Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-12-07:
Høyre prioriterer. Våre mål for utviklingspolitikken er varig ut av fattigdom, realisering av menneskerettigheter og demokrati. Det er temaer som vi prioriterer i vår utviklingspolitikk. Vi tør å øke bevilgningene til utdanning til jenter, til godt styresett, til næringsutvikling og til menneskerettigheter – og til dem som for øyeblikket har det aller verst: mennesker på flukt som resultat av konflikt og katastrofe. Det gjør at vi i dette budsjettet står mer sammen med Kristelig Folkeparti enn det vi har gjort noen gang tidligere. Det gleder meg. Det er en stor felles forståelse mellom Høyre og Kristelig Folkeparti i utviklingspolitikken, og det lover godt for et samarbeid i fremtiden. Høyre setter inn store penger til sivilsamfunn, som styrkes med 120 mill. kr, rettet mot utdanning for jenter, mot Afrika og mot godt styresett, og støtte til menneskerettigheter som styrkes med totalt 100 mill. kr, UNHCR styrkes med 70 mill. kr, og næringsutvikling styrkes med 40 mill. kr. Vi vil ikke være med på å ta med den ene hånden og gi med den andre. Vi må ha en logisk utviklingspolitikk som faktisk henger sammen, hvor det er konsistens mellom våre målsettinger og de virkemidler som vi faktisk bruker. Det må bety økt markedsadgang også for de fattigste landene. Høyres forslag til utviklingsbudsjett medfører faktisk en vekst – noe ulikt hva flere talere her har vært med på – sammenlignet med 2012-budsjettet. Erik Solheim sa, ved lanseringen av 2012-budsjettet: «Jeg er stolt over nok et rekordhøyt budsjett for norsk utviklingssamarbeid.» Jeg er også stolt over nok et rekordhøyt utviklingsbudsjett for Høyre, altså 900 mill. kr høyere. Enkelte talere har trukket frem kritiske merknader knyttet til en konsentrasjon spesielt av bistand. Jeg tror den enkle erkjennelsen for ethvert land som ønsker å gi bistand, må være at de kan ikke være til stede overalt – og de skal ikke være til stede overalt. Det må bety at det ligger prioriteringer til grunn, og det ønsker også Høyre. Vi må være relevante i det vi gjør, og dette samsvarer også godt med Kristelig Folkepartis program på dette punktet. Vi satser igjen, som jeg sa, i forhold til våre hovedmålsettinger, men med en reduksjon av antall land, fra dagens 112 til et eller annet tenkt lavere tall. Til det er å si: Vi ønsker å ha vesentlig færre land som får bilateral støtte fra Norge. Vi ønsker vesentlig økt satsing på menneskerettigheter som ikke kjenner geografiske skiller, vi ønsker å bruke pengene hvor de faktisk er mest relevante, og hvor vi får mest igjen for det vi bruker. Vi ønsker ikke å legge noen restriksjoner på multilaterale organisasjoner når det gjelder hvor de er til stede. Vi vil gi penger til multilaterale organisasjoner ut fra hvordan de klarer å levere i forhold til våre utviklingsmålsettinger og deres egen effektivitet, og vi ønsker å gi penger deretter. Så må jeg bare raskt innom de endringer som Høyre og Kristelig Folkeparti har sammen. Dette er viktige, gode endringer. Vi er med på å prioritere utdanning spesielt – et tema som har vært kronisk underprioritert av dagens regjering – og vi er også med på å øke ressursene til matvareproduksjon, til matsikkerhet, og gjennom bilateral bistand også trygge rammene til frivillige organisasjoner samt for forskning, og vi ønsker å bruke mer midler på bekjempelsen av tropiske sykdommer, noe som rammer de aller fattigste svært hardt. Det forundrer meg når en hører flere representanter raljere over 1 pst.-målet. Vi hørte senest representanten Myrli som sier at på den ene siden ønsker vi å sammenlikne forsvarsbudsjettet med BNP i prosent, men ikke utviklingsbudsjettet. Til det er det å si: Vi ønsker et høyt utviklingsbudsjett. Vi ønsker å bidra, vi ønsker at Norge skal være en sterk bidragsyter, men vi ønsker ikke å binde det opp til budsjettet. Vår kritikk av forsvarsbudsjettet handler ikke først og fremst om en nedgang i prosentandelen for budsjettet, det handler først og fremst om at dette er reelle kutt, at vi har de reelle tallene som nå er i ferd med å gå ned, og vi får mindre forsvarsevne igjen for det vi gjør. La meg avslutningsvis si to ord om Russland. Det er svært beklagelig at vi nå har et Russland som beveger seg raskt bort fra demokrati og over mot Sovjetunionens tanker og tankegods.