være så vennlig å sitere fra et medlem av justiskomiteen som av en eller annen grunn ikke har tatt ordet i dag, men som har tatt ordet før og sagt – på en utmerket måte: «Jeg vil jobbe for at Frp snur. Mitt inntrykk er at mange i Frps stortingsgruppe tenker som meg.» Det sier Hans Frode Kielland Asmyhr i justiskomiteen. Tidligere er det også andre FrP-ere som har vært ute – det har vært tale om særlig 15 FrP-ere som kan ha vært for datalagringsdirektivet, og som da er blitt pisket på plass, for å bruke Bård Hoksruds synspunkt. Ellers er det veldig mange FrP-ere som har sitert Høyres prinsipprogram i dag. Det ser det ut som de har gjort i likhet med veldig mange av Fremskrittspartiets velgere det siste halvannet år, og de liker det de ser. Høyres program er godt. Høyres prinsipprogram er glitrende, og jeg tror veldig mange skal få merke den enhetlige tonen som er i Høyre, mellom oss som er tilhengere av direktivet, ut fra både et praktisk standpunkt og et ideologisk standpunkt, og motstanderne som har både en praktisk tilnærming til det og en ideologisk tilnærming til det. Så når Michael Tetzschner, Nikolai Astrup, Torbjørn Røe Isaksen som har gjort en god jobb for å fronte nei-siden i Høyre, møter sammen med oss fra ja-siden, skal vi bidra til at Høyre fortsatt skal gi en kamp for individets rettigheter, kamp mot en sterk stat, kamp mot offentlig sløseri, unødvendig byråkrati, kamp for privat eiendomsrett og kamp for lokaldemokrati framfor sentralstyre. Der har alle Høyres 30 stortingsrepresentanter et fantastisk utgangspunkt, og vi er også glad for at vi samlet har klart – særlig med nei-siden i Høyre – å dra Arbeiderpartiet i en mer personvernvennlig retning. Jeg tror at vi skal komme styrket ut av dette, og jeg gleder meg til den videre debatten. Men jeg hadde håpet at representanter fra Fremskrittspartiet hadde hatt en litt annen tone, og derfor velger jeg å bite nå i siste instans.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Førre tysdag hadde TV 2-nyheitene eit innslag frå ein pressekonferanse om datalagringsdirektivet i vandrehallen, rett ved sida av oss. Representanten Hareide stod da saman med ein del andre fraksjonsleiarar frå transport- og kommunikasjonskomiteen, og han presenterte forsamlinga som personvernalliansen. Eg vert noko forundra når Hareide så sterkt profilerer personvern og samstundes endå sterkare åtvarar mot dei budsjettmessige kostnadene auka personvern vil innebera. Derfor hadde det vore fint om personvernalliansen sin frontfigur no kunne klargjera korleis han får dette til å henga i hop.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
For Arbeidarpartiet er kampen mot alvorleg kriminalitet og styrking av personvernet viktig. Derfor vil me innføra datalagringsdirektivet, DLD. Dette handlar ikkje om overvaking, men om lagring og sletting av elektroniske trafikkdata. Og det er den elektroniske trafikken som skal lagrast, ikkje innhaldet i den. Trafikkdata frå elektronisk kommunikasjon vil med dette gå ifrå å verta lagra ut frå kommersielle omsyn, fakturering, til å verta lagra ut frå samfunnsmessige omsyn, nemleg å kjempa mot kriminalitet. Trafikkdata er viktige prov i straffesaker. Baneheia- og Nokas-saka er døme på straffesaker der politiet sin tilgang til denne typen data var avgjerande for oppklaring. Ei intern undersøking i politiet av 1 450 positive påtaleavgjersler synte at innhenta trafikkdata hadde stor betyding for etterforskinga av drap, lekamskade med døden til følgje, grove narkotikasaker, grove ran, valdtekt og seksuelle overgrep mot barn. DLD handlar også om personvern. Det er viktig for å hindra terror, identitetstjuveri, utnytting av born, og viktig for kampen mot kriminalitet. For ikkje så lenge sidan fekk politiet tips om ein far som opererte som hallik på Internett for den sju år gamle dottera si. Faren opplyste at han sjølv misbrukte dottera, la ved tre bilete og oppgav e-postadresse. Då politiet fekk informasjonen, var opplysningane sletta hos nettleverandøren, i tråd med dei lagringsreglane som gjeld i dag. Derfor er det så viktig å få utvida lagringstid. Men dette må me balansera med strenge reglar for tilgang, som også vert underlagt domstolskontroll. Hovudregelen er at trafikkdata berre kan utleverast til politiet i saker der det er skjellig grunn til mistanke om straffbar handling som kan medføra fengsel i fire år eller meir. Med den avtalen som no er framforhandla mellom Høgre og Arbeidarpartiet, og som me i dag er inviterte til å vedta, vil også personvernet verta endå meir skjerpa, også for dei av oss som ikkje er mistenkte for kriminelle handlingar med høg strafferamme.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Jeg er enig i at vi ikke kan påvirke evalueringen noe særlig fram til april. Men jeg tror at i et fremtidig scenario vil vi, ved å ha vedtatt direktivet, være med på den prosessen som faglig skal vurdere en oppfølging i 2015, 2017, 2019 og 2025 i tiden som kommer. Når det gjelder utsettelse av samtykke, forholder jeg meg til at denne saken er grundig vurdert, grundig belyst, og at det ligger en grundig innstilling til grunn. Så jeg mener at Stortinget, som jo er suverent når det gjelder å ta sin beslutning, har et godt grunnlag for å beslutte. Reservasjonsretten er også grundig omtalt. Dette er et forhold som ligger i EØS-avtalen. Jeg er tilhenger av at det skal ligge i EØS-avtalen. Jeg synes representanten Hansen hadde en veldig god gjennomgang av prinsipielle sider rundt det spørsmålet. Der er også avtalen klar på at det skal kunne treffes mottiltak. Jeg mener at det er en sak for seg. Det mest alvorlige, slik jeg ser det, er at vi ville fått en situasjon hvor Norge, som ett av 30 land, stilte seg utenfor et politisamarbeid, med svekket mulighet til å etterforske og oppklare alvorlig kriminalitet på tvers av landegrensene. Det mener jeg er mer alvorlig enn de følgene som ville være rent rettslig av reservasjonen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Hvis jeg forsto spørsmålet knyttet til evalueringen av denne type regelverk som vi her snakker om, så må svaret på det være at det må vi bestrebe oss på, og at den dialogen vi har i Europautvalget, gir mulighet til å komme såpass tidlig at vi kan få Stortingets syn med oss på en inkluderende måte. Det må vi bestrebe oss på.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Arbeiderpartiet er ikke immune mot å si nei. Arbeiderpartiet ledet en regjering som forhandlet fram EØS-avtalen med denne reservasjonsretten, som er en absolutt forutsetning for en slik avtale – at man har muligheten for å si nei. Når vi sier ja til dette direktivet, så er det fordi vi er for. Da vi sa ja til tjenestedirektivet, var det fordi vi var for. Her har vi skilt lag, men det må vi kunne respektere hverandre for. Det er helt opplagt, og jeg mener igjen representanten Svein Roald Hansen ga eksempler på områder hvor vi kan komme i en situasjon hvor vi anser at det er helt nødvendig. Jeg kommer da helt til å støtte det. Det er overhodet ikke noen prinsipiell motstand mot det – la meg si snarere tvert imot. Så trenger man nå ikke lekkasjer for å fastslå at vi har en radikal regjering som fører en radikal politikk på mange områder, inklusiv utenriksområdet. Jeg er ikke begeistret for WikiLeaks, men jeg mener altså at når det gjelder den type informasjon som representanten Langeland jo har fasiten til, behøver han ikke lese amerikanske dokumenter for å vite hva som er svaret.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Jeg ønsker ikke å kommentere hvilken timeplan Stortinget her har brukt for å komme til enighet. Hvis det er en sak som har vært grundig debattert i lang tid, så er det denne. Vi er allerede langt, langt på overtid i forhold til når vi skulle ha gjennomført dette direktivet. Jeg mener igjen at diskusjonen om EUs evaluering foregår på basis av at den evalueringen vil endre hele forutsetningen for direktivet. Vi har ikke informasjon som skulle tilsi det. Det kommer til å være en evaluering som går på hvordan direktivet har virket, og komme med en del forslag. Gjennomføringen av evalueringens anbefalinger kan ligge både ett og to år fram i tid, så det er alltid både i EU og i norsk kontekst mulighet for å peke på noe som kunne ha gitt mer informasjon neste måned, neste år, i en sak. Derfor mener jeg at vi i dag har et godt grunnlag for å vedta en god innstilling, og så er vi i større inngrep til å ta del i den debatten, faglig og politisk, som kommer til å følge dette området i mange, mange år fremover.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Med forbehold om at jeg ikke har fulgt diskusjonen internt i komiteen mellom Høyre og Arbeiderpartiet, vil jeg for det første si at Arbeiderpartiet har befunnet seg meget vel med Kristelig Folkeparti i forståelsen av reservasjonsretten helt siden 1992, 1993, 1994, 1995 som en premiss for denne avtalen. Hvis jeg skal begi meg ut på en tolkning, vil jeg anta at begrepet «særinteresse» er et uttrykk for at Norge på et kritisk område har en interesse som skiller seg fra det direktivet som foreligger, som andre land har vedtatt, og hvis det er en slik situasjon, må vi anta at det er Norge mot de 27. Det mener jeg kan karakteriseres som en særinteresse. Men det skal ikke forstås, slik jeg ser det, slik som vi ofte bruker ordet «særinteresse» i norsk debatt, nemlig at det er en marginal sak, en som er på utsiden av den brede vei, så å si. Det må være slik at det er en sak som har tungtveiende betydning for Norge, og hvor det er grunn til å tro gjennom en behandlingsprosess at det som 27 land som står oss nær, er blitt enige om, ikke kan passe for oss. Derfor må vi ha den retten.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-04-04:
Datalagringsdirektivet er, som vi alle vet, under evaluering, og resultatet av den evalueringen kan bli en revidering. Også EUs bredere personvernregelverk, som er implementert i Norge gjennom personopplysningsloven, er gjeldende i Norge, og det er under revidering. I saken om datalagringsdirektivet har regjeringspartiet Arbeiderpartiet ikke kunnet søke støtte fra sine regjeringspartnere, SV og Senterpartiet, men har måttet gå til Stortinget og søke flertall her. Vil da utenriksministeren sørge for at Stortinget, og spesielt Stortingets europautvalg, får regjeringens innspill til disse evaluerings- og revideringsprosessene på et så tidlig stadium at det er mulig for Stortinget også å påvirke norske posisjoner?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Datalagringsdirektivet kan havarera i EU. Det er nok òg utanriksministeren klar over. Det eg lurer litt på i forhold til det reint prinsipielle – dette med EØS-avtalen, som utanriksministeren sterkt forsvarer – er: Kjem aldri Arbeidarpartiet til å kunna seia nei nokon gong til det som kjem frå Brussel? Kan ein nokon gong sjå for seg at det er mogleg? No har me postdirektivet som kjem, der det ser ut til at det kan bli stor motstand. Er det sånn at Arbeidarpartiet er immunt mot å seia nei til det som kjem frå EU? Det var det eine spørsmålet. Så er det sånn at SV er eigentleg litt glad for WikiLeaks, for der har det leke ut at den regjeringa som Støre er utanriksminister i, er ganske farleg og radikal, ikkje minst sett frå den amerikanske ambassaden sin ståstad. Til det prinsipielle då: Er det ikkje sånn at no når me skal lagra meir, vil det vera fare for at det kjem lekkasjar som ikkje nødvendigvis SV og Arbeidarpartiet vil ha?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Først en notering, vil jeg kalle det. Det er at jeg for min del iallfall noterer meg at justiskomiteens leder, representanten Per Sandberg, har uttrykt mye mistillit til norsk politi fra denne talerstolen i løpet av denne debatten. Det er det bare grunn til å notere for Stortinget, at lederen i justiskomiteen mener at politiet f.eks. har skaffet seg en meget stor fallhøyde gjennom de uttalelsene de har gitt i forbindelse med høringen og debatten rundt selve direktivet. Det er en notering. Så vil jeg bare si at denne debatten har vært full av karakteristikker. Jeg tar ikke det så høytidelig. Jeg bare noterer at retorikken noen ganger kan være høy. Noen ganger kan det i og for seg være bra, men hvis noe av det som er sagt, er seriøst ment, må jeg virkelig si at noen hver bør tenke gjennom hva slags karakteristikker en bruker, slik som bl.a. Hoksrud gjorde i innlegg, og som ble kommentert i innlegget før meg. Det bare sier jeg. Så vil jeg si som en kommentar til det Trine Skei Grande sa i sitt siste innlegg, at det er all mulig grunn til å ha veldig respekt for det store perspektivet når det gjelder utviklingen av hele den nye samfunnskulturen knyttet til IKT-bruk. Det er klart, det. Men til representanten Skei Grande og alle andre som er imot det som flertallet i denne salen nå formodentlig kommer til å vedta om noen minutter, er det det å si at denne debatten hadde vært mye greiere hvis de hadde presentert et alternativt forslag. Det hadde virkelig vært noe. Da hadde vi fått perspektiv på denne debatten. Da kunne disse forslagene vært satt opp mot hverandre. Men de har ikke kommet. Det er bare avtalen mellom Høyre og Arbeiderpartiet som legger grunnlag for de vedtak som skal gjøres. De andre er imot. Det er ikke noe annet enn å være i den tilstand man er. Det løser i hvert fall ikke det store perspektivet som representanten Skei Grande trakk opp i sitt innlegg. Helt til slutt dette som knytter seg til uttrykket «overvåkning». På det punktet vil jeg nesten si at noen av representantene iallfall nesten går til politisk nytale. Overvåkning handler om politiets muligheter til helt konkret å følge opp løpende og vedvarende fysiske bevegelser og inngripen – og det først etter en domstolsbeslutning. Ingenting av det som ligger i forslagene som er fremmet, legger grunnlag for en slik påstand. Jeg mener ikke at hele Norges befolkning skal være mistenkt, og jeg mener at ingen andre heller bør mene det i Stortinget.
Erna Solberg (Høyre), 2011-04-04:
Høyres prinsipprogram er veldig bra. Flere burde lese det. Jeg var også leder av den komiteen som lagde det, så jeg kjenner det ganske godt. Vi har nettopp ivaretatt personvernet gjennom de forslagene vi har fått til i samarbeid med Arbeiderpartiet, fordi vi har sikret disse dataene mye bedre. Vi har sørget for at innsynet blir mindre, og vi har sørget for at det skal en domstolsbehandling til for at politiet kan se på det. Derfor mener jeg at vi har oppfylt vårt prinsipprogram og de diskusjonene vi hadde forut for det prinsipprogrammet, gjennom å ta på alvor personvernutfordringene knyttet til dette. Vårt utgangspunkt har vært hva slags nasjonalt regelverk vi mener at vi trenger – ikke EUs datalagringsdirektiv. Da har vi altså endt opp med den summen av krav som vi stilte for å gå inn i forhandlinger – enten med de fem som nå ikke går inn for det, eller med Arbeiderpartiet. Da er det faktisk også uavhengig av EUs evaluering. Vi har nå åpnet for at vi kan endre på ting etter at EUs evaluering og revidering er ferdig, men det tar tid.
Erna Solberg (Høyre), 2011-04-04:
Høyre frykter ingenting ved en utsettelse, men Høyre har tatt et standpunkt. Høyre var det eneste partiet som ikke hadde et standpunkt før saken kom til Stortinget. Høyre var det eneste partiet som ikke hadde bestemt seg før vi så hva regjeringen foreslo. Høyre er det eneste partiet som systematisk har jobbet med hvordan vi kan sørge for at personvernet blir bedre med det forslaget som kommer, og som systematisk har gått gjennom hva vi trenger av nasjonal lovgivning for å sikre det. Høyre har altså trukket en konklusjon. Vi er det eneste partiet som ikke hadde trukket en konklusjon før noen som helst implementeringsforslag fra regjeringen var på bordet. Det har alle de andre partiene gjort her. Vi har gjort den prosessen som jeg tror flere skulle ha gjort, og vi var altså klare til å fatte en beslutning knyttet til dette, en beslutning som jeg mener legger stor vekt på personvernet og kriminalitetsforebygging. Så er det altså ikke bare jeg som mener at det å bekjempe kriminalitet også har en personvernside ved seg, f.eks. det å kunne få tilgang til, å kunne få sanert og ødelagt data som ligger om en, eller å kunne gi ofrene beskyttelse og domfellelse av overgripere.
Erna Solberg (Høyre), 2011-04-04:
Jeg mener at de som virkelig forsøker å skremme folk, er de som kontinuerlig forsøker å kalle passiv lagring av data som skal domstolbehandles, som overvåking, som DDR-tilstander eller andre ting. Det er ikke det. Dette er data som ikke vil være tilgjengelig for noen andre før det har foregått en kriminell handling, som altså en domstol skal åpne for. Derfor mener jeg at vi har fått til et godt rammeverk, som skal til for å sikre dette av personvernhensyn. Så vet jeg at vi og Venstre er uenige om noen ting, f.eks. at de gjennomslagene vi nå har fått, er prinsipper som Venstre stemte imot i salen her tidligere. Plikten til logging og retten til innsyn i logg er et personvernkrav som Venstre aldri har stilt seg bak. Det synes jeg alltid at har vært trist, for jeg tror at hver enkelt av oss er den beste garantisten for å passe på at ingen snoker i dataene våre. Det har Venstre ikke villet gi.
Erna Solberg (Høyre), 2011-04-04:
Jeg tok ordet for å kommentere noen av de innleggene som har vært holdt tidligere i dag. Og jeg har lyst til å si at jeg synes noen av dem har vært over kanten med tanke på hva man har beskrevet andre ut fra – samfunnssyn og annet. Men noen innlegg har inneholdt noen ganske gode erkjennelser. Blant annet erkjente Per Sandberg at hvis det ikke var av kommersielle hensyn man samlet inn de dataene som politiet i dag får adgang til, ville han ha vært for å regulere det – ut fra det hensyn at politiet trengte det. Det tror jeg mange andre skulle reflektere over, for det er litt av vår refleksjon i Høyre. Vi har tenkt igjennom: Holder det at disse dataene, som er avgjørende for å avdekke kriminalitet i dag, bare er tilgjengelig fordi det er av kommersiell interesse for telekommunikasjonsselskaper å lagre slik informasjon, at dette er et bihensyn fordi det allerede finnes et register – eller er det viktig at samfunnet sørger for at disse dataene finnes? Her trakk vi en konklusjon: Ja, vi trenger å lovregulere, og vi trenger å la kriminalitetsforebyggingen være et hensyn, også fordi vi ikke skal løpe etter hvis systemene for hva som er kommersielt interessant å lagre, endrer seg over tid, og vi dermed ikke får tilgang til dette. I tillegg er det slik at i den diskusjonen vi har hatt her om virkemidler, er det ingen som har nevnt at kanskje det viktigste datatilfanget i de store og tunge sakene er base- og lokasjonsopplysningene, som i dag er et sidehensyn som man ikke har regulert spesifikt, og som heller ikke de fem partiene som sier de skal stemme imot i dag, har noen som helst regulering av, annet enn som en konsekvens av noe annet. Vi mener at det er viktig å få dette på plass, fordi vi kanskje først og fremst har sett at det brukes til å avkrefte deltagelse i kriminell aktivitet, og at det i dom etter dom er påvist som noe av det viktigste for å sannsynliggjøre tilstedeværelse og deltagelse i kriminalitet – at man kan komme frem til det. Den andre saken jeg gjerne vil kommentere, er pressens kildevern. Høyre har ønsket å styrke pressens kildevern fordi vi har sett dette som en veldig viktig sak – knyttet til at vi utvider med hensyn til hva som skal lagres. Jeg synes vi burde fått ros for at det er blitt enighet mellom Arbeiderpartiet og Høyre om at dette skal komme. Så er vi innforstått med at denne lovreguleringen kanskje skal være videre og litt bedre enn den lovreguleringen som er antydet i Metodeutvalgets forslag, og som vi er enige om i avtalen. Ut fra den entusiasme for personvern og kildevern som jeg hører her i salen, forventer jeg at en enstemmig regjering fremmer et bedre opplegg. Et enstemmig storting kommer til å imøtekomme dette med gode regler for kildevern.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
Eg må få lov til å seia at eg svarte på tolv spørsmål på rekordtid, dei vart innleverte måndag ettermiddag/kveld, og, som det vart sagt her, oversende til Stortinget neste morgon. Det er heilt klart at kven som til slutt skal dekkja kostnadene og kor omfattande dei blir, må bli gjenstand for ein eigen diskusjon. Det er mitt personlege syn at når ein pålegg tilbydarane kanskje til dels omfattande kostnader – her er altså 236 tilbydarar, her er mange små, her er nokre store, og her verserer store tal – med det føremålet at politiet skal ha tilgang til desse data, er det urimeleg at det er små og store tilbydarar som skal bera desse kostnadene. Her er det så langt ulik praksis å visa til i ulike land.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
Det ville nok vera veldig spesielt dersom eg på eigen kjøl sette i gang ei utgreiing i Samferdselsdepartementet om eit alternativ når fleirtalet i regjeringa hadde sendt eit forslag over til Stortinget med ei tilråding om korleis denne saka skulle handterast. Så har eg likevel drista meg til å koma med nokre punkt for korleis eg meiner eit slikt nasjonalt forlik kunne sjå ut, ei nasjonal lovgjeving. Det har òg det som i dag er eit mindretal, etter det eg skjøner, ført samtaler med nettopp Høgre om. Det ville for det fyrste innebera at politiet får tilgang slik som dei har i dag, for det andre at dei òg får tilgang til IP-adresser som i dag blir sletta fort, og for det tredje at sletteplikta blir utsett. Dei tre elementa i seg sjølve ville bety at politiet framleis, som i dag, har moglegheit til å følgja opp ulike saker. Eg må berre seia at i dei rundane som eg har vore med i, i dei møta eg har vore på, har det ikkje vore direktivet som har vore politiet sitt ynske nr. 1. Det har vore eit lovverk som tek vare på at dei har tilgang til ulike data.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
Lat meg understreka ein gong til at eg meiner det er viktig for oppklaring av kriminalitet å gje politiet tilgang til data, òg utover det dei får i dag, med utsett sletteplikt og med tilgang til IP-adresser. Så synest eg at nettopp når det gjeld helseregister og ulike pasientorganisasjonar og deira interesser, fortel det til fulle kor forsiktig ein må vera i høve til lagring av sensitive personopplysningar. Her er det jo ein utvida kommunikasjon basert på lagring av opplysningar om den enkelte av oss lokalt og sentralt, ikkje minst i helseregistra. Lat dei vera ei påminning om at vi tenkjer oss veldig nøye om før vi innfører noko vi ikkje veit konsekvensane av.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
For det fyrste skjønar eg veldig godt det mindretalet som i dag argumenterer for ei utsetjing – med den rushinga som denne saka fekk i sluttfasen, og ikkje minst sett i lys av at evalueringa av EU sitt eige direktiv har vorte utsett fleire gonger. Det er jo òg nettopp grunngjevinga for eit nasjonalt lovverk på dette feltet, framfor det å no seia ja til eit direktiv som vi ikkje veit konsekvensane av. Vi veit at det er omdiskutert på fleire område. Vi veit at eit land som Tyskland ikkje såg nytta av å ha direktivet, og har teke det ut igjen. Eit nasjonalt lovverk på dette området, der vi veit kor grensene går, er noko heilt anna enn å seia ja til eit direktiv der evalueringa ikkje leidde fram. Det skal reviderast.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
Det som kjenneteiknar situasjonen i Noreg, er at vi har mange små og mange store tilbydarar – vi har faktisk 236 til saman. Det er veldig mykje vi ikkje veit på dette tidspunktet. Vi veit f.eks. ikkje kor mykje kryptering som her blir lagd til grunn. Difor har det òg vore veldig vanskeleg å kunna seia noko om kostnadene. Vi har spurt Telenor. Vi veit at dei åleine reknar med at den lagringa som no er føreslått, kan bety 100 mill. kr ekstra for dei. Vi veit at med omfattande kryptering kan det dreia seg om fleire hundre millionar kroner i tillegg, men der kjenner vi ikkje grensene. Og då ser vi at dette kan ha store verknader for små og store tilbydarar, og eigentleg for konkurransen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
Fire statsrådar frå Senterpartiet og fire statsrådar frå SV kom til at vi ikkje kunne gje vår tilslutning til implementering av datalagringsdirektivet. Vi seier i proposisjonen: «Vi legger særlig vekt på at datalagringsdirektivet etter vårt syn er en betydelig krenkelse av den enkelte borgers personvern.» Dissensen er å lesa på side 137. Han står seg etter denne debatten. Så nokre få kommentarar. For det fyrste er det ei tydeleg misforståing i høve til den såkalte avtalen. Krav på innsyn i data som gjeld oss sjølve, er i dag heimla i personopplysingslova og er slik sett ikkje noko nytt. Så er personvern det viktige. Når det gjeld kostnad ved innføring av direktivet, har eg svart så godt eg kan på dette tidspunktet. Kryptering og graden av det er ikkje avklart. Då kan heller ikkje kostnadene avklarast. Det vi veit, er at dette kan bety store kostnader for ein stor tilbydar, fyrst på investering og deretter på drift. Så veit vi at det er ei heil rekkje med små tilbydarar som ikkje vil få så store kostnader, men som det vil bety veldig mykje for. Ein liten ISP har gjerne eit lite kontor. Det å skulla etablera fysisk sikring, tilgangskontroll, eigne databasar osv. vil for enkelte bli ei tung belasting. Det kan bety at dei store tilbydarane kan handtera dette, men kravet gjeld òg alle små, og i ytste konsekvens kan dette sjølvsagt medføra at dei små tilbydarane ikkje overlever. Det betyr eit redusert tenestetilbod. Eg sa i mitt innlegg at det er ingen ting som tyder på at det ikkje blir meir data i framtida. Å sikra politiet tilgang til data er viktig for å bidra til oppklaring av kriminalitet. Innanfor eit nasjonalt lovverk ville ein ha moglegheit til å avklara kva politiet har bruk for, framfor å godta ei pakke som inneber lagring av ei mengd data som politiet ikkje har bruk for. Det er det forholdsmessige, det er det at ein godtek ei pakke, som svekkjer personvernet i dette landet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-04-04:
Eg skal berre kvittera ut to ting. Det eine er at denne saka handlar om – som saksordføraren allereie har understreka – ei forskyving av kostnader, ei ny periodisering. Det er det. Så skal eg i tillegg seia at eg har merkt meg det som no er sagt om at Stortinget ventar på ei ny sak om Nødnett trinn 2. Det er altså slik at det er sagt noko om evaluering og kvalitetssikring før saka kjem til Stortinget, men ho er varsla hit no i vår. Så eg reknar med at det blir slik. Eg skal formidla vidare det som er sagt her, til ansvarleg statsråd.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Den teknologiske utviklingen gir stadig nye muligheter for overvåking av enkeltmennesker gjennom innsamling og sammenstilling av personopplysninger. En viktig oppgave for en liberal rettsstat er imidlertid å beskytte enkeltmennesker og minoriteter mot overgrep og vilkårlig behandling. Vi må derfor ha et sterkt personvern. Personvernet må sikres på alle samfunnsområder, i forvaltningen, i arbeids- og næringsliv og i strafferettspleien. Ved vurderingen av behovet for eventuelle nye etterforskningsmetoder må personvernhensyn veie tungt. Med tekniske nyvinninger har både innsyn i personlige forhold og muligheter for overvåking av personer blitt sterkt utvidet, i offentlig så vel som i privat regi. Utvidet omfang av gamle og nye former for registrering kan representere en fare for personvern og ytringsfrihet. For å sikre personvern og ytringsfrihet vil jeg utrede grunnlovfesting av personvernet og stille meg kritisk til innføringen av nye lover som øker adgangen til eller omfanget av overvåking i samfunnet. Hvis noen nå synes at jeg mot formodning – eller mot sedvane – var mer velformulert enn jeg pleier å være, må det tilskrives noen andre. Hvis vi bytter ut «vi», «jeg» og «meg» med «Høyre», kunne dette vært et sitat fra Høyres program. Jeg har ikke klart å finne noe, verken i innstillingen eller i debatten, som ivaretar noe av det jeg siterte fra. Jeg vil påstå at representanten Hagen var inne på noe i sitt innlegg, nemlig at positiviteten til EU er viktigere enn innholdet i datalagringsdirektivet og personvern. Så har jeg et lite moment til representanten Haugli, som sa at det skulle ha vært en knapp på Internett og telefoner som man kunne trykke på for å se om man ble registrert eller ikke idet man gikk inn på Internett, hvilke sider man var på, og hvilke telefoner man ringte. Da kan jeg informere representanten Haugli om at vi har en slik knapp. Ja, vi har sågar flere slike knapper, og jeg refererte til dem i mitt forrige innlegg. De knappene heter proxy-servere, nettbasert e-post, VPN-oppkobling, falske e-postadresser, usikrede trådløse nett, Skype, kontantkort fra utlandet osv. Det er disse knappene som de kriminelle bruker for å unngå å bli registrert. Og igjen: De som blir registrert etter dette overvåkingsdirektivet, er lovlydige borgere som ikke har gjort noe galt, og som mest sannsynlig ikke kommer til å gjøre det – men registrert blir de. Det er ikke slik at alle er like glade for å vite at det er registrert hvor man ringer, når man ringer, og hvem man ringer til.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Jeg har sett at det har vært et gjennomgangstema i debatten at Høyre har etterlyst hvilket alternativ Høyre kunne fått til i samarbeid med de partiene som nå blir i mindretall i Stortinget. Jeg synes det er litt underlig, all den tid det er Høyre som selv bærer ansvaret for ikke å ha undersøkt det nærmere gjennom en prosess. Det ble gitt tydelig melding om i hvilken retning Høyres gruppe ville bevege seg. Jeg synes det er naturlig at SVs stortingsgruppe tok det til etterretning, og at prosessen, der Høyre har samarbeidet med Arbeiderpartiet, har gått sin gang. Hadde Høyre valgt det andre utgangspunktet, er det selvfølgelig sånn at også fra SVs side ville vi vært villig til å strekke oss for å få til en enighet som bedre ivaretok personvernhensynet enn det resultatet som Stortingets behandling nå vil gi.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
SV er imot datalagringsdirektivet av de grunner som både jeg og Bård Vegar Solhjell har redegjort for i våre innlegg, viktige prinsipielle grunner for oss, selvfølgelig uavhengig av hvilket rammeverk det settes inn i. At det så blant de partiene som er i mindretall i Stortinget i dag, er ulike oppfatninger om hva som kunne vært en alternativ løsning som bedre ville ivaretatt personvernhensynet enn den som nå ligger på bordet, er jo helt naturlig. Det er klart at også fra vår side ville det måtte vært vilje til å strekke seg for å få til en avtale hvis det hadde vært den veien Høyre ønsket å gå. Men det var altså ikke det, og det er det som resulterer i det som sannsynligvis er utfallet av Stortingets behandling i dag.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
For det første synes jeg Høyre skal slutte med å skyve ansvaret for egen stemmegivning over på andre. Det er Høyre som tydelig har fattet et vedtak om hvilken retning man vil gå. Det at dette ble tatt til etterretning av de andre partiene, er naturlig. Og det synes jeg Høyre skal stå ved. For det andre betyr barns sikkerhet alt for meg. Diskusjonen om hvordan vi skal bekjempe kriminalitet overfor barn, ikke minst hvordan vi skal bekjempe barneporno, er av veldig stor betydning. Men jeg mener at det er avgjørende at vi diskuterer det innenfor den rammen som det bør diskuteres i, og ikke som følge av et EU-direktiv som pålegger oss en rekke ulike tiltak og en betydelig lagring av data om hele befolkningen, og at vi – som jeg sa i mitt innlegg – også er nødt til å diskutere prinsipielt hvor grensene for kartlegging av våre borgere og lagring skal gå.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Jeg vil gi representanten rett i at det ikke er slik at vi gjennom datalagringsdirektivet tar steget fra en uskyldstilstand der det ikke finnes kartlegging av borgerne eller overvåking, til en tilstand der dette plutselig blir massivt. Det betyr selvfølgelig også at vi, når vi sier nei til direktivet, ikke forsvarer alle ordninger som finnes i Norge i dag. Det at en utvikling har begynt, er ikke et argument for at den skal fortsette i seg selv. Jeg tror at debatten om datalagringsdirektivet har bidratt til noe viktig i den forstand, uansett utfall, fordi Stortinget og Norges befolkning nå fører en prinsipiell diskusjon om dette. Mine betraktninger om frihet og sikkerhet var ikke bare myntet på dem som mener det samme som meg. Jeg tror – som representanten – at dette er et ansvar vi må ta sammen, og en diskusjon vi alle må delta i, uavhengig av hva vi mener om dette direktivet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-04:
Jeg merket meg også de synspunktene barneombudet la fram. De bidrar i betydelig grad, synes jeg, til å nyansere diskusjonen om barneperspektivet ved det vi behandler i dag. Når Stortinget nå gjør det vedtaket Stortinget ser ut til å gjøre, synes jeg det er avgjørende at vi går inn i en slik diskusjon. Hvilke mulige konsekvenser får dette for barn og for andre, både i forbindelse med den frykt som jeg frykter at en del vil ha knyttet til hvordan opplysningene om dem blir registrert, og i forbindelse med den fare for misbruk som alltid vil være i et slikt system? Dette er vektige grunner til at SV har hatt det synet på direktivet som vi har. Når vårt syn ikke vinner fram, er det naturlig å diskutere hva vi kan gjøre for best mulig å demme opp for negativ effekt.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2011-04-04:
Etter å ha hørt debatten og innleggene fra representanten Kolberg og fra flere høyrerepresentanter må jeg si at jeg forstår godt at enkelte har ømme tær både på venstre- og høyrefoten – med tanke på mangel på argumentasjon. Representanten Kolberg utbasunerer fra talerstolen at det er svært useriøst av Fremskrittspartiet å kalle andre partier for både det ene og det andre. Men selv fremmer han og Arbeiderpartiet i denne sak forslag hvor det ikke engang er avklart hvem som skal betale for datalagringsdirektivet. Jeg må jo si at kjenner jeg svarteper-spillet i denne salen rett, og ikke minst holdningen til de partier som så fint kaller seg for de statsbærende, ender det vel opp med at forbrukerne, som ikke ønsker datalagringsdirektivet i det hele tatt, betaler regningen for det. Man ender altså opp med å betale en regning for noe man ikke ønsker å ha. Det er ikke mye seriøst at de statsbærende partier ikke engang har avklart den delen av saken. Her kan hastverk fort bli et stort lastverk både for mange telebedrifter og ikke minst for forbrukeren. Så hevder man at det er den organiserte kriminaliteten man vil til livs. Ja, det er mulig det, men den organiserte kriminaliteten er langt av gårde og forbi alt som heter datalagringsdirektiv. For tro meg, det er enkelt å omgå det. Men i forhold til karakteristikker må jeg si: Er det så rart at noen tar til orde for sammenligninger som man kanskje ikke ønsker å høre, når man skal snu opp ned på det som har vært kutyme i Norge? Vi skal altså få en holdning hvor borgere i et fritt land anses som potensielt skyldige inntil det motsatte er bevist. Det er ganske langt fra der vi er i dag, og staten skal altså kunne samle inn potensielle bevis mot borgerne i fall de begår en forbrytelse i framtiden. Eller er dette en type politistat som vi ikke ønsker velkommen? For Fremskrittspartiet er saken grei. Vi ønsker å ivareta den individuelle friheten. Derfor går vi imot datalagringsdirektivet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Først vil jeg minne representanten Hoksrud om at dataene lagres allerede i dag. Jeg er enig i at det er viktig at vi får lagt opp gode sikkerhetsrutiner, og derfor er det i avtalen foreslått at Datatilsynet får anledning til å vurdere om de skal innføre krav om kryptering for dataene som skal lagres og overføres. I proposisjonen – jeg tror det er på side 125 – er det redegjort for hva som er mulige kostnader ved en slik krypteringsløsning. Heldigvis er det slik at det blir flere og flere kommersielle tilbud knyttet til kryptering. Jeg har god tro på at vi skal få på plass krypteringsløsninger som vil sikre det vi ønsker å oppnå dersom Datatilsynet finner at de ønsker å bruke den muligheten i sitt arbeid.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Det er et spørsmål som jeg ikke kan svare direkte på. Det tror jeg er et spørsmål som justisministeren har større oversikt over konsekvensene av. Men slik jeg forstår det, vil det ikke være noen direkte endringer i den situasjonen vi har per i dag. Det som skjedde i den konkrete saken, vil fortsatt være rettstilstanden etter at vi har implementert datalagringsdirektivet i norsk rett. Så vidt jeg forstår, skulle det ikke være noen endringer i det konkrete forholdet som knytter seg til implementeringen av datalagringsdirektivet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Jeg er enig i at det er viktig at vi har stor konkurranse i telekommarkedet i Norge. Det er et gjennomregulert marked, der det er svært mange tilbydere i dag. Samferdselsministeren har tidligere her i dag operert med 236 – så vidt jeg noterte meg – og det er viktig at vi klarer å opprettholde den konkurransen. Jeg vurderer, og har registrert, de opplysningene som er gitt i proposisjonen. Det er mulig at vi må gjøre noen justeringer, og det vil vi selvsagt komme tilbake til i budsjetter og gjennom det regelverket som skal utarbeides knyttet til kostnader ved eventuelt å foreta krypteringer, slik avtalen legger opp til. Men det er likevel ikke noen betydelige kostnader. Vi prater her om et betydelig antall telekomtilbydere og om kostnader som er akkumulert over en femårsperiode. Jeg mener at dette vil være forsvarlig, og jeg er helt sikker på at vi skal finne forsvarlige løsninger på hvordan vi skal dekke inn de nødvendige kostnadene i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Det er slik at telekomtilbydere som opererer i Norge, skal følge norsk lov, og det vil også gjelde for hvordan de skal lagre dataene. Dersom man finner det forsvarlig å kunne lagre i utlandet, vil ikke Datatilsynet ha et direkte tilsynsansvar for det. Men det vil bare gjelde i de tilfellene der Datatilsynet enten finner det forsvarlig, eller at den enkelte person har samtykket i at dette kan lagres i utlandet. Når Datatilsynet da skal føre tilsyn med den virksomheten som skjer utenfor landet, må det skje i samarbeid med andre lands myndigheter. Datatilsynet i Norge samarbeider med tilsynsmyndigheter i andre land, hvis det er utenlandske aktører som har behov for å få bistand fra Datatilsynet for ting som blir lagret i Norge.