Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Først en takk til interpellanten for å ta disse fagene opp til debatt. Jeg har det siste året hatt gleden av å møte studenter som utdanner seg til kroppsøvingslærere, og jeg vil videreformidle noen av de innspillene som jeg har fått fra dem. Faget ble innført i 1848 og har vært obligatorisk siden 1936. De som gikk foran oss, skjønte at fysisk aktivitet var bra for læring, og vi er opptatt av at elevene skal lære best og mest mulig også i dag, og dermed bør faget være like relevant nå som det var for 167 år siden. Fysisk aktivitet har innvirkning på mental helse, og i en situasjon hvor vi til stadighet får bekymringsmeldinger om elever og studenter som sliter med psykiske plager, er dette faget viktig også i så måte. Et hovedmål i læreplanen for kroppsøving er at elevene skal inspireres til en fysisk aktiv livsstil og livslang bevegelsesglede. Kroppsøving skiller seg ut fra andre fag. Det handler om fysisk innsats, men det skal også være allmenndannende. Utvikling av sosial kompetanse hos eleven står sentralt. Det stilles krav til relasjoner, kommunikasjon og samarbeid. Å skape toleranse, respekt og et trygt klassemiljø er noe faget kan bidra med. I tillegg styrker det elevens konsentrasjon, har en positiv innvirkning på elevens innsats og gjør eleven indirekte bedre i andre fag. I lagidrett må man samarbeide fysisk mot et felles mål. Det gir utfordringer til kreativitet, evne til å tenke kjapt og ta handlingsvalg. Til forskjell fra teoretiske fag skal eleven lære noe om å presse seg selv både fysisk og mentalt for å yte mer, mot til å tøye egne grenser og overkomme fysiske utfordringer. Faget skaper variasjon i skolehverdagen og har store muligheter til tverrfaglighet. I går hørte vi om Trudvang skole, som mener at fysisk aktivitet er viktig, at det kan knyttes til mange fag, og at det forebygger mobbing. Studentene jeg har snakket med, gleder seg til å starte sin yrkeskarriere, de gleder seg til å videreformidle sin kunnskap om helse og livsstil. De vil at elevene skal få mulighet til positive opplevelser med egen kropp, de vil være med og bidra til mestringsfølelse, til å øke selvtilliten og gi dem inspirasjon til å føre en aktiv livsstil gjennom hele livet. Men de har noen betenkeligheter med tanke på hvordan faget fungerer i dag. For det første ansettes det – slik interpellanten tar opp – for få med faglig utdanning. Det betyr at faget blir noe stemoderlig behandlet, og mange forteller om lite gjennomtenkte opplegg. En student sier det slik etter sin praksisperiode: «Jeg ble litt overrasket når læreren mente at det holder med litt hopp og sprett.» Det tas med andre ord for lite seriøst. Åpne mål fører til at lærerne kan gjøre omtrent hva de vil i faget. Det finnes noen retningslinjer fra Utdanningsdirektoratet, og lærere får ansvaret for å lage lokale læreplaner. Noen gjør en stor og god jobb, men det blir personavhengig og opp til den enkelte skoleregion hvordan det gjøres, og det er ingen kontroll med at planene blir fulgt opp, eller at de fyller kravene til formålet i læreplanen. Det fortelles også om skoler som ikke lager lokale planer, men kun forholder seg til en årsplan, og problemet er, ifølge studentene, at systemet tillater det. I dag skal kroppsøving vurderes etter ferdighet, innsats og kunnskap, men hvordan lærerne vekter de tre faktorene er helt opp til dem. Da blir det store forskjeller og veldig ulik karaktersetting. Derfor bør det utvikles en nasjonal læreplan som tar for seg alle deler av faget – målsettinger, vurderingskriterier osv. Læreren skal fortsatt ha frihet til å velge hvordan undervisningen skal foregå, men faget ville blitt mer rettferdig og gitt en bedre veiledning i hvordan man gjennomfører timen. En slik plan bør utarbeides av våre fremste kroppsøvingslærere og -forskere. Den bør evalueres og forbedres hvert år ved at alle kroppsøvingslærere i hver kommune går sammen, gir innspill til fylkene, som deretter sender tilbakemeldingene til det nasjonale utvalget. Noen av studentene jeg har snakket med, mener at karaktersetting ikke bidrar til å fremme fagets formål. Karakterer gjør ofte at fokuset blir på hvem som hopper høyest og løper fortest. Dette kan føre til at de med dårlige karakterer får et negativt forhold til kropp og mestring, noe som igjen kan påvirke selvfølelsen. Fokuset må være på å skape glede over mestring og bruk av egen kropp på ulike måter. Da er kanskje bestått/ikke bestått, med tilbakemeldinger om elevens styrker og svakheter, en bedre metode. Jeg vil tro at mine studentvenner, som nå følger oss på nettet, er spent på statsrådens kommentarer til dette innlegget.