Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-18:
Jeg vil rose representanten Wiborg for å løfte fram en viktig sak i sin interpellasjon, men den viktigste rosen jeg kan gi i dag, går til gjengen som står bak Erlandsens Conditori. Det er en gjeng som har gjort en kjempejobb. Her viser man gründermot og godt gründerarbeid i sin virksomhet, og man viser et stå-på-mot som man bare må beundre. Denne veien er ikke tråkket opp av seg selv. Erlandsens Conditori er også et gledelig eksempel på at idealismens tid langt fra er forbi. Vi ser at tre personer med utviklingshemning, godt hjulpet av frivillige, har maktet å skape sine egne arbeidsplasser, og det er utrolig viktig å bygge opp under idealisme og frivillighet og sosialt entreprenørskap. Hvorfor er det det? Jo, fordi utfordringene med å inkludere mennesker med utviklingshemning i arbeidslivet er fremdeles store. Behovet for tiltaksplasser er voksende. Arbeidsforskningsinstituttet kartla på oppdrag fra Arbeidsdepartementet behovet for VTA-plasser, altså Varig tilrettelagt arbeid, for mennesker med utviklingshemning, og de anslo at behovet var på om lag 4 600. Den rapporten fra 2012 tok utgangspunkt i gjeldende praksis, altså at man må være rimelig selvhjulpen for å få en tiltaksplass, men det er neppe noen i arbeidsfør alder som ikke har behov for arbeid. Ut fra en sånn tankegang kan man regne med at det reelle behovet for tiltaksplasser er langt høyere for mennesker med utviklingshemning. I forrige stortingsperiode var Fremskrittspartiet veldig flink til å fremme interessene til mennesker med utviklingshemning. Vi så i budsjettet for 2012 at Fremskrittspartiets representanter foreslo en ekstrabevilgning på 1,36 mrd. kr til arbeidsmarkedstiltak. I Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett for 2013 ble bevilgningen økt med 229 mill. kr til en styrking på 2 000 VTA-plasser. Blant andre daværende stortingsrepresentant Robert Eriksson fremmet i Dokument 8:129 S for 2011–2012 et forslag om at det ble utarbeidet en opptrappingsplan «som ivaretar intensjonen om at personer med utviklingshemming får tilpasset utdanning hvor målsettingen er arbeid, reell arbeidsevnevurdering og en egnet arbeidsplass.» Men i årets statsbudsjett er det ingen tiltak for å styrke arbeidsmarkedstiltakene – tvert imot ser vi at det varsles en reell reduksjon. Det er ingen opptrappingsplan for arbeidslivet som er utarbeidet eller varslet. Jeg er veldig glad for at vi har en arbeidsminister med et så sterkt engasjement for en viktig sak på dette området, men jeg savner likevel en politikk som gir forutsigbarhet. Er det noe vi vet at ikke gir forutsigbarhet, er det en politikk der anbud til laveste tilbyder gis mennesker med utviklingshemning – altså står en anbudspolitikk som regjeringen har varslet at de ønsker, i fare for å slå beina under gode ønsker for mennesker med utviklingshemning og folks plass i arbeidslivet. SV jobber for at alle mennesker skal ha like muligheter, uavhengig av om man er datter av en direktør, sønn av en reingjører, hvor du bor, eller om du har nedsatt funksjonsevne eller ikke. Men for at det skal være mulig, må man ha en forutsigbar politikk. Vi må vite hvilket gulv vi skal stå på, hva det er som er plankene i velferdsstaten som vi alle skal bygge livet vårt på. Når det gjelder mennesker med utviklingshemning, er forutsigbarhet når det gjelder politikken for bolig, for fritid og for arbeid, svært viktig, for vi vet at alle mennesker har ressurser, men alle blir ikke gitt muligheten til å ta dem i bruk.