Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-09-22:
Da Stortinget behandlet hjemfallssaken i 1909, holdt man på i elleve dager. Man debatterte i elleve dager, og man har et referat på 449 sider. Det forteller litt om dimensjonen i denne saken. Det forteller om at det var en sak som man i 1909 så viktigheten av, og man gjorde da et håndverk som vi skal være stolte av, og som har stått seg fram til i dag. Nå er det vår tur! Jeg mener at dette er en av de viktigste sakene Stortinget har behandlet siden 1814 - en av de desidert viktigste sakene. Det var det i 1909, og det er det nå. Det handler om at vi har klart å gjøre vår viktigste naturressurs om til velferd, fordi dette har tilhørt fellesskapet. Det holdt på å glippe i 1906, for da var altså 77 pst. av all vannkraft kjøpt opp av utlendinger, og høyrekreftene, den gangen som nå, jobbet intenst for å få privatisert vannkraften, gjerne til utenlandske investorer. Men vi hadde dyktige folk som stod imot. Det må også vi som tror på saken, gjøre denne gangen. Det er ikke noe tvil om verdiene i dette. De er så enorme at det nesten er ufattelig å forstå det. Jeg kommer fra Nord-Trøndelag, der vi har Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk. De leverer hvert eneste år flere hundre millioner tilbake til velferd i Nord-Trøndelag: til skoler, kulturhus, veier, helse osv. Hvert eneste år! Vi klarer ikke å se at det slutter noen gang. Det er snakk om evighet, rett og slett. I all evighet skal vi faktisk få nytte av denne ressursen. Olje og gass blir en detalj i forhold. Så er spørsmålet: Hvorfor kommer saken opp igjen nå? Det ble sagt fra denne talerstolen i forbindelse med EØS-saken i 1994 at hjemfall stod trygt innenfor EØS. Men så skjer det likevel endringer, det kom under press rundt årtusenskiftet. Hvem som stod bak det presset, er jo en historie for seg sjøl. Det går rykter om at det var en større norsk bedrift, men la oss nå ta det en annen gang. Det ble da sagt at det var i strid med EUs regelverk. Så har Regjeringa satt seg ned og gjort jobben. Og når jeg kikker på hva statsråden, hans forgjenger, resten av Regjeringa og vi som hører til i stortingsapparatet, har gjort, er det gjort en fantastisk jobb, der man faktisk klarer å beholde hjemfallet etter at man har vært innom EFTA-domstolen og fått prøvd saken. Så kommer man tilbake med hjemfall i en litt ny versjon, men like god som den hjemfallsordningen som var i 1909. Jeg syns vi skal være stolte av den jobben som Regjeringa har gjort. Hva handler dette om? Jo, det handler om materielle verdier, men det handler også om ideologi. Det handler om hvem som skal eie vannkraften. Det handler om hvem som skal nyte godt av disse verdiene. Er det private eller er det fellesskapet som skal nye godt av det? Hjemfall sikrer at det norske folk eier og nyter godt av vannkraften. Det sikrer at vi har nasjonal styring over vår viktigste naturressurs. Ni av ti nordmenn er enig i det. Så må jeg ta en liten visitt innom de andre partiene. Høyresiden i norsk politikk var også negativ i 1909. Hadde det vært opp til dem, ville i dag mesteparten av norsk vannkraft ha vært i utenlandsk eie. Men heldigvis stod det dyktige folk opp, den gangen var det Venstre. Jeg er stolt av det Venstre gjorde i 1909. Med Johan Castberg og Gunnar Knudsen i spissen gjorde man en jobb som faktisk fortjener en byste og en statue, som vi har av dem her på Stortinget. De fortjente faktisk de bystene de fikk, de guttene der. Men nå svikter Venstre og også Kristelig Folkeparti. Det overrasker meg veldig, med den fortiden som ikke minst Venstre har. Jeg vil igjen sitere Fredrik Sejersted, han er professor dr. juris ved Senter for europarett ved Universitetet i Oslo: «I den senere tid har det vært strid og debatt om en liten flik av denne store saken. Hydro har drevet intens lobbykamp for å sikre seg fordeler ut over det som følger av selskapets konsesjoner - ved enten å bli kvitt hjemfallsforpliktelsene eller få lange gratis forlengelser. Hvorvidt slik støtte ville vært fornuftig bruk av fellesskapets midler, kan diskuteres. Men uansett vil det kunne ødelegge hele modellen EØS-rettslig, fordi det vil svekke prinsippet om konsistent offentlig eierskap. Derfor er forslagene med rette tilbakevist av Regjeringen og flertallet i energikomiteen.» Opposisjonen i Stortinget bør også merke seg disse ordene. Dette er en sak vi ikke leker med. Dette er en sak av stor betydning som skal stå seg i mange hundre år. Hvis kampen for en industribedrift i en kommune i Norge på en måte blir fokuset i debatten, er man fullstendig på villspor. Dette er ikke noe avtalebrudd. De konsesjonene som er gitt til både Elkem og Hydro, står ved lag til konsesjonstida går ut. Vi har en rekke bedrifter i Norge, f.eks. Norske Skog, som overhodet ikke har den type fordeler som disse bedriftene har hatt. Vi bryter ingen avtaler, de står løpet ut. Og skulle vi få en hjemfallsdebatt hver gang vann hjemfaller til staten, og skal vi ha en debatt hver eneste gang et industriselskap må levere tilbake etter avtale, må jeg si at nasjonalforsamlingen gjør en slett jobb. Her må man stå som en påle, her må man stå rakrygget, og man må ha ryggrad slik som man hadde i 1909 - som i hvert fall flertallet hadde i 1909. Jeg mener at forslagene fra opposisjonen vil sette hele hjemfallet på spill. Det er litt av et ansvar å påta seg. Jeg leser mye historie. Jeg syns det er spennende å lese om store politikere: Johan Sverdrup, Gunnar Knudsen, Johan Castberg, Einar Gerhardsen og mange flere. Dette er politikere som har gått over i historiebøkene med et pluss foran seg. Jeg tror at opposisjonen i dag, med den holdningen de har til hjemfallssaken, vil bli en parentes i norsk historie. Og dersom det blir omkamp, og den omkampen blir vunnet, vil de bli en fiasko i norsk historie. Hva hadde skjedd hvis vi ikke hadde fått hjemfall i 1909? Jo, som jeg sa tidligere, det som da ville ha skjedd, er at det ville blitt et betydelig press på å få kjøpe norsk vannkraft, fordi vi sitter med en ressurs som naturligvis er veldig spennende også for internasjonale kapitalmiljø, der avkastningen er så formidabel fordi den har en enorm lengde, og fordi vi kan lage strøm i de svære magasinene våre. Det er ikke bare fossene, det er magasinene, og det er en enorm langsiktighet over denne type investeringer. Og hvis vi avikler hjemfall nå, tror jeg vi vil få et massivt engasjement for å få kjøpt norsk vannkraft. Jeg tror både kommuner og fylkeskommuner - neppe Statkraft - vil oppleve at det kommer et betydelig press på å få kjøpe norsk vannkraft, dvs. at når det er gått noen tiår, vil mye av vannkraften vår være solgt ut av landet, og for evig tid. Jeg refererte tidligere til professor Sejersted. Han sier at dette er den viktigste saken Stortinget har behandlet siden 1940 - den viktigste saken siden 1940. Det handler om å ta vare på vår viktigste naturressurs for all framtid. Det gjør Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, og det er jeg stolt av. Johan Castberg, som var justisminister i den regjeringa, ville ha hatt bursdag i går. Johan Castberg ville ha vært 146 år i går. Jeg tror han ville ha vært stolt av det vedtaket som Stortinget vil gjøre i dag, men jeg tror han ville ha vært skremt over opposisjonen i denne saken.