Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Jeg takker for debatten som representanten Hanekamhaug har initiert, og jeg har gleden av å redegjøre for alle de tre regjeringspartienes syn fra stortingshold. Jeg vil starte med å slutte meg til de refleksjoner som statsråden har delt, og vil knytte noen korte bemerkninger til diskusjonen som har vært. Først til elevmedvirkning generelt: Det er klart at elevmedvirkning er viktig. Det er ganske mye både god og grundig forskning som viser at når elever opplever at de har innflytelse over sin egen skolehverdag, kan det ha betydning for motivasjon og for læringsutbytte. Elevmedvirkning har en pedagogisk effekt ved at det aktiviserer elevene. Det motsatte er enveiskommunikasjon fra læreren, som gjør elevene til passive tilskuere til sin egen læring. Elevmedvirkning generelt er også omtalt i stortingsmeldingen om ungdomsskolen som vi nettopp har diskutert. Elevmedvirkning har i tillegg en ganske framtredende plass i læreplanverket for Kunnskapsløftet, og det er også noe som det er bred politisk enighet om. Der står det bl.a.: «Elevmedverknad inneber deltaking i avgjerder som gjeld læring, både for kvar einskild og for gruppa. I eit inkluderande læringsmiljø er elevmedverknad positivt for utviklinga av sosiale relasjonar og motivasjon for læring på alle trinn i opplæringa.» Det er også presisert at det er naturlig at elevmedvirkning avhenger av bl.a. alder og utviklingsnivå. Slik regjeringspartiene ser det, er dette et riktig utgangspunkt for elevmedvirkning. Det var de generelle betraktningene. Interpellantens utgangspunkt er elevmedvirkning innenfor et spesifikt område, nemlig det som gjelder intervju- og ansettelsesprosesser av lærere. Før jeg går inn på situasjonen i skolen, vil jeg i likhet med statsråden berømme det initiativet som barne- og likestillingsminister Audun Lysbakken nylig har tatt i forbindelse med ansettelsen av et nytt barneombud. Han har satt sammen et panel av åtte barn som skal hjelpe ham med å finne den beste kandidaten. Disse barna skal si sin mening om hva de synes er viktig i jobben som barneombud, og meningene deres skal bli vektlagt. De vanlige kriteriene for å ansette noen i en slik jobb er fortsatt utgangspunktet, men Barne- og likestillingsdepartementet skal også høre på barnas meninger når de bestemmer hvilke krav som skal stilles til det nye barneombudet. Det er et forbilledlig og unikt initiativ. Lysbakken inkluderer barn i et viktig spørsmål for barn, samtidig som han gjør det klart at det er de voksne som bærer ansettelsesansvaret. Det er regjeringspartienes oppfatning at dette er en fin måte å inkludere barn og unge på i en ansettelsesprosess, og vi takker representanten Hanekamhaug for å ha gitt oss muligheten til å løfte fram Lysbakkens initiativ også her i stortingssalen. Selv om Lysbakkens initiativ er en fin modell for medvirkning, er det ikke nødvendigvis slik at den umiddelbart kan overføres til skolesituasjonen. Det som likevel er viktig å understreke, er at elever – ved å få muligheten til å medvirke – ikke skal tillegges et ansvar som de ikke har. En ansettelsesprosess har mange formelle sider og kan også innebære håndtering av taushetsbelagte opplysninger, og det kan ikke ventes av elever at de skal håndtere dette. Det ville være urimelig, både overfor elevene og overfor søkerne til stillingen. Elevmedvirkning er med andre ord best når den er konkret, når den er inkluderende, og når den er tilpasset elevenes forutsetninger. Medvirkning skal ikke være, og skal ikke oppleves som, ansvarsforskyvning fra lærere eller skoleledelse over på elevene. Regjeringspartiene vil gjerne oppmuntre skoler til å sette elevmedvirkning generelt på dagsordenen og gjerne at de sammen med elevene utvikler gode strategier og rutiner for dette.