trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2013-01-15:
Takk til statsråden for et imøtekommende og solid svar. Jeg tror vi nesten fullt ut deler analysen av dette viktige temaet, og vi deler også betydningen av å gjøre noe med det. Jeg vil gi statsråden honnør for det han nå forpliktet seg til fra Stortingets talerstol, nemlig å ta initiativ til en dialog med arbeidslivets parter om alkoholbruken i arbeidslivssammenheng, og med idrettens organisasjoner tilsvarende. Det er veldig bra, og jeg ser fram til oppfølgingen av det. Så skulle jeg ønske at statsråden i lys av den sterke vekt han legger på solidaritetsaspektet – og jeg er helt enig i den anerkjennelse han gir arbeiderbevegelsen historisk sett for arbeid mot alkoholskader – ville være noe mer dristig i sitt svar på mine spørsmål om vilje til å bruke virkemidler. La meg ta skjenketidene: Det er ikke riktig, som statsråden sier, at det helt og holdent ligger i kommunenes hender. Stortinget har vedtatt en alkohollov som setter rammer for kommunenes frihet på dette området. Det har vært reist, ikke først og fremst fra Kristelig Folkeparti, men fra regjeringen selv, et forslag om å endre alkoholloven, altså endre rammebetingelsene for kommunenes forvaltning av alkoholpolitikken, fordi det så grundig kunnskapsmessig er dokumentert at det vil ha effekt. Jeg hadde trodd at de solide forskningsresultatene ville være en plattform for regjeringen til å gå ut og si til dem som måtte være skeptiske til en slik endring: Se hva dere får! I dette tilfelle er det altså ikke røykfrie utesteder, som jo har vist seg å bli kjempepopulært, men tryggere byer med mindre overgrep og voldtekter og andre typer kriminalitet på kveldstid og nattetid, med mulighet til å ferdes friere og tryggere i byene våre. Det er en kvalitet som jeg mener – i tillegg til den solide kunnskapen som man har i bunnen – kunne gitt grunnlag for å vinne forståelse for et slikt – etter min mening – forholdsvis lite inngripende tiltak. Jeg vil utfordre statsråden på nytt når det gjelder dette, fordi regjeringen har et flertall, hvis den vil dette, og jeg kan garantere at regjeringen på dette området vil ha et bredere flertall enn det den selv kan oppvise i denne salen. Kristelig Folkeparti vil stille seg 100 pst. bak et slikt tiltak.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2013-01-15:
Det har vært en svært interessant debatt. Det er helt åpenbart at Stortinget går inn i denne tematikken med et stort alvor og et stort engasjement. Det gjelder alle partier. Det vil jeg spesielt takke for. Jeg vil be alle utenfor denne sal å merke seg det. Så konstaterer jeg at det er bred enighet om et sterkere fokus på passiv drikking, og at vi med visse begrensninger, som flere har vært inne på, har mye å lære av det vi har oppnådd når det gjelder tobakksforbruket her i landet. Jeg vil igjen takke statsråden for hans vilje til å gå tungt inn i det som handler om alkoholfrie soner i arbeidsliv og idrett. Det ser jeg fram til. Jeg vil be ham spesielt lytte til de utfordringene han har fått ikke bare fra Kristelig Folkeparti i dag, men også nå senest fra tidligere justisminister Knut Storberget. Her trenger jeg ikke å føye noe til eller trekke noe fra. Det han sa, taler i høyeste grad for seg selv og bør vektlegges av regjeringen. Det samme gjelder det som ble sagt fra Senterpartiets side her i dag, ved representantene Toppe og Lundteigen. Når det gjelder dette med restriktive tiltak, det være seg skjenketider, alkolås, merking av produkter osv., føler man litt at det er salig Ibsens ord som gjelder: tenke det, ønske det og ville det med – men å gjøre det, er vel egentlig testen for politikken. Jeg vil bare si at det har en viss kostnad å stå opp for tiltak som ikke umiddelbart faller i smak i opinionen, men som åpenbart er riktig hvis man har ansvar for å redusere sykdom og helseproblemer og for tidlig død i dette landet. Men hvis man kan gjøre det på en kunnskapsbasert måte, er man garantert resultater som folk vil like. Det er vel den viktigste lærdommen som jeg synes vi bør ta med oss fra tobakkspolitikkens område. Derfor er min oppfordring til statsråden at han lar handling følge ord. Så har han en unik anledning til å vise at på alkoholpolitikkens område får Kristelig Folkeparti mer ut av den regjeringen som sitter nå, enn en regjering dominert av Høyre og Fremskrittspartiet. Han har noen måneder på seg til å vise at han kan levere resultater som Høyre og Fremskrittspartiet ikke er villige til å levere, ut fra det som er sagt fra disse partienes side. Jeg håper at han vil benytte anledningen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-15:
Jeg er helt enig i at denne informasjonen må tilflyte kommunene, slik at de vet hva de kan vinne på å treffe kloke valg for sine byer. Dette kan også handle om at man sørger for at ikke alle utesteder stenger på samme tid i det samme området slik at det blir en konsentrasjon ved stenging. Men løsningen på dette har blitt at det er kommunens ansvar, og da er det interessant å følge opp representanten Høybråtens kommentar til meg i radioen i dag tidlig, hvor han sa at Kristelig Folkeparti er en garantist for en streng alkoholpolitikk. Det er noe som jeg tror representanten på, for jeg kjenner hans engasjement. Men da er det interessant å se at hans parti sitter i ledende posisjoner i Norges to største byer, f.eks. i Bergen. Der ble man i 2008 enige om å stramme inn skjenketidene fra kl. 03.00 til kl. 02.30, men i 2012 ble tidene igjen liberalisert. Nå kan såkalte kultursteder skjenke til kl. 03.00 på fredager og lørdager, og publikum kan kjøpe alkohol til kl. 03.00, men drikke til kl. 03.30. Det var Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre, bystyrelisten og Miljøpartiet De Grønne som stemte for, og Arbeiderpartiet, Rødt, SV og Senterpartiet stemte imot. Når det gjelder Oslo, registrerer jeg at skjenketidene her ikke er strammet inn. I byrådserklæringen har Kristelig Folkeparti fått lov til å ta dissens mot slike åpningstider. Det er en ærlig sak, men en garantist mot at det skjer er de i alle fall ikke. Her ser vi kanskje litt forskjeller mellom liv og lære. Vi har ikke en nasjonal innskrenking av skjenketiden, men vi har en klar oppfordring til kommunene om å treffe tiltak som passer med lokale forhold, for å begrense. Det som kommer av nyheter fra SIRUS og andre forskningsmiljøer om sammenhengen mellom alkohol og vold, bør gi dem som sitter med flertallet et godt grunnlag for å treffe kloke vedtak. Her tror jeg at alle får gå litt i seg selv. Likningen om at Støre + Høybråten = sant, tror jeg på mange måter stemmer, men jeg tror ikke at likningen går opp på dette området, hvis vi sa at Høybråten + en del andre navn – med stor respekt for dem – hvor politikken ligger mye lenger unna = sant. Nå vil jeg ikke blåse opp denne uenigheten på et område hvor jeg tror representanten og jeg er enige, og hvor vi må skrive dette inn i en stor folkehelsekontekst. Det er bare å si at det å treffe disse beslutningene skjer i dag i kommunene, og vi må holde dem som har politisk makt der, til ansvar for de beslutningene de treffer.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-12-03:
På vegne av representantene André N. Skjelstad, Ola Elvestuen og meg sjøl vil jeg fremme et forslag om evaluering av Norges engasjement i Afghanistan.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-12-03:
Det er bra at vi får en diskusjon eller en samtale – vil jeg nesten kalle det – her i Stortinget om Riksrevisjonen. Det er ikke ofte vi har det. Jeg vil bare knytte noen ytterligere kommentarer til det. Selvsagt er det utfordrende det som knytter seg til forvaltningsrevisjonen når det gjelder det man kan kalle objektivitet. Men det er nå en gang slik at politikken er en relativ sak, og det er slik at det kan være grunnlag for mange meninger, og det tilligger Stortinget å trekke konklusjonene på grunnlag av de meninger som Riksrevisjonen har. Det som er det verdifulle med forvaltningsrevisjonen og Riksrevisjonens tilnærming til det, slik vi nå har erfart over tid, er at det gir grunnlag for en god revisjon av hvordan forvaltningen faktisk følger opp Stortingets vedtak. Det er dét jeg vil ha fram som det veldig verdifulle. Det er også det å bemerke at det er to forhold som jeg kanskje synes vi har for lite oppmerksomhet på her i huset. Det vil jeg nevne før vi formodentlig avslutter denne debatten. Det ene er at vi merker oss at forvaltninga har en for svak evne til å lese Stortingets konklusjoner og merknader og følge dem opp i ettertid. Dokumentasjonen av det er at vi nå f.eks. i forbindelse med Dokument 1 for 2013–2014 får opp igjen kritikk, og kritikk av deler av forvaltninga som har gått over år, uten at det har blitt rettet. Det er selvfølgelig et stort problem, for det handler om viktige samfunnsområder som ikke hadde kommet i diskusjonen her, hvis ikke Riksrevisjonen hadde pekt på det. Da hadde det bare fortsatt slik som det har vært. Dette har jeg en ambisjon om – for å si det slik – at vi skal prøve å få rettet på. På dette punktet inviterer jeg nå regjeringa, som sitter med ansvaret for forvaltningen til daglig, til virkelig å følge opp dette på en konkret måte, slik at Stortinget faktisk slipper – for å bruke det uttrykket – å være nødt til å fremme kritikk om igjen og om igjen om den samme saken innenfor det samme feltet. Jeg skal komme tilbake til dette når vi skal behandle Dokument 1 senere her i Stortinget, og da skal jeg billedliggjøre det jeg nå sier – og det er ganske alvorlige forhold. Dette hadde – som sagt – ikke kommet opp hvis ikke Riksrevisjonen hadde påpekt det. Til slutt: Jeg er enig i det representanten Tetzschner sa om NRK, selvsagt er jeg det, og det er alle. Men det er ikke et eksempel som er typisk for hvordan Riksrevisjonen har håndtert forvaltningsrevisjonen. Det er helt utypisk, og det vi opplevde med en gang, var at Riksrevisjonens direksjon og riksrevisoren satte en stopper for den saken. Dermed er ikke den et argument for at man er på kanten av håndteringa av forvaltningspraksisen – man er godt innenfor, etter min mening.
Michael Tetzschner (Høyre), 2013-12-03:
Jeg begynner der komitélederen slapp, nemlig Riksrevisjonens budsjettområde. Det er riktig at vi har hatt en foreløpig og helt begynnende diskusjon om Riksrevisjonen. Nå er det jo slik at vi ikke behøver å la oss forstyrre noe særlig i budsjettarbeidet, fordi vi er helt enige om den ressursrammen som revisjonen har fått. Det kommer til å bli revisjon i 2014 også – både vanlig regnskapsrevisjon og forvaltningsrevisjon. Men bare for å avrunde den diskusjonen som komitélederen kanskje inviterte til, og som vi må føre videre i komiteen: Det er også viktig at forvaltningsrevisjonen ikke utvikler seg til noe som kan utlegges som basert på ikke-objektive kriterier. Derfor må det være åpenhet om revisjonskriteriene, og de må være knyttet til objektive standarder. Det er vi alle tjent med, også Riksrevisjonen selv. Da vil vi kunne få veldig mye tilbakemelding – nyttig tilbakemelding – om hvordan våre etater skal styres bedre, i tillegg til den ordinære regnskapsrevisjonen, som har som formål å forebygge misligheter og rot i regnskapene, for å si det enkelt. For å vise at det ikke er en ren teori at man av og til kan trå over grensen for hva en revisjon og en riksrevisjon bør befatte seg med, har vi i relativt frisk erindring at Riksrevisjonen varslet revisjon av NRKs journalistiske linje for å se om den var i samsvar med Stortingets forutsetninger. Det er klart at ut fra et ytringsfrihetssynspunkt var det ytterst problematisk. Vi ble også ganske lettet da vi så at saken, som var varslet overfor NRK, ble trukket av revisjonen selv. Det andre poenget som komitélederen redegjorde for, er denne uenigheten om partigruppene skal være helt skadesløse for enhver endring i ressursrammen som ellers skjer på dette kapittelområdet. Vi har kommet til at det at partigruppene må tåle 1 mill. kr i nedjustering, møter tidligere forutsetninger om at man har funnet et rimelig nivå på partistøtten. Denne millionen må ses i sammenheng med at det stilles til disposisjon 165 mill. kr for partigruppene, så vi er på samme nivå. Jeg vil til og med si at selv om beløpet er lite, ville signaleffekten vært ganske problematisk hvis denne forsamlingen hadde vist at det i hvert fall er noe som alltid er hevet over enhver nedjustering, og det er partiene selv. Selv om beløpet er lite – man kunne diskutert om det skulle vært større – er det viktig at vi også tar vår del av eventuelle fluktuasjoner i ressursutmålingen. Ellers er det slik at vi er blitt enige om å legge et generelt kutt på driftsrammen til Stortinget på 10 mill. kr, så det er innretningen av disse 10 mill. kr vi snakker om. Jeg vil da avslutte dette innlegget med å ta opp forslaget fra komiteens mindretall.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-03:
Det er et sted mellom 75 000 og 150 000 mennesker i Norge som hvert år utsettes for vold fra noen de kjenner. Det er et meget alvorlig problem. Hvis en hadde samlet dem på ett sted, tilsvarer det en stor by i Norge, faktisk på linje med Drammen, og det sier litt om problemet. Alvoret i det kom jeg inn på i stad. Justisministeren legger i innlegget sitt veldig stor vekt på at det nå skal være flere politifolk ute i gatene. Det tror jeg ingen egentlig er uenig i. Spørsmålet er: Blir det flere til å bistå de voldsofrene som er utsatt for vold fra noen som skulle passe på dem? Det er særlig kvinner og barn dette gjelder, som ofte er helt hjelpeløse i sin situasjon. Blir det økt kapasitet til dommeravhør? Blir det økt kapasitet til høyere oppklaringsprosent? Og blir voldskoordinatorene beholdt, slik at vi kan få styrket innsatsen på dette området, og ikke at de skal få flere oppgaver, slik at innsatsen blir svekket?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2013-12-03:
Som det framgår av Innst. 10 S fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, har Miljøpartiet De Grønne i sitt alternative budsjett foreslått en økning på 5 mill. kr på kap. 41 ny post 21 til opprettelse og drift av et lobbyregister for Stortinget. I høst har det vært mye debatt om behovet for offentlig innsyn i personlige og profesjonelle interesser hos regjeringsmedlemmer og andre folkevalgte, og det er med rette blitt etterlyst mer åpenhet om hvilke interessegrupper som påvirker beslutningstakere, ikke minst utenfor det offentlige ordskiftet. Miljøpartiet De Grønne har ikke fremmet dette som eget forslag, fordi Venstre ved representantene Abid Raja, Terje Breivik og Pål Farstad allerede har fremmet et forslag om et lobbyregister for både Stortinget og politisk ledelse i departementene. Dette forslaget støtter Miljøpartiet De Grønne selvfølgelig, og vi ser fram til en grundig debatt om det på et senere tidspunkt. Grunnen til at jeg tar opp saken her, er at et slikt tiltak vil få budsjettkonsekvenser. Påvirkning av politiske prosesser gjennom lobbyvirksomhet er ikke bare helt legitimt, men også selvsagt en helt nødvendig del av arbeidet for å fatte informerte beslutninger og godt forankrede vedtak i Stortinget overfor samfunnet. Et lobbyregister er derfor på ingen måte et redskap for å begrense eller mistenkeliggjøre lobbyvirksomhet. Poenget er at ressursinnsatsen, som ligger bak lobbyvirksomhet, er meget stor. Og ressursene, som mange lobbygrupper representerer, er veldig store. Disse ressursene står for det første ofte i sterk kontrast til de ressursene vanlige velgere og borgere kan legge bak sine eventuelle ønsker om å påvirke politikken. For det andre påvirker lobbyister ofte politiske spørsmål av meget stor betydning og med meget vidtrekkende konsekvenser for samfunnet. Det er ingen tvil om at de tyngste lobbygruppene med størst ressurser i størst grad får gjennomslag for sine interesser. Hvem som driver denne påvirkningen på Stortinget, og hvilke saker de påvirker, er derfor av meget stor betydning for den vanlige velger, for den offentlige debatten og også for Stortinget selv. At veldig sterke interessegrupper bruker veldig store ressurser og får gjennomslag er politisk svært relevant informasjon. Dette betyr at det også er svært relevant for Stortinget å bruke ressurser på å skaffe seg, ha oversikt over og formidle denne typen informasjon. Så selv om det i denne omgang ikke blir flertall for Miljøpartiet De Grønnes alternative budsjett, håper vi at forslaget fra Venstre vil føre til opprettelse av et lobbyregister for Stortinget, og vi ser fram til at dette blir behandlet og at det i neste omgang også vil måtte føre til at det settes av ressurser til denne virksomheten.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-12-03:
Jeg vil slutte meg til det leder i komiteen sa når det gjaldt budsjettinnstillinga, og også slutte meg til hans presentasjon av flertallets syn hvor Senterpartiet, Miljøpartiet De Grønne, SV og Arbeiderpartiet har felles standpunkt. Når jeg ba om ordet, var det knyttet til Riksrevisjonen og forvaltningsrevisjonene. Det er et veldig krevende område for Riksrevisjonen å gå inn i, fordi det er stor politisk uenighet i mange av de sakene. Dermed blir det vanskelig å opptre slik at en kan sikre at det skjer på en mest mulig objektiv måte. Kontrollkomiteen har hatt viktige saker knyttet til sjukehus, jordbrukspolitikk og naturmangfoldslov – alle saker hvor det er veldig sterke politiske spenninger. Som medlem i komiteen er jeg veldig opptatt av at Riksrevisjonen skal fortsette med forvaltningsrevisjonene for å prøve å se om det er samsvar mellom de vedtatte målsettinger og de resultater som oppnås, og om det er samsvar mellom målsettinger og de virkemidler som brukes. Det har, etter min vurdering, utviklet seg en god kultur i Riksrevisjonen hvor en forsøker å forbedre seg på dette området. Det er krevende å avgjøre hvilke parametre en skal bruke – i hvilken grad en greier å finne objektive målekriterier for å se om mer eller mindre presise målsettinger er fulgt opp. Men hvis Riksrevisjonen fortsetter med å fokusere på de saksfeltene som ressursmessig betyr svært mye i samfunnet, hvor det er uklarhet om i hvilken grad en når målsettingene, mener jeg at en går inn i temaer som er viktige for Stortinget å drøfte – med basis i kontrollkomiteens innstillinger. Riksrevisjonen har da fokus på den praktiske virkeligheten. Den har hele tida – og uansett hvilke måleparametre som brukes – en forankring i den praktiske virkelighet og ser derigjennom om målsettinger kan sies å bli oppfylt gjennom det som faktisk skjer. Jeg vil bare avslutte med å si det om dette temaet at kontrollkomiteen hittil har bestrebet seg på å opptre mest mulig objektivt, og jeg håper at det fortsetter. Det vil da styrke kontrollkomiteens rolle framover for å forsøke å gjøre forvaltningen bedre på en slik måte at det blir samsvar mellom mål og de resultater som oppnås. Helt til slutt: Når det gjelder lobbyregister, er det noe som ikke er drøftet i komiteen nå, og som jeg på vegne av Senterpartiet vil si at en kommer tilbake til, og jeg har nærmere begrunnelser på hva en skal oppnå. Men jeg er enig i mye av det representanten Rasmus Hansson sa om dette, det er et sentralt tema som det er viktig å få klarhet i, slik at vi unngår en del av den usikkerhet – for å si det forsiktig – som nå etter hvert oppstår i mange saker.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Først har jeg lyst til å si at komiteen har hatt en veldig god og grundig debatt rundt budsjettet fra denne komiteen. På ett punkt har man jo hatt en dissens, og det gjelder fordelingen av de 10 mill. kr som man skulle trekke ned når det gjelder drift av Stortinget. Jeg vil knytte noen kommentarer til det. Vi valgte å ta 5 mill. kr av dette fra selve driften. Vi valgte å ta 4 mill. kr fra større anskaffelser og vedlikehold og 1 mill. kr fra politiske partier. Når vi valgte å ta noe mindre fra vedlikehold, er det et signal vi gir, at vi må ikke skyve dette med vedlikehold foran oss, og derfor vil vi skjerme det noe. Som komitélederen sa, var det vel for så vidt ikke noen stor sak dette med nedtrekket også til politiske partier. Det er et signal som ligger der. Også Fremskrittspartiet mener at det er et signal at også de politiske partier må kunne ta noe av belastningen når man skal trekke ned noe i budsjettet for Norge. Når det gjelder nedtrekket som er gjort for politiske partier, er det 1 mill. kr, og det utgjør kun 6 promille av summen som står til rådighet for politiske partier. Av den grunn mener vi at dette må tåles, og vi mener vi da har en god profil på dette. Ellers vil jeg til slutt slutte meg til det komitélederen sa om Riksrevisjonen og måten den bør utføre sitt arbeid på. Jeg tror vi får god anledning til å komme tilbake og diskutere hvordan den skal utøve sin gjerning framover, når vi nå får en ny riksrevisor.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-12-03:
Eg vil gjerne plukka opp ein del av dei tinga som har vorte sagt i løpet av debatten. Statsråden sa om kapasitetsutbygging i kriminalomsorga at ingenting har skjedd under den førre regjeringa. Det er ikkje riktig. Under den førre regjeringa auka det med 750 plassar. Statsråden sa òg at han ikkje heilt skjønte problemet med dublering av fengselsceller, fordi ein òg under den raud-grøne regjeringa dreiv med det heilt fram til 2008. Men det er jo nettopp det som er poenget: Ein slutta med det i 2008 nettopp fordi det var i strid med faglege råd, nettopp fordi ein såg at det å ha dublerte celler ikkje fungerte. Likevel vil ein nå begynna med det igjen, og ein grunngir det med noko som ein gjekk bort frå. Det andre eg merka meg i løpet av debatten, var korleis statsråden svarte på spørsmålet frå Senterpartiet, for Senterpartiet stilte eit godt spørsmål om jobbgaranti for politistudentar. Statsråden svarte at det er vanskeleg for ein statsråd å gi ein slik garanti. Det har statsråden heilt rett i. Det var jo det den førre regjeringa sa heile tida, at ein kan ikkje gi ein sånn garanti. Så eg vil gjerne ønskja statsråden velkommen etter med denne grunngivinga. Statsråden sa òg at det denne regjeringa gjer, er å sikra nok pengar til å tilsetta politistudentane. Då vil eg minna om at dette har lege inne i budsjettet frå den førre regjeringa. Politistudentane var altså sikra tilsetting med dei førre budsjetta, under den førre regjeringa. Eg er veldig glad for at statsråden har halde ved lag budsjettet til den førre regjeringa på dette området og dermed òg halde ved lag den førre regjeringa sin politikk for å sikra politistudentar tilsetting. Når det gjeld beredskapssenter: Den diskusjonen har jo bølgja litt fram og tilbake både i denne salen og andre stader. Statsråden hevdar at ein har eit uklart utgangspunkt, at grunnlaget for avgjerda er svakt. Men realiteten er jo at dei tinga som statsråden trekkjer fram for å grunngi sitt nye standpunkt, altså tomtestørrelse og byggstørrelse, er jo ting som var kjend òg då den førre regjeringa la fram sitt budsjett. Det betyr at det òg var diskutert og vurdert då det førre budsjettet vart lagt fram. Det som me då har stilt spørsmål ved både i denne debatten og i tidlegare debattar, er: Kva har statsråden av nye opplysningar på dette feltet som gir grunnlag for å gjera ei ny vurdering? Me har ikkje fått noko svar på kva desse nye opplysningane er. Det me får, derimot, er uklarleik og bortsnakking frå statsråden. Faktum er at Framstegspartiet – i Aftenposten den 27. august i år – var ute og sa at dei ville ha omkamp om beredskapssenter allereie då, og no ser me denne omkampen i form av statsråden sitt unnvikande svar.
Anders B. Werp (Høyre), 2013-12-03:
Til sistnevnte taler vil jeg bare replisere at dublering ikke er et tiltak for å redusere kriminalitet direkte. Det er et grep vi gjør for å få flere inn i varetekt, for å få dem som har begått kriminalitet vekk fra gaten, og frata dem muligheten til å forspille bevis og begå ny kriminalitet – det er begrunnelsen. I innstillingen er det mange gode formuleringer. Det er mye enighet. Jeg har lyst til å ta opp et par ting som ikke så veldig mange har vært inne på, nemlig det som går på gjennomføringskraft. Det er ingen annen regjering i nyere tid, i alle fall ikke som jeg kjenner til, som har fått så mye faglig kritikk for den jobben de gjorde – eller, jeg vil si, ikke gjorde – på politifeltet, som den avgående regjering: først ved 22. juli-kommisjonen, så ved politianalysen. Dette ligger nå på den nye regjeringens bord. Vi skal gjøre jobben for å styrke politiet, styrke sikkerheten. Det skal vi gå løs på med stor iver, og budsjettet er første skritt på den veien. Vi har i dag 27 politidistrikter, og vi har 354 tjenestesteder. Den avgåtte regjering har overlevert et politi som sier at under 4 pst. av de 354 tjenestestedene har døgnbemanning – under 4 pst. Under halvparten av de politifaglig ansatte i politidistriktene og på de nevnte tjenestestedene – under halvparten – jobber med politiets kjerneoppgaver, forteller politianalysen oss. Det er en massiv oppgave denne regjeringen overtar etter den avgåtte. Det krever mer gjennomføringskraft enn det vi har sett de siste åtte årene. Man har nevnt merknaden om antall fengsler i region sør og Agder-fylkene. Jeg vil minne de representantene som har vært oppe og klaget på den nåværende regjering om at hvis man leser de foregående års justisinnstillinger, vil man se at det sies ikke ett eneste sted fra den rød-grønne regjeringen at man skal bygge to fengsler. Det er først i sitt siste år man løfter seg – ja, da kan man kanskje bygge to fengsler. Vet man hvor mye det faktisk koster? Fengselet i Halden kostet over 1 mrd. kr. Så får man da, i en innstilling fra justiskomiteen, høre fra de nevnte partier at nå kan vi kanskje slenge ut enda 1 mrd. kr på justisfeltet – når vi har så mange uløste oppgaver vi likevel skal løse. Det viser en ansvarlighet og en gjennomføringskraft hos denne regjeringen som det var på høy tid å få inn i regjeringskontorene.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Jeg synes nesten det er litt søtt i denne justispolitiske debatten å høre representanter for de rød-grønne nå tenke litt sånn at den nye regjeringen nå faktisk gjennomfører det man selv hadde sagt man skulle gjøre, men som man aldri fikk til. Det er litt søtt å høre at man er vemodig over at så skjer, men det er jo det som er poenget med en handlekraftig regjering: Man gjennomfører det man gikk til valg på, og allerede etter syv uker har man vist ny retning og tydelige prioriteringer. Vi har sågar gjort så mange gode prioriteringer at sosialistene måtte hive på hundre millioner til over natten for liksom å matche vårt budsjett, så da er det tydeligvis ikke så gærent det vi har lagt fram i dag. Jeg brukte mitt innlegg til å vise hva som er status på en rekke områder, noe som også justisministeren på en forbilledlig måte gjorde nå i stad. Når man prøver å snakke om situasjonen i Agder når det gjelder fengselskapasitet, registrerer jeg at representantene for Arbeiderpartiet i begge Agder-fylkene ønsker å hilse hjem og sikkert vil ha et oppslag i Fædrelandsvennen. Men Fremskrittspartiet er ikke opptatt bare av Agder. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen er opptatt av fengselskapasiteten i Norge. Arbeiderpartiets løsning er tydeligvis 300 flere plasser i Agder, men det hjelper altså utrolig lite når vi har 1 400 personer som venter i soningskø. Derfor har Høyre og Fremskrittspartiet i komiteen avlevert en merknad hvor vi «vil fremheve viktigheten av at fengselskapasiteten økes generelt, og i områder med store underdekningsutfordringer spesielt, eksempelvis i region sør og Agderfylkene.» Mens sosialistene i Arbeiderpartiet hilser hjem til Agder, ønsker Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen å hilse hjem til Norge og fortelle at vi har tenkt å løse utfordringene med fengselskapasiteten. Sosialistene utviser også en utrolig omsorg når det gjelder det at noen innsatte nå må dele et rom – dele en celle. Det utvises en utrolig omsorg: Dette blir ille, dere! Tenk om man hadde vist den samme omsorgen for alle de eldre pleietrengende i dette land som har måttet dele dobbeltrom på sykehjem i årtier fordi man ikke har klart å bygge ut eldreomsorgen. Nå skal vi ha 50 dubleringer – noen fanger må dele dobbeltrom, og da er man utrolig omsorgsfull og synes at dette er trist for de innsatte. Vel, de innsatte i norske fengsler sitter i fengsel fordi de har begått kriminalitet og brutt Norges lover, og derfor er det bra at vi nå får en regjering som er handlekraftig, og som viser at de faktisk mener at de som skal sone, skal sone, og at vi skal få plass i fengslene. Om det da må gjøres med dobbeltrom, så får det heller være.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-03:
Jeg brukte mitt innlegg til å rose statsråden for handlekraft. Jeg er glad for mange av de sakene statsråden har valgt å prioritere å løfte fram, og at det er tydelig fokus. I sitt innlegg løftet han også fram redningshelikoptrene. Der har jeg registrert at det er stor vilje til å få gjennomført innkjøp, og det er viktig. Samtidig leser vi i aviser saker om korrupsjon knyttet til selskapet AgustaWestland. Jeg vil benytte anledninga fra Kristelig Folkepartis side til å understreke viktigheten av at Norge som et foregangsland må være tydelig på at korrupsjon er uakseptabelt. Innkjøp av redningshelikopter er en av de største investeringene som Norge skal foreta. Derfor vil jeg be statsråden si litt mer om inngåelsen av kontrakten. Hva gjør statsråden på forhånd for å sikre at vi ikke kommer i en klemme der vi enten kommer i en situasjon der vi ikke kan få helikopter, eller at vi inngår en avtale med noen som faktisk blir dømt for korrupsjon?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-03:
Det er sjelden jeg er blitt omtalt så mye i tredje person som nå – fra både den ene og den andre sida. Jeg har behov for å ta ordet når det gjelder merknaden om nytt fengsel i Agder. Jeg må si at jeg for så vidt er lei meg for at det – ut fra debatten – blir mer distriktspolitikk og hilse-hjem enn det det faktisk dreier seg om. Derfor vil jeg avdramatisere den merknadsforskjellen som ligger i komiteinnstillinga. Hvis en lytter godt til hva som blir sagt, og ser på det som står i resten av komitémerknaden – der det tydelig pekes på at det er et etterslep når det gjelder kapasitet, og at en ønsker at dette skal forankres i Stortinget, noe den rød-grønne regjeringa etter gjentatte påpekninger og merknader fra daværende opposisjon ikke ønsket – ser en også at det vil bli en behandling av dette i Stortinget om ikke lenge. Både opposisjonen og regjeringspartiene understreker i sine merknader at en ønsker spesielt å fokusere på Agder-regionen. Når det er sagt, vil jeg si at Kristelig Folkeparti er med på merknaden fordi dette er hentet fra proposisjonen. Det er gjeldende dokument – hvis ikke noe er endret i tilleggsproposisjonen. Til syvende og sist er det Stortinget som bestemmer, så vi i Kristelig Folkeparti er veldig trygge på at vi kan påvirke i noen saker. Uansett er det Stortinget som til slutt skal bestemme i saken. Når jeg først er på talerstolen, har jeg også lyst til å kommentere et par andre saker. Jeg kunne gjerne kommentert debatten mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene, men nå er det jo mitt privilegium å være i konstruktiv opposisjon, så jeg kan være midt imellom. Til et par saker som jeg synes er viktige. Jeg er glad for at komiteen påpeker at det må arbeides mer mot menneskehandel. Her har regjeringa gode formuleringer i regjeringsplattformen. Dette synes jeg er et arbeid som vi i komiteen må ta på alvor, for dette er vår tids slaveri. Det vi sier ble avskaffet for mange hundre år siden, er reelt. Det er flere mennesker enn noen gang som i ulike former blir utnyttet som slaver. Derfor er jeg glad for at vi sammen skal ta fatt på det arbeidet. Jeg kan heller ikke unngå å kommentere det som dreier seg om redningshelikoptre. Etter å ha hørt representanten Asphjells innlegg, ble jeg litt usikker. Jeg deler utålmodigheten – Stortinget fattet et vedtak for lenge siden, som har gått som en føljetong. Men jeg vil understreke at korrupsjon må tas på dypeste alvor. Vi er ansvarlig for de vedtakene som til syvende og sist skal fattes. Derfor er jeg glad for at også statsråden understreker at han tar dette alvorlig og vil følge det opp. Oppslaget i Aftenposten i dag, der det framkommer at tidligere toppledere i AgustaWestland er under administrativ etterforskning – eller tiltale, som noen kaller det – bekymrer iallfall meg. Derfor er det fra Kristelig Folkepartis side viktig å påpeke at når Stortinget skal fatte den endelige beslutninga, må vi kunne stole på at regjeringa har gjort en god nok jobb når det gjelder anskaffelsen og signeringa av kontrakt.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2013-12-03:
Den raud-grøne regjeringa sørgde for rekordhøge opptak til Politihøgskolen. Vi auka løyvingane til politiet mykje, men fordi vi meinte at det var viktig å få flest mogleg nyutdanna politistudentar i jobb raskt, målretta vi også årleg midlar til dette. Resultatet har vore at dei aller fleste har fått jobb innanfor det vi kan kalle relativt kort tid. Men særleg Framstegspartiet og Høgre har kome med sterk og gjenteken kritikk av at den raud-grøne regjeringa ikkje fekk alle uteksaminerte i jobb umiddelbart etter studiet. Mest alle utsegner kunne tolkast nettopp slik, at ein skulle hatt jobb umiddelbart etter studiet. Kan statsråden no garantere at dei nyutdanna dei neste åra skal kunne gå rett over i full jobb i politiet? Om han ikkje kan garantere dette, kva er etter statsråden si meining akseptabel tid å vente på ein jobb i politiet når ein er nyutdanna?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2013-12-03:
I og med at vi i Senterpartiet har eit noko frynsete rykte i somme miljø når det gjeld vårt forhold til rovdyr, skal eg vere forsiktig med å samanlikne andre parti med nettopp rovdyr. Likevel er freistinga altfor stor til å unngå å bruke omgrepet «opp som ei løve og ned som ein skinnfell» når vi høyrer på denne debatten. For frå å gå frå å vere eit parti som gjekk høgt ut på banen og kritiserte den raud-grøne regjeringa for alt og ingenting, held Framstegspartiet seg no behageleg lågt nede. I mange tilfelle høyrest det ut som om justisministeren har arva våre argument om kvifor situasjonen er som han er – og det synest jo eg sjølvsagt både er sjarmerande og gir tryggleik. Statsråden skyt stadig på den førre regjeringa og framstiller det som at han har arva eit konkursbu, og det er dette eg reagerer på. Representanten Hadia Tajik uttrykte dette godt, for det er trass alt ikkje slik at alt var galt dei siste åtte åra – med dei store påplussingane, særleg innan politiet, men også innan dei andre etatane, og med dei resultata som vart oppnådd. Særleg vil eg dra fram det fokuset som vart sett på vald i nære relasjonar – vald og overgrep, men også drap. Det eg kunne tenkt meg, var at statsråden og justiskomiteens medlemmer frå Høgre og Framstegspartiet kunne uttrykkje kva som var – på ein måte – aller mest ille med vår politikk, som dei no er nøydde til å kaste på båten og kjem til å måtte endre heilt på. Eg er glad for alle forandringar som skjer viss det fører til betre resultat, så det er greitt å kunne få vite kva det vil vere. Eg håper vi alle saman er einige om at det viktigaste er kva vi får gjennomført framover. Og denne skytinga mellom oss – om ein no kallar dei rovdyr eller ikkje – skal ein ikkje nødvendigvis gjere i alle samanhengar. Sjølv om eg vart freista til å bruke det omgrepet i stad – med opp som ei løve og ned som ein skinnfell – er det i alle fall, slik eg ser det, greitt om dei partia som har kritisert sterkast dei grepa som eg meiner har vore både gode og nødvendige, no enten på den eine sida kan halde fram med den endringa i retorikk som har vore, og moderere, eller seie mykje klarare kva dei skal gjere framover som ved ei endring kjem til å gi mykje betre resultat enn det den raud-grøne regjeringa fekk til.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2013-12-03:
Representanten Leirstein bagatelliserer dei uheldige konsekvensane av dobbeltceller i fengsel og viser tydeleg, etter mi meining, at han ikkje kjenner situasjonen innanfor murane. Dette handlar ikkje berre om rettane til dei innsette, det handlar like mykje om sikkerheit – både for dei innsette og dei tilsette. Når to sit saman på éi celle, er det større risiko for at den eine blir rekruttert inn i eit kriminelt miljø der det føregår meir alvorleg kriminalitet enn det vedkommande sit inne for. Ein skal ikkje spøkje med at eldre folk bur på dobbeltrom, og det kan jo hende at somme av oss også kjem til å gjere det. Når eg blir 90 år, veit eg ikkje om den negative påverknaden eg kan ha på naboen – sjølv om eg har vore aldri så vanskeleg å ha med å gjere opp gjennom tida – er like ille som det den kriminelle kan ha på nabomannen i fengsel. Det synest eg er viktig å få med seg. Leirstein og Framstegspartiet bør ta sikkerheita i fengsel og målet om rehabilitering meir alvorleg.
Iselin Nybø (Venstre), 2013-12-03:
Som flere talere var inne på, har Norge gjentatte ganger blitt kritisert for bruken av glattcelle. Jeg er helt sikker på at også statsråden er opptatt av at vi må få ned bruken av glattcelle – både bruken generelt, og ikke minst antall timer man sitter på glattcelle. Komiteen har i merknaden vært tydelig på at ingen skal sitte på glattcelle i mer enn de tillatte 48 timer. Jeg ønsker derfor å spørre statsråden hvilke konkrete tiltak han ønsker å sette i verk for at vi får ned bruken av glattcelle, og for at ingen skal måtte sitte der utover det som komiteen sier, altså 48 timer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Premissene i dette spørsmålet er fullstendig feil. Det var så mange feil at det er vanskelig å rette opp alt sammen på ett minutt. Men la meg ta en liten ting, kritikken mot dublering av celler. Årsaken til at vi må gjøre det, er at det er ingen klare planer som gjør at vi kan få flere fengselsplasser raskt. Vi har en fengselskø som nå ligger på mellom 1 200 og 1 300 mennesker, og den forrige regjeringen har ikke gjort noe som helst for å løse en akutt utfordring. Fengelskøene går bare opp og opp og opp. Med de tiltakene vi nå har foreslått gjennomført, og som Stortinget bekrefter, frigjør vi lukkede plasser, 88 i tallet til sammen, og noen av dem er celledublering. Hvis representanten Henriksens parti hadde ment at det var så katastrofalt, synes jeg det er rart at hennes eget parti administrerte tilsvarende ordning frem til 2008. Jeg tror ikke at det har skjedd så mye siden 2008 at det nå skal være fullstendig uforsvarlig med dublering av celler, mens det var helt forsvarlig frem til 2008.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Det som er nytt, er at vi har avdekket hvor dårlig arbeid den forrige regjeringen har gjort for å sikre et nytt beredskapssenter. Opprinnelig var utgangspunktet 18 000 m2, nå er det 32 000 m2. Sannsynligvis blir det mer. Tomtearealet er på 30 000 m2. Men jeg vil være veldig tydelig på – det har jeg vært i Stortinget mange ganger – at det ikke er snakk om noen omkamp. Denne regjeringen jobber hardt for å få til et økt tomteareal på Alnabru. Vi har et nært og godt samarbeid med Samferdselsdepartementet for å sikre at vi kan realisere beredskapssenteret på Alnabru. Men hvis det mot formodning ikke skulle la seg løse, ville det jo vært veldig uklokt av en regjering ikke allerede å ha gått gjennom eventuelle alternative lokasjoner. Derfor er det disse to prosessene har gått parallelt: for at vi skal sikre at vi ikke kommer for sent ut, og at vi ikke får forsinkelser. Så det er altså det motsatte av det representanten frykter, vi har bidratt til. Vi bidrar til en realiserbar og raskere gjennomføring av et beredskapssenter, ikke det motsatte.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
La meg først få takke for rosen. Det er en kjempestor investering og en ekstrem viktig investering vi nå gjør med å investere i nye redningshelikopter, noe som komiteen også er veldig klare på i komitéinnstillingen. Departementet har gjennomført en ordentlig, regelfestet anbudsrunde. Det har vært et strukturert prosjekt som har gått igjennom alle innkomne anbud. Vi har selvfølgelig også fått med oss det som skjer med den leverandøren vi nå har gått i forhandlinger med – forhandlinger som for øvrig går veldig bra. Men vi har ingen mulighet til verken å utlyse ny konkurranse eller ikke å velge den beste leverandøren ut fra de forhåndsbestemte kriteriene, basert på mistanker om korrupsjon. Vi følger dette nøye, og det er også en klausul i avtalen som gjør at dersom selskapet blir dømt for korrupsjon, vil det være mulig for Norge å foreta en ny vurdering av situasjonen. Men vi har forholdt oss til de rammene som Stortinget har fastsatt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Regjeringen vil forholde seg til de budsjettrammene som dette hus fastsetter. Det er politimesterne i de enkelte distrikt som benytter de midlene de får tildelt fra Politidirektoratet, til å besette de stillingene som de har behov for i sitt eget politidistrikt, så det er vanskelig for en justisminister å utstede noen garanti for at det skal være en minstetid eller en makstid for når en ny politistudent skal få jobb. Men det denne regjeringen gjør, er å sikre at det er nok bevilgninger til politiet til at alle nyutdannede politihøyskolestudenter kan tilsettes og få jobb. Det viser seg jo at etter ett år er ca. 95 pst. av dem som er uteksaminert, allerede i jobb i politiet. Så er det noen naturlige variasjoner fordi det er noen politidistrikt som er mer attraktive jobbsøkermessig enn andre. Det skaper nok en viss forsinkelse, men med det budsjettet som denne regjeringen foreslår for Stortinget, og som Stortinget nå går inn for, er det rom for at de som uteksamineres, skal få arbeid.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Jeg har merket meg komiteens enstemmige engasjement i så henseende, og det er et engasjement denne statsråden deler. Det er i hovedsak to tiltak som kan gjennomføres ganske raskt. Det ene er å frigjøre flere fengselsplasser, slik at en raskere kan får ordinære fengselsplasser for dem som har plass på glattcelle i denne fasen. En av utfordringene har vært at det har vært vanskelig innenfor de 48 timene å få ordinær fengselsplass tilgjengelig for dem som sitter på glattcelle. Det er ingen unnskyldning, men det er en vurdering som da foretas. Det er ikke akseptabelt, og vi må frigjøre fengselsplasser. Det andre er at politidirektøren må øke fokuset overfor politimesterne på å sørge for at det ikke skjer brudd på 48-timersfristen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Dette er et veldig alvorlig problem, og det er et veldig komplisert problem, og det er veldig mange som rammes. Derfor er innsatsen nødvendigvis bredere enn bare den innsatsen politiet kan gjøre. Som representanten er kjent med, foreligger det en handlingsplan mot vold i nære relasjoner som denne regjeringen skal følge opp, og også fokusere sterkere på den konkrete gjennomføringen av. I tillegg jobber vi for å få ned ventetiden i barnehusene, som er et viktig tiltak. Vi vurderer også opprettelsen av et «barnehus» for voksne, altså etter samme konsept, men hvor voksne kan komme og møte et samlet støtteapparat der og da. Vi samarbeider med flere frivillige organisasjoner. Som representanten ser, har jeg på meg en rød knapp i dag, bl.a. fordi jeg hadde et veldig konstruktivt møte med Norske Kvinners Sanitetsforening i går. Regjeringens fokus på dette alvorlige problemet er veldig sterkt, og vi jobber hardt for å løse en del av de flaskehalsene vi ser. Så innsatsen skal styrkes ytterligere også på dette feltet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-03:
Til siste taler vil jeg si at jeg tror han må lese innstillingen på nytt, for det står vel ingenting der om å avlyse bygging av noen fengsler. Det står vel heller det motsatte; at vi er opptatt av at vi skal ha en rask progresjon for å skape også langsiktige løsninger for fengselsplasser. Jeg har lyst til å korrigere en åpenbar feil – det var flere, men det er én jeg synes jeg bør korrigere. Representanten Tajik sa at jeg hevdet at ingenting er skjedd på kriminalomsorgens område under foregående regjering. Det jeg vel sa, var at det er ingenting som ligger klart for at vi skal løse de utfordringene vi nå står oppe i, og som den forrige regjeringen visste at vi kom til å stå oppe i. Det er betydelig mer presist. Representanten Klinge sa vel noe om løver og feller osv. Problemet er at arven etter de rød-grønne ikke bare er dårlig manus, dessverre, men utrolig mange store problemer. Hun oppfordrer til å synliggjøre noen av de problemene. Jeg har allerede vært inne på utfordringene i kriminalomsorgen, som er veldig store og vanskelige å løse. Det har ikke vært nødvendig fokus på straffesakskjeden. Det har vært for lave bevilgninger til politi, til påtalemyndigheten og til domstolene. Det har vært for lav prioritering av beredskap, og ungdomsplasser er ikke på plass på Østlandet. Det er en rekke ting som er ganske alvorlige, og som den rød-grønne regjeringen etterlater seg. Så vet jeg, og jeg erkjenner, at ting tar tid, men det tidligere regjeringspartiet som representanten Klinge tilhører, hadde altså 417 uker på seg til å løse disse utfordringene. Den sittende Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har hatt syv uker. Så må jeg igjen avlegge representanten Henriksen en aldri så liten visitt. Hun sier at det er én løsning, og det er et nytt fengsel. Hvorfor gjorde ikke Arbeiderpartiet noe med det da de satt i regjering? Hvorfor er det ikke gjort noe som gjør at vi kan sette i gang den byggingen? Hvorfor er det kommet så himla kort? Og hvorfor forventer man at alle problemer skal være løst på syv uker når man ikke klarte å løse dem på 417? Det blir en litt merkelig debatt. I tillegg tar jo representanten Henriksen feil når hun sier at det skal skapes 70 nye fengselsplasser ved dublering. Det er 50 nye fengselsplasser ved dublering. Det er 20 nye plasser i Oslo som ikke er ved dublering, og det er 18 plasser som følge av at vi bruker økt kjøp av § 12-plasser, som vi kaller det, som handler om rus og psykiatri. Det er 88 til sammen, men med den fordelingen. Det illustrerer nok litt av forskjellen på Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen og den forrige regjeringen når hun mener at det er et dårlig bytte å bytte ut noen åpne eller elektroniske kontrollplasser med 88 lukkede plasser. Det er lukkede plasser det er behov for. Det er lukkede plasser vi må ha for å sikre f.eks. tilgang til flere varetektsplasser. Derfor har vi også stoppet det prosjektet som den rød-grønne regjeringen ville innføre, med elektronisk kontroll for varetektsfanger, altså en slags gammeldags husarrestordning for dem som begår så alvorlig kriminalitet at de må varetektsfengsles. Det er heldigvis nye koster der også.