Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-11:
Det er store og viktige endringer på gang for å styrke grunnmuren i skolen, og de henger sammen med hverandre. Fra og med 2017 tar vi sikte på en ny masterutdanning for lærere. Det blir enda et steg bort fra ideen om allmennlæreren – allmennlæreren som kunne gå inn i hvilket som helst klasserom og undervise i hvilket som helst fag, nærmest på hvilket som helst klassetrinn. Vi ønsker å styrke faglæreren – læreren som er en god pedagog, og læreren som har et trygt og solid faglig grunnlag med seg og bak seg. Vi har hatt en massiv satsing på videreutdanning, nærmest en tredobling av antall plasser – hvorfor? Det er ikke fordi studiepoengene i seg selv er viktige, men fordi faglig påfyll, det å samles med andre kollegaer, det å få nye ideer og det å få oppdateringer om hva som har skjedd på fagfeltet, er viktig for å utvikle seg i profesjonen, og det er viktig for å utvikle seg som lærer. Så kommer kompetansekrav, hvor vi sier at hvis du underviser i norsk, matematikk og engelsk, skal du også ha fordypning i de fagene, og det er en tilsvarende satsing på faglæreren, på faglig innhold og tyngde. Så er det en selvfølge når man innfører et slikt krav for alle som er i skolen, at man må følge utviklingen nøye. Den loven som kommer nå, vil åpne for at det i forskrift fastsettes krav om relevant kompetanse i undervisningsfag. Det vil presiseres at det vil gjelde matematikk, engelsk, norsk, samisk og norsk tegnspråk i grunnskolen. Vi ser for oss en tiårsperiode for å innføre dette – hvorfor? Er det fordi regjeringen ikke er mer ambisiøs? Nei, det er fordi vi må forholde oss til virkelighetens verden der ute. Det er et poeng at hvis vi skulle forsøkt å gjøre dette på to år eller tre år, som i utgangspunktet ikke ville vært meg imot, ville det blitt for mange vikarer i klasserommene, og det ville kunne gått på bekostning av dem som er i skolen nå. Men samtidig er det en klar og tydelig beskjed til skoleeiere der ute om at stortingsflertallet satser på fag, og jeg er veldig glad for at det er et bredt flertall for å innføre de kompetansekravene som regjeringen foreslår. Vi strammer også inn ved allerede nå å lukke en unntaksordning. Vi viderefører den alminnelige unntaksregelen, dispensasjonsmuligheten, som den ofte omtales som, og så må vi vurdere når og hvordan den skal lukkes. Når det gjelder hvilke avgjørelser barnevernstjenesten kan ta på vegne av barnet når barnevernstjenesten har overtatt omsorgen for barnet, skal jeg ikke kommentere det nærmere, for det er stor enighet om det i komiteen. Så til endring av navnet RLE til KRLE. KRLE – og for den saks skyld RLE – er ikke de kristnes fag. Det er ikke Den norske kirkes fag i skolen. Det er vårt felles religions-, livssyns- og etikkfag. Jeg synes det er merkelig at representanten fra SV eksplisitt argumenterer som om mer oppmerksomhet på kristendom skal gå på bekostning av etisk refleksjon, som om det å kunne noe om og lære mer om den desidert største religionen i Norge, den som har formet norsk kultur og norsk historie mer enn noen annen religion – nærmest mer enn noen annen filosofisk retning, hvis man vil se på det på den måten – den raskest voksende religionen i verden, den største religionen i verden og den religionen som også svært mange av dem som kommer til Norge, tilhører, skulle innebære en motsetning til etisk refleksjon. Det kan jeg ikke forstå. Jeg synes også det er merkelig – all den tid flere har tatt det opp – at det ble understreket så tydelig fra den forrige regjering at når man fjernet kravet om 55 pst., skulle det ikke innebære mindre tid brukt på kristendom. Allikevel er det viktig at stortingsflertallet igjen slår fast noen helt uomtvistelige ting, nemlig at dette ikke er et forkynnende fag. Det har ikke til hensikt at man skal bli kristen eller utøve en bestemt religion. Det er et fag på lik linje med alle andre fag i skolen. Kristendommen skal heller ikke behandles kvalitativt annerledes. Det betyr også at i kristendomsdelen av KRLE-faget er det rom for både etisk refleksjon og kritikk av praksiser som har blitt utført i religionens navn, slik det også må være innenfor de andre områdene av faget. Jeg vil også understreke at vi ikke foreslår noen endringer i innholdet i faget ellers. Den gode lærer har fortsatt gode og store muligheter til å se de forskjellige kompetansemålene i sammenheng, og på den måten også få oppmerksomhet om det å sammenligne kristendommen med andre religioner og tankesett som har vært viktige for oss, eller som kan bli viktige for oss i fremtiden.