Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Vi diskuterer finansmarknadsmeldinga for 2010 i en ytre ramme av uro. Det er grunn til å minne oss selv om den selvfølgeligheten at Norge er et land i verden, og at det er den internasjonale situasjonen som på mange måter legger rammen rundt den diskusjonen vi har i dag. Og her er det store utfordringer. Grunnen til at dette er viktig for oss, er at en ny uro internasjonalt kan slå inn i norsk finansnæring og i norsk økonomi. Hvis uroen i statspapirmarkedene knyttet til situasjonen i utsatte euroland skulle spre seg ytterligere, kan det gi tap i norske finansinstitusjoner, økt risikopåslag i kredittmarkedene og svekket kredittilbud til husholdninger og foretak. Til nå i år har vi også sett betydelige virkninger av det som skjer internasjonalt, f.eks. i forbindelse med den politiske uroen både i Midtøsten og i Nord-Afrika, bl.a. gjennom høyere oljepris. Flere talere har pekt på at gjeldsbelastningen i norske husholdninger er høy, og at den trolig vil øke videre i årene framover. En betydelig andel av bankenes utlån til husholdningssektoren er lån til husholdninger med svært høy gjeldsbelastning. Disse husholdningene er sårbare for et høyere rentenivå eller for en svakere utvikling i økonomien. Det er det lave rentenivået over tid som har gjort at mange husholdninger har tatt på seg for mye gjeld. Jeg vil si at en gjør klokt i å regne med at både det norske og det internasjonale rentenivået vil øke i tiden framover. Forbedringer i de internasjonale finansmarkedsreguleringene som følge av erfaringer fra finanskrisen har betydning for utsiktene for finansiell og økonomisk stabilitet. For eksempel vil innføring av nye soliditetsregler, bl.a. de såkalte Basel III-kravene, bidra til lavere risiko i det internasjonale finanssystemet, men mange andre forbedringer vil trolig ikke bli gjennomført før om flere år. Som et direkte svar på bl.a. det representanten Syversen tok opp, hadde jeg et møte med min svenske kollega tidlig i mai, der vi ble enige om å se på mulighetene for et samlet nordisk initiativ i forbindelse med innføring av de nye kapitalkravene i tråd med Basel III, og om vi skal gå noe raskere fram enn det som ligger i intensjonen. Ellers skjer det også en internasjonal regelverksutvikling. Det gjelder nye regler i forbindelse med erfaringer fra finanskrisen – tilbake til Baselkomiteen som foreslår strengere krav til kapital og likviditet. EU-kommisjonen jobber med regeloppfølging i EU. Jeg tror at en i årene framover kan forvente økt internasjonalt samarbeid når det gjelder finansnæringen. Finansnæringen er en så global og teknologisert næring at det er viktig at en også ser regelutvikling i en større, internasjonal sammenheng. Så vil jeg bruke noen ord på innskuddsgarantiordningen. Som det allerede er nevnt i debatten i dag, har regjeringen jobbet aktivt for at Norge skal kunne videreføre dekningsnivået på 2 mill. kr per kunde per bank. I den nylig avgitte innstillingen fra ECON-komiteen, dvs. finanskomiteen i Europaparlamentet, er det lagt inn en bestemmelse som vil tillate Norge å beholde dekningsnivået på 2 mill. kr, kombinert med et vilkår om at høyere dekningsnivå enn 100 000 euro kun kan tilbys innskytere bosatt i vedkommende land, i dette tilfellet Norge, noe som vil kunne forhindre konkurransevridninger. Rådet skal nå arbeide videre med saken. Senere i prosessen blir det såkalte trilogforhandlinger mellom parlamentet, rådet og kommisjonen. Det forventes vel nå at det blir en avgjørelse etter sommeren, dvs. under det polske formannskapet. Jeg hadde et møte med den polske kollegaen min for kort tid siden om saken – for å holde saken varm. Jeg vil også gi ros til komiteen og komitémedlemmene for helhjertet støtte, og for at de også jobber opp mot sine partifeller rundt omkring i Europa. Det har bidratt til resultatet så langt. Så vil jeg minne om at en 1. januar i år etablerte et nytt finanstilsynssystem i EU. Tre nye tilsynsorgan driver tilsyn med enkeltinstitusjoner, såkalt mikrotilsyn, mens et nytt systemrisikoråd driver tilsyn med det finansielle systemet som helhet, såkalt makrotilsyn. Norge, Island og Liechtenstein får permanent observatørplass i mikrotilsynsorganene, og vil på adhocbasis – som det heter på EU-språket – kunne ta del i systemrisikorådet, men ikke der enkeltland eller enkeltforetak blir diskutert. Jeg vil understreke at regjeringen vil sikre at Norge ikke på noen måte gir fra seg suverenitet til de nye tilsynsorganene. Det er et interessant kapittel i finansmarknadsmeldinga om utviklingen i finansnæringen de siste 40 årene. Det som har skjedd, er at denne næringen har vokst seg stor og betydelig. Det er en viktig næring for Norge. Og det kanskje ikke mange tenker på i det daglige, er at finansministeren ikke bare har et ansvar for lovutforming, tilsyn og kontroll, men også er næringsminister for denne næringen. Det er en oppgave som jeg tar på alvor, med tanke på både det å utvikle et framtidsrettet regelverk og det å ha gode rammer rundt næringen, men også bidra til at denne næringen blir en god, konkurransedyktig og framtidsrettet næring. Hvis en skulle beskrive kort historien fra 1970 og framover, kunne en si det på følgende måte: fra rasjon og regulering til frislipp, krise og konsolidering. Vi er vel nå inne i konsolideringsfasen, som er viktig både for norsk og for internasjonal finansnæring. Og det andre nye som har skjedd i denne perioden, er at penger ikke lenger er bare penger, for å si det slik, men også har blitt en handelsvare og et produkt som i seg selv på en måte skal gi avkastning og nye produkter. Så vi lever i en spennende tid når det gjelder finansmarkedene. Når det gjelder Norges Bank og utøvelsen av pengepolitikken, ligger forskriften fra 29. mars 2001 fast. Det er ingen grunn til å gjøre noe annet, for denne, sammen med handlingsregelen, som kom den samme dagen, har tjent oss vel, og jeg regner med at dette skal tjene oss vel også i tiden framover. I mai i fjor økte Norges Bank styringsrenten med 0,25 prosentpoeng, til 2 pst. Renten ble deretter holdt uendret resten av året. Norges Bank har anslått at renten vil øke til vel 2,5 pst. mot slutten av 2011. Det som er viktig nå, er, som jeg sa tidligere, å ta inn over seg at både i Norge og internasjonalt forventer en at rentene vil øke framover, men selvsagt vil den økonomiske utviklingen både i Europa – de ulike land i Europa, både i og utenfor eurosonen – og i Norge, avgjøre hvor mye, og når dette skjer. Så et punkt når det gjelder Statens obligasjonsfond. Folketrygdfondet har en viktig oppgave i å forestå forvaltningen av Statens obligasjonsfond. I meldingen er det vist til en selskapshendelse knyttet til en obligasjonsinvestering som gjorde at fondet ble sittende med aksjer i en kortere periode. I brev til Stortinget av 14. juni har jeg orientert om ytterligere en selskapshendelse som er knyttet til en obligasjonsinvestering i Statens obligasjonsfond. Jeg mener det er viktig at Folketrygdfondet har tilstrekkelig grad av frihet til å sikre fondets verdier i denne type spesielle situasjoner, og jeg legger opp til å presisere dette i mandatet for Statens obligasjonsfond. Til slutt noen få linjer om Det internasjonale pengefondet. Jeg vil si det slik at IMF er viktig for Norge. Norge er en viktig støttespiller for IMF, og det er også viktig å sikre både at IMF har tilstrekkelig utlånskapasitet, og at styringsorganene i IMF gjenspeiler det som er utviklingen i internasjonal økonomi og endret styrkeforhold mellom landene. Det blir også gjenspeilet i den kvotereformen som nå gjennomføres i IMF. Jeg vil bare understreke at Norge legger stor vekt på arbeidet i IMF. Det er et viktig organ for å sikre den internasjonale finansielle stabiliteten i tiden framover.