trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-10-25:
Jeg vil innledningsvis og helt generelt få si at utvikling og omstilling innen sjukehustjenestene er en nødvendig del av en moderne helsetjeneste. Sjukehusdrift er høykompetansevirksomhet, der det hele tida skjer faglige og teknologiske nyvinninger. I tillegg vet vi at forekomsten av sjukdommer endrer seg noe i befolkninga og dermed også det behovet som befolkninga har for ulike tjenester. Vi har slått fast at vi skal ha en desentralisert sjukehustjeneste i Norge. Det skulle bare mangle, slik landet vårt ser ut. Det har jeg også understreket i min styring overfor de regionale helseforetakene. Når det gjelder sjukehuset i Mosjøen, er det ifølge Helse Nord satt i gang et helhetlig omstillingsarbeid, bl.a. for å etablere nye tilbud til pasientgrupper der det tidligere var underkapasitet eller manglende tilbud. I den forbindelse er det ifølge Helse Nord så langt investert om lag 40 mill. kr, bl.a. til et felles akuttmottak, en enhet for lindrende behandling, tilbud innen rehabilitering, geriatri og et senter for læring og mestring for kronisk sjuke pasienter. Det er, slik jeg er kjent med det, nedlagt et betydelig arbeid for å utvikle tjenester til prioriterte grupper. I tillegg er jeg kjent med at sjukehuset satser på avansert behandling innen dagkirurgi. Endringene innen akuttberedskapen er ett element i en helhetlig utvikling og omstilling ved sjukehuset. I denne saken har det pågått et utviklingsarbeid, noe representanten Sahl helt sikkert er kjent med. Et vedtak om omstillingene går helt tilbake til 2003, da det var en annen regjering som satt ved roret. Jeg er imidlertid blitt orientert om at det nå er ulike synspunkter på hvor mange pasienter som blir berørt av de omstillinger som er vedtatt i Mosjøen. På den bakgrunn har jeg bedt Helse Nord om å gå i dialog med dem som har andre tall, slik at jeg kan få en redegjørelse om hva som er den faktiske situasjonen. Generelt må jeg si at det alltid vil være pågående utviklingsprosesser og utredninger på ulike områder i sjukehussektoren. Det er, som jeg sa innledningsvis, nødvendig for å utvikle tilbudet i tråd med det behov som befolkninga har. Det er på den bakgrunn og det jeg vet i dag – jeg understreker «det jeg vet i dag» – at jeg ikke ser det som riktig å gjøre om på det vedtaket som ligger fra helt tilbake til 2003, sjøl om jeg nå skal nedsette ei gruppe som skal gå igjennom akuttfunksjonene ved lokalsjukehusene. Samtidig vil jeg ikke utelukke at det i framtida kan skje endringer som kan berøre akuttfunksjonene, både ved dette sjukehuset og ved andre sjukehus, enten som følge av gruppas arbeid eller av andre grunner. Jeg vil understreke at jeg følger utviklinga nå veldig nøye, og jeg imøteser en avklaring når det gjelder antallet pasienter som blir berørt ved det aktuelle sjukehuset.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-10-25:
Jeg kan bekrefte det. Jeg tror ikke det er heldig i en sak uansett, når vi snakker om pasienter, at det verserer ulike tall. Da tror jeg alle er tjent med at en prøver å bli enige om hva som egentlig er virkeligheten. Det er også bakgrunnen for, som jeg sa i stad, at jeg har bedt Helse Nord om en redegjørelse. De har meldt til meg i dag at de straks går i gang og setter seg ned sammen med dem som har andre oppfatninger i denne saka, slik at en får dette opp på bordet så fort som mulig. Og så får vi rett og slett ta det derfra.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-10-25:
Jeg ønsker ikke å spekulere nå, før jeg har tallene på bordet. Foreløpig er de vedtak som er gjort, gjort. Men det er viktig å få de riktige tallene på bordet, og jeg er, som jeg sa, opptatt av at vi skal få det så raskt som overhodet mulig. Og så er vi nødt til å ta det derfra. Generelt sett må jeg si at det at vi nå setter ned et helt nødvendig utvalg, mener jeg, for å gå igjennom lokalsjukehusene og hva de skal inneholde, kan ikke blokkere det som måtte være av nødvendige endringer underveis, for dette arbeidet er jo nødt til å ta litt tid. Det skal ikke ta veldig lang tid, men det er nødt til å ta litt tid. Men det er generelt. I denne saka følger jeg utviklinga nøye og imøteser en snarlig avklaring av tallene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-10-25:
Som kjent er det i Helse Nord ni lokalsjukehus, ett spesialisert sjukehus i Bodø og ett universitetssjukehus i Tromsø. I en desentralisert spesialisthelsetjeneste i et land med vår demografi og geografi er det grunnleggende at vi har velfungerende lokalsjukehus. Regjeringa sier som kjent i Soria Moria-erklæringa at ikke noe lokalsjukehus skal legges ned. Dette står fast, og det gjelder selvfølgelig også for sjukehusene i Kirkenes, Lofoten, Stokmarknes og Narvik. Samtidig har jeg, i tråd med Stortingets forutsetninger, stilt krav om økonomisk balanse for foretakene, men ikke for hvert enkelt sjukehus. I Helse Nord er det ingen tvil om at en står overfor ganske enorme utfordringer for å innfri disse kravene. Jeg er kjent med at Helse Nord nå arbeider for å stoppe den negative resultatutviklinga. Jeg er videre gjort kjent med at styret i Helse Nord har bedt direktørene foreslå tiltak som kan bidra til å bedre økonomien. Notatet fra direktør Schrøder ved Universitetssykehuset i Nord-Norge er et internt notat til styret, der Schrøder omtaler mulige tiltak som kan bidra til å bedre økonomien i helseregionen. Jeg vil også si at det som regel er stor avstand mellom et internt notat og faktiske vedtak. Jeg kjenner heller ikke til at det blir arbeidet videre med de forslagene som representanten refererer til i dette notatet. De er helt klart i strid med mine klare styringsbudskap til de regionale helseforetakene. Som jeg legger opp til i Nasjonal helseplan for tidsrommet 2007–2010, skal det faglige innholdet i lokalsjukehusene tilpasses lokale forhold og befolkningas behov. Vi står bl.a. overfor en betydelig økning av antall eldre, og flere lider av kroniske sjukdomstilstander. Dette er pasienter som trenger sjukehus i nærheten av der de bor, og lokalsjukehusenes tjenester må i større grad innrettes mot pasientgrupper som f.eks. sjuke eldre og kronisk sjuke. Lokalsjukehusenes tjenester skal inngå i en helhet, både mot den øvrige spesialisthelsetjenesten og mot kommunehelsetjenesten. I tillegg vil medisinske og teknologiske endringer føre til at oppgavefordelinga mellom de ulike tjenestenivåene vil endre seg over tid. Lokalsjukehusene skal – sammen med den øvrige tjenesten – ivareta befolkningas trygghet og behov. I omstillingsprosesser ved lokalsjukehus har vi erfaring for at diskusjoner i særlig grad har oppstått i forbindelse med endringer i akuttfunksjoner. På denne bakgrunn skal jeg i løpet av kort tid nedsette en arbeidsgruppe som skal se nærmere på hvordan lokalsjukehusenes oppgaver, særlig knyttet til akuttfunksjoner, kan tydeliggjøres på en enda bedre måte. Jeg kommer til å vie mye oppmerksomhet til hvordan vi skal sikre og utvikle moderne lokalsjukehus i tida framover, lokalsjukehus som kan fylle en sentral rolle i vår desentraliserte helsetjeneste.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-10-25:
Regjeringa har sagt veldig klart ifra i Soria Moria-erklæringa at alle lokalsjukehus skal bestå. Ingen skal legges ned. Det står fast, og det kommer vi til å holde. Så registrerer jeg selvfølgelig i likhet med alle andre at det er betydelig uro knyttet til en del lokalsjukehus rundt om i landet, knyttet til endringer, til omstillinger og særlig til spørsmålet om akuttilbud og i noen grad også fødetilbud. Det har jeg tatt på største alvor, og det er på den bakgrunn jeg, som sagt, i løpet av veldig kort tid vil sette ned et utvalg som skal gå gjennom dette, et bredt sammensatt utvalg med fagpersoner, med representanter for ansatte, for interesseorganisasjoner og for noen av de nærmiljøene som er mest berørt av det som nå skjer, et utvalg som skal avgi innstilling til meg en gang ikke så altfor langt ut i neste år. Da får vi på bakgrunn av det gå gjennom hva som er situasjonen. Men det som er helt sikkert, er at vi ikke kan ha én definisjon av akuttilbud som skal være ved alle lokalsjukehus i hele landet, fordi landet vårt er så forskjellig, og avstandene er så forskjellige. Lokalsjukehus er f.eks. også Ullevål universitetssykehus, og det må selvfølgelig ha en annen akuttberedskap enn f.eks. en del av sjukehusene i Finnmark eller Stensby ved Eidsvoll f.eks.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-10-25:
Det er også bakgrunnen for at jeg nedsetter det utvalget veldig fort, fordi vi trenger klargjøring på dette området. Vi trenger å skape litt mer ro og litt mer forutsigbarhet. Jeg har stor tiltro til dem jeg nå setter inn i det utvalget, at de skal greie å komme fram til noe som jeg tror skal være med på å skape mer enighet, mer forutsigbarhet og mer ro i framtida. Så jeg ser fram til det arbeidet, og til den innstillinga de kommer til å komme med.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I Dagbladet 18. oktober 2006 står det at antall døve som får operert inn cochlea implantat i år, kommer til å være ca. 67, til tross for at helseministeren har lovet at tallet fra i fjor, 89, skal dobles. Helseministeren sier til avisen at tallene overrasker henne. «Oppdraget var at de skulle operere flere, og dette er en utvikling i feil retning hittil i år,» sier hun. Det er et faktum at sykehusene ikke får dekket utgiftene ved slike operasjoner. Hvordan vil statsråden sørge for at løftene kan holdes?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er også vel kjent med at statsråden er veldig opptatt av dette området. Problemet er bare at det blir en stadig tilbakevendende debatt, fordi signaler som kommer utenfra, altså fra helsevesenet, er nettopp at man ikke tar antall operasjoner som skal finne sted, tilstrekkelig på alvor. Statsråden svarte for så vidt også delvis på et spørsmål som jeg hadde vurdert å stille. Det går på oppfølgingen, som er uhyre viktig hvis dette skal være vellykket. Det er også hevdet at det er kun i Helse Midt-Norge at cochleapasienter er rettighetspasienter, mens de bl.a. i Helse Vest ikke er det. Jeg ber om at statsråden i bestillerdokumentet for 2007, og ikke minst også fra denne talerstol, klargjør at nettopp disse pasientene skal behandles som rettighetspasienter framover.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg takker nok en gang statsråden for svaret, og tror at det kan være en god gjennomgang og et godt signal å sende ut til helseforetakene. Men jeg håper også at statsråden vil gå grundig inn i det som har å gjøre med den økonomiske biten knyttet til – jeg holdt på å si – både DRG-biten knyttet til cochlea og finansieringen av det opptreningsmessige etterpå, for som jeg har vært inne på tidligere, skal man faktisk på mange måter lære seg å bruke den hørselen som man får tilbake, eller får for første gang. Disse tingene er uhyre viktige og bør faktisk ses på som en del av spesialisthelsetjenesten knyttet til rehabilitering, og ikke som en undervisningssak på lik linje med annet som skal ligge under Kunnskapsdepartementet. Så det håper jeg statsråden griper fatt i. Jeg håper også at statsråden kan gi beskjed om at dette er et arbeid som det skal settes fortgang i, og at man ikke må tape mer tid på dette nå. Jeg frykter at hvis dette tar stort lengre tid nå, så er det stadig flere som både mister muligheten og ikke minst – jeg holdt på å si – får problemer knyttet til at de er usikre på om de får operasjon eller ikke. Jeg håper statsråden kan sette fortgang i dette arbeidet.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Jeg har tillatt meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Styret i Helse Nord har vedtatt at den døgnbaserte kirurgiske akuttberedskap ved Sykehuset i Mosjøen skal legges ned 1. november. Hele det politiske miljøet i Nordland og primærlegene i Vefsn, Grane og Hattfjelldal har bedt om at iverksettelsen av vedtaket utsettes i noen måneder i påvente av bl.a. behandlingen av Nasjonal helseplan. Videre har helseministeren satt ned et utvalg som skal utrede akuttfunksjonenes fremtid i lokalsykehusene. Hvorfor kan ikke nedleggelsen utsettes i påvente av de nevnte utredninger?»
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Jeg takker for svaret. Jeg takker for at ministeren er villig til å gå inn i problematikken og se på tallene. Det er helt rett at det har vært en utvikling siden 2003, men realitetene i det som ble vedtatt i 2003, ble jo utsatt. De har vært utsatt i påvente av at vi skulle få bedre transportforhold. Utgangspunktet for mitt spørsmål er at vi har fått informasjon om at en til fire pasienter i måneden som kommer om natten, dvs. de akutte, må sendes videre. Vi har gått nærmere inn i tallene og det som nå er kommet på bordet, og vi ser at sengeavdelinger stenges. Det betyr at vanlig kirurgi som ellers har blitt utført, men som krever at noen skal overnatte der, ikke blir utført, og da er jo tallet utvidet til tre–fire pr. dag. Ganger en det opp, er det snakk om en 1 600 pasienter i måneden som skal sendes videre. Det vil etter det jeg har fått oppgitt, medføre ekstra utgifter i størrelsesordenen 5 mill.–8 mill. kr for sykehuset. Jeg vil spørre om det er disse tallene ministeren nå undersøker.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Jeg takker for den muligheten som nå ligger i at vi får de rette tallene på bordet. Jeg kan vise til at styrelederen i Helse Nord sa da han ble møtt med disse tallene, at han ikke kjente til dem, så han kunne ikke kommentere dem. I møter som nordlandsbenken har hatt med Helse Nord, har vi kun fått oppgitt en–fire pasienter i måneden. Det er klart at det fører til en helt annen konklusjon enn det vi nå ser, i forhold til hvordan dette rammer sykehuset. I tillegg vet vi at det er en forsterket fødestue der i dag. I framtiden vil det kun være en jordmorstyrt fødestue, uten muligheter for nødkeisersnitt, som betyr veldig mye for den kvinnelige befolkning. Mitt spørsmål til ministeren til slutt går på datoen, som nærmer seg veldig fort: Hvis de tallene som nå er kommet på bordet, er korrekte, og det er rett at det har så store negative virkninger for befolkningen i Mosjøens nærområde, kan ministeren være villig til å vente på akuttutredningen og så ta stilling, i likhet med for andre sykehus?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Vi skal fortsette i samme område, og jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Avisa Finnmarken refererer et notat til ledelsen i Helse Nord, sendt av direktør Knut E. Schrøder ved Universitetssykehuset Nord-Norge. Schrøder tar i notatet til orde for å legge ned lokalsykehusene i Kirkenes, Lofoten, Stokmarknes og Narvik. Dette vil bety en drastisk reduksjon av sykehustilbudet til lokalbefolkningen i Nord-Norge. Kan statsråden garantere at disse sykehusene skal ha funksjoner som ivaretar befolkningens trygghet og behov, og at de ikke nedlegges?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg vil takke statsråden for svaret, men jeg vil understreke at det blir stor uro i befolkningen når det blir usikkerhet rundt sykehustilbudet. En av de viktige funksjonene som lokalsykehusene bør ha, i hvert fall ifølge Legeforeningen og veldig mange andre fagfolk, er nettopp akuttfunksjonen. Det blir derfor litt forvirrende når stortingspolitiker Olav Gunnar Ballo uttaler i avisen 13. oktober at man bør se på «om akuttkirurgi bør foregå på de store sykehusene», og at de fleste vil til universitetssykehusene. Han mener også at sykehuset bør ha et pasientgrunnlag på 30 000 eller mer, og at lokalsykehusene i framtiden skal ha medisinske avdelinger som kan ta seg av f.eks. hjerteinfarkt og lungebetennelse. Hvis Ballos forslag får gjennomslag, vil det få følger for Hammerfest Sykehus i Vest-Finnmark, og også for veldig mange andre lokalsykehus. Akuttkirurgi vil være en viktig del av lokalsykehusenes funksjon også i framtiden, hvis man skal ta hensyn til pasientenes behov og ikke andre forhold.(Presidenten klubber.) Når en av regjeringspartienes stortingsrepresentanter foreslår endringer som setter lokalsykehusenes eksistens i fare(presidenten klubber igjen) (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg takker for svaret, men jeg vil understreke at det er vel ingen som forventer at lokalsykehusene skal ha nøyaktig samme funksjon. Det man forventer, er et minimumskrav til hva man skal kunne finne på et lokalsykehus. På samme måte har det jo også vært en del uro rundt distriktsmedisinske senter, som nå er så barbert når det gjelder mannskap, at de er stengt i helgene og på kveldstid enkelte steder, og der er knapt én legestilling. Det gjelder det som skulle være et DMS i Halden. Så det er et behov for å klargjøre både hva DMSene og lokalsykehusene som et minimum skal inneholde, og det håper jeg at vi snart får klart.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Nye aktører innen meierisektoren som Q-meieriene og Synnøve Finden har i en årrekke kjempet en kamp for å kunne etablere seg som konkurrenter i et marked som har vært og er dominert av en stor aktør, Tine. Selskapene opplever at Tine og landbruksmyndighetene motarbeider dem og gjør hva de kan for å unngå at det blir økt konkurranse i dette markedet. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at det blir tilstrekkelig med konkurranse i meierisektoren?»
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg må si at jeg er svært skuffet over svaret, for i statsrådens svar er det ingenting som tyder på at han på noen måte tar kritikk i forhold til det gjeldende systemet. Det er klart at det kan stilles store spørsmål ved om det er likebehandling i dette markedet når både Q-Meieriene og Synnøve Finden har funnet det formålstjenlig å stevne staten for retten. Det er bra at statsråden ønsker å opprettholde etterkontrollstystemet. Vi ser også på det som et svært viktig system for å sikre at de private aktørene her blir likebehandlet. Jeg merket meg likevel det statsråden uttalte til VG i går: «Landbruksministeren sier han oppfatter den økonomiske situasjonen i Q-Meieriene som alvorlig.Det er beklagelig, men ingen av de tre store aktørene, Tine, Synnøve Finden og Q-Meieriene, er fornøyd med dagens situasjon.» Når ingen av aktørene i dette markedet er fornøyd med situasjonen, forstår statsråden at det er behov for endringer og en grundig gjennomgang av hele systemet?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Det er viktig at man får en objektiv verdifastsetting av Tine, slik at man kan finne frem til den riktige melkeprisen, så de som kjøper melk fra Tine, ikke må være med og betale for den kapitalavkastningen som ligger i Tine. Det har vært en del strid om hvordan departementet kommuniserer med aktører. Dette berømte Forsell-tilbudet har skapt en del uro. Er statsråden enig i at departementet har kommunisert for dårlig med Q-Meieriene når man kan ha en så forskjellig virkelighetsoppfatning av hva som har blitt sagt i et møte om hva et tilbud omfatter? Jeg ber nå statsråden om å ta ansvar for denne dårlige kommunikasjonen fra departementets side, rydde opp og komme Q-Meieriene i møte.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2006-10-25:
Som jeg redegjorde for i mitt hovedinnlegg, har jeg nettopp forsøkt å lage et opplegg som er mer oversiktlig, og som skal kunne skape den forutsigbarheten som aktørene her etterlyser. Det har vært en krevende prosess, som er satt i gang før min tid, og jeg har forsøkt å videreføre den. Det viser seg tidkrevende å få på plass ei ordning med en verdivurdering av Tine og en kapitalberegning ut fra det, men jeg er innstilt på å bidra til forenklinger og forutsigbarhet i melkemarkedet. Jeg konstaterer at bransjen generelt synes at inntjeninga er lav, og det er selvsagt en utfordring som alle involverte tar på alvor, og som de forholder seg til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2006-10-25:
Jeg er ikke enig i at det har vært en dårlig kommunikasjon fra departementet i denne saken. Det ble overfor departementet 7. mars fremmet et omfattende krav fra Q-Meieriene, som det ble gitt en tilbakemelding på 29. mars. En muntlig invitasjon til Q-Meieriene om å fremme en søknad ble gitt. 18. august – jeg gjentar 18. august – meddeler Q-Meieriene at de vil søke, og 18. oktober kom det en kortfattet søknad på vel en side pr. e-post.
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-10-25:
Jeg er glad for at vi har gode personvernrutiner på Stortinget etter den langspurten som jeg hadde for å komme bort hit når det gjelder lagring av videoovervåking. «Stortinget skal om kort tid ta stilling til EFC-direktivet(2004/52/EF) (2004/52/EF) Vil Regjeringen komme tilbake til Stortinget med en stortingsmelding om personvern, slik at vi får en overordnet drøftelse av dette temaet?»
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-10-25:
Jeg takker for svaret, som jeg oppfatter som til dels positivt. Jeg har også registrert, som statsråden påpeker, at Samferdselsdepartementet på sin side har tatt opp den dårlige dialogen som det har vært mellom Datatilsynet og Vegdirektoratet om implementering av direktivene som gjelder overvåking av trafikk. Da vil proposisjonen behandle i likhet med de andre tilfellene som statsråden tok opp, problemstillingen som handler om personvern. Det er imidlertid som sagt mer enn én god grunn til å anta at dette ikke gjelder spesielt samferdselssektoren eller IT-sektoren. Regjeringen har da vegret seg, men jeg oppfatter statsråden som litt mer positiv nå. For kort tid siden behandlet vi ytringsfrihetsmeldingen i erkjennelsen av at internasjonaliseringen, åpne grenser og ny teknologi stiller oss overfor helt andre utfordringer. Karikaturdebatten viste vel at vi kanskje kunne gått enda dypere inn i det når vi først diskuterte det. Jeg gjentar oppfordringen: Vil statsråden relativt raskt avklare hvorvidt hun, når man behandler de sakene som det vises til, vil ta initiativ til å fremlegge en stortingsmelding, slik at vi får det klart forankret her i Stortinget på et mer helhetlig nivå?
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-10-25:
Det er sikkert mulig å gjøre veldig mye stykkevis og delt. Jeg oppfatter det slik at man fortsatt er innstilt på å gjøre det stykkevis og delt og overlater til mindretallet på Stortinget å sørge for å få en helhetlig debatt. Den utfordringen skal mindretallet på Stortinget ta, og jeg håper at Regjeringen i de separate debattene følger opp. På hvilken måte vil statsråden prøve å koordinere de ulike sakene? Det er jo slik at statsrådens departement har et klart koordinerende ansvar. Det er en oppgave som jeg håper statsråden er seg bevisst. Dagens teknologi ville vært en drøm for enhver Stasi- eller Gestapo-agent, men man trenger ikke å gå til tidligere diktaturer for å finne ut om menneskers trang til å snuse og sjekke hverandre ut. Jeg oppfatter det som viktig at statsråden er opptatt av Internett, men det jeg etterlyser, er hvilket initiativ statsråden vil ta for å sørge for at det blir en helhetlig gjennomgang, uavhengig av om det blir i en stortingsmelding. Hvilke konkrete initiativ vil hun ta for å få en bredere debatt kanskje i Regjeringen og i samråd og dialog med Stortinget?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Eg er glad for spørsmålet. Å ta vare på personvernet for den einskilde er ei viktig utfordring på dei fleste samfunnsområda, og det er òg ei utfordring innanfor transportsektoren. Når det gjeld den konkrete handsaminga av EFC-direktivet, vil eg vise til spørsmål nr. 10, til min kollega Liv Signe Navarsete, som ho svara på i dag. Som det går fram av hennar svar, vil samtykkeproposisjonen gi ein omtale av dei relevante personvernspørsmåla. Datatilsynet er sjølvsagt ein sentral bidragsytar i utarbeidinga av den samtykkeproposisjonen. Eg er svært einig med representanten Oktay Dahl i at det er viktig med ei overordna drøfting av dei utfordringane vi står overfor på personvernområdet. Denne oppfatninga deler eg og Regjeringa med både Datatilsynet og Personvernnemnda, og vi har konkrete drøftingar med kollegaer i både Justisdepartementet og Samferdselsdepartementet. Men eg synest det er for tidleg å konkludere med at vi skal ha ei eiga melding om saka, som det einaste alternativet. Eg vil gjerne fortelje representanten Oktay Dahl at vi på ulike måtar skal drøfte personvernspørsmåla i Stortinget i tida som kjem. For det fyrste skal eg leggje fram ei stortingsmelding om IT-politikk før jul. Ho kjem til å ha eit eige kapittel om personvern, med prinsipielle drøftingar der ein vil vege ulike omsyn opp mot einannan. Vonleg er meldinga så opa i forma at Stortinget tek utfordringa og diskuterer personvern, sjølv om det der er knytt spesielt til IT-sektoren. Så har vi i Justisdepartementet no ein pågåande etterkontroll av personopplysningslova, der ein òg drøftar personvernspørsmål både prinsipielt og konkret i forhold til heilt konkrete forslag til lovendringar. Så fremja eg så seint som førre fredag i statsråd årsmeldingane til Datatilsynet og Personvernnemnda, som jo òg er ei glimrande anledning for Stortinget til nettopp å ta den breie debatten om desse spørsmåla. Då vil eg gjerne utfordre Dahl til å nytte den sjansen, til å bruke dei anledningane som Stortinget no får. Dette er i alle fall to konkrete meldingar som kjem før jul. No har eg ikkje datofesta kva tid Justisdepartementet kjem med den lovreguleringa, men her er det mange moglegheiter, og så brukar vi dei fyrst. Så får vi sjå om det vil vere ytterlegare behov for å leggje fram eigne meldingar om spørsmålet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Eg er heilt einig med representanten Dahl i at personvernspørsmåla er sektorovergripande – eg meiner at eg brukte mitt svar til å seie meg 100 pst. einig med representanten Dahl i det. Man han sjølv viser jo til eit heilt konkret eksempel på samferdselsområdet, som jo vert handtert gjennom ei sak som kjem til Stortinget. Så viser eg til at det har kome to saker, Personvernnemnda og Datatilsynet sine årsmeldingar, som allereie er presenterte for Stortinget. Dei gir oss eit grunnlag for å ha ein sektorovergripande debatt i Stortinget om personvern, som eg absolutt oppfordrar Stortinget til å ta. I tillegg kjem det ein kan kalle ein sektordebatt, men samtidig grip IT inn med nye teknologiske løysingar på så mange område for oss som innbyggjarar. Så eg vil seie at det vert eit sektorovergripande kapittel, sjølv om det kjem i ei stortingsmelding om IT-politikk. Så kjem vi kanskje til å følgje opp Dokument nr. 8-forslaget frå Venstre om personvernkommisjon. Eg synest det er svært spennande. Så her har vi alle moglegheiter til å forfølgje spørsmålet utan å leggje fram ei eiga stortingsmelding.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Det vert litt merkeleg at representanten har bestemt seg på førehand for at den einaste måten vi kan ha ein debatt om personvern på, er ved at Regjeringa skal leggje fram ei eiga sak. No har eg gitt fleire ulike tilbod her. Eg legg fram ei sak. Justisministeren jobbar med ein eigen lovgjennomgang, og i tillegg har eg lagt fram Personvernnemnda og Datatilsynet sine årsmeldingar. Det er tre glimrande moglegheiter til nettopp å diskutere personvern i eit overordna og breitt perspektiv. Lat oss ta den sjansen fyrst, og dersom representanten Dahl framleis synest at vi ikkje har diskutert nok om personvern, ja vel, så får vi sjå om vi skal leggje fram ei eiga melding. Men eg vil verkeleg mildt oppfordre representanten Dahl til å nytte dei instrumenta vi har. Kanskje kan desse årsmeldingane gjerast betre, gjerast meir aktive, men kom med gode forslag og merknader til dei, så skal vi diskutere det. Men å ha bestemt seg på førehand for at ei eiga stortingsmelding om personvern er den einaste moglege måten å få ein debatt om dette på, vil eg seie er litt avgrensa i denne svært interessante diskusjonen.
Borghild Tenden (Venstre), 2006-10-19:
Jeg har den store ære å fremme et representantforslag fra Lars Sponheim og meg selv om gjennomgang av personvernet i samferdselssektoren.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2006-10-19:
Jeg synes at debatten har vært interessant, men den viser noe spesielt: Opposisjonen har ingen enhetlige alternative forslag til det som her er framlagt av Regjeringen, og som flertallet i næringskomiteen støtter fullt ut. Det er ingen enhetlige forslag fra opposisjonen, bortsett fra å la selskapet flyte videre. Det ville ikke vært riktig. Det er tre områder som opposisjonen kritiserer Regjeringen og flertallet for. Jeg har lyst å kommentere de tre punktene. Det ene gjelder prosessen, det andre gjelder det offentlige eierskapet, og det tredje gjelder konkurransen i telemarkedet. Når det gjelder prosessen, tror jeg at jeg bare vil slutte meg til det glimrende svaret fra statsråden som dokumenterer at prosessen har vært forsvarlig, og at Nærings- og handelsdepartementet som eier har tatt ansvar for å gjennomføre en prosess som fører til et skikkelig og godt resultat. Men jeg har lyst til å kommentere mer spørsmålet om offentlig eierskap. Det er overraskende og nesten litt skremmende at opposisjonen ikke ser betydningen av at staten og det offentlige har et betydelig eierskap til infrastruktur, som BaneTeles fiberoptiske nett er. Det er av stor nasjonal betydning å sikre eierskapet til det. Det er heller ikke noe problem å se at det er ideologisk fundert fra Senterpartiets side når vi snakker om infrastruktur av nasjonal betydning, at det offentlige skal ha et betydelig eierskap. Vi sikrer et betydelig eierskap gjennom samarbeidet mellom BaneTele og Bredbåndsalliansen, som i stor grad er eid av fylkeskommunene. Det står vi for, og det er viktig å stå for det. Til slutt har jeg lyst til å kommentere spørsmålet om konkurranse. Jeg er særdeles opptatt av at vi skal oppnå konkurranse i telemarkedet. Spesielt på infrastruktursiden har det vært et problem. Men det som kommer fram av diskusjonen, er at det ikke innses fra opposisjonens side at det ikke finnes noen annen mulighet til å skape konkurranse på infrastruktursiden i telemarkedet uten at BaneTele er en viktig aktør. Jeg synes vi skal understreke det når vi jobber videre, at her skapes det en bedre konkurranse i infrastrukturmarkedet gjennom den løsningen som tilfører BaneTele kapital og flere kunder. Jeg synes også det er merkelig at opposisjonen ikke er opptatt av åpne, tjenestenøytrale nett, som er helt avgjørende for å skape konkurranse i markedet, og som er avgjørende for å skape konkurranse i bruken av nettet. Her er det jo særdeles mange kommersielle aktører som konkurrerer, som er avhengige av nettet, og som sikres den tilgangen nå.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-19:
Utbygging av telemarkedet er selvfølgelig noe av det viktigste man legger forholdene til rette for når det gjelder satsing på bredbånd og teletjenester i distriktene. Da er det viktig at man har en reell konkurranse i telemarkedet. Spesielt viktig er det å styrke konkurransen i infrastrukturmarkedet, der Telenor har en dominerende posisjon. Telenor har jo en dominerende posisjon på mange andre områder, så konkurranse er viktig. Denne Regjeringen er ikke akkurat kjent for å styrke konkurransen, og det gjør den heller ikke når det gjelder BaneTele. Det er en merkelig prosess som har pågått når det gjelder salg av BaneTele, eller emisjon, som det egentlig er. Prosessen er merkelig fordi det har vært flere interessenter til selskapet, men konklusjonen har nærmest vært trukket med hensyn til hvor man skulle, lenge før resultatet var klart. Det blir ganske merkelig når statsråd Eriksen trosser egne rådgivere, eget styre, de ansatte og annen ekspertise som kommer med synspunkter på dette, og velger en partner. Det blir også ganske merkelig når to av de andre som var interessert i BaneTele, hadde høyere bud og Regjeringen likevel velger det laveste budet. Riktignok får Bredbåndsalliansen mulighet til å justere opp budet sitt etter hvert, men det vitner mer om avlat enn noe annet. De to andre fikk ikke den muligheten. Det må føles ganske underlig for Regjeringen når styret velger å trekke seg på grunn av måten Regjeringen har behandlet denne saken på. Det er tydelig at det har foregått ting i de lukkede rom, og resultatet ser man etter hvert. Man kan også stille spørsmålet om det er sånn at styrelederen i Bredbåndsalliansen, Tormod Hermansen, får belønning for lang og tro tjeneste i Arbeiderpartiet siden han får denne saken igjennom. Hele prosessen har vært underlig, og jeg synes det er merkelig at Regjeringen har valgt å presse den gjennom i Stortinget. Jeg vil derfor ta opp vårt forslag. Vi mener det riktige ville være å gjøre som man har gjort i en del andre selskap, nemlig å børsnotere og delprivatisere selskapet. Da har staten fremdeles god kontroll med selskapet, man får inn profesjonelle partnere som ønsker å se langsiktig og drive videre på kommersielt grunnlag, og man får også de beste aktørene til å være med. Man har gjort det med Statoil, Telenor og en rekke andre selskap, så det burde man også tatt seg tid til å gjøre her. I denne saken ser man tydelig forskjell på en sosialistisk regjering og et borgerlig alternativ. Her er det store skillelinjer når det gjelder hvor man skal. Man legger forholdene til rette for økt offentlig kontroll med noe av det viktigste innenfor telemarkedet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-19:
Jeg vil først gratulere statsråden, som har sin første sak i salen i dag. I dag er det ikke reell konkurranse i telemarkedet. Samtidig har flere talere fra regjeringspartiene i sine innlegg vist til at dette er en oppfyllelse av Soria Moria-erklæringen. Soria Moria-erklæringen er etter mitt syn en grøt av partipolitikk. Når Regjeringen har valgt å gjøre det den gjør nå, har de altså trosset egne rådgivere, de har trosset et enstemmig styre, som har gått av, de har trosset de ansatte, og de har sett bort fra en rekke ekspertråd som har kommet. Da er spørsmålet: Er det viktigste å oppfylle Soria Moria-erklæringen, eller er det viktigste å få en sunn, god, moderne og framtidsrettet konkurranse i telemarkedet, til beste for folk flest?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-10-19:
Jeg vil starte med å gratulere statsråden med utnevnelsen. Mitt spørsmål går på selve salgsprosessen. Det er åpenbart at likebehandling og seriøsitet er ganske viktig når staten skal ut i markedet og finne en løsning gjennom en budprosess. Det har litt å gjøre med tilliten til staten som en ryddig aktør i næringslivet. I denne saken har altså Regjeringen gått inn i eksklusive forhandlinger med en budgiver som lå 200 mill. kr under konkurrerende bud, og på veldig underlig vis øker prisen på dette budet med 200 mill. kr, slik at det matcher de andre budgivernes bud. Dette gjør at salgsprosessen framstår som et slags skuespill hvor de to andre aktørene egentlig blir statister. På toppen av det hele har styret trukket seg, de ansatte var imot, og vi kjenner de nære relasjonene mellom styreformannen i Bredbåndsalliansen og Regjeringen. Mitt spørsmål er: Var det på noe tidspunkt aktuelt å velge andre fusjonspartnere enn Bredbåndsalliansen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-10-19:
Jeg vil bare komme med noen korte merknader til representanten Gullvågs innlegg og det forsøket på historieskriving som kom der. Det var underholdende, men det er vanskelig å ta det helt på alvor, for å si det mildt. Representanten Gullvåg sa at en fortsatt borgerlig regjering ville ha solgt BaneTele «på billigsalg». Denne regjeringen gikk til en budgiver som hadde et bud som var 200 mill. kr lavere, og reaksjonene her i Stortinget på det har jo vært rimelig tydelige, for å si det slik. Representanten Gullvåg sa også at den forrige regjeringen holdt styret «på en armlengdes avstand». Styret trakk seg som følge av denne regjeringens håndtering av salgsprosessen. Så hvis man reagerer på forholdet til styret, mener jeg at den nye regjeringen hadde en mer avklarende linje i det spørsmålet. Jeg reagerer også på representanten Gullvågs forsøk på å påstå at den forrige næringsministeren ble utsatt for en slags «sjikane» eller dårlig behandling fra opposisjonen. Det er en beskrivelse som jeg ikke kjenner meg igjen i. Foruten de problemer som Regjeringen selv skapte på det næringspolitiske området, er det ingen tvil om at de forventninger som de rød-grønne partiene har skapt i opposisjon, og de utspill og de forventninger som de rød-grønne politikerne skaper i posisjon – de som står utenfor Regjeringen – var næringsministerens største problem, og det vil fortsatt være det største problemet for den nye næringsministeren i denne regjeringen. Jeg vil ha meg frabedt at det er opposisjonen som blir påsatt den type stempler når det gjelder behandlingen av en statsråd. Ellers synes jeg det er fint at representanten Brekk legger vekt på konkurransehensyn i telesektoren. Det gjør selvfølgelig vi andre også. Men det er lite som tyder på at den løsningen som er valgt, vil skape noen bedre konkurranse enn de andre løsningene som var mulige her.
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-19:
Det har vært en del uro rundt BaneTele. Det meste av denne uroen har vært knyttet til den manglende industrielle avklaringen i forrige periode, som den forrige regjering var ansvarlig for. Det er helt klart at BaneTele trengte mer kapital. Men kapital i seg selv er ikke nok til å få til en levedyktig virksomhet. Jeg er derfor glad for at Regjeringen har fått til en industriell løsning som sikrer selskapets framtid. Mens forrige regjering ikke klarte å ta nødvendige grep for å sikre dette, har Regjeringen forhandlet fram en løsning som både er bra for selskapet og som også sikrer statens verdier. Staten beholder jo 50 pst. av eierskapet i selskapet. Gjennom Bredbåndsalliansen får BaneTele tilgang til utvidet nett, kundetilgang, kompetanse og industrielle eiere. Det er viktig for SV at infrastruktur er i offentlig eie. Som nevnt tidligere av en representant fra Arbeiderpartiet står det i Soria Moria-erklæringen at vi skal «medvirke til at BaneTele AS blir et offentlig kontrollert selskap som bidrar til bredbåndsstruktur i hele Norge». Derfor er vi glad for at det til slutt ble en løsning der det offentlige eierskapet er ivaretatt. Med denne løsningen har vi grunn til å tro at vi vil kombinere BaneTeles gode tekniske kompetanse med Bredbåndsalliansens markedstilgang. SV anbefaler Stortinget å følge innstillingen fra næringskomiteen. Til slutt vil jeg bare tilføye at jeg er glad for at vi ser forskjell på en rød-grønn regjering og et borgerlig alternativ.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-10-19:
Eg sluttar meg òg til gratulantane og ser fram til eit konstruktivt samarbeid med den nye statsråden. Det er to forhold som er heilt klåre i denne saka. For det første: På eit tidleg stadium i prosessen var det tydeleg at Breibandsalliansen hadde eit klårt dårlegare pristilbod enn dei to andre. For det andre: Det reelt avgjerande momentet i denne saka er Regjeringa sitt krav om minst 50 pst. eigarskap. Då blir mine to spørsmål: For det første: Kva slags reelle fordelar gjev 50 pst. eigarskap samanlikna med 34 pst.? Då tenkjer eg ikkje på prestisje, men på reelle fordelar. Det andre spørsmålet er: Kor mange millionar kr meiner Regjeringa det er verdt å ofra for å få lov til å vera den største eigaren?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-10-19:
Det er riktig at Soria Moria-erklæringen er en samling av politiske målsettinger. Det bør et politisk dokument være. Det er ikke noen motsetning mellom det og det å oppnå de mål som representanten Korsberg spør om. Vi har valgt en løsning som sørger for at en med det nye sammenslåtte selskapet kommer lenger ut i verdikjeden enn en ville gjort hvis en hadde valgt en løsning der en bare solgte hovednettet som BaneTele i dag har, til en høyest mulig pris. I tillegg til et godt økonomisk resultat, i tillegg til langsiktigheten og i tillegg til statens eierandel på 50 pst., som gir oss påvirkningsmulighet og styringsmulighet på viktig infrastruktur i Norge, har vi valgt den løsningen som gir Telenor – den andre konkurrenten – konkurranse lengst mulig ut i nettet. Derfor er dette også en veldig god løsning for konkurransen og for brukerne av nettet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-10-19:
Svaret på det er at tidlig i prosessen var det åpent hvilket alternativ som ville blitt valgt. Det er ikke riktig at noen har blitt behandlet eksklusivt. Alle interessenter har gjentatte ganger fått mulighet til å komme med alternativer knyttet opp mot våre målsettinger for hvordan vi ønsker å videreføre BaneTele. Da det ble klarlagt hvem som etter vår vurdering ville gi den beste industrielle løsningen, hvem som ville sørge for at staten fremdeles kunne ha et betydelig eierskap, hvem som ville legge hovedvekt på langsiktig industriell utvikling og det å komme nærmere kundene, som vi var opptatt av, ble det sluttforhandlet med én av kandidatene. Det er en helt normal prosess, som har ført til at et selskap der vi har puttet inn en egenkapital på 340 mill. kr, som de samme analytikerne som det tidligere er referert til, har anslått verdien av til i overkant av 500 mill. kr, altså kommer ut med en verdifastsettelse på 625 mill. kr. Hvordan det kan framstilles som et dårlig økonomisk håndverk av Regjeringen, kan jeg ikke begripe.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-10-19:
Det er klart at det å eie 50 pst., i tillegg til de formuleringene som står om muligheten for å øke eierandelen dersom konkrete mål i løpet av en viss periode ikke nås, gir mulighet til å garantere at dette selskapet som staten er deleier i, skal bidra til at vi utvikler bredbåndstilbudet over hele landet. Det geniale med denne løsningen er at den partneren vi har valgt, har veldig gode regionale nett, som vi kombinerer med BaneTeles gode utgangspunkt. Det er ikke mulig å si hva en kunne fått hvis staten f.eks. hadde trukket seg helt ut. Men det er riktig som jeg sa i stad, at verdivurderingene på forhånd lå i overkant av 500 mill. kr. Den avtalen som er oppnådd, er på 625 mill. kr, med staten som 50 pst. eier og en god industriell løsning. Vi mener det gir det nye selskapet et veldig godt finansielt grunnlag for dets videre arbeid.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2006-10-19:
Jeg skjønner meget godt at representanten Hansen ikke ønsker at historien om den forrige regjeringens næringspolitikk skal skrives. Den kommer til å bli skrevet. Jeg er redd den kommer til å bli svært lite ærerik. Derimot reagerer jeg på at representanten Hansen forsøker å løpe fra sitt ansvar for den vanskjebne som rammet BaneTele fram til denne regjeringen tok over og sørget for å finne fram til en industriell løsning som vil komme til å være bærekraftig for selskapet i mange år framover. Og én ting til: Jeg synes at representanten Hansen bør snakke med noen av sine komitekolleger og spørre om de har god samvittighet, når de i omtalen av tidligere statsråd Eriksen har kommet med bemerkninger som ikke bare har virket sårende for Eriksen, men i høy grad også for hans partifeller.
Magnhild Holmberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-19:
Prosessen med selskapet BaneTele ble satt i gang for å få en ny eierstruktur og for å finne en industriell samarbeidspartner som kunne styrke selskapet BaneTeles utvikling. Selskapet har ikke hatt en tilfredsstillende utvikling de siste årene, noe styret meddelte departementet. Styret pekte på at selskapets utfordring best kunne løses ved industrielt samarbeid med en annen aktør i markedet. Målet var altså ikke å selge hele selskapet eller deler av dette, men å finne en partner som kunne styrke selskapets utvikling videre for å bli en landsdekkende konkurrent til Telenor og en tjenesteuavhengig leverandør av en ende-til-ende-løsning for bredbåndskapasitet. I 2004 skjedde også følgende: Regjeringen foreslo en økning av aksjekapitalen i BaneTele AS med 120 mill. kr, som Fremskrittspartiet støttet. Tidligere næringsminister Eriksen uttalte i mai i år til Dagens Næringsliv: «BaneTele skal bli en reell konkurrent til Telenor, noe som er viktig for både næringslivet og husholdningene.» Med gjennomføringen av denne avtalen med Bredbåndsalliansen vil vi nok fremdeles opprettholde en svært svak eller manglende konkurranse i det norske telemarkedet, noe som igjen vil gi seg utslag i et tilbud med lav overføringsverdi til høye priser, sammenlignet med våre naboland. Fremskrittspartiet kan ikke se at Regjeringens foreslåtte løsning vil gi noen styrking av konkurransen i infrastrukturmarkedet. Det er mulig at det ikke var Regjeringens målsetting, men ut fra hva næringsminister Eriksen uttalte i mai måned, var det viktig med konkurranse for Telenor. For den enkelte bruker av infrastrukturmarkedet er det svært viktig at det ikke er monopol på levering av bredbånd og teletjenester. Når en ser hvilke helhetsvurderinger Regjeringen har lagt til grunn for at Bredbåndsalliansen blir ansett å være det mest interessante samarbeidsalternativet – selv om et enstemmig styre i BaneTele AS, de ansatte og egne rådgivere var av en helt annen oppfatning og tilbudet lå 200 mill. kr under det høyeste budet – vurderte næringsministeren denne løsningen som best, for den møter statens ønske om en kontrollerende eierandel, og Bredbåndsalliansen var den eneste aktøren som kunne møte kravet om minst 50 pst. statlig eierskap. Den samme næringsminister Eriksen uttalte videre i mai måned at det var uaktuelt å selge BaneTele på billigsalg. Men med 200 mill. kr under høyeste bud ble dette raskt glemt da selskapet først ble solgt. I ettertid er budet høynet med 200 mill. kr, noe kanskje flere aktører hadde ønsket hvis muligheten hadde vært til stede. Telenor har hatt og har en dominerende posisjon i dette markedet, og med en ny statlig institusjon i bredbånd- og telemarkedet har ikke Fremskrittspartiet noen tro på at det vil bli noen styrket konkurranse i infrastrukturmarkedet. Ut fra et ønske om en bredere konkurranse innen bredbånd- og teletjenester mener Fremskrittspartiet at BaneTele AS bør gis mer tid til å utvikle selskapet, både når det gjelder bredbåndsutbygging, og for å få en landsdekkende konkurrent i telemarkedet. Samtidig bør Regjeringen vurdere å gjennomføre en børsnotering og delprivatisering av selskapet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-01-11:
På vegne av representantene Siv Jensen, Erna Solberg, Lars Sponheim og meg selv vil jeg framsette et privat forslag om norske myndigheters holdning til forslag om boikott av Israel. Forslagsstillerne ønsker primært en rask behandling etter Stortingets forretningsordens § 28 c. Sekundært aksepterer forslagsstillerne at saken sendes komite.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-01-11:
Siden regjeringsskiftet i oktober har vi vært vitne til flere tilfeller av intern strid og dobbeltkommunikasjon fra regjeringspartienes side i flere utenrikspolitiske spørsmål. Det gjelder bl.a. bruk av veto overfor tjenestedirektivet, det gjelder de norske bidragene til den internasjonale operasjonen i Afghanistan og nå sist i forhold til boikott av et av de best utviklede demokratiene i Midtøsten. Dette førte til at Kristelig Folkepartis stortingsgruppe valgte å sende et brev til statsministeren om dette, og det var helt riktig og nødvendig at finansministeren beklaget sitt boikottutspill. Utenriksministeren har også vist en prisverdig klarhet for å få rettet opp inntrykket som er skapt. Mitt spørsmål, også i forlengelsen av statsministerens svar til representanten Inge Lønning, er: Hva vil statsministeren foreta seg? Hvilke tiltak har han iverksatt, og hvilke tiltak vil han iverksette for å hindre at Regjeringen i framtiden opptrer på denne uryddige måten som gjør at man må sende brev til viktige samarbeidspartnere, og som gjør at framtredende medlemmer av Regjeringen må beklage offentlig på den måten som har skjedd i denne saken?