trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
La meg understreke det som ligger i forliket mellom Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene i revidert nasjonalbudsjett; det er at vi skal komme med en orientering om mulige  finansieringsmodeller våren 2019. Så vil det være nødvendig å se på hele forprosjekteringsfasen og fram mot en investeringsbeslutning for endelig å lande hvilken finansieringsmodell vi skal ha på dette fullskalaprosjektet. Det ligger jo i denne saken også en diskusjon om hva som skal være en framtidig  finansieringsmodell på ytterligere prosjekter i Norge, men også på jobber internasjonalt – hvordan det skal se ut der. Når det gjelder den endelige framdriftsplanen, er min klare ambisjon – og regjeringens klare ambisjon – at vi skal være klare med en beslutning i 2020, så tidlig som mulig. Men det er viktig for oss at vi har kvalitet i det vi leverer fra oss. Vi har ikke råd til å mislykkes. Alles øyne er på dette prosjektet. Da skal vi sette kvaliteten foran det å stresse måneder når det gjelder en mulig investeringsbeslutning.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Det jeg kan bekrefte, er at vi er lovet å få tilleggsrapporten fra kvalitetssikrerne presentert 28. juni. Deretter vil vi i Olje- og energidepartementet jobbe oss raskt gjennom den og få saken opp til vurdering i regjeringen – så vi skal jobbe så raskt som overhodet mulig. Ambisjonen som er uttrykt i forliket mellom Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene i forbindelse med RNB, er at vi skal levere konklusjonen i løpet av sommeren. Det står vi inne for.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
I rekken av takksigelser får jeg benytte anledningen – siden ingen andre har gjort det – til å takke presidenten og hele presidentskapet. Det er kanskje ikke presidentskapet som har mottatt flest takksigelser i løpet av det siste halvåret, men det kan være på sin plass nå.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Jeg vil få takke for gode og reflekterte innlegg fra representantene som har vært oppe. La meg knytte noen få kommentarer til det. Det jeg forteller, er egentlig to ting. Det ene er at jeg gir midlertidig tillatelse til bevæpning av enkelte patruljer. Det har jeg gitt i dag, og jeg orienterer Stortinget i dag fordi regjeringen har varslet at vi vil holde Stortinget tett og godt orientert om det. Det er helt riktig, som det blir påpekt, at dette ikke er et tiltak mot gjengkriminalitet. Det er vurderinger og tiltak som jeg vil komme tilbake til ved en annen anledning. Jeg synes det er en god refleksjon rundt dette med midlertidighet, for det er opplagt – slik situasjonen er nå, og jeg gir en tillatelse midlertidig – at jeg også ser det kan være naturlig å måtte fornye den tillatelsen. Da mener regjeringen det er ryddigst å lage en lovhjemmel for tidsubegrenset bevæpning – i stedet for hele tiden å fornye den midlertidige – komme til Stortinget og få en ordentlig debatt om det. Det er altså to ting: Det ene er å fortelle at jeg har gitt en tillatelse, og det andre er å si at jeg kommer tilbake til Stortinget for å drøfte videre begrepene «midlertidighet» og «tidsubegrenset bevæpning». Jeg vil komme tilbake med en egen proposisjon til Stortinget. Da vil Stortinget få god anledning til å delta i en debatt om både de langsiktige og de prinsipielle forholdene rundt det. Dette er en utfordrende situasjon, og det er ingen ønskelig situasjon for noen at man har en slik mulig trussel foran seg. Det er riktig som det ble påpekt, at dette i seg selv ikke stopper terror, men det begrenser skadeomfanget. Det er erfaringer man har gjort seg fra andre land og situasjonen som er der ute, som gjør at vi mener dette er riktig. Jeg ser fram til å diskutere dette videre. I tråd med hva vi har lovt Stortinget tidligere, vil vi holde Stortinget godt orientert om bevæpningen, omfanget og hvordan utviklingen er, og vi vil også invitere Stortinget til å diskutere dette gjennom en egen proposisjon så raskt departementet har fått utarbeidet den og sendt den til Stortinget.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2018-06-14:
Jeg vil gjerne begynne med å takke justisministeren for redegjørelsen. Det er ikke til å legge skjul på at dette temaet har vært gjenstand for mye debatt i Stortinget. Partiene har ulike utgangspunkter i debatten om bevæpning, men når politiet, som i dette tilfellet, selv ber om et virkemiddel på grunnlag av at beskrivelsen av modus operandi, gjeldende trusselvurdering, er endret, er det grunn til å ta det på alvor. Jeg synes også det er ryddig – og riktig – av justisministeren å varsle at han vil komme tilbake til Stortinget med forslag til en tydeligere hjemmel for et slikt tiltak, ettersom det kan være grunn til å tro at dette tiltaket kan dra ut i tid. Da vil selvsagt de andre partiene også få mulighet til å drøfte dette i detalj på egnet vis. Å ivareta innbyggernes trygghet er myndighetenes kanskje viktigste oppgave, og når politiet selv ber om enkelte virkemidler, bør det veie tungt. Justiskomiteen var nylig i London og fikk høre om at London-politiet har bevæpnede patruljebiler som har hatt stor betydning, ikke minst ved terrorangrepet på London Bridge 3. juni i fjor. Nettopp et slikt tiltak gjorde at gjerningsmennene kunne settes ut av spill i løpet av få minutter. Å ha denne type tiltak vil gi hovedstadens befolkning trygghet for at politiet har de virkemidlene de trenger for å gripe inn dersom noe alvorlig skulle skje i Oslo sentrum. Vi har sett at både flyplasser, kollektivknutepunkter, gågater og andre folksomme steder har vært utsatt for terrorangrep rundt omkring i Europa de siste årene. Når vi er et av de få landene i verden som ikke har et generelt bevæpnet politi, er det viktig at vi har tiltak ved de sårbare stedene både i Oslo og i resten av Norge som gjør at politiet raskt kan komme til og sette gjerningsmenn ut av spill, slik at vi unngår at politiet må løpe bort fra der ting skjer, for å hente våpen, men i stedet kan gripe raskt inn og sørge for å avverge disse situasjonene så raskt som mulig. Jeg vil igjen takke justisministeren både for redegjørelsen og for å gi samtykke til det politiet har bedt om.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-06-13:
Jeg har gleden av på vegne av stortingsrepresentantene Kjell Ingolf Ropstad, Tore Storehaug, Simon Molvær Grimstad og meg selv å sette fram et representantforslag om å styrke rettssikkerheten i asylprosessen.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-06-13:
Jeg var i mitt innlegg innom akkurat den forskjellen mellom de to forslagene. Det handler for det første om det åpne mandatet, og for det andre vil vi ikke forandre spillereglene underveis. Det er derfor vi ber om at det blir nedsatt et utvalg. Målsettingen kan også være det som opposisjonen sier, at man skal komme ut likeverdig, men vi vil ha et utvalg som skisserer. Grunnen til at vi ikke støtter det nå, er at vi ikke vil endre spillereglene underveis i et løp.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-06-13:
Jeg må minne Karin Andersen om at de aller fleste av de skattelettene som Kristelig Folkeparti har vært med på, er lettelser i bedriftsbeskatningen – ikke i personbeskatningen. Vi er avhengig av et dynamisk og oppegående næringsliv for å få dette til å gå rundt. Jeg sa ikke i mitt innlegg at jeg ville bruke 6 mrd. kr mer, men det hadde vært utrolig bekvemt bare å si at en kunne brukt 6 mrd. kr mer. Men jeg er ikke helt sikker på at det ville være bare positivt, for en nøktern økonomistyring og bruk fremmer også kreativitet, og gjør at en ser på hvordan en kan bruke disse pengene på en best mulig måte. Det er Kristelig Folkeparti for.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-06-13:
Først, president, vil jeg beklage at jeg to ganger glemte å si «president». Nå gjorde jeg det. Vårt land er veldig mangfoldig. Når det gjelder byer, kollektivtransport og slikt, er det utrolig viktig hvordan vi bygger våre boliger. Når det gjelder byvekstavtalene, er det avtaler mellom byer og distriktene rundt. Mitt område, Iveland kommune, med 1 300 innbyggere, som er meget desentralisert, kan ikke pålegges de samme restriksjonene som man har i f.eks. Kristiansand sentrum. Og det kan overføres til veldig mange steder. Så det gjelder å ha to tanker i hodet på én gang. Jeg er veldig enig i at det er pressområder, men man må ikke la distriktene rundt lide for akkurat det.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-06-13:
Det har blitt snakket her om at situasjonen er så utrolig lys i kommunene, mens noen sier at det er utrolig mørkt. Jeg tror faktisk at sannheten ligger noe midt i mellom, og at bildet er nyansert. Det er ikke bare herlighet og glede ute i kommunene, men det er heller ikke bare elendighet, for det skjer utrolig mye godt utviklingsarbeid. Det er stor kreativitet og effektivitet, og et stikkord her er digitalisering, som er utrolig viktig, og som visualiserer veldig godt at kommunesektoren er i stadig endring. Den er ikke statisk, den er i endring, og nye tider har kanskje nye behov. Da kan vi ikke ha en struktur som hele tiden er statisk. En må ha muligheter til å kunne endre strukturen rundt de behovene som er. Men denne endringen av kommunestrukturen skal være frivillig. Det skal ikke være tvang. Det blir brukt imot endringene at regjeringen har virkemidler for kommuner som vil slå seg sammen. Jeg synes det er helt topp at det foreligger gode virkemidler hvis lokalsamfunnene og kommunene selv ser at her må det tas noen grep fordi de ikke kan stå alene. Jeg ser ikke noen motsetning i det. Nye oppgaver til kommunene har vi faktisk ikke behov for. Det er mer enn nok av oppgaver. Det som er viktig, er at det kommer nye oppgaver til regionene. Stein Erik Lauvås sa at det var ufattelig og uforståelig at Kristelig Folkeparti var med på dette. Det er ikke mer uforståelig enn at herrene Jens Stoltenberg og Trygve Slagsvold Vedum for ti år siden predikerte rundt i hele landet akkurat de samme ideene om desentralisering av makt og god distriktspolitikk. Det strandet på fragmentert behandling og at fylkesmennene og byråkratiet da ikke ville. Jeg håper virkelig at Senterpartiet vil akkurat det samme nå. Høyre og Fremskrittspartiet beskyldes også for ikke å ville ha det tredje nivået. Hvor mange ganger skal det sies? Det er et vedtak i Stortinget på at vi skal ha tre forvaltningsnivå i Norge, og regjeringen har fortjenestefullt sagt at det skal de følge lojalt opp, sist fra statsråden, som her i dag sa at hun selvfølgelig skal legge fram en samlet sak om dette til Stortinget innen 15. oktober. Ja, vi har et godt stykke arbeid foran oss. Men det som gjaldt ved den siste regionreformen, håper jeg virkelig gjelder i dag også.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
På vegne av representantene Marit Arnstad, Jenny Klinge, Willfred Nordlund og meg selv har jeg æren av å sette fram et forslag om endringer i inndelingslova som sikrer at alle saker om grensejustering der det er uenighet mellom de berørte kommunene, skal behandles av Stortinget.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Senterpartiet er opptatt av de tjenestene som blir gitt til innbyggerne. De minste kommunene gir disse tjenestene på en utmerket måte gjennom interkommunalt samarbeid. Vi er ikke opptatt av at det skal være en psykologstilling i hver kommune. Vi er opptatt av at det skal være tilfredsstillende tjenestetilbud til innbyggerne, gjerne gjennom et interkommunalt samarbeid, som gir større og gode fagmiljøer. Senterpartiet er ikke imot kommunesammenslåing. Nå har alle kommunene gjort et utredningsarbeid. De fleste har konkludert med at de løser oppgavene mer effektivt og bedre for sine innbyggere ved å fortsette som egen kommune. Det vedtaket i kommunene respekterer vi. Når det gjelder nye oppgaver til kommunene: Det som har kommet så langt, er vel stort sett notarius publicus, vigselsrett og miljøansvaret for grønnsaksvaskeri. For min kommune – på 2 000 innbyggere – og for de fleste andre kommuner i Norge krever ikke noen av disse oppgavene en annen kommunestruktur.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Den sannheten som blir forsøkt framstilt, at det er de store kommunene som er de mest effektive, og som gir det beste tjenestetilbudet, er det ikke noe belegg for. Jeg håper representanten kan vise at han har belegg for at de minste kommunene har et dårligere tjenestetilbud eller driver mindre effektivt. Tvert imot er det vel de små kommunene i Norge som har fått prisen for god kommunedrift, prisen for at de har veldig gode tjenester til sine innbyggere. Senterpartiet er ikke imot kommunesammenslåing, men vi er imot den tvangssammenslåingen som regjeringen nå har bedrevet i mange år, og som de tydeligvis har tenkt å fortsette med. Vi ser bare på det som skjer med inntektssystemet nå, der en skal tvinge de små sammen, fordi de da får mer å drive kommunen for. Vi ser det i de grensejusteringssakene som det har kommet svar på fra fylkesmennene rundt omkring den siste uken, der en skal spise biter av de minste kommunene, nettopp for å tvinge dem inn i nye sammenslåingsprosesser med nabokommunen. Tvangssammenslåing er Senterpartiet imot.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Høyre støtter ikke flertallsforslaget, der vi ber regjeringen komme med en egen sak innen 15. oktober, med en samlet vurdering av oppgaveoverføringen til de nye fylkeskommunene, basert på ekspertutvalgets utredning. Samtidig virker det som Høyre i denne salen er nervøs for at denne saken skal renne ut i sanden, siden de i en egen merknad ber regjeringen lage en oversikt over oppgaver som kan tenkes overført. Det er ikke så rart de er urolige, siden vi ser at oppgaveoverføringene nå går andre veien. Et eksempel er vannforvaltningen som er foreslått flyttet fra fylkeskommunen til staten. Spørsmålet er om Høyre fortsatt mener det skal skje en omfattende overføring av oppgaver fra stat til fylkeskommuner, og at ekspertutvalgets forslag skal følges opp. Vil Høyres representanter her i salen legge press på regjeringen og de enkelte departementene for å sikre at flertallets ambisjoner for fylkesreformen blir gjennomført?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Eldreministeren har sagt noe slikt som at kommunene har nok penger, men de bruker dem på rådhus og svømmebasseng i stedet for på eldre. Regjeringen viser selv til at inntektsveksten for kommende år blir lavere enn i de siste årene. I tillegg påføres kommunene stadig nye kostnader. Finansieringsordningen for ressurskrevende brukere har gitt en ekstrakostnad på 700 mill. kr, og den nye bemanningsnormen for barnehage – som ikke blir kompensert – vil utgjøre 450 mill. kr neste år. Høringsinstansene i komitéhøringen var veldig tydelig på at de fryktet at det var eldreomsorgen som ville bli taperen når dette skulle finansieres. Kommunene er altså påført økte kostnader på flere områder uten at det er kompensert. Har Fremskrittspartiet innhentet informasjon som viser at kommunene har økt sine utgifter til rådhus og svømmebasseng de siste årene? Og hvordan mener Fremskrittspartiet at kommunene skal kunne oppfylle bemanningsnormen for barnehage uten at det skal ramme eldreomsorgen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Det er sørgelig å se at Venstre, som var den største pådriveren for nye oppgaver til fylkene, nå på en måte bakker ut. Det var en forutsetning da vi debatterte dette her i salen sist, at oppgavene skulle komme som en del av kommuneproposisjonen som ble framlagt i vår. Nå blir dette bare skjøvet ut i tid og ser ut til å renne ut i sanden, så jeg er skuffet over at Venstre ikke støtter forslaget som instruerer regjeringen om en egen sak til Stortinget innen 15. oktober. Regjeringen har også fremmet forslag om at ansvaret for vannforsyningen skal overføres fra fylkeskommunen til staten. Forslaget har vært på høring og fått sterk motbør. En samlet kommunesektor, miljøbevegelsen, fagmiljøene og berørte fylkeskommuner går imot forslaget. Hva er begrunnelsen for at Venstre går inn for dette forslaget om å overføre oppgaver fra fylkene og til staten?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Det er dessverre litt vanskelig å følge Kristelig Folkeparti når det gjelder enkelte saker i denne kommuneproposisjonen. Partiet var, sammen med bl.a. Senterpartiet, med på å fatte vedtak i november 2017 om at kommunesammenslåing utelukkende skulle skje ved frivillighet, at inntektssystemet ikke skulle videreføres, og at det nye inntektssystemet skulle sikre likeverdig tjenesteproduksjon. I innstillingen til saken vi behandler i dag, står ikke Kristelig Folkeparti bak et forslag der vi ber regjeringen om å sette ned et bredt offentlig utvalg, med et tydelig mandat som legger til grunn at inntektsfordelingen og utgiftsutjevningen skal gi likeverdig grunnlag for tjenester, i tråd med vedtaket vårt fra november 2017. Frivillig små kommuner vil fortsatt bli straffet i 2019, og det vil ikke gi grunnlag for likeverdige tjenester mellom frivillig små og ufrivillig små kommuner. Hva er årsaken til at Kristelig Folkeparti ikke lenger støtter dette forslaget?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Regjeringen har hatt på høring forslag til revidert distriktsindeks. Forslaget har blitt møtt med klare innvendinger bl.a. fra KS og fra mange fagpersoner. Ny distriktsindeks legges ikke til grunn for fordeling av distriktstilskuddet for 2019, men i kommuneproposisjonen heter det at ny distriktsindeks vil bli lagt til grunn ved forhandlinger med ESA om revisjon i ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Mener statsråden at ny distriktsindeks som ikke er lagt fram for Stortinget, og som har møtt så stor motstand bl.a. fra KS og mange fagpersoner, skal benyttes i grunnlaget for forhandlinger med ESA før den er tatt i bruk nasjonalt, og før den er behandlet av Stortinget?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Kommunereformen og regionreformen ble begrunnet med at større og sammenslåtte enheter var nødvendig for å kunne overføre større oppgaver fra staten til kommuner og fylker. Dette skulle styrke lokaldemokratiet, sa regjeringspartiene, godt supplert fra støttespillerne fra Venstre og Kristelig Folkeparti. Store ord, men så langt er det blitt ord uten handling. Nye oppgaver til kommunene kan vel best oppsummeres med ca. ingenting. Når det gjelder overføring av oppgaver til nye fylkeskommuner, så det i starten litt lysere ut. Det regjeringsoppnevnte ekspertutvalget leverte forslag til desentralisering av oppgaver fra stat til fylkeskommune, som vi i Senterpartiet kjente oss grundig godt igjen i. Forslagene fra utvalget innebar at 4 760 statlige årsverk ble gjort fylkeskommunale. Virksomhetene som ble foreslått overført, har årlige budsjettrammer på 23,5 mrd. kr. Jeg sa at vi i Senterpartiet kjente oss igjen. De som har lest innstillingene fra Stortingets behandling av Meld. St. 22 for 2015–2016, om regionreformen, vil merke seg at det er stort sammenfall mellom de forslagene som Senterpartiet fremmet der, og dem som senere ble lagt fram av regjeringens ekspertutvalg. Representanten Skjelstad var i dag forundret over at Senterpartiet plutselig var pådriver for nye oppgaver til fylkeskommunen. Jeg må si jeg er forundret over at Venstres talsmann i kommunalkomiteen da vi behandlet Meld. St. 22, ikke fikk med seg at Senterpartiet fremmet de absolutt mest konkrete og flest nye oppgaver til fylkene. Endringer i oppgavedelingen mellom stat og fylke skal gjøres for å gi bedre tjenester til innbyggerne, styrke demokratiet, øke fylkeskommunens muligheter til å være en sterk regional utvikler og gi samordningsgevinster på tvers av sektorer. Fra å signalisere vilje til å følge opp ekspertutvalgets anbefalinger da innstillingen ble lagt fram og statsråden ga sine første kommentarer, har vi dessverre sett en endring i de signalene som blir gitt. Nå heter det at det skal foretas en departementsvis gjennomgang av forslagene, og at dette skal bli behandlet enkeltvis. Dette er ikke bra nok. Faren for at dette smuldrer bort, er stor. Det er nok av krefter som vil sikre at makt og styring av offentlige oppgaver blir liggende i staten. Saken om flytting av vannforvaltningsplanene har vært på høring, og ekspertutvalget mener det er i strid med intensjonene både i plan- og bygningsloven som en samordningslov, og med intensjonene i regionreformen. Derfor er jeg glad for at flertallet i dag fremmer forslag der vi ber om at dette blir en del(presidenten klubbar) av den samlede utredningen. (presidenten klubbar)
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Jeg har fått mange visitter fra regjeringspartiene i dag som jeg skal prøve å svare på. Men det er noen av dem jeg ikke forstår. Representanten Tveiten Benestad sa noe sånt som at hun var skuffet eller overrasket over at Senterpartiet stemmer imot forslag om å flytte makt og myndighet ut i landet, men jeg har ingen peiling på hva hun egentlig sikter til. Senterpartiet har fremmet de fleste forslagene om å flytte oppgaver til fylkene, og vi har stemt for de få forslagene som regjeringspartiene har fremmet som gjelder kommuner, selv om det er oppgaver som egentlig betyr verken makt eller myndighet. Trellevik mente at Senterpartiet tok feil når vi hevdet at det har vært overføring fra små til store kommuner, og han sa til og med at det var heller tvert imot. Nå viser det seg faktisk at når det gjelder omlegging av inntektssystemet, har alle kommuner over 25 000 innbyggere vunnet på den omleggingen. I gruppen 2 000–25 000 er det 51 kommuner som har gått i pluss, og 239 kommuner som har gått i minus. Det er faktaopplysninger. I forslaget til omlegging av utgiftsutjevning viser regjeringen selv til at lettdrevne kommuner vil få litt mer, og fylker og kommuner som er tungdrevne, vil få litt mindre tilført. Det står det i proposisjonen. Hvis vi i tillegg skal komme inn på den straffen som frivillige, små kommuner har fått med en betydelig nedgang i inntekten, er det helt tydelig at jeg har belegg for det jeg sier. Trellevik sa at vi subsidierer distriktene fra storbyene, og dro fram per innbygger. Ja, det skulle jo bare mangle. Er det noen som tror det er mulig å drive kommunale tjenester for 2 000 innbyggere i en kommune på 2 000 km 2 for samme sum som en skal drive kommunale tjenester til et borettslag på 2 000 innbyggere i Oslo? Da begynner jeg virkelig å lure. Og hvor er det verdiene skapes? Verdiskapingen skjer jo i distriktene. Fylkesordføreren i Sør-Trøndelag sa det på den måten en gang, tror jeg, at hvis det hadde vært bygd en mur rundt Oslo, var han overbevist om at kloremerkene hadde kommet på innsiden først. Det tror jeg faktisk vi har belegg for fortsatt. Trellevik var også inne på at samferdselssatsingen i distriktene var så fantastisk. KS antyder at vedlikeholdsetterslepet på fylkesveiene øker med 1,5 mrd. kr per år – det øker med 1,5 mrd. per år. Svaret på det fra regjeringen er at vi skal ha en økning i fylkesbudsjettet på minus 100 mill. kr eller pluss 100 mill. kr. Dette henger ikke på greip.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
Det er tydelig at regjeringspartiene er mer interessert i å snakke om kommunereformen enn om det økonomiske opplegget. Det er ingen her som har svart på den største utfordringen som ble dratt fram under høringen: Hvordan skal kommunene klare å finansiere barnehagenormen uten at det skal gå ut over eldreomsorgen? Det har verken statsråden eller noen av de andre vært inne på. Det som har blitt gjentatt oftest her i dag, er «større og sterkere kommuner» – som om det er en sammenheng. Kanskje vi heller skulle sagt «større eller sterkere kommuner»? Det snakkes om at vi må ha omstillingsdyktige kommuner. Det er vel ingen tvil om at de minste kommunene er mye mer omstillingsdyktige enn de store. Vi må ha mer effektive kommuner, sies det. Kan noen fortelle meg hvor effektiviseringsgevinsten for f.eks. Kinn kommune skal tas ut? Det skal bli enormt interessant å se. Vi må ha bedre samhandling på tvers av sektorene, sies det. Ja, det er ingen som har et så godt samarbeid på tvers som de minste kommunene, nettopp fordi det er ubyråkratisk, oversiktlig og enkelt. Vi må ha gode tjenester til innbyggerne, sies det. Ja, selvfølgelig. Innbyggerundersøkelsen viser at innbyggerne får bedre tjenester jo mindre kommunene er. Rekruttering krever større kommuner, sies det. Det er bare tull at rekruttering er et småkommuneproblem. Jeg så et oppslag i Trønder-Avisa denne uken. Trondheim har kjempestore problemer med rekruttering av sykepleiere. Det er stor manko på sykepleiere i den kommunale sektoren i Trondheim. Det er mange færre søkere enn ledige stillinger. Min hjemkommune, som har 2 000 innbyggere, har fire–fem søknader for hver sykepleierstilling. Dette er ikke et småkommuneproblem. Det er et problem for kommunesektoren. Kommunesammenslåinger endrer ikke geografien i Norge, men det høres det ut som om mange av dem som har vært her i dag, ikke klarer å ta inn over seg. Gjennomsnittsalderen i min hjemkommune blir ikke lavere om vi slår oss sammen med nabokommunen. Hadde jeg blitt ti år yngre av det, skulle til og med jeg ha vurdert å gå inn for kommunesammenslåing. Det er akkurat de samme utfordringene, det er like mange sykepleiere i Norge og like mange 90-åringer i Norge uansett hvordan kommunestrukturen ser ut. Jeg tror tvert imot at hvis vi skal klare utfordringene i framtiden og klare å levere gode tjenester til innbyggerne, likeverdige tjenester uansett hvor de bor, er vi avhengig av å ha en differensiert kommunestruktur. Vi er avhengig av å ha en kommunestruktur som er tilpasset geografien i Norge. Til slutt: Det er flere som har vært inne på at når det gjelder fylkene, er vi nødt til å slå sammen Troms og Finnmark for at de skal klare oppgavene(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-06-13:
For å fortsette der jeg slapp: Det er mange av representantene som har vært veldig tydelige på at Finnmark og Troms må slås sammen, fordi det minste fylket er begrensende for hvilke oppgaver vi kan overføre til fylkene. Det er ingen som har kommet med ett eneste eksempel på hvilke oppgaver Finnmark i dag er for lite til å overta, og det er ingen av de oppgavene som er foreslått av ekspertutvalget, som Finnmark er for lite til å overta. Så ble det sagt at det har vært lite diskusjon om distriktspolitikken. Da Engen-Helgheim beskrev den fantastiske distriktspolitikken til regjeringen, var det litt vanskelig å følge med i svingene. De regionale utviklingsmidlene er halvert og vel så det. Det er null til satsing på fylkesvei i dette budsjettet, og det har overhodet ikke vært noen satsing på vedlikeholdsetterslepet på fylkesvei i denne perioden. Det er mindre til distriktskommunene, og det er mindre til noe som er kanskje det viktigste infrastrukturtiltaket til distriktskommunene, nemlig bredbånds- og mobilutbygging – det er kraftig redusert. Vei og jernbane er blitt prioritert over fra distriktene og til sentrale strøk. Jeg registrerer at Trondheims-regionen også er blitt distrikt, for Trønderbanen er også satt på vent. Slik kan man egentlig fortsette i det vide og det brede. Drivstoffavgiften rammer selvsagt mest i distriktene der man er helt avhengig av bil. Vi har fått økte rovdyrkonflikter, vi har fått innskrenkinger i den kommunale friheten når det gjelder snøscooterdispensasjoner, osv. Jeg tror vi kan oppsummere med at det vil bli et fortsatt stramt opplegg for kommunene. Det vil bli særlig stramt for små kommuner og distriktskommuner, og det vil bli aller verst – også i 2019 – for de kommunene som er såkalt frivillig små. Kommunesammenslåing skal fortsatt løse alle utfordringer i kommunal sektor. Nye oppgaver trenger ikke fullfinansieres, for vi skal ha mer kommunesammenslåing. Vi kan fortsette på den reglen hele tiden. Sentraliseringen skal fortsette, det skal tas litt og litt fra småkommunene i hvert eneste budsjett, og kommunene skal presses til å slå seg sammen. Nå er det vi kan kalle frivillig tvang, det nye grepet som vi ser i hele landet, der grensejusteringer av små kommuner gjør at de blir enda mindre, og så skal de i neste runde tvinges til å slå seg sammen med nabokommunen. Og alt dette skal forsterkes gjennom at fylkesmennene skal fortsette presset mot kommunene. Kommune-Norge har bedt om arbeidsro nå. Vi vil ha arbeidsro til å videreutvikle tjenestene, vi vil ha arbeidsro til å drive næringsutvikling i egen kommune. Vær så snill: La kommunene få den arbeidsroen de har bedt om.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-06-13:
På vegne av representantene Marit Arnstad, Emilie Enger Mehl, Sandra Borch, Ivar Odnes og meg selv vil jeg sette fram et forslag om erstatningsreglene ved tap av beitedyr til rovvilt.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-06-13:
Det har vært interessant å høre representanter fra regjeringspartiene Høyre og Fremskrittspartiet i dag – men også tidligere – snakke om behovet for oppgaveoverføring til mer robuste kommuner og fylkeskommuner når vi samtidig vet at regjeringen har foreslått å flytte vannforvaltningsarbeidet fra de folkevalgte fylkeskommunene til statens embetsfolk hos Fylkesmannen. Samtidig har de også planlagt å fjerne plan- og bygningsloven som hjemmelslov og overføre den til naturmangfoldloven på det samme feltet. Det henger praktisk talt ikke på greip. Norske kommuner og fylkeskommuner har et overordnet ansvar for å se helheten, veie ulike interesser mot hverandre, og det gjør stort sett både kommuner og fylkeskommuner på en god måte, med bred innvirkning og påvirkning. Et av de viktigste redskapene nettopp for det er plan- og bygningsloven. Den er en felles arena for ulike sektorer og interesser for de beslutningene som skal fattes. Plan- og bygningsloven er en viktig samordningsmekanisme, kanskje spesielt i de regionale planene, som vannforvaltningsplanene. De regionale planene er ment å fungere som samordnende og meglende instrumenter i folkestyret vårt. I NOU 2003: 14 står det: «Det trengs gode mekanismer for å kunne se de forskjellige sektorene og interessene i sammenheng, avveie dem mot hverandre og foreta beslutninger ut fra allsidige og langsiktige vurderinger. Utvalget så det som en hovedoppgave etter sitt mandat å bidra til å utvikle plansystemet i plan- og bygningsloven til den felles arena for dette. Det er av stor betydning at de forskjellige sektorer og interesser kan varetas på en likeverdig og balansert måte innenfor lovens system.» Samtidig vet vi at evalueringene som er gjort av vannforvaltningsarbeidet, i hovedsak er positive, og en undersøkelse gjort av OsloMet forteller at aktørene vurderer det som av stor verdi at alle sektorområder som påvirker vannmiljøet, er på samme arena gjennom regionale planprosesser. Planarbeidet har fungert som en regional fortolkning av nasjonale interesser – tilpasset regionalspesifikke forhold. Den slår også fast at en god planprosess er avgjørende, og at de fylkeskommunale koordinatorene har nøkkelrollen. Dessuten er prosesskunnskap viktig for å skape eierskap i kommunene for de tiltakene som skal gjennomføres lokalt. Det er derfor uforståelig at regjeringen i en tid der målet er å overføre oppgaver nedover på et vellykket område, altså foreslår å flytte oppgavene oppover – vekk fra de folkevalgte og inn til embetsmennene. Jeg er derfor glad for at et flertall i dag ber regjeringen stille sine planlagte endringer i bero inntil vi kan se dette i sammenheng med en samlet sak om nye oppgaver til kommunene og forslaget om å overføre fra plan- og bygningsloven til naturmangfoldloven.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
På vegne av representanten Petter Eide og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om et langsiktig og helhetlig løft for Groruddalen og Oslo Sør.
Olemic Thommessen (Høyre), 2018-06-13:
Høyre mener det er viktig å ha sterke kommuner, fordi vi ønsker å legge viktige tjenester til kommunene, ha tilbud som er nær befolkningen. Så vi synes det er positivt når Helse- og omsorgsdepartementet nå har stilt krav om at vi fra 2018 skal ha lege, sykepleier, fysioterapeut, jordmor og helsesøster – og fra 2020 også ergoterapeut, psykolog og tannlege – som del av det kommunale tjenestetilbudet. Senterpartiet er jo gjennomgående skeptisk til – for ikke å si imot – kommunesammenslåinger, også når det gjelder de minste kommunene, hvorav 120 har under 3 000 innbyggere. Mitt spørsmål til Senterpartiet er om Senterpartiet føler seg trygg på at det tjenestetilbudet vi beskriver, faktisk kan ivaretas også av de små kommunene i fremtiden – eller ønsker Senterpartiet å ha et mindre tjenestetilbud, færre oppgaver, i kommunene? Har Senterpartiet i så fall pengene som skal til? Det er jo atskillig mer enn de 3–4 mrd. kr som er lagt inn i årets forslag.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2018-06-13:
Jeg vil følge opp litt der representantene nå slapp. Senterpartiet har både sentralt og lokalt jobbet mye imot kommunereformen. Kommunereformen er en reform som man trenger for å gjøre kommunene i stand til å levere gode tjenester. Vi vet at det kommer til å bli krevende tider for kommunene i framtiden, og framover må man effektivisere. Det er ikke entydig at store kommuner leverer de beste tjenestene – det kan vi nok helt sikkert være enige om – men for å ha robuste, gode og sterke kommuner, spesielt økonomisk robuste kommuner, ser nok de fleste et behov. Vi har også opplevd at kommuner som har kjempet for å stå alene, rett etter at de har gjort vedtak om det, har kommet til Stortinget og bedt om å få mer penger for fortsatt å kunne stå alene. Spørsmålet er: Hvordan vil Senterpartiet egentlig styrke tjenestetilbudet ute i distriktene – uten å øke skattene og uten å satse på kommunereformen?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2018-06-13:
Ut ifra innlegget vi har hørt, og SVs merknader virker det som partiet har en overdreven tro på at skatteskjerpelser kan løse de aller fleste problemer. De blå partiene ønsker å møte framtiden med omstilling og teknologi for at kommunene skal være i stand til å løse framtidens utfordringer. Så viser det seg at selv om vi har gitt 18 mrd. kr i skattelettelser, så har man tatt inn 65 mrd. kr mer. Og det er ikke sånn at skattelettelser får de konsekvensene som SVs representant påpeker. Men jeg lurer litt på om det i det hele tatt finnes noen andre muligheter for SV enn bare skatteskjerpelser for å gjøre kommunene i stand til å levere bedre tjenester i framtiden.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2018-06-13:
Da registrerer jeg at det ikke kom noen andre forslag enn økte skatter som løsningen på framtidens utfordringer for kommunene. Vi vet at kommunene går bra. Vi ser at regjeringens politikk fungerer. Man har god kommuneøkonomi. Det er også veldig mange kommuner som går med store overskudd. Når vi varsler at vi ønsker å kutte i eiendomsskatten, kommer det veldig mange røde kommuner som er styrt av Arbeiderpartiet og SV, og sier at selv om de går med milliardoverskudd, er tjenestene til innbyggerne det første de skal kutte i. Det synes jeg er en rar innfallsvinkel. Hvorfor vil ikke de røde kommunene heller prioritere tjenester til innbyggerne? Hvis vi skal kutte i skatten, hvorfor er det tjenestetilbudet i kommunene som alltid skal kuttes først?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Det mest oppsiktsvekkende her er at representanten tar seg den frihet å beskylde andre for å trikse med tall. La meg referere til det kommunalministeren har svart på spørsmål til Stortinget, at inntektsveksten i perioden 2005–2013 har vært på 1,8 pst. i gjennomsnitt, under Solberg-regjeringen, fra 2013 til 2019, 1,4 pst.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Det blir jo ikke riktigere om man gjentar feil påstander. La meg igjen referere til hva som var svaret da vi undersøkte hva veksten i kommuneøkonomien er, da vi spurte representantens egen kommunalminister: I perioden 2005–2013 var gjennomsnittlig vekst i frie inntekter 1,8 pst. Under regjeringen Solberg har den vært på gjennomsnittlig 1,4 pst. Og hvis vi legger til grunn den samlede inntektsveksten for årene 2018 og 2019, ifølge opplysninger fra Kommunaldepartementet, blir den 0 pst. Av de tre tallene er 1,8 pst. det høyeste tallet, og det var under perioden med regjeringen Stoltenberg II.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Representanten viste jo i sitt eget spørsmål til hva som er svaret her – hvorfor opplever man det som positivt? Jo, fordi man har fått større økonomiske muskler, økonomiske muskler man mangler med regjeringens opplegg. Jeg forstår godt at det oppleves som mer positivt. Så er det andre prinsipielle sider ved dette. Eldreomsorgen er et ansvar som er pålagt kommunene. Det mener vi prinsipielt skal være rammefinansiert. Det betyr at kommunene selv tar ansvaret for å prioritere innenfor de rammene man får av regjeringen. Forutsetningen er at de får rammer som det er mulig å prioritere innenfor. Representantens egen regjering svikter når det gjelder å få det til, jf. de svarene jeg ga til representanten Holm Lønseth i sted.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
La meg starte med å si takk til statsråden, for jeg merket meg at statsråden har en offensiv holdning til å imøtekomme Stortingets klare beskjed om en samlet politisk vurdering av regionreformen. Det står det respekt av at statsråden møter på den måten. Men så til resultatene for kommunesektoren, som allerede har vært en sentral del av debatten i salen i dag. Regjeringspartiene slår seg på brystet og skryter av de flotte resultatene, men resultatene skyldes jo først og fremst ekstraordinære skatteinntekter som er blitt større enn regjeringen forutså. Mye av dette har vært helt ekstraordinært fordi det er skattetilpasning til skattereformen eller engangspenger og ikke varige inntekter. Det gjør jo at rammene for virksomheten er uforutsigbar. Det er vanskelig å planlegge og budsjettere slik at man får penger til overs på slutten av året. Mener statsråden at dette er en bærekraftig og fornuftig måte å styre kommunesektoren på?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Det er bred enighet i denne salen om å styrke de langsiktige og forutsigbare rammebetingelsene for bedriftene. Derfor gikk Arbeiderpartiet i bresjen for å få lavere skattesatser for næringslivet. Jeg merker meg at statsråden ikke tar opp det som var kjernen i problemstillingen jeg forsøkte å reise, knyttet til at kommunesektoren i veldig stor grad har fått engangsinntekter, som man ikke kan legge til grunn for varig drift. Det er stort sett tjenester man produserer, som er avhengige av innsats. Jeg har også merket meg at regjeringen i proposisjonen skriver: «Strammere økonomisk handlingsrom vil presse fram mer effektive løsninger i kommunesektoren.» Dette til tross for at man samtidig skriver at kommunesektoren har vært god på effektivisering de siste åtte årene, og viser til at man de siste årene gjennomsnittlig har fått til 0,5 pst. effektivisering i perioden 2008–2016. Spørsmålet er: Ser vi nå at Høyre styrer tilbake dit man var på begynnelsen av tusentallet – med en sultefôring av kommunene for å presse fram strukturendringer?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Jeg merker meg at statsråden bekrefter at regjeringen bruker et strammere økonomisk handlingsrom for å presse fram enda mer effektive løsninger i kommunesektoren, en sektor som er veldig vant til å drive med omstilling, som driver med effektivisering, og som har gode resultater her. Jeg mener at det er feil medisin, som jeg argumenterte for i mitt innlegg. Jeg er uenig med statsråden når hun sier at kommunene forholder seg til økte skatteinntekter, for det er umulig for kommunene å forholde seg til framtidige skatteinntekter. De baserer seg på et anslag fra regjeringen som kommer året før budsjettåret. De vet ikke hvor mye mer penger de får, før i februar året etter. Dette er penger man ikke kan planlegge drift for, som er hovedoppgaven til kommunene. Derfor har også mange kommuner på klokelig vis enten satt av penger til framtidige utfordringer, eller betalt ned gjeld. Det er klokt. Men det er ingen klok måte å styre kommunene på. Spørsmålet er: Hvordan vil statsråden sørge for et økt handlingsrom for kommunene – med varige inntekter og ikke bare basert på engangspenger?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Denne debatten demonstrerer at vi alle er veldig opptatt av kommunene, og at kommunenes tilbud engasjerer. Kort til regionreformen og representanten Tveiten Benestad: Det kan jo ikke være noen overraskelse at Arbeiderpartiet er opptatt av regionreformen. Gjentatte ganger har vi fremmet konkrete forslag til hvilke oppgaver som skal overføres – bl.a. er mange av de forslagene som ekspertutvalget som regjeringen har satt ned, har vurdert og drøftet, noe Arbeiderpartiet har foreslått tidligere. Når det gjelder kommunereformen, er det noen som forsøker å putte oss i den båsen at vi er imot det. Nei, vi er ikke imot å gjøre endringer som er nødvendige, men det vi har vært imot i denne kommunereformen, er ideen om at vi her på huset vet aller best, når man ikke har vært i stand til å redegjøre for hvilke gevinster man skal ta ut, og hvilke nye oppgaver og myndigheter det er kommunene skal få. Derfor har vi holdt fast på frivillighetsprinsippet og støtter opp om de aller fleste sammenslåingene som skjer, også de kommende som vil være frivillige. Det er påtakelig at vi igjen hører denne retorikken om at hver gang man forsøker å kritisere noe som ikke er godt nok i dette landet, er det svartmaling. Nei, i mitt innlegg brukte jeg ganske mange sekvenser på å si at Norge er et av verdens beste land å bo i, og kommunene er helt sentrale i det. En av grunnene til det er at vi har 11 000 regionale og lokale folkevalgte som står på, og som ikke vil noe annet enn det beste for sine innbyggere. Vår jobb her er å gi dem gode nok rammebetingelser, og da kommer vi inn på økonomien. Høyre forsøker seg nå i denne debatten på å redusere vår ramme, som er 3–4 mrd. kr utover regjeringens ramme, til kommunesektoren og sier at 1 pst. skal fikse alt. Nei, det gjør ikke det, men det er en annen retning, og det er en annen idé enn hva regjeringspartiene står for, for vi mener at man kan ikke, som regjeringen sier, stramme inn på kommuneøkonomien for å presse fram endringer. Vi er opptatt av å gi handlingsrom, sånn at kommunene kan investere i de ansatte, sånn at de kan investere – for man kan ikke spare seg ut av problemene, man må investere seg ut av problemene – for å få mer effektive strukturer. Vi må gi dem handlingsrom til å utvikle sin kommune for å møte de moderne kravene, f.eks. digitaliseringen, som det er bred enighet om her i salen at kommunesektoren har utfordringer knyttet til. Så registrerte jeg at representanten Kjønaas Kjos var innom at Fremskrittspartiet lokalt alltid vil prioritere eldreomsorg foran rådhus. Da får Kjønaas Kjos ta en telefon til Bodø, for der mener man – helt riktig, mener jeg – at rådhuset faktisk må rustes opp, for det handler bl.a. om arbeidsmiljøet for de ansatte og større behov for å ha en god ledelse. Til slutt: Jeg tror vi alle i denne salen kan være litt forsiktig med å være kategorisk. Det er veldig mange som er veldig selvtilfreds på vegne av de resultatene man mener regjeringen har oppnådd, men det finnes mange virkeligheter der ute, og det er heller ikke sikkert at alt er perfekt i Norge.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
For å replisere til siste taler: Jeg skjønner at vi har utfordringer med å få deler av publikummet til å oppfatte budskapet, men det skal vi jobbe videre med, og vi skal gjenta det budskapet til det sitter hos alle. Men jeg ba om ordet til en liten stemmeforklaring, for det er én ting som ikke har vært veldig belyst i debatten i dag, og det er knyttet til behovet for igjen å gjøre en gjennomgang av underlaget for inntektssystemet til kommunene. Det begynner nå å bli 10–15 år siden vi hadde to forskjellige utvalg som jobbet med dette, og det er på tide å gjennomgå det på nytt. Derfor har vi fremmet et forslag om det i innstillingen. Det avviker ikke så mye fra forslaget fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, så vi vil stemme subsidiært for forslag nr. 1, når vi ikke får flertall for vårt forslag i innstillingen.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
La meg først få si takk til saksordføreren for en grundig redegjørelse av posisjonen som også Arbeiderpartiet inntar. Det hersker ikke noen tvil om det som gjelder den frie forhandlingsretten og organisasjonsfriheten, men det er helt legitimt at Stortinget, som har et ansvar også for arbeidsgiverpolitikken i staten, har synspunkter på hvilken retning vi skal utvikle den i. Vi har gitt uttrykk for bekymringer knyttet til konsekvensene av at en nå flytter mer av lønnsdannelsen fra sentralt til lokalt plan. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hvordan vurderer hun konsekvensene for arbeidstakernes streikerett og eventuelt andre rettigheter som følge av at en får en forskyvning av lønnsdannelsen fra sentralt til lokalt plan?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Først til hvorvidt Stortinget dikterer eller ikke: Jeg oppfatter at Stortinget nå klargjør en posisjon om hva som er en ønsket utvikling. Så skal det selvfølgelig forhandles, og som jeg sa i sted: Det er forhandlingsfrihet, det er avtalefrihet, men det er legitimt å ha en posisjon om en ønsket utvikling. Jeg merket meg at statsråden ikke svarte på spørsmålet om hennes vurdering av konsekvensene av at man flytter lønnsdannelsen, så jeg skal stille et annet spørsmål. I våre merknader til denne saken argumenterer vi for at man bør gjøre denne typen vurderinger, og at disse bør inngå som en del av grunnlaget før neste runde med forhandlinger. Spørsmålet til statsråden blir: Vil statsråden ta initiativ til at en slik type vurdering av konsekvensene vil bli gjort i god tid før de neste forhandlingene, slik at det også er en del av vurderingen man gjør på statlig hold, før man går i forhandlinger med arbeidstakerne?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-06-13:
Det er ganske oppsiktsvekkende å høre hvordan Arbeiderpartiet trikser med tall. Vi hørte det i innlegget til representanten Sivertsen, og vi hørte det gjennom hele valgkampen, hvor Arbeiderpartiet lovet oss 15 mrd. kr i økt skatt til folk og bedrifter, hvis de bare kom til makta. Senere har Arbeiderpartiet gått tilbake på det skatteøkningsløftet sitt, men har senere åpnet for nye skatteøkninger. Men la nå det ligge. Også når det kommer til kommuneøkonomi, trikser Arbeiderpartiet med tall. Hvis vi holder oss til fakta, var den gjennomsnittlige veksten i frie inntekter per innbygger 0,6 pst. da de rød-grønne styrte, mot 1,1 pst. med borgerlig regjering. Det er nesten en dobling, og det gir kommunene bedre forutsetninger for å gi gode tjenester til folk. Men da er det enkle spørsmålet mitt til representanten Sivertsen: Hva er høyest vekst – er det 0,6 pst., eller er det 1,1 pst.?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-06-13:
Jeg har ennå ikke hørt representanten Sivertsen svare på det jeg egentlig spør ham om. Det er et faktum at den gjennomsnittlige realveksten i kommuneøkonomien har vært større med denne regjeringen enn den var under den rød-grønne regjeringen. Alle skremslene fra Arbeiderpartiet som kom gjennom hele forrige valgkamp, og valgkampen før den igjen, om kommuneøkonomien og at det kom til å gå så dårlig i Kommune-Norge, er gjort til skamme. Det har aldri vært færre kommuner på ROBEK-listen, og jeg har ikke hørt at jeg har fått et svar fra representanten Sivertsen på spørsmålet: Hva er høyest vekst – er det 0,6 pst., som det var under Arbeiderpartiet, eller er det 1,1 pst., som det har vært under den borgerlige regjeringen?