Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Debatten i dag inkluderer representantforslaget i Dokument 8:130 S for 2010–2011, som tar til orde for at det må innføres et såkalt pakkeforløp i kreftbehandlinga i Norge, etter modell fra Danmark. Som ordfører for den saken skal jeg starte med den i mitt innlegg. Den danske 48-timersmodellen for behandling av kreft opererer med en frist som omfatter at man skal være i gang med en utredning innen 48 timer, og at man skal ha fått en plan for hvordan denne skal gjennomføres. Sjølve utredningstida vil naturlig nok variere, fordi ulike diagnoser krever tester av forskjellig tidslengde. Derfor er det viktig at man tar for seg hele pasientforløpet, fra henvisning fra fastlege til oppstart av behandling og med klare mål for tidsbruk knyttet til de enkelte krefttypene. I Danmark ble modellen med «pakkeforløp» innført etter flere års kritikk av lange ventetider i kreftbehandlinga. Tallene for i fjor var faktisk dårligere i Danmark enn i Norge for flere alvorlige krefttyper når man måler median ventetid fra mottatt henvisning til start av behandling. Danmark har fremdeles lavere overlevelsesrate etter kreft enn andre nordiske land. Statens helsetilsyn påpekte i 2010 at risikonivået i norsk kreftbehandling er for høyt. Dette har med flere forhold å gjøre – som sein diagnostikk, for dårlig informasjonsflyt og at de ulike aktørene er for lite koordinerte. Derfor er det svært viktig at helse- og omsorgsministeren tidligere i vår ga Helsedirektoratet beskjed om at det skal foretas revisjon av de nasjonale retningslinjene for diagnostisering, behandling og oppfølging av kreftpasienter. Målet er å innføre maksimale tidsfrister for hvert av de ulike leddene i utrednings- og behandlingsforløpet for kreftpasienter i alle helseforetakene. Mer penger til pasientbehandling, flere kvalitetsindikatorer og klare frister for de ulike delene av pasientforløpet er viktige stolper i regjeringas politikk. God informasjon om faktiske ventetider, der tallene fra de regionale helseforetakene blir oppdatert jevnlig, er et annet viktig element i de kravene som Helse- og omsorgsdepartementet nå stiller overfor helseforetakene. Flere regionale helseforetak har påbegynt et arbeid for å lage gode og effektive pasientforløp, slik at unødig venting kan elimineres. Ved Universitetssykehuset Nord-Norge har man satt i gang en effektivisering av pasientforløpene for flere kreftformer, herunder lungekreft og kreft i mage og tarm. Sammenlignet tidsbruk før og etter innføring av helhetlig pasientforløp viser betydelige forbedringer og mindre variasjoner når det gjelder ventetid for pasientene – dette til tross for at Universitetssykehuset Nord-Norge etter funksjonsfordelinga i Helse Nord i 2010 fikk flere av kreftpasientene som hører innunder det regionale helseforetaket, enn man hadde tidligere. Det viser at mye kan oppnås ved å gå inn i og forbedre sjølve organiseringa av pasientforløpene, uten at dette nødvendigvis krever økte økonomiske rammer. Det har i det siste vært et sterkt offentlig søkelys på pasientskader og pasientsikkerhet. Det er viktig. Den første pasientskaderapporten fra norsk helsevesen kom i 2004 og ble utført av professor Peter F. Hjort, som da anslo at ca. 15 000 personer årlig ble skadet i helsevesenet, og at så mange som 2 000 antakelig døde. Det er uakseptable tall. Derfor er det bredt anlagte arbeidet denne regjeringa nå gjør, så viktig. I dette arbeidet inngår de nye retningslinjene for ventetider i kreftbehandlinga og tilhørende nye kvalitetsindikatorer. Den store pasientsikkerhetskampanjen I trygge hender ble lansert av helseministeren i januar i år og involverer alle helseforetakene. Det skal jobbes målrettet både på individ- og systemnivå for å øke sikkerheten, og for at helsesektoren i større grad blir en lærende organisasjon. Vi skal ha gode meldingssystemer og tilsynsmessig god oppfølging av uønskede og alvorlige hendelser. Ei utrykningsgruppe i regi av Statens helsetilsyn for øyeblikkelig aksjon ved alvorlige hendelser eller dødsfall i helsevesenet ble opprettet i fjor og skal evalueres etter to år. Ut av den nasjonale pasientsikkerhetskampanjen skal det utvikles et nasjonalt sett av indikatorer for pasientsikkerhet, som skal gjøre det mulig med en løpende evaluering. Jeg er glad for at denne regjeringa om ikke lenge vil legge fram den første stortingsmeldinga om pasientsikkerhet noensinne. Det tror jeg vil gi et godt grunnlag for det viktige arbeidet vi har å gjøre på dette feltet i årene framover.