Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-06-08:
Ot.prp. nr. 47 for 1999-2000 er en oppfølging av det forliket som ble inngått mellom sentrumsregjeringen og Arbeiderpartiet under behandlingen av statsbudsjettet for 2000. Forliket innebar at eiendomsskatteloven § 8 ikke skulle tre i kraft før departementet gjennom lov og forskriftsendringer hadde funnet fram til et takseringssystem som garanterte kommunene fortsatte eiendomsskatteinntekter på 1 milliard kr. Ot.prp. nr. 47 er i all hovedsak en oppfølging av det arbeidet sentrumsregjeringen hadde gjort. Det denne saken dypest sett dreier seg om, er hvordan inntektene fra naturressurser skal fordeles. Senterpartiet er av den oppfatningen at kommuner som avgir en ressurs til storsamfunnet gjennom å la fossefall og elver bli bygd ut, skal sitte igjen med en rimelig del av inntektene fra dette kraftverket. I dag sikres kommunene inntekter fra kraftverkene gjennom eiendomsskatten og naturressursskatten. Den siste skatteformen er uavhengig av lønnsomheten i kraftverket. Senterpartiet har ment – og mener fortsatt – at skatt på grunnrente til staten betyr at staten får stadig større del av vannkraftinntektene etter modell av petroleumsskatten. Vi går primært inn for en annen modell for kraftverksbeskatning enn den vi i dag er med på å gi vår tilslutning. Jeg viser i den forbindelse til Innst. O. nr. 62 for 1995-1996, hvor vårt syn går fram. Siden vårt primærstandpunkt ikke fikk flertall, går vi nå subsidiært inn for opplegget som ligger i denne innstillingen, fordi det sikrer kommunene inntekter fra kraftproduksjonsanlegg i 2001 på anslagsvis 1 milliard kr. Når det er sagt, må det kanskje tilføyes at jeg imidlertid i løpet av den siste uken har fått flere telefoner fra bekymrede ordførere som kan fortelle at deres prøvetaksering av egne kraftverk viser et tidvis dramatisk inntektsbortfall som følge av de nye reglene. På denne bakgrunn er jeg glad for, og vil presisere, at flertallet har sagt at Regjeringen må komme tilbake med eventuelle endringer i takseringsreglene dersom kommunenes inntekter skulle vise seg å avvike vesentlig fra Finansdepartementets provenyanslag. Samtidig må vi selvsagt ha for øye at kraftprisene for øyeblikket er lave, og at kommunenes inntekter vil stige med økende kraftpriser. Selv etter at vi har behandlet Ot.prp. nr. 47, er det grunn til å sette spørsmålstegn ved om fordelingsvirkningene mellom kommunene er innenfor akseptable rammer. Derfor ber også flertallet i komiteen – alle unntatt Høyre og Fremskrittspartiet – departementet vurdere om det på bakgrunn av innføringen av eiendomsskatteloven § 8 er behov for justeringer med sikte på å unngå eventuelle uheldige fordelingsvirkninger. På grunn av en kommunikasjonssvikt mellom departementet og komiteen fikk en av innstillingens merknader og forslaget til ny § 18–5 annet ledd første punktum i skatteloven et annet innhold enn det flertallet i denne salen vil komme til å stemme for i dag. Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre vil stemme for forslaget til lovtekst slik det opprinnelig var foreslått fra departementets side, og jeg skal begrunne dette kort. Ved en inkurie er ordet «siste» i forslaget til lovtekst fra komiteen byttet ut med «første». Dette gjør hele lovteksten meningsløs. I tillegg er det i forslaget fra komiteen gjort unntak for prisfastsettelse etter spotmarkedspris for langtidskontrakter, eksemplifisert ved den såkalte Nea-kontrakten. Det er flere årsaker til at jeg vil anbefale å stemme mot komiteens innstilling. Forslaget kompliserer verdsettelsen og gir grunnlag for nye tvister. Det er høyst uklart hva som ligger i avtaler som har vært en forutsetning for å oppnå konsesjon. Tre ganger har spørsmålet vært oppe for Høyesterett. I Retstidende 1994, side 339, sier Høyesterett følgende: «Hva som i praksis reelt sett er konsesjonsvilkår, er det imidlertid ofte vanskelig å fastslå, og en slik regel vil gi grunnlag for tvister.» Tatt i betraktning at en av hovedmålsettingene bak de nye verdsettelsesreglene har vært å forenkle prosessene og redusere grunnlaget for tvister, framstår det som lite heldig om vi i dag skulle innføre en slik bestemmelse som Høyesterett så klart har tatt avstand fra. En slik bestemmelse som foreslått, vil også representere et markant brudd med gjeldende takseringsregler. Sist, men ikke minst, vil forslaget bety en ytterligere provenyreduksjon for kraftkommunene. Forslaget til takseringsregler som ligger i Ot.prp. nr. 47, er ikke i seg selv tilstrekkelig til å oppfylle vedtaket i forhold til Budsjett-innst. S. I for 1999-2000. Den regelen som komiteen har foreslått, innebærer en ytterligere provenyreduksjon som vil være i strid med den avtalen som ble inngått i fjor høst. Jeg vil på bakgrunn av dette ta opp forslag nr. 2, som er omdelt på representantens plasser.