Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-03-14:
I vårt demokrati er deltakelse viktig, og deltakelsen skal være representativ for befolkninga. Ingen partier i Norge ville finne på å gå til valg og åpent si at de vil ha mindre likestilling eller en styreform der noen grupper har rett til mer makt enn andre. For å lykkes med representativt demokrati trenger vi styringsredskaper. Samfunnskontrakten for å oppnå dette mellom de styrende og samfunnets innbyggere er nedfelt i Grunnloven, Hovedavtalen, Hovedtariffavtalen, avtalen om inkluderende arbeidsliv, tjenestemannsloven og lov om forbud mot diskriminering på grunn av kjønn, etnisitet, religiøs tro og seksuell legning. Rapporterings- og aktivitetsplikten gir en oversikt over hvordan situasjonen er, og hva som er blitt gjort for å oppnå målene på arbeidsplassen eller i etaten. I budsjettet for 2016 viste denne rapporteringa tydelig at justisetaten og spesielt politiet mangler den maktfordelinga og likestillinga vi ønsker. Og hva er utfordringene? Jo, det handler om utfordringer vi kan telle, og utfordringer som har med holdninger og dermed kultur å gjøre. Tallene for 2015 viser at det på enkelte områder går tregt og sågar i gal retning med hensyn til likestilling og mangfold i politiet: Det er få kvinnelige ledere, og det er inntektsskjevhet mellom kjønnene i utbetalt månedslønn. Kun 4,4 pst. hadde innvandrerbakgrunn, og til tross for nesten 45 pst. kvinneandel, som jo er bra, er kvinner med makt og ansvar tydelig underrepresentert. 28 pst. hadde personalansvar, og kun 16 pst. hadde lederansvar i polititjenestemannsstillinger. Politiets Fellesforbund, kvinnelige ansatte og politistudenter har gitt et innblikk i ukultur og ulovligheter i politiet. Det er situasjoner der kvinners kjønn og utseende er samtaletema mellom mannlige ansatte på jobb og i sosiale sammenhenger i forbindelse med jobb. I kjølvannet av åpenhet og rapportering av slike hendelser er det meldt om utstøting og reaksjoner som kan skremme ansatte fra å ta opp slike saker, slik to studenter beskrev det i Dagbladet i mai i fjor. Det er også stilt spørsmål ved ansettelses- og rekrutteringspraksisen: Er det kulturelle forhold mer enn kvalifikasjonsforhold som ligger til grunn for den ulikheten vi ser i makt- og lederstillinger? Er det den interne rekrutteringskulturen som skaper skjevhetene? Da vi behandlet politireformen i høst, var Arbeiderpartiets viktigste krav at den også skulle handle om kultur og ledelse. Professor Stig Ole Johannessen ved Universitetet i Nordland uttalte til Dagbladet at både generell diskriminering og seksuell og karrieremessig trakassering handler om en organisasjonskultur som på mange måter henger etter resten av samfunnet. Men det er gode intensjoner. Både politidirektøren og statsråden har signalisert at diskriminerende kultur og ulovligheter er uønsket i politiet. Men det er ikke bare uakseptabelt, det er ulovlig, og ansvaret for å gjøre noe med det ligger hos justisministeren. I media er han blitt oppfattet som at han har vært noe bagatelliserende, og at han ikke har tatt likestillingsarbeidet på alvor. Men det har han sagt at han gjør, og jeg forventer at han gir noen tilbakemeldinger i dag om hvordan han vil arbeide videre for å opprettholde den verdien at det ikke skal være en sånn kultur i politiet. Takket være aktivitets- og redegjørelsesplikten, gode tillitsvalgte og modige kvinnestemmer i politiet selv ser vi at det er et gap mellom det vi sier og ønsker, og det som er resultatet. Vi trenger handling. Jeg håper at statsråden i innlegget sitt kan være konkret når det gjelder handling, og også at innleggene, hvis det er flere som vil ha innlegg i salen i dag, kan komme med forslag til hva som kan være god handling i politiet for å stoppe en utvikling som går i gal retning. For jeg tolker det sånn – og jeg tror – at alle ønsker at tallene skulle vært annerledes. Derfor er jeg glad for at vi får denne debatten i stortingssalen om det som er viktig for både demokratiet, justissektoren, politiet og likestillingsarbeidet generelt. En kan tenke seg handlinger som f.eks. at noen personer får et spesielt ansvar for å følge opp likestillingsarbeidet. En kan tenke seg at en skal sette i verk prosjekter som handler om likestilling. En kan tenke seg at en skal ha øremerkede midler som skal gå til likestilling. Det er mange tiltak en kan sette i verk innenfor en etat for å håndtere dette, sånn at en får endret denne statistikken og bedret likestillinga. Undervisning om hva likestilling og seksuell trakassering er, kan også være et virkemiddel som kan bli virksomt når en har den typen utfordringer. Jeg tror at for alle oss her i stortingssalen er mangfold en verdi og en norm. Jeg tror at alle er enig i at endring av kultur krever mer enn fromme ønsker som vi alle egentlig slutter oss til, og som vi kan slutte oss til. Derfor ser jeg fram til denne debatten – å høre på justisministerens innlegg og lytte til gode innspill fra mine medrepresentanter.