Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Utbyggingen av Saltfjellet/Svartisen har en lang forhistorie, som sakens ordfører har redegjort for. Og det er en sak som har vakt veldig sterke reaksjoner, både fra det politiske miljø og fra verneinteressene. Interessen rundt utbyggingen toppet seg for et års tid siden, da det utviklet seg en lang korrespondanse mellom stortingsrepresentanter fra alle partier, utenom Arbeiderpartiet, og olje- og energiministeren, samtidig som motstanderne av utbyggingen samlet rekkene i kampen mot disse tre prosjektene. Jeg har gått igjennom den ganske omfattende korrespondansen. Jeg må si at det virker ganske åpenbart at det partiene egentlig ønsket i forhold til disse utbyggingene, var at de ble stanset. Og når Arbeiderpartiet etter hvert tok dette til etterretning, og statsminister Stoltenberg gav til kjenne i sin nyttårstale at disse prosjektene skulle skrinlegges, ble beslutningen naturlig nok møtt med applaus fra brevskriverne fra samtlige partier på Stortinget. Ikke at det er veldig viktig for saken, men et par sitater fra reaksjonene som kom, kan i hvert fall ha en viss underholdningsverdi – særlig siden det er valgår. Vi hilser nyheten om skrinleggingen med glede, uttalte Senterpartiets John Dale til NTB. En klok beslutning av statsministeren, kalte Jan Tore Sanner fra Høyre det, og regnet med stor støtte i Høyres stortingsgruppe. Nå vet vi hvordan det gikk. Ikke nok med det, Øyvind Vaksdal fra Fremskrittspartiet forsikret på telefon fra Kanariøyene at Fremskrittspartiet ikke vil protestere dersom den planlagte utbyggingen av Saltfjellet skrinlegges for godt. Alt dette er uttalelser som kom etter at Regjeringen hadde skrinlagt planene om utbygging. Men, som jeg sa, det er valgår i år, og da er jo alt mulig i politikken – særlig i politikken. For det må jo være begynnende valgkampnerver når de samme partiene nå, når saken er til behandling i Stortinget, gjør araber-flikkflakk og går imot Regjeringen og vil ha utbygging likevel. Høyre og Senterpartiet går nå inn for utbygging, dog bare i Melfjord, men en utbygging, og paradoksalt nok det største av de tre prosjektene. En klok beslutning, kalte Høyre skrinleggingen, og Senterpartiet hilste det med glede. Ja, det er valgår i år! Fremskrittspartiets talsmann uttalte for noen måneder siden at de ikke ville protestere mot skrinlegging av prosjektene. Nå, noen måneder etterpå, men nærmere valgkampen, vil det samme parti åpne for utbygging av alle tre prosjektene. Vel, Arbeiderpartiet er fornøyd med at vi får flertall sammen med Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre, og tar konsekvensene av at tidene forandrer seg, og at den mengden kraft vi ville ha fått ut av disse prosjektene, ikke forsvarer inngrepene, og at arbeidet stanses. Det andre vi behandler i dag, er situasjonen rundt energibalansen i Norge. Det er et tankekors at vi har kommet i den situasjonen at vi nå bruker mer strøm enn det vi er i stand til å produsere. At vannkraft- og energinasjonen Norge er avhengig av å importere strøm fra kontinentet, er om ikke oppsiktsvekkende, så iallfall paradoksalt. Det vil være av avgjørende betydning å stable på bena økt produksjon av strøm i Norge og å få på plass bedre forbindelser til kontinentet så vi kan dekkes opp med import av strøm når det trengs. Det er verdt å legge merke til at komiteen nå enstemmig konstaterer at det utvikler seg et felles nordeuropeisk marked for strøm. Det betyr at vi i diskusjoner om kraft og kraftbalanse må se utover landets grenser og se ting i sammenheng med situasjonen utenfor Norge. Det har vært situasjoner der vi har utnyttet effektkapasiteten bortimot maksimalt av det som er mulig, og det er viktig å finne noen grep for å bedre på den anstrengte situasjonen som kan oppstå i kortere perioder. Arbeidet med å utvikle et effektmarked er viktig i denne sammenhengen. Komiteen er også opptatt av utbygging av mikro- og minikraftverk, noe som kan gi oss ikke ubetydelige mengder kraft uten nevneverdig inngrep i naturen. Det må ikke være slik at regelverket og altfor omfattende saksbehandling forhindrer slike utbygginger. Her regner jeg med at departementet gjør de nødvendige tiltak for å få fortgang i slike saker. Til slutt noen ord om prosessindustrien, som har uttrykt bekymring for framtiden i forhold til spørsmål om kraft. Og en enstemmig komite uttrykker nå i merknader at det er gode miljøpolitiske argumenter for å sikre at denne industrien blir i Norge. Jeg har lyst til å tilføye at det finnes også en serie av argumenter for dette, ikke bare av hensyn til miljøpolitikken, men det er også viktig av hensyn til sysselsettingen i hele landet. Det er nødvendig å ha en oppegående industri som ikke ensidig er avhengig av oljevirksomhet, og denne industrien må få muligheten til å utvikle seg. En ting er sikkert: Det eneste alternativet til utvikling for industrien er avvikling. Derfor er det betryggende at en enstemmig komite uttrykker klart at det ikke er nasjonal politikk å redusere aktiviteten i denne industrien.