trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Regjeringen legger til rette for bruk av mer miljøvennlig drivstoff gjennom forskning og utvikling, og gjennom utforming av avgifter på bruk og kjøp av bil. Klimanøytrale drivstoff har fullt fritak for CO2-avgiften. Dette gjelder også all biodiesel, selv om det er usikkerhet om og store variasjoner i klimaeffekten av biodrivstoff. Autodieselavgiften er derimot en veibruksavgift. På prinsipielt grunnlag bør alle trafikanter betale veibruksavgift som tilsvarer de kostnadene de påfører samfunnet i form av ulykker, kø, støy, veislitasje mv. Bruksavgifter vil redusere omfanget av slike uønskede effekter. Kostnadene knyttet til dette er uavhengig av hva slags drivstoff man bruker. Det ble derfor fra 1. januar 2010 innført halv autodieselavgift for biodiesel, og avgiften skal trappes opp til full avgift i 2011. Veibruksavgiftene på drivstoff bygger på prinsippet om at forurenser betaler, og slike grønne skatter er en viktig inntektskilde for staten. Bensin- og autodieselavgiften gir i 2010 om lag 16 milliarder kr i avgiftsinntekter. Dersom disse inntektene over tid skulle bli borte ved at tradisjonelt drivstoff blir erstattet av alternativt drivstoff uten avgifter, vil et slikt eventuelt inntektsbortfall måtte dekkes gjennom økte skatter og avgifter, eller reduserte bevilgninger til mange gode formål. En utbredelse av alternative drivstoff kun basert på fritak fra veibruksavgifter vil ikke være en holdbar løsning over tid. Dette taler for at det blir nødvendig å ilegge alternative drivstoff veibruksavgifter på linje med autodiesel- og bensinavgiften over tid. Jeg har likevel varslet at det ikke vil bli aktuelt å innføre en særskilt veibruksavgift for elbiler eller veibruksavgifter for biogass i denne stortingsperioden. Regjeringen legger til rette for utvikling av 2. generasjons drivstoff gjennom en ordning for støtte til utvikling av miljøteknologi under Innovasjon Norge. For 2010 er det øremerket 100 mill. kr til utvikling av 2. generasjons drivstoff. I tillegg er det nasjonale omsetningspåbudet for biodrivstoff økt fra 2,5 til 3,5 pst. med virkning fra 1. april i år. Det er varslet at det tas sikte på å innføre bærekraftskriterier som stiller krav til bl.a. klimaeffekten ved biodrivstoff i 2011. Dette kan bidra til å fremme bruk av biodrivstoff med høyere klimagevinst. På bakgrunn av at det etter innføringen av autodieselavgift for biodiesel har vært usikkerhet angående beskatningen av alternativt drivstoff, har Regjeringen varslet at det vil bli gjort en gjennomgang av prinsippene som skal gjelde for drivstoffavgifter, i forbindelse med statsbudsjettet for 2011.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Jeg vil vise til den ganske omfattende diskusjonen som var i fjor høst vedrørende innføring av veibruksavgift på biodiesel. Og som jeg sa i mitt innlegg, vedtok man da halv avgift for i år, og så vil en i budsjettet for 2011 foreslå opptrapping til full avgift. Det er riktig at jeg bidro til at det ble innført en prøveordning for avgiftsfritak for å få fram biodrivstoff, men det er en litt annen historie.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Som jeg sa i mitt svar, er det slik at biodiesel er fritatt for CO2-avgift, som er miljøavgiften. Men som jeg også sa, er det nødvendig at det uavhengig av drivstoff prinsipielt bør betales veibruksavgift, som mange bilister – litt avhengig av hva man kjører på i dag – blir stilt overfor. Som jeg varslet, vil vi gå igjennom helheten i dette i forbindelse med statsbudsjettet for 2011. I tillegg er det slik at innblandingspåbudet for biodiesel, som nå øker, også vil kunne øke bruken av biodiesel, samtidig som det at det blir innført bærekraftskriterier, ytterligere vil stimulere til å ta i bruk klimavennlige drivstoff. Men veibruksavgiften stiller i en litt annen klasse, det er CO2-avgiften som er den viktige miljøavgiften i denne sammenhengen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Jeg vil stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Det har blitt kjent både gjennom møter og mediene at Statkraft står foran et meget omfattende investeringsprogram i årene som kommer. Dette er også noe som har vært kjent over tid. Dette er investeringer som i stor grad vil gå til investeringer innen fornybar energi. Statkraft er et statlig selskap der Regjeringen i mange år har ført en politikk som har medført betydelige uttak av utbytte. Har Statkraft nok tilgjengelig kapital for å kunne gjøre de fremtidige og planlagte investeringer i inn- og utland?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Det som er problematisk, er at det tar så lang tid å framskaffe svar på de innspillene som har kommet. Jeg vil bare få lov til å sitere styreleder Arvid Grundekjøn i intervju med Finansavisen 16. juni 2009: «Statkraft kan komme til å skrinlegge flere lønnsomme prosjekter hvis ikke staten endrer selskapets utbyttepolitikk.» Videre vil jeg vise til hva hovedtillitsvalgt Odd Vanvik uttalte til Dagens Næringsliv 26. april 2010: «Det er forferdelig skuffende å ha en statlig eier som ikke tilfører kapital når vi trenger det, og som fører en utbyttepolitikk som tømmer overskuddet hvert år. Det er klart det preger selskapet.» Jeg vil be statsråden om å utfylle videre når man kan forvente å få svar på innspillene som kommer fra Statkraft til staten vedrørende utbyttepolitikken og tilførsel av egenkapital.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Det trenger ikke statsråden å være forundret over, for det har å gjøre med å bruke fellesskapets ressurser på en fornuftig måte. Det gjelder også innenfor næringslivet og investeringer. Flere av oss har fått med seg at det er en del svært gode prosjekter som Statkraft ønsker å gå inn i, og som de er i ferd med å gå inn i. Men som følge av statens utbyttepolitikk de senere årene – det er gjennom flere regjeringer, det er ikke bare denne regjeringen som har ført det jeg vil kalle en relativt brutal utbyttepolitikk – har selskapet problemer med å egenfinansiere de prosjektene de ønsker å gå inn i. Mitt spørsmål til statsråden er: Når kan selskapet forvente et svar? Staten som eier har jo i oppgave å i hvert fall være en ryddig eier, og det har statsråden selv gjentatte ganger sagt at han ønsker å være. Da er det også viktig når det kommer slike forespørsler, når det kommer slike strategidokument, fra et så viktig selskap som Statkraft, at det blir respondert på det. Nå ser vi at det er over ett år siden dette ble framlagt. Når vil statsråden komme med et svar?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Statkraft er et av våre største og viktigste selskaper. De forvalter betydelige fellesskapsressurser som det er ønskelig kommer hele det norske samfunnet til gode, og avkastningen fra virksomheten må ses i forhold til andre fellesskapsoppgaver vi skal løse. Det har vært hovedbegrunnelsen for den utbyttepolitikken som staten har praktisert overfor selskapet. Regjeringen har i sin eierskapsmelding sagt at Statkrafts hovedoppgave er å være en effektiv produsent av kraft i Norge. Videre legges det opp til at Statkraft skal være ledende i Europa innen miljøvennlig energi. Selskapet skal således kunne delta i industriell utvikling i Norge og Europa. Regjeringen forventer at selskapet skal ligge i front med utbygging og oppgradering av miljøvennlig kraftproduksjon i Norge, og være blant de første som tar i bruk nye miljøvennlige energikilder. Dette er fulgt opp i Soria Moria II-erklæringen, hvor Regjeringen sier at den vil legge til rette for at Statkraft videreutvikles som en motor innenfor fornybar energi. Disse målene skal realiseres på et kommersielt grunnlag. Jeg registrerer at ubyttepolitikken overfor Statkraft så langt ikke har vært til hinder for at selskapet har kunnet utvikle seg i tråd med disse rammene, og selskapet har også investert betydelig i de siste årene. Som i ethvert selskap som skal drives på kommersielt grunnlag, er det styrets oppgave å videreutvikle verdiene i selskapet innenfor de strategiske rammene eieren har satt for selskapets virksomhet. Med bakgrunn i dette presenterte styret i Statkraft i fjor sin strategi fram mot 2015 for Nærings- og handelsdepartementet. Strategien var treleddet. Dels skulle Statkraft fortsatt være en industriell utvikler i Norge med vekt på fornybar produksjon, dels utvikle sin rolle som en «svingprodusent» i det europeiske energimarkedet, og dels være en «global grønn utvikler» gjennom SN Power. Styret ba samtidig om et egenkapitalinnskudd på 8 milliarder kr og en nedjustering av utbyttepolitikken overfor selskapet fra dagens 75–100 pst. til 50–75 pst. av overskuddet. Dette vil understøtte en fortsatt ekspansiv utvikling av selskapet, både i Norge og internasjonalt. Jeg mener at det er god grunn til å gi seg tid til å vurdere disse forslagene grundig. Kraftproduksjon, spesielt innenfor fornybar sektor, er meget langsiktig forretning. Slik jeg ser det, vil det at Regjeringen nå bruker tid på disse spørsmålene, ikke i vesentlig grad hemme Statkrafts langsiktige utvikling.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
For det første tror jeg ikke vi skal skjemmes over at vi tar gode utbytter fra Statkraft. Dette er fellesskapets eie. Nå vet jeg at spørreren og undertegnede er uenige om i hvor stor grad fellesskapet skal eie selskapet Statkraft, men så lenge vi eier det, er det fellesskapet disse overskuddene skal gå til. Så kan det godt være at det er en riktig plassering av fellesskapets formue å la noe mer av kapitalen stå igjen i selskapet eller tilføre ny kapital, men det er ikke uten videre gitt. Selv om Statkraft skulle ha lønnsomme prosjekter og lønnsomme investeringsstrategier, kan det hende at statens penger plasseres enda mer lønnsomt et annet sted. Jeg er litt overrasket over at det er nettopp spørrerens parti som etterlyser at departementet er rundhåndet med kapital når et statsselskap spør etter det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
La meg først, hvis presidenten tillater det, forsvare både nåværende og tidligere finansministre som har tatt utbytte av Statkraft. Jeg mener at dette er fellesskapets ressurser. Dette er en evigvarende ressurs, kraftverkene er bygd og nedbetalt. Vannet renner så lenge det er nedbør, og dette gir store verdier som selvsagt skal komme fellesskapet til gode. Så er det et annet spørsmål: Skal man bruke noe av dette overskuddet, eller for så vidt et annet overskudd – vi kunne likså godt ha brukt penger fra oljefondsoverskuddet – og plassere i Statkraft for å øke deres muskler til å gjennomføre store investeringsplaner? Vel, dette reiser omfattende spørsmål knyttet til Statkrafts rolle både i Norge og i utlandet. Det er spørsmål om hvordan selskapets kompetanse skal kunne utnyttes, hvilke muligheter som ligger for omstilling i selskapets omfattende virksomhet, og selvsagt også risikovurdering av de investeringsprosjektene som skal gjennomføres, som styret gjør. Vi vil bruke den tiden som er nødvendig for å foreta beslutninger om dette, og svaret vil komme når vi er ferdige med det arbeidet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Jeg svarer på dette spørsmålet som ansvarlig statsråd for den overordnede reiselivspolitikken, da jeg tar utgangspunkt i at spørsmålet kommer opp som en følge av den vanskelige situasjonen flere reiselivsbedrifter er kommet i på grunn av askeskyen fra vulkanutbruddet på Island. Jeg har vært opptatt av å ha oppdatert informasjon om konsekvensene av vulkanutbruddet og har derfor hatt løpende kontakt med berørte næringslivsorganisasjoner siden situasjonen oppsto. Norsk næringsliv har heldigvis vist god tilpasningsevne og vilje til samarbeid om utfordringene som er kommet som følge av vulkanutbruddet. Reiselivsnæringen er betydelig berørt av situasjonen i lufttrafikken, og selv om forholdene nå synes å normalisere seg, betyr det ikke nødvendigvis at alt er som før i hele reiselivsnæringen. Jeg vil sørge for å ha god informasjon om konsekvensene for reiselivsnæringen også på lang sikt og løpende vurdere om det er aktuelt å sette inn særskilte tiltak. Så langt har Nærings- og handelsdepartementet i dialog med Innovasjon Norge vurdert bruken av midlene som er satt av til markedsføring av Norge som reisemål. Innovasjon Norge har omfordelt sine tilgjengelige midler slik at markedsføringsinnsatsen foran sommersesongen i det norske, svenske, tyske og nederlandske markedet kan styrkes. Disse markedene er valgt fordi de representerer store kundegrupper som ikke er avhengige av fly for å komme til Norge. I fjor greide vi på bakgrunn av urolighetene i finansmarkedene å øke markedsføringsinnsatsen i nærmarkedene. Vi erfarte at dette hadde en gunstig effekt for reiselivsnæringen i 2009, og håper å oppnå samme effekt for sommersesongen 2010.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Jeg mener at vi har et stort uutløst potensial i å utvikle Norge som reiselivsdestinasjon. Og dette handler om mange ting. Det handler om bedriftsstrukturen – næringsstrukturen i reiselivsnæringen – det handler selvsagt om markedsføring av Norge som reisemål, og det handler om å utvikle de opplevelsene som turister etterspør. Så vi må bruke mange virkemidler for å få det til. Vi har nå en full evaluering av Innovasjon Norge. Innbakt i det vil selvsagt også reiselivssatsingen være, slik at vi av det forhåpentligvis kan lære hvordan vi kan bli enda bedre. Vi ser at vi er omtrent midt i laget i Norden – Sverige øker, Danmark reduserer, og vi ligger omtrent stabilt. Men det er nok fortsatt en stor jobb å gjøre for å synliggjøre Norge og gjøre utenlandske kunder bevisst på Norge som mulig reiselivsmål.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-05-05:
Jeg tror de generelle rammebetingelsene for næringsvirksomhet er viktige for reiselivsbransjen, som for alle andre, men jeg tror det også ligger noen fundamentale oppgaver i å restrukturere bransjen, få større enheter, få mer slagkraft og større muskler. Vi er et høykostland, og det kommer vi til å forbli – det er levestandarden vår, som handler om at vi har høye lønninger. Da må vi være mer produktive, mer effektive og ha flere unike produkter enn de som kan tilby billigere reisemål. Vi ser at kriseåret 2009 har slått ut for veldig mange land. Så jeg tror det er litt vanskelig å bruke 2009 som fasit på om vi har lyktes med reiselivsstrategien vår. Jeg har store ambisjoner for den reiselivspolitikken som Regjeringen har ført, og mine forgjengere har også økt satsingen på dette vesentlig. I samarbeid med reiselivsnæringen selv er jeg helt sikker på at vi skal klare å utløse mye av det potensialet som vi har i Norge.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Situasjonen i reiselivsnæringen og kanskje spesielt innenfor hotellnæringen er alvorlig. Permisjoner og varsler om dette er sendt ut fra mange bedrifter. Vil statsråden bidra med f.eks. forslag til lavere skatter og avgifter og en mer smidig reguleringspolitikk for å bedre konkurransesituasjonen for næringen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Nå var det ikke bare det vi har opplevd akkurat den siste tiden, som gjorde at jeg skrev spørsmålet, for det har vært en negativ trend de siste årene når det gjelder antall overnattinger. Etter at jeg skrev spørsmålet og leverte det, var det en fin artikkel i Aftenposten på mandag som forteller litt om dette. Det har vært en nedadgående trend fra 2007, og antallet overnattingsdøgn har ikke vært så lavt på mange år som det var i 2009. Og når antall overnattingsdøgn i Norge synker, så øker det f.eks. i vårt naboland Sverige. Reiseliv er en viktig næring. Det er den fjerde største næringen, så vidt jeg husker. Reiselivsnæringen sysselsetter mange folk og er viktig for distriktene. Den betyr kvinnearbeidsplasser, sommerjobb og deltidsjobb for ungdommen. Det er generelt en god distriktspolitikk å være flink når det gjelder dette, og det er det jeg etterlyser. Og da er spørsmålet mitt om f.eks. en del av de tingene jeg nevner i hovedspørsmålet, kan gjøre det enklere. Neste spørsmål dreier seg om Innovasjon Norge, om pengene våre blir brukt riktig i markedsføringen av Norge.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Stabilt og stabilt – jeg vet ikke. I 2007 hadde vi 8,2 millioner overnattinger, og i 2009, altså to år etterpå, hadde vi nesten 1 million færre overnattinger. Så det er ganske store tall vi prater om. Og når vi samtidig vet at vi brukte 245 mill. kr på markedsføring i fjor og Sverige ca. 100 mill. svenske kroner, kan det tenkes at vi kanskje burde bruke pengene litt annerledes, f.eks. rette dem inn mot andre grupper. Jeg leser jo hva Innovasjon Norge sier, at man har gjort det riktige, men jeg ser på Sverige, de har gjort ting annerledes. De har sett på hva de har gjort tidligere, og så sett på hva man kan gjøre framover, og forandre. Og de øker. I tillegg: Det er jo en del ting vi kan gjøre for å gjøre det enkelt, f.eks. harmonisere alkoholavgiftene, redusere reisemomsen fra 8 prosentpoeng til 6, fjerne differensiering av momssatsen på mat – mange slike ting.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Dette er et spørsmål til samferdselsministeren: «Norsk veinett og norsk jernbanenett forfaller. Denne utviklingen har foregått i mange år og under mange regjeringer. Men det er i årene fra 2005 med denne regjeringen at forfallet har tiltatt, og at situasjonen er blitt vesentlig forverret. Hvordan regjeringen håndterer mål for vedlikehold, måling og rapportering om vedlikehold og behov for tiltak, synes uklart. Hva er statsrådens opplegg for å bedre oversikt over vedlikeholdet på vei og jernbane og for å gjennomføre tiltak for å stoppe forfall/fjerne etterslep?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Takk for svaret. Det er utmerket at det tas noen grep på veisiden for å skaffe seg bedre oversikt. Det trengs det nok også på jernbanesiden. Det trengs klarere mål for hva som er godt vedlikeholdt vei, og hva som er godt vedlikeholdt bane. Det trengs også en avklaring med hensyn til hvordan målene settes og ikke minst hvem som setter målene, og hvordan det skal ettermåles, etterprøves, hva som faktisk er situasjonen i forhold til de målene som settes. Bør ikke andre enn de etatene som er ansvarlig for løpende drift, stå for målingen? Bør vi ikke snart få på plass et helhetlig transporttilsyn som også dekker veisiden, der kanskje manglene er størst, for å få en mer selvstendig, frittstående måling av om veiene faktisk holder mål og om jernbanenettet faktisk holder mål?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Det er mange undersøkelser som viser at det er behov for langt mer omfattende tiltak enn det som ligger i den nylig vedtatte Nasjonal transportplan. Jeg står her nå med tilstandsrapporten fra Rådgivende Ingeniører, som har laget en tilstandsrapport om norsk infrastruktur, også for vei og jernbane, og på en skala fra 5, som er god, til 1, som er dårlig, får veiene 2,5 i karakter og jernbanen 2. Dette er bekymringsfullt. Derfor er den andre delen, av et todelt spørsmål, hvordan tidshorisonten og planene er for å stoppe forfallet og fjerne etterslepet. Hva er planen for hvordan man skal få vei og jernbane opp på et tilfredsstillende nivå innen rimelig tid? Hvor lang tid vil Regjeringen bruke på å dekke inn dagens etterslep på vedlikehold på vei og jernbane?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-05:
Samferdselsdepartementet har bede Statens vegvesen om å gjera ei vurdering og eventuelt føreslå ein betre metode for å talfesta forfallet på veg. I den samanhengen blir det òg sett på om det kan utviklast ein overordna indikator for status i vedlikehaldet. Samferdselsdepartementet har godkjent mandat, tidsplan og organisering av eit prosjekt som skal ferdigstillast i løpet av 2011. Statens vegvesen vil i løpet av 2010 gjera ei detaljert registrering av det tekniske forfallet på tunnelar og bruer på riksvegnettet, som grunnlag for planforslaget frå transportetatane. Registreringane vil òg omfatta tilstanden for tunnelar og bruer på fylkesvegnettet. Dette vil danna grunnlag for arbeidet med rullering av Nasjonal transportplan 2014–2023 og Regjeringas vurdering av ambisjonsnivået for reduksjon av forfallet på riksvegnettet. Når det gjeld tilstanden på jernbanenettet, viser eg til orienteringa eg gav i Stortinget 9. mars dette året og den etterfølgjande debatten i Stortinget 20. april i år. Som eg opplyste i den samanhengen, er det største problemet for norsk jernbane at standarden på jernbanenettet mange stader er for dårleg. Dette gjeld særleg dei mest sentrale jernbanestrekningane, dei med størst trafikk. Dette har si årsak i manglande vedlikehald og fornying over mange år. I 2006 engasjerte Jernbaneverket tysk jernbaneekspertise for å kartleggja behovet for vedlikehald på det norske jernbanenettet. Resultatet av denne undersøkinga er seinare brukt i samband med budsjettframlegga. I ettertid har det vist seg at konsekvensane av nedslitinga av dei mest sentrale jernbanestrekningane har vore verre enn det Jernbaneverket tidlegare hadde rekna med. Det er vanskelegare å kunna sjå føre seg kva slags følgjer slitasjen på dei tekniske anlegga vil ha, ettersom fleire av anlegga nærmar seg slutten av den tekniske levealderen. Jernbaneverket har no sett i gang eit arbeid med ein ny gjennomgang av behovet for vedlikehald av jernbanenettet, som grunnlag for rulleringa av NTP i 2013. Om det i mellomtida er behov for å auka løyvingane til vedlikehald utover planføresetnadene i NTP, vil bli vurdert i samband med dei årlege budsjettframlegga. Samferdselsdepartementet har no hatt ei grundig drøfting med Jernbaneverket for om mogleg å utføra meir vedlikehald i 2010 enn statsbudsjettet for 2010 gjev rom for. Eg er glad for å kunna melda at det blir ei tilleggsløyving til Jernbaneverket i revidert nasjonalbudsjett.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-05:
Det er god kompetanse på veg i Statens vegvesen. Eg trur at dette prosjektet som skal ferdigstillast i 2011, vil imøtekoma i alle fall noko av det som representanten Sortevik her etterlyser på veg. På jernbane er det slik at det har vore ein eigen gjennomgang i 2006 når det gjeld behovet for vedlikehald, som vart gjord av tysk ekspertise. Trass i denne gjennomgangen, som òg vart følgd opp i Nasjonal transportplan, viser det seg at det no er behov for ein grundigare runde. Det har ikkje minst vinteren og kulden no vist.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-05:
Lat meg no ta jernbanen fyrst. Der var altså den opphavlege planen 14 milliardar kr til vedlikehald i løpet av ein tiårsperiode. Det var det Jernbaneverket bad om. Så har dei no sagt at dei kan utføra dette vedlikehaldet på kortare tid – åtte år er det antyda. Det har vi som ambisjon å følgja opp på den måten at vi allereie i årets reviderte budsjett kjem med ei tilleggsløyving ut frå kva som kan gjerast no. Men så er det altså sett i gang ein ny prosess fordi det viser seg at det er behov for ytterlegare vedlikehald. Når det gjeld veg, er målet å auka vedlikehaldet år for år, og så kjem, når dette prosjektet er ferdig, den store runden med omsyn til behovet for vedlikehald i samband med rulleringa av Nasjonal transportplan.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Jeg syns jo det er hyggelig å få et spørsmål om dette, for jeg må si at det som skjedde i forrige uke, og det som noen av oss har vært med på over noe tid, er stort, og det er viktig for Norge. Det å nå også kunne snakke om det og diskutere det, gjør godt. Jeg oppfatter at det er en positiv ramme rundt dette, og det ligger jo også i spørsmålet fra representanten Meling. Det er meget positivt at den norske og russiske forhandlingsdelegasjonen etter 40 år har kommet fram til enighet om delelinjen i Barentshavet og Polhavet. Før avtalen er endelig, skal den imidlertid undertegnes og ratifiseres i begge land. Ratifisering skjer gjennom godkjennelse av avtalen i de to lands parlamenter – Stortinget i Norge og Dumaen i Russland. Enigheten med Russland åpner helt nye perspektiver for samarbeid og utvikling i nord, om ressurser, næringsliv, arbeidsplasser, kunnskap og velferd. Den gir grunnlag for økt aktivitet og samarbeid mellom Norge og Russland også innenfor petroleumssektoren. Et viktig element i en god, langsiktig forvaltning av våre petroleumsressurser er en gradvis tilnærming til nye områder. Vi er nå i startfasen av arbeidet med en konsekvensutredning for havområdet ved Jan Mayen. Vi følger framdriftsplanen knyttet til spørsmålet om petroleumsvirksomheten utenfor Lofoten og Vesterålen. Ressurskartlegging i Barentshavet er et viktig element i Regjeringas strategi, både opp mot nordområdene og i petroleumssammenheng. Når avtalen er endelig, vil det derfor være logisk også å kartlegge dette området. Prosessen for dette, herunder en eventuell konsekvensutredning, vil følge den vanlige saksgangen, slik det er gjort for andre deler av norsk kontinentalsokkel. I den stortingsmeldinga som representanten viser til, og som jeg nå arbeider med, om petroleumsvirksomheten, vil jeg plassere enigheten med Russland om delelinjen inn i et norsk petroleumsperspektiv. Det er min vurdering i dag at det tidsløpet som jeg har skissert for petroleumsmeldinga, er godt tilpasset en realistisk tidsplan for den endelige avklaringen av delelinjen mot Russland. Jeg tar derfor fortsatt sikte på å legge fram meldinga om petroleumsvirksomhet for Stortinget i begynnelsen av neste år.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Nå er datoer i ferd med å bli en vesentlig del av norsk politisk debatt. Det har vi konstatert de siste årene, og ikke minst de siste dagene, kanskje. I det jeg nå sa, lå det åpenbart ingen dramatikk når det gjelder dato. Men jeg har for egen del tenkt litt i motsatt retning av hva som lå i spørsmålet fra representanten Meling, at hvis f.eks. en ratifikasjon i Dumaen i Russland drøyer litt ut, syns jeg kanskje det vil være litt dumt å gjøre seg helt ferdig med meldingsarbeidet før en hadde rammene på plass og visste at det formelle også var lagt når det gjelder det spørsmålet vi nå diskuterer. Så det jeg har som svar på det, er en pragmatisk tenkning rundt hvordan vi best håndterer disse spørsmålene. Jeg mener, som representanten Meling, at det som nå skjer, er veldig spennende, og det er viktig at vi i Stortinget diskuterer dette igjennom og tenker gjennom hvilken holdning vi skal ha til disse nye områdene. Det har jeg også lyst til å gjøre gjennom stortingsmeldinga.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
På det området har vi allerede kommet veldig langt, vil jeg si. Når det gjelder det viktigste spørsmålet, er vi ferdig. Det vi kunne sett for oss, var at vi i Norge håndterte disse spørsmålene om grenseoverskridende funn på samme måten som de gjør en del andre steder i verden: at en nær sagt tapper fra hver sin kant og ikke har noen felles ressursforvaltning. Vi har god historisk erfaring i Norge, særlig med Storbritannia, med det å lage avtaler om det. Det er også en del av avtalen nå. Det betyr at hvis det blir gjort funn på én side av grensen, må det andre landet kartlegge og komme med sitt innspill om hva det andre landet i så fall mener er på sin del av grensen når det gjelder volum. Så har vi prosedyrer for å gå videre fra det, hvor interessene fra begge landene skal jobbe videre sammen for å lage en plan for utvikling av området. Jeg mener det er en veldig god, skikkelig ramme på det området i denne avtalen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Det framgår av dokumentasjonen departementet bygger på under klagebehandlingen av ny 420 kV kraftledning fra Sima kraftverk til Samnanger transformatorstasjon, at Statnett har vurdert tre andre mulige hovedtraseer som foretaket ikke har funnet grunnlag for å gå videre med. Som systemansvarlig for det landsomfattende kraftoverføringsnettet og som ansvarlig for å søke om utbygging av overføringsledninger er det statens oppgave å kartlegge alternativer i nær kontakt med lokale og regionale nettselskaper for å sikre sammenheng i nettplanlegging lokalt og nasjonalt. I materialet departementet har som grunnlag for sin klagebehandling, er det redegjort for de vurderte hovedløsningene, og det er gitt en begrunnelse for hvorfor det konsesjonssøkte alternativet er lagt til grunn, mens andre alternativer ikke forfølges videre. NVE har vurdert dette, og jeg støtter NVEs vurdering av at det er gjort på en god nok måte i denne kraftledningssaken. Kraftforsyningsberedskapen er den som for meg er det viktigste når vi nå skal sikre kraftforsyninga til Hordaland. Det er ikke til å komme fra at de tre andre mulige hovedtraseene ikke er gode nok ut fra forsyningssikkerheten og ut fra situasjonen i det totale norske kraftsystemet. Etter hva jeg har brakt på det rene, er Statnetts utredninger offentliggjort så langt det lar seg gjøre uten å komme i konflikt med det regelverket som gjelder for avskjerming av informasjon av hensyn til kraftforsyningsberedskapen. Vi er alle tjent med at detaljerte oversikter over sentral- og regionalnettet med transformatorytelser, spenningsnivå og overføringskapasitet unndras offentlighet i den grad dette er pålagt etter beredskapsforskriften i kraftforsyninga. Når det gjelder offentliggjøring av dokumenter generelt, er Statnett omfattet av offentlighetsloven, og jeg legger derfor til grunn at selskapet følger reglene i loven i disse spørsmålene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Jeg har ingen intensjon eller ambisjon om at det skal være noe unødig hemmelighold rundt disse spørsmålene. Jeg mener at den diskusjonen som går rundt linja, er interessant; det er en type debatt som trengs i et samfunn før beslutninger skal tas. Så ja, de opplysningene som det er naturlig blir gjort kjent i det spørsmålet, bør gjøres kjent. Så viser jeg bare til de begrensningene som vi tross alt må erkjenne ligger der i forhold til beredskapsmessige spørsmål. Når det gjelder de tre alternativene, altså Sima–Evanger, Odda–Samnanger og Sauda–Samnanger, tror jeg på en måte ikke vi skal dramatisere eller gjøre vurderingene rundt de linjetraseene til noe veldig eksklusivt eller nær sagt hemmelig. Det er vurderinger som er gjort, som det har vært debatt om. Jeg har sjøl blitt konfrontert med dem i ulike sammenhenger, og kan komme tilbake til det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Jeg kan gjenta det jeg tror jeg har sagt to ganger nå. Jeg mener at Statnett skal følge offentlighetsloven, skal bidra til å svare på spørsmål som blir stilt. Så er det noen spørsmål rundt disse sakene som er viktig for kraftforsyninga, og det gjør at det er noe informasjon som det ikke er naturlig å offentliggjøre. Men utover det gjelder offentlighetsloven, og det skal og bør Statnett forholde seg til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Petroleumsnæringas landbaserte prosessanlegg er en del av en stor verdikjede. Dette må derfor ses i sammenheng med utviklinga av hele petroleumssektoren. Fortsatt fødetilgang til prosessanleggene forutsetter fortsatt produksjon. Regjeringas mål om å opprettholde leteaktiviteten etter olje og gass, gi oljeindustrien tilgang til interessante letearealer og legge til rette for nye feltutbygginger samt økt utvinningsgrad i eksisterende felt er derfor viktig for å opprettholde fødetilgangen til de landbaserte prosessanleggene. God og regelmessig tilgang på leteareal er nødvendig for å sikre videre aktivitet på norsk sokkel. For å kunne utvinne petroleumsressursene som fins på norsk kontinentalsokkel, må man først lete etter og påvise uoppdagede ressurser. Leteaktiviteten er derfor en viktig indikator på framtidig produksjon. Myndighetene ønsker å legge til rette for et riktig aktivitetsnivå på kontinentalsokkelen gjennom konsesjonssystemet. Gitt de store investeringene som kreves for å bygge ny gassinfrastruktur, og de relativt lave transportkostnadene i eksisterende systemer, vil olje- og gasselskapene ha incentiver til å benytte eksisterende gassinfrastruktur ved vurdering av ulike evakueringsalternativer for ny gass. Det er to særtrekk ved norsk sokkel som vil påvirke utviklinga av gassinfrastrukturen framover. Utvikling av nye områder som ligger nord for eksisterende rørledningsnett, vil behøve ny gassinfrastruktur, samtidig som det er fallende produksjon fra de eksisterende gassfeltene. Perioden 2013–2020 ser ut til å bli preget av høy utnyttelse av transportkapasiteten. Fra det blir gjort funn på norsk sokkel og til gassen er klar for å nå markedet, tar det erfaringsmessig minst ti år. Kapasitetssituasjonen i norsk gassinfrastruktur etter 2020 er derfor avhengig av beslutninger som fattes hos myndigheter og rettighetshavere nå. Slik kapasitetssituasjonen ser ut nå, vil det fra 2020 og utover åpne seg ledig kapasitet i det eksisterende transportsystemet som følge av at felt går av platå, og produksjonen fra enkelte felt som går av platå, faller raskt. Derfor er jeg opptatt av å ha en aktiv letepolitikk og legge til rette for å opprettholde produksjonen, sånn at vi fortsatt har fødetilgang til prosessanleggene og får viktige inntekter for Norge i mange år framover.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Det er et ganske stort spørsmål som representanten nå tar opp i sitt andre spørsmål. Det ville jo vært en svært interessant situasjon hvis vi gjorde gassfunn som gjorde det interessant å legge nye planer, se på mulighetene for å bygge infrastrukturen videre nordover. Vi ser at det funnet vi gjorde langt nord, på Snøhvit, ikke var i nærheten av å kunne forsvare den type infrastruktur, og da ble altså LNG-produksjon valgt. Realiteten er vel at med de transportavstandene som er fra dette området og til eksisterende infrastruktur, skal funnene være betydelige før det å bygge rør er mer lønnsomt enn f.eks. å utvikle LNG-anlegg. Så det er ikke mulig å gi ett svar på spørsmålet. Det er et interessant spørsmål, men dette vil være helt avhengig av størrelsen på funnene vi gjør framover. Vi ser at vi har gjort noen interessante funn, men vi ser også at en del av leteboringa har gitt negative resultater.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
På slutten av spørsmålet skjønte jeg at det var Russland og ikke Rogaland det gjaldt – jeg var et øyeblikk i tvil om det. Jeg mener vel at dette er et spørsmål med mange x-faktorer, og nettopp det med de nye områdene øst i Barentshavet viser det på en veldig god måte. Hvis dette skulle vise seg å være veldig gassrike områder, vil det antakeligvis bety at Finnmark, kanskje Øst-Finnmark, får en helt annen rolle i forholdet til gass og gassprosessering enn det vi har sett så langt. Jeg mener generelt at lokale ringvirkninger er en forutsetning for olje- og gassvirksomheten, og at vi må være tydelige på at det også skal oppnås gjennom det vi gjør. Så mener jeg at på hvilken måte dette skjer, er noe som må avklares ut fra størrelsen på de ulike funnene og sammensetningen av produksjonen i litt større områder, og hvilke muligheter vi har for landbasert utvikling.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Som representanten Hjemdal påpeker, redegjorde Regjeringa i revidert nasjonalbudsjett for 2009 for beslutningen om å stanse anskaffelsesprosessen for bygging av et fangstanlegg på Kårstø til man har et klarere bilde av driftsmønsteret ved gasskraftverket. Det er markedsmessige forhold som avgjør driftstiden ved gasskraftverket. Det har nå vært i drift i en lengre periode, og før det sto det stille i en lang periode. Dette illustrerer usikkerheten. Samtidig ønsker Regjeringa å se nærmere på en mulig integrasjonsløsning mellom gasskraftverket og gassprosesseringsanlegget på Kårstø. På denne bakgrunn ble Gassco og Gassnova gitt i oppdrag å utføre en kartleggingsstudie av en integrasjon mellom nevnte anlegg. Integrasjonen innebærer at gasskraftverket leverer strøm og varme til gassprosesseringsanlegget, og dermed erstatter eksisterende gassdrevne kompressorer og kjeler. Kartleggingsrapporten om integrasjon ble avgitt til Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet 22. mars i år. Gassco og Gassnovas studie konkluderer med at integrasjon er teknisk gjennomførbart, og skisserer fem ulike scenarioer for integrasjon. Rapporten redegjør for foreløpige, svært grove kostnadsanslag for de ulike scenarioene. Rapporten viser til at det ikke er identifisert kommersielle drivere for noen av scenarioene, og at integrasjon forutsetter helkontinuerlig drift av gasskraftverket for å fungere som dampleverandør til gassprosesseringsanlegget. Det har vært gjort et omfattende og viktig utredningsarbeid om CO2-håndtering på Kårstø. Arbeidet har bidratt til å framskaffe viktig kunnskap om ulike aspekter ved å etablere fullskala CO2-håndteringsanlegg på Kårstø. Nylig mottok departementet en ekstern kvalitetssikringsrapport om beslutningsgrunnlaget for Kårstø-prosjektet, en såkalt KS1-rapport. I regelverket om økonomistyring i staten stilles det krav om en ekstern kvalitetssikring for statlige investeringer med en anslått investeringskostnad på over en halv milliard kroner. Formålet med kvalitetssikringen er å få en uavhengig analyse som grunnlag for statlige vedtak. Det er nå viktig å få et solid beslutningsgrunnlag i denne saken. Det er en stor sak. Det er komplekse og krevende prosjekter. Det betyr at man trenger litt tid på å gå igjennom dette arbeidet. De utredningene som er gjennomført, vil inngå som en viktig del av dette arbeidet og som et faglig grunnlag for det videre arbeidet med Kårstø-prosjektet. Som varslet i revidert nasjonalbudsjett i fjor vil Regjeringa komme tilbake til Stortinget når vi har gått igjennom dette på en skikkelig måte.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Jeg har ikke noen dato for det; da hadde jeg sagt det. Jeg konstaterer at det er et omfattende materiale som er blitt overlevert, dels fra Gassco og Gassnova og dels gjennom den nevnte KS1-rapporten. Så det at det må brukes tid på det framover, og at prosessene slik sett krever sitt, mener jeg ikke er veldig overraskende. Men noen nærmere tidsanvisning enn det jeg nevnte, har jeg ikke.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-05:
Vi skal jo naturligvis nå gå igjennom alle avtalene med hensyn til Mongstad. Vi legger en ny framdriftsplan, og det gjør at en også må gå gjennom de avtalene som har vært, og de som det var planer om å komme fram til. Når det gjelder utslippstillatelsen og forslaget – jeg hadde nær sagt – om å stenge kraftverket, vil jeg nok mene at det er visse praktiske utfordringer heftet ved å ta bort en energiprodusent – ikke minst når det gjelder TCM-anlegget, som jo krever sitt med hensyn til energiforsyning. Så jeg tror ikke at det akkurat er et spørsmål for enkle svar – jeg hadde nær sagt – at det bare er å stenge det ned, og så er problemene løst. Vi har lagt et løp når det gjelder energiforbruk fra kraftverket, og det krever jo sitt med tanke på forbrukerne som skal nyttiggjøre seg den energien.
Svein Harberg (Høyre), 2010-05-05:
Jeg har følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: «Det foregår nå en kontinuerlig debatt om organisering av universitets- og høyskolesektoren. Alle synes å ha ett mål: hvordan samle seg og bli universitet. Stadig flere etterlyser en prinsipiell debatt om hvordan sektoren skal være i fremtiden, hvordan oppgavefordelingen skal være, og hvordan oppgavene skal finansieres. Også lederen i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen har tatt til orde for en debatt om dette i Stortinget. Når kan vi forvente at statsråden kommer med en sak til Stortinget om struktur og oppgavefordeling for universitet og høyskoler?»
Svein Harberg (Høyre), 2010-05-05:
Jeg takker for svaret og er nok overrasket over at statsråden avviser helt å komme til Stortinget med en sak om dette. Det er altså slik at når vi møter de miljøene som er knyttet opp mot universitet og høyskoler, får vi tilbakemeldinger om at de etterlyser en klar retning i det arbeidet som nå pågår. Ja, det er riktig at SAK-prosjektet er en ønsket prosess, men det etterlyses altså noen klare retninger som de kan forholde seg til. Universitetene snakker om betingelsene. I dag er det jo slik at en kan bli akkreditert, men det er ingen endrede betingelser. Høyskolene etterlyser i aller høyeste grad en gulrot for å forbli høyskoler. Det er også andre utfordringer som ligger her. Som en del av den forutsigbarheten universitets- og høyskolesektoren ønsker, etterlyser de nettopp en slik debatt. Har ikke statsråden fått med seg de ønskene?
Svein Harberg (Høyre), 2010-05-05:
Det er ingen tvil om at det var enighet om den saken i utgangspunktet. Når verden så går videre, er det høyst normalt at en tar en oppfølging hvis en ser at en trenger å gjøre det. Det er i hvert fall Høyre klar til. Som jeg viser til i spørsmålet, er det også sentrale politikere fra regjeringspartiene som sier at det nå er på tide at vi tar en slik debatt. Det statsråden her sier, er at hvis f.eks. alle høyskoler nå slår seg sammen, blir akkreditert og får mulighet til å bli universiteter, gjør det ikke noe at høyskolesektoren forsvinner og vi sitter med bare universiteter. Jeg synes det er en utvikling som vi absolutt bør diskutere i Stortinget. Jeg vet at mange i Stortinget har sin mening om det. Det er en stor utfordring for universitetenes finansieringsform framover, som en da burde se på. Jeg synes derfor det er en smule underlig at statsråden fremdeles avviser det helt, men det må vi jo bare ta til etterretning.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-05:
Statsråden står selvsagt midt i både ønskene og debatten. Men det er viktig å understreke at retningen bestemmer de selv. De er autonome institusjoner. Det som er statsrådens oppgave, er å sørge for at de kvalitativt blir stadig bedre. Hvis jeg nå skulle legge til rette for en debatt om strukturen i høyere utdanning, var det nok enda flere som ville bli usikre enn de som eventuelt venter på noen klarere retningslinjer i dag. Jeg ønsker ikke å endre spillereglene. Jeg ønsker å ha de spillereglene som Stortinget – alle partiene, også spørrerens parti – la til grunn i 2001 da denne saken ble bestemt. Jeg synes det ville være ganske underlig om jeg skulle legge til rette for at vi skulle ha en debatt om dette. Det ville få alle til å tro at vi nå skal endre de spillereglene som alle nå jobber etter. Jeg vil stimulere til samarbeid, til arbeidsdeling, til faglig konsentrasjon. Jeg vil stimulere til bedre kvalitet, og jeg vil også appellere til institusjonene og si at de har et ansvar for hvordan de vil utvikle seg for stadig å bli bedre og for stadig å kunne samarbeide med andre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-05:
Stortinget har hatt mange anledninger til å debattere dette og vil få anledninger framover, som jeg nevnte. Jeg vet ikke hva slags agenda Høyre har her, om man vil endre på disse spillereglene, om man vil gjøre forandringer i det som man i 2001 var med på. Det er langsiktige prosesser vi opererer med i denne sektoren. Jeg vil advare sterkt mot å gi signal om at vi nå forandrer spillereglene. Men jeg vil gjerne ha Høyre med på laget når det gjelder å sikre både det som er høyskolenes kjerneoppgave, nemlig profesjonsutdanningen – uansatt hva de kaller seg, er det viktig – og å sikre at det er gode og forutsigbare vilkår for både universiteter og høyskoler. Jeg tror ikke det er noen fare for at de endringene som skjer nå, kan true verken profesjonsutdanningene eller forskningen. Debatten har vi, som sagt, hatt ved flere anledninger og kommer til å ha i tiden framover. Jeg ser derfor fram til gode debatter, også med Høyre, om disse viktige sakene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-05:
Jeg vil framføre følgende svar på vegne av kunnskapsministeren: Tilskudd til de private videregående skolene gis over kap. 228 post 71 i statsbudsjettet. Tilskuddet gis etter en sats pr. elev som bygger på kostnader i tilsvarende offentlige skoler. Det beregnes egne satser for hvert utdanningsprogram. Plus-skolen, som det spørres om, er en privat videregående skole som har tilbud om utdanningsprogrammet design og håndverk, og får statstilskudd pr. elev etter satsen for dette utdanningsprogrammet. Per 1. april 2010 hadde skolen 52 elever. Jeg er usikker på hvilke endringer i finansieringsgrunnlaget representanten Aspaker sikter til. Det er ikke gjort endringer i tilskuddsmodellen for private videregående skoler i budsjettet for 2010. Satsen for utdanningsprogram for design og håndverk har økt fra 2009 til 2010, fra 118 700 kr i 2009 til 124 600 kr i 2010. Private skoler med tilbud om opplæring i små håndverksfag har ingen egen finansieringsmodell. Tilskuddsmodellen for private videregående skoler er bygd opp med satser for hvert utdanningsprogram som inngår i Kunnskapsløftet. Det foreligger ingen planer om å endre tilskuddsmodellen på dette punktet. Jeg tolker spørsmålet fra representanten Aspaker dit hen at hun er opptatt av departementets arbeid for små håndverksfag generelt. Gamle håndverksferdigheter er en del av vår kulturarv som det er viktig å ta vare på. I dag står det totalt 31 fag på listen over små og verneverdige fag. Innenfor disse fagene gis det et særskilt tilskudd til lærebedrifter. Det er et svært viktig tiltak for å bidra til å videreføre opplæring i håndverkstradisjonene. Kunnskapsdepartementet samarbeider i dag tett med partene i arbeidslivet for å ivareta og utvikle små og verneverdige fag. Når det gjelder det videre arbeidet, har Utdanningsdirektoratet fått gjennomført en kartlegging av status for små håndverksfag i regi av Econ Pöyry. Rapporten ble publisert i mars 2009, og Utdanningsdirektoratet er bedt om å vurdere denne og foreslå oppfølgingspunkter. På bakgrunn av dette vil departementet vurdere hvordan arbeidet bør følges opp videre. Nordisk samarbeid om små og verneverdige fag vil her være et viktig element. Blant annet har Nordisk Ministerråd bevilget midler for å se på mulige modeller for nordisk samarbeid. Her vil en gruppe for nordisk skolesamarbeid og yrkesutvalgsgruppen starte et prosjekt høsten 2010 for å se på muligheter for samarbeid om opplæring i utvalgte små håndverksfag i Norden. Kunnskapsdepartementet har avsatt 1 mill. kr til arbeidet med nordisk samarbeid i Utdanningsdirektoratet i 2010.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-05:
Jeg deler selvsagt spørrerens omtanke for de små håndverksfagene, noe jeg har redegjort for i svaret. Men jeg synes jo det er noe underlag at man henviser til en endring i finansieringssystemet som faktisk skjedde i 2001 – det begynner jo å bli noen år siden. Det har vært en utvikling siden som handler om at disse skolene har et forutsigbart system. Det gis et tilskudd etter sats pr. elev, som beregnes ut fra et tilskuddsgrunnlag. Dette grunnlaget hentes fra KOSTRA, der kommuner og fylkeskommuner rapporterer sine kostnader til skole. Det er et forutsigbart system, og i departementet har vi ikke mottatt noen henvendelser verken fra denne skolen eller fra andre med tilsvarende fagkrets om de påståtte problemene som spørreren tar opp. Jeg noterer meg selvsagt spørrerens spørsmål og skal bringe det videre. Men vi har altså ikke – bortsett fra denne henvendelsen i spørretimen – mottatt noen meldinger om at det er et problem med finansieringssystemet for disse skolene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-05:
Jeg vil minne spørreren om at hennes parti faktisk satt med regjeringsmakten i fire av de årene som er gått siden 2001, da dette systemet ble innført. Hvis det hastet så veldig, var det vel kanskje ikke av veien å gjøre noe på den tiden. Her er situasjonen slik, som spørreren sikkert kjenner til, at ifølge regler for de private skolene har man en utfordring hvis det blir færre enn 15 elever. Med tre sammenhengende skoleår med under 15 elever har man et problem i forhold til tilskuddet. Jeg viser igjen til det jeg sa i mitt svar på vegne av kunnskapsministeren, at vi ser på dette i nordisk sammenheng. Vi er opptatt av å bevare de gamle håndverksfagene og de gamle håndverkstradisjonene på best mulig måte, og foreløpig har ikke vi fått noen bekymringsmeldinger fra denne skolen eller fra lignende skoler om akkurat den utfordringen. Jeg tar med meg det spørreren har redegjort for her, i det videre arbeidet både på norsk og på nordisk basis.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Plus-Skolen i Gamlebyen/Fredrikstad representerer et verdifullt utdanningstilbud for små håndverksfag som gullsmed og skomaker. Sistnevnte utdanning er trolig Nordens eneste i sitt slag og sårbar som følge av varierende søkertall. Utdanningen er viktig også som rekruttering til ortopediske virksomheter. Endringer i finansieringsgrunnlaget gjør at utdanningens eksistens er truet. Vil statsråden gjøre en fornyet vurdering av finansieringsmodellen for de minste håndverksfagene?»