trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-02-01:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til utenriksministeren. Siden uavhengigheten i 1991 har situasjonen når det gjelder menneskerettighetene i Eritrea blitt kontinuerlig forverret. Fundamentale rettigheter brytes hver eneste dag, selv den minste kritikk mot regimet kan bety fengsling og/eller tortur. Fengsling skjer oftest uten lov og dom og på ubestemt tid. Ifølge Journalister uten grenser er det bare Nord-Korea som har verre kår for journalister enn Eritrea. I påsken i fjor ble ettpartistaten Eritrea hyllet av 600 delegater på en konferanse på Gardermoen. Den var det sosialistpartiet Eritreas ungdomsparti som arrangerte. Det er en organisasjon som også er en del av grasrotandelen i Norsk Tipping. Synes utenriksministeren det er greit at vi har organisasjoner med tilknytning til Norge som får penger gjennom Norsk Tipping og som både hyller ettpartistaten og arbeider for ettpartistaten i Eritrea?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg tror det er helt riktig som Norge gjør, å støtte Den arabiske ligas plan, med den stillstand vi nå ser i FN, den fastlåste situasjonen og en stadig forverring på bakken i Syria. Utelukker utenriksministeren at Norge kan – jeg understreker kan – komme til å støtte bruk av tøffere virkemidler rettet mot Syria som ikke er hjemlet i FNs sikkerhetsråd, så fremt den humanitære situasjonen på bakken i Syria tilsier det?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Jeg tror det er bred enighet i denne sal om at Norge bør støtte de internasjonale bestrebelser som er forankret i FN og i folkeretten når det gjelder å få slutt på den vanvittige terroren som foregår i Syria. Utenriksministeren nevnte selv sammenlikningen med konflikten i Libya og etterdønningene etter operasjonen der som en kompliserende faktor for å få løst situasjonen i Syria. Det er slik at det som nå skjer i Syria, på mange måter kan sammenliknes. Det er et regime som systematisk slakter ned sin egen befolkning med drap, terror og tortur. Det er åpenbart forbrytelser mot menneskeheten som foregår i president Assads regi. Spørsmålet til utenriksministeren er: Hvordan vil han forklare for det norske folk at verdenssamfunnet er så pass passivt som det er?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Mitt spørsmål går også til utenriksministeren. Jeg står her med rapporten fra Human Rights Watch for 2012 som gjelder et land som Norge har hatt lange forbindelser med under skiftende forhold, nemlig Eritrea. Det er rapporter om en politisk situasjon som vitner om omfattende brudd på menneskerettighetene. Vi snakker om en ettpartistat – ingen rettsstat. Folk som er politisk aktive, risikerer vilkårlige arrestasjoner, og de blir holdt innesperret på ubestemt tid. Det meldes om tortur og inhumane fengslingsforhold, sterke restriksjoner når det gjelder ytringsfrihet, trosfrihet, forsamlingsfrihet og bevegelsesfrihet, og store deler av arbeidsstyrken tvinges til å tjenestegjøre i hæren på ubestemt tid. Den sosiale situasjonen er selvfølgelig en konsekvens av lange perioder med krig. Landet klarer ikke å produsere nok mat til eget forbruk, og det hevdes at nær to tredjedeler av befolkningen mottar matvarehjelp. Human Rights Watch oppsummerer situasjonen slik: Eritrea markerte 20 år med selvstendighet i fjor, men folket i Eritrea har dessverre blitt offer for et av verdens mest undertrykkende regimer. Jeg vil gjerne vite hvordan utenriksministeren bedømmer utviklingen for det eritreiske folket og for menneskerettighetene i Eritrea, og hva utenriksministeren mener at Norge sammen med det internasjonale samfunn kan gjøre for å få regimet til å respektere grunnleggende sivile og sosiale rettigheter.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Jeg er glad for at utenriksministeren gir uttrykk for en alvorlig vurdering av situasjonen og utviklingen i Eritrea. Siden dette er et land hvor Norge har hatt kontakt på høyt politisk nivå forholdsvis nylig, hvor Norge har diplomatiske forbindelser, og hvor det sivile samfunn fortsatt er i inngrep, blir et naturlig oppfølgingsspørsmål fra min side om utenriksministeren kan tenke seg å ta noen form for initiativ for å følge opp de alvorlige menneskerettsbruddene som denne rapporten fra Human Rights Watch viser.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-02-01:
Situasjonen i Syria er også skremmende fordi volden eskalerer så fort at du kanskje også får maktforskyvinger blant opposisjonen, der det kanskje er de gale kreftene som vinner fram på grunn av overgrepene. Det som blokkerer det store grepet som vi hadde ønsket oss, er et samlet sikkerhetsråd. Der har Russland en av nøkkelrollene. Utenriksministeren har et godt forhold til russiske myndigheter. Det har vi fått se følgene av i denne salen i enkelte andre saker. Så mitt spørsmål er om utenriksministeren og regjeringa kan tenke seg å bruke sin innflytelse overfor Russland til å be Russland om å ha en mye mer konstruktiv og samlende rolle for å få et samlet sikkerhetsråd til å utøve press i denne saken.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-02-01:
Jeg skjønner at utenriksministeren har lyst til å bli stående, og at justisministeren fort springer ned når vi snakker om dette, men jeg vil nok ha justisministeren opp igjen. Jeg skal prøve å holde meg til saken. Jeg håper at man ikke har inngått soningsavtale med Eritrea også, for det er et grusomt regime som vi nå skal lage en returavtale med. Statsråden har ingen skrupler med å sende folk tilbake til dette regimet. Det gjelder både dem som har vært politisk aktive mens de har vært der, og ikke minst alle dem som kjemper mot regimet mens de er her. Tidligere har UDI, etter beskjed fra regjeringa, sett det som ikke relevant at folk har vært politisk aktive mens de har bodd i Norge. Vi har sett tilfeller der folk har havnet i fengsel når de har kommet hjem på grunn av det de har gjort mens de har oppholdt seg i Norge, og da har UDI svart at det får de takke seg sjøl for. Spørsmålet er: Følger vi i det hele tatt opp hva som skjer med dem som vi sender tilbake? Jeg har spurt om det flere ganger før når det gjelder Afghanistan, og nå, når vi samarbeider med slike regimer, bør i hvert fall statsråden sørge for at man har en oppfølging av hva som skjer med dem man sender tilbake.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til justisministeren. Etter utenriksministerens usminkede redegjørelse om menneskerettighetssituasjonen i Eritrea er det naturlig å utfordre justisministeren når det gjelder noen opplysninger vi nå har fått, om at Justisdepartementet arbeider med å få til en returavtale med Eritrea. En interessant vurdering av UNE ble gjort for en knapp måned siden, der de omgjorde et vedtak. En av begrunnelsene for at de omgjorde vedtaket til søkerens begunstigelse, var nettopp dette med at det var et lukket land med minimale muligheter for å få ut informasjon når det gjelder menneskerettigheter. Dette er også en av begrunnelsene for at FNs høykommissær for flyktninger har bedt land som Norge om å utvise stor forsiktighet med å tvangsreturnere flyktninger til Eritrea. Jeg kunne tenke meg å høre justisministerens vurdering, altså hva slags kilder det er justisministeren bruker når hun nå åpner for å tvangsreturnere …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
I 2011 kom det 1 256 asylsøkere til Norge fra Eritrea. Innvilgelsesprosenten for asylsøkere fra Eritrea er relativt høy, den var på ca. 80 pst. per utgangen av november i fjor. De siste møtene som norske myndigheter, etter det jeg har fått opplyst, hadde med eritreiske myndigheter om en mulig tilbaketakelsesavtale, ligger tilbake til slutten av 2010. Det er klart at vi følger situasjonen i Eritrea meget nøye, også i samarbeid med Utenriksdepartementet. Samtidig vil jeg opplyse at vi generelt er opptatt av returavtaler med land hvor det er mange avslag på asylsøknader, og vi har nå slike forhandlinger på gang med ca. 20 land.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Nå ble Litauen nevnt som et land dette er relevant for; vi har soningsoverføringsavtale med dette landet. Det jeg redegjorde for i mitt svar til representanten, var rutinene vi har for å avklare situasjonen i forkant av overlevering, og jeg redegjorde selvsagt også for muligheter for å innhente informasjon i etterkant. Det er et faktum at våre muligheter til å innhente informasjon, troverdig informasjon, på dette området er begrenset, og at det derfor selvsagt også slår ut for muligheten for troverdig statistikkføring.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Vi har fått på plass en returavtale med Etiopia. Det er redegjort for hvilket grunnlag den er kommet i stand på, og for hvilke muligheter det også ligger for frivillige returer med støtte fra norske myndigheter fram mot – i første omgang – 15. mars. Det er klart at dette er krevende situasjoner, og saker, for de personene det gjelder, og det er noe av bakgrunnen for den individuelle behandlingen som ligger til grunn for hver eneste sak. De rettssikkerhetsprinsippene som er lagt inn i behandlingen av enkeltsaker, er også representanten godt kjent med. Vi har selvsagt et ønske om at returavtalen skal fungere etter hensikten, og også vår dialog med myndighetene om at avtalen skal kunne virke slik den er ment å virke, vil det være naturlig for oss å ha oppsyn med i tiden som kommer.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Diskusjonen om virkeligheten når det gjelder kriminalitetsbekjempelse og innsatsen knyttet til det, har løpt gjennom mange år. Jeg kjenner den faktisk tilbake til begynnelsen av 1990-tallet. Jeg er veldig glad for at vi har en forsterket innsats mot kriminaliteten. Det tilføres nå langt sterkere ressurser enn det ble gjort den gang. Jeg har stor respekt for den innsatsen som Politiets Fellesforbund gjør for å bekjempe kriminaliteten og selvsagt også for å sikre at mest mulig ressurser settes inn for å gjøre dette. Vi har et godt samarbeid med organisasjonene i politiet. Det er selvsagt mitt ansvar å sørge for at sektoren både tilføres ressurser, og at de brukes på best mulig måte. Mitt mandat er både å bidra til å styrke beredskapen, vurdere organiseringen og øke ressursene hva gjelder departementets innsats. Jeg er så heldig at jeg overtok jobben som justisminister etter en som utrettelig hadde jobbet for å sikre etaten – da tenker jeg på politiet og hele justissektoren – økte ressurser, og økningen har siden 2005 bemerkelsesverdig vært på mellom 50 og 60 pst. Når det er sagt, har vi store utfordringer fortsatt. Vi jobber selvsagt med å møte de utfordringene vi har, på best mulig måte. 2011 var også et år som ga oss en alvorlig påminnelse om at vi må jobbe med å styrke beredskapen, og at vi likevel sto overfor en krise som gjør det viktig å erkjenne at det å gardere seg mot alt, også er vanskelig. Vi vil selvsagt fortsatt komme tilbake til nye tiltak på dette området.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Jeg er enig i at politiet har mange og viktige oppgaver, også nye oppgaver. For å løse disse er det viktig ikke bare å ha ressurser, men å sikre en balansert bruk av dem. Da blir bemanning, ny teknologi og utstyr viktig. Vi har diskutert polititettheten per 1 000 innbyggere. Den er, hvis vi inkluderer alle tjenestemennene på Politihøgskolen og i særorganene – og det tror jeg er viktig – på 1,61, og ikke under 1,6. En del av diskusjonen er også: Hva er virkeligheten knyttet til hvor sterk bemanning vi har? Vi har ansatt et større antall sivile, vi øker opptaket på Politihøgskolen, vi gjør mye. Det er også riktig at det kom en rapport fra Riksrevisjonen i går som viser en lavere oppklaringsprosent når det gjelder vinningskriminaliteten. Det som kom i bakgrunnen, er at vi likevel kan glede oss over at antall vinningsforbrytelser går ned, og at forebyggende innsats derfor nytter.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Jeg er klar over at opposisjonen ikke er betalt for å skryte av regjeringens innsats, men jeg mener faktisk at det gjøres en rekke gode ting i justissektoren og i politiet, og ikke minst av de mange tjenestemenn som hver dag gjør en ordentlig jobb. Jeg ble bekymret da jeg hørte at spørsmål om fryktkultur kom opp. Som jeg også sa under høringen i spesialkomiteen, ville dette være et naturlig tema å ta opp i neste styringsmøte med Politidirektoratet. I etterkant av høringen har mailvekslingen, slik jeg forstår det, også blitt offentliggjort, og man har forespurt de forskjellige politiorganisasjonene ved Oslo politidistrikt. Så langt jeg skjønner, er det ikke kommet fram uttalelser fra noen av disse organisasjonene som bekrefter inntrykket av fryktkultur i Oslo.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Debatten om mer synlig politi var like synlig på 1990-tallet som den er nå. Jeg trekker i tvil om vi hadde et større antall tjenestemenn ute i gatene den gangen. Men når det er sagt, deler vi oppfatningen av at vi trenger et mer synlig politi ute i gatene nå. Jeg er bekymret for de tallene som kommer fram, som viser at tilliten til politiet reduseres etter et møte med tjenesten. Det er jeg også sikker på bekymrer politiet selv, både ledelse og organisasjoner, og det er naturlig at vi jobber enda mer med dette. Det handler om ulike tiltak. Det handler også om bruk av ny teknologi, og det handler om å kunne gi gode svar raskt og stille opp om noe skjer.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Både representanten Ropstad og jeg er tilhengere av redelighet. Da regner jeg med at representanten også husker at jeg faktisk berømmet representanten fra Politiets Fellesforbund for både å jobbe for økte ressurser og for å synliggjøre de mange oppgavene som tjenesten har. Diskusjonen om virkeligheten – vi bor heldigvis i et ganske så trygt land – har vært en diskusjon som har gått over lang tid. Jeg ønsker et tett samarbeid med politiet, både med ledelse og med organisasjoner, om hvordan vi skal adressere kriminalitetsutfordringene i Norge, og hvordan vi skal jobbe for å være best mulig beredt om noe skjer. Det påminner ikke minst fjoråret oss om er veldig viktig.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Når det gjelder ressursene til politiet, tror jeg vi er opptatt av det uansett hvor vi sitter – både i regjering og i storting. Hvordan prioriteringene er, og hvilke ressurser som er allokert for dette formålet, framgår på en god måte i budsjettproposisjon nr. 1 og tilhørende innstilling. Det er Politidirektoratet som tildeler penger til de enkelte distriktene, og da etter en ressursfordelingsmodell som er kjent. Oppgavene kan variere. Det vil være de ulike politimestrene som vurderer hvordan ressursene best kan brukes, men likevel innenfor rammen av de prioriteringene som beskrives i skriv både fra direktorat og departement, i tillegg til det som kommer fra regjering og storting. Dette systemet tror jeg representanten Oktay Dahl også er godt kjent med. Utfordringene kan være ulike med hensyn til tid og geografi. Noen midler vil alltid være satt av for å kunne løse spesielle utfordringer som måtte komme i enkeltdistrikter, noe som var høyst aktuelt i fjor, og da for større deler av justissektoren, ikke bare for politiet. Her ligger det også, selvsagt, et spesielt ansvar hos både politisk ledelse og direktoratsledelsen for å møte disse utfordringene på en best mulig måte når de oppstår.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Det er en utfordring å sikre tilstrekkelig med kvalifiserte og utdannede polititjenestemenn, det har vi hatt mange diskusjoner om, og vi har også ansatt sivile i etaten for å kunne løse oppgaver. Det er ikke 1990-tallets opptak på Politihøgskolen jeg snakker om, men de økte opptakene de siste årene. Follo har fått oppmerksomhet – politisk også – i svært mange år. De har nå vært én av pilotene for ny organisering, og det er gledelig å kunne registrere at vi kan dekke inn noen av de økte utgiftene de har hatt «up front» i den nye modellen. Det er, som resultat av godt politisk arbeid, også økte ressurser til politiet i 2012, noe som også kommer Follo til del i år.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Jeg er enig med representanten i at det er viktig å sikre at politiet er til stede for å løse de oppgavene de har, på en best mulig måte. Det er det både Politidirektoratet og de enkelte distriktene som er nærmest til å kunne gjøre i detalj. Det handler selvsagt om tjenesteregulativer, og det handler om hvordan ressursene prioriteres mellom de ulike sektorene. Jeg er svært glad for at man satte inn ekstra ressurser i Oslo i månedene før jul. Vi hadde forferdelige overfallsvoldtekter, og det skapte uttrygghet i byen. Det er også viktig å stille med riktig kompetanse. Derfor jobber både Oslo politidistrikt og departementet med egne tiltak. Vi jobber også med en handlingsplan mot voldtekt, som et eksempel.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Det var spørsmål om politidekningen 1,61. Det er det tallet jeg har fått opplyst fra Politidirektoratet ved årets slutt, når man inkluderer alle tjenestemenn i distriktene, på Politihøgskolen og i særorganene. Jeg synes det er riktig å ta med alle disse, og ikke bare ta med dem som tjenestegjør i distriktene. Vi har lagt til rette for et høyere antall tjenestemenn i år. Hvordan det slår ut på politidekningen, handler jo også om befolkningsveksten. Jeg er sikker på at representanten Sandberg og jeg vil få anledning til å ta den diskusjonen ved årets slutt – om vi skulle se tall med nedadgående trend. Men ambisjonen må være at de skal opp.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Jeg er veldig glad for det spørsmålet. Det er helt riktig som representanten påpeker, at det er en nedadgående trend, og det har bekymret regjeringen så sterkt at vi har doblet opptaket til Politihøgskolen. Så skal jeg være den første til å uttrykke utålmodighet – det tar tid å utdanne studentene. Vi mottar snart de første utdannede kullene etter det høyere opptaket. Jeg mener ut fra det at målet om en dekning på to per 1 000 i 2020 er realistisk. Dette er noe vi blir nødt til å følge nøye, og regjeringen må selvsagt også løpende vurdere tiltak. Hvordan det slår ut på enkeltår framover, henger også, som jeg nevnte, sammen med befolkningsveksten. Det kan jo være en vekst som utvikler seg slik at man må ta i bruk ekstratiltak.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Justisdepartementet har gitt kriminalomsorgens sentrale forvaltning i oppdrag å utarbeide en samlet kapasitetsplan med enhetsstruktur for fengslene og friomsorgskontorene. I planen skal det vurderes hvordan kapasiteten i kriminalomsorgen bør settes sammen for å dekke framtidig kapasitetsbehov og legge til rette for en straffegjennomføring etter intensjonene i St.meld. nr. 37 for 2007–2008 Straff som virker – mindre kriminalitet – tryggere samfunn, som ble lagt fram 26. september 2008. Det skal også vurderes hvor enhetene bør lokaliseres med hensyn til bl.a. nærhetsprinsippet og innsattes hjemsted, og hvor store enhetene bør være for å sikre et godt innhold i straffegjennomføringen. I tillegg skal det gjøres en vurdering av enhetenes bygningsmessige tilstand og hvordan fengslene bør være utformet for å tilfredsstille kravene til moderne straffegjennomføring. Strukturen i kriminalomsorgen Region nord, herunder Midtre Hålogaland, vil bli vurdert i arbeidet med planen. Som en del av dette arbeidet har Statsbygg gjennomført en utredning av et eventuelt fengselstilbud ved Nes fort. Daværende statssekretær, Terje Moland Pedersen, og representanter fra Statsbygg var på en befaring ved Nes fort den 3. november 2011. Etter befaringen fikk Statsbygg i oppdrag å lage en revidert mulighetsstudie som vurderer muligheten for ombygging av deler av Nes fort til fengselsformål, og estimat på konstnadskonsekvenser ved dette. Departementet mottok den reviderte mulighetsstudien til vurdering den 10. januar i år. En etablering av et fengselstilbud vil jeg eventuelt komme tilbake til. Jeg kan avslutningsvis si at det er en gledelig trend at soningskøen var nedadgående mot slutten av 2011. Men dette krever en både vedvarende og systematisk innsats også for å kunne møte økte utfordringer i tiden framover.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Jeg setter stor pris på engasjementet både fra representanten og fra kommunen. Det er viktig å sikre gode beslutninger på dette området, og gode beslutninger krever selvsagt et godt grunnlag både når det gjelder hvilke plasser som trengs, hvilket innhold i soningen dette kan gi, hvor plasser bør ligge geografisk, og selvsagt må også den kostnadsmessige siden være grundig utredet. Nå kom mulighetsstudien, som Statsbygg har fått i oppdrag å gjøre på bakgrunn av det besøket som tidligere statssekretær Moland Pedersen gjorde. Nå er det bare noen få dager siden denne kom til departementet, men den gir oss et godt, mer konkret grunnlag for å gjøre de vurderinger og fatte de beslutninger framover som dette området trenger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-02-01:
Som jeg sa, vil også denne mulighetsstudien gå inn som grunnlag for den samlede vurderingen av kapasiteten som nå gjøres i kriminalomsorgen. Dette er en plan som er beregnet at skal kunne foreligge i løpet av dette halvåret. Så vil vi selvsagt komme tilbake til hvor det er riktig å legge eventuelle utvidelser, hva slags plasser dette i så fall er, og med tilhørende bevilgningsbehov. Jeg skal være forsiktig med å love nærmere når dette skjer.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg ber egentlig om at statsråden blir stående, for også mitt spørsmål er til statsråd Faremo. Eritrea og returavtale: Vi har stort fokus på avtaler om soningsoverføring, og jeg stilte et spørsmål til statsråden for godt og vel en uke siden når det gjelder soningsoverføring til land som vi vet er korrupte. Vi ser at det har kommet signaler, deriblant fra Litauen, om at personer som har blitt overført i forbindelse med soning, slik sett har kunnet kjøpe seg fri fra soningen. Statsråden svarte da at Norge har ingen kunnskap, ingen statistikk og heller ingen systemer som fanger opp dette og resultatene her. Er ikke dette en ansvarsfraskrivelse? Og hva vil statsråden gjøre med det?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg har et spørsmål til justis- og beredskapsministeren. TV 2s politiundersøkelse har gitt grunn til store bekymringer. I går var det en sending der en av Politiets Fellesforbunds ledere var ganske så skarp i sine uttalelser. Denne forbundslederen var ikke alene, for det viste seg at 95 pst. av forbundslederne i PF mener det samme. Her blir enkelte representanter i regjeringen nevnt med navn, og enkelte andre i ledelsen i Arbeiderpartiet blir også nevnt. Påstanden fra denne forbundslederen var at beredskapen og sikkerheten i Norge var av en slik karakter at hvis folk hadde visst hvor ille det var, hadde det blitt et folkeopprør. Denne forbundslederen påsto i tillegg at den sittende regjeringen dekker over virkeligheten. Mitt første spørsmål til justisministeren er: Hvilke kommentarer har justisministeren til slike påstander fra politiet og forbundslederne i PF? Videre registrerte jeg at svaret fra justisministeren i denne sammenhengen i går var at man måtte ta kontakt med Politidirektoratet for eventuelt å få kommentarer. Mitt andre spørsmål blir derfor: Når politiet og forbundslederne i PF er så vidt klare i sine meldinger, er det da Politidirektoratet som er den øverste ansvarlige hvis situasjonen er slik den beskrives, eller er det justisministeren og regjeringen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg takker for svaret. Det er jo riktig som justisministeren sier, at politiet har fått økte ressurser. Men da må man samtidig også ta med alle de nye oppgavene som politiet har fått de ti siste årene, som har spist opp vesentlige deler av de nye ressursene. Jeg hører justisministeren si at vi har en forsterket innsats. Da er det merkelig at vi opplever en nedbemanning i 22 av 27 politidistrikter. Derfor blir virkelighetsbeskrivelsen et problem når det gjelder å sette inn innsatsen på riktig sted og på riktig område. Vi har i det siste fått innsikt i at vi har lavere politidekning enn noensinne. Den har gått fra 1,8 til under 1,6 per 1 000 innbyggere. Vi skal opp til 2,2. Man opplever at man ikke tar imot anmeldelser, og at anmeldelser henlegges. I går fikk vi Riksrevisjonens rapport, som påpekte at det var en oppklaringsrate på bare 17 pst. når det gjaldt vinningskriminalitet. Jeg vil avslutte med å invitere justisministeren til å komme til Stortinget, til Fremskrittspartiet og opposisjonen, for om mulig å komme fram til et forlik som raskt tegner et virkelighetsbilde som vi alle er enige om, og sette på plass ressurser umiddelbart.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg registrerer at justisministeren bare under spontanspørretimen har økt politidekningen – til 1,61. Jeg håper det ikke er tallteknikk – at man nå skal inkludere flere og flere byråkrater i politidekningen – for den tverrpolitiske enigheten om en dekning på 2 per 1 000 inkluderer operative tjenestemenn og -kvinner. Men et spørsmål som er interessant, er: Vil politidekningen – under de samme systemene som vi har brukt tidligere for å beregne dekning – bli høyere i år? Det er utfordringen til justisministeren. Jeg vil gjerne ha et svar på hvorvidt justisministeren tror at årets budsjettall vil føre til en økt dekning. Så vil jeg få gjenta min invitasjon til justisministeren. Kan hun ikke nå sette seg ned sammen med opposisjonen – Fremskrittspartiet kan gjerne stå for invitasjonen og legge til rette for lokaliteter – slik at vi kan prøve å komme fram til en virkelighetsbeskrivelse som gir oss muligheter til å rette inn tiltakene på riktig måte?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Representanten Sandberg beskriver situasjonen i norsk politi meget presist. Det er også det inntrykket vi i justiskomiteen får når vi reiser rundt. Jeg tror at det råder en fryktkultur i norsk politi. Tjenestemenn tør ikke si klart fra om hvordan de mener situasjonen er. Jeg tror at vi har fått en byråkratisering av landets politimestre som gjør at heller ikke de tør være ærlige om situasjonen. Uttalelser fra sentrale talsmenn i Arbeiderpartiet – hva er det dere klager over, vi har gitt dere så mye penger – bidrar også til å dempe den debatten. I går fikk vi Riksrevisjonens rapport hvor riksrevisoren sier at vi ikke kan leve med den situasjonen vi har i norsk politi. Det er ganske sterk tale fra landets riksrevisor. Hva vil statsråden gjøre med denne kulturen?
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-02-01:
Jeg er veldig glad for at justisministeren husker godt og husker 1990-tallet, for da hadde vi langt flere synlige politifolk enn det vi har nå. Dette handler om helt grunnleggende spørsmål; det handler om trygghet, og det handler om tillit. Det handler om trygghet for og tillit til at samfunnet slår tilbake. Denne tilliten er justisministeren og regjeringen i ferd med å bygge ned. De fleste som ikke har hatt kontakt med politiet, har tillit fortsatt. Riksrevisjonens rapport viser at de som faktisk har kontakt med politiet, gradvis mister tilliten. Det er annerledes enn f.eks. i helsevesenet, hvor folk som leser avisen, har mindre tillit til helsevesenet enn de som faktisk har opplevd deler av helsevesenet. Da er altså spørsmålet: Oppfatter statsråden det i det hele tatt som problematisk at tilliten til politiet blant folk som møter dem, er i ferd med å synke? Føler statsråden som politisk leder i det hele tatt noe selvstendig ansvar for at bemanningen går nedover, og at det varsles ytterligere nedbemanninger i flere politidistrikter i 2012?
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-02-01:
Opposisjonen er ikke betalt for å svartmale, men posisjonen er heller ikke betalt for å skjønnmale og dekke over, så justisministeren kan komme tilbake til talerstolen og få noen av spørsmålene i reprise, for her er det grunnlag for å stille flere. I Aftenposten i dag vises det til at en sterkt overbelastet operasjonsledelse måtte ivareta krisestabens oppgaver den første tiden. Det blir det opp til 22. juli-kommisjonen å klargjøre, men antydninger til at manglende operasjonskapasitet var der, visste vi fra før. Derfor stilte jeg i høringen med statsråden spørsmål om antall operative tilgjengelig på vakt på Sentrum politistasjon en fredag ettermiddag. Da svarte statsråden at når det gjelder bemanning, er det opp til 22. juli-kommisjonen å vurdere det. Når det stilles spørsmål om bemanning i landets øvrige politidistrikt, svarer statsråden at det er det den enkelte politimesters jobb å vurdere. Og stiller man spørsmål om hva som eventuelt kan gjøres for at disse politimestrene skal få gjort en bedre jobb, vises det til Politidirektoratet. I mellomtiden blir det altså færre politifolk per innbygger. I løpet av de siste syv årene har vi derfor fått et mer utrygt samfunn. Nå håper jeg at statsråden – uten å komme med en lekse om opptaket til Politihøgskolen for ti år siden og uten å ramse opp en mulig effekt av politireformen i fremtiden eller et IKT-prosjekt – kan si noe om hva som er hennes ansvar. Hva er ambisjonsnivået til statsråden i 2012 og 2013 når det gjelder politidekning, sånn at vi ikke kommer enda mer på etterskudd i forhold til de felles målene som Stortinget har satt? Dette var også grunnlaget for det forrige spørsmålet.
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-02-01:
Systemet for ressurstildeling er Høyre godt kjent med. Det er jo derfor enda mer rart at partikollegaer, heldigvis, varsler mer penger til Follo politidistrikt, som da er stikk i strid med det statsråden sier på en måte er systemet for å tildele. Men det kunne vært gøy å vite hvor mange penger man har tenkt å gi til Follo, eventuelt hva de andre politidistriktene vil få ekstra, siden man erkjenner, for Follos del, at her sliter man – men det er andre politidistrikter som kanskje sliter enda mer. Jeg har lyst til å gjenta spørsmålet: Vi er kjent med budsjettvedtakene i Stortinget, de har vi vært med på å stemme mot eller for, men hva slags ambisjon har statsråden for politidekningen i 2012? Hva er det i budsjettet som ligger der nå, som gjør at vi får en høyere – ikke lavere – politidekning? Vi har fått en gradvis nedbemanning det siste året, det er det vi får varsler om fra over 20 politidistrikter allerede nå. Innenfor det systemet statsråden er ansvarlig for: Hva er det som gjør at politidekningen kommer til å øke i løpet av 2012 – ikke gå ned, slik som varslene gir antydninger om?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Statsråden mente at opposisjonen ikke er betalt for å skryte av regjeringens politikk. Det kan for så vidt være sant, men vi prøver iallfall av og til å være redelige. I denne saken er det ikke opposisjonen som melder fra. Justiskomiteens leder sa i sin innledning at det nettopp var en leder i Politiets Fellesforbund som var ute og sa fra. Problemet er at politiet er meget bekymret. Det er andre gangen en har fått en så tydelig bekymringsmelding på tv. Riksrevisjonens rapport viser f.eks., som flere har vært inne på, at ni av ti boliginnbrudd ikke blir oppklart. Det verste er situasjonen der gjerningsmannen er kjent, og det likevel ikke blir gjort noe. Politiet er mindre synlig. Fra Agder ble det f.eks. meldt at det er stadig flere polititjenestemenn som blir skadet fordi det er færre personer ute i situasjonene, og det gjør at det lettere blir krangler. Det betyr at virkelighetsforståelsen hos politiet og statsråden er forskjellig. Kan statsråden leve med at politiet beskriver situasjonen som så ille?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Som gode setesdøler ble vi enige om å være redelige. Derfor skal jeg bruke tallene til statsråden. I 2008 var det 1,8 polititjenestemenn per 1 000 innbyggere i Norge. Nå, i 2012, er det altså 1,61 per 1 000 innbyggere. Hvis den utviklingen som denne regjeringen har lagt opp til, fortsetter, blir det 1,2 per 1 000 innbyggere i 2020 – hvis den samme utviklingen altså fortsetter. Hvis vi skal være redelige, tenker jeg at når det gjelder det målet vi alle har vært enige om for 2020, to polititjenestemenn per 1 000 innbyggere, bør vi kanskje si om det er realistisk, og være helt ærlig her. Derfor spør jeg statsråden: Er målet realistisk? Og hvis det er realistisk, hva er de årlige ambisjonene framover? Hva er dekningen i 2015? Hva tenker statsråden om dekningen i 2018?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «På grunn av nye støyregler legger Forsvaret ned innsigelse på all utvikling i Evje sentrum på bakgrunn av støy fra Evjemoen skyte- og øvingsfelt. Dette er en uholdbar situasjon for Evje og Hornnes kommune som selvsagt ønsker videre utvikling. Forsvaret har beregnet kostnadsdempende tiltak til 56 mill. kr og mener en kostnadsdeling er rimelig. Hvorfor skal en kommune som ikke får noen inntekter, heller bare ulemper med skytefeltet, betale store beløp for dette, og er det ikke mer riktig at forurenser betaler?»
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Jeg vil takke for svaret. Jeg vil også si at jeg opplever det som om Forsvarsdepartementet snur saken på hodet. Det er riktig at det er 100 år siden Forsvaret kom, men vi kan ikke feire 100 år med aktivitet, for i 2002 valgte regjeringen å legge ned leiren. Dermed var det tre år der også skytefeltet var uten aktivitet. Så begynte opptrappingen på skytefeltet igjen. Jeg vil presisere at jeg har et ønske om at skytefeltet kan være der, og at det fortsatt kan være i utvikling – for bygda. Det som er det viktige poenget i denne saken, er at 80 pst. av innbyggerne, hele Evje sentrum, er innenfor rød eller gul sone, noe som betyr at det ikke kan være sentrumsutvikling. Jeg trodde at regjeringen også var opptatt av at det skulle være utvikling i Evje og Hornnes kommune. Derfor synes jeg det er urimelig at en kommune med 3 500 innbyggere blir pålagt en sum på kanskje opp mot 30 mill. kr for en aktivitet de ikke har noen nytte av – tvert imot. Ser ikke forsvarsministeren at det er en urimelighet knyttet til det?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-02-01:
Når jeg går inn og ser på andre ulike felt, ser jeg i et brev fra Forsvarsbygg at det ikke er sammenlignbare arealbrukskonflikter, så jeg er ikke så redd for presedensen. Uansett er jeg glad for at forsvarsministeren sier at han ser at Evje og Hornnes ikke har nytte av skytefeltet. Jeg er enig med han i at kongeriket Norge har bruk for Forsvarets tilstedeværelse på Sørlandet, men konflikten går på hvem det er som skal betale for at Forsvaret skal ha tilstedeværelse. Jeg kan ikke forstå at forsvarsministeren synes det er riktig at en liten kommune med 3 500 innbyggere skal måtte betale 30 mill. kr, som er en betydelig sum for en liten kommune og en dråpe i havet for forsvarsministeren, når kommunen blir sittende med så mange ulemper og Forsvaret får alle fordelene. Hadde i det minste kommunen hatt nytte av feltet. Selv om jeg er en ivrig jeger og også bruker skytefeltet til jegerprøver, er det isolert sett ikke en begrunnelse for at kommunen skal betale 30 mill. kr. Når en tenker på at det er forurenseren – Forsvaret – som burde betale, klarer jeg ikke å forstå rimeligheten i det.
Anders B. Werp (Høyre), 2012-02-01:
All erfaring viser oss at tryggheten i samfunnet henger nært sammen med politiets tilstedeværelse. Politiet skal være til stede der behovet er størst, og når behovet er størst. Det så vi ikke minst under voldtektsbølgen for noen måneder siden, da vi kunne lese at bemanningen i politiet var lavest på de tider av døgnet og på de tider i uken da voldtektene skjedde. Så mitt spørsmål til statsråden – i forlengelsen av hovedspørsmålet – er: Hva gjør statsråden for å sikre politiets tilstedeværelse når behovet for trygghet og sikkerhet er størst?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-02-01:
«Med Kunnskapsløftet skulle flinke elever få mulighet til å bryne seg på faglige utfordringer utover eget trinn i skolen. Ifølge Kommunal Rapport er det skoleåret 2011/2012 kun 45 kommuner som gir et slikt tilbud til elevene. Hvilke tiltak vil statsråden nå iverksette for å sikre skoleflinke elever, uavhengig av bosted, et mer utfordrende opplæringstilbud og samme mulighet til å ta fag på videregående nivå?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-02-01:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er veldig bekymret. Hvis vi tar utgangspunkt i at vi har 60 000 elever i et årskull, har vi 180 000 på ungdomstrinnet, og av dem er det i underkant av 1 000 – altså i underkant av 1 000 av 180 000 – som nå får et sånt tilbud. I Oslo og Akershus er det 668 av 956. Øvrige fylker har mindre enn 42, og fire fylker har mindre enn fem elever som får et sånt tilbud. Det tyder på at enten tar man ikke det ansvaret man har ute, eller så er departementet altfor lite «hands on». Da vi behandlet ungdomsskolemeldingen i Stortinget, foreslo Høyre at man for flinke elever skulle ha den samme presisering i opplæringsloven som man har for svake elever når det gjelder spesialundervisning, at man skulle ha en «rett til», og at man skulle finne en løsning for finansiering når det gjelder denne elevgruppen. Ser ikke statsråden at det er mange uavklarte spørsmål her som kan gjøre at man ikke får det til i de aller fleste kommunene i landet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-02-01:
Jeg konstaterer at rett nok har vi hatt ungdomsskolemeldingen nettopp, men denne rettigheten til flinke elever kom med Kunnskapsløftet. Nå er det en kunnskapsminister fra SV som representerer en regjering som har hatt ansvaret for innføring av Kunnskapsløftet fra 2006. På seks år nå er man altså ikke kommet lenger enn at to fylker har ingen elever, Møre og Romsdal har null, Buskerud har to elever. Det er så svake tall at man kan ikke forklare det med at ungdomsskoler og videregående skoler ligger så langt fra hverandre at det ikke er mulig å få til denne typen koblinger. Min utfordring til statsråden er: Hvis man virkelig mener alvor med at fellesskolen er det som på en måte elever skal trakte etter i Norge, hvis man mener alvor med at vi skal ha et likeverdig opplæringstilbud, hvor flinke elever skal ha akkurat samme rett til tilpasset opplæring som svake elever har via sine rettigheter når det gjelder spesialundervisning i opplæringsloven, ser ikke da statsråden at opplæringsloven i dag har store svakheter når flinke elever ikke har noe lovmessig grunnlag som gir dem mulighet til å få oppfylt sin likeverdige opplæring?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-01:
Det regelverket vi har i dag, legger til rette for at elevene på ungdomstrinnet skal kunne følge opplæring i matematikk, engelsk, fremmedspråk, naturfag og samfunnsfag på videregående opplæringsnivå. Dette ble også særlig fremhevet i ungdomstrinnsmeldingen. Der påpekte vi at elever som ønsker å få større utfordringer i fag, skal kunne bruke den tiden som er satt av til de nye valgfagene, til bl.a. å ta fag fra videregående opplæring. Jeg vil på den måten legge bedre til rette for at skolene skal kunne tilby dette til elever som ønsker å ha mer å strekke seg etter. Forskning viser at det som virker mest motiverende på elever som er særlig sterke i fag, er å ha mulighet til raskere progresjon i fagene. Jeg ønsker derfor å utvide ordningen med å kunne ta fag på videregående opplæringsnivå ved også å åpne for å ta eksamen på et tidligere tidspunkt enn 10. trinn. Dette skal imidlertid på høring, og det tas sikte på at eventuelle endringer skal tre i kraft fra 1. august i år. Samme muligheter skal også gjelde for elever i private skoler. Det er lagt opp til at dette skal være et frivillig tilbud til de elevene som har de sterkeste prestasjonene i fag. Jeg merker at det er en økt interesse i kommuner og fylker for å legge til rette for lokale løsninger og tilby elevene dette, særlig fordi det nå er veldig tydelig at dette kan være noe man holder på med i valgfagstimene. Utdanningsdirektoratet vil også i høringen av forskriften spørre kommunene om hva som skal til for å stimulere flere skoler til å tilby ordningen til sine elever. Representanten Aspaker påpeker at dette tilbudet må gjelde alle elever uavhengig av bosted, og det er jeg helt enig i. Derfor har vi satt i gang et samarbeid med IKT-senteret og Matematikksenteret for å utvikle en virtuell skole i faget matematikk, nettopp for at det skal kunne være et tilbud på nett til elever som trenger noen flere utfordringer i matematikk. Arbeidet er startet, og det skal prøves ut allerede i 2013. Hvis vi får interessante erfaringer fra dette, er dette en mulig måte for å sikre at de elevene som går på ungdomsskoler som ikke ligger tett på videregående skoler, og som dermed enkelt kan følge undervisning eller opplegg der, kan få det mer skreddersydd i forhold til det utgangspunktet de selv har.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-01:
Det er derfor vi spør i høringsrunden også om hva slags synspunkter høringsinstansene har for at vi skal kunne lykkes med at flere elever får det tilbudet. Det som er en utfordring når vi skal tilrettelegge på denne måten, er at Norge ser ganske forskjellig ut. Det er klart at i Oslo-området, hvor det er kort vei mellom ungdomsskoler og videregående skoler, er det mye som ligger til rette for at man kan komme i gang med den typen arbeid raskt. Sånn vil det også være i mange andre større byer. Men jeg er også opptatt av at elever som bor i mer grisgrendte strøk, skal ha muligheten for å få den typen tilbud. Derfor er nettopp nettbaserte løsninger interessant i den sammenhengen. Jeg er helt enig i at under 1 000 elever på landsbasis er for lavt i forhold til dette. Men det vi først og fremst tenker på i målgruppen for disse elevene, er dem som kommer på 9. og 10. trinn, og som trenger flere faglige utfordringer. Jeg merker allerede at det er mye større interesse rundt omkring på ungdomsskolene og i fylkene for å få til et godt samarbeid, og jeg regner med at dette kommer til å utvides.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-01:
Det er ikke spesialundervisning vi snakker om i denne sammenhengen. Jeg har stor tro på at kommuner og fylker ser den problemstillingen, og at de blir stadig bedre kjent med dette, slik at de både i forhold til det regelverket som er, og i forhold til de tilbudene vi nå skal gi til elever på ungdomsskolen videre framover, vil komme til å legge seg i selen for å få utviklet dette tilbudet. Jeg deler den utålmodigheten som representanten Aspaker har i forhold til at vi skal lykkes bedre på det området, men jeg er helt sikker på at oppmerksomheten nå rundt omkring i Skole-Norge og i kommuner og fylker er mye større på dette området enn tidligere. Jeg har lyst til å understreke at dette gjelder også elever på videregående trinn, som vi ønsker skal få muligheten til f.eks. å følge fag på en høyskole eller et universitet, nettopp fordi vi vet at progresjon – altså det å kunne gå videre faglig sett med flere utfordringer – er det som holder motivasjonen oppe for disse elevene. Og motivasjon er nettopp hovedtemaet for hele ungdomstrinnet.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Glåmdalsregionen i Hedmark kom på delt sisteplass i NæringsNM 2011. Kommunevis kom flere hedmarkskommuner på plassene rundt nr. 400. Hva gjør etter statsrådens mening denne regionen og en del hedmarkskommuner feil når det skjer så lite næringsutvikling at man blir rangert så dårlig, og hva vil statsråden bidra med for å styrke næringsutviklingen i både Hedmark og resten av landet?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er sikkert mange måter å gjøre dette på, og statsråden har kanskje vært innom noen av dem. Det vi sliter med i Hedmark, er at vi er et grensefylke til Sverige, bl.a. grenser Värmland til oss. Bare på grunn av handelslekkasjen dit sikres 2 000 svenske jobber. Så kan man spørre seg hvorfor man har en handelslekkasje. Selvfølgelig er det mange årsaker til det – det kan være servicetilbudet, det kan være tilbudet av varer, men det kan også være på grunn av at varer er billigere fordi vi har mye skatter og avgifter i Norge, og så reiser man til Sverige og handler. Noe annet kan være samferdsel, som statsråden ikke var innom i det hele tatt. Vi har bl.a. rv. 20, som nå snart blir rv. 2. Jeg vil gjerne høre litt om hva statsråden mener om et forholdsvis høyt skatte- og avgiftsnivå i Norge kontra i Sverige, og vil gjerne også høre om samferdsel.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-02-01:
Jeg takker for et egentlig bedre svar, for det handler om å løfte seg selv. Men vi har noe som heter «fylkesmann», som ikke gir innbyggerne i Hedmark muligheter til å løfte seg selv. Vi har naturgitte ressurser, f.eks. muligheten til å kjøre snøscooter, men der sier fylkesmannen nei, det kan være en rovdyrpolitikk som ikke er i tråd med ønskene til dem som bor i Hedmark – og masse sånt. Så det å løfte seg selv er viktig. Men samtidig som man sier at man skal løfte seg selv, må man gi en mulighet til å kunne løfte seg selv. Mange føler at fylkesmannen er en sterk bremsekloss. Det kan gjelde det å lage et hyttefelt, f.eks. Ofte handler det om livskvalitet og bolyst, og hvis man får de to tingene, får man etter min mening også et næringsliv som fungerer. Derfor må fylkesmannen være mer smidig og si ja til mye mer enn han gjør. På den måten kan vi få et næringsliv som løfter seg selv, og en befolkning som løfter seg selv, og som sagt få ikke minst livskvalitet og bolyst.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-02-01:
Næringslivet i Hedmark har eit stort innslag av næringar som i dag er i sterk omstilling eller tilbakegang over heile landet. Samstundes ligg fylket geografisk langt unna dei områda som er naturlege lokaliseringsstader for dei næringane som har den sterkaste veksten i økonomien i dag. Eg tenkjer då t.d. på oljenæringa, på dei maritime og marine næringane og på fleire av dei nye tenesteytande næringane. I ei rangering som representanten Bredvold syner til, vil nødvendigvis nokre kome fyrst, medan andre kjem eit stykke ned på lista. At desse då gjer noko gale, slik representanten Bredvold vil ha meg til å seie, vil eg ikkje vere med på. Plasseringa på lista er sjølvsagt avhengig av dei kriteria som vert nytta, og dei føresetnadene dei ulike kommunane har for å score på desse kriteria. Slik eg kjenner Glåmdalsregionen og Hedmark fylke, vil eg tvert imot seie at dei gjer svært mykje rett i arbeidet sitt for ei positiv næringsutvikling. Det avgjerande for all utvikling er at næringslivet omstiller seg og sjølv tek vare på dei moglegheitene som finst. Frå det offentlege si side kan me leggje til rette både gjennom målretta verkemiddel og gjennom generelle rammevilkår. Her vil eg nemne verkemidla gjennom både Innovasjon Norge og SIVA. Når det gjeld rammevilkår, vil eg særskilt nemne den differensierte arbeidsgivaravgifta som store delar av Glåmdalsregionen nyt godt av. På oppmoding har òg KRD tildelt fylkeskommunen ekstra skjønsmidlar til omstilling av næringslivet i Kongsvinger. Eg veit at det er eit godt og tillitsfullt samarbeid mellom næringslivet og lokale og regionale styresmakter i Hedmark. I det siste halve året har dette gitt seg utslag i at SIVA har etablert tre næringshagar i Glåmdalsregionen og ein industriinkubator i Kongsvinger. Dette er verkemiddel som er retta inn mot kunnskapsbaserte arbeidsplassar. Det er ikkje gjort over natta å omstille eit samfunn som i stor grad har vore tufta på tradisjonell næringsverksemd, til nye næringar der kunnskap og menneskelege ressursar på mange vis vert viktigare. Frå departementet si side vil me leggje mykje arbeid i å følgje opp utgreiinga om korleis ein kan få til ei betre spreiing av dei kunnskapsbaserte arbeidsplassane. Eg vonar Hedmark også vil ha nytte av denne innsatsen. Eg har med eigne auge sett døme frå fylket som gjer meg overtydd om at Hedmark er på rett veg i si satsing, og eg har stor tru på at både Glåmdalsregionen og andre kommunar i fylket vil vere i stand til å klatre høgare på lista i framtidige NæringsNM.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-02-01:
Det vil verte litt langt dersom eg skal ta ei utgreiing om det norske skatte- og avgiftssystemet. Men at grensehandel kan ha betyding, kan ein ikkje avslå. Samtidig er det slik at det finst grenseregionar som skårar høgare i det same NM-et som det vart vist til i spørsmålet. Så eg trur det viktige ein gjer i Glåmdalen og andre regionar, anten dei er grenseregionar eller andre arbeidsmarknadsregionar, er å definere sin eigen styrke. Ein må definere kva ein er god på, definere dei menneskelege og naturgitte naturressursane, ikkje minst nytte dei moglegheitene som ligg gjennom Innovasjon Norge, SIVA og andre – eit godt samarbeid med fylkeskommunen er òg ein viktig bit – til å lyfte seg sjølv. Det har vist seg at det er det som er framtidas løysingar i dei regionane som skal greie å konkurrere i framtida.