trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-05-04:
Det er jo en grunn til at jeg tar opp dette spørsmålet, for jeg har altså fått en henvendelse fra disse to skolene, som har sendt en søknad til Utdanningsdirektoratet om å få medfinansiering, fordi de ser at skal man gjøre en god evaluering av disse forsøkene, koster det simpelthen mer enn det smaker, og mer enn det man lokalt synes man har mulighet til å stille opp med. Da synes jeg det er veldig avgjørende at når det settes i gang slike forsøk, når det legges ned et stort arbeid, og det er store ressurser lokalt knyttet til det, ville det være svært uheldig om disse forsøkene gikk over i historien som forsøk som ikke ble godt nok evaluert, og at nasjonale utdanningsmyndigheter skulle mene at den evalueringen som er gjort, ikke er grundig nok til at man kan legge vekt på det og trekke veksler på det når man skal utforme fremtidige vurderingsbestemmelser for norskfaget i videregående opplæring. Jeg hører hva statsråden sier – hun mener det er et lokalt ansvar. Men er det virkelig slik at man ikke vil bidra?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Utdanningsdirektoratet godkjente søknad om forsøk med én karakter i norskfaget ved Fana gymnas for skoleåret 2009–2010 og med forlengelse til og med skoleåret 2011–2012. Kongsbakken videregående skole har fått innvilget forsøk for perioden 2010–2011 til og med 2011–2012. Forsøkene er innvilget på følgende vilkår: Forsøkene med norskkarakter på Vg1 og Vg2 har som formål å forenkle og forbedre vurderingspraksisen på de årstrinn som ikke har sluttvurdering. Elevene skal ha opplæring i skriftlig sidemål på Vg1 og Vg2 selv om de bare får én karakter i norskfaget på disse trinnene. Elevene skal ha underveisvurdering og være sikret en løpende og systematisk vurdering i norsk muntlig, skriftlig hovedmål og skriftlig sidemål også på Vg1 og Vg2. Forsøksordningen omfatter bare elever på Vg1 og Vg2. Elever på Vg3 omfattes ikke av forsøket. Det betyr at de får vitnemål på lik linje med alle andre Vg3-elever, som er i tråd med dagens bestemmelser. Elevene skal ha grundig informasjon om ordningen, og deltakelse i forsøket skal være frivillig. Fana gymnas har fått innvilget en forlengelse av sitt forsøk med én karakter i norskfaget som startet skoleåret 2009–2010. Skolen opplever å få mer tid til å arbeide med norskfaget på Vg1 og Vg2 i dette forsøket. Kongsbakken videregående skole fikk innvilget et nytt forsøk for to skoleår, med utgangspunkt i at skolen ønsker å prøve nye vurderingsordninger i norskfaget som de mener er i mer i tråd med den nye «vurderingsforskriften». Et vilkår for innvilgelse av lokale forsøk er at skolen selv har ansvaret for at forsøket blir evaluert. Evalueringen skal være skriftlig, og en representant fra en annen skole eller fra fylkeskommunen skal delta i evalueringen. Jeg legger til grunn at evalueringen blir offentlig tilgjengelig, slik at flere kan dra nytte av erfaringene fra Kongsbakken og Fana, bl.a. vi når vi arbeider med revisjon av læreplan i norskfaget, fordi dette er et interessant forsøk når vi skal gjøre nettopp den jobben. Det betyr at erfaringene fra disse forsøkene kan bidra til dette viktige læreplanarbeidet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Jeg har tillit til at både Kongsbakken videregående skole i Tromsø og Fana gymnas i Bergen har laget et godt opplegg for evaluering av dette forsøket, for det er en forutsetning for å gjennomføre det. Det er nettopp innvilget som forsøk, fordi det er interessant å finne ut av hva som er disse skolenes erfaringer med å ha én karakter i norskfaget. Vi vet at norskfaget er et veldig krevende fag. Jeg har mye kontakt med norsklærere, som nettopp har påpekt hvor enormt krevende det er å gi tre karakterer i ett fag. Jeg synes det arbeidet som nå foregår i Fana og Kongsbakken, er veldig interessant. Men jeg har full tillit til at de selv har laget et opplegg for evaluering som har så høy kvalitet at Kunnskapsdepartementet kommer til å bruke de erfaringene når vi lager ny læreplan, som skal virke fra skoleåret 2013–2014.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Et premiss når man ber om å få gjennomføre lokale forsøk, er også at man finansierer egen evaluering av disse forsøkene. Det er bakgrunnen for at vi kan si ja til mange lokale forsøk med ulike varianter av hvordan vi kan bidra til å forbedre norsk skole. Hvis det var slik at vi måtte ha en sentral pott der det skulle bevilges til nettopp disse forsøkene, var det færre forsøk vi kunne si ja til. Det er bakgrunnen for at de skolene som får ja til å gjennomføre lokale forsøk, også får ansvaret for å evaluere dem. Så vidt jeg vet, var dette også tilfellet den gangen Elisabeth Aspaker var del av politisk ledelse i Kunnskapsdepartementet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-25:
Jeg vil få lov til å stille spørsmål til landbruks- og matministeren. Vi har nå bak oss flere måneder med forhandlinger, og til slutt har man kommet i havn i alle de lønnsoppgjørene som har vært. Det har vært en relativt fredelig vår, og til slutt klarte til og med fotballspillerne å bli enige. Men det som er det bekymringsfulle i det vi ser, er knyttet til at etter at alle lønnsoppgjørene er i havn og forhandlingene har funnet sted, så kommer landbruksoppgjøret. Man har jo klart å komme til enighet også i den saken i år. Det som da skjer, er at en lærer får en gjennomsnittsøkning på ca. 7 000 kr i henhold til det oppgjøret som er gjort for offentlig sektor. Så får vi landbruksoppgjøret på bordet og den enigheten man har kommet fram til der, hvor man tar ut en veldig stor del av den økningen man gir til bøndene, i form av økte priser. Dette gjør at den relativt beskjedne utviklingen i kjøpekraften som svært mange har fått, blir inndratt både gjennom det skattemessige, som selvfølgelig slår ut på lønnen din, og også gjennom de økte matprisene som følge av årets jordbruksforhandlinger. Mitt spørsmål til statsråden er som følger: Når vil statsråden gå inn og se på måten dette landbruksoppgjøret gjøres på, slik at man gjør mindre bruk av økte målpriser, som gjør at forbrukerne må ta regningen? Og står statsråden eventuelt fast ved sitt utgangspunkt og sin uttalelse da Matkjedeutvalget la fram sin innstilling, om at maten i Norge er for dyr?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-25:
Svaret til statsråden bekymrer meg, for statsråden sier at det er vanskelig å beregne det og det, og vi kan ikke se hvordan man skal hente ut disse prisene, og hva som skal skje som følge av måten den ene ting påvirker den andre ting på. Da er det jo spesielt at man går inn i forhandlinger der man spesifikt er med på å øke målprisene inn mot denne sektoren. Og så snakker man om at gjennomsnittlig økning bare er på 0,7 pst. Problemet er: Hvis man tar en familie på fire, der den ene er – la oss si – lærer og forsørger hele familien, og man tar det skattemessige og de økte målprisene i forhold til særlig melk, brød, kjøtt og egg, vil faktisk det spise opp det aller meste av den såkalte reallønnsøkningen som denne gruppen ville fått. Jeg stiller spørsmålet til statsråden igjen: Mener statsråden fortsatt at maten i Norge er for dyr? Og vil statsråden endre systemet, slik at denne type overføringer skal gjøres over statsbudsjettet og ikke gjennom økte priser til forbrukeren?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-05-25:
Jeg vil bare påpeke at svaret som statsråden ga til representanten Flåtten, på mange måter viser nettopp problemet med at vi har forskjellige typer etater som uttaler seg ulikt, men gjerne om samme område. Men det som er viktig, er jo at regjeringen snakker med samme tunge og om det samme budskapet. Det er en ytterligere forverring av problemet at fiskeri- og kystministeren snakker nettopp næringens sak på en utmerket måte, og så har vi da en statsråd Solheim som dukker opp i bakgrunnen med jevne mellomrom, og kommer med en del utsagn på sitt område som skaper stor usikkerhet. Jeg vil gripe fatt i en av de tingene som Direktoratet for naturforvaltning har vært veldig påståelige på. Det er selvfølgelig knyttet til påvirkningen lakselus fra oppdrettsanleggene har på villaksbestanden. Det viser seg at det er svært lite forskning som viser den direkte årsakssammenhengen nettopp for hvordan lakselus påvirker villaksstammen, og om det faktisk er den som er det utløsende. Derfor er det viktig at vi får på plass kunnskap på dette feltet. Mitt spørsmål til statsråden er følgende: Vil statsråden ta et initiativ til at vi får en uavhengig forskning, gjerne i regi av Havforskningsinstituttet, som skal se på årsakssammenhengen mellom lakselus og påvirkning av villaksstammen? Da kan vi en gang for alle få diskutert forskningsbasert kunnskap.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det spørsmålet som representanten Nesvik her stiller, har mange fasetter, og jeg skal prøve å svare på det spørsmålet. Men det første jeg har lyst til å understreke, er at jordbruksoppgjørets samlede virkning på matprisene i gjennomsnitt blir veldig begrenset, det blir en endring på 0,7 pst. Jordbruksoppgjøret – det er viktig å ha med seg det – påvirker råvareprisene. Det er vanskelig på det nåværende tidspunkt å se hvordan det vil påvirke enkeltprodukter, slik oppslaget i Dagbladet som ble referert til, viser. Når vi vurderer matprisene som følge av dette oppgjøret, må det tas med i beregningen at regjeringen fra 1. januar vil fjerne matproduksjonsavgiften. Det gir en avgiftslettelse for industrien på om lag 615 mill. kr. 280 mill. kr av det gjelder norskproduserte jordbruksprodukter, rundt 215 mill. kr import og rundt 40 mill. kr fisk. Utgangspunktet her er altså at det gir ulike effekter, men det vi forhandler om i jordbruksavtalen, er råvareprisene. Det er ikke noe grunnlag for mellomleddet for å øke sine priser, slik det kan se ut som av enkelte presseoppslag, på grunn av endringer i matproduksjonsavgiften. Her er det mange som spiller et spill i et marked, og som utnytter denne situasjonen. Mitt utgangspunkt er som sagt at gjennomsnittlig gir jordbruksavtalen en økning på 0,7 pst. Det er meget moderat i en situasjon der vi har relativt sett lave matpriser i Norge sammenlignet med andre land. Så snakker vi om Matkjedeutvalget. Her er det slik at de har dokumentert at på tross av at vi har særnorske avgifter i landbrukspolitikken, så tar dagligvarekjedene en større andel av rammen, og det bør ses på.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Jeg mener vi har et meget velfungerende system i jordbruksavtaleinstituttet. Jeg forsvarer det fullt og helt, fordi det gir muligheter for bonden til å få økt sine inntektsmuligheter, og det gir forbrukeren mulighet til å ha stabile rammevilkår når det gjelder priser totalt sett. Prisene i Norge er stabile sammenlignet med utviklingen vi ser internasjonalt. Når det gjelder effekten av jordbruksavtalen, som er 0,7 pst. i gjennomsnitt, og som gjelder råvarepriser, er det faktisk slik, som også Fremskrittspartiet og representanten Nesvik bør innse, at den har ingen konsekvenser direkte for hva mellomleddene velger å gjøre i en slik situasjon. Det er ganske interessant at Fremskrittspartiet, som ønsker fri tilpasning, her er opptatt av enda mer styring når det gjelder matprisene. Det er ganske utrolig at det liberale Fremskrittspartiet går løs på denne diskusjonen på dette viset, og ikke tar hensyn til at det faktisk bør skje en markedstilpasning også når det gjelder matpriser. La meg også understreke at det er merkelig at det kun er matpriser en ikke skal gjøre noe med i dette landet i Fremskrittspartiets diskusjon.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Jeg vil nå si det sånn at det er fornuftig noen ganger for ulike representanter å ha flere tanker i hodet samtidig. Det som er poenget med jordbruksavtalen, er at den gir en liten effekt på råvareprisene – 0,7 pst. i gjennomsnitt. Så er det også slik at det ser ut til at enkelte mellomledd utnytter situasjonen. Det er det ikke noe grunnlag for. Når matproduksjonsavgiften blir redusert, bør de ikke øke prisene på samme vis. Når det gjelder effekten for forbrukerne, er den, som sagt, moderat, og det virker nærmest som om det liberale Fremskrittspartiet er opptatt av å styre prisene. Her er det slik at de nærmest sier at det eneste som ikke kan endres av priser i dette landet, er matprisene. Det er ganske interessant å se.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det er et interessant spørsmål som representanten Flåtten stiller, om det skader næringens omdømme, og om det bør gjøres noe med jordbruksavtaleinstituttet, slik jeg forstår spørsmålet. Jeg mener vi må beholde jordbruksavtaleinstituttet. Det gir mulighet for påvirkning fra næringsorganisasjonenes side, og de må samtidig ta ansvar for overproduksjon, for å si det enkelt. Så jordbruksavtalesystemet er viktig og må forsvares. At vi får denne typen diskusjoner, synes jeg er ganske logisk i et samfunn der det er åpenhet og vi ønsker en politisk diskusjon. At kravet er betydelig høyere enn tilbudet, og at resultatet blir noe imellom, er også logisk. Jeg mener at resultatet av jordbruksavtalen dette året er godt for norsk landbruk. Det gir inntektsmuligheter utover det som andre grupper har, prosentvis, det gir en kronevis lik utvikling i forhold til andre grupper når en regner sånn. Utgangspunktet for det er at en starter på et meget lavt nivå. Men å gjøre noe med systemet mener jeg er uriktig.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det viktigste for bonden i forhold til ulike velferdsordninger er at han har en inntekt han kan leve av. Det betyr at i inntektsutviklingen ligger det også bevilgninger til avløsertilskudd og ferie- og fritidsordninger, som er en del av den totale pakken. Det ble enighet om 4 pst. Det mener jeg er et rimelig riktig resultat. Det ble enighet om en ramme på 1,4 mrd. kr. Det gir en økning for norske bønder som er betydelig, og som er i tråd med det vi har greid å oppnå i økning av inntektsmulighetene over mange år. Den samlede utviklingen siden 2006 er på 110 000 kr. Det bør gi framtidstro for norske bønder at den rød-grønne regjeringen er med på å levere så godt resultat.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det har blitt gjort store strukturelle endringer i flere sammenhenger når det gjelder jordbruksavtalen. I diskusjonen har man også tatt opp skattesaker i tidligere jordbruksoppgjør. Jeg ser at det kan være en utfordring. Samtidig er det helt åpenbart at de budsjettmessige konsekvenser av endringer i matproduksjonsavgifter mv. vil bli tatt opp i budsjettet for neste år. Det vil være en del av de forslag som regjeringen legger fram i oktober. Det vil være slik at vi fortsatt holder på skatte- og avgiftspolitikken og de lovnadene som har kommet der, og vi vil da komme tilbake til hvordan vi løser de budsjettmessige justeringer som må til som følge av denne endringen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Priser på landbrukseiendommer må holdes på et slikt nivå at den legger til rette for et langsiktig eierskap og gir muligheter for en brukbar økonomi for dem som skal overta og drive landbrukseiendommen. Det er for å sikre dette at vi har en priskontroll ved erverv av landbrukseiendom. Ved avgjørelser av søknader om konsesjon for erverv av eiendom som skal brukes til landbruksformål, skal det bl.a. legges vekt på om den avtalte prisen tilgodeser en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. Dette mener jeg er et viktig og riktig mål for eiendomspolitikken i landbruket. Senest i forbindelse med endringer i konsesjonsloven i 2009 uttalte også et flertall i næringskomiteen i Stortinget at det er viktig å holde fast på priskontrollen. Samtidig signaliserte komiteen et ønske om å øke omsetningstakten på landbrukseiendommer. Dette er bakgrunnen for at Landbruks- og matdepartementet i 2010 vedtok enkelte endringer i priskontrollen, bl.a. slik at mindre, bebygde eiendommer er unntatt fra priskontroll. Hensikten med dette var å få enklere regler å forholde seg til, men også å åpne for at mindre landbrukseiendommer hvor boligfunksjonen er mer framtredende enn næringsaspektet, kunne bli omsatt til en pris som ligger nærmere markedsverdien. Når slik eiendom kjøpes som tilleggsjord, opererer derfor kjøper i et fritt marked med hensyn til pris. Det følger av jordloven at eiendom som kjøpes som tilleggsjord, blir en driftsenhet sammen med kjøperens tidligere eiendom. Det er derfor nødvendig med delingssamtykke dersom eiendommen etterpå skal deles opp igjen. I tillegg settes det gjerne konsesjonsvilkår om det samme ved kjøpet. Etter min mening er disse forhold noe kjøper må vurdere og ta med i betraktningen når han kjøper eiendom uten prisregulering som tilleggsjord. Jeg legger til grunn at den som kjøper tilleggsjord, har til formål å drive landbruk på eiendommen, og at kjøpet er bedriftsøkonomisk fundert med dette som utgangspunkt. Jeg ser ikke tilstrekkelig grunn til å gjøre om på beslutningen om at priskontrollen skal være forbeholdt eiendommer av en viss størrelse. Jeg tror heller ikke representanten Flåtten ønsker å reversere denne oppmykningen som nylig har skjedd.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det følger, som jeg sa i mitt første svar, av jordloven at eiendom som kjøpes som tilleggsjord, skal gjøres om til én driftenhet sammen med kjøperens tidligere eiendom. Det er også slik at når en eiendom kjøpes som tilleggsjord, og man kjøper den under prisreguleringsgrensen, må man operere i et fritt marked med hensyn til pris. Og, som jeg sa: Det er forhold som kjøper må ta med i betraktningen når han kjøper en eiendom uten prisregulering som tilleggsjord. Det er klart at det kan virke urimelig for den som gjennomfører en slik handel, men samtidig er det slik at det er den enkelte bonde og den enkelte næringsutøver som må vurdere lønnsomheten og hensiktsmessigheten med hensyn til drift osv. i en slik sak, når man inngår en avtale om pris.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Jeg oppfatter det også slik at representanten Flåtten her snakker på vegne av den bonden som opplever denne situasjonen, og antagelig mener det ligger en urimelighet i det lovverket og den praktiseringen vi har i dag. Det må også sies at det er mange sider ved eiendomslovgivningen i landbruket som er til diskusjon, og som vi også har diskutert i denne salen. Jeg er en av dem som mener at vi hele tiden må videreutvikle lovverket slik at det passer med samfunnet, med driftsmønster og de mulighetene man har til å drive lønnsomt. Så slik sett følger jeg representanten Flåttens anmodning. Jeg kan understreke at denne problemstillingen – og også andre problemstillinger i forbindelse med eiendomslovgivningen – er noe vi kikker på og jobber med i forbindelse med den stortingsmeldingen som vi senere vil komme til Stortinget med.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Kjøpet av de nevnte eiendommene gir Statskog SF et bedre grunnlag for effektiv drift, samtidig som mulighetene for å tilrettelegge for jakt, fiske og friluftsliv styrkes. Dette ble det også redegjort for i Prop. 11 S for 2010–2011, og Stortinget understreket under sin behandling av saken det samme. Statskog SFs investeringsbeslutning var forretningsmessig motivert, og prisen var basert på en grundig gjennomgang av eiendommens ressurser og inntektsmuligheter. Gjennom denne prosessen ble det bl.a. avdekket at eiendommene har betydelig større muligheter for avvirkning enn tidligere antatt. Hoveddelen av verdien til eiendommene er knyttet til hogst og salg av tømmer. Tidligere eier har investert mye i skogproduksjon og infrastruktur, og jeg er kjent med at man nå ligger an til å øke avvirkningen i de innkjøpte eiendommene. Jeg forutsetter at Statskog SF driver et bærekraftig skogbruk, og viser til at Statskog SF må forholde seg til de samme regler som alle andre skogeiere i dette landet. Gjennom miljøsertifisering av skogbruket, som også Statskog SF deltar i, er det en stor grad av internkontroll i næringen. Skogbruksloven med tilhørende miljøforskrift setter også rammer for virksomheten, og Statskog SF må etterleve disse. Jeg har ikke forutsetning for å komme med noen vurdering av hva som er forsvarlig avvirkning på den enkelte eiendom, verken hos Statskog SF eller andre skogeiere. På generelt grunnlag vil jeg vise til at det er ønskelig med økt aktivitet i skogbruket som grunnlag for økt verdiskaping og styrking av arbeidsplasser langt utover skogbruket.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Jeg vil understreke at prisfastsettingen i forbindelse med kjøpet av Borregaards ulike skogselskaper, bl.a. i Hedmark, var basert på en grundig gjennomgang også av verdien av den skogen som lå der, og gjennom den verdivurderingen framkom det at det var en betydelig mulighet for høyere uttak av skog enn det Borregaard Skoger hadde gjort tidligere. Jeg forutsetter selvsagt at Statskog, som skal drive forretningsmessig lønnsomt, som skal drive kommersielt, men som også skal følge alle regelverk når det gjelder bærekraftig skogbruk, gjør de nødvendige balansevurderinger, slik at man altså driver forsvarlig, men samtidig økonomisk lønnsomt. Jeg har ikke grunnlag for å si noe annet enn at det også gjøres gjennom de planer som her er skissert for aktiviteten i Hedmark framover. Så, som sagt: Dette er styrets ansvar, og innenfor de rammer som de har, gjør de en god jobb.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-05-25:
Jeg kjenner meg ikke igjen i beskrivelsen av at det Statskog planlegger, er uforsvarlig rovdrift av skogeiendommene som de har ervervet i Hedmark. Jeg forutsetter at Statskog, som sagt i mitt første innlegg, driver et bærekraftig skogbruk, og at Statskog forholder seg til de samme regler som alle andre skogeiere i Hedmark og ellers i landet. Forutsetningen her er at de skal drive kommersielt lønnsomt og samtidig ivareta de – kall det – bærekraftmessige krav som stilles gjennom skogbruksloven. Når det gjelder spørsmålet om videresalg av eiendommer, er det en sak det jobbes med, og som en da selvsagt også vil følge opp i henhold til det Stortinget har vedtatt i tidligere behandling av saken.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-05-25:
Jeg vil fortsette å spørre litt om det representanten Nesvik ikke fikk svar på, og det går i utgangspunktet ut på matpriser og at forbrukerne i det ganske land nå får overført regningen på grunn av den mislykkede politikken som regjeringen Stoltenberg fører. I Norge har vi verdens dyreste mat. Vi har verdens dyreste melk. Vi har verdens dyreste ost. Vi er verdens dyreste på alt som er av matprodukter. Det gjør at vi har passert en grensehandel på 20 mrd. kr – 20 mrd. kr! Vi har også kommet så langt at dette spesielt går ut over minstepensjonister, pensjonister og småbarnsforeldre. Og Brekk sa da Matkjedeutvalget var ferdig, at maten er for dyr. Men samtidig, i neste øyeblikk, går man inn i landbruksforhandlingene og øker prisene veldig på mat. Så spørsmålet til Brekk blir: Når skal Brekk begynne å ta hensyn til forbrukerne og ikke bare til særinteressene?
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-25:
Denne diskusjonen er en fortsettelse av det som har foregått i hele vår, ikke minst i media, etter at forventningene og kravene til årets jordbruksoppgjør ble skrudd opp av de rød-grønne partilandsmøtene. Så blir skuffelsen desto større fra bøndene når man ender, som sedvanlig, på halvparten. Så får man denne debatten i etterhånd: Skal det tas ut i priser, eller skal det tas ut over budsjettstøtten? Alle skylder på hverandre, og Lundteigen skylder på Statsministerens kontor. Dette mener jeg skader næringens omdømme, og det er dette som da blir spørsmålet mitt: Ser statsråden at en svært viktig næring i Norge, landbruksnæringen, får skadet sitt omdømme ved disse diskusjonene? Og tenker statsråden i retning av å se på endringer i den måten jordbruksoppgjøret er innrettet på – han er jo en av partene i dette – for å gjøre dette på en måte som bedrer næringens omdømme?
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-25:
Da kan jeg gi samferdselsministeren avløsning og stille et spørsmål til fiskeri- og kystministeren. Hun er ansvarlig for oppdrettsnæringens rammevilkår, og en del av det ansvaret må være hvordan myndighetene samlet opptrer overfor næringen. Derfor er den konflikten som over lang tid har pågått mellom næringen og Direktoratet for naturforvaltning, også en del av hennes utvidede ansvar, hvor direktoratet politiserer sin virksomhet. Høyre har tatt opp dette mange ganger med fiskeriministeren. Den siste omdreiningen på dette er at oppdrettsnæringens organisasjoner måtte vente i ni måneder på å få et svar om underlagstall fra villaksforvaltningen. Da de purret på dette, og meddelte Dagens Næringsliv at de hadde purret, fikk de et svar fra direktoratet om at de nærmest var mindre begavet som ikke kunne finne ut av dette selv. I forlengelsen av dette svaret har næringskomiteens leder, Terje Aasland, kommet på banen, og han sier mandag denne uken til Dagens Næringsliv at han blir «helt matt» av en slik oppførsel fra direktoratet. Han misliker sterkt hvordan næringen behandles – han er jo ansvarlig for det i komiteen – og han sier at politiske myndigheter ikke lenger kan sitte og se på at direktoratet opptrer mer og mer politisk i mange saker. Da er det jo faktisk et flertall i Stortinget – hvis han representerer Arbeiderpartiet – som mener dette. Spørsmålet mitt er: Deler statsråd Berg-Hansen Terje Aaslands og Høyres bekymring for hvordan oppdrettsnæringen behandles, og hva kan hun gjøre for å redusere komitélederens bekymring, min bekymring og oppdrettsnæringens bekymring over denne utviklingen?
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-25:
Dette var ingen kritikk av direktoratet. Jeg sa innledningsvis at jeg var fullstendig klar over at det ikke var statsrådens ansvar. Min kritikk går på hva den ansvarlige statsråd for oppdrettsnæringen gjør for at den samlede håndteringen fra den regjering hun representerer, skal bli bedre. Det inkluderer selvsagt også hva Direktoratet for naturforvaltning gjør, og hvordan de snakker med sin statsråd. Nå forstår jeg at komitéleder Aasland har tenkt å snakke med statsråd Solheim. Men jeg vil jo håpe på at fiskeri- og kystministeren i løpet av den tiden hun har vært i departementet, også har fått anledning til å snakke med statsråd Solheim om dette. Så jeg gjentar egentlig spørsmålet mitt om hva hun kan gjøre for å redusere den bekymringen som veldig mange nå har. Og da snakker jeg til statsråd Berg-Hansen og ikke til DN.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-25:
Jeg er glad for å kunne bidra til at vi kommer videre i programmet. Jeg har et spørsmål til landbruks- og matministeren: «En bonde i Rogaland kjøpte et mindre småbruk av en nabo. Totalarealet var på 125 dekar og er konsesjonspliktig. Dyrket areal er på 20 dekar og under grensen for prisregulering. Budrunden ga høy pris, da eiendommen nærmest er fritt omsettelig. Etter kjøpet setter kommunen som konsesjonsvilkår at eiendommen sammenslås med bondens hovedeiendom, som er et prisregulert bruk, noe som vil medføre verdifall på den nye eiendommen. Hva vil statsråden gjøre for å unngå slike resultater av lovendringen av prisregulering på småbruk?»
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-25:
Jeg takker for svaret, som jeg for så vidt ikke er fornøyd med. Det denne detaljen i prisreguleringen gjelder, er jo nettopp at når man kjøper et bruk som er fritt omsettelig og ikke prisregulert – kanskje for en svært høy pris – for å bruke det i landbrukssammenheng, tvinges man til å føye det sammen med hovedbruket. Det totale bruket kommer da under prisregulering, og det betyr rett og slett at den investeringen man har gjort, blir svært usikker verdimessig – eller ikke «usikker», den vil helt opplagt falle i verdi. I en tid hvor bøndene ber om økte lønnsomhetsmuligheter og ikke minst økt investeringsevne, mener jeg at denne type bestemmelser – dette er en detalj i prisreguleringen – burde kunne endres på.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-05-25:
Der er jeg helt på linje med statsråden. Dette er næringsutøvere som må vurdere risiko. Men det betyr jo ikke at man ikke kan ha fleksibilitet i lovverket som gjør at man kan oppfylle ønsket vårt om at flere kan drive, at flere kan drive lønnsomt, også med tilleggjord. Jeg må si at jeg er litt forundret over at statsråden henviser til jordloven – ja, jeg vet hva som står i jordloven, men jordloven er jo tross alt ikke Grunnloven, og det er jo ikke hugget i stein at det må være slik. Det jeg egentlig spør statsråden om her, er: Kan han tenke seg å se på jordloven, om det kan være mulig at bøndene nettopp kan oppnå en slik fleksibilitet? Det er dem jeg taler på vegne av.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-05-25:
Årets jordbruksoppgjør har flere sider. Det endelige avtaleresultatet gir ikke et inntektsløft som danner grunnlag for nødvendig fremtidstro. Det har vi sett på reaksjonene fra bøndene. Et område som både er viktig for livskvalitet og rekruttering, er muligheten til regelmessig ferie og fritid. En undersøkelse fra 2008 viste at halvparten av de spurte tar ut mindre enn tre ukers ferie. Hver tolvte bonde har ikke ferie i det hele tatt. Det kan være vanskelig å få avløser, man har ikke råd til å ta ut ferie. Forhandlingsutvalget mente at det var behov for 7 pst. økning i tilskuddene til velferdsordninger, bl.a. til ferie. I den endelige avtalen ble det bare 4 pst. Hvordan har statsråden tenkt at bonden skal ta del i velstandsutviklingen også når det gjelder ferie og fritid?
Abid Raja (Venstre), 2011-05-25:
Vararepresentanten takker først presidenten for taletid! Årets jordbruksoppgjør inneholder flere momenter. Ikke minst er verdien av lovte skatte- og avgiftsendringer knyttet til trygdeavgift, jordbruksfradrag og matproduksjonsavgiften beregnet til å utgjøre 400 mill. kr i bondens favør. Dette stiller oss etter Venstres syn overfor et stort demokratisk problem. I brevs form informerer finansministeren Bondelaget om at disse endringene vil bli foreslått i forbindelse med statsbudsjettet for 2012 – lenge før Stortinget har fått samme informasjon. I den inngåtte avtalen heter det: «Partene har lagt disse to brevene til grunn som en del av premissgrunnlaget for den inngåtte avtalen.» Det betyr i realiteten at Stortinget, dersom man godkjenner den inngåtte jordbruksavtalen, også vedtar skatte- og avgiftsendringer gjeldende for 2012 før Stortinget ser sammenhengen i skatte- og avgiftspolitikken. Ikke minst med tanke på at regjeringen har lovet å holde det samlede skatte- og avgiftsopplegget uendret i 2012, betyr det at det er noen andre som må betale regningen for skatte- og avgiftslette til bonden, uten at vi i dag vet hvem. Ser ikke statsråden det demokratisk uheldige i dette? Og hvem er det statsråden eventuelt skal sende denne regningen til – til næringslivet eller til folk flest?
Abid Raja (Venstre), 2011-05-25:
Det er vel en kjensgjerning at det er stort etterslep på norske veier, og vi i Venstre er veldig opptatt av at vi må gjøre de norske veiene tryggere og bygge flere midtdelere. På samferdselssektoren fikk Venstre i et skriftlig svar i forrige uke opplyst fra statsråden at NSB har vært forsinket i vanvittige 30 200 timer siden stortingsvalget i 2009 – med en kostnad på mange hundre millioner kroner, ja, kanskje opptil en milliard. Samme dag som Venstre mottok samferdselsminsterens svar, var det igjen signalfeil og togstans i hele Oslo-området. Statsråden har i dag sagt flere ganger at hun ikke har den fulle oversikten over en del ting, men vi har jo nå fått opplyst fra Fremskrittspartiet hva vi nordmenn mener om norske veier. Det jeg lurer på, er hva statsråden tror, eventuelt tipper, en tilsvarende meningsmåling ville vist om hva vi nordmenn mener om NSB og jernbanetilbudet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-25:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren. Utenriksministeren har nylig vært i Brussel på EØS-rådsmøte, og han har vært her og redegjort etterpå. Ett av temaene var EUs tredje postdirektiv. Det er naturlig, for Norge og norske bedrifter har nytt godt av tilgang til EUs store indre marked i 17–18 år, og mulige negative konsekvenser av en konflikt med EU er vanskelig å overskue. Men regjeringen har med sin holdning til postdirektivet skapt en unødvendig usikkerhet. For mens vår dynamiske statsbedrift Posten ber om å få full tilgang og konkurranse i et marked som de definerer som sitt hjemmemarked, altså det nordiske, har regjeringen, og særlig Senterpartiet og SV, tilsynelatende vært mer opptatt av å sette EØS-samarbeidet på prøve. La meg sitere fra utenriksministerens innlegg i går, hvor han omtaler Norges holdning til EUs direktiver generelt, som gir grunn til optimisme: «Vi er(…) tjent med at Norge slutter seg til disse direktivene, ikke ut fra et tvangsperspektiv, men fordi Norge, kanskje fremfor noen, er tjent med enhetlig regelverk, like spilleregler, forutsigbarhet og gjenkjennelighet.» (…) Det er godt sagt, og helt i tråd med Høyres syn. Utenriksministeren har også presisert at han nå går inn i en forhandlingsprosess med EU og ikke vil forskuttere utfallet. Med andre ord: Resultatet av forhandlingene blir avgjørende for den norske holdningen. Dette er også referert i Dagens Næringsliv i dag. Reservasjonsretten, som andre regjeringspartier stadig henviser til, ble altså ikke nevnt. Spørsmålet mitt til samferdselsministeren blir da om hun også ser muligheten for at vi kan få avklart uklarheter og finne fram til en omforent løsning som en vei ut av dette uføret. Eller er kravet at reservasjonsretten skal anvendes uansett?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-25:
President, det er mulig at du oppfattet et klart svar her – det gjorde i hvert fall ikke jeg. Samferdselsministeren beskyldte oss andre her forleden for å ville hive norske kvaliteter ved vårt samfunn over bord med et pennestrøk, som hun sa. Det er en ganske sterk påstand når vi vet at vi andre ønsker samkvem og muligheter for bærende kvaliteter i vårt samfunn, nemlig et fritt og konkurransedyktig næringsliv. Ingen land har som kjent isolert seg til vekst og framgang. Jeg vil derfor spørre samferdselsministeren helt konkret om det hun omtaler som norske kvaliteter, nemlig seks dagers ombæring og enhetsporto for brev under 50 gram. Hvor i EUs tredje postdirektiv står det at Norge ikke kan opprettholde dette ved innlemmelse av direktivet?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-25:
Til tross for gjentatte skryteinnlegg om egen og regjeringens innsats på samferdselsområdet får vi stadig rapporter om at folk ute blir mer og mer misfornøyd. Det er kanskje på tide å ta dette inn over seg. Det er ikke sikkert at skrytet hjelper, men at det faktisk er handling og vilje til reformer og nytenkning som må til. Denne regjeringen tenker gammeldags på transportområdet. Det er det vi ser resultatene av. Verken på trafikksikring eller vedlikehold innfrir denne regjeringen. Jeg kan nevne en annen avis, dagens Trønderavisa, som har et stort oppslag om at laks blir ødelagt på norske veier, på grunn av at veikvaliteten er så dårlig. Når vil denne statsråden og regjeringen ta dette inn over seg, og iverksette reformer som virkelig virker?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Regjeringa har bestemt å gjera kjent overfor EØS-komiteen at vi ynskjer å nytta reservasjonsretten i samband med EUs tredje postdirektiv. Årsaka er den særeigne kvaliteten med vårt samfunn som vi gjerne vil behalda, som gjeld postombering seks dagar i veka, post til lik pris, altså einheitsportoen. Vi har fått utført fem utgreiingar der òg konsekvensane for dei tilsette, lønns- og arbeidsforhold for dei tilsette, er eit sentralt element. Det er bakgrunnen. Så er det visse prosedyrar knytte til dette. Det fyrste var å informera Stortinget. Det er gjort. Så handlar det om å informera våre samarbeidspartnarar i EFTA. Så er det EØS-komiteen. Det var møte i EØS-rådet på måndag, og det var der utanriksministeren gjorde greie for norsk syn. Eg vil ikkje forskotera korleis desse forhandlingane går. Det seier seg sjølv at det er klokt å avventa korleis dei går. Det er ein prosedyre etter artikkel 102 for korleis reservasjonsretten skal handterast. Det er den som no blir følgt. Det seier seg sjølv at regjeringa her er einig om den vidare gangen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det som går fram av dette direktivet – og i lys av dei utgreiingane som er gjorde i regi av Samferdselsdepartementet – er at det her blir press både på einheitsportoen, på seks dagars ombering og på lønns- og arbeidsforhold for posttilsette. Så er det slik at vi kan ha ulik tilnærming til ulike direktiv. Her synest eg vi må ha respekt for ulike syn. Eg kan ikkje, som Halleraker og Høgre, omfamna kvart nytt direktiv som kjem. Her er det mange direktiv som det er nødvendig å sjå på med eit kritisk blikk. Vi har nyleg hatt ein runde på eit anna direktiv i så måte, datalagringsdirektivet. Når det gjeld postdirektivet, er altså regjeringa einig om prosedyren.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Lat meg gjera det heilt klart: Verknadene av det tredje postdirektivet var det viktig for regjeringa å innhenta meir kunnskap om i høve til korleis teksten er i direktivet. Det vart difor eksplisitt meldt i Soria Moria-erklæringa. Det vart meldt at vi utset implementeringa, og det vart meldt at vi ville innhenta kunnskap. Vi innhenta kunnskap, og vi gjekk veldig nøye gjennom dei ulike utgreiingane. Dette er bakgrunnen. Regjeringa kan ikkje melda at vi vil nytta reservasjonsretten om vi ikkje på førehand er einige om det. Men så er det klart at korleis utfallet blir av dei forhandlingane vi skal inn i med EU, er det ingen gjeve å veta på dette tidspunktet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Eg synest faktisk det er viktig å halda seg til dei prosedyrane som er lagde for ei sak som dette, og som altså er nedfelt i artikkel 102, som fortel både om avmelding i tur og orden og om forhandlingar. Eg finn det verken rett eller mogleg på førehand å seia korleis desse forhandlingane vil gå. Det som er vårt poeng frå den norske regjeringa, er at det er kvalitetar ved dagens postombering som vi ynskjer å vareta, og det er difor vi har meldt det vi har meldt overfor EU.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Vi hadde på fredag ei omfattande drøfting basert på ein interpellasjon om postdirektivet, der eg gjorde nærare greie for eit usikkert moment som gjeld EØS-avtalen. Vi legg til grunn at det som her i tilfelle kan bli suspendert, er det fyrste og det andre postdirektivet – altså inga særleg omfattande suspendering. Men det er òg noko som vil koma fram av dei forhandlingane, eller den dialogen, som skal førast. Lat meg understreka til slutt at eg er heilt einig med Hareide – eller Hareide er heilt einig med regjeringa – i at det som er målet her, er å behalda postombering seks dagar, einheitsporto og lønns- og arbeidsvilkår som i dag for dei tilsette i Posten.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Lat meg aller fyrst konsentrera meg om den siste hendinga, den 23. mai. Post- og teletilsynet gjer no eit omfattande arbeid for å få på det reine kva som verkeleg skjedde. Det betyr at det skal utarbeidast ein rapport, og så må vi sjå på korleis han skal følgjast opp. Når det gjeld samfunnssårbarheit og -tryggleik elles, er Samferdselsdepartementet ei brikke blant fleire. Post- og teletilsynet er det samferdselsministeren som har ansvaret for. Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap ligg under justisministeren, han har eit overordna ansvar her. Men lat meg seia: Det som skjedde måndag, er i tillegg til dei tidlegare hendingane ei påminning om at vi stadig må gjera det vi kan for å sikra tryggleik – utover det som vi har sett i desse tilfella. Jernbaneverket har sitt ansvar – infrastrukturen i jernbanen vart nemnd her. Alle har sitt ansvar, men det er Justisdepartementet som har det overordna ansvaret.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Eg tenkjer at midt i all vår teknologi, midt i alt det vi trur vi har både oversikt over og – skal vi seia – kan ta hand om i alle detaljar, blir det her stilt ut kor sårbare vi verkeleg er. Det er ei kraftig påminning om at vi må få fram alle sider ved det som skjedde denne gongen. Så må vi ha beredskapsplanar som rekk lenger enn dei gjer i dag. Så kan vi jo gle oss over at feilen vart funnen, og at kontakten vart oppretta landet over på kort tid. Men vi har eit sårbart samfunn, og vi må leggja enda større vekt på tryggleik.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Mobildekninga i Noreg er faktisk blant dei beste i verda, trass i at det utan tvil er mange stader der dekninga ikkje er god nok. Det er jo difor vi har arbeidd systematisk. Begge aktørane som sjølve eig nett, Telenor og NetCom, har på kommersiell basis vist at dei kan og vil byggja ut, og vi har no gjeve løyve til eit tredje nett, som vi trur vil koma distrikta til gode. Men så er det denne kombinasjonen mellom det kommersielle og ulike lokale og regionale spleiselag for å få til ting og for å få til betre dekning. Det har vi sett i nokre fylke, ikkje minst er Agder-modellen vel verd å hylla. Der har både kommunar, fylkeskommunar, selskap og staten gått i lag for å få ting på plass. Eg kan ikkje her og no nemna ein sluttdato, men det eg kan seia, er at utviklinga her blir betre år for år, takk vera desse spleiselaga som har vore på plass, der òg staten er inne med midlar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Eg har ansvar for mitt felt, og eg har vist til at det er Post- og teletilsynet som faktisk er aktøren på det feltet, som følgjer spørsmål som dette, som må få utarbeidd ein rapport som vi må følgja opp i etterkant. Men det føregår eit arbeid i regjeringa som er leidd av ein annan statsråd, der vi er ei av fleire brikker. Difor er det slik at når det gjeld stortingsmeldinga om sårbarheit og samfunnssikkerheit, når det gjeld oppfølging av utvalsinnstillinga, osv., er det enkeltstatsrådar som har ansvar for kvart sitt område, og så har vi eit felles ansvar som er leidd av ein annan statsråd. Eg skulle ynskt at han kunne få lov til å orientera meir om detaljane der.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det siste som no er gjort, er utlysinga av den såkalla digitale dividenden, altså frekvensar som har vorte ledige. Vi har no ei høyring med frist 5. juni, der aktørane sjølve får lov til å respondera på visse krav. Det er krav til utbygging for å få del i den auksjonen som skal haldast over desse frekvensane til hausten. Den auksjonen vil bety svært mykje for breiband, og kan òg bety mykje for mobilnettet. Dei endelege krava i samband med det vil vi koma tilbake til når høyringa er avklart. Men lat meg seia: Vi er heile tida opptekne av kor grensene skal gå mellom krav og kommersiell drift.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Den spørjeundersøkinga er ein eigen inspirasjon for å fortsetja med arbeidet vårt, både med vedlikehald og fornying og med å byggja tryggare og betre vegar. Så vil eg takka Hoksrud for den oppsummeringa som han gjorde. Ho er rimeleg presis, slik som han starta ut, men etter kvart kom han til å visa til neste nasjonale transportplan, og det er jo ei gedigen misforståing. Det kjem ein ny nasjonal transportplan våren 2013. Vi arbeider no med innhaldet i den planen, men i mellomtida føregår det altså svært viktig vedlikehald og fornyingsarbeid på norske vegar. Det er mykje å ta igjen. Det er mange dårlege vegar i dette landet. Eg skjønar godt at det er mange som svarer at dei ikkje er fornøgde med vegstandarden. Eg hadde nok faktisk vorte overraska dersom alle var fornøgde med den standarden som er no. Men i motsetning til Hoksrud er det heldigvis ein del som ser at det er forbetring. Det gjeld både vedlikehald og fornying, og det blir faktisk òg bygd ganske mange nye og tryggare vegar. Når det gjeld det å stoppa forfallet, spurde vi Statens vegvesen: Kva treng de i 2011 for at vi skal stoppa forfallet? Dei sa: Etter dagens berekningsmodellar – 550 mill. kr. Dei har fått dei pengane. Det betyr at forfallet blir stoppa i løpet av 2011, og vi begynner å ta igjen etterslepet. No trur eg at Hoksrud ferdest ganske mye rundt i dette landet, og då vil han sjå at det pågår ein god del vegarbeid – heldigvis. Noko av det er vedlikehald, og noko er bygging av nye vegar, ut frå ein ambisiøs nasjonal transportplan i dag.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Eg synest Hoksrud her òg gav ei fin oversikt over dei dilemma som vi no kan koma opp i i samband med den lova som Stortinget har vedteke, og som heiter lov om forvalting av naturens mangfold. Det er ei lov som er vedteke her. Det er altså ei lov som ein må ta i betraktning, i tillegg til mykje anna lovverk når det skal byggjast veg. Eg har ikkje noka samla oversikt – eg er mest i tvil om det er nokon som har det på dette tidspunktet, fordi det er jo slik at nokre av desse artane kjem for ein dag etter kvart når det blir planlagt ein veg ein plass. Eg kjenner til det eksakte beløpet på fv. 714, der det var heilt nødvendig med ei ny bru mellom Hitra og Frøya. Der vart det planlagd ei bru for ti år tilbake som ikkje vart godkjend av miljømyndigheitene – så ein ny stad og no tilbake på den opphavlege plassen, 100 mill. kr frå staten si side.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Eg trur nok Nationen neppe ville vedkjenna seg å vera statsråden si eiga avis – for å ha sagt det. Eg veit ikkje heilt kva det er som skjer, men eg har altså til representanten Hoksrud og òg atskillege gonger før i dette stortinget streka under at det er veldig mange dårlege vegar i dette landet. Men det skjer ei forbetring. Eg forstår at Fredriksen slett ikkje ser den forbetringa. Det får vera opp til han å vurdera, men til og med i Fredriksen sitt eige heimfylke er det no viktige prosjekt i gang – E6 vest for Alta og aust for Kirkenes. Det skjer altså svært viktig vedlikehalds- og fornyingsarbeid. Eg hadde vorte overraska dersom alle i dette landet sa at alle vegar var like gode, for det er dei ikkje. Men vi følgjer altså ein plan for stadig forbetring.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det å leggja 1 000 km ny asfalt på riksvegane våre i sommar kallar Halleraker for «gammeldags». Det å vedlikehalda vegane våre, slik at dei får betre dekke, det å fornya, det å rydda sideterreng, det å gjera vegane våre tryggare, kallar Halleraker for – slik eg forstår det – «gammeldags». Det er faktisk slik at det er nødvendig, og det er gode metodar for å rusta opp vegane våre. Det er òg slik når det gjeld bygging av nye og betre vegar. Så veit eg at Halleraker har teke til orde for andre finansieringsformar, og det er altså slik at både når det gjeld organisering og finansiering, har vi utgreiingar som skal liggja klare til drøfting i samband med ny nasjonal transportplan. Vi prøver òg ut nokre nye måtar å organisera vedlikehald og bygging på no.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Svaret på det er ja. Det er jo eit arbeid som allereie er i gang. Statens vegvesen har fått frist til i juni med å koma opp med ei vurdering av eksisterande vegnett og høve til større fleksibilitet, særleg for ulukkesutsette strekningar på det vegnettet vi har i dag, og dei er òg bedne om å gå gjennom planane som gjeld framtida, for å sjå på høvet til større fleksibilitet. Det er jo slik at det er årsdøgntrafikken som i dag er eit viktig kriterium med omsyn til midtdelarar. Og så må eg leggja til noko som eg trur Hareide og eg er einige om, og det er at vi har ulikt vegnett i Noreg og i Sverige. Vi byggjer vegar i heile landet på ein annan måte enn Sverige gjer det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-25:
Det som i alle fall er tilfellet når det gjeld jernbane, er at om vi ser på vinteren i fjor – punktlegheit og forseinkingstimar – så låg vi på botn i Skandinavia. Om vi ser på vinteren i år, så fortel tilsvarande tal at vi er på topp. Det fortel noko om at det nyttar med det vedlikehaldet og det fornyingsarbeidet som er sett i gang, både det store Oslo-prosjektet som vil vera ferdig i 2012, og det vedlikehalds- og fornyingsarbeidet som går føre seg på dei andre banane. Så bryr ikkje eg meg om å bruka tid på å spekulera om undersøkingar som ikkje er føretekne. Eg er glad for at det er fleire som er fornøgde i år enn i fjor.