trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-03-07:
Venstre er med på mindretalsforslaget. Men eg trur eg vil seie at kvaliteten på behandlinga ikkje nødvendigvis blir betre med mange kvalitetsindikatorar. Det er jo slik at når vi skal lage indikatorar, må vi ha nokre data. Og eg håpar at eg ikkje går utover grensa for det parlamentariske språket, men på engelsk er det noko som heiter «shit in, shit out», og det betyr altså at dersom vi har dårlege data inn, blir det dårleg det som kjem ut. Når det gjeld artiklar om kvalitet, blir det jo publisert tusenvis av artiklar om kvalitet årleg, rundt omkring i fagtidsskrift og topp tidsskrift internasjonalt. Men det gjer det også i tabloidpressa, og der har vi ei utfordring, for mykje av det som vi les om i tabloidpressa, vil eg påstå er dårleg fundert, og da får vi misvisande forteljingar om fakta, som eg trur det kan vere skummelt å late stå uimotsagt. Så her trur eg at myndigheitene må vere på vakt mot det som blir presentert i det som eg vil kalle tabloidane, og eg vil ta med ein del vekeblad i same slengen. Det er rett å ha fokus på kvalitet, og vi treng kvalitetsindikatorar. Men vi må altså få seriøsitet i botnen, vi må få forsking som ligg i botnen for dei kvalitetsindikatorane som vi skal bruke, slik at dei er truverdige, og så må dei samtidig vere forståelege for folk flest. Elles vil vi ikkje få det vi ønskjer at vi skal få, eit verktøy for å måle kva kvalitet eigentleg er, og som kan bli brukt av brukarane, som er folket.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-03-07:
På vegner av representantane Laila Dåvøy, May-Helen Molvær Grimstad, Hans Olav Syversen og meg sjølv har eg den glede og ære å fremje eit forslag om at ideelle verksemder som yter helse og omsorgstenester, under dette barnevernstenester, blir unnatekne frå kravet om anbod i lov om offentlege innkjøp.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Det er en glede på vegne av representantene Jon Jæger Gåsvatn, Åse M. Schmidt, Ib Thomsen og meg selv å kunne legge frem forslag om å overføre kontrollansvaret for læringsmiljø og inneklima ved landets grunnskoler og videregående skoler midlertidig til Arbeidstilsynet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Et viktig element i Kvalitetsreformen var økt utveksling av studenter mellom Norge og utlandet. Nå ser vi dessverre at andelen studenter som tar hele grader i utlandet, går ned. Til Dagsavisen i dag sier politisk rådgiver i Kunnskapsdepartementet Kyrre Lekve bl.a. dette: «Nedgangen i utenlandsstuderende er beskjeden og det meste av nedgangen skyldes færre helgradsstudenter i Australia. Dette er ikke et problem fordi mange av studiene ikke imøtekom de kravene Norge stiller til kvalitet. Det ble litt for mye «beach university», sier Lekve.» Deler statsråden sin politiske rådgivers banalisering av et alvorlig problem i forhold til målene i Kvalitetsreformen?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Jeg lar meg sjelden hisse veldig mye opp over statsrådens innlegg, fordi hun vanligvis er en svært gjennomtenkt og reflektert statsråd. Men jeg må si at jeg blir litt bekymret når hun med såpass stor kraft legger skylden for den økonomiske situasjonen universitetene og høyskolene er i, på universitetene og høyskolene selv. Det er ingen i denne sal som har glemt Regjeringens lovnad om hvileskjæret. Jeg sier «lovnaden om hvileskjæret», for lovnaden var at det bare skulle være et hvileskjær. Det betydde altså at man skulle komme sterkere tilbake. Sektoren forholdt seg til dette og holdt driftsnivået oppe, slik at studentene i dette unntaksåret ikke skulle bli skadelidende. Jeg synes det er leit at statsråden i dag skyver det ansvaret som Regjeringen vitterlig har, fra seg og over på universitets- og høyskolesektoren, som gjorde det eneste rette, nemlig å sikre best mulig at studenttilbudet ikke ble redusert. Også jeg ønsker statsråden lykke til under budsjettforhandlingene. Er det noe universitets- og høyskolesektoren trenger nå, er det å få tilbakeført disse pengene, fordi hvileskjæret varte noe lenger enn det Regjeringen helt tydelig signaliserte da de introduserte det.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Jeg synes debatten i dag viser at vi er enige om mye når det gjelder statusrapporten for innføringen av Kvalitetsreformen i høyere utdanning, selv om det selvfølgelig er meningsforskjeller. Men selve intensjonen med reformen synes jeg har bred støtte, og det er bra. Et av områdene hvor komiteen har vært helt enig, og delt bekymringen for, gjelder mangelen på bruk av ekstern sensor på lavere grad, altså bachelorgraden. I meldingen sier da også statsråden at hun ønsker en kartlegging av bruken og omfanget av ekstern sensor på lavere grad på universitets- og høyskolesektoren, med tanke på en lovendring som sikrer mer bruk av ekstern sensor på lavere grad. Mindretallet fremmer forslag der de ber Regjeringen vurdere å innføre krav om ekstern sensor for all høyere utdanning. Jeg synes at vi på dette punktet er så enige at jeg primært hadde ønsket at mindretallet ville sende over forslaget sitt. Det skjønner jeg ikke er aktuelt. Derfor vil jeg si fra om at regjeringspartiene vil stemme for forslag nr. 1 fra mindretallet, slik at et samlet storting står bak statsråden i arbeidet hennes på dette området.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Som statsråden så vidt har vært inne på, har Kvalitetsreformen ført til at institusjonene har fått en stor grad av autonomi, og at de har selvstendige og ansvarliggjorte styrer. Steinar Stjernø har uttalt at politikken har abdisert, og alternativet han da egentlig peker på, er mer politisk detaljstyring. Deler statsråden Stjernøs oppfatning, eller er statsråden fornøyd med at sektoren har stor grad av autonomi, og at overordnet styring, sammen med et finansieringssystem som belønner produksjon, er av vesentlig betydning for å oppnå ønsket kvalitet, mangfold og fleksibilitet?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-03-07:
Da Kvalitetsreformen ble innført under den forrige regjeringa, foreslo regjeringa, og fikk støtte fra stortingsflertallet, at reformen skulle fullfinansieres i tråd med sektorens egne beregninger. De beregningene var da på krona - hvis man kan si det sånn - 1 144 mill. kr. Det var det sektoren mente var nødvendig. Nå er ikke Kvalitetsreformen lenger fullfinansiert, og det store kuttet som kom til universiteter og høyskoler på nær 275 mill. kr i budsjettet for 2007, har begynt å vise seg og få dramatiske konsekvenser rundt omkring ved institusjonene. Vi får hver dag inn rapporter om kutt i studietilbud og kutt i oppfølging - kutt i alle de tingene som representerer kjernen i Kvalitetsreformen. Mitt spørsmål er da: Hvordan kan Regjeringa forvente den samme aktivitet, den samme kvalitet ved institusjonene, når man kutter så pass mye i bevilgningene, og ikke minst når man ikke oppfyller løftene om å gjeninnføre pengene på 2008-budsjettet?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-03-07:
Først vil jeg gi regjeringspartiene ros for at de støtter forslaget som vi i komiteen er enige om når det gjelder bruk av ekstern sensor. Jeg tror det er en problemstilling som man må ta fatt i ganske raskt, rett og slett fordi mange, ikke bare ved institusjonene, men også utenfor institusjonene, ser på det som et problem at man ikke helt kan vurdere kvaliteten på de eksamener som avlegges. Så har jeg avslutningsvis i debatten lyst til å knytte noen kommentarer til et tema som har vært oppe ved et par anledninger. Det gjelder særlig institusjonenes autonomi og sammenhengen mellom autonomi og økonomi. Jeg er fullt ut enig i at institusjonene har en autonomi som de må bruke til beste for institusjonen, studentene og for undervisningen. Men det er jo slik at har man ikke økonomi, hjelper det ikke å ha autonomi. Hvis institusjonene opplever gang på gang at de enten får store kutt eller ikke får gjeninnført de pengene de er blitt lovet, har de til slutt ikke noe annet valg enn å kutte stort ved institusjonene. Jeg tror f.eks. ikke at Universitetet i Oslo ønsker å kutte 205 mill. kr i 2008. De gjør det ikke fordi de misbruker sin autonomi, snarere tvert imot - de gjør det fordi de er nødt. Ja, institusjonene har en autonomi, og de har et stort ansvar. Samtidig må de statlige myndighetene legge til rette for at den autonomien kan brukes på en måte som gjør det forsvarlig for studenter og ansatte. Så en kommentar til studentenes økonomiske situasjon og oppslaget som representanten Ljunggren viste til med tidligere utdanningsminister Kristin Clemet. Det er helt riktig at vi gjorde en klar økonomisk prioritering da Kvalitetsreformen skulle innføres. Vi prioriterte fullfinansiering av Kvalitetsreformen framfor bedre studentvelferd - da. Det var vi helt klare på hele veien. Det gjorde vi av én enkel grunn: Skulle Kvalitetsreformen kunne innføres, og skulle den kunne virke, var vi avhengige av store omstillingsmidler i sektoren. Det var altså etter at tidligere utdanningsminister Trond Giske ikke hadde lagt inn ett rødt øre til gjennomføring av reformen. Han trodd at reformen kunne gjennomføres nærmest gratis. Så sammen med stortingsflertallet la vi inn de pengene i sektoren vi mente var nødvendige, og det viste seg å være helt avgjørende for at reformen iallfall er kommet dit den er i dag. Det er vel heller ikke tilfeldig at når studentorganisasjonene nå samler seg om krav til statsbudsjettet, er de fortsatt opptatt av studentvelferd og av studentboliger. Men det de først og fremst er opptatt av, er å kutte ut det hvileskjæret som Regjeringa innførte i 2007, og sørge for at basisbevilgningene igjen blir på det nivået de var før hvileskjæret kom.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-03-07:
Jeg skal være kort. Jeg håper ikke representanten Jensens virkelighetsbeskrivelse følger statsråden til Thorbjørnrud, for da blir det ikke mye penger til sektoren. Det er snart bare representanten Lena Jensen, tror jeg, som deler hennes virkelighetsoppfatning, nemlig at det er store avsetninger i sektoren. Det er blitt grundig tilbakevist gang på gang, faktisk til og med av den avgåtte kunnskapsministeren, Øystein Djupedal, som i ettertid har gått ut og sagt at han advarte mot kuttet, og at det ikke var store avsetninger i sektoren. Tvert imot var det slik at Regjeringen var avhengig av å finne penger som de ønsket å prioritere til andre formål. Det er en helt ærlig sak, men da må man ikke presentere det som et hvileskjær, men som et reelt kutt som sektoren egentlig ikke kan ha noe håp om å få tilbake. Det er helt riktig, som flere representanter har sagt her, at hvileskjæret ble presentert som nettopp det, et hvileskjær som man kunne forvente å få tilbakeført i 2008-budsjettet. Nettopp derfor ventet institusjonene så lenge som overhodet mulig med å foreta smertefulle kutt i utdanningen ved institusjonene, slik at ikke studentene skulle bli skadelidende.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Finansiering av høyere utdanning er viktig. Jeg er veldig glad for at man skal ha en evaluering av finansieringssystemet. SV har vært veldig opptatt av at vi skal ha en sterk basisfinansiering i dette systemet. I budsjettet for 2006 foretok Regjeringen en justering på 274 mill. kr i forhold til basisbevilgningen. Grunnen til at man så at man kunne foreta dette kuttet, var at universitetene hadde såpass mye penger i reserve. Jeg håper at vi gjennom de budsjettbehandlingene som kommer, kan være med på å endre på de kuttene som har vært. Dette kuttet fra Regjeringen på 274 mill. kr var på 1 pst. I årets budsjett har Regjeringen økt finansieringen til de høyere utdanningsinstitusjonene med 2 pst. Regjeringen valgte å øremerke disse midlene bl.a. til stipendiater, til museer, til utstyr osv. Denne regjeringen har altså økt finansieringen til de høyere utdanningsinstitusjonene, noe som opposisjonen prøver å snakke bort, men dette er viktig. Selvfølgelig er vi også opptatt av de signalene som vi får fra universitetene og høyskolene. Vi har fått sterke tilbakemeldinger om en rekke konsekvenser som man har fått på grunn av dette kuttet, og at man er veldig opptatt av den videre budsjettprosessen. Men realiteten er at denne regjeringen styrket universitetene og høyskolene økonomisk i forrige budsjett og ikke foretok noe kutt.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-03-07:
La meg bare først få understreke - etter å ha fulgt Høgskolen i Agders jobb for å bli universitet - at det er viktigere å tenke kvalitet enn å tegne kart. La det være mitt råd i forbindelse med Stjernø-utvalgets innstilling. Vi har hørt at næringslivet har vært bekymret over dette at ekstern sensor er blitt borte. Vi har også hørt at regjeringspartienes representanter her i salen i dag har uttrykt bekymring. Hva er statsrådens holdning til det å bruke ekstern sensor? Vil det være noe statsråden vil ta med? Og vil det da være i Regjeringens interesse at et forslag om å innføre krav om ekstern sensor blir stemt ned i dag?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Jeg deler representantens bekymring for at det er en nedgang i antall studenter som ønsker å studere i utlandet. Men jeg vil også påpeke at det er viktig at de utdanningstilbudene man får i utlandet, har god kvalitet. Vi kommer til å jobbe aktivt med dette i forbindelse med den internasjonaliseringsmeldingen som er bebudet, og da også i samspill med ulike land forsøke å inngå gode avtaler som nettopp kan sikre kvaliteten. At det er noen studenter som kanskje har andre motiver i tillegg til de rent studiemessige, skal ikke jeg ha sagt noe om her, men jeg vil i hvert fall sørge for at kvaliteten på studietilbudene i utlandet er sikret, og at vi får flere studenter både med hele og deler av studiet i utlandet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Jeg er klar over den bekymringen og de forventningene som er ute ved institusjonene. Jeg vil likevel påpeke at det rent finansielt har vært en vekst i budsjettene til høyere utdanningsinstitusjoner, selv om forventningene har vært høyere. Det er også bidratt med f.eks. stipendiatstillinger, som er med på å sikre en god forskningsinnsats i institusjonene. Jeg vil likevel understreke institusjonenes egen autonomi, deres eget ansvar for å foreta de nødvendige prioriteringene innenfor de rammene som de til enhver tid har. Så skal jeg gjøre mitt for at rammene skal bli gode. Men det er institusjonenes ansvar å foreta de interne prioriteringene når det gjelder hva som eventuelt skal endres.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Det er varslet, som også regjeringspartiene i komiteen har bemerket, at jeg og departementet vil se på ordningen med ekstern sensor på lavere grad - det er det det er snakk om her. Vi vil gjerne få en oversikt over det før vi kommer så langt at vi eventuelt kan ta en beslutning i forhold til det. Vi trenger en oversikt over både mulighet, behov og hvordan virkningen er, og det lover jeg at jeg skal bidra til. Så hvis det kan være nok til at man eventuelt trekker et forslag, er jo det positivt. Men uansett kommer vi til å gå inn i den saken og vurdere dette nærmere.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Jeg tror nok jeg kan forsikre - på temmelig trygg grunn - at skolepenger i den type utdanning ikke vil være aktuelt for denne regjeringen. Så får vi gjøre vårt beste for å få på plass de gode rammevilkårene som vi vet sektoren har forventninger om. Jeg vil likevel presisere at i forbindelse med nettopp Kvalitetsreformen har man en undervisningskomponent som har gitt en viss uttelling, og vi har summert det opp: Fra 2003 til 2008 har faktisk institusjonene gjennom denne undervisningskomponenten fått 701 mill. kr i nye penger. Og det er takket være godt arbeid i institusjonene, takket være at de har implementert reformen og fått uttelling, og forhåpentligvis noe takket være en god kombinasjon av dannelsesperspektivet og det faglige perspektivet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Jeg tror jeg har både regjeringspartiene og de andre partiene i komiteen - slik jeg har oppfattet det - med meg når vi sier at hovedtrekkene i Kvalitetsreformen består. Jeg vil da legge vekt på nettopp den autonomien, nettopp den friheten som institusjonene har. Det Stjernø-utvalget har pekt på, er at man av og til kan savne mer politisk styring. Jeg kommer ikke til å ta initiativ til at vi skal gå tilbake til en politisk detaljstyring, men at det kan være noen overordnede perspektiver som i større grad kan være gjenstand for en politisk styring i samspill mellom regjering og storting, ser jeg ikke bort fra. Men det vil vi komme tilbake når vi har bestemt oss for oppfølgingen av Stjernø-utvalgets innstilling.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Verken statsråden eller Stortinget har vondt av opphissende tilrop. Så vi får ta det med. I dette siste innlegget mitt i dag har jeg to kommentarer. Jeg hører det Ine Marie Eriksen Søreide sier om forventninger og om situasjonen ved Universitetet i Oslo spesielt. Man kan si, reelt eller ikke, at det ikke ble gjort noe ved universitetet det første året de fikk en reduksjon i basisbevilgningene. De hadde kanskje forventninger om at det skulle gå over. Men det betyr at det de nå står overfor når det gjelder bevilgninger, vil være dobbelt så mye som i utgangspunktet. Jeg tror at det er en riktig analyse av situasjonen. De burde kanskje ha hørt noen varselklokker tidligere med hensyn til at rammene ble som de ble - men nok om det. Jeg vil understreke institusjonens autonomi, som de har valgt å spre ut til alle fakultetene. De kunne selvfølgelig ha valgt å gjøre det på andre måter. Det er hver enkelt institusjons ansvar å prioritere innenfor de rammene som den til enhver tid får. Men jeg skal være den første til å innrømme at forutsigbarhet er viktig på dette feltet, som på mange andre felt. At Bondevik-regjeringen hadde æren av å fullfinansiere Kvalitetsreformen i sin tid, er riktig, men det var tverrpolitisk oppslutning om det. Det var et enstemmig storting som stod bak. Det skal man ha: Alle partiene var sammen om det. Det er for meg godt å ha med videre i videreutviklingen av Kvalitetsreformen. Jeg vet at dette er en sak og et ankerfeste for høyere utdanning som det altså er tverrpolitisk enighet om. Til Odd Einar Dørum vil jeg si at det tiltaket som jeg har lansert - både i går og i dag - om øremerking av stillinger på høyere nivå til kvinner, er ikke et tiltak på den måten at jeg «plasker uti» ESA-dommen og får kritikk tilbake derfra. Jeg vil se hvor grensen går. Jeg følger nøye med i utviklingen internasjonalt på dette feltet, også i EU-området, for jeg vet at det skjer positive ting der. Jeg vil gjennom øremerking og gjennom andre tiltak finne mulige løsninger for å få flere kvinner inn i de høyeste stillingene innenfor det vitenskapelige miljøet og innenfor universitetsmiljøet. Jeg håper at jeg har støtte for dette. Jeg vil arbeide systematisk og grundig, ikke bare med øremerking, men også med andre tiltak, for å få dette til.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-07:
Jeg har lyst til bare å knytte en liten kommentar til statsrådens siste innlegg. Det kuttet som man nå gjør i universitets- og høyskolesektoren, er ganske alvorlig. Det er dramatisk for dem det gjelder. Det første året ble det lagt et løp som skapte ganske store forventninger: Et «hvileskjær» i seg selv tilsier jo at man skal komme i gang igjen, og det har sektoren ikke fått penger til. I tillegg ble det lagt et ganske tøft løp mot sektoren. Det gikk ut på at hele sektoren hadde store avsetninger, samtidig som opposisjonen gjorde det ganske klart at sektoren ikke fritt kunne benytte disse avsetningene. Sektoren ble satt i en ganske vanskelig situasjon. Fra Regjeringens side ble det ikke gjort noe forsøk på å skape forståelse for at sektoren måtte begynne å kutte ganske tidlig. Det ble tvert imot skapt forventninger om at alt skulle komme på plass igjen. Sektoren ble av Regjeringens talsmenn altså satt i en forferdelig vanskelig situasjon, og den erfaringen tror jeg man skal ta med seg videre.
Johanne Skjølberg (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-07:
Lik rett, men også lik mulighet til høyere utdanning er sentralt for SV. Det er veldig gledelig å høre ministerens historiske tilbakeblikk. I 1960 var det altså 10 000 studenter, og i dag er rundt 200 000. Det viser at vi er på rett vei. Det er flere i dag som gis mulighet til å ta høyere utdanning. Blant annet er gratisprinsippet, som omhandles i St.meld. nr. 16 for 2006-2007, viktig. Og det er veldig gledelig å høre at vår minister stadfester dette, i motsetning til den tidligere utdanningsminister Clemet, som sådde tvil. Likevel vil jeg i mitt innlegg fokusere på et område som flere har vært inne på, men som er veldig, veldig viktig. I 2005 var kun 17 pst. av professorene kvinner. Det er veldig bekymringsfullt at kvinneandelen innenfor toppstillinger i akademia er så lav. Stadig flere av studentene er kvinnelige studenter, og det er særdeles viktig at disse har gode rollemodeller også blant eget kjønn. Jeg vil berømme ministeren for å øremerke toppstillinger til kvinner. Det er et helt nødvendig tiltak - jeg hadde nær sagt - dessverre. Jeg deler også ministerens syn på at man må starte med de områdene der kvinneandelen er lavest, bl.a. realfagene. Men vi kan ikke stoppe her. Det er viktig å fortsette et målrettet arbeid for å øke andelen kvinner. Komite for integreringstiltak - Kvinner i forskning har pekt på en rekke andre tiltak som kan bedre situasjonen på sikt. Det er viktig å følge opp også disse tiltakene. SV vil berømme Regjeringens opprettelse av en likestillingspris for universiteter, høyskoler og forskningsinstitutter på 2 mill. kr. Den kan bidra til å øke oppmerksomheten omkring temaet og viljen til aktivt å gjøre noe for å bedre likestillingen innenfor akademia. SV vil, i likhet med komiteen og saksordføreren, understreke at det ikke bare er likestillingshensyn som gjør at det er viktig å få rekruttert flere kvinner, spesielt innen forskning. Kunnskapen som etableres gjennom forskning, vil bli mangelfull når det ene kjønnet i så stor grad er underrepresentert som forskere. Vi trenger begge kjønn. Universiteter og høyskoler er gitt stor frihet, både økonomisk, faglig og organisatorisk. Med frihet følger ansvar. Det er derfor viktig at våre høyere utdanningsinstitusjoner tar likestilling på alvor og prioriterer rekrutteringsarbeidet, der målet må være å øke andelen kvinner innenfor akademia.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Dette er et forslag som er behandlet flere ganger i forbindelse med ulike dokumenter. Jeg viser til behandlingen av Dokument nr. 8:83 for 2006-2007 og St.meld. nr. 25 for 2005-2006, Mestring, muligheter og mening, og til Budsjett-innst. S. nr. 11 for 2006-2007, til statsbudsjettet for 2007. Flertallet i denne saken - Arbeiderpartiet, Høyre, SV, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre - viser derfor til sine merknader i disse sakene, og går inn for at forslaget avvises. Jeg regner med at mindretallet her, Fremskrittspartiet, selv redegjør for sitt eget forslag.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Dagens sørge for-ansvar som fylkeskommunen har, fungerer mange steder lite tilfredsstillende. Dette bekrefter også Tannlegeforeningen. Det er store forskjeller i det tilbudet som omsorgstrengende i institusjoner, de som mottar hjemmetjenester, psykisk syke og andre grupper som har rettigheter, faktisk får gjennom dagens fylkeskommunale ansvar. Hva ser statsråden for seg må gjøres på dette området, slik at disse gruppene får en bedre tannhelse? Dagens system fungerer mange steder ikke særlig bra.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Forslagsstillerne har fremmet forslag om tiltak for å sikre raskere helsehjelp og redusere sykefraværet. I dag er det mer enn 300 000 mennesker som er mottakere av uførepensjon og tidsbegrenset uførestønad i Norge, og i den siste 10-årsperioden har det vært en sterk økning. Myndighetene har gjennom IA-avtalen forpliktet seg til å øke behandlingskapasiteten for å redusere langtidssykefraværet. Det er en viktig forutsetning for å få mennesker friske og tilbake til arbeid at avsatte midler brukes riktig, at nødvendige tiltak settes inn raskt, og ikke minst at tilgjengelige helsetjenester benyttes. Som forslagsstillerne fra Høyre, med støtte fra Fremskrittspartiet, understreker, er det nettopp her skoen trykker. Samtidig som pasienter venter på hjelp, har privatpraktiserende spesialister og institusjoner ledig kapasitet som ikke blir benyttet. Dersom pasienten ønsker å få et offentlig finansiert behandlingstilbud i spesialisthelsetjenesten, må det foreligge en avtale mellom det regionale helseforetaket og spesialist i institusjon. Skal privatpraktiserende, som f.eks. fysioterapeuter eller jordmødre, tilby helsetjenester som godtgjøres helt eller delvis av kommunen og folketrygden, må det også her foreligge avtaler. Fremskrittspartiet og Høyre mener dagens krav til slike avtaler bør avvikles for å sikre at pasientene kan få bedre tilgang til nødvendige helsetjenester. Det understrekes at offentlige midler skal brukes til å dekke nødvendige helsetjenester i tråd med pasientrettighetsloven og prioriteringsforskriften. Fremskrittspartiet og Høyre er av den oppfatning at dagens system ikke gir informasjon om ledig kapasitet hos privatpraktiserende helsevirksomheter, slik at pasientene lettere kan orientere seg om aktuelle behandlingsmuligheter. I korte trekk kan det nevnes at regjeringspartiene i all hovedsak er enige om at dagens system er rimelig fortreffelig og virker bra.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2008-03-07:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, ønsker Høyre å forbedre støtteordningene som er etablert bl.a. for rusavhengige, psykisk syke, pasienter som lider av periodontitt, og mottakere av pleie- og omsorgstjenester. Ett tiltak som vi mener må styrkes umiddelbart, er de lavterskeltannhelsetilbudene som ble etablert under Samarbeidsregjeringen. Og som jeg viste til i mitt innlegg, har disse tilbudene uvurderlig betydning for de absolutt dårligst stilte. Når statsråden nå skal til Thorbjørnrud for å forhandle om neste års budsjett, vil jeg be henne om å sette disse tiltakene øverst på prioriteringslisten. Spørsmålet mitt er om statsråden kan bekrefte at hun allerede neste år vil sørge for at de som har det dårligst, nå får et bedre tilbud.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2008-03-07:
Kunnskap er makt. Ved å gi pasientene mer informasjon om ulike tilbud i helsetjenesten overfører vi makt fra system til pasient i helsetjenesten. Det er alltid slik at noen pasienter vet noe. Men gjennom kvalitetsindikatorer sørger vi for at alle pasienter får vite. Når pasientene har kunnskap om kvaliteten i helsetjenestene, kan de også gjøre kvalifiserte valg av helsetjenester. Denne åpenheten gir også grunnlag for helt nødvendige forbedringer av tilbudet. Høyre har alltid kjempet for åpenhet og innsyn i offentlige tjenester. Samarbeidsregjeringen utviklet 18 kvalitetsindikatorer for helsesektoren i sin regjeringstid. Men siden regjeringsskiftet synes det som om dette arbeidet nærmest har stoppet opp, for i løpet av to og et halvt år har det blitt utarbeidet bare tre nye indikatorer. Høyre stiller seg derfor fullt og helt bak intensjonen i forslaget fra Fremskrittspartiet, om å intensivere arbeidet med å utvikle nye kvalitetsindikatorer for norske sykehus. Det er viktig at det utformes kvalitetsindikatorer som gir et riktig bilde av helsetjenestene. Slike indikatorer vil alltid representere en form for forenkling som i verste fall kan være misvisende. Det kan være fristende å dele ut smilefjes eller stjerner til sykehus, men dette kan også være en form for tabloid forenkling som tilslører mer enn det avslører. Kvalitetsindikatorene bør både reflektere pasienterfaringer og måle den medisinske kvaliteten ut fra etablerte standarder for god behandling. Samtidig bør indikatorene måle tjenestenes kvalitet over tid og på tvers av tjenestenivå. I tillegg til at kvalitetsindikatorene skal gi viktig informasjon til pasientene, representerer dette også en viktig faktor for kvalitetsutvikling i sykehus. En studie foretatt av professor Peter Hjort på vegne av Sosial- og helsedirektoratet viser at såkalte uheldige hendelser i helsevesenet årlig fører til 2 000 dødsfall og 15 000 varig skadede pasienter. Det er enormt, og kostnadene er anslått til ca. 2 milliarder kr. Det er hevdet at sikkerhetsarbeidet i norske sykehus er på det samme nivået som i luftfarten i 1950-årene. Medisinske feil har en høy pris for pasienter som opplever dårlig helse og livskvalitet, samtidig som dette er dyrt for samfunnet. Samarbeidsregjeringen foreslo å etablere medisinske kvalitetsregistre innenfor alle medisinske fagområder. Slike kvalitetsregistre kan måle resultatet av behandling, prosedyre og tiltak overfor pasienter. Kvalitetsregistrene vil i særlig grad kunne avdekke om tjenestene er trygge og virkningsfulle. Jeg vil be statsråden forsikre seg om at dette arbeidet pågår for fullt. Det er mye fokusering på økonomi og organisatoriske rammer i helsetjenesten. Det er nå på tide at det helsepolitiske søkelyset rettes mot innholdet og kvaliteten i helsetjenesten. Tiden er neppe inne for nye store omorganiseringer, vi håper det ikke blir nødvendig for å rette opp de styringsproblemene vi ser i dag. Hvis vi skal ta fatt på nye reformer innen helsetjenesten, må det være en kvalitetsreform. Vi må sørge for at ikke bare ressursbruken, men også det medisinsk-faglige tilbudet i norske sykehus er på verdenstoppen.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2008-03-07:
Jeg har bare en kort kommentar til det statsråden sa om økt ventetid. For det første sa jeg ikke at det var en voldsom økning. Jeg var ganske nøktern i det jeg la fram. Jeg bare viste til tall fra Norsk pasientregister fra 28. februar i år, som viste at ventetiden for helsehjelp innen spesialisthelsetjenesten, både i det psykiske helsevernet for voksne og i somatikken, øker. Så sier statsråden at den øker bare med én dag. Men med alle de tiltakene som statsråden nevnte i sitt innlegg, og som er nevnt i alle andre debatter, også i budsjettdebatter, og alle de økte ressursene som Regjeringen og statsråden skryter av at de har, burde jo faktisk ventetiden gått betydelig ned. Det virker nesten som om stastråden slår seg til ro med at det bare er én dag økning av ventetiden. Jeg hadde forventet at ambisjonene var større enn som så, og at ventetiden hadde gått ned, spesielt for gruppen innen psykisk helsevern.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-03-07:
Kristelig Folkeparti er opptatt av å ivareta de gruppene som sliter med økonomi og helse, bl.a. ved å skjerme og finne løsninger for dem med alvorlige tannhelseproblemer og dermed også store utgifter. Vi har ventet i over to år på meldingen fra Regjeringen. Som svar på alle spørsmål og forslag i Stortinget, som det har vært en del av i denne perioden, har statsråden henvist til denne meldingen som skulle komme. Når kan vi forvente at Regjeringen blir ferdig med ytterligere utredninger og kommer med forslag til tiltak for de ulike gruppene som har behov for det? Blir det i denne regjeringsperioden? Den er jo allerede kommer over halvveis. Det står på så mange punkter at ting skal utredes, det er bare et par punkter det står at man skal komme tilbake til i 2009-budsjettet. Derfor har vi behov for å høre litt nærmere om når disse utredningene vil kunne være ferdige.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-03-07:
Det er av stor betydning å få folk med skade eller sykdom så raskt tilbake i arbeid som mulig, først og fremst av hensyn til den enkelte, men også i et samfunnsøkonomisk perspektiv. Det trengs en bred satsing på rehabilitering og habilitering for alle grupper i samfunnet både i kommunehelsetjenesten og i helseforetakene, herunder ideelle og private opptreningsinstitusjoner. Kristelig Folkeparti støtter forslagsstillernes bekymring for at ledig kapasitet hos ideelle og private helseinstitusjoner ikke benyttes, slik en rekke aktører melder fra om. La meg ta noen eksempler. Nord-Norges Kurbad i Tromsø har i år avtale på totalt 75 plasser, opprinnelig kapasitet er 95 plasser. Landaasen Rehabiliteringssenter har avtale i år på totalt 60 plasser, opprinnelig kapasitet er 80 plasser. Skogli Helse- og Rehabiliteringssenter har måttet redusere antallet plasser. Alt etter hvor mange plasser helseforetakene kjøper, må institusjonene kvitte seg med de ansatte som det ikke er rom for å beholde ut fra oppdrag og økonomi. Denne type arbeidsplasser blir derfor lite attraktive, når det blir lite forutsigbare ansettelsesforhold. Institusjonenes kunnskap og kompetanse blir også utsatt under slike forhold. Selv om flere institusjoner opplever større etterspørsel akkurat nå etter sine tjenester som følge av ordningen «Raskere tilbake», innebærer det dessverre ikke større forutsigbarhet for driften. Blant annet er framtidige investeringer i bygninger o.l. vanskelig, siden det bare kjøpes en andel av den totale kapasiteten av plasser, og siden avtalene er relativt kortvarige. I Nasjonal strategi for habilitering og rehabilitering, som ble lagt fram i fjor høst, sier Regjeringen at private institusjoner, noen drevet av ideelle organisasjoner, er en viktig ressurs i rehabiliteringsarbeidet, men at det må erkjennes at deres rolle og rammebetingelser ikke har vært tilstrekkelig klarlagt. Det tas til orde for at det skal etableres mer langsiktighet og forutsigbarhet i de private virksomhetenes rammebetingelser. Men så langt har det ikke kommet synlige initiativ på dette fra Regjeringens side, og bekymringen er stor blant institusjonene der ute. Det er svært viktig at dette arbeidet intensiveres, først og fremst for de pasientene som ikke får et behandlingstilbud, men også for institusjonenes del, siden disse står i fare for å gå tapt under dagens betingelser. Regjeringen skriver videre i sin rehabiliteringsstrategi at det skal etableres en arbeidsgruppe som skal foreta en samlet gjennomgang av de regionale helseforetakenes kjøp av tjenester nettopp fra de private rehabiliterings- og opptreningsinstitusjonene for å klargjøre i hvilken grad det skal settes nasjonale rammer for anbudene. Det kunne vært greit å vite hva som er status for dette arbeidet. Så til sist: Kristelig Folkeparti støtter ikke forslagene i dokumentet vi behandler i dag. Bakgrunnen for det er at de framstår for oss som så vidtgående at vi har vanskelig for å skue konsekvensene, men vi deler likevel fullt ut forslagsstillernes bekymringer med hensyn til tiltak for å sikre raskere helsehjelp og redusert sykefravær.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-03-07:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet, for vi har behandlet denne saken mange ganger før. Men når representanten Giltun sier at Regjeringen ikke gjør noe for å beskytte eldre, at det ikke gjøres noe, er det en så grov påstand at den ikke kan bli stående. Jeg har lyst til å minne representanten Giltun på at det ikke er lenge siden vi behandlet omsorgsmeldingen, der denne problematikken ble nøye drøftet. Så jeg føler det var viktig å påpeke at den type utsagn får stå for representanten Giltuns syn, og jeg tror faktisk ikke det deles av noen andre i denne sal.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-03-07:
Jeg synes det er noe underlig at representanten Giltun driver med en psykologisk analyse av mine reaksjoner. Jeg reagerer når jeg blir provosert av den type utsagn som representanten kommer med. Jeg har lyst til å minne om at vi har behandlet stortingsmeldingen om eldreomsorgen. Vi er blitt enige om kvalitetsforbedringer på en rekke områder, som Regjeringen vil følge opp framover. Vi drøftet inngående bruk av attester, og Regjeringen har på gang en gjennomgang for å se på effekten av attestbruk innenfor denne sektoren og andre sektorer. Så å si at Regjeringen ikke bryr seg eller setter i verk tiltak i det hele tatt for å beskytte eldre mot overgrep, det er så urimelig at det ikke bør sies fra denne talerstol.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-03-07:
Sonja Irene Sjøli påpeker noe svært vesentlig, nemlig den store utfordringen det er at mange mennesker støtes ut av arbeidslivet på grunn av sykdom av forskjellig art, og hun påpeker at altfor mange blir uføretrygdet. Noe av dette skyldes at arbeidslivet er ganske tøft, det er krevende, og omstillingene er mange, så det er mange som ikke greier helt å henge med i arbeidslivet. Når vi snakker om behandlingstilbudet «Raskere tilbake», mener jeg at det har vært en suksess. Når 10 000 sykmeldte arbeidstakere ble behandlet i 2007 - det er et stort antall - viser det at Regjeringens satsing på dette området faktisk virker. Det er store kostnader spart ved å få disse arbeidstakerne raskt tilbake i arbeid. I desember var tallet på henvisninger til opplegget «Raskere tilbake» helt oppe i 2 500 personer, og jeg tror at vi framover kommer til å se en økende etterspørsel. Så vet vi som har arbeidet noen år, at det er noen sykdommer som det raskt kan finnes behandling for. Å operere et kne, å operere en skulder er liksom ikke det mest kompliserte. Men når det gjelder muskel- og skjelettlidelser, må det til et mer krevende opplegg, med lengre behandlingstid og lengre tid til rehabilitering. Ikke minst gjelder dette også mennesker med psykiske lidelser. Jeg er derfor veldig tilfreds med at NAV har en tydelig fokusering på denne gruppen - på dem som ofte går langtidssykmeldte, og som ender opp med uføretrygd. Det er jo nettopp de langtidssykmeldte som koster samfunnet mye, og det fører til store belastninger for den enkelte arbeidstaker å være utenfor arbeidslivet. Så jeg tror det er viktig å satse videre, og enda sterkere, på disse gruppene som går langtidssykmeldte, og som ikke en operasjon på en måte kan «fikse». Det er langt mer krevende. Men jeg tror at vi, når det har gått noen år, vil se at dette var en veldig god og rett satsing. Derfor er det også bra at Regjeringen i statsbudsjettet for 2008 har valgt å øke denne posten. Jeg håper at denne ordningen setter seg, og at folk blir enda bedre kjent med den. Den gjør at folk kan få et bedre liv ved at de får lov å stå i arbeid lenger, eller ved at de som står utenfor, blir ført tilbake til arbeidslivet.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-03-07:
Jeg tror alle er enige om at antall aborter er for høyt. Derfor er det viktig å sette i verk tiltak for å hindre at kvinner blir uønsket gravide. Da er det avgjørende med en god seksualopplysning der ungdom ferdes, både i skole, i fritidsklubber og andre steder. Det er viktig med tilgjengelighet til sikker og god prevensjon. Som mann mener jeg det også er viktig å understreke menns ansvar for å bruke prevensjon, for nettopp å kunne være med og forebygge uønskede svangerskap i tillegg til seksuelt overførbare sykdommer. Senterpartiet vil også peke på det personlige ansvar som den enkelte har for egen adferd og livsstil når det gjelde å hindre uønskede svangerskap og også seksuelt overførbare sykdommer. Senterpartiet mener det er viktig å understreke at dette også er mannens ansvar. Å ta en beslutning om abort må være et svært vanskelig valg. Derfor er det avgjørende for kvinnen å få god og tilstrekkelig informasjon om både fysiske og psykiske reaksjoner etter et svangerskapsavbrudd. Det er viktig at samfunnet har ordninger som gjør at kvinner som er blitt uønsket gravide, også får hjelp til å bære fram barnet. Oppfølgingen av kvinner som har valgt å ta abort eller har spontanabortert, må bli bedre, sier hele komiteen. Videre sier komiteen at den er tilfreds med at statsråden har tatt initiativ overfor Sykepleierforbundet og Legeforeningen for å diskutere hvordan oppfølgingen kan bli bedre. Da vil jeg igjen vise til representanten Sjølis innlegg, hvor hun understreker at Jordmorforeningen faktisk er viktig å ta med i denne sammenhengen. Det vil jeg også understreke. Handlingsplanen for forebygging av uønskede svangerskap og abort går ut i inneværende år. Jeg er veldig glad for at en samlet komite understreker at denne handlingsplanen både må videreføres og styrkes, slik at målet om at kvinner som har tatt abort, kan få det bedre, og ikke minst at målet om å få ned uønskede svangerskap, kan nås.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Jeg trur det viktigste svaret på spørsmålet fra representanten Fredriksen er at vi er nødt til å få til enda mer desentralisert virksomhet og få utdannet flere tannpleiere og tannlegespesialister i hele landet, slik at folk, uansett hvor de bor, faktisk har tilgang til tannbehandling når de trenger det og i alle fylkeskommuner. Det er nok riktig at det her er ulikheter i det tilbudet som gis. La meg bare bruke ett eksempel: Jeg besøkte for en stund tilbake fylkestannlegen i Hedmark, som er stasjonert i Elverum kommune. De fortalte om sitt tilbud med oppsøkende virksomhet overfor mennesker som sliter med rus. Vi er nødt til å ha mye mer av den typen virksomhet, f.eks. overfor noen av de mest utsatte gruppene. Fylkeskommunene må også i framtida innrette seg på at de må inngå flere avtaler med private tannleger og tannpleiere enn det som er tilfellet i dag, nettopp for å nå dem som jeg oppfatter at de fleste i denne salen er opptatt av, nemlig de mest utsatte gruppene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Representanten Sjøli veit at jeg ikke i dag kan si når Regjeringa kommer tilbake med forslag for å følge opp det som nå ligger i meldinga og innstillinga fra komiteen her i Stortinget. Men det representanten Sjøli og alle andre kan være helt sikre på, er at denne Regjeringa, inkludert meg sjøl, er særdeles opptatt av å redusere de sosiale helseforskjellene i vid forstand. Da ligger det i det at vi sjølsagt er opptatt av først og fremst å greie å få til bedre tiltak for dem som trenger det mest. Som representanten Sjøli har påpekt i flere omganger: Noen av dem sliter med rusproblemer og/eller psykiske lidelser Jeg har også sterk tru på ulike lavterskeltilbud. Det er slik at noen, fordi de har vanskelige liv, ikke greier å komme seg til tannlegen. Det må være noen som drar hjem og henter dem og hjelper dem med den skrekken som mange har for tannleger, før man i det hele tatt kan sette i gang med reparering av tennene. Det er mye som skal falle på plass, og det er ikke bare å sende et kort i posten om at man har time. Og dette er vi sjølsagt innstilt på å prøve å avhjelpe.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
For det første har Regjeringa foreslått og Stortinget har allerede sluttet seg til flere tiltak som innebærer en bedring for noen av dem som trenger det mest, f.eks. innsatte i fengsel og en del som sliter med rus. Den veien skal vi sjølsagt gå videre på. Prosessen videre vil nå være at vi sjølsagt kommer til å komme tilbake med de forslag vi måtte ha etter denne debatten, i budsjettsammenheng - det er der de hører hjemme - og også i lovsammenheng, i forbindelse med rettigheter for flere. Vi skal heller ikke på dette området bruke lengre tid enn nødvendig. Men jeg kan ikke i dag si akkurat hvilken dato eller måned vi kommer tilbake, men det jeg kan garantere, er at dette er et arbeid som vi er svært opptatt av, og der vi sjølsagt også kommer tilbake til Stortinget med forslag så snart vi har noe klart.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Jeg takker først for ønsket om medvind - det trenger vi alle. Denne meldinga er ikke annerledes enn andre meldinger. Jeg er sjølsagt uenig med representanten Ludvigsen i at det her ikke foreligger noe konkret. Jeg mener at vi her har veldig konkrete forslag til hvor vi skal gå videre, f.eks. når det gjelder 19-20-åringer, friskhetskontroll for eldre, som er meget viktig, og når det gjelder å vurdere en utvidelse av ordningen til å omfatte noen av dem som har størst problemer, som mennesker med psykiske lidelser og rusproblemer mv. Det normale ved meldinger er at de ikke inneholder konkrete forslag utover det jeg nå sier, men at man kommer tilbake til dette i lovsammenheng og budsjettsammenheng. Det har vi sjølsagt til hensikt å gjøre. Så jeg mener at her ligger det gode forslag og gode grep. Jeg merker meg også at komiteen på noen områder har forslag til forsterkninger, og det har jeg ingen motforestilling mot. Jeg synes det er gode forslag, og vi skal sjølsagt følge opp det på en skikkelig måte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Eldre mennesker er sjølsagt like forskjellige som alle andre, i alle aldre. Mange har muligheten og går til tannlege, men det er sjølsagt også en del som ikke gjør det av forskjellige årsaker, bl.a. økonomiske. Det er også slik at folk har ulike utgangspunkt. Vi er opptatt av å bevare en god tannhelsetilstand og gjøre den enda bedre også for eldre mennesker. Det er en av grunnene til at vi foreslår en såkalt friskhetskontroll med jevne mellomrom, for å hindre at tennene forfaller så fort som noen opplever. Vi kommer til å komme tilbake med konkrete forslag så fort vi kan, men jeg er sikker på at representanten Valved er enig i - jeg tar sjansen på det - at vi også må sørge for at tilgjengeligheten blir god i hele landet. Der er vi dessverre ikke i dag, så vi må greie å gjøre begge disse tingene ganske parallelt, slik jeg ser det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Jeg kan forsikre representanten Sjøli om at jeg ikke har slått meg til ro verken når det gjelder ventetider eller andre ting innafor denne sektoren. Det er også slik at vi stadig får flere nyhenviste innafor denne sektoren - flere som kommer i kø fordi vi kan gi flere og bedre tilbud. Jeg vil også si når det gjelder ventetider, at det har vært ganske stabile tall siden 2005, til tross for at det har blitt mange flere pasienter som er henvist og får behandling. Men det er i det siste kvartalet - altså sammenliknet med i fjor - tredje tertial 2007, generelt sett en liten økning på tre dager. Det er én dag innen psykisk helsevern for voksne og en reduksjon på fire dager for barn og unge innenfor psykisk helsevern. Så skal vi sjølsagt videre. Det er det vi hele tida jobber med, å greie å gi enda flere behandling av god kvalitet og innafor kortest mulig tid. Jeg mener også at vi alle har et ansvar for ikke å beskrive situasjonen som verre enn den er. Noe av utfordringen er at her er det store regionale forskjeller. Det har vi sjølsagt til hensikt å gjøre noe med. Derfor har jeg ikke slått meg til ro, verken med dette eller med andre ting innafor dette området.