trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-13:
Jeg vil orientere om at jeg har undersøkt om den sittende Domstolskommisjonen skulle se på dette spørsmål, men jeg har kommet fram til at det ikke vil være tjenlig, de har allerede fått tilleggsmandat. Men jeg har i mitt svar sagt at jeg vil sørge for at det blir en bred gjennomgang av spørsmålet om lekdommere utover de to konkrete endringsforslagene som jeg sa at jeg ville sende ut på høring allerede i vår. Jeg har den tro, i et demokrati, at en offentlig debatt i seg selv er et gode i et spørsmål som dette, fordi den offentlige debatt er det søkelys vi alle trenger for å kunne vise det fram som er rett og galt, det som er falskt og sant, det som er ekte og uekte. Og i det søkelyset siktes vi fort, i den forstand at det som står seg, det står seg, og det som ikke står seg, det står seg ikke. Så derfor skal jeg ikke prøve å knytte flere kommentarer til politisk aktivitet, annet enn å si at driver man påvirkning av domstolen, risikerer man som følge av det å oppnå inhabilitet, og det går jeg ut fra overhodet ikke var hensikten i det tilfellet som flere har siktet til. Derfor er jeg også sikker på at man vil finne fram til skillet mellom det som er normal informasjon i et demokrati, og det som kan oppfattes som helt klar, utilbørlig påvirkning. Jeg oppfatter det rett og slett som en følge av den normale åpne debatt, og synes ikke det er grunn til å dvele mer ved det. Samtidig er det slik – som representanten var opptatt av – at det er flere sider en bør dvele ved, og jeg vil nevne en av dem. En av dem er f.eks. alderssammensetning. Jeg har i en tidligere rolle i livet – lenge før jeg ble statsråd og stortingsrepresentant – sittet som meddommer og oppdaget at jeg var blant de yngste. Da var jeg 50 år, og vedkommende som vi skulle dømme, var 22 år. Jeg synes nok at juryen rundt meg burde hatt en litt mer nyansert sammensetning aldersmessig. Jeg kan bekrefte at den kjønnsmessige representasjon var i samsvar med det som tidligere er tatt opp. Men jeg undret meg i saken og har senere tatt det med meg, fordi det er klart at her er det skjevheter, og det kan man selvfølgelig ta med når man skal jobbe med dette lokalt. Jeg skal avslutte med å si at da jeg selv i sin tid som lokal folkevalgt ansvarlig i Oslo måtte gjøre dette, så jeg på det som en høytidelig handling. Jeg gikk rett og slett rundt og fant et representativt utvalg. Og jeg fant ut at folk syntes det var meget høytidelig og viktig å bli spurt, og de så på det som en stor heder og ære. Jeg antar at slik normal praksis kan gjennomføres av hvem som helst i Kongeriket, og jeg oppfordrer sterkt til at man bruker det sunne vett ved rekruttering av meddommere.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-13:
Jeg er av noen representanter spurt om domstolsutvalget skulle se på spørsmålet om lekdommere. Jeg får da gjenta det jeg sa i mitt hovedinnlegg, nemlig at jeg har drøftet det spørsmålet med domstolsutvalget og kommet fram til at det ikke er de som nå vil være de rette til å se på dette. Men fordi spørsmålet var betimelig, nemlig hvordan velger man lekdommere, har jeg, som jeg også sa i mitt innlegg, allerede tatt initiativ til at vi skal sende ut på høring forslag i vår om å utelukke stortingsrepresentanter fra de verv det her er snakk om, og også forslag om å innføre en aldersgrense på 70 år. Jeg har i tillegg sagt at vi skal sende ut et rundskriv som skal virke skjerpende i forhold til de valg som skal skje snart med sikte på å styrke representativiteten, og jeg har sagt at vi skal ha en bred gjennomgang av kompleksiteten i reglene – for de er komplekse – med sikte på å få dette gjennomgått og bearbeidet slik at det skal være godt tilgjengelig og vurdert før man velger noen i 2003. Så det arbeidet er igangsatt. Jeg understreket også i innlegget mitt at det er som borgere vi i fellesskap styrer demokratiet, det er som borgere vi blir partimedlemmer, og det er som borgere vi blir meddommere. Det er ikke som partimedlemmer vi blir meddommere, selv om vi i og for seg kan være det også dersom vi oppfyller alt det andre som ligger der, og det er jo, som noen har vært inne på, ofte heller ikke slik at ikke det er et sammenfall. Men når jeg uttrykker det så prinsipielt, er det fordi man må være noe prinsipiell, og det prinsipielle er at partiene er et praktisk verktøy som har fått en tung plass i vår måte å styre på. Men det er borgerne som i utgangspunktet har bestemt seg for å danne partier. Partiene har forskjellige oppfatninger, men det er borgerne – ikke partimedlemmene – som rekrutteres inn i meddomsutvalgene, inn i lagrettsutvalgene osv. Når jeg finner grunn til å foreta en slik prinsipiell oppsummering, er det fordi det er dette som er det prinsipielle tankegods som ligger bak den ordningen vi her snakker om, og som har vært opprettholdt gjennom mange, mange år. Som flere har vært inne på, har det vært en debatt om man i det hele tatt skulle ha ordningen eller ikke, og nå har man da satt søkelyset på disse utvalgene. La meg også til slutt bare slå fast det som er et helt klart grunnprinsipp i vårt land, at domstolene er uavhengige, påtalemyndigheten er uavhengig – og slik må det være. Og den rolleforståelsen tror jeg det av og til er veldig bra at vi alle blir minnet om, uansett hvilken plass, rang eller posisjon vi nå skulle ha, enten vi er norsk borger, stortingsrepresentant, lekdommer eller justisminister.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-04-13:
Jeg må presisere igjen: Vi har gått inn for å få en klarhet i det systemet som har vært på dette området. Og jeg må gjenta at det som Fremskrittspartiet sa i lag med flertallet i innstillingen fra justiskomiteen om endringer i lov om adopsjon og i lov om norsk riksborgerrett, syntes vi også var et skritt i riktig retning. Hovedpoenget med endringen i retningslinjene var at barn under 12 år som adopteres av norske borgere, automatisk skulle få norsk stasborgerskap. Her var det ikke snakk om dobbelt statsborgerskap, men at vi ville ha en ordning som går på at de automatisk skal få norsk statsborgerskap. Det er proposisjonens hovedinnhold, og det har vi støttet oss til. I tillegg hadde vi en særmerknad i innstillingen om den saken som saksordfører for den saken vi diskuterer i dag, Jan Petter Rasmussen fra Arbeiderpartiet, var inne på. Den gjaldt avgrensingen i forhold til barnets far. Vi er ved godt mot. Vi er fornøyd med det vi har gjort, og vi følger den linjen som vi mener er til gavn for både Konge og Fedreland og alle de personene som dette omfatter.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-13:
Jeg har i mange år vært bekymret over utvelgelsen av meddommere. Det heter så fint at man skal dømmes av sine likeverdige. Det skjer jo ikke når man dømmes av politikere som ikke er representative for befolkningens holdninger til straffeutmåling. Det er som vi vet bare Fremskrittspartiet som virkelig ønsker strenge straffeutmålinger. En meningsmåling før jul viste at 54 pst. av befolkningen var mest enig med Fremskrittspartiets kriminalpolitikk. Ca. 1 pst. var mest enig med Tor Nymo og Senterpartiet, og jeg tror oppslutningen om Venstre i denne målingen knapt var målbar. Når så meddommerne plukkes ut av et utvalg satt sammen politisk, betyr det at bare 10 pst. av meddommerne representerer Fremskrittspartiets holdninger, som er representative for 54 pst. av befolkningen. Det faktiske forholdet med denne utvelgelsen er altså at de aller fleste kriminelle i Norge dømmes av meddommere som har politisk liberale holdninger til straffeutmåling, og ikke av meddommere som har representative holdninger for den norske befolkningen, og som er tilstrekkelig selvstendige og uavhengige. Derfor er jeg veldig begeistret for at representanten Harald Hove fra Venstre nå reiser denne problemstillingen og ønsker å få en endring, slik at meddommerne blir mer representative for befolkningen. Én løsning kan selvfølgelig være at utvalget er hele befolkningen – alle myndige norske statsborgere. Det vil være det mest representative utvalget. Da kan man trekke ut flere enn man har behov for i hver enkelt rettssak, og skyte ut personer som måtte være de minst skikkede i hvert enkelt tilfelle. Men det er bare én mulig tanke. Den eneste fornuftige løsningen her er å la det domstolsutvalget som nå er i arbeid, vurdere hele problemstillingen. Det var det svaret jeg hadde ventet fra statsråden. Jeg vil derfor spørre om statsråden vil be domstolsutvalget vurdere de spørsmålene som tas opp i denne interpellasjonen. For øvrig vil jeg nå bebude at Fremskrittspartiet er innstilt på å stemme for forslaget fra representanten Rasmussen.
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 1999-04-13:
Vi trodde at denne saken nå var ferdig- og utdebattert, og vi kunne ikke se at det i forhold til begrunnelsen for dette heftet skulle være nødvendig å gå nærmere inn på dette nå. Jeg er svært overrasket over den type ordbruk og de sterke ord noen av representantene som har hatt ordet her, har benyttet. Derfor vil jeg bare helt kort peke på noen faktafeil som er kommet fram i denne diskusjonen. Det kan synes som om innspillene er basert på manglende kunnskap om hva heftet egentlig er. Det står i interpellasjonsteksten at en politisk organisasjon har tilskrevet de lekdommere de oppfatter som sine. Dette er helt galt. Det har aldri funnet sted noen slik tilskrivelse eller adresseliste. Det omtalte heftet har vært delt ut siden høsten 1996 på interne møter og konferanser i kvinnebevegelsen i Arbeiderpartiet, og noen av organisasjonsleddene i kvinnebevegelsen har fått det tilsendt. Interpellanten sa videre at det andre formålet med heftet var å få domstolene til å dømme strengere. Nei, det har faktisk aldri vært noe formål med heftet å få domstolene til å dømme strengere. Tvert imot, det var et informasjonshefte med informasjon om hva som skjer i en rettssak, og hvordan man kan bli hørt som lekdommer eller jurymedlem. Formålet med heftet var å gi kvinnene selvtillit nok til å forfekte sin egen mening, og ingenting annet. Hvis det at flere kvinner har selvtillit, grunnlag og informasjon nok til å forfekte sin egen mening fører til at vi får strengere straffer i noen volds- og voldtektssaker, så synes vi at det er helt ok. Det er helt i tråd med det stortingsflertallet, inkludert Venstre, flere ganger har understreket. Jeg er veldig glad for at flere, ikke minst statsråden, ser at det foreligger et stort informasjonsbehov overfor folk som er utpekt som lekdommere, og jeg håper at statsråden vil bidra til at de som trenger det, får sitt informasjonsbehov dekket. Vi har fått mange henvendelser fra folk som føler seg overkjørt og fortapt i systemet, og som føler at de ikke får fram sin mening og ikke blir tatt tilstrekkelig hensyn til. Det var det vi ønsket å gjøre noe med. Samtidig er det klart at Arbeiderpartiet benytter de kanaler og de mulighetene vi har til å si hva vi mener om straffeutmålinger på de ulike straffeområdene, noe også alle andre partier på Stortinget gjør.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 1999-04-13:
Jeg vil bare gi uttrykk for at jeg kan slutte meg til det som interpellanten her har sagt, og det som justisministeren har kommentert og sagt i denne debatten i dag. Jeg tror det er svært viktig, som samtlige talere i dag har fokusert på, at vi ikke skal ha partipolitiske avgjørelser i retten, og at vi derfor heller ikke nødvendigvis må ha den samme prosedyren i framtiden når det gjelder oppnevnelse av lekdommere. Her er det viktig at vi ivaretar det aspektet som det har vært fokusert på i dag. Og siden statsråden har gitt uttrykk for at man har tatt tak i dette, er forslaget fra Arbeiderpartiet egentlig unødvendig. Men ettersom det nå foreligger et forslag, ser ikke vi noen grunn til å stemme imot det. Det innholdsmessige er det ingen grunn til å være uenig i, men det hadde ikke vært nødvendig å fremme noe forslag i dag. Jeg har også lyst til ganske kort å kommentere det som går på det Tømmerås selv beskriver som veiledning. Det er sikkert det som var intensjonen med tipsheftet til Arbeiderpartiet, jeg har ikke noen grunn til å trekke det i tvil i det hele tatt. Vi er mange som ikke er fornøyd med at saker av den type som det spesielt har blitt fokusert på i den forbindelse, så lite vinner fram i rettssystemet – det gjelder både ved etterforskning, framføring til rettsbehandling og pådømmelse. Men, slik det har vært påpekt, veien til dette går ikke gjennom en påvirkning som kan virke inhabiliserende på lekdommere. Og når folk som har peiling på hva som vil virke inhabiliserende, gir uttrykk for det, syns jeg også, slik det har vært påpekt fra andre fra denne talerstol i dag, at representanter fra Arbeiderpartiet kunnet ha innrømmet at det var uheldig at veiledningen fikk den form det fikk. Dette er ikke noen stor sak. Men jeg syns det er viktig å understreke at alt som kan virke inhabiliserende, er uheldig. Det som kan virke opplysende og veiledende, er gunstig for dem som skal delta i prosesser, og jeg har da den tillit til statsråden at dette vil man, slik han har gitt uttrykk for her, legge opp til på en god og fruktbar måte i framtiden.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
På vegne av representantene Per Sandberg, Terje Knudsen og meg selv har jeg den glede å fremsette et forslag om å oppheve reguleringen av fjærkresektoren ved å ta denne sektoren ut av loven om omsetning av jordbruksvarer.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren. Den fremforhandlede jordbruksavtalen vil øke matvareprisene i Norge med ca. 1 pst. Isolert sett er ikke det mye, men vi ligger på verdenstoppen fra før, og våre naboland vil redusere sine priser fremover i henhold til landbruksreformen i EU. Vi har også utfordringene med lave avgifter i Sverige, WTO-forhandlinger osv. Kari og Ola Nordmann valfarter til Sverige. Grensehandelslekkasjen i år vil sette ny rekord med over 7 milliarder kr. Hva vil statsråden nå bidra med for å bedre rammebetingelsene og konkurransedyktigheten for norske landbruksvarer?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Norge setter stadig negative rekorder på dette området. Grensehandelslekkasjen har jeg nevnt, den vil passere 7 milliarder kr til Sverige i år. Vi har også det dyreste landbruk, bortsett fra Sveits, sier en fersk OECD-rapport. Og på grunn av de enorme subsidier som sprøytes inn i norsk landbruk, har vi stort sett overproduksjon på alle vanlige tradisjonelle landbruksvarer. Og da vil vi sette rekord nr. 3 i år: Det vil dumpes kjøtt i utlandet – over 9 000 tonn svine- og storfekjøtt. Det er hundrevis av trailere som vil frakte dette ut og dumpe det til verdensmarkedspriser og himmelske priser helt ned til 5 kr. kiloen. Hva vil statsråden gjøre for at forbrukerne i Norge skal komme bedre ut og for å rydde opp i denne organiserte galskapen?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren: «For å kunne avhende statens eiendommer og bygningsmasse på Fornebu uten å utløse notifikasjonsplikt til EFTAs overvåkningsorgan, bør det avholdes en uavhengig takst før staten utpeker den private samarbeidspartner for IT- og kompetansesentret. Har Nærings- og handelsdepartementet innhentet slik takst, eller er slik takst under arbeid? Hvis ikke, hvilken begrunnelse har departementet for å utsette dette?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Stortingsflertallet har sagt at verdien av statens grunn og bygninger avgjøres ved takst i henhold til EØS-reglementet. Etter Stortingets vedtak den 25. februar ville det vært mulig, slik jeg ser det, å bestille en takst basert på de forutsetninger som ligger i forslag til kommunedelplan 2. Endringer som måtte bli vedtatt etter Bærum kommunes behandling av planen den 16. juni, vil da måtte føre til justeringer. Men jeg understreker: Det er justeringer som, slik jeg har forstått det etter å ha snakket med EØS-jurister, kan foretas uten at man notifiserer. Når det gjelder det statsråden påstår om inhabilitet, gikk det vel an å velge takstmenn – eventuelt tre uavhengige takstmenn – som det var stor sannsynlighet for ikke ville være involvert i forhold til de tilbyderne som har kommet med tilbud på Fornebu.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Det har hele tiden vært kjent at det var daværende administrasjonsminister Løwer og Regjeringen som tilla Bærum kommune reguleringsansvar. Det har gått igjennom i formannskapet, og høyst sannsynlig vil det passere kommunestyret med klart flertall den 16. juni, så jeg vil påstå at det måtte kunne gå an å justere dette, og få avholdt en takst på bakgrunn av Bærums vurderinger når det gjelder å utnytte dette området. Men jeg vil også spørre statsråden om han i disse vurderingene har konsultert andre departementer, f.eks. Arbeids- og administrasjonsdepartementet, om avholdelse av takst. Mener han ikke at det er veldig viktig at dette takstarbeidet har stor fremdrift, for resultatet vil jo være uavhengig av valg av aktør?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren: «Omsetningsrådets vedtak 19. mars 1999 om å begrense Tines leveringsplikt til private meierier er i strid med Stortingets intensjon om like konkurransevilkår på foredlingsleddet i melkesektoren. Private meierier som vil utvide virksomheten eller nye meierigründere, vil møte sterke konkurransebegrensninger. Vil statsråden ta et initiativ slik at Omsetningsrådets sammensetning kan endres til fordel for forbrukerne?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerte at han ikke ønsket å ta noe initiativ for å endre sammensetningen i Omsetningsrådet. Og da er det kanskje på tide at Stortinget tar et initiativ. Det er jo lenge siden 1992 nå. Og den praktiske situasjonen ut fra det vedtaket som er fattet, er at landbruksorganisasjonene sitter på begge sider av bordet og har en avgjørende betydning når det gjelder landbrukspolitikken innenfor visse områder. Nå behandlet Stortinget ny markedsordning for melk, og der ble det fremhevet fra Stortingets side at det skulle skapes konkurranse i foredlingen basert på åpne, sammenliknbare og like forhold. Mener statsråden at dette vedtaket i Omsetningsrådet er forenlig med Stortingets ønske om like konkurransevilkår? Ellers er det alvorlig hvis Omsetningsrådet kan sette seg over stortingsvedtak.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Han har i flere omganger nå understreket at det er landbruket via omsetningsmidlene som finansierer dette, som liksom en formildende omstendighet. Men det som i realiteten skjer, er at man legger en del av disse varene inn på reguleringslageret, slik at man ikke får for mye landbruksvarer ut i markedet, som kan bidra til å presse prisene nedover. Man ivaretar da kun landbrukets interesser og ikke forbrukernes interesser. Det er det som er mitt hovedpoeng. Vi vet at vi ligger på verdenstoppen når det gjelder priser på matvarer fra før, så hvorfor ikke håndtere dette noe bedre og gi forbrukerne en mulighet i Omsetningsrådet til å si ifra om dette? Mener ikke statsråden det er betenkelig at produsentorganisasjonene sitter på begge sider av bordet i en flertallssituasjon, når det beviselig påvirker prisene på norske landbruksvarer?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Til samferdselsministeren. – Vi husker alle at sentrumspartiene før valget foreslo betydelige økninger i veiinvesteringene, mens de i inneværende års budsjett har fått gjennomført 10 pst. kutt i veiinvesteringene. Ifølge Sunnmørsposten den 19. april har samferdselsministeren uttalt at statsministeren overfor ham har gjort klart at han «ikke skal ha noen forhåpninger om noe løft i samferdselsbevilgningene i årene framover». Beskjeden fra samferdselsministeren var at «folk må innstille seg på at vi blir liggende på det lave nivået som vi er på i dag». Hvis Regjeringen vil videreføre dagens nivå på veiinvesteringene, betyr det at den nåværende veiplanen ikke kan gjennomføres. Hvordan vil Regjeringen i så fall legge fram for Stortinget omprioriteringene innenfor planen, slik at Stortinget får anledning til å forholde seg til det?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Det er interessant at statsråden her gjør det klart at planleggingen for neste veiplanperiode bygger på et nivå som er vesentlig lavere enn det nivå vi har for inneværende periode. Det vesentligste her er likevel at statsråden rimelig klart har gitt uttrykk for at man må forvente at man i denne perioden ikke engang vil foreslå bevilgninger som tilsvarer det som man tidligere kritiserte så sterkt, som var Arbeiderpartiets veiplan, og langt mindre følge opp sine egne forslag til veiplan. Da er mitt poeng at veiutbyggingene i veiplanen er forelagt Stortinget, og Stortinget har tatt standpunkt til prioriteringene, og Stortinget forholder seg til den fastsatte veiplanen med mindre Regjeringen legger fram for Stortinget til vurdering et annet opplegg. Når nå statsråden gjør det rimelig klart at han ikke legger opp til å gjennomføre den veiplanen som ligger til grunn, må det også være en forutsetning at Stortinget får anledning til å forholde seg til det. Hvordan vil statsråden sørge for at så skjer?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Nå viser statsråden til økningen i antall flybevegelser. Men det er jo Regjeringen som godkjenner økningen i antall flybevegelser, og i fjor høst godkjente denne regjeringen en betydelig økning i antall flybevegelser over Gardermoen uten å ha sikkerhet for at man hadde kapasitet med hensyn til flygeledere til å møte den økte trafikken. Var det en rimelig beslutning?
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Som representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen vet, vil Nasjonal transportplan bli lagt fram i mars neste år, og allerede et år før den ordinært berammede tidsfrist vil Stortinget ha dette til behandling her i salen. Det betyr at prioriteringer vil skje både mellom luftfart, mellom jernbane, mellom havner og mellom veger. Der vil også Regjeringens prioriteringer bli omtalt, og ulike spørsmål vil bli veid mot hverandre. I mitt råd til dem som planlegger på vegsektoren i tiden framover, har jeg brukt utgangspunktet 1999-nivå. Det er et greit utgangspunkt i planleggingssammenheng. Det vil alltid være slik at størrelsen på de enkelte bevilgninger bestemmes i det enkelte statsbudsjett, og det vil kunne svinge litt opp og litt ned. Når det gjelder oppfyllelsen i forhold til veg- og vegtrafikkplanen, vil denne regjeringen og dette stortinget ligge godt an i forhold til det den forrige regjering og det forrige storting gjorde med hensyn til graden av oppfyllelse i forhold til vedtatt veg- og vegtrafikkplan. Når det derimot gjelder statsministerens uttalelser som skal være sitert i Sunnmørsposten, har jeg en gang før kommentert det i denne salen, og gjentar det: Når en journalist spør om en statsråd fra Distrikts-Norge har fått løfter om økte bevilgninger, og vedkommende svarer at statsministeren har verken lovt økte bevilgninger eller reduserte bevilgninger, er det opp til journalisten å vurdere hvilken overskrift han vil lage.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Det vil fortløpende skje gjennom de årlige budsjettframlegg, og Regjeringen forholder seg til Stortingets prioriteringer inntil Stortinget gjør endringer i sine prioriteringer. Jeg vil minne om at vi bare er to år på vei i inneværende periode. Det betyr med andre ord at de tallene som vi nå diskuterer, ikke trenger å være de samme i alle de årene vi har foran oss. Men i planleggingssammenheng har jeg skissert et utgangspunkt som det er riktig å legge seg på. Jeg kan med andre ord ikke se at debatten om samferdsel i Norge bare skal dreie seg om veger. Samferdsel er tog, fly etc., etc. Samferdselsbevilgningene i Norge må ha et høyt nivå også i fremtiden, men prioriteringene innenfor samferdselsbevilgningene kan variere litt fra år til år.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jo, hvis det var tilfellet, ser statsråden det. Når det gjelder endringer i forhold til Eiksundsambandet og andre prosjekt som er nevnt, er ikke dette en realitet. Det er ikke tatt noe konkret standpunkt om endringer innen prioriteringer etc. Det jeg har påpekt ganske sterkt, er at det er nødvendig at vanlig saksgang skal gjennomføres i Vegdirektoratet og så i departementet, og vi skal ha de påfølgende prioriteringer klart for oss før vi går videre. Fra en fagstatsråds side er det alltid slik at man gjerne skulle gjort noe mer enn både vegplanen og andre planer tilsier. Men også en statsråd har å forholde seg til de budsjettrammer som Stortinget til enhver tid vedtar, og man har vedtatt en budsjettramme for inneværende år, og det har denne statsråden å forholde seg til.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jeg ville vært helt enig, hvis det var slik. Dugnad er viktig i det norske samfunn for å løse felles oppgaver. Dugnad vil jeg fortsette å invitere til. Andelen i denne dugnadsprosessen kan alltid diskuteres. Jeg har uttalt at man ikke skal forutsette den helt store statlige deltakelse i dugnader og tallfeste eller prosentfeste det. Det kan av og til gi overraskelser. Men jeg har samtidig sagt at skal vi forsere prosjekter i Norge som man ønsker forsert i forhold til de ressurser som er tilgjengelige, må man ta utradisjonelle virkemidler i bruk. Bompengeprosjekter kan være løsningen. Da får man løst dette tidligere, man får større effekt av investeringene tidligere, og man rydder plass for prosjekter som står lenger bak. Og igjen – husk på at bompengeprosjekter ofte er de eneste prosjekter hvor øremerkede midler i hovedsak går direkte til prosjektene som skal gjennomføres.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jeg ville nok ikke uttale meg korrekte hvis jeg ikke tar høyde for forsinkelser når det gjelder Oslopakke 1. Det jeg har bedt mine folk klargjøre, er: Hva står igjen av investeringsbehov etter at perioden for Oslopakke 1 er ute? På det har jeg foreløpig fått til svar: Behovet er 5 milliarder kr. Det har betydning for fremdriften av andre prosjekter, det har betydning for hvordan vi vinkler Oslopakke 2 videre, som i hovedsak er en kollektivpakke. Men det er slik at når man har en totalramme til rådighet, over ett år eller flere år, må de ulike store prosjekter som skal innpasses, ta høyde for at det kan skje kostnadsøkninger, forskyvninger, og det må også tas høyde for at de vil utelukke andre prosjekter. Det denne statsråden har prøvd å si både i forhold til Østfoldpakken og Oslopakke 2, er at jeg nå har behov for, og har holdt på en stund, å pakke opp pakken for å se på hvilke elementer som raskt kan komme til Stortinget, og hvilke elementer som eventuelt må vente til framlegging av Nasjonal transportplan i mars neste år. Min intensjon både når det gjelder Oslopakke 2 og Østfoldpakken, er at jeg skal være i stand til å presentere det for Regjeringen og videre for Stortinget på sensommeren/tidlig på høsten.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Dette som det nå spørres om, er litt vanskelig å håndtere rett over bordet uten å ha snakket mer sammen med de involverte parter. Hvis presidenten og spørreren tillater det, vil jeg gi et rundt svar nå og si at dette som representanten spør om, nå er under nøye vurdering, er under oppfølging og er grunnlag for forhandlinger mellom de parter som er inne både i Oslopakke 1 og Oslopakke 2.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Regjeringen vil komme til Stortinget med sin holdning innen rimelig kort tid. Vegprising er ikke noe nytt bompengesystem. Vegprising er et trafikkreguleringssystem for dem som ønsker å ta det i bruk. Denne statsrådens formål med å videreføre prinsippet og diskusjonen om vegprising er basert på Stortingets eget flertallsvedtak, hvor Stortinget i flere år har bedt om at departement og regjering utreder dette. Det vil bli gjort. Det vil videre bli foreslått et hjemmelsgrunnlag for at man lokalt kan fatte vedtak om vegprising. I et veiprisingssystem er pengene et biprodukt, trafikkreguleringen er hovedsaken. Det er ikke meningen at vegprising og bompenger skal brukes på samme områder. Det betyr at hvis et slikt opplegg gjennomføres, vil det måtte skje reforhandlinger eller utsettelse av gjennomføring av vegprising – reforhandling da med bompengeselskapene, hvis det skulle bli aktuelt. Med andre ord – her er det ikke snakk om å innføre nye avgifter for avgiftenes skyld. De som måtte innføre dette, gjør det av trafikkreguleringsgrunner. Og så er det et meget viktig punkt, og det er at det er Stortinget som har styringen med det. Alle disse sakene vil gå via vegdirektorat til regjering og storting, og Stortinget fatter enkeltvedtak om hvordan dette skal praktiseres.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Regjeringen og statsråden har ikke tenkt å tre noe som helst ned over folk flest. Tvert imot har statsråden den holdning at dette skal det fattes lokale vedtak om, det skal være lokale vedtak som ligger i bunnen, og det betyr med andre ord at de som har problemene lokalt, også må finne løsninger. Jeg går ut fra at representanten Nilsen ikke mener at denne statsråden skal la være å følge opp Stortingets vedtak og Stortingets merknader. Det er det jeg vil gjøre når jeg skal presentere dette, via Regjeringen, for Stortinget, og så må Stortinget ta stilling til dette. De midler som måtte komme inn ved vegprising, der pengene er et biprodukt av trafikkreguleringene, er etter mitt syn riktig å bruke til trafikkformål. Det betyr med andre ord at vi høster gevinster, samtidig som vi får en nyttig trafikkregulering.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
En reduksjon i kollektivtrafikken bekymrer denne statsråden. Det bekymrer denne Regjeringen, og jeg håper det også bekymrer Stortinget. Jeg erkjenner at denne rapporten viser det motsatte av det som var en ønskelig utvikling. Men da må jeg også si at her er det mange aktører på banen. Jeg forstår representanten Inge Myrvoll slik at han ønsker at staten skal gå sterkere inn og styre fylkeskommunenes prioriteringer og bruk av virkemidler overfor kollektivtransporten. Jeg er betenkt over det, i og med at kollektivansvaret i hovedsak ligger hos fylkeskommunene og kommunene. Men jeg er fullstendig klar over at man gjennom noen år har satt inn en betydelig effektiviseringsgevinst i forbindelse med kommuneøkonomien, en effektiviseringsgevinst som kanskje har vært for høy. Det er derfor grunn til å reise spørsmålet om forutsetningene for effektiviseringsgevinsten bør justeres. Jeg vil også minne om at samferdsel er et av de få områder der det er igjen frie inntekter. Jeg erkjenner at fylkeskommunene står overfor et tøft valg når man skal matche øremerkede bevilgninger med frie bevilgninger og dermed lettere tar fra enkelte områder enn fra andre. Konklusjonen min er at dette er et tema som nøye vil bli fulgt videre opp, men jeg ser det ikke riktig i dag å gripe inn i fylkeskommunenes prioriteringer.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Noe av virkemidlene har jeg så vidt berørt tidligere i dag, og det er innvinklingen på samferdselsbudsjettet. Jeg har prøvd å si at det ikke bare er veier som er på samferdselsbudsjettet. Der er fly, der er jernbane, og der er også til en viss grad kollektivtrafikk. Med andre ord vil vi innenfor et totalt samferdselsbudsjett måtte se på fordelingen mellom de ulike aktørene og hvilke budsjettmidler de skal få til rådighet. Vi vil dermed også via kroner og øre motivere til økt kollektivandel. Når det gjelder de årlige kuttene som det henvises til i kommuneøkonomiproposisjonen, vil dette også måtte vurderes fortløpende. Jeg har ingen problemer med å se at dette kan slå begge veger. Opprinnelig var det en effektiviseringsgevinst, og man skulle også få en miljøgevinst ut av dette. Nå må vi vurdere om dette i virkeligheten har skjedd.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Statsråden er ikke kjent med de konkrete tallene som representanten opererer med når det gjelder sommeravviklingen. Jeg vil derfor måtte gå tilbake og få dette nærmere undersøkt. Men: Som utgangspunkt har man for tiden en klar mangel på flygeledere i Norge. Jeg har derfor behov for å understreke at dette er et spørsmål som er tatt meget alvorlig i den senere tid, og for så vidt også i 1990-årene, og i begynnelsen av 1990-årene la man til rette for en ny måte å utdanne flygeledere på, og man inngikk avtaler med flygelederne når det gjaldt arbeidstid og overtid. Jeg ser for meg at vi i løpet av år 2000 vil komme rimelig brukbart ut når det gjelder Gardermoen og Oslo kontrollsentral. Men jeg må nok i denne sal si at vi på landsbasis heller ikke vil være i mål med behovsdekningen i år 2000. Luftfartsverket utdanner vanligvis sine flygeledere ved kurs i England og ved praksisopplæring i Norge. Begrensningen i opplæringskapasiteten ligger i antall flyplasser med tilfredsstillende trafikksammensetning og volum. Gjennom 1990-årene er eksisterende utdanningskapasitet utnyttet, og 120 av landets 370 flygeledere er utdannet i perioden 1989 – 1998. Vi har videre kjøpt utdanningskapasitet i Sverige og i Canada. Vi har 13 aspiranter i Sverige og 15 i Canada. Det spesielle med disse kontraktene er at aspirantene føres helt fram til sertifisering i de respektive landene. Når de da kommer tilbake til Norge, er de ferdig utdannet. Vi vil fortsette med dette og inngå avtaler med naboland.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Ingen blir født som flygeleder her til lands. Det betyr med andre ord at de må gjennom en utdanningsperiode. De må gjennom en kvalifiseringsperiode. De som skulle ha gjort tjeneste i dag for å dekke behovet, burde mer eller mindre ha vært klarert for tre-fire år siden. Det vi når gjør, er å forberede oss på at den situasjonen som vi er i i dag, ikke skal oppstå i løpet av de nærmeste årene. Når det gjelder den konkrete sommersituasjonen, vil alle krefter bli satt inn, både når det gjelder omplasseringer og når det gjelder effektivisering, slik at vi kan se lufttrafikktjenesten som en helhet. Men jeg kan ikke her og nå fra Stortingets talerstol bekrefte at det ikke vil oppstå problemer under den økte trafikken som det vanligvis er i en sommersesong.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Representanten Myrvoll peker på et meget viktig område i forbindelse med den situasjonen vi er kommet opp i. På grunn av den sterke veksten i antall flyginger i 1998 og 1999 har bemanningssituasjonen selvfølgelig blitt forverret. Den forventede etterspørselen etter både nyutdannede og utenlandske flygeledere vil gradvis avhjelpe situasjonen på sikt, men ikke allerede i dag. Vi har altså tenkt også i de baner. Når det gjelder reguleringer av den frie konkurransen i luften, er dette litt langsiktige tanker. Det er fri anledning til å etablere seg og fly fra Gardermoen. Det betyr med andre ord at så lenge flyselskapene ser seg tjent med den ordningen man har i dag, er det fra myndighetenes side vanskelig å tenke seg andre tiltak enn avgifter på sikt. I tillegg er det i miljøsammenheng forunderlig at Stortinget nå går over fra seteavgift til passasjeravgift, noe som var en regulering i seg selv.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Hvis beslutningen ensidig var tatt i fjor uten at det var lagt føringer tidligere, kunne noe av denne kritikken rettes mot denne regjeringen og mot de statsråder som har hatt ansvaret på dette området. Men det er slik at da Gardermoen ble planlagt og igangsatt, ble det forutsatt et økt nivå på flybevegelser og på kapasitet. Flyselskapene hadde grunn til å tro og regne med at deres behov ble dekket. Derfor er det i ettertid bare å innrømme at antall flybevegelser, antall gjennomførte trafikkbevegelser var større enn vi var i stand til å håndtere på Gardermoen i oppstartingsfasen. Vi regner med at dette skal være under kontroll i løpet av sommeren, og i alle fall til vinteren som kommer, men jeg kan ta selvkritikk på at vi ikke hadde kapasitet nok til å gjennomføre det antall flybevegelser det var lagt opp til.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
For det første skjer det en utvelgelse allerede ved opptak. Det skjer også en del frafall og utvelgelse underveis, og den siste runden ved en endelig eksamensavleggelse. Det er vel som i samfunnet for øvrig en prosess man er igjennom, og jeg synes det er veldig vanskelig å gå inn på selve utdanningens innhold her og nå. Jeg har imidlertid merket meg det som representanten har sagt, og vil ta dette med videre. La meg si når det gjelder spørsmålet om utenlandske flygeledere, at Luftfartsverket har tatt initiativ til å endre regelverket. Kravet om norsk statsborgerskap er borte, slik at man får anledning til å ansette utenlandske flygeledere. I løpet av mars 1999 er det tilsatt tre svenske flygeledere, ved Oslo kontrollsentral i Røyken – en – og ved Gardermoen kontrolltårn. Det er videre sendt tilbud om jobb til flere svenske og danske søkere. Vi er underveis.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
I St.meld. nr. 41 for 1993-94, Nytt overordnet styringssystem for Statens vegvesen, er det forutsatt at effektivitet og dokumentasjon av konkurranseevne er et sentralt krav for produksjonsvirksomheten i Vegvesenet. En forutsetning for å være konkurransedyktig er at maskinparken både dimensjoneres og fornyes slik at driften blir mest mulig lønnsom. Jeg legger til grunn at Stortingets forutsetning om effektivitet og dokumentasjon av konkurranseevne står ved lag. Jeg kan opplyse om at Vegvesenet har fulgt opp budsjettinnstillingen ved å pålegge vegsjefene ikke å investere i maskiner som det er god tilgjengelighet på i det private markedet. Maskininvesteringene har i stedet blitt rettet mot maskintyper som det er vanskelig eller kostbart å leie i det private markedet. Dette har medført en modernisering og utskifting av gammelt og utrangert materiell. Vegvesenets egenproduksjon har derfor redusert maskinkostnadene i 1998 i forhold til i 1997. Innleie av private maskiner og bruk av private underentreprenører har på den annen side økt med 170 mill. kr eller 11 pst. i 1998 i forhold til i 1997. Videre kan jeg opplyse om at Vegvesenets investeringsrammer for egne maskiner er redusert med 26 pst. fra 1998 til 1999. Videre har Vegvesenet igangsatt et omstillingsarbeid i produksjonsavdelingen, hvor en legger stor vekt på å tilpasse organisasjonen til det forventede oppgavevolumet i tiden framover. Når det gjelder departementets oppfølging, kan jeg opplyse at Statskonsult er engasjert for å gjennomgå konkurranseforholdene i Statens vegvesen. Blant annet er Statskonsult gitt i oppdrag å vurdere mulige tiltak for å øke konkurransen dersom denne ikke er tilfredsstillende. Etter planen skal rapporten foreligge i løpet av sommeren, og jeg tar sikte på å omtale disse spørsmålene nærmere i budsjettproposisjonen.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
La meg først si at det var hyggelig at både representanten Nistad og statsråden hadde samme innfallsvinkel og denne gangen så ut til å være både på samme linje og trekke samme positive konklusjoner. Det kunne vært fristende i dag å framlegge en skryteliste som det nå er bedt om, men jeg ber om å få lov til å gjøre det først når vi kommer til budsjettbehandlingen og gjennomgangen av teksten der. Det vil tidsmessig også være det mest naturlige. Jeg har tatt oppfordringen, men ber om henstand med presentasjonen.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
I sitt vedtak den 17. desember 1998 bad Stortinget Regjeringen om å legge nordre trasé, alternativ C, til grunn for den videre planlegging av Lofotens fastlandsforbindelse. Med dette valget ble det klart at den allerede bygde vegstrekningen mellom Fiskebøl og Raftsundet vil inngå som en del av Lofotens fastlandsforbindelse. Hadde Stortinget valgt tunnel under Hadselfjorden som planløsning, ville strekningen mellom Fiskebøl og Raftsundet ikke blitt en del av denne forbindelsen. I tråd med Stortingets vedtak fattet Miljøverndepartementet den 11. februar 1999 vedtak angående fylkesdelplan for Lofotens fastlandsforbindelse. I godkjenningsbrevet til Nordland fylkeskommune heter det bl.a.: «Alternativ C vil ligge til grunn for videre planlegging fram mot reguleringsplannivå. På dette plannivået skal usikkerheten for kostnadsanslagene være redusert til +/- 10 %.» Nå arbeides det for fullt med reguleringsplaner for den gjenstående strekningen mellom Raftsundet og Gullesfjordbotn. Reguleringsplan for den første delstrekningen fra Raftsundet og østover vil tidligst være klar for godkjenning på slutten av inneværende år. Når det gjelder tidspunkt for bygging av Lofast, vil Samferdselsdepartementet komme tilbake til dette i forbindelse med Nasjonal transportplan, våren 2000.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Departementet kan bidra med å sikre at framdriften i prosjektet holder maksimal fart. Det som nå skjer, er det jeg refererte i mitt første svar: Det arbeides nå for fullt med reguleringsplaner for den gjenstående strekningen mellom Raftsundet og Gullesfjordbotn. Disse reguleringsplanene må vi ha for å være i stand til å videreføre prosjektet. Når det gjelder tidsaspektet, vil reguleringsplanen for den første delstrekningen fra Raftsundet og østover være klar for godkjenning tidligst på slutten av inneværende år. Det er de opplysninger statsråden sitter inne med. Det er maksimal fart på selve utredningsprosessen, og det er fra statsråden og departementet ikke noe ønske om, eller på noen måte noe forsøk på, ikke å følge Stortingets vedtak og få prosessen gjennomført etter den tidsplan som er bestemt.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Hensikten med kollektivfelt er å bedre fremkommeligheten for kollektivtrafikken. Derfor er det også mitt utgangspunkt at disse feltene først og fremst må sikres for de kollektive transportmidlene. Spørsmålet omkring bruk av kollektivfelt er imidlertid tatt opp flere ganger, senest av representanten Terje Johansen i Stortingets spørretime den 6. mai i fjor. Bakgrunnen for spørsmålet var da fremkommelighetsproblemer for kollektivtrafikken i disse feltene og et ønske om å begrense bruken av kollektivfelt for annen trafikk. Samferdselsdepartementet har bl.a. på bakgrunn av initiativ fra Stortinget bedt Vegdirektoratet utrede nærmere spørsmålet om bruken av kollektivfelt med sikte på en avgrensning i bruken av disse feltene. Vegdirektoratet er nå i oppstarten av et prosjekt kalt «Bruk av kollektivfelt og kameratkjøring». På bakgrunn av dette finner jeg ikke nå grunnlag for å ta initiativ til å åpne kollektivfeltene for handikappede.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
La meg minne om mitt første svar, der jeg understreket at kollektivfelt primært er for kollektivtrafikken. Det har stor betydning for hvem som slipper inn i disse feltene. Jeg henviste også til de utredninger som er på gang. La meg også minne om at hastigheten som brukes i de ulike feltene, kan være avgjørende for fremkommeligheten, ikke minst når det gjelder kollektivfeltet. Når det gjelder spørsmålet om handikappede skal gis forrang i forhold til øvrige trafikanter, er egentlig problemet for Samferdselsdepartementet å vurdere det motsatte akkurat i dag: Hvordan kan vi redusere bruken av kollektivfelt fra utenforstående, slik at kollektivtrafikken kan komme bedre fram? Så dette dilemmaet er stadig noe vi er nødt til å vurdere.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
NSB Agenda er det nye navnet på produktet for reiser på mellomdistansestrekninger der hovedtyngden av kundene reiser mellom 45 minutter og tre timer. Produktet gjelder strekningene som i dag trafikkeres med intercitytog, dvs. innenfor trianglet Skien, Lillehammer og Halden, og regiontog, dvs. strekningen Gjøvik-Oslo, samt Rørosbanen, Raumabanen og delstrekninger på Nordlandsbanen. Det er i inneværende rammeavtale om statlig kjøp av persontransporttjenester mellom Samferdselsdepartementet og NSB BA for perioden 1998-2001 ikke tatt høyde for investeringer i nytt materiell for Gjøvikbanen. NSB opplyser imidlertid at de i disse dager er i ferd med å avslutte en utredning om mulighetene for investering i nytt materiell på Gjøvikbanen som vil bli tatt med i grunnlaget for utformingen av ny rammeavtale for perioden 2002-2005.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jeg kan godt skjønne at representanten ikke er like godt fornøyd her. Men vi skal huske på at NSB BA er et eget selskap, en egen struktur som i stor grad planlegger og investerer innenfor de prioriteringer som styret gjør. Det jeg svarte på og forholder meg til, er kjøp av transporttjenester mellom Samferdselsdepartementet og NSB BA, og der understreket jeg at det ikke er tatt høyde for investeringer i nytt materiell for Gjøvikbanen i tiden 1998-2001. Jeg har varslet det som NSB har signalisert, at man vil se på mulighetene for investering i nytt materiell på Gjøvikbanen for perioden 2002-2005. Det betyr med andre ord at dette som representanten etterspør, vil bli vurdert i forbindelse med utformingen av ny rammeavtale. Når det gjelder hva som er nytt – helt nytt eller delvis nytt – tror jeg vi får komme tilbake til dette direkte med NSB i en senere runde.
Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg vil stille følgende tilleggsspørsmål til statsråden: Hvilket signal er det Regjeringen sender ut når man midt i veiplanperioden legger opp til at prosjekt som er prioritert av fylkesting og storting, ikke blir gjennomført? Jeg tenker i denne forbindelse på statsrådens svar i spørretimen vedrørende Eiksundsambandet og Regjeringens opplegg for veiforbindelsen mellom Huftarøy og Hundvåko i Austevoll i Hordaland. Det samme gjelder manglende gjennomføring av prosjekt i stamveinettet som er prioritert av Stortinget. Ser ikke statsråden at dette undergraver veiplanen som styringsdokument, nettopp i en tid hvor Regjeringen selv har understreket behovet for langsiktig styring i samferdselssektoren?
Oddvard Nilsen (Høyre), 1999-05-26:
Det er ikke noe nytt at sentrumspartiene har gått fra løftene fra våren 1997 når det gjelder veiplanen, men la nå det ligge. Det er åpenbart at det er et problem knyttet til at Regjeringen reiser land og strand rundt og ber om dugnad og nye bompengeprosjekter i en situasjon hvor staten ikke er i nærheten av å kunne oppfylle sine forpliktelser med hensyn til de bompengeprosjektene som allerede er i gang. Ser ikke statsråden at man er i ferd med faktisk å øke gapet mellom de løfter staten gir, og statens mulighet til å innfri de løftene, idet de ber folk om å bli med på nye dugnader?
Oddvard Nilsen (Høyre), 1999-05-26:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren. Etter at den nye statsråden tiltrådte, hersker det stor tvil om Regjeringens holdning til veiprising, eller rushavgift, som det nå kalles på folkemunne. I stortingsdebatten i forrige uke om bompengepakken på Nord-Jæren ble det fra regjeringspartiene gitt ulike signaler om partienes holdning til veiprising. Og mitt spørsmål er: Kan statsråden avklare sentrumsregjeringens holdning til veiprising?
Oddvard Nilsen (Høyre), 1999-05-26:
Jeg takker for svaret, og det bekrefter jo igjen at Kristelig Folkeparti som hele tiden har vært spydspissen med hensyn til veiprising, fortsatt er det. Og det er heller ikke noe nytt, for Kristelig Folkeparti uttalte, sammen med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, følgende i forbindelse med veiplanen at de «viser til at kødannelsen særlig i rushtiden er et problem i de store byene. … Flertallet har tidligere uttrykt seg positiv til prinsippet om at slike kostnader kan innkreves i et system med vegprising. Målet er at vegprising skal fungere som et trafikkregulerende virkemiddel». De uttalte også i forbindelse med veiplanen, at staten kan pålegge dette. Dette uttalte de seg også positivt til. Men hovedregelen skal være at det skal være lokalpolitisk enighet. Det står videre at veiprising ikke bare skal kunne brukes i byene våre. Betyr dette at vi nå faktisk kan følge opp det som står i veiplanen, at sentrumsregjeringen har tenkt å innføre et system også utenfor byene og trykke det ned på lokalbefolkningen uten at det er lokalpolitisk enighet, og at Regjeringen vil gjøre det? Det var det som stod i veiplanen.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg vil få lov å stille et spørsmål til samferdselsministeren. Stortinget får snart Oslopakke 2 til behandling, og Oslopakke 2 er en samlet investering og en plan over satsing i kollektivtrafikken. Oslopakke 1, som omhandlet en samlet plan for utbygging av hovedveinettet i Oslo- og Akershus-området, ble vedtatt av Stortinget for en del år siden. Går Oslopakke 1 etter planen, og vil Oslopakke 1 bli fullført i henhold til den vedtatte planen?