trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Om det trengs en bedre beskyttelse – det kan definitivt være, men da kan vi se på de virkemidlene vi har innenfor naturmangfoldloven. Jeg kan også vise til at vi har et kulturlandskap som er vernet, på Bygdøy – ganske sammenliknbart med store områder i Stockholm og Helsinki, som har tilsvarende. Det er et lovverk som kan brukes. Så er det jo det vi jobber sammen med kommunene om, for å få kartlagt det som er viktige friluftsområder i årene framover. En må få kartlagt og sett på også de mulighetene en har for å ivareta viktige friluftsområder, og bevisstgjøre og få opp kunnskapen om de natur- og friluftsverdiene som finnes innenfor et område. Handlingsplanen for friluftsliv vil være viktig også for det. Jeg vil peke på og mene at det er viktig at vi støtter opp under at lokale politikere har nok kunnskap om kvalitetene i sitt område, og at man lokalt fortsatt har et helhetsansvar for å ivareta naturmiljøet i sin kommune.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
For det første: Markaloven er viktig og riktig å ha. Men det at en får en statlig lov, er ikke en garanti mot utbygging. Den største utbyggingen av Marka har skjedd etter at markaloven ble innført. Den skjedde i Sørbråten under forrige regjering, med en tillatelse som kommunen aldri ville gitt, med nesten ytterligere 100 helårsboliger – så den er ingen garanti, selv om loven er riktig og viktig. Så er noe helt misforstått – jeg mener at vi må bruke de verktøyene vi har, mye mer aktivt i årene framover. Da må vi bruke hele bredden vi har i lovverket, innenfor det som er naturmangfoldloven, kartlegge friluftsområder, bruke systemer hvor vi kan sikre friluftsområder, og få opp kunnskapsgrunnlaget om norsk natur. Men jeg vil påpeke at Naturpanelet kom rett før påske med nyheten om hvor dårlig det står til med naturen og naturmangfoldet internasjonalt. Vi må mobilisere fra lokalmiljøer hele veien til internasjonalt arbeid for å stoppe dette, men lokalmiljøet og lokalpolitikerne er kjempeviktige når det gjelder å ta ansvar.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Bly er en av de farligste miljøgiftene vi har, og det finnes ingen nedre grense for hva som kan være ufarlig. Spredningen av bly og enhver tilstedeværelse av bly har negative konsekvenser. Da denne saken var oppe i Stortinget i 2015, stemte både jeg og Venstre mot opphevelsen av forbudet. Det vi gjør nå – og det jeg gjør – er selvfølgelig å følge utviklingen nøye. Ellers må jo jeg forholde meg til det stortingsvedtaket som er gjort, og det er ingenting i regjeringsplattformen som gir grunnlag for å ta noe eget initiativ til dette. Så svaret på spørsmålet er vel at flertallet på Stortinget må være for å komme med en gjeninnføring av forbudet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Hvis Stortinget vedtar å gjeninnføre forbudet, vil jeg selvfølgelig følge det opp. Men det er ingenting i regjeringsplattformen som legger grunnlag for noe initiativ fra regjeringens side til å komme med en slik endring.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Her var det mange forslag, og jeg tror ikke jeg husker alle. Men jeg nevnte noen av dem tidligere. Det er selvfølgelig den kontrollfunksjonen som Miljødirektoratet har, tilsynsarbeidet – de har vel hvert år sjekket ca. 700 produkter og 120–125 importører. Ellers er det som jeg nevnte: Vi har de siste årene styrket miljømerkeordningen Svanen. Jeg mener det er viktig å fortsette et arbeid med det, og det står også i regjeringsplattformen. Det går ikke an å si at dette systemet innenfor EU og REACH ikke er bra. Det er det beste som finnes i verden, og det er ingen tvil om at det mest effektive Norge gjør, er å jobbe aktivt for å få flere forbud innenfor EU. Å lage en egen avgift på PFAS, som det er så mange produkter som inneholder, tror jeg vil være vanskelig rent teknisk, og det vil også være en feil bruk av innsats for faktisk å få på plass et forbud.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Nei. Som jeg pekte på, jobber vi med en oppfølging av EUs vanndirektiv – vannforvaltningsplanene for vannregionene Glomma og Vest-Viken er på plass. De ligger der som et grunnlag, og det jeg mener at vi trenger, er nettopp denne helhetlige planleggingen som tar for seg både det som handler om friluftsliv, bruken og aktiviteten som er i Oslofjorden, og det som er de mer akutte problemstillingene, f.eks. knyttet til kysttorsken, som ble nevnt, og andre tiltak for å ivareta kvalitetene i Oslofjorden. Så jeg tror at det også på dette området er riktig å bygge på det grunnlaget som vi har, men vi trenger en helhetlig plan for tiltak. Å begynne å lage en oslofjordlov er en fryktelig omstendelig prosess som jeg tror vil gi lite utover det vi får i en helhetlig plan.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Jeg vil minne om at det i løpet av denne sesongen har vært et rekordstort uttak av ulv. 26 eller 27 ulv er tatt ut i år. Hvis man regner grensebestanden som 0,5, er 62–64 ulv det totale tallet vi har. Vi skal forvalte ut fra stortingsvedtaket, flertallets ulvevedtak og bestandsmålene, samtidig som vi skal ivareta naturmangfoldloven og Bernkonvensjonen og de forpliktelsene som er der. Og vi skal ha en levedyktig bestand. Det handler om antall, men det handler også om den genetiske kvaliteten på den ulvebestanden vi har. Den er sterkt preget av innavl. Vi må passe på at vi fører en politikk som gjør at en genetisk viktig ulv har en mulighet til å bli en del av bestanden, slik at vi får en sterkere genetisk kvalitet på ulven.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Svaret er det samme: Ja, vi skal ha en forvaltning. Rammene er naturmangfoldloven, Bernkonvensjonen og de målsettingene som flertallet på Stortinget har satt. Innenfor dem og den todelte målsettingen skal forvaltningen skje.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
For det første er det ikke 17 ulver utenfor ulvesonen – det er langt flere enn det. Det som er gjort, er at det har vært på høring et forslag om å utvide jaktperioden fram til 1. mai, med høringsfrist 1. mars. Det er kommet mange høringsinnspill, på den ene siden om å være for, men det er også kommet høringsinnspill som viser at det er en risiko for at man tar ut genetisk viktig ulv. I fjor hadde vi én genetisk viktig ulv i Norge. Den ble skutt i Stor-Elvdal 25. oktober. Det er kritisk for den bestanden vi har. Det jeg trenger, er lengre tid for å se på de høringsinnspillene som er kommet, før vi tar en beslutning. Beslutningen nå er at det gjøres ingenting, dvs. jakttidene endres ikke i år.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Nei – og nettopp derfor må vi fokusere på resultatene av politikken. Det har vært 42 pst. reduksjon i tap av sau i Norge siden 2013. Det har vært 27 pst. reduksjon i tap av tamrein siden 2013. Den todelte politikken virker. Og det er den vi må forsterke, slik at vi sikrer beitenæringen – for det er flere sauer på beite i dag enn det det var i 2013 – samtidig som vi følger opp de internasjonale forpliktelsene vi har, og de målsettingene vi har satt for de store rovdyrene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Det er registrert litt over 100 ulv i Norge det siste året. 27 av disse er skutt. Så beregnet, hvis man også regner med grenseulven, er det 62–64 ulv akkurat nå. Slik er det. Det er registrert 13 kull. To av disse ble fjernet i januar i Julussa og Osdalen – de ble skutt. Så det er færre kull nå. Dette vil selvfølgelig være noe av grunnlaget for rovviltnemndene når de skal fastsette kvotene for neste år. Det vil være en del av det normale beslutningsgrunnlaget for forvaltningen av ulv i årene framover. Det er akkurat det samme som jeg har sagt tidligere: Vi har et internasjonalt ansvar, og da er det viktig med genetisk viktig ulv. Det er helt klart, for det er to ting som truer ulvebestanden. Det ene er antallet, og det andre er genetikken og innavlen vi har. Har man dårlig genetikk, må man ha mer ulv. Vi har en felles interesse av å ha god genetikk.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Hva man stemmer, må stortingsgruppen svare for, men Venstre har gått til valg på den beskrivelsen som er, og vi har forhandlet fram en regjeringsplattform som skal sikre at vi skal ha levedyktige bestander av de store rovviltdyrene i Norge – samtidig som vi forholder oss til internasjonale konvensjoner, naturmangfoldloven, rovdyrforliket fra 2011 og flertallets ulvevedtak fra 2015. Det setter rammene for den politikken som vi skal føre. Det vil selvfølgelig være en diskusjon om hvordan forvaltningen for å oppnå dette skal skje. Og det er flere ting. Det ene er rovdyrenes tilstand. Det andre er at vi fortsetter reduksjonen i tapstall, som vi har hatt god suksess med fra 2013. Og det vil være en fordel om vi klarer å få ned konfliktnivået på dette feltet. Det vil også være en del av oppgaven vi har.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Det har vært mange spørsmål. Jeg skal prøve å svare på noen. Først til Arnstad: Det er ikke sånn at jeg har trukket en strek over endringen når det gjelder jakttider. Det jeg har sagt, er at det blir ikke noen endring på dette i år, fordi vi trenger bedre tid til å evaluere de innspillene og høringsuttalelsene som er kommet inn, og jeg har gitt en begrunnelse for det. Så til Sandtrøen: Vi må forholde oss til Stortingets vedtak om bestandsmål, men jeg må forholde meg til alle Stortingets vedtak, og det er også Stortingets vedtak at vi skal følge Bernkonvensjonen, og at vi skal følge naturmangfoldloven. Det er de rammene som forvaltningen må skje innenfor. Et stortingsflertall kan heller ikke pålegge regjeringen å bryte et lovverk som Stortinget selv har vedtatt, uten å endre loven. De rammene ligger der, og det er dem forvaltningen må skje innenfor. Så til Mossleth: Når det gjelder tap av tamrein, må vi klare å bedre politikken sånn at vi fortsetter den reduksjonen i tap som vi har, for det har vært en reduksjon på 27 pst. I Norge har det vært en reduksjon i tap av tamrein til rovdyr på 27 pst. Det er de best tilgjengelige tallene som jeg har. Da er utfordringen å fortsette det arbeidet for å klare å videreføre den reduksjonen. Ja, det er riktig at jeg har fått en henvendelse fra reineiere i Nordland om å komme dit. Jeg har sagt ja til å gjøre det. Det blir et rent praktisk spørsmål når vi klarer å få det til. Vi har i dag åtte helnorske ynglinger. To av dem er tatt ut allerede, så da er det seks som er igjen. Det er fem grenserevir, som da skal telles som et halvt etter det som er rovdyrforliket. Dette vil være grunnlaget for de beslutningene som skal tas i henhold til forvaltningene framover, både det som rovviltnemndene skal gjøre, og for det som eventuelt kommer til beslutning i departementet. Det er ikke riktig at saueeiere i Rendalen ikke er kompensert. De er kompensert etter det gjeldende regelverket som vi har. De er ikke kompensert på samme måte som på Toten og i Hurdalen, men der var det en spesiell situasjon hvor det var gitt forhåndsklarering for kompensasjon, før det ble igangsatt tiltak overfor saueeierne. Jeg mener det er en situasjon som ikke må gjøres til en generell norm. Da blir det ingen grenser.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-04-05:
Jeg skal prøve å svare noe mer. Det første er at når jeg sier at tapet av tamrein har gått ned med 27 pst., gjelder det de nasjonale tallene. Variasjonen i Norge kjenner jeg ikke, det må jeg få mer informasjon om. Det er klart at saueeiere som har tap, skal ha kompensasjon. Vi har gode kompensasjonsordninger i Norge, og de har blitt forbedret over tid. Så til representanten Arnstad: Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven handler om mer enn bare bestandsstørrelse, de handler om at en må ha en begrunnelse for uttak. Den begrunnelsen for uttak må være til stede innenfor det lovverket vi har. Da blir rammene for forvaltningen disse tre: Bernkonvensjonen, naturmangfoldloven og vedtakene i rovviltforliket fra 2011 – og vedtaket om ulv som et flertall har fattet senere. Innenfor de rammene skal forvaltningen skje. Det er det min oppgave å følge opp.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-05:
Jeg lyttet med interesse til statsrådens begrunnelse for å avvise forslaget, og jeg lyttet med interesse til statsrådens referanse til Oslomarka og markaloven. Markaloven er sånn at bruk av skog, skogbruk, ikke er regulert i markaloven, og det er ikke byggeforbud for landbrukstiltak i Marka. Det er altså anledning til å bygge skogsveier etter skogbruksloven, og det er anledning til, etter plan- og bygningsloven, å sette opp bygg som er knyttet til landbruk. Mitt spørsmål er: Vil regjeringa endre innholdet i markaloven ut fra erfaringene så langt? Når jeg stiller spørsmålet, er det fordi dette var et stort stridstema i forbindelse med vedtakelsen av markaloven i sin tid.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-05:
Jeg takker for svaret. Det som var, og er, det store debattemaet her, er bruken av skogen, altså skogbruket. Det framgår av forslaget fra Miljøpartiet De Grønne at skogbruket framover skal reguleres på en annen måte enn det er regulert på i Oslomarka-loven. Det er et poeng som ikke har kommet fram i diskusjonen hittil. Jeg vil igjen spørre: Det er altså ingen ting i måten som skogen er brukt på innenfor markalovens virkeområde, som er sånn at det skulle betinge at en skal ta omkamp på det punktet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-05:
Dette er en prinsipielt svært viktig sak. Temaet er hva som er fornuftig forvaltning av landbruksarealer, jord og skog rundt byer og tettsteder. Kjernespørsmålet er begrensninger i den private eiendomsretten. Hva er Senterpartiets syn på innholdet i den private eiendomsretten? Jo, privat eiendomsrett skal bestå av retter og plikter for å sikre samfunnsmessige hensyn. Privat eiendomsrett er altså ikke ubegrenset, den skal være regulert. Hvilke reguleringer er så nødvendig for å sikre de samfunnsmessige formålene? Når det gjelder skogsområder, er det en avveining av interessene til ulike interessegrupper. Det er skogbruk, det er friluftsliv, det er idrett, det er hytteliv, det er beitebruk – det er altså etter vår vurdering flerbruk av skogen. Det som er problematisk med forslaget fra MDG om en nærnaturlov som gir varig vern av bymarker, byfjell og naturen i nærheten av der folk bor, er at forslaget ikke definerer hva som er problemet, hva som er feil, og hva som ikke fungerer godt. Forslaget hyller folks bruk av skogsområder sommer som vinter. Senterpartiet kan ikke være mer enig i det. Men det er ikke noe problem. Her har vi allemannsretten, fri ferdsel i skogen, og vi har en felles forståelse om tilrettelegging, slik at det skal bli lett tilgang. Kartlegging av friluftsområder gjennom kommunal behandling er vi sjølsagt tilhengere av. Det som imidlertid er det underliggende i saken, er at det i enkelte kretser er et problem at skogen brukes, at busker hogges. Det er et problem at det hogges, plantes og ryddes – altså at det drives skogbruk. Skogbruket rundt disse områdene vi snakker om, er noe av det beste i landet, noen av de beste bonitetene. Det som er vesentlig, er å få en klok forvaltning av områdene, slik at vi kan få en økt kvalitetsbiomasseproduksjon i områdene. Det er også viktig i klimasammenheng. Det er i debatten også blitt referert til markaloven for Oslomarka. Som jeg sa: Skogbruk skal der ikke bli regulert av bymarkaloven, og det er ikke byggeforbud for landbrukstiltak. I merknaden fra Arbeiderpartiet, SV og MDG om prinsipper for nærnaturloven heter det: «Skogbruk og annen næringsvirksomhet må reguleres i loven.» Dette er altså en omkamp med hensyn til det som er innholdet i dagens markalov. Forslaget er altså noe annet enn det som regjeringspartiene, med Arbeiderpartiet og SV, gikk inn for i sin periode i regjering. Dagens lovverk sikrer bruk av skogsområder til friluftsliv og naturopplevelser gjennom en samfunnskontrakt. Det er viktig å beholde den samfunnskontrakten, som bygger på en stolthet og en kunnskap fra eiendomsbesitternes side om å forvalte på en klok måte. Det er samarbeid og ikke konflikt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-05:
Det var representanten Stoknes fra MDG som sa det veldig tydelig: Spørsmålet er om vi har et sterkt nok vern av norsk natur. Det er et veldig abstrakt begrep. Så konkretiserte representanten med at det er et problem at det bygges ned. Ja, det er vi enige om. Det er da irreversible tiltak som i dag er regulert etter plan- og bygningsloven, hvor staten har stor makt dersom staten er villig til å bruke den makta. Men det som er noe av problemet med utsagnet «sterkt nok vern av norsk natur», er at det i det ligger en slags forståelse av at natur er noe som er uberørt. Det kan ikke bli mer feilaktig. Norsk natur er av den naturen i verden som er minst uberørt fordi vi har vært et land med et folk som har vært nødt til å bruke naturen. Og statsråden var jo inne på det: Noe av det som gjør natur- og skogsområder attraktive, er nettopp den historiske og nåværende bruken av området. Det gjør det mer attraktivt å bruke naturområdene. Du verden hvor mange som er ute på tur for å nå et kulturhistorisk mål eller for å nå noe som er et resultat av tidligere eller nåværende bruk. Men det er vesentlig hvordan denne bruken foregår, sånn at den ikke ødelegger naturverdiene eller ødelegger eksempelvis biologisk mangfold. Det som er interessant, er at i hele den diskusjonen unngår MDG behendig å diskutere bruken av skog. Gå utenom, sa Bøygen. Hvorfor ønsker ikke MDG, SV og nå også Arbeiderpartiet å diskutere at en i den nærnaturloven som en her foreslår, i motsetning til for Oslomarka også skal regulere skogbrukstiltak? Hvorfor tør en ikke å si at det er skogbruket som medvirker til at naturverdiene og friluftsopplevelsene blir dårligere? Det er jo det som ligger under. En må da erkjenne at skogen må brukes. Men Senterpartiet er gjerne med på en diskusjon om hvordan vi bruker skogen, hvordan flerbrukshensynet er i skogen, sånn at friluftsverdier og naturverdier i større grad blir ivaretatt. Men det er en diskusjon som MDG ennå ikke har vært interessert i å gå inn i, og jeg venter med interesse på det. Helt til slutt: Det er også forslag her som omfatter områder i Buskerud, og jeg inviterer MDG til feriehjemmet på Røkebergtjerna for å diskutere disse spørsmålene konkret. Det er innenfor deres foreslåtte verneområde.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-04-05:
Det er ingen tvil om at miljøgifter er en av de tre viktigste miljøutfordringene verden står overfor, sammen med klimagassutslipp og reduksjon av biologisk mangfold. Miljøgifter kan føre til uopprettelige skader på miljøet og på menneskers og dyrs helse. Representantforslaget vi i dag behandler, har i seg en rekke gode intensjoner, men fra Senterpartiets side mener vi dette er godt ivaretatt i en rekke stortingsmeldinger som er behandlet det siste året, sist i avfallsmeldingen, som ble behandlet for bare noen uker siden. I forbindelse med Innst. 127 S for 2017–2018 var det en samlet komité som ba regjeringen arbeide for et forbud mot varer som inneholder PFAS, i tråd med EUs regelverk. Gjennom flernasjonalt samarbeid er målet størst mulig rekkevidde av forbudene, og Senterpartiet mener dette er den mest hensiktsmessige og resultatrike måten å gjennomføre det på. Det er viktig å jobbe for å redusere spredning av miljøgifter nasjonalt og at Norge følger opp sine internasjonale avtaler om dette. Utfasing av miljøgifter i forbrukerprodukter er og bør være høyt prioritert av regjeringen, slik Stortinget har vedtatt i flere saker som har vært behandlet den siste tiden. Som nevnt tidligere er det vedtatt en rekke planer som inneholder og arbeider for reduserte miljøgifter i Norge. Det skal bl.a. utarbeides en handlingsplan for en giftfri hverdag. Nye mål for å fase ut prioriterte miljøgifter skal settes. Det skal jobbes for å styrke det internasjonale samarbeidet, og gamle miljøutslipp skal kartlegges og ryddes opp i. Senterpartiet viser til behandlingen av Meld. St. 45 for 2016–2017 og Innst. 127 S og de forslagene og merknadene om miljøgifter som Senterpartiet stilte seg bak i den forbindelse. Senterpartiet støtter tankegangen om at et internasjonalt samarbeid på dette området er avgjørende, men ser samtidig et behov for også et nasjonalt ansvar. Senterpartiet viser derfor til de siste stortingsmeldingene som er behandlet den siste tiden, og vi vil derfor ikke støtte representantforslaget fra Miljøpartiet De Grønne.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-04-05:
Det nærmer seg kalving for reindriftsnæringen, og det nærmer seg beiteslepp for beitenæringen. Senterpartiet er bekymret over den rovdyrpolitikken som nå føres, og for at den vil få alvorlige konsekvenser for flere næringsutøvere. Det er bare en måned siden 27 sauer og lam ble drept på innmark i Kvænangen kommune. Dette er dessverre ikke første gang en slik dyretragedie skjer, men denne gangen var det så synlig fordi det skjedde på innmark. Dyretap på grunn av rovdyr opplever bønder svært ofte. De fleste tapene skjer på utmarksbeite, noe som medfører at man ikke får en samlet oversikt over de totale tapene. Hver bonde blir stående alene med sitt tap, og de må bruke store ressurser på å få dokumentert og synliggjort disse tapene. Dette skjer til tross for at Stortingets forlik sier at det i prioriterte beiteområder skal være trygt å ha husdyr på beite. Stortingets rovdyrforlik fra 2004 og 2011 bygde på en todelt målsetting. Den skulle sikre bærekraftige bestander av rovdyr, samtidig som man skulle legge til rette for en fortsatt aktiv og innovativ utvikling av beitenæringen. I dag føres det en politikk hvor rovdyrene får større fokus og prioritering enn beitenæringen. Det helhetlige bildet som tegner seg, er at rovviltforvaltningen i dag i altfor liten grad hensyntar de berørte næringsutøverne og lokalsamfunn. Det er ingen tvil om at den todelte målsettingen om rovdyrforvaltningen må tydeliggjøres, slik at det blir tydelig at dette er to likestilte målsettinger i tråd med Stortingets tidligere vedtak. Senterpartiet mener at rovdyrpolitikken må prioriteres og få en bedre forvaltning. Rovviltnemndene bør få et reelt ansvar for forvaltningen hele året. Det må åpnes for at nemndene kan iverksette betinget skadefelling hele året. Rovviltforliket fra 2011 kom i stand på grunn av vedvarende uakseptable tap av sau og tamrein på grunn av rovvilt. Forlikspartene slår fast at det i prioriterte beiteområder skal være trygt å ha husdyr på beite. Sommeren 2016 ble det konstatert at bestandsmålet for ulv var overskredet, og rovviltnemndene fattet vedtak om lisensuttak av ulv. Dette førte til at Stortinget i mars 2017 instruerte regjeringen om hvordan Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven var å oppfatte. I dag kan vi lese i flere medier at statsråd Elvestuen ikke vil forlenge jaktperioden for ulv utenfor ulvesonen – det til tross for at bestanden er langt større enn det den skal være. Dette er i så fall et brudd på rovviltforliket som Stortinget har vedtatt. Det er fortsatt 17 ulv igjen av den kvoten som skulle tas ut. Det er tydelig at Venstre har fått fritt spillerom i rovdyrpolitikken, og at Høyre og Fremskrittspartiet er satt på sidelinjen i denne saken. Jeg tar til slutt opp forslaget fra Senterpartiet.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-04-05:
I dag kan vi lese i media at statsråden ikke vil forlenge jaktperioden for ulv utenfor ulvesonen, det til tross for at det er 17 ulver igjen av kvoten som skal felles, og bestanden er langt over det den skal være. Hvorfor er det sånn at statsråden ikke følger opp Stortingets forlik i denne saken, og nå ser ut til å frede også ulv som er utenfor ulvesonen?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-04-05:
Jeg merker meg statsrådens svar. Igjen må jeg poengtere at bestanden er i dag langt over det den skal være. Hvordan stiller statsråden seg til den todelte målsettingen angående rovdyr og beitedyr? Er det sånn at statsråden prioriterer rovdyrene foran beitedyr?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-04-05:
Jeg har merket meg i debatten at mange representanter mener at disse forslagene er drastiske forslag til en ny rovdyrpolitikk. Nei, de er ikke det, for de fleste av forslagene er en oppfølging av rovviltforlikene, som i dag ikke blir fulgt opp av regjeringen. Jeg har også merket meg at både Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er opptatt av at den todelte målsettingen skal vektlegges likt. Det skjer dessverre ikke i dag. I dag blir rovdyr prioritert foran beitedyr. Det bekreftet tidligere statsråd Helgesen i svar på et spørsmål fra Senterpartiet. Så da blir mitt spørsmål til Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet: Hvorfor kan man ikke i dag være med på i hvert fall forslag nr. 1, som nettopp presiserer den todelte målsettingen? Mange av disse forslagene er som sagt ikke ny politikk, men en oppfølging av det forliket som er inngått. Kristelig Folkeparti sier at man skal følge opp bestandsmålene, men det gjør man ikke i dag når man ser på hvor mange ulv som er. Det er i år født 13 valpekull, og bestandsmålet er på 4–6. Bestanden er langt over det den skal være. Når jeg hører representanten Sandtrøen på talerstolen og hans engasjement for å følge opp rovviltforliket, så undrer det meg hvorfor Arbeiderpartiet ikke kan være med på de forslagene som nettopp presiserer og følger opp de rovviltforlikene som er inngått, og jeg håper Arbeiderpartiet kan gi et svar på det. Det tror jeg i hvert fall velgerne i Hedmark er veldig interessert i. Mange gjemmer seg bak statistikk om at rovdyrtapene er gått ned. Om man drar til Hedmark eller Oppland, ser man at antall gårdsbruk er gått ned, mange fordi det er en så stor belastning å ha beitedyr i områder med rovdyr. Det er viktig å ha med seg all statistikk i denne debatten. Så hørte jeg representanten Ørsal Johansen. For meg hørtes det ut som han kunne stemt for alle Senterpartiets forslag i dag, men her er det helt tydelig at Fremskrittspartiet og Høyre har måttet bøye av for Venstre i regjering.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-05:
Dette er et veldig godt forslag, som vil få flertall her i dag, ser det ut til. Det skal bli spennende å se hva som kommer ut av forslaget etter hvert. Det kan bli veldig omfattende, og veldig interessant, men det er klart at det tar litt tid før en ser resultater av det. Det er derfor jeg vil henlede oppmerksomheten til det samme stortingsflertallet på et annet forslag, som ligger i næringskomiteen nå, nemlig strakstiltak for å redde kysttorsken i Oslofjorden. På mange måter er kysttorsken en signalart som forteller om helsetilstanden i Oslofjorden. Og ikke bare det: Det som kjennetegner kysttorskbestanden, at den har gått veldig tilbake, gjelder også mange andre arter i fjorden, f.eks. lyr og andre fiskearter – og det haster, det haster veldig. Gytebestanden er nå så lav at den kan komme under en slik terskel at vi kan miste lokale kysttorskstammer i Oslofjorden. Det er forferdelig leit. Jeg har sett bilder fra 50, 60 og 70 år tilbake som nesten ligner på skreifiske. Dette er altså borte, det er en saga blott. Så kan man diskutere hva som er årsaken til det. Joda, det kan skyldes klimaendringer, og det kan skyldes eutrofiering, altså forurensning. Det kan være mange faktorer, men det er én faktor som vi kan gjøre noe med, og det er overfiske. Det har vært et kolossalt overfiske, noe som har vært dokumentert av Havforskningsinstituttet i mange år. I ti år har Havforskningsinstituttet dokumentert hva som har skjedd, og de har kommet med sterke anbefalinger til tiltak uten at myndighetene har gjort noe som helst. Så jeg ber innstendig om at de forslagene som der foreligger, bl.a. om å følge opp Havforskningsinstituttets anbefalinger, blir lagt merke til, og at representantene som er opptatt av Oslofjordens ve og vel, snakker med sine kolleger i næringskomiteen om akkurat det forslaget. Med det vil jeg selvfølgelig helhjertet støtte det forslaget som foreligger her i dag, og jeg er veldig spent på å se resultatene av det.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-05:
Hvis ikke det er gjort, så gjør jeg selvfølgelig det.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-05:
SV er trolig det partiet her i salen som klarest påpeker at det er mulig: Ja takk, begge deler. SV er et jordbruksparti, og jeg refererer til alle de jordbruksoppgjørene vi har hatt. Jeg refererer til behandlingen av landbruksmeldingen her i salen, og vi er et naturvernparti. Da er det vel ikke nødvendig å referere til så veldig mange saker. Jeg tror jeg kan si at jeg personlig representerer dette i nærmest egen person. Jeg har jobbet med disse fire store rovdyrene i mange herrens år i tidligere yrke, tett på. Jeg er medlem av mange naturvernorganisasjoner og samtidig medlem av Småbrukarlaget. Det betyr at jeg kjenner denne saken fra begge sider, og jeg mener bestemt – og jeg må si det med hånden på hjertet – at det er mulig å kombinere begge hensyn her. Det betyr at jeg i store trekk er enig i stortingsflertallets syn på forvaltning av store rovdyr, men selvfølgelig, som alle vet, ønsker SV en større bestand av store rovdyr, for de er ikke levedyktige bestander i dag. Det er en del forslag som kunne vært fulgt opp, en del poenger som kunne vært tatt opp, og det kunne vært innført tiltak som var ganske enkle å gjennomføre, og som hadde gitt mindre konflikter. Vi hadde fått større aksept for f.eks. å overføre veldig mange subsidier til jordbruket, som jeg er enig i, dersom man hadde tatt høyde for en del tiltak som hadde vært lett å innføre uten konsekvenser. For eksempel er det plass til flere ulveflokker innenfor sonen, uten at det gir større sauetap. Det er uomtvistelig, vi har kunnskap om det. Det er mulig å ha flere jerv i lavlandet på Østlandet – jeg skjønner ikke hvorfor det jaktes der når det ikke er sau der – og heller ta ut jerven der det er sau. Dette er en sterk henstilling til statsråden som sitter i salen, for det er faktisk mulig. I de områdene er det både jerv og ulv, side om side, og det er veldig interessant økologisk og forskningsmessig. Så er det en del ting som skulle vært tatt tak i, og det gjelder bl.a. de inhumane avlivningsmetodene, de grusomme fangstmetodene som folk reagerer på, og som skaper enda større splid. Det gjelder hiuttak av jerv, og da refererer jeg til forslaget fra SV og MDG, som foreligger. Jeg må også si at vårjakt på bjørn ikke er noe særlig tess. Jeg tror villmarksforfatteren Mikkjel Fønhus hadde snudd seg i graven. Han jobbet mot dette da han levde, og han hadde jobbet mot det nå. Det gjelder også jakt med gaupebås, som er ganske forferdelig, etter min mening. Det kommer vi tilbake til. Med dette tar jeg opp de forslag som SV og MDG har lagt fram.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-05:
Senterpartiet og SV er enige om mye, spesielt innen jordbruk og distriktspolitikk. Det kjenner representantene Borch og Arnstad veldig godt til, og vi skal stå sammen videre i kampen for de interessene. Men i rovdyrspørsmålene skiller vi lag. Jeg tror det er en bjørnetjeneste for norsk landbruk at Senterpartiet skaper brodd og splid mot naturvernorganisasjonene i denne saken. Er det noe norsk landbruk trenger, er det samhold – for å ta vare på distriktene, for norsk jordbruk, spesielt utkantjordbruket, økt selvberging, kortreist mat osv. Her har naturvernorganisasjonene i stor grad stått som meningsfeller opp gjennom 1970-, 1980- og 1990-tallet. Vi kjenner til det. Avstanden har etter hvert økt, bl.a. på grunn av denne saken. Den store trusselen mot norsk landbruk er WTO, EU, EØS og regjeringens jordbrukspolitikk. Det er ikke rovdyrenes angrep på sau. Jeg vil gjerne høre – hvis statsråden har noe taletid igjen, og det tror jeg kanskje han har – om han er enig i mitt syn om at forskningen viser at vi ikke får større tap av sau med sju–åtte helnorske flokker innenfor sonen enn med tre helnorske innenfor sonen. Vi har klare forskningsresultater på dette. Vi kjenner til at norske valper vandrer østover i stor grad, inn i Sverige i sentrale ulveområder. Vi kjenner også til at det stort sett er svenske ungulver som drar vestover og – for å si det litt stygt – gjør djevelskap i norske sauebesetninger. Jeg vil også si til Senterpartiet at det kan være en bjørnetjeneste å skyte ulv dersom flokker sprenges. Dette er elementær økologisk og biologisk forståelse. Flokken med lederdyrene i posisjon – jeg har selv sett dette på nært hold mange ganger – holdes sammen innenfor et territorium på 500–1 000 km2.. Vi vet hvor de er til enhver tid. De er selv de beste kontrollører av bestanden. Andre ulver får ikke lov til å etablere seg innenfor det territoriet. Det som er viktig i vår forvaltning, er kunnskap, kunnskap og kunnskap. Jeg kunne brukt resten av taletiden på å gjenta det. Men den kunnskapen skal brukes til å belyse hva vi skal ha av levedyktige bestander, hva som skal til på bestandsnivå for å få levedyktighet. Den skal belyse hvorvidt det er grunnlag for frykt, og den skal brukes til å beskrive rovdyras økologiske rolle.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-05:
Jeg har fortsatt stikkordene kunnskap, kunnskap og kunnskap på blokka her. Den som fikk meg til å reagere litt, var representanten Ørsal Johansen fra Fremskrittspartiet, som summerte antall tonn kjøtt, der han nevnte mest sau, men det var også noe elg, mente han. Selvfølgelig er ulven kjøtteter, man får aldri en ulv til å bli veggis, det er ikke mulig. Men ulven tar omtrent ikke sau, i hvert fall ikke den norske ulven. Det er ulven som gjør minst skade, det vet vi. Jeg fikk ikke statsråden til å svare på spørsmålet om hva det betydde å ha tre eller sju flokker innenfor sonen – men det får så være. Det jeg har lyst til å peke på, er at vi antakelig er det hjørnet av verden som er rikest, samtidig er vi det hjørnet av verden som deler minst vilt med våre medskapninger, dvs. rovdyrene. Tenk over det.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-05:
I dag er dagen vi begynner å ta Oslofjorden tilbake. Endelig får fjorden sin egen miljøplan. Jeg er svært glad for at en samlet komité står bak dette Venstre-forslaget, som vil sikre at Oslofjorden fortsatt kan være et attraktivt rekreasjonsområde for oss mennesker og et rent og godt miljø for fisk, planter og andre dyrearter under overflaten. Planens mål er å sikre god miljøtilstand for Oslofjorden, og det er på høy tid at den kommer. Det er kanskje ikke så lenge til det ville vært for sent. I forrige uke kunne vi høre at kysttorskbestanden i fjorden har kollapset. Vi som bor i området, har ant det lenge. Nå er det avgjørende at vi finner en måte hvor fisk og folk kan leve sammen uten at det ene utelukker det andre. Over 40 pst. av Norges befolkning bor mindre enn tre kvarters kjøring fra Oslofjorden, og for Venstre er det en grunnleggende verdi at alle skal ha tilgang på naturopplevelser der de bor. De rene og spektakulære fjordene våre er et av Norges sterkeste kort når det kommer til å trekke til seg turister. Ren natur og et sterkt biologisk mangfold har en egen verdi, men det er også noe vi tjener penger på. Oslofjorden er et matfat. Yrkesfisket er viktig, men det er av avgjørende betydning at det gjøres på en bærekraftig måte. Målet må jo være at de som kommer etter oss, kan få oppleve gleden av å få gode fangster og sette kortreist fisk på matbordet. Jeg er spesielt glad for at statsråden har signalisert at han ønsker en inkluderende prosess i dette planarbeidet. Det er viktig at fjordens brukere får være med i arbeidet med den helhetlige planen, som også har fokus på kulturvern, slik at vi får et resultat som vi alle kan være enige om. Som representant for Vestfold Venstre er dette en spesiell, gledens dag. I alle fall siden 2009 har vi hatt en plan for Oslofjorden i våre valgprogram. Også Venstre på Stortinget har fremmet dette forslaget før, dessverre uten å få gjennomslag før nå. Så registrerer vi at det i det siste har blitt publisert en rekke avisartikler – og sågar fremmet representantforslag – som er et uttrykk for at flere vil ha aksjer i arbeidet for en fjord i økologisk balanse. Det er bra. Men på en dag som denne må jeg stolt få lov til å minne om at dette er vår båt, og at vi har hyret på en særdeles kompetent kaptein. Vi ønsker selvsagt andre hjertelig velkommen om bord, men vi kommer til å stille krav til godt, kunnskapsbasert sjømannskap. Det skal nok gå riktig bra.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-05:
Det påligger oss som politikere et spesielt ansvar for å snakke denne nyfødtscreeningen opp. Det tror jeg vi alle sammen er enige om, og jeg er glad for den relativt lavmælte debatten vi har hatt her, som ikke gir rom for store overskrifter i avisene. Det var noe annet da representanten Wilkinson kalte dette forslaget «det verste marerittet for alle som er opptatt av personvern», i VG ganske nylig. I så fall har Danmark levd i dette marerittet siden 1982 og Sverige siden 1975. Jeg registrerer også at SV nå setter en best før-grense for dette marerittet. SV går inn for å beholde disse prøvene til man er 16 år. Det er selvfølgelig godt mulig, hvis man har ressurser, er interessert og har loven på sin side, å lage en genbank for den norske befolkningen opptil 16 år. Det er det ingenting i veien for, bortsett fra de forbeholdene jeg har nevnt. Jeg legger merke til at Datatilsynet er skeptisk til dette – som representanten Wilkinson helt riktig nevnte – og det er selvfølgelig noe vi må ta alvorlig. Men i et avisintervju har en representant for Datatilsynet sagt at hun mener «det må kunne garanteres at materialet ikke kommer på avveier eller benyttes i strid med blodgiverens og samfunnets vilje.» I så fall vil Datatilsynet kunne akseptere dette. Det er selvfølgelig helt greit, for det er det vi i dag legger opp til å vedta. Representanten Toppe sier at dette vil svekke tilliten til nyfødtscreeningen. Det er jeg ikke enig i. Jeg mener tvert imot at vedtaket vi fatter i dag, vil føre til at nyfødtscreeningens betydning vil bli kraftig opprioritert i tiden framover. Den vil få en mye større betydning i forskningen, som det har vært nevnt. Hva slags forskning er det snakk om? I Danmark har man gjort betydelige framskritt når det gjelder lidelser som autisme, bipolar lidelse, schizofreni og andre psykiske lidelser, og det forskes nå videre på kreft, infeksjonssykdommer og nevrologiske sykdommer – antakelig på individuell basis, bare for å komme representanten Bollestad i møte på det. Det er sykdommer som rammer individ, ikke samfunnet som helhet, vi også her snakker om.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-05:
Jeg vil bare legge til at jeg har snakket med Nyfødtscreeningen om dette og om de bekymringene de har. Det har jeg allerede nevnt i mitt første innlegg. At Nyfødtscreeningen ikke er opptatt av lagring av materiale over ti år, har nettopp å gjøre med at det er en nyfødtscreening – det får jo være grenser for nyfødte – og at de er særdeles opptatt av hvor dette materialet skal oppbevares. Det er opplagt at eiendomsretten til dette materialet er noe vi må utrede, og derav det forslaget som vi – Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre – har fremmet i dag, som et løst forslag.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Dette er et viktig og gledelig forslag som alle som bor rundt fjorden, vil bejuble og hilse velkommen. Det er også fint at det har fått full tilslutning, for det sikrer bærekraft og langsiktighet også i oppfølgingen. Oslofjorden er spesiell sammenlignet med resten av Kyst-Norge, og den har også særskilte belastninger og utfordringer. Allikevel har det vært en påtakelig mangel at ingen har det helhetlige ansvaret for forvaltningen av fjorden. Fylkestinget i Østfold har gjentatte ganger vedtatt at man ønsker en helhetlig forvaltning av fjorden, og samarbeider nå allerede med Vestfold om bl.a. kysttorsk og hummer. Planen bør utarbeides i tett kontakt med de berørte kommuner og fylker, ikke bare gjennom skriftlige høringer, men også for å få inn viktige perspektiver tidlig i arbeidet. Et perspektiv som ser ut til å være mangelfullt i det som vedtas i dag, er næringsperspektivet. For oss som bor langs kysten, bør det være like viktig å kunne leve av fjorden som å kunne leke på den. Vi vet også at det er fullt mulig å kombinere næring og miljøarbeid, bl.a. gjennom produksjon av nisjeprodukter som bidrar til å rense havet og bedre miljøet, slik som oppdrett av sjøpølse og alger. Også når det gjelder svartelistede arter, som stillehavsøsters, som er et stort problem langs fjorden og langs kysten, bør man kunne kombinere arbeidet med miljø med muligheter for næringsutvikling. Oslofjorden bør med fordel kunne være en pilot i et forsøk på nulltoleranse for marin forsøpling, både gjennom ordninger med kystlotteri og støtte til andre som rensker strendene, og med konkrete tiltak som sikrer nulltoleranse for lokale utslipp av plast. Til slutt: I en slik plan bør det vurderes hvorvidt den helhetlige forvaltningen i framtiden bør legges til et eget organ, slik at planen ikke bare blir et blaff i vinden, men en ansats til et varig grep for en bærekraftig forvaltning av fjorden.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Helse- og omsorgsdepartementet foreslår i den framlagte proposisjonen endringer i legemiddelloven. Proposisjonen omhandler lovens hjemler for gebyr og avgifter på legemiddelområdet samt en begrensning i adgangen til å klage over vedtak om forhåndsgodkjent refusjon for legemidler. Disse forslagene har vært ute på offentlig høring. Komiteen har ingen særskilte merknader til de endringene som er foreslått i legemiddelloven når det gjelder lovens hjemler for gebyr og avgifter. Når det gjelder klageadgangen ved vedtak om forhåndsgodkjent refusjon, foreslås det å endre legemiddelloven slik at det ikke lenger vil være mulig å klage over den faglige skjønnsutøvelsen som ligger til grunn for Legemiddelverkets vedtak om opptak av legemidler i blåreseptordningen. Etter den foreslåtte endringen vil det kun være mulig å klage på prosessuelle feil. Det betyr at Legemiddelverkets faglige skjønn ikke vil være gjenstand for overprøving av andre enn eventuelt en domstol. Begrunnelsen for forslaget er at departementet ikke anser at det har tilstrekkelig faglig kompetanse til å overprøve Legemiddelverkets faglige vurderinger, og at det relativt sett vil være ressurskrevende å etablere kompetanse på dette området. På dette spørsmålet har høringsinstansene vært delt, og komiteen er delt. Komiteens flertall, som er medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, vurderer saken dit hen at veid opp mot den betydelige kostnaden forbundet med å bygge opp kompetansen i departementet vil industriens rettssikkerhet og samfunnets tillit til forvaltningen være tilstrekkelig ivaretatt ved at rettsanvendelsen og saksbehandlingen ikke kan påklages. Flertallet prioriterer å bruke ressursene på en mest mulig effektiv saksbehandling for å sikre at målet om at nye legemidler tas raskest mulig i bruk, blir fulgt opp. Flertallet mener at dette er i pasientenes interesse. Mindretallet endte opp med den motsatte innstillingen til dette. Med dette legger jeg fram saken med de forslag som står i innstillingen.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2018-04-05:
Det er lite som engasjerer oss mer enn rovviltpolitikk. Det er forståelig. Dyr rører noe i oss, både på godt og vondt, men for mange av oss er rovdyr en veldig stor del av hverdagen. Når vi behandler saker om rovdyr politisk, er det motstridende interesser det er viktig å ta hensyn til. I Norge har vi lagt til grunn en todelt målsetting i rovviltpolitikken, og den todelingen ligger fortsatt til grunn. Det betyr at når det gjelder f.eks. ulv, er det ikke bare hensynet til ulv som er avgjørende i forvaltningen av arten, men også det å finne best mulige løsninger både for beitenæring, grunneiere og andre berørte parter. Samtidig skal forvaltningen av rovdyr være differensiert, slik at hensynet til de ulike interessene vektlegges forskjellig i ulike områder og overfor ulike rovviltarter. Videre er det helt avgjørende å sikre en forvaltning som sikrer forutsigbarhet og lokal medvirkning. Stortingets forlik i rovviltpolitikken la til grunn at det skal sikres levedyktige bestander av de fem store rovviltartene – jerv, ulv, gaupe, bjørn og kongeørn. Samtidig er det viktig å understreke at en økning i antallet av enkelte grupper rovdyr, som f.eks. ulv, øker presset på beboere og næring i de berørte områdene. Derfor har det vært nødvendig å innføre tiltak som letter situasjonen for dem som berøres direkte av rovviltbestandene. Her vil jeg spesielt trekke fram fem tiltak som har vært viktige: Det er etablert en ny ordning med midler til omstilling i rovviltutsatte områder. Satsene er økt for godtgjørelse av kommunale skadefellingslag. Det er etablert en tilskuddsordning for kommuner som berøres av ulverevir. Det er innført en prøveordning med nye virkemidler i lisensfellingen av jerv. Terskelen er senket for skadefelling av rovdyr forut for beitesesongen. Det er også opprettet et eget overvåkingsorgan for rovvilt, som skal kartlegge bestandsstørrelser, antall ynglinger, utbredelse og effekt av jakt og fellinger. Framover blir det viktig å styrke og bedre samspillet med de lokale fellingslagene for å sikre en god lokal forankring av jakten. Samtidig må det vurderes å åpne for nye og mer effektive jaktmetoder for uttak. Til slutt vil jeg understreke viktigheten av å få etablert en uavhengig rovviltklagenemnd, som behandler alle klager på vedtak om kvoter for jakt og felling som er fattet av Miljødirektoratet og rovviltnemndene, samt at departementet faktisk følger opp forliket i Stortinget og de tiltak og forventninger som ligger der.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Denne debatten viser at det er et stort flertall på Stortinget som vil forvalte ulven i tråd med bestandsmålet som Stortinget har fastsatt. Det skal være seks ynglinger årlig, hvorav tre helnorske. I dag er bestanden altfor stor i forhold til det bestandsmålet som er vedtatt her i Stortinget. Spørsmålet som vi da trenger å få svar på, er om den nye klima- og miljøministeren faktisk har tenkt å forvalte bestanden i tråd med stortingsflertallets vedtak, slik at vi får tre helnorske ynglinger, eller om det fortsatt skal være en bestand som ligger betydelig over det. Representanten fra Venstre sa i sitt innlegg at Venstre ønsker en større bestand av ulv i Norge.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Det er én ting som fortsatt trengs å oppklares her. Det er spørsmålet som står ubesvart, og som blir gjentatt her i dag, om klima- og miljøministeren vil forholde seg til bestandsmålet. Det trenger vi et klart og tydelig svar på. Det var kjernen til de store konfliktene vi hadde med Vidar Helgesen som klima- og miljøminister. Spørsmålet er enkelt, og vi trenger et klart svar: Skal det være forvaltning i tråd med bestandsmålet på seks ynglinger og tre helnorske ynglinger årlig?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Næringskomiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, forutsetter at bestanden for ulv forvaltes både utenfor og innenfor forvaltningsområdet for ulv, i tråd med Stortingets fastsatte bestandsmål på fire–seks ynglinger per år, hvorav tre helnorske ynglinger per år. Det er kjernen i debatten, og det er kjernen til at det har vært mye konflikt de siste årene. Det er dessverre slik at de manglende svarene klima- og miljøministeren ga i stad på om regjeringen faktisk har tenkt å følge en forvaltning i tråd med dette bestandsmålet på fire–seks ynglinger per år, med stor sannsynlighet vil føre til fortsatt konflikt de neste årene. Vi har et forvaltningsområde for ulv, ikke et ulvereservat. Da må det også forvaltes innenfor forvaltningsområdet i tråd med bestandsmålet – når det er nådd. Den manglende forvaltningen innenfor forvaltningsområdet er hovedårsak til at bestanden nå ligger betydelig over det som er demokratisk vedtatt, og det som mange demonstrerte for å få gjennomført. Uvanlig nok pleier demonstrasjoner å gå imot vedtak som Stortinget har gjort, men her har vi sett en demonstrasjon for å få det gjennomført. Det påhviler derfor regjeringen, og spesielt klima- og miljøministeren, et stort ansvar for å følge opp den vedtatte politikken som vi i fellesskap i Stortinget har bestemt skal gjelde for Norge. Det er essensen, og det vil være kjernen i debatten i tiden framover.