Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-03-15:
Takk til interpellanten for å ta opp et veldig viktig tema. Det er nå tid for å reflektere over hvorfor konjunkturnedgangen i oljeindustrien rammer oss så hardt. Oljen har selvfølgelig vært en velsignelse, men gjennom mange år har oljeindustrien også vært en gjøkunge i norsk økonomi som har skjøvet bærekraftige næringer ut av reiret. Petroleumsvirksomhetens kostnadsdrivende funksjon har redusert muligheten for lønnsom virksomhet på andre områder, muligheten for å videreforedle norske ressurser i Norge og muligheten for å ta posisjoner i nye markeder. Mange bærekraftige, nyskapende arbeidsplasser og bedrifter har vært ofret i oljeindustriens interesse. Derfor er det på tide å innse at vi nå må nærme oss et konkurransedyktig kostnadsnivå. Det vi trenger i årene framover, er å utvikle et mye mer variert næringsliv innenfor naturens rammer, ikke mer privat kjøpekraft. Et utvalg i Miljøpartiet De Grønnes programkomité lanserer i dag en rapport med en rekke forslag, og noen av dem er som følger: For det første: Norge bør bli en ledende aktør i internasjonal fornybar energi og på den måten skape store miljøer der norsk kompetanse kan yngle – ute og hjemme. Offentlig eierskap bør brukes til å utvikle Statkraft og andre selskaper til tunge internasjonale fornybar-aktører, og vi trenger en nasjonal strategi for investering av eierskap i fornybar energi i utviklingsland, med en grønn investeringsbank og risikokapital til norsk satsing. Etter det kan f.eks. oljefondet gå inn og gi langsiktig sikkerhet for investorene. Et annet forslag er å endre dagens avskrivningsregler. Det krever store investeringer å gjennomføre en grønn omstilling. Ineffektiv og fossil teknologi må byttes ut med effektiv teknologi og fornybar-energi-industrien – i kollektivtransporten, skipsfarten, bioøkonomien osv. Utvalget vårt foreslår derfor å innføre full fradragsføring for investeringer som reduserer miljøbelastningen. Bedrifter som investerer på den måten, vil da få lav eller ingen skatt i investeringsfasen – fram til den er over og et regnskapsmessig overskudd kan beskattes. Et tredje forslag er ordninger for innovasjon og kommersialisering som får mer risikokapital og designes sånn at de løfter fram grønn virksomhet der Norge har konkurransefortrinn og/eller ressurser. Staten må ta større risiko for å lykkes med store prosjekter, og det må opprettes virkemiddelpakker for utvalgte satsingsselskaper – «game changere», som det heter på nynorsk – f.eks. gjennom matching av risikokapital fra det offentlige. Et fjerde forslag er at innovasjons- og investeringsordningene må utvikles fra bare å være rettet mot små nyskapere til også å løfte fram stor, grønn omstilling i eksisterende privat og offentlig virksomhet. I Miljøpartiet De Grønnes alternative statsbudsjett for 2016 har vi dessuten bl.a. foreslått at Norge satser på vår store, gjenværende energiressurs og bruker vår verdensledende kompetanse og vårt konkurransefortrinn til å bygge opp industri på havvind. Havvind er nå dyrt, men det kommer til å bli billigere når noen satser. Spørsmålet er hvem. Dagens teknologinøytrale støtteregime i Norge har ført til at vi bare har fått til to testmøller til havs, og at andre land drar fra oss i havvindutviklingen. Vi er altså nødt til å velge helt motsatt strategi av regjeringens katastrofale henrettelse av Statoils strategiske havvindsatsing. Vi må dessuten også satse i Norge. Mongstad-prosjektets skala og ambisjonsnivå er en interessant målestokk. Vi har dessuten foreslått en storsatsing på forvaltning og foredling av levende naturressurser. En sånn biosatsing krever mye mer kunnskap enn i dag om natur, det krever mer utdanning, mer kartlegging og et program for bioprospektering. Norge trenger et «Bionova» etter modell fra Enova for å systematisere innovasjon og øke kommersialisering av biobasert verdiskaping, og vi trenger antakelig et tilsvarende utviklingssenter for marine næringer, et «Marinova». Vi er nødt til å flytte skatt fra arbeid til forbruk og miljøskadelig produksjon. Det må bli lettere å starte bedrifter, det må bli lettere å sette folk i jobb, og det må bli lønnsomt å skape arbeidsplasser innen miljøteknologi, fornybar energi, resirkulering og reparasjoner. Det er vi nødt til for å gjennomføre et reelt grønt skifte. Vi håper ikke minst at finanskomiteen tar den utfordringen.