trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kent Gudmundsen (Høyre), 2020-10-05:
Vi står i en krevende tid med pandemien hengende over oss, men dugnadsånden og innsatsen fra mange har bidratt til at vi på mange områder i samfunnet har kommet temmelig bra igjennom det som må kunne sies å ha vært – og er – en krevende tid for mange. Det er selvsagt særlig tøft for dem som står uten jobb, som opplever at livsverket er truet, og som kjenner på usikkerhet. For oss voksne er det likevel –forhåpentligvis – bare en periode i vårt voksne liv da det er ekstra tøft. For ungene våre er det imidlertid ikke bare barndommen – første, andre eller tredje klasse –det er snakk om. Det er tiden som er her nå, og kun nå, og arbeidet med å legge til rette for de minste er derfor veldig viktig. Det er i den forbindelse jeg synes det er på sin plass i dag å gi ros til alle lærerne som har stått på og strukket seg langt for at ungene våre ikke skal bli skadelidende og miste verdifull undervisning. De yngste barna er det særlig viktig å følge tett opp, slik at vi sikrer at alle, uavhengig av bakgrunn og støtte hjemmefra, får det påfyllet som er så viktig for å oppnå grunnleggende ferdigheter i lesing, skriving og regning – ferdigheter som må tilegnes tidlig, og som er så avgjørende for videre skolegang. Det var nettopp derfor vi prioriterte denne gruppen både da samfunnet ble gradvis gjenåpnet før sommeren, og gjennom de påfølgende målrettede tiltakene overfor dem som har behov for særlig tilrettelegging og oppfølging. Kommunene som skoleeiere har ansvaret for at denne klare prioriteringen følges opp ute, over hele landet, og at det settes av tilstrekkelige ressurser til en forsvarlig oppfølging av den enkelte elev, slik at dette ansvaret ikke skal ligge på den enkelte lærer. Fra regjeringen og fra Stortinget har vi vært tydelige på at alle koronarelaterte utgifter skal dekkes, og det er tett dialog med KS for å avdekke omfanget. Så når jeg hører historier om kutt i skolen som går under flagget «koronakutt», vil jeg protestere på det kraftigste. Ingen – og jeg understreker: ingen – kutt i skolens budsjetter skal kunne argumenteres å være knyttet til koronasituasjonen. Det har også kommunalministeren bekreftet. Så langt har kommunene fått tilført 16,5 mrd. kr som følge av koronautbruddet. I tillegg har kommunenes handlingsrom økt med 9 mrd. kr som følge av lavere pris- og lønnsvekst. Så da jeg tidligere hørte representanten Tvedt Solberg fra Arbeiderpartiet snakke om koronakutt i skolen, skjønte jeg at man nå forsøker å skyve foran seg rød-grønne kommuner som har slitt med overforbruk av andre årsaker. Men det man egentlig skyver foran seg, er ungene våre og deres muligheter i det som allerede er en krevende tid. Sånt bør man holde seg for god til, særlig når man har fått melding om at alle koronautgifter vil bli dekket. Barna våre og norsk skole fortjener bedre.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Representanten Pollestad var inne på at vi går inn i et viktig år. Samtidig har vi en rød-grønn side i norsk politikk som spriker i alle retninger. Jeg er enig med representanten om viktigheten av målrettet politikk. Senterpartiet har ambisjoner om regjeringsmakt og vil med all sannsynlighet være avhengig av SV og Miljøpartiet De Grønne dersom drømmene skal realiseres. Arbeiderpartiet har også tradisjon for å oppfylle ønsker fra de to partiene. SV og Miljøpartiet De Grønne går til angrep på norsk matproduksjon med kjøttfrie mandager og avgiftsbelegging av norsk matproduksjon, for å nevne noe. Er representanten Pollestad bekvem med å gå inn i en sånn regjering, som vil så til de grader skape utfordringer for norske bønder, eller vil Pollestad gi noen garantier for at Senterpartiet vil avlyse SV og Miljøpartiet De Grønnes symbolpolitikk?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Det hadde vore freistande å gå inn i den polemikken på slutten, der Framstegspartiet står og finn på politikk for SV, men vi droppar det. Vi held oss til saka. På mange område deler Senterpartiet og SV politikk. I bl.a. fiskeripolitikken har vi over dei seinare åra blitt nærare og nærare når det kjem til synet på fordeling av dei fantastiske ressursane i havet. Men det er ei problemstilling som eg genuint lurar på, og det er fordelinga mellom dei ulike flåtegruppene. Riksrevisjonens rapport viser at kystsamfunna har tapt ganske massivt på regjeringas fiskeripolitikk over lengre tid. I SVs perspektiv er det no eit behov for å snu fiskeripolitikken, slik at det er kysten som får ein større del av rikdomen. Er Senterpartiet einig med SV i det?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Eg deler kritikken frå representanten av høgresida. Her er vi i ein situasjon der arbeidsløysa faktisk kan bite seg fast i det norske samfunnet, og så har dei ingen plan for korleis dei skal sørgje for å stoppe den negative utviklinga. Snarare verkar det som om dei tel meir pengar, eller har eit slepphendt forhold til strategiar og tiltak, som formuesskatt, noko som fører til det motsette av å løyse problemet. Vi i SV har lagt fram eit stort dokument – ein grøn ny deal, som vi har kalla det – eit slags folkets grøne skifte, der deltaking i arbeidslivet, arbeid for alle, er ein heilt sentral ingrediens. Vi trur at vi no går inn i ei tid der vi – viss vi skal klare den enorme oppgåva det er å omstille norsk økonomi til å bli eit fornybart og sirkulært samfunn – treng alle dei hendene vi har i samfunnet, til å arbeide. Difor ønskjer vi å leggje inn ulike former for jobbgarantiar, både retta mot dei som er mest utsette i arbeidslivet, og mot ulike typar kompetansestrategiar, sånn at dei som treng påfyll for det nye samfunnet, kan kome med.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Berre fordi SV er imot stort sett alt som er av reformer frå høgresida, betyr ikkje det at vi er imot reformer. Vi er imot høgresidas reformer, som har hatt ein tendens til å vere liberaliserande, hatt ein tendens til å sørgje for at rikdom hamner på stadig færre hender, og som har ein tendens til å føre til auka sentralisering og ujamn maktfordeling rundt omkring i heile landet. Vi er djupt imot den grunnleggjande tenkinga til høgresida på desse områda. Når det kjem til sjølve spørsmålet, er det eit avgjerande spørsmål som eg trur vil bli diskutert i alle parti: Korleis skal vi bevege oss frå ein økonomi som vi veit vi ikkje kan leve av i lang, lang tid framover, og som i verdi og verdiskaping kjem til å bety mindre i norsk økonomi? Korleis skal vi bevege han over på nye næringsspor? Da må vi ha ein samanhengande plan som sørgjer for ein overgang til desse nye næringane som skal overta, og ta i bruk den kompetansen og teknologien som er i dei andre jobbane. Det er det vi etterlyser frå regjeringa, og som enno ikkje har kome.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Det er vel to tema som Nordby Lunde tar opp her, som roter diskusjonen litt til. For det første angrip ho SV for ei slags offentleg sektor-tenking, og det andre er næringslivssatsinga. Når det gjeld det siste, må eg gjere Nordby Lunde oppmerksam på at det i budsjetta til SV har vore ei vesentleg større satsing på næringslivet enn det regjeringa har hatt – vesentleg større. Det gjeld absolutt alle dei reformene som høgresida har for vane å snakke høgt opp i skyene, men som dei aldri følgjer opp i form av praktisk politikk når det gjeld statsbudsjetta, anten det er den store biosatsinga, batterisatsinga, grøn skipsfart, osv. Vi legg faktisk pengar på bordet, vi klarer å prioritere det innanfor våre budsjett, og vi bruker til og med mindre oljepengar enn det høgresida gjer. Eit anna interessant spørsmål er om det har kome nokon reform frå regjeringa som har adressert den utfordringa norsk økonomi står i. Det har det ikkje. Kva tenkjer ein da på? Kommunereforma? Adresserer ho den avhengigheita av olje som vi har i dag? Er det fylkeskommunereforma, Nav-reforma eller politireforma? Nei, ingen av dei reformene. Regjeringa har ikkje i det heile hatt nokon større næringsreformer.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Det er ein veldig viktig diskusjon som representanten trekkjer opp. Eg hadde håpt at diskusjonen var enda meir raffinert i Senterpartiet på desse områda. Vi kan ikkje drive ein kamp mot klimaøydeleggingar og miljøøydeleggingar der vi berre tar det eine perspektivet og ikkje det andre. Vi må redde klimaet og sikre naturmangfald samtidig. Det betyr at vi må ha eit uttak i skog som er berekraftig, som ikkje svekkjer både opptak av klimagassar og naturmangfaldet i skogen, og så må vi ha strategiar elles i næringspolitikken som sørgjer for at vi kjem i mål i den store klimakampen. For SV er dette eit spørsmål som omfattar arealpolitikk, skogpolitikk – naturpolitikk i breitt. Vi ønskjer eit auka uttak og ei større utnytting av trevirke i Noreg, men vi må gjere det innanfor dei målsettingane vi har for naturmangfald og skogbruk.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
I innlegget til representanten var han bl.a. innom sysselsetting. Arbeidsmarkedet som vi har i dag, bærer fortsatt sterkt preg av koronakrisen. En for høy andel står uten den trygge, faste jobben å gå til. Vi har hørt fra høyresiden i dag at arbeid skal være den viktigste prioriteten. Allikevel er det færre som går på arbeidsmarkedstiltak i dag sammenlignet med samme tid i fjor, selv om det er dobbelt så mange ledige. Da lurer jeg på: Hva vil SV gjøre for å hindre at ledigheten vi ser i samfunnet i dag, nå skal bite seg fast, sånn at folk ikke har den trygge, faste jobben å gå til i tiden som kommer?
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2020-10-05:
Representanten sier at SV går til valg på omstilling, men et bærekraftig samfunn forutsetter jo at vi bruker fellesskapets ressurser på best mulig måte. SV har – prisverdig nok – problematisert norsk økonomis eksponering mot olje, men da primært gjennom investeringer i oljefondet. Men få snakker om behovet for å koble offentlig sektor og velferdsstaten fra oljeinntektene, som utenom oljefondet gir 245 mrd. kr i direkte inntekter til statsbudsjettet. Ingen andre næringer er så lønnsomme som oljenæringen. Vi må lykkes med å erstatte arbeidsplasser i oljen med andre verdiskapende arbeidsplasser. Men vi må også klare å gjøre mer for mindre for å opprettholde dagens velferdsnivå. Når SV snakker om å kutte for å bygge og fordele, er de jo imot alle reformer, bl.a. jernbanereformen, som nå, gjennom konkurranseutsetting, sparer oss for 1,2 mrd. kr årlig, noe som er lite sammenliknet med det å bygge vei gjennom Nye Veier, hvor vi sparer 25 mrd. kr i året. Hvordan skal SV lukke gapet mellom de utgiftene de er så veldig for, og de inntektene de er like mye imot?
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2020-10-05:
Jeg er helt enig i at dette er et helt avgjørende spørsmål. Det var derfor jeg etterspurte svar. For jeg hører at man er imot høyresidens reformer, men representanten nevnte ingen reform som SV er for. Igjen: Hvis vi skal gjøre oss mindre oljeavhengige, må særlig de partiene som påstår at de er klimapartier, kunne gi et troverdig svar på hvordan de skal klare seg uten de 245 milliardene i direkte inntekter fra nettopp oljenæringen for å kunne omstille den norske økonomien. Da må vi kunne gjennomføre reformer som gjør at vi får mer ut av hver krone vi bruker. Jeg kan ikke i løpet av de syv årene jeg har sittet på Stortinget, huske at SV har tatt til orde for en eneste reform som gir nettopp dette resultatet. I det svaret som representanten Knag Fylkesnes ga i sted, hvor han sa at dette var helt avgjørende å få til, var det heller ikke noe annet å høre enn hva man er imot av høyresidens reformer. Han nevnte ingen reformer for å omstille offentlig sektor til å kunne levere mer for mindre, for å gjøre oss om til en grønnere økonomi. Jeg er redd for at vi går fra grønn omstilling til rød omstilling, hvor dette bare blir dyrere.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2020-10-05:
Dette er jo siste trontaledebatt før valget, og det minner meg om min første trontaledebatt etter regjeringsskiftet i 2013, da representanten Trond Giske slo fast at etter åtte år med Arbeiderparti-ledet regjering var norsk økonomi bunnsolid. Men allerede før regjeringen Solberg tiltrådte, ble det varslet full brems og økt arbeidsledighet av norske økonomer. Det var arven etter åtte år med rød-grønn regjering. Det viste seg altså at selv med bunnsolid økonomi, rekordhøy oljepris, arveavgift, høyere selskapsskatt og høyere formuesskatt ble det også lengre sykehuskøer og 15 000 flere fattige barn under de rød-grønne årene. Så når venstresiden styrer, er det åpenbart ingen sammenheng mellom høyere skatter og mer velferd. Men nå vil de ha høyere skatter, og da gjør de det dyrere å skape de arbeidsplassene folk skal tilbake til, noe som dermed kan forlenge krisen. Solberg-regjeringen kom altså ikke til dekket bord. I tillegg kom en oljepriskrise, der 50 000 jobber gikk tapt på kort tid, og en migrasjonskrise med rekordhøy ankomst av flyktninger og asylsøkere. Og idet Norge i februar i år sto i en situasjon der ledigheten var historisk lav og med mangel på kompetent arbeidskraft som det største hinderet for vekst i hele landet, kom covid-19. Men en kraftfull politikk som støttet norsk næringsliv og trygget norske arbeidstakere, gjør at Norge har klart seg godt. Til tross for at vi faktisk er midt i pandemien, er de fleste tilbake i jobb, selv om mange fortsatt opplever krise. Og krisen er ikke over. Alt vil ikke bli som før, og vi har uansett visst lenge at vi må over i en ny normal. Det grønne skiftet kan ikke bli et rødt skatteskifte med mer stat og mer styring, men må skape økonomisk og sosialt bærekraftige arbeidsplasser over hele landet. Sist Arbeiderpartiet forsøkte å håndplukke bedrifter, etablerte de en dørfabrikk i Årdal, som truet arbeidsplasser andre steder i landet og ble lagt ned med store underskudd litt senere. Politikere har sjelden forutsetninger for å plukke vinnere i et marked, men taperne er ofte flinke til å plukke politikere som vil gi dem penger. Det er dette Arbeiderpartiet kaller aktiv, retningsgivende næringspolitikk. Så dersom en arbeidsplass eller næring ikke blir nevnt i venstresidens næringsstrategi, er det mest sannsynlig at det er de som må betale for den. De siste syv årene har Høyre gjennomført reformer – ikke for å endre Norge, men fordi Norge har endret seg. Vi kan ikke reversere oss til framtiden, men vi kan risikere framtiden ved å reversere helt nødvendige endringer. Vi må skape mer og inkludere flere, ikke skatte mer og styre mer. For øvrig vil jeg benytte anledningen til å ønske Venstre velkommen som nytt ja-parti i Stortinget.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-10-05:
Senterpartiet er enig med SV i at vi trenger en grønnere næringspolitikk. En av de grønne næringene her i landet er skogen, og skogen i Norge binder i dag om lag halvparten av klimagassutslippene som Norge slipper ut. FNs klimapanel forutsetter også økt bruk av biomasse i alle sine scenarioer for å nå de internasjonale klimamålene. For oss er skogen et viktig klimatiltak, naturens eget fangst- og lagringssystem, og som vi som et typisk skogland har de beste forutsetninger for å bruke i klimaarbeidet. SV, derimot, har hele tiden vært imot å legge fram en plan for å bruke skogen som klimatiltak, bl.a. gjennom økt planting av skog. I en så alvorlig krise som klimakrisen er, burde alle steiner snus, ikke vernes, slik SV i stor grad gjør når det kommer til skogen. Hvorfor vil ikke SV være med på å ta natur og skog i bruk som et viktig klimatiltak, gjennom både å hogge og plante og skjøtte og pleie?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-10-05:
I forrige uke var helseminister Bent Høie ute og anklaget kommunene for å legge opp til budsjetter som ikke går i hop, for så å skylde på koronaen. Begge deler kler en statsråd særdeles dårlig. Det minner om en forakt for lokale folkevalgte og velgere. KS var i dag ute og ropte et varsko om kommuneøkonomien. Netto driftsresultat for kommunene har falt de siste årene. Kommunene strever med å lage budsjetter fordi marginene er blitt lavere. Hovedårsaken er lavere overføringer fra regjeringen over flere år samt kraftig kostnadsvekst knyttet til flere unge hjelpetrengende, økt behov innenfor rus og psykiatri, tapte skatteinntekter og en usikker lønns- og prisvekst, jf. det vi visste da kommuneproposisjonen ble lagt fram tidligere. Regjeringen har sagt at den vil legge fram et anslag for kompensasjon for covid-19 nærmere jul, men lovkravene til kommunene er jo at et lovlig budsjett skal legges fram i god tid før det. Mener Høyre virkelig at kommunene skylder på covid-19 når det er regjeringens opplegg for kommuneøkonomien som er problemet her?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-10-05:
Regjeringen har foreslått endringer i energiloven som gjør det mulig å gi konsesjon til den private utenlandskabelen NorthConnect. I presentasjonen av høringsutkastet slås det nemlig fast at NorthConnect-søknaden skal behandles i tråd med gammel energilov, det vil si uten krav om at Statnett skal eie kabelen, slik Arbeiderpartiet har krevd, og for øvrig også en kabel som regjeringens nærmeste allierte i energipolitikken, Arbeiderpartiet, vil ha statlig, og som Fremskrittspartiet påstår at de er imot. Arbeiderparti-ledelsen bedyret tidligere i år at partiet har stoppet NorthConnect: «Klar beskjed fra Jonas Gahr Støre og Espen Barth Eide: NorthConnect skal ikke bygges, ikke nå og ikke i fremtiden.» Slik var overskriften på LO-forbundet Industri Energis nettside i april. Kan statsråden nå klargjøre, én gang for alle, hvorfor regjeringen gjennom endringer i energiloven ikke setter en endelig stopp for den private utenlandskabelen NorthConnect når det er et klart flertall i Stortinget som er imot?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-10-05:
Jeg synes det er helt tydelig at man ønsker å lure NorthConnect igjennom. Når man sender ut en høring der man gjør unntak for NorthConnect og den behandlingen, mener jeg at man absolutt ikke har stilt dette i bero. Dette er en kabel som vil gjøre det vanskeligere å produsere klimavennlig norsk aluminium når energiprisene går opp. Da er spørsmålet om regjeringen er villig til å bære den kostnaden det vil ha for norsk industri.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-10-05:
De siste sju årene har regjeringen Solberg, med vekslende mannskap, fyrt av det vi kan kalle en flertrinnsrakett for sentralisering. Konsekvent og systematisk har man bygd ned og fjernet viktige bremseklosser mot sentraliseringen. I Norge har vi historisk hatt et solid bolverk for å unngå sentralisering. Det har vært en suksess, for sentralisering er en selvforsterkende kraft, og om den får fri utfoldelse, sånn som regjeringen Solberg legger opp til, vil den også rotere stadig fortere. Uten solide virkemidler og politisk vilje vil sentralisering finne sted. Her i landet har et mangfold av små og store kommuner og fylker med en naturlig geografisk sammenheng sørget for spredning av makt, arbeid, tjenester, kompetanse og kapital. Vi har sørget for at industripolitikken har blitt lagt opp sånn at naturressursene kan utnyttes der det har gitt fordeler for lokalsamfunn og bidratt til livskraft og arbeidsplasser som grunnlag for bosetting. Landbrukspolitikken har hatt mye av det samme målet og historisk gitt fordel for små og mellomstore bruk basert på stedegne ressurser. På den andre siden har staten brukt sin posisjon til å spre tjenester til folk, f.eks. skattekontor, sjukehus, høyskoler og politi, utover hele landet. Trafikkstasjoner, tingretter og et tilstedeværende Nav har vært en del av det lokale tjenestetilbudet folk har kunnet forvente. Under Erna Solbergs styre har derimot modernisering blitt det nye mantraet, en modernisering som har vært synonymt med sentralisering. Det bolverket vi har bygget opp for å sørge for levende og attraktive lokalsamfunn, arbeidsplasser, kompetanse og beredskap i hele landet, har blitt plukket fra hverandre og demontert bit for bit. Høyres parlamentariske leder henviste i sitt hovedinnlegg til at det skal være mulig å leve det gode liv i Trøgstad. Det er jeg glad for, for jeg kommer tilfeldigvis derfra – en kommune som ble slått sammen mot innbyggernes vilje, en kommune som var motor i lokalsamfunnsutviklingen, og som balanserte ulike behov innenfor en stram kommuneøkonomi, men som allikevel var både innovativ og effektiv, og som leverte tjenester som innbyggerne var relativt godt fornøyd med. Nå er Trøgstad blitt til Indre Østfold, og en kan vel kanskje si at om det skal være noe positivt, er det at vi erstattet fire Høyre-ordførere med en Senterparti-ordfører. Poenget mitt er at det er kommunene som er bærebjelken, som sørger for skoler, sykehjem, velferd og utvikling i hele landet. Nå opplever vi at kommunene sliter med å få budsjettene til å gå i hop. Ordførere, rådmenn, posisjon og opposisjon snakker om at de sliter med å få budsjettet til å balansere. Og så møter altså landets helseminister opp og sier at kommunene legger opp budsjetter som bevisst ikke balanserer, og så skylder på korona. Dette er ikke en statsråd verdig overfor dem som står i førstelinja for landets skoler, helse og omsorg. Det er tvert imot respektløst, og jeg forventer egentlig at statsråden og statsministeren tar avstand fra en slik uttalelse.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Ingen politisk oppgave er viktigere enn å sikre folk en jobb. Arbeid er nøkkelen til resten – egne penger, følelse av mestring, økt verdighet, egen bolig, god helse, bedre integrering og et sosialt liv. Alt dette blir lettere om man har en jobb å gå til. I høst skal vi vedta en ny integreringslov. Et viktig mål her er å bedre kvaliteten på introduksjonsprogrammet. Både kommunene og fylkeskommunene får med den nye loven en rekke nye oppgaver, og det stilles økte krav til kvalitet på det tilbudet som skal gis. KS har vært tydelig på at dette også vil medføre betydelig økte kostnader for kommunene og fylkeskommunene. Hva er så Venstres reaksjon på KS’ påstander? Og kan Venstre garantere at kommuner og fylkeskommuner som opplever økte kostnader på grunn av den nye integreringsloven, blir kompensert for disse økte utgiftene i henhold til kommuneloven?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-10-05:
Representanten Elvestuen er opptatt av miljøet. Det er også mange folk i Vestfold og Telemark, og de jublet i midten av september da regjeringspartiene gikk ut med at det nå ikke kom til å bli deponi for farlig avfall i Breviks gruver. Representanten Elvestuen fikk masse ros for å ha bidratt til dette, bl.a. som klima- og miljøminister. Men så viser det seg at det regjeringen solgte inn og jublet sånn for, egentlig ikke er en fullstendig avvisning av deponi i Brevik i det hele tatt, det er bare en utsettelse. For dagens klima- og miljøminister kan ikke slå fast med sikkerhet mer enn følgende: at regjeringen ikke går videre med en statlig plan for deponi i Brevik nå – eller no, som sikkert Rotevatn ville ha sagt. Som tidligere minister på feltet, og en som derfor kjenner saken godt, kan representanten Elvestuen – til forskjell fra statsråd Rotevatn – slå fast at befolkningen i Brevik og Porsgrunn likevel kan slappe helt av, fordi det er helt sikkert at det ikke kommer noe deponi i Brevik? Eller er han enig i at planene om å legge et deponi for farlig avfall i Brevik foreløpig bare er utsatt?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-10-05:
I alle år har Kristelig Folkeparti og Senterpartiet stått sammen om å styrke de ideelle aktørene innenfor barnevernet. Vi fikk i fellesskap flertall i denne salen i 2018 for at andelen ideelle aktører skal heves til 40 pst. – på bekostning av de kommersielle aktørene. Men det var før Kristelig Folkeparti gikk inn i regjering. Dessverre har minimalt skjedd i denne tidligere Kristelig Folkeparti-fanesaken etter at Kristelig Folkeparti gikk inn i regjering. Utviklingen har dessverre vist at den kommersielle andelen av aktører i barnevernet øker, den offentlige andelen på institusjonsområdet er redusert, og det er ingen – ingen! – økning i ideell andel. Det har nå gått to og et halvt år etter at Kristelig Folkeparti altså var med og vedtok å øke de ideelles andel – uten resultat. Hva er årsaken til det? Er det lite gjennomslag i regjering overfor Høyre, eller har Kristelig Folkeparti også på dette området tatt et steg til høyre og sluttet å jobbe aktivt for kun et offentlig og et ideelt tilbud i barnevernet?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-10-05:
I en ny studie fra Høgskolen i Østfold gjengitt i Dagbladet framgår det at fylkesnemndene de siste årene i mer enn ni av ti vedtak konkluderer med at det skal være en langvarig plassering og derfor bare noen få samvær mellom barn og biologiske foreldre i året etter omsorgsovertakelse, samt at fylkesnemndene svært sjelden har gjort individuelle vurderinger av det enkelte barns behov ved samværsfastsettelsene, enda loven krever det. Hva mener barne- og familieministeren er grunnen til at fylkesnemndene på hans vakt i så mange saker ikke har fulgt barneloven, som understreker at det skal framgå av deres vedtak hvordan de har vurdert barnas beste? Og tror han faktisk at i så mye som ni av ti saker er det beste for alle disse barna å ha minst mulig samvær med sine biologiske foreldre?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Denne skipstunnelen kom inn i ein nasjonal transportplan, i fyrste del av ein nasjonal transportplan, som var veldig ambisiøs, og ein møtte då ein opposisjon som eigentleg berre dreiv med overbod, samtidig som dei anerkjende at det var ein ambisiøs transportplan. Så har eg gode nyheiter til representanten – viss ho trur at tunnelen no er avlyst. Det er han ikkje. Det som manglar, er midlane til å få gjennomført det. Eg meiner det har vore eit bra grep når regjeringa òg har vore tydeleg på at planane ligg der, og alt ligg til rette for at ein kan gå i gang med prosjektet, men ein er nøydd til å ha pengane for å kunne gjere det. Det må vi berre anerkjenne at regjeringa har varsla ikkje kjem til å kome i det komande statsbudsjettet.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Dette er ein trend som har gått føre seg over lang tid, der Stortinget har etterlyst ambisiøse mål, men der måla ikkje i stor nok grad har blitt innfridde av den til kvar tid sitjande regjeringa. Eg deler ambisjonen om at ein større del av den norske velferdsmiksen bør takast over av ideelle. Samanliknar ein Noreg med andre land elles i Europa, er det eigentleg slåande at i Noreg er velferdsmiksen i veldig stor grad einsidig dominert av offentlege og private bedrifter, mens det ideelle innslaget er for lite. Dette trur eg er noko partia våre ikkje skal seie at vi er ferdige med å jobbe for å finne gode løysingar for. Det har i alle fall ikkje Kristeleg Folkeparti gjeve opp, og vi kjem til å fortsetje den kampen frå regjeringa si side.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Takk for eit viktig spørsmål. Det er dessverre rett at utviklinga når det gjeld barnefattigdom, har gått i feil retning, men ho har gått i feil retning over veldig lang tid, og det er noko eg meiner skiftande fleirtal i denne salen òg er nøydde til å vere med og ta ansvaret for. Noko av det eg er glad for at Kristeleg Folkeparti har vunne gjennom på, er nettopp at det òg skal kome pengar til ein del av dei familiane som fell inn under dette. Difor var det viktig då vi – SV deler det engasjementet – klarte å auke barnetrygda, særleg for dei minste ungane. Difor er det viktig når regjeringa òg no har leke frå det komande statsbudsjettet at ein kjem til å auke eingongsstøtta, som gjeld spesielt dei som ikkje er innanfor dei mest romslege velferdsordningane dei tidlegare har vore innanfor. Det meiner eg er viktige prioriteringar. Det meiner eg er eit godt bevis på kvifor det er viktig at ein har med i regjering òg denne typen parti, som framhevar det viktige perspektivet det er at vi òg stiller opp for dei familiane som sit nedst. Desse trendane er vi nøydde til å snu, og det er ikkje gjort med eit pennestrøk.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Få prosjekter er utredet så mye som Stad skipstunnel. Vi er nå i gang med den 22. utredningen. Gjennom sju statsbudsjetter med samferdselsministre fra Fremskrittspartiet har prosjektet blitt holdt i ånde med planleggingspenger. Nå kan vi lese at prosjektet stanses av denne regjeringen fordi det ikke er økonomi til prosjektet nå. I gjeldende Nasjonal transportplan er lite satt av til å styrke sjøfartsnasjonen Norge. Stad var det store og viktige prosjektet som skulle realiseres. Skal nok en utredning legges vekk, eller når mener Kristelig Folkeparti at skipstunnelen skal realiseres? Det er mitt spørsmål.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
At små forskjeller, trygghet og tillit bidrar til mer verdiskaping, er ikke noe Arbeiderpartiet har funnet på. Også OECD har analysert sammenhengen mellom ulikhet og økonomisk vekst, og konklusjonen deres er at økt ulikhet bidrar til en lavere økonomisk vekst. Vi vet at en lavere økonomisk vekst fører til mindre til fordeling. Vi kan altså skape mer for å dele ved politisk å bidra til mindre forskjeller, mer inkludering, tillit og fellesskap. I sju år har vi fått økt skattelette, mens nye avgifter og fjerning av velferdsordninger har rammet dem som har minst å rutte med. Høyreregjeringen fører en politikk som gjør at tilliten og tryggheten svekkes og forskjellene øker mellom folk. En ny SSB-rapport viser at ulikhetene i Norge har økt dramatisk. Dette skyldes ikke covid-19. Covid-19 forsterker bare utfordringene ytterligere. Høyresidens politikk er basert på en ideologi der de rike skal belønnes og velferdstjenestene begrenses eller privatiseres. Lederlønningene økes formidabelt, mens pensjonister og vanlige arbeidsfolk mister kjøpekraft og tryggheten sin. Vi vil ikke ha det slik – et løsarbeidersamfunn med f.eks. en liberalisering av drosjenæringen som gir drosjesjåførene null muligheter til å leve av lønnen sin, eller renholderne i jernbanen, som mister opptjente pensjonsrettigheter, og lønns- og arbeidsvilkårene deres svekkes. Som om ikke det er nok, ble det i fjor 36 000 nye uføre. Det er over halvparten av et årskull i Norge. Sju av ti i Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon ønsker seg en jobb tilpasset dem. De trenger trygghet og et verdig liv. Vi trenger mer fellesskap og høyere tillit. Nå har denne regjeringen satt oss flere tiår tilbake. For det er ikke bare verdiskapingen som svekkes ved økte forskjeller. Menneskeverdet, likeverdet og livskvaliteten svekkes også. Folk må bli lyttet til og ikke være nødt til å stå med lua i handa. Vi trenger en ny kurs for Norge. Vi trenger en ny regjering.
Helge Orten (Høyre), 2020-10-05:
Vi for vår del har en tett dialog med Samferdselsdepartementet om disse spørsmålene. Det er en veldig krevende situasjon med hensyn til både det vi har sett av håndtering av covid-19 fra Hurtigrutens side, og det økonomiske bildet vi ser nå, med færre turister langs kysten vår. Målet må være at vi snarest mulig greier å komme tilbake igjen til en normalsituasjon, og at vi jobber i fellesskap for at Hurtigruten, og for så vidt også Havila etter hvert, når de skal inn i det nye kystruteanbudet, skalerer opp sin virksomhet, slik at vi får et godt og velfungerende tilbud langs kysten. Jeg har stor forståelse for at særlig for godshåndteringen og særlig i Nord-Norge er dette ekstremt viktig, og vi vil gjøre det vi kan, i alle fall, for at vi skal greie å komme tilbake igjen til normalen så raskt som overhodet mulig.
Helge Orten (Høyre), 2020-10-05:
I denne situasjonen, som er helt ekstraordinær på alle mulige vis, mener jeg vi er avhengig av å ha en god dialog både med Hurtigruten og for så vidt også med Havila når det gjelder innfasing av tilbudet i kystruteanbudet. Sett fra vårt perspektiv er det viktig at vi snarest mulig kommer tilbake til en normalsituasjon, en normalsituasjon der det blir levert i tråd med det som er anbudsvilkårene. Men det er jo engang slik at disse anbudene er gitt på basis av at de har andre inntekter, i form av turisme, som har dannet grunnlaget for at vi kan ha det prisnivået vi har i anbudsvilkårene som er gitt. Slik sett henger dette mer sammen enn det vi kanskje liker å tro. Samtidig er det viktig at vi snarest mulig kommer tilbake til normalen og sørger for at vi har en god godstransport og en god transport for lokalbefolkningen langs kysten.
Helge Orten (Høyre), 2020-10-05:
Nå vil jeg bare si at vi hadde et veldig godt samarbeid med Fremskrittspartiet da de styrte dette departementet, og vi har fortsatt et godt samarbeid med den nye statsråden, men det som er viktig for meg, er at vi har en nasjonal transportplan til en ny er vedtatt. Min jobb er å følge den så godt som mulig og sørge for at mest mulig av prosjektene der blir realisert. Så må vi hele tiden ta utgangspunkt i det handlingsrommet som til enhver tid er. Det tror jeg også Fremskrittspartiet er nødt til å gjøre. Det vi dessverre ser innenfor transportsektoren, er at kostnadene fra et prosjekt kommer inn i Nasjonal transportplan til det kommer ut som et ferdig prosjekt i den andre enden, har en tendens til å øke med 30–40 pst. Det er ikke noe nytt for denne nasjonale transportplanen – det gjaldt den forrige og den før der igjen også. Det gjør noe med handlingsrommet med hensyn til å realisere de prosjektene vi alle sammen gjerne ser at vi skal klare å få til raskest mulig. Men jeg ser fram til et godt samarbeid med representanten Hoksrud og Fremskrittspartiet om den nye nasjonale transportplanen og om arbeidet videre med budsjettet, slik at vi kan få på plass flest mulig av disse prosjektene.
Helge Orten (Høyre), 2020-10-05:
Jeg har et par perioder bak meg som ordfører da det var en rød-grønn regjering som styrte, og jeg har fått lov til å være på Stortinget nå med denne regjeringa. Det jeg ser, er at vi har hatt en jamn og god vekst i kommuneøkonomien over alle disse årene. Min opplevelse som ordfører i en liten kommune den gangen var at det var meget krevende å få budsjettene i hop. Det er en øvelse jeg tror mange kjenner på i disse dager. Og så er det nå engang slik at i kommuneøkonomien må det gjøres noen prioriteringer. Slik jeg ser det, har regjeringa vært tydelig på at en skal få kompensert for de merutgiftene en har hatt med covid-19. Det legger jeg til grunn, og det regner jeg med også ligger til grunn i det løpende arbeidet som regjeringa gjør. Det er enormt viktig i den ekstraordinære situasjonen vi står i nå, at vi nettopp sørger for at vi kompenserer for de merutgiftene som måtte være knyttet til akkurat det.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Hurtigruten måtte redusere anløp i mars knyttet til covid-19. Det var det forståelse for, men det medførte også store problemer for godstrafikken, som kun gikk med to skip, fra Kirkenes til Bodø. Så åpnet de opp, slik som resten av samfunnet etter hvert har gjort. Men på grunn av Hurtigrutens egen håndtering knyttet til cruise, med smitte om bord og til og med med tragiske dødsfall, stengte de ned igjen, til tross for at de årlig mottar over 856 mill. kr i støtte fra staten. Mitt spørsmål til Høyre er: Er to hurtigruteskip i drift, slik som det er nå, mot elleve, som normalt, et tilstrekkelig tilbud til kystbefolkningen – og hvor lenge skal dette vare?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Takk for svaret. Når det gjelder turistnæringen, er ikke de 856 mill. kr knyttet til turister; de er knyttet til lokaltrafikk og til gods. Så det vi må vurdere, er: Får vi nok igjen for disse pengene, eller betyr det at en egentlig ikke kan levere det en skal, og samtidig bare motta penger? Hvis en strekker det langt nok, kan jo Havila komme i gang og motta penger uten å gjøre noe, uten å gå langs kysten – hvis en strekker det langt nok. Spørsmålet mitt er da: Bør Hurtigruten få fullt ut betalt, uten fratrekk, hvis de ikke øker tilbudet? Krisen er snart total knyttet til gods, og min oppfatning er at dette ikke går lenger. Hva mener Høyre skal gjøres? Skal en fortsette slik, eller hvor lenge skal dette få gå?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Covid-19 førte til endringer i hele landet. Kystens riksvei nummer én, Hurtigruten, permitterte og gikk i opplag, slik at det kun var to av elleve båter som betjente kysten vår. Nord-Norge er avhengig av Hurtigruten, ikke minst for å sende og motta gods. Det var forståelse for den situasjonen som oppsto i mars 2020, men utover våren ble det klart at ekspedisjonene langs anløpsstedene slet både økonomisk og med å få gods ut og inn. Hurtigruten ble helt uforskyldt satt i denne vanskelige situasjonen. Nå er imidlertid situasjonen slik at med det Hurtigruten har gjort knyttet til sine famøse cruise og smitteskandalen på «Fridtjof Nansen», er det nettopp Hurtigruten selv som har utsatt kystbefolkningen for en uakseptabel situasjon, når de nå igjen reduserer til kun to båter. Mens alle andre sektorer langsomt åpner opp og utvider sine tilbud, har Hurtigruten permittert de norske sjøfolkene, godt hjulpet av Stortingets permitteringsordninger, mens de henter inn utenlandske sjøfolk, som de attpåtil underbetaler, til cruisebåtene sine. Det gjør rett og slett vondt å være tilskuer til sosial dumping, ikke minst fordi Arbeiderpartiet har vært en pådriver for kystruten og for at staten skal betale for denne tjenesten. Dette skjer til tross for at Hurtigruten mottar årlig støtte fra staten på 856,1 mill. kr, begrunnet i nettopp støtte til å opprettholde lokalpassasjertrafikk og godstransport. Staten betaler mye, og kystbefolkningen får minimalt igjen. Et eksempel fra anløpsstedet Havøysund i Vest-Finnmark kan illustrere hva de kan forvente seg i oktober måned: 52 kanselleringer, 20 dager denne måneden blir det ingen båtanløp, 12 dager er det ett anløp, mot to anløp hver dag normalt, kun seks anløp på sydgående som kan ta med fisk sørover, under forutsetning av at ikke Båtsfjord og de andre fiskeværene østpå har fylt opp godskapasiteten. Dette tilbudet er ikke lenger akseptabelt. Kravet er krystallklart: Hurtigruten må stille med flere skip, ellers må det settes inn andre godsbåter på strekningen Bergen–Kirkenes. Anløpsstedene melder om at dette tilbudet ikke bidrar til å støtte næringslivet og øke vår fiskeeksport. Jeg gjentar: Dette tilbudet er ikke lenger akseptabelt for kystens folk.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Det var hyggelig å høre representanten Orten prate varmt om økningen til samferdsel på 80 pst., som Fremskrittspartiet i Samferdselsdepartementet, ved samferdselsministeren, har vært en pådriver for å få til. Men den 17. september registrerte vi en statsråd Hareide som satte på full brems og sa at her er det mange prosjekter det ikke blir noe av, det er mange som kommer til å bli skuffet framover. Det er jo ikke gode signaler for alle dem av oss som er opptatt av og ønsker å satse på å bygge infrastruktur, satse på å bygge veier, satse på å bygge jernbane og sikre luftfarten i tiden framover. Spørsmålet mitt blir da hvilke prosjekter representanten Orten mener har blitt så dyre at vi ikke skal fortsette å satse på disse viktige infrastrukturprosjektene som har ligget inne i den nasjonale transportplanen vi har nå, og om han mener at man skal senke ambisjonsnivået, for det er det jeg opplever at regjeringen nå legger til grunn. Jeg og Fremskrittspartiet mener i hvert fall at det er utrolig dårlig. Vi ønsker å være offensive og frampå.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Det er spennende med replikker som er skrevet før talen er holdt, for da kan man få et tydelig temaskifte. Men det aksepterer vi. Fremskrittspartiet har vært kritisk til å gå inn på det prosjektet som regjeringen nå har lagt fram, fordi man mener at disse selskapene, de aktørene som selv mener dette vil bli lønnsomt, må ta mer av risikoen selv. Skattebetalerne blir utsatt for en for stor byrde og risiko ved å gå inn på det. Vi har også friskt i minne at tidligere regjeringer har startet månelandingsprosjekter som ble krasjlandingsprosjekter, og vi ønsker rett og slett ikke å benytte så mye av skattebetalernes penger på et risikofylt prosjekt. Vi vil sette inn tiltakene der vi vet de har effekt, og ikke på det prosjektet som nå er lagt fram, i den form det nå befinner seg.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Som representanten vet meget godt, er alle samarbeid i regjering inngått ved avtaler, så man forholder seg til de avtalene man har inngått i de forskjellige regjeringene. Nå har Fremskrittspartiet ikke lenger en slik forpliktelse å forholde seg til. Vi har diskutert denne problematikken på landsmøtet, og det blir helt sikkert en ny debatt på vårt kommende landsmøte. Vi er for at det er kommunene som skal bestemme selv om de ønsker vindkraftutbygging i sin kommune. Det er vårt standpunkt, og det vil det fortsatt være.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Jeg synes det er fascinerende at Senterpartiet er så på tilbudssiden overfor Fremskrittspartiet og prøver å få vår støtte. Vi er jo faktisk enige i mye. Senterpartiet kommer etter oss i mange saker som de ønsker å få vår støtte til, og det er vel og bra. Problemet til Senterpartiet er at de står ganske alene med de samarbeidspartnerne de har valgt seg. Hvis de ønsker vår støtte og at den faktisk skal bety noe, må de bytte side, og så kan vi bli enige både i denne saken og i mange andre saker som Senterpartiet stadig prøver å legge seg på Fremskrittspartiets linje i. De er velkomne til å sette seg ved et annet forhandlingsbord dersom de skulle ønske det.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Det er en helt feil påstand som kommer i spørsmålet. Vi har alle våre prioriteringer, og jeg tror alle er enige om at svake grupper skal prioriteres først. Så har vi forskjellige innretninger, både i skattepolitikken og på andre politikkområder, som ikke utelukker at den ene eller den andre har et ansvar eller et ønske om å ivareta svake grupper. At vi har en annen skatteprofil og mener at folk skal få beholde mer av sine egne penger, og at de skal brukes fornuftig, uten å sløse, vil ikke si at vi har et ønske om å gi svake grupper dårligere kår. Dette er påstander som SV alltid prøver å ta opp for å vri saken bort fra det som egentlig var tema.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Det blir et temaskifte, fra utgiftssiden til inntektssiden. I de årene vi har bak oss – mange av dem med Fremskrittspartiet i regjering – har Norges handelsbalanse falt ganske kraftig. På høyresidens vakt fra 2013 har eksportunderskuddet vårt, hvis en ser bort fra olje og gass, økt med 150 mrd. kr. Vi vet at olje- og gassinntektene går ned, og at Norge er avhengig av nye eksportinntekter for å trygge felles velferd. I klimapolitikken er det lite som vil bidra like mye til å kutte lokale utslipp verden over som hvis vi klarte å utvikle og skalere opp fangst og lagring av CO 2 . I tillegg vil prosjektet bidra til å skape nye næringsvirksomheter for norske virksomheter. Til tross for det har Fremskrittspartiet vært avvisende til prosjektet, og Oslo Fremskrittsparti har gått så langt som til å betegne prosjektet som reklame, løse påstander og galskap. Det jeg ønsker å vite, er hva slags prosjekter Fremskrittspartiet mener skal være Norges bidrag i kamp for klimaet. Og hvordan vil Fremskrittspartiet sikre Norge nye eksportinntekter?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
I Norge har vi et stort behov for å omstille næringslivet vårt, sånn at vi kan øke eksportinntektene, skape flere arbeidsplasser og bli mindre oljeavhengig. Statsminister Solberg var bekymret for oljeavhengigheten da hun dannet regjering i 2013. Da var underskuddet på handelsbalansen på 248 mrd. kr, hvis man så bort fra olje og gass. I 2019 var det samme handelsunderskuddet på over 400 mrd. kr. Høyreregjeringens fremste næringspolitiske virkemiddel er å senke formuesskatten for privatpersoner. Sett i lys av at vi faktisk vet at kutt i formuesskatten ikke skaper jobber, bl.a. fra dagens rapport fra Frischsenteret og NMBU, er det ikke rart at høyreregjeringen ikke har lyktes i å omstille norsk næringsliv. Arbeiderpartiet mener at staten har en viktig rolle i å skape nye arbeidsplasser gjennom aktiv næringspolitikk, og vi mener også at det haster. Aktiv næringspolitikk er å stille opp med kapital, gjerne i partnerskap med private, det er å sikre tilgang til nødvendig infrastruktur, også bredbånd, sikre eksport, f.eks. gjennom felles markedsføring av Norge som reisemål, og man kan bidra ved hjelp av regionale utviklingsmidler. Så må vi sikre at offentlig sektor etterspør grønn teknologi fra bærekraftige bedrifter. Det er veldig viktig når vi vet at det offentlige handler for 600 mrd. kr i året. Vi har også før stått overfor nye næringer som bruker ny teknologi, f.eks. da Norge fant oljen. Staten engasjerte seg for å sikre at verdiene kom fellesskapet til gode, og for å sikre at norsk industri var konkurransedyktig. Staten etablerte til og med et selskap, noe Høyre i dag har advart mot i en rekke innlegg. Arbeiderpartiet vil at vi skal kunne bruke flere næringspolitiske verktøy for å skape nye arbeidsplasser og nye eksportinntekter, bl.a. innenfor havvind, produksjon av hydrogen og ammoniakk, helseteknologi, romindustri og havbruk. Mineralutvinning er i dag vanskelig å finansiere, og vi mener at staten må kunne bidra med kapital, fordi næringen kan skape nye arbeidsplasser, og fordi mineraler er grunnleggende for det grønne skiftet. Arbeiderpartiet mener at reiselivet er en næring som vi skal leve av i framtiden. Mange reiselivsbedrifter fikk noen inntekter i nordmenns sommerferie, men nå står de helt uten inntekt, og i dag er hele Europa stengt. De har ingen hjelp med de faste utgiftene sine, ingen hjelp i september, ikke nå i oktober – ja, vi vet ikke om det er noe hjelp å få ut året. De står alene i en situasjon der markedet er stengt av smitteverntiltak. Det er uforutsigbart, og det er urettferdig. Reiselivsbedriftene må jo også være omfattet av dugnaden. Mangelen på hjelp fra regjeringen og støttehjulet Fremskrittspartiet skaper fare for mange konkurser og tap av store verdier i en næring som skal skape eksportinntekter i framtiden.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Jeg er ganske overrasket over representanten Lønseth og Høyres retorikk her. Det første helseminister Bent Høie gjorde da pandemien traff Norge, var å avvikle privatiseringsreformen fritt behandlingsvalg. Den tålte rett og slett ikke testen. Bolverk i hverdag er også det som utgjør bolverket i krise. Det å konsekvent gi ressurser fra de offentlige sykehusene til de private behandlerne, som kan etablere seg hvor de vil, vil være å svekke det bolverket vi alle sammen har lent oss på nå, disse månedene. Det var helseministeren selv som tok disse grepene. At det skal føre til en todeling av helsetjenesten og tap av pasientrettigheter, er rett og slett ikke troverdig. Her må vi rett og slett stole på at regjeringen har foretatt de kloke vurderingene og ivaretatt dem som trenger helsetjenesten først.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Det er litt av noen merkelapper man legger på en av verdens beste helsetjenester – «den offentlige boksen»! Det ville aldri i verden vært så sterk oppslutning om vår felles helsetjeneste i Norge som det vi ser i dag gjennom utallige undersøkelser fra pasienter og brukerorganisasjoner, hvis dette var beskrivelsen av vår felles helsetjeneste. Den fleksibiliteten og individuelle tilpasningen til hver enkelt pasient klarer vi like godt i det offentlige, men da kan ikke Høyre fortsette å strupe de offentlige sykehusene. I Telemark mister man nå opp mot 50 mill. kr i året innenfor psykisk helsevern fordi man må betale for pasienter som får behandling en annen plass. Og når pasientene blir spurt, velger vi å lytte. Når de selv prioriterer hva som er viktig for dem, kommer valgfrihet når det gjelder å velge behandler med privat logo, veldig langt ned på den listen for norske pasienter.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Lokallagene i Midt-Norge kjenner jeg ganske godt. Jeg er leder for det ene av dem etter et rolig årsmøte, som noen kanskje fikk med seg. Det jeg kan si med sikkerhet, er at 20 år etter at helseforetaksreformen ble innført, er Arbeiderpartiet mer enn motivert til å riste i den modellen. Kanskje har Kjersti Toppe lest vårt utkast til program. Det som er viktig for oss, er å beholde det statlige eierskapet og den regionale organiseringen for å sikre både nok spesialisering og også en god og trygg helsetjeneste nært folk. Vi er veldig kritisk til måten sittende regjering har forvaltet helseforetaksreformen på. Vi synes kanskje ikke helseforetaksreformen er et like hjertevarmt begrep heller lenger. Vi liker å kalle dette for lokalsykehus, regionsykehus og også nasjonale sykehus med nasjonale funksjoner. Vi er mer enn motivert for å gjøre endringer for framtiden.