Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Det har de siste åra blitt svært så moderne her i Stortinget å prate om ulike samferdselspakker. På en måte var vel pakka vi har til behandling her i kveld, Oslopakke 2, den første pakka som Stortinget hadde til behandling – det er kanskje å gå litt for langt, men det var i alle fall Stortinget som tidlig i prosessen var med på å fatte et vedtak om at det skulle utarbeides en plan for forsert kollektivutbygging i Oslo- og Akershus-regionen. Det vedtaket fattet Stortinget høsten 1996. Seinere har den pakka fått navnet Oslopakke 2. Oslopakke 1 viser tilbake på Oslo-pakka, som den i sin tid het, hovedvegutbygginga i Oslo-området og opprettelsen av bomringen rundt Oslo for ti år tilbake og drøyt det. Oslopakke 1 kom jo i sin tid på beina fordi en måtte løse innfartsproblematikken i hovedstadsområdet. Mange av oss husker hvordan trafikken stod nedover Vålerenga – det var praktisk talt ikke mulig å komme inn og ut av hovedstaden til visse tider i døgnet. Så gjorde en et skippertak og fikk satt i gang utbygging av vegsystemet. En er ennå ikke ferdig, det gjenstår mange veger før Oslopakke 1 er realisert. Men i løpet av de siste ti åra har en altså sett at det holder ikke med den vegutbygginga som en har gjort i hovedstadsområdet. Hvis økningen i transportvolumet fortsetter på samme måten, vil også de nye innfartsvegene til Oslo om kort tid være sprengt, fulle av trafikk. Det er ingen god løsning at vi har fått nye veger inn til hovedstaden hvis resultatet blir at vi flytter trafikken fra de gamle, dårlige vegene og over på de nye motorvegene som bygges. Derfor tok altså lokale krefter initiativ til at det skulle utarbeides en plan for kollektivsatsing i hovedstadsregionen. Som sagt, Stortinget velsignet det i 1996, og gav marsjordre om at en plan skulle utarbeides. Det gjorde Oslo og Akershus. Det har i grunnen tatt lang tid – for lang tid vil jo jeg si – fra vedtaket ble fattet i 1996 og til vi i dag har den første runden av behandling av Oslopakke 2. Jeg ønsker å ha med disse ordene innledningsvis fordi det er svært få av de pakkene som Stortinget har hatt til behandling den siste tida, som det er Stortinget sjøl som har vedtatt skal utarbeides. Eller for å si det slik: Oslopakke 2 er så vidt jeg veit den eneste pakka Stortinget sjøl har vedtatt skulle utarbeides. Vi skal i dag ta stilling til en bit av finansieringsopplegget i Oslopakke 2, hvor det er skissert at kostnaden skal deles mellom brukere i form av økte bompengetakster og økte takster på de kollektive reisemidlene, i form av lokale bidrag og i form av ganske betydelige statlige bidrag. Det som foreløpig så langt er presentert, har ei total ramme på 24 milliarder kr. De to viktigste prosjektene i Oslopakke 2 er bygging av nye dobbeltspor fra Asker til Skøyen og fra Ski til Oslo. Det er mange prosjekter som inngår i den totale pakka, mange prosjekter som vil forbedre infrastrukturen for de kollektive transportmidlene rundt Oslo, men som sagt, de to dobbeltsporene er desidert de største prosjektene. Å bygge jernbane er i utgangspunktet et statlig ansvar. Men vi skjønner alle sammen at bare disse to helt fundamentalt viktige dobbeltsporene koster altså 13–14 milliarder kr. Finansiering av Oslopakke 2 og hvilke prosjekter som skal prioriteres, må vi sjølsagt komme tilbake til ved behandlinga av Nasjonal transportplan i høst, eventuelt på nyåret. I dag har vi altså fått oss forelagt og har til behandling prinsippene omkring finansiering av pakka og forslaget om å gi bompengeselskapet A/S Fjellinjen lov til å starte forhåndsinnkreving av økte bompengetakster, som da skal gå til kollektive transportformål. Men som sagt: Jeg understreker ganske så sterkt at den virkelige reelle runden om Oslopakke 2 må vi ta i behandlinga av Nasjonal transportplan. Det er et greit flertall i samferdselskomiteen som går inn for forslaget fra Regjeringa. At Fremskrittspartiet har sin holdning til saka er i grunnen ikke overraskende. Fremskrittspartiet har hele tida signalisert at de er motstander av pakka. Det var faktisk så vidt jeg husker bare Fremskrittspartiet som stemte imot da Stortinget i 1996 vedtok at det skulle utarbeides en slik plan. Det var bare seks stemmer i Stortinget mot forslaget. Så Fremskrittspartiet har i grunnen opptrådt ryddig hele vegen, sjøl om jeg er dypt og inderlig uenig med Fremskrittspartiet i saken. Det er i grunnen noe mer overraskende hvilken vending Høyre har tatt i saken så langt. Når jeg sier overraskende, er det fordi det ikke minst fra Høyre-byrådet i Oslo, med samferdselsbyråden i spissen, har ivret sterkt for å få på plass Oslopakke 2. Jeg registrerte også at byrådet var ute og roste samferdselsministeren for det framlegget han hadde lagt fram, da proposisjonen ble fremmet i statsråd. Jeg har i grunnen ingen ønsker om å starte noen polemikk med Høyre i forhold til det Høyre skriver i sine merknader. Jeg syns for så vidt Høyre har gode poenger i det de tar opp. Høyre signaliserer jo ikke at de er imot pakka – det syns jeg er gledelig, men ønsker altså at den totale behandlinga skal utsettes til behandlinga av Nasjonal transportplan, i og for seg også et reelt standpunkt, sjøl om jeg hadde håpet at også Høyre hadde vært med blant flertallet i dag. Det jeg spesielt har lyst til å uttrykke som er gledelig, er hva Høyre skriver om statens ansvar for å finansiere de to dobbeltsporene, for det er i utgangspunktet statens ansvar å bygge jernbane i Norge. Høyre skriver altså at en er villig til å være med på å finansiere de to nye dobbeltsporene med hjelp av ordinære midler. Sjøl om jeg altså ikke er helt fornøyd med den vendinga Høyre har tatt i saka, syns jeg i alle fall det er positive toner fra Høyre at en allerede nå signaliserer at en er interessert i å være med på å finansiere de to nye dobbeltsporene. Til slutt: Jeg anbefaler på det varmeste at vi slutter opp om innstillinga fra samferdselskomiteen. Jeg trur det er usedvanlig viktig at vi nå kan få på plass så mye som mulig, at bompengeselskapet Fjellinjen får tillatelse til å starte forhåndsinnkrevingen, og at vi kommer tilbake med signaler om at staten er interessert i å bidra med midler til Oslopakke 2, som da skal gå til å finansiere det som er statens eget ansvar; å bygge de to dobbeltsporene: fra Skøyen til Asker og fra Ski til Oslo. Vi ser sjølsagt fram til behandlinga av Nasjonal transportplan om noen måneder.