Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-01:
Jeg vil, som de fleste andre som har hatt ordet, takke interpellanten for at hun på denne måten har gitt Stortinget en mulighet til en inngående diskusjon om menneskerettigheter og til å sette i fokus det faktum at mange land, deriblant Vietnam, ikke forholder seg til menneskerettighetene slik de er forpliktet til i henhold til signerte og ratifiserte FN-konvensjoner. Når en fra norsk side har valgt ut Vietnam som et av de land vi har en formalisert menneskerettighetsdialog med, signaliserer det at vi er opptatt av situasjonen for menneskerettighetene i Vietnam, og at det er behov for klare styrkinger. Jeg vil takke utenriksministeren for en veldig klar holdning i svaret til interpellanten. Situasjonen for dem som jobber for grunnleggende menneskerettigheter i Vietnam, som ytringsfrihet og demokratisering, er, som mange andre har sagt, bekymringsfull. De blir i økende grad utsatt for trakassering og arrestasjoner. Så seint som i mars i år rapporterte Human Rights Watch om arrestasjonen av to menneskerettighetsadvokater som jobber som talspersoner for arbeidet med å sette søkelyset på Vietnams mangfoldige brudd på menneskerettigheter, som interpellanten var inne på. Human Rights Watch påpeker også hvordan Vietnam, styrket av internasjonal anerkjennelse i form av å bli tatt opp som medlem av WTO og å ha vært vertskap for APEC-møte, nå har iverksatt de største angrepene på fredelige opposisjonelle og dissidenter på 20 år, som andre også har tatt opp. Vietnam er i tillegg asiatisk kandidat til FNs sikkerhetsråd for perioden 2008–2009, og det bør i denne sammenheng legges press på landet for å gjøre sterke forbedringer i forhold til å overholde FNs grunnleggende menneskerettighetskonvensjoner. Dette gjelder også Vietnams forhold til FNs barnekonvensjon og det faktum at såkalte social protection centers – eller sosiale støttesentre – drevet av vietnamesiske myndigheter holder barn i forvaring over lang tid, og utsetter dem for fysiske overgrep og manglende medisinsk behandling. Jeg vet at norske myndigheter tok opp barns rettigheter i menneskerettighetsdialogen med vietnamesiske myndigheter tidligere i år. Jeg håper dette var problematikk som også ble reist. Human Rights Watch har særlig fokusert på situasjonen for gatebarn i Hanoi, som blir holdt i forvaring i Dong Dau-senteret, der de må sitte sammen med bl.a. hjemløse voksne, prostituerte og rusmiddelmisbrukere over perioder på opptil seks måneder. Rapporten Human Rights Watch kom med i 2006, viser at disse barna totalt mangler beskyttelse, og når de kommer ut av forvaringa, er de ofte forslåtte og gis i tillegg ingen hjelp til å returnere til foreldre eller familie. Dette er klare brudd på Vietnams forpliktelser i henhold til FNs barnekonvensjon. En annen gruppe som utsettes for brudd på menneskerettigheter, er urbefolkninga. De forfølges både politisk og religiøst. En av gruppene som utsettes for slik forfølgelse, er montagnardene, som er bosatt i sentrale deler av Vietnams høyland. Vietnamesiske myndigheter tvinger urbefolkninga til å underskrive på dokumenter der de må frasi seg egen religion. Urbefolkning som fortsetter å praktisere sin religion og delta i religiøse seremonier, utsettes for vilkårlig arrestasjon. Mer enn 350 medlemmer av montagnardene har blitt fengslet siden 2001, i all hovedsak på grunn av fredelig politisk eller religiøs aktivitet. Jeg har brukt min taletid på å fokusere på andre grupper som utsettes for alvorlige brudd på menneskerettigheter, enn det som var utgangspunktet i interpellasjonsteksten. Jeg støtter interpellanten. Men jeg syns det er viktig å vise spennet i overgrepene, og jeg vil oppfordre til at man i de videre dialogene mellom vietnamesiske og norske myndigheter har en konkret synliggjøring av en forbedring og en faktisk overholdelse av de forpliktelsene Vietnam har ved å ha akseptert, signert og ratifisert FNs viktige menneskerettighetskonvensjoner. Utenriksministeren har vist at både Anne Stenhammer og Raymond Johansen har tatt opp dette i dialogen med Vietnam. Det er viktig å fortsette den ved siden av å gi støtte til de organisasjonene som jobber for menneskerettigheter i det sivile samfunn. En kan aldri få understreket nok hvor viktig oppbygginga av et sivilt samfunn er for overholdelse av menneskerettigheter og demokratisering.