May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-13:
Velferdssamfunnet er under press, og SV ønsker et samfunn som tar vare på alle, et samfunn som gir frihet, trygghet og goder til alle, tilpasset den enkelte. Vi ønsker en vital offentlig sektor som leverer mest mulig velferd og trygghet for innbyggerne. Regjeringas moderniseringssamfunn vektlegger effektivisering, og virkemiddelet er konkurranseutsetting og privatisering av kjerneområder. Dårlig kommuneøkonomi over flere år har ført til redusert drift og kontinuerlig omstilling i flere kommuner. Kommunene har også fått dårligere økonomi, samtidig som oppgavene har økt. Vi har fått 6-åringer inn i skolen, vi har en eldrebølge, vi har økt antall rusmisbrukere og psykiatriske pasienter, og det behandles flere pasienter enn før. Det er gjennomført store reformer, men mange av dem er ikke fulgt opp med midler i tilstrekkelig grad. Effektivisering og omstilling i offentlig sektor går på helsa løs, meldes det nå fra psykologer og leger. Det må i offentlig sektor føres en arbeidsgiverpolitikk hvor rekruttering, likelønn, arbeidstid, karrieremuligheter og mulighet til kompetanseutvikling er sentrale elementer. Dette er helt nødvendig for å rekruttere hender til vår velferdsstat. Regjeringas konkurranse- og privatiseringspolitikk har jeg fulgt nøye som lokalpolitiker i Moss kommune. Etter sju og et halvt år med denne oppskriften har vi nå et salderingsbehov på 110 mill. kr. Vi leverer færre tjenester til høyere pris, og vi har doble administrasjoner for å ivareta konkurranseprinsippet. SV ønsker å sette i gang prosjekter med sekstimersdag, økt grunnbemanning og bedre lønnsvilkår for de lavtlønte. Målet er både å få ned sykefraværet og mer tid til barn uten at man blir utestengt fra karrieremuligheter. Vi legger inn 100 mill. kr i vårt alternative budsjett til «Prosjekt kvinneliv». SV vil føre en familiepolitikk som tilrettelegger for god omsorg for barn, samtidig som foreldrene får like muligheter til å kombinere foreldrerollen og arbeid. Barnefamiliene har gjennom flere år blitt fratatt en årlig prisjustering av barnetrygden. I Tiltaksplan mot fattigdom viser Regjeringen til at barnetrygden er en viktig inntektskilde for lavinntektsgruppene. Det er urimelig, og det rammer de fattigste hardest, når Regjeringen i budsjettet for 2003 foreslår å fjerne småbarnstillegget. Foreldre som mottar kontantstøtte for sitt barn, får bortfall av småbarnstillegget fullt ut kompensert ved en tilsvarende økning av kontantstøtten. Regjeringa lar ved dette forslaget småbarnsforeldre med barnehageplass finansiere redusert foreldrebetaling i barnehagen selv om de ikke er sikret redusert barnehagepris fra 1. august. Hvordan kan Regjeringa forsvare at de prioriterer de foreldrene som velger kontantstøtte? Dette gjør man på tross av at intensjonen med kontantstøtten ikke er oppnådd. Kontantstøtten har ført til en negativ utvikling når det gjelder likestilling mellom kvinner og menn, småbarnsforeldres yrkesdeltakelse og benyttelse av barnehager. Kontantstøtten har også ført til mer deltid for lavtlønte kvinner. Dette er en uønsket utvikling som sementerer kvinner som lavtlønte med en dårlig tilknytning til arbeidslivet og dårligere mulighet til å opptjene seg likeverdig pensjon som menn. SV avvikler kontantstøtten i sitt budsjett. Vi prisjusterer barnetrygden, gjeninnfører småbarnstillegget og mener at makspris i barnehage, lovhjemlet rett til barnehage, bedring av småbarnsforeldrenes økonomi og forsøk med sekstimersdag gir både mor og far større valgfrihet og mer tid sammen med barn. Dette er mye mer målrettet økonomisk hjelp til småbarnsfamiliene enn skattelette som treffer vilkårlig. Det er et ubegripelig prinsipp bak kontantstøtten, syns jeg. Man kompenserer for ikke å bruke et velferdsgode, som her er barnehager. Skulle man bruke det samme prinsippet i eldreomsorgen, skulle alle i én aldersgruppe som ikke benytter seg av sykehjem, få tilsvarende beløp eldrekontantstøtte for å være hjemme og velge sin omsorg. Ved avviklinga av kontantstøtten i vårt budsjett frigjør vi nesten 3 milliarder kr som brukes til forebyggende barne- og ungdomsarbeid, forskning på barn og unge, styrking av barnevernet, likestillingsarbeid, styrking av krisesentrene og styrking av familiepolitikken. SV mener at det er fundamentalt riktig at et velferdstilbud som en barnehageplass skal være tilgjengelig for alle barn, uavhengig av foreldrenes økonomiske status. Barnehager gir barna et godt pedagogisk, sosialt og trygt tilbud som er med på å styrke barnas livslange læringsprosess. Barnehager skal ha kvalifisert personell, følge barnehageloven og rammeplan for barnehager for å sikre et godt tilbud til barna våre. Vi er kjempeglad for barnehageforliket mellom SV, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet, som sikrer en reduksjon i barnehageprisen til en makspris på 2 500 kr fra 1. januar 2004 og en maksimalpris på 1 500 kr fra 1. januar 2005 – og ikke minst full behovsdekning av barnehager. Det er vanskelig å forstå at Regjeringa nå vil legge ned forsøket med gratis korttidstilbud i barnehagene i Gamle Oslo øst. Denne ordninga er evaluert av NOVA og Høgskolen i Hedmark, og viser at intensjonen om økt bruk av barnehage blant barn med minoritetsbakgrunn langt på vei ble innfridd. Barna fikk økte norskkunnskaper, og ordninga med norskkurs i kombinasjon med bruk av barnehage nådde mødrene med minoritetsbakgrunn. Videreføring av dette tiltaket ble i fjorårets budsjett brukt av regjeringspartiene som en stor seier. Hva har endret seg i år? Nå har vi også en evaluering som viser at intensjonen er oppnådd. SV legger også dette inn i sitt budsjett. Den negative utviklinga vi har i barne- og ungdomsmiljøene, er preget av en økende grad av rusbruk, gjengvold, jentevold og mobbing. Det er registrert en økende grad av barn som utøver vold, trusler og overgrep. Budsjettforslaget for 2003 mener jeg ikke tar dette på alvor, og den forebyggende innsatsen overfor barn og unge blir nedprioritert. Barnevernet melder om stor slitasje, ressursmangel og rekrutteringsproblemer over hele landet. Fylkesmannsembetene melder at de ikke har ressurser til å ivareta tilsynet med det kommunale barnevernet og barnevernsinstitusjonene. Det er alvorlig når det offentlige tar over omsorgen for stadig flere barn og ikke følger opp med ressurser til kontrollapparatet. SV styrker barnevernet med 75 mill. kr og øker bevilgningene til fylkesmannsembetene med 30 mill. kr til styrking av tilsynsfunksjon i barnevernet. SV legger også inn 100 mill. kr til styrking av ulike prosjekter og forebyggende arbeid for barn og unge. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har i sine alternative budsjett en annen innretning på barne- og familiepolitikken enn Regjeringa. Vi bruker kontantstøtten til ulike velferdstiltak for barn og unge, som barnehager, skole, SFO, gjeninnføring av småbarnstillegget, økt satsing på barnevernet, oppbygging av flere MST-team, kultur, idrett og fritidsliv. Partiene står sammen om en rekke økninger i ulike tiltak innenfor Barne- og familiedepartementets budsjett. Det aller viktigste er at vi oppretter en egen post 60 under kapittel 857, Tiltak for barn og unge i kommunene. Denne potten skal fordeles til kommunene etter den normale fordelingsnøkkelen mellom kommunene. For SVs del er denne potten på 1 673 526 kr. Det er en satsing på tiltak for barn og unge som man vil merke, og jeg er kjempeglad for at vi står sammen om dette. Jeg tar opp de forslagene som vi selv har fremmet, og de forslagene vi har fremmet sammen med andre. Så vil jeg forklare litt om hvordan vi kommer til å stemme på de to rammene. Vi vil stemme subsidiært for Arbeiderpartiets budsjettforslag, hvis det går så galt at vårt faller. Vi stemmer imot rammeområde 1 på grunn av budsjettavtalen, fordi vi frykter konsekvensene av at Posten og NSB skal dekke 2 milliarder kr i underdekning til Statens Pensjonskasse. Vi vil også i rammeområde 2 stemme imot II og III. I Arbeiderpartiets forslag nr. 11 har Senterpartiet og SV falt ut. Det er et fellesforslag. Da tror jeg at jeg har fått med meg alt.