trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Jeg vil gjerne benytte anledningen til faktisk å gi SV ros for en god beskrivelse av det som etter min mening har foregått og foregår på Cuba. Årsaken til at Cuba ikke har kommet lenger enn landet har i dag, er etter undertegnedes mening det politiske styresettet som er på Cuba. Jeg må innrømme at jeg syns det var en del grove historiske mangler i det tilbakeblikket som ble fremført fra talerstolen fra interpellantens side når det gjelder Cuba. Cuba har vært en av de største eksportørene i verden når det gjelder forsøk på revolusjon og imperialisme. Vi husker eksempelvis den rollen de spilte i Chile, de titusenvis av soldatene som var i Afrika, osv. Tenk hva disse pengene kunne vært brukt til for å utvikle og bekjempe fattigdom, sult, nød og elendighet på Cuba selv! Etter min mening ville det vært en mye bedre anvendelse av de pengene. Forslaget om fredspris til Castro har allerede vært karakterisert. Jeg må innrømme at jeg syns det er et hårreisende forslag, som jeg ikke trodde vi skulle oppleve i Norge i 2001, på bakgrunn av alt det vi vet om Cuba i dag. Når det gjelder spørsmålet om opprettelse av ambassade på Cuba, blir det argumentert med at det er viktig å ha internasjonal kontakt, at det er via dialog osv. man kan påvirke internasjonalt. Man skal ikke undervurdere betydningen av det, skjønt jeg tror det er den internasjonale tilgjengeligheten via media osv. som er den beste måten å fremme demokrati på. Men det som slår meg som selvmotsigende, er f.eks. den holdningen vår nåværende utenriksminister viste når det gjaldt Østerrike, hvor det ble foreslått at man skulle avbryte kontakt med landet da det kom et nytt regime til makten, istedenfor å intensivere dialogen og ha mer påvirkning. Jeg kan også nevne holdningen til Taiwan. Jeg har ikke opplevd at norske myndigheter har gjort noe aktivt for å fremme Taiwan, som er et demokratisk land, i verdenssamfunnet på noen som helst måte. Så etter min mening er det et galt signal at Norge nå, når vi skjærer ned på utenriksrepresentasjoner i en rekke andre land, går inn for å opprette ambassade på Cuba.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-16:
La meg først gje honnør til Arbeidarpartiet og utanriksministeren for at dei går eitt skritt lenger enn det sentrumsregjeringa gjorde, ved at dei opprettar ambassade på Cuba. Sjølv har eg jobba med denne saka i ein del år for å prøva å få det til, men det var vanskeleg å få folk til og med frå mitt eige parti med på det under sentrumsregjeringa. Så vil eg òg tru at solidaritetsrørsla i Noreg vil setta pris på at Noreg nå aukar kontakten. Så må eg seia litt om dei som her set seg på sin høge hest og snakkar om menneskerettar. Svært mange av desse er dei same som kuttar i u-hjelpa, kuttar i det som kan skapa ein annan levestandard for folk. Representanten Danielsen er eitt eksempel, det partiet som Danielsen representerte tidlegare, kutta konsekvent i u-hjelpa. På den måten syter han for at det er umogleg å heva levestandarden til folk, og det er umogleg å syta for at dei får eit verdig liv. Venstre har sete i regjering. Eg høyrde aldri kritikk mot Saudi-Arabia, der dei steinar folk og høgg hovudet av folk kvar laurdag – aldri. Så her er det mange som sit på sin høge hest, men som burde klyva ned og opphalda seg i denne verda. Noko av grunnen til mitt engasjement i denne saka er følgjande: Det døyr eitt barn i denne verda kvart fjerde sekund, 40 000 barn døyr kvar einaste dag. Eit fattig land i verda klarar å fordela dei få ressursane dei har, slik at dei faktisk har ei høgare legedekning enn Noreg, dei har gratis helsetilbod, dei har gratis skulegang, dei syter for at folk har mat, dei syter for at folk får eit skikkeleg helsetilbod. Slike eksempel synest eg er viktige, for dei viser folk som bur i slummen i Rio, eller dei som er på dødens rand i Afrika, at det går an å gjera noko anna enn det marknadsliberalistane i denne verda gjer i dag. Derfor er det viktig at Noreg nå går i ei anna retning når det gjeld Cuba. Eg synest at denne debatten bringar Noreg eit skritt vidare i forhold til kontakten med Cuba. Eg trur det er viktig at me tenkjer på at det er ting å gjera i forhold til utviklinga av demokratiet på Cuba. Og eg trur det er viktig at norske politikarar prøver å koma seg ut av den gjørma dei er i nasjonalt, og prøver å sjå verda frå ein annan synsvinkel, nemleg dei fattige sin.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-05-14:
Skal norske verft hevde seg i en stadig hardere konkurranse, er stikkordet kompetanse. Det er viktig at en er på plass, og at en er på plass til rett tid. I Norge har vi en fragmentert skipsbyggingsindustri med mange små verft, underleverandører og skipskonsulenter. Vi kan være stolte over den maritime klyngen vi har flere steder langs kysten, ikke minst i mitt eget hjemfylke Møre og Romsdal, som er blant de fremste i verden. En del av oss kjenner til prosjektet Seaway@2010. Dette prosjektet skal mobilisere den maritime sektoren til økt forsknings- og utviklingsinnsats. Dette er et initiativ som næringen selv har tatt. Det er viktig at det offentlige blir en effektiv lagspiller i økonomisk sammenheng, og at virkemiddelapparatet er tilpasset slik at samarbeidet går knirkefritt og ubyråkratisk. Ellers registrerer jeg at EU igjen vurderer å gjeninnføre verftsstøtte i en eller annen form. Jeg oppmoder statsråden til å følge godt med – og det er jeg rimelig trygg på at hun vil – i et eventuelt nytt regelverk som måtte bli innført i EU, og at hun om nødvendig kommer tilbake til Stortinget med saken, slik at norsk verftsindustri sikres like konkurransevilkår med andre verft i Europa. I sitt svarbrev til næringskomiteen sier statsråden at hun vil komme tilbake til innholdet i Dokument nr. 8-forslaget i revidert nasjonalbudsjett. I revidert nasjonalbudsjett sies det at en fram mot statsbudsjettet for 2002 vil vurdere saken. Det som er viktig for Venstre, er det jeg sa innledningsvis, at fortrinnet og mulighetene for norske verft er å ligge i fremste rekke når det gjelder kompetanse, og at vi er der til rett tid. Skal kompetansen være nyttig som konkurransefaktor, er det også helt vesentlig at en følger med i løpet og er tidlig ute. Derfor understreker forslagsstillerne at saken haster, og at en ikke hele tiden må komme tilbake til, men la ting skje også i det offentlige. Noe av det viktigste som nå må skje, er satsing på FoU, og her tåles lite utsettelse. Når det gjelder det nye konseptet for hurtigferger, kalt FerryCat, forstår jeg av media at dette har gått i orden. Jeg har ikke rukket å sjekke hva Regjeringen sier i revidert nasjonalbudsjett om det, og om det eventuelt står noe om det der. Men om media denne gangen skulle ha rett, vil jeg gi ros til statsråden for å ha bidratt til nødvendig framdrift av dette konseptet, for dette er morgendagens fergeløsningsprosjekt, etter min mening. Jeg vil gjerne også utfordre statsråden til å kommentere punkt 2 i forslaget vårt – om det er slik at det fins noen ordninger som kan bidra til at utviklingskostnadene i forbindelse med hurtigfergene blir dekt, slik at prosjektet med FerryCat får den nødvendige framdrift.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Når det gjelder bredbåndsutviklingen, er det helt klart at den vil være avgjørende. Det er nok også riktig at noen kommuner har tatt utfordringen på strak arm og gått sammen med private og vært aktive, mens andre er mer avventende og vet ikke helt hvordan de skal jobbe seg videre. Derfor har vi nå invitert Kommunenes Sentralforbund – de er også med som eNorge-partner – til et helt konkret samarbeid der vi kan få inn modellæring. Vi ser også nå at et selskap i Finnmark – Finnmark Bredbånd – har gått offentlig ut og sagt at de faktisk kan greie bredbåndstilknytning for 45 pst. av Finnmarks befolkning. Da er det viktig at vi setter oss i stand til å følge opp dem. Det er også vårt ansvar å sørge for at HØYKOM-ordningen, den stimuleringsordningen som vi har, kan fortsette, slik at man, når man setter i gang, også vet at det utløser en del incentiv fra det offentlige. Så til et verdiskapende Norge. Der har vi gjort en god del. Vi har nå tatt en runde gjennom alle regionene i landet vårt for å få et inntrykk av hvordan stoda er der. Samtidig ser vi at næringsklyngene ikke behøver å være knyttet til én bestemt næring, men at kompetanse, næring og høyskole når de går sammen, også avler ny inspirasjon og ny kompetanse. Så det er det som vil skje, og som vi også fra vår side har lagt frem for oppfølging av Hervik-utvalget. Vi har lagt opp til en regelstyrt ordning. Andre kan mene noe annet, men for å kunne klare den omstillingen som er helt nødvendig, går mye på kompetansesiden.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Hvis jeg kunne ha laget en oppskrift på hvordan man skulle etablere et neste, kjempestort IKT-selskap i Norge à la Nokia og Ericsson, hadde jeg antakelig skutt gullfuglen. Jeg skal imidlertid holde meg til det som forskningsresultatene viser veldig klart, nemlig at der vi har mulighetene, er på områder hvor vi allerede er veldig dyktige – enten det er snakk om ny teknologi som er knyttet til hele den marine siden, til bioteknologisiden eller til det vi kan på IKT-siden både når det gjelder satellittindustrien og en god del innenfor det maritime området. Stortinget har nettopp sluttet seg til at det er de områdene vi må kjøre videre på. Da kommer vi alltid i det vanskelige dilemmaet at vi gjerne vil ha ekstrapengene til det. Og hvis vi må gå inn og gjøre et valg, får vi problemer når vi må ta noe ut av det vi har strødd – kanskje litt for tynt – utover, som hindrer oss i å gjøre den virkelig tunge innsatsen på disse områdene. Jeg håper jo at vi skal kunne klare det f.eks. på den marine siden. Vi har sagt lenge at vi skal satse på det. Og når vi går tilbake år om annet, har vi ikke når det kommer til stykket, klart å gjøre de prioriteringene nettopp på det området som har så store muligheter i seg. Når det gjelder IT Fornebu, har det gått sent på en del områder. Nå er jo senteret for fremragende forskning etablert og vil være i gang til høsten, men i tillegg til dette vil den store motoren og drivkraften på telekommunikasjonssiden i Norge, nemlig Telenor, faktisk fysisk flytte ut dit. Da må vi også sørge for at vi steller oss slik at kommunikasjonsordninger er klare når de flytter.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Når det gjelder OECD-rapporten, vil jeg, i tillegg til det jeg sa til tidligere replikant, si at en døgnåpen forvaltning der man kan gå inn på nettet og få opplysninger, selvfølgelig vil være med på å øke aktiviteten, og i tillegg vil man bruke mer IKT i sitt daglige arbeid. Det er riktig at professor Reve, på oppdrag bl.a. av Nærings- og handelsdepartementet, la vekt på disse viktige clusterne våre. Det er ikke riktig at vi ikke er verdensledende, for på en del av disse områdene er vi faktisk det. Hvis vi ser på romteknologien, som også kommer inn under tele- og kommunikasjonssiden, satellittindustrien, har Norge bare USA og Frankrike foran seg, så vi er faktisk meget dyktige på en del av de områdene. Men skal vi gå i gang og videreforedle dette, trenger vi enda mer kompetanse og teknologi. Så er spørsmålet fra representanten: Hvorfor klarer vi ikke det i Fastlands-Norge? Vi er jo i den unike situasjon at vi har olje og gass, og vi konkurrerer mye på volum. Vi er ikke i den krisesituasjonen som mange andre, som har vært nødt til å gjøre en kolossal «rundsnuing», men vi må forberede oss og gjøre oss klar til å gå inn i en helt ny situasjon, for vi vet at de nye arbeidsplassene vil komme på andre områder enn i den tradisjonelle industrien. Det er noe av utfordringen vi står overfor.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Jeg vil gjenta at for vårt likhetssamfunn er det alvorlig hvis vi skal komme i en situasjon som den som er avdekket gjennom undersøkelser fra USA, en spesiell undersøkelse som heter «Falling Through the Net», som viser at de som ikke får del i dette, blir avskåret fra mange muligheter senere i livet. Denne har vært spesielt innrettet på barn. Når det helt konkret gjelder Morten Lunds spørsmål om bredbåndsutviklingen, står det klart at alle skal ha et tilbud. Men når Morten Lund samtidig snakker om «ekte bredbånd» – bredbånd er jo definert også som det aktørene selv, de som eventuelt skal sende lys og bilde, angir som sitt behov – må det jo være et behov og et innhold. Jeg vil si at det er naturlig å komme tilbake igjen i statsbudsjettet for 2002, slik at Stortinget er informert om fremdriften. Samtidig er det viktig å holde presset oppe på markedsaktørene, som både den forrige regjering og denne regjeringen har lagt til rette for. Og som jeg sa både i mitt innlegg nå og i tidligere innlegg: Dette er en dugnad som vi må ta sammen. Jeg skal i hvert fall ikke være den som står her og kommer med noen garantier, for vi vet at det kan være de som har problemer med å få det gjennomført, og da må vi også lage en plan for å løse det. Men jeg går ut fra at Stortinget er interessert i at vi her skal ta et felles løft.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Jeg er enig med representanten Reikvam i at bredbånd selvfølgelig ikke er alfa og omega, men vi har faktisk sett at de som nå har greid å komme i gang, også har fått virksomheter knyttet til lokalsamfunnene. Så spør Reikvam om man ikke heller burde vurdere å gå inn på etterspørselssiden når det gjelder undervisningsmateriell, istedenfor på produksjonssiden. Jeg synes det er et spenstig forslag og spørsmål fra SV, og jeg må si at jeg som næringsminister har stor sans for den måten å gjøre det på når det gjelder undervisningsmateriell, og vil ta det med videre til statsråd Trond Giske i håp om at han, når SV tar et slikt initiativ, vil prøve det ut.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Først til representanten Reikvams forslag der han ber om en egen orientering. Vi vil legge frem en omtale i høst, og så får vi se i løpet av neste vår om vi skal legge frem en egen sak om fremdriften så langt, tidlig på våren eller så sent som i revidert. Når det gjelder det andre forslaget hans, er allerede Samferdselsdepartementet i gang med å kartlegge forutsetningene for fremføringsveier – rapporten skal foreligge nå i sommer – og også spørsmålet om å koordinere de ulike grøftene som man nå ser flere steder. Hele kartleggingen av det vil også kunne bidra til en mer effektiv bredbåndsutbygging. Det var ellers representanten fra Kystpartiet som spurte hva staten skulle bidra med. Det har vært klart hele tiden, fra vi la frem den første IT-redegjørelsen, at staten skal bidra der hvor ikke markedet når frem. Men et stort flertall i Stortinget har lagt seg på den linjen at vi skal øke den offentlige etterspørsel, og at markedsaktørene så sant det er mulig, skal få konkurrere om jobben. På den måten regner vi med at vi kan få en raskere utvikling, og at det blir en mindre del som staten skal gå inn på. Og så har man satt opp at innen utgangen av 2002 skal skoler, folkebibliotek, sykehus osv. få tilbud om bredbåndstilknytning, og alle husstandene ved utgangen av 2004. Det er klart at det er dette vi nå legger en fremdriftsplan for, både ved en omtale i statsbudsjettet, som representanten Lilletun har tatt opp, og ved å komme tilbake med særskilt sak om hvor langt vi faktisk er kommet, slik at vi skal være sikre på at vi skal kunne følge det opp så sant det er mulig, og klare å få det praktisk til. Men vi har vært helt klar over hele tiden at det er ikke alle steder aktørene vil bygge ut selv. Det representanten Lilletun tok opp når det gjelder fornyelsesprogrammet, er jeg helt enig i. Det er et meget viktig program, men det er samtidig også verdiprogrammet. Da må vi også, enten det er i regjering eller storting, sørge for at SND, som er aktør her, ikke blir nødt til å forandre på sine ordninger omtrent hvert eneste halvår. Det gjør at det blir nokså utilfredsstillende for dem som skal utføre det. Helt til slutt vil jeg si at når det gjelder høringen om kollektivtransporten til Fornebu, er den ferdig 6. juni. Jeg vil håpe at man kan få en løsning, ikke minst av hensyn til IT Fornebu, men også Telenor, som skal ut med så mange medarbeidere der.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Som svar til representanten Gabrielsen vil jeg si at jeg tar med Opseths holdninger og ytringer, på samme måte som jeg tar med det som er kommet frem fra andre. Jeg håper at alle vil legge seg i selen for å få denne saken løst i minnelighet. Jeg vil tro at de fleste ønsker å ha arbeidsplasser som bl.a. Telenor representerer, i sin kommune. Det har lenge vært under planlegging – og man kan gjerne være uenig i IT Fornebu – at Telenor skal flytte ut med flere tusen av sine medarbeidere, og de er så viktige for oss med hele sin utviklingsavdeling, forskning og alt det de driver med, at jeg ville tro at de fleste kommuner ønsket å ha dem. Jeg er også glad for oppslutningen om den bredbåndspolitikken som tidligere er nedfelt, samtidig som vi hele tiden må følge med når det gjelder de stedene som muligens får noen «sorte flekker», og sikre at staten skal være med og bidra. Men det er jo interessant at det nå dukker opp selskap i Finnmark som er veldig offensive i forhold til hvor stor del av Finnmark de faktisk kan dekke. De fleste av oss ville gjerne tenkt at en del av utkantene måtte bli de første stedene hvor det kom slike sorte flekker, men så stemmer kanskje ikke det helt, fordi det faktisk finnes initiativ og muligheter. Så til forslaget som Morten Lund har satt frem. Jeg er usikker på hva som menes med det. For er det ikke slik med alle de reglene vi har lagt til rette for, EØS-avtaler, offentlige anskaffelser og hva det måtte være, at man følger visse prosedyrer? Så ut fra det, hvis det er det som faktisk nå er nedfelt i våre lover både på statlig og lokalt plan, kan jeg ikke se at det er noe i veien for at dette vil kunne få tilslutning fra alle – hvis ikke Morten Lund har gjemt et eller annet i ermet med formuleringene sine.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Jeg vil vise til at Regjeringen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett også har foretatt en bred behandling av skipsbyggingsindustrien. Det er bevilget netto 850 mill. kr i støtte til inngåtte kontrakter og signalisert at Regjeringen fortsatt vil gi norsk skipsbyggingsindustri internasjonalt konkurransedyktige vilkår. Regjeringen tar sikte på å utvikle et omstillings- og nyskapingsprogram for skipsbyggingsindustrien. Dette programmet blir utformet i samråd med næringen. Som et ledd i dette er det også naturlig å vurdere å styrke de landsomfattende virkemidlene i Statens nærings- og distriktsutviklingsfond og i Norges forskningsråd. Jeg vil i denne forbindelse understreke at dersom innsatsen fra myndighetenes side skal få full effekt, er det nødvendig at næringen selv tar et ansvar for å spesialisere, tar i bruk ny teknologi og tilpasser sin egen næring til nye produksjonsprinsipper. Dette vet vi en del om, etter undersøkelsen som Arild Hervik har foretatt av de maritime næringene. For det som er tilfellet, er at de er altfor lite kompetanserettet. Selv om noen er dyktige, bruker de altfor lite av sin virksomhet til å forbedre seg på kompetansesiden. Og det er helt nødvendig hvis denne næringen skal kunne møte morgendagens utfordringer. Norsk skipsbyggingsindustri vil være konkurransedyktig i et marked der alle konkurrerer under de samme økonomiske rammevilkårene. Derfor er det et mål for Regjeringen at vi gjennom internasjonale avtaler skal få redusert den statlige støtten til skipsbyggingsindustrien. Og det har hele Stortinget sluttet seg til. Vi følger utviklingen av hva som nå skjer i EU, svært nøye. Industriministrene der skal ha sitt ministerrådsmøte i morgen. Grunnen til at de eventuelt bestemmer seg for å fortsette med støtten, er at Sør-Korea, som har vært i en svært vanskelig situasjon, øker kapasiteten, ikke minst innenfor tankere og containerskip. Jeg har nettopp vært i Korea og tatt opp disse forholdene direkte med dem, også fordi Norge er en stor skipsbygger i Korea. Jeg vil i Paris i overmorgen ha et eget møte med sørkoreanerne for å diskutere hvordan man kan avhjelpe denne situasjonen, slik at den ikke kommer som en konflikt inn i WTO. For kommer den som en konflikt til WTO, vil det ta flere år før man kan få avgjort å få redusert skipsbyggingsstøtten, hvis EU følger opp Korea. Derfor må vi håpe at det ikke skjer, og at man kan få en ordning der man går over til kompetanseutviklingsprogrammer, slik vi har vært innstilt på fra norsk side.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-14:
Fyrst vil eg seie meg heilt einig med statsråden i at det var bra at denne sektoren fekk prøve seg på dei lovene som finst i marknaden, og at vi fekk sjå at prisinga kom i forhold til det. Det var sunt for denne næringa, sjølv om det ikkje er sikkert at det var like sunt for alle dei som hadde trudd at det her var vel lette pengar å tene. Men at det var bra for næringa, det var det. Det er to ting eg ynskjer å ta fatt i. Det eine er det som statsråden heilt til slutt kommenterte om ei melding. Status er viktig for tiltak, og eg er oppteken av at vi må skaffe oss kunnskap for å kunne få til tiltaka. For det er to ting som pr. dato er vanskeleg. Det eine er at den løyvinga som er på budsjettet, tydelegvis er for lita for alle dei kommunane som ynskjer å følgje Ryfylke-kommunane sitt eksempel. Det er heilt klart at dei har lykkast. Men det har vore veldig mange som har kontakta meg – og eg trur fleire i næringskomiteen – som seier at ein får beskjed om at det ikkje er midlar nok til den dugnaden som ein ynskjer å gjere slik at ein vert god nok til å spørje. Det er eit problem, og det må vi få gjort noko med. Det andre er at det er ein del stader der det truleg heller ikkje er grunnlag for den dugnaden – der det er for tynt med folk. Eg skulle ynskje at vi ville få ei melding tidlegare enn det statsråden no sa, at det iallfall i statsbudsjettet må liggje føre ein skikkeleg gjennomgang som gjev grunnlag for å gå vidare. Eg er meir oppteken av det enn av forma. Så til slutt: Kva konkrete aktive tiltak vil statsråden – la meg få to av dei – setje i gang for å svare på både utfordringa frå Reve og undersøkinga hans og utfordringa frå OECD? For det er ikkje nok at vi veit at det er fleire som har sagt det; vi må gjere noko.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-14:
Nokre få refleksjonar rundt representanten Opseth sitt innlegg: Eg er heilt samd med han i at ein kan vere veldig rask til å rope på staten til sine tider, og det meinte nok også sentrumsregjeringa om leiaren i Arbeidarpartiet, Thorbjørn Jagland, som var ueinig i den strategien som sentrum hadde lagt opp til for utbygging. No vart ein samd om det etter kvart, og det er greitt, men derfor er ikkje ropet i dag eit rop på staten generelt. Men det er klart at dersom vi berre skal vente og sjå kor langt marknaden rekk, vil det vere nokon som kjem veldig i bakleksa. Der er det på ein måte trykket er lagt inn her i dag, og eg er delvis fornøgd med statsråden når det gjeld tempoet for tilbakemelding – og ikkje berre delvis, men der vil eg seie meg heilt fornøgd med at det skal kome i statsbudsjettet. Derimot er det heilt opplagt at det er veldig naudsynt at vi også får ei felles forståing av kva som ligg i denne dugnaden. Eg vil då spørje statsråden om det der f.eks. ligg det at fornyingsprogrammet skal ha ein dimensjon som gjer at det er dei kommunane som er villige til å satse noko sjølve, som får næringslivet med og då kan rekne med staten, og ikkje berre dei som no har vore flinke veldig raskt og som vi viser til som eksempel, som skal få moglegheit, at alle kan få ei omforeint forståing av kva det skal representere. Det vil vere viktig her. Det er også litt av det same som representanten Stolt-Nielsen sa. Det har vore eit visst tilløp til diskusjon om IT Fornebu her i dag. Lat meg seie at når vi først fekk dei vedtaka som vart gjorde, må vi alle håpe at ein får gode resultat ut av IT Fornebu. Men eg registrerer at det som så langt er meldt å vere kome i gang, er det som faktisk låg ferdig frå den tidlegare regjeringa, nemleg senter for framifrå forsking. Det kjem no på plass. Det er bra, og det er framtidsretta tenking. Men alt som skulle skje med det enorme arealet, ser vi at det har vore vanskeleg å få investeringar til. Det viser vel at dette kanskje var meir eit eigedomsprosjekt enn eit IT-prosjekt. Men det er likevel viktig å ynskje at ein no skal få det til, og at ein skal få til å pare beina her, slik at det verkeleg vert kompetanse ut av det. Men eg ville vore veldig fornøgd om vi kunne fått ei omforeint løysing her i dag som på ein måte kunne vere ei fellesforståing av kva fornyingsprogrammet skal vere, og kva kommunar og bedrifter ute kan rekne med at staten forpliktar seg til i forhold til dugnadsinnsats.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-05-14:
IKT-næringen er i hvert fall en av fremtidsnæringene som vi på en eller annen måte må tilrettelegge for, enten oljealderen går mot sin avslutning eller ei. Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om de viktigste grepene vi som politikere må gjøre for å øke sannsynligheten for at vi skal kunne få etablert det neste store IKT-selskapet i Norden: Hva er det vi må gjøre annerledes enn det vi har gjort for å kunne oppnå det? Det andre jeg kunne tenke meg å få høre litt om, er det fellesprosjektet som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har ute på Fornebu, og som jo er omtalt i en viss utstrekning i den IT-politiske redegjørelsen. Nå fikk vi en bred gjennomgang av Hedstrøm, som snakket om hvor fortreffelig alt er der ute for tiden – og det er jo selvfølgelig gledelig hvis det er slik som Hedstrøm har redegjort for. Jeg vil spørre statsråden, som jeg antar følger dette meget nøye – hun var jo en av krumtappene i arbeidet med å lose dette igjennom i sin tid: Er det slik at progresjonen i det som foregår der ute nå, er i overensstemmelse med det som var forutsetningene? Og deler statsråden i så fall Hedstrøms glede over hvor fortreffelig dette er blitt?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-05-14:
Jeg forstår at enkelte av de problemene som er knyttet til Fornebu-området, nå er av en sånn art at Opseths demokratiske sinnelag blir satt på en hard prøve. Slike prøvelser skal man også ha når ens karriere er på hell. At staten skulle overta reguleringsarbeidet for at hans nærmest siste vilje skulle kunne gjennomføres, registrerer jeg i hvert fall – og da snakker jeg om hans siste politiske vilje. Det jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om, er om hun deler Opseths antydninger om at i den grad man ikke får det som man vil, så er man innstilt på å ta i bruk det riset bak speilet som Opseth relativt malerisk beskrev. Kongshaug var misfornøyd med en del vesentlige punkter i budsjettet, og det er for så vidt ikke noe enestående for Kongshaug. Stort sett hele det norske folk og ikke minst det norske næringsliv har jo signalisert dette relativt lenge, og at denne erkjennelsen er kommet også hos Kongshaug, dog etter landsmøtet, er for så vidt interessant. Når det gjelder det som er sagt om bredbånd, syns jeg Reikvam hadde en formulering som ikke var dårlig. Han sa at dette ikke må bli en ny religion. Jeg må jo si at en del av de mest ivrige «megafonene» for statlig finansiering for å legge bredbånd til de minste avstikkerne, til enhver fjordarm, i realiteten går over alle støvleskaft. Vi har ved utbygging av infrastruktur alltid lagt til grunn kost-nytte-prinsippet. Og det er klart at man kan ikke gjennomføre dette med 100 pst. garanti for et så kort tidsrom som det er lagt opp til. Den strategien som statsråden og Regjeringen har valgt, og som har stor oppslutning i Stortinget, tror jeg i realiteten er den eneste farbare vei i virkelighetens verden. Og de fleste av oss forholder seg jo til virkelighetens verden – i hvert fall i store deler av året. Jeg hadde også tenkt å spørre statsråden om forslag nr. 3, fra Morten Lund, er et betimelig forslag slik det foreligger. Er det slik at det er en praksis i departement og direktorat som står i motstrid til det som står i forslaget? Eller er det et forslag som i realiteten slår inn en åpen dør for en praksis som allerede eksisterer? Det er mitt spørsmål.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-05-14:
Jeg vil også omtale OECD-rapporten, som har vakt stor oppmerksomhet i mediene – og også i denne sal – der Norge er spådd den laveste økonomiske vekst av medlemslandene. Nå er det vel alltid slik at statistikker skal man ta med en klype salt og se hva de omfatter og inneholder, men i alle tilfelle gir de et signal om at Norge må være aktpågivende her, slik at dette ikke blir en realitet. Statsråden nevnte også et «verdiskapende Norge». Slik jeg husker professor Reves prosjekt, ble det lagt fram en del clustere der vi kunne være internasjonalt konkurransedyktige. Det gjaldt olje og gass, skipsfart – ja, i det hele tatt maritim sektor. Men det som også ble trukket fram, var at Norge hadde muligheter til å bli en del av en nordisk cluster innenfor IKT, og at det var viktig at vi kjente vår besøkelsestid slik at vi kunne få en sterk innflytelse på denne nordiske clusteren. Det er jo en kjensgjerning at vi ikke har klart, på lik linje med en del andre vestlige land, å bruke informasjonsteknologien på en slik måte at fastlandsbasert virksomhet har styrket sin konkurransedyktighet. Dette var hovedgrunnen til at USA hadde en sterk industriell vekst på hele 1990-tallet. Det var det ingen delte meninger om. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hva er årsaken til at vi som er i verdenstoppen når det gjelder å være avanserte brukere av mobiltelefoni og IKT, ikke har klart å utnytte dette til økt konkurransedyktighet for våre bedrifter i Fastlands-Norge?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-14:
Jeg vil inn på utbyggingstakten når det gjelder bredbånd, som også representanten Lilletun var inne på. Statsråden sa i sitt innlegg at det vil bli alvorlig for dem som blir stående utenfor den nye teknologien. De vil bli «marginalisert», og det ble gitt uttrykk for at vi kan få et nytt klasseskille. Jeg forstår det som om det gjelder bedrifter, enkeltpersoner og grupper av enkeltpersoner. Det er klart det er alvorlig, og da må vi unngå at det går slik. I redegjørelsen er det holdt fast på de fristene som har vært satt før. Alle skoler, rådhus, bibliotek og sykehus skal få mulighet til å knytte seg til bredbånd innen utgangen av år 2002. Alle norske husstander skal ha den samme muligheten i løpet av 2004, og jeg går ut fra at norske småbedrifter hører til den siste kategorien – i løpet av 2004. Telenor har ifølge media sagt at halvparten av norske innbyggere vil kunne få ekte bredbånd de nærmeste fire-fem årene – det er altså den største markedsaktøren som sier det. Halvparten av rådhusene har mulighet for tilknytning i dag, og det er bare 9 pst. av kommunene som har satt av penger i år til å gjøre noe med dette. IT-selskapene investerer i Oslo og lite utenfor, fordi infrastrukturen ikke er på plass andre steder. Så sier statsråden i sitt innlegg nå at til våren neste år skal Stortinget bli oppdatert om hvorvidt dette går bra, etter den strategien som er valgt, at markedet skal ordne opp. Jeg mener at vi må få en skikkelig oppdatering i statsbudsjettet, slik representanten Lilletun sa. Hvis ikke må Stortinget innlede en ny prosess à la IT Fornebu, med dato og klokkeslett, for å få noe gjort. Spørsmålet til statsråden er: Kan statsråden garantere den framdriften som jeg har lest opp, som er nevnt i redegjørelsen?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-14:
Vi blir nok ikke så fort ferdig med å diskutere bredbåndsutbyggingen og på hvilken måte den skal skje. Det ble vedtatt et prinsipp for utbyggingen under forutsetning av en framdriftsplan, som da statsråden ikke lenger vil garantere. Jeg merket meg at det ble sagt at presset på markedsaktørene vil minke, og det vil være uheldig hvis det blir statlig medvirkning for å hjelpe dem som bor ytterst – lengst fra sentrum – i Norge å få bredbåndstilknytning og sikre at de får det innenfor den tidsplanen som er. Jeg syns det er synd, men vi kommer nok til å diskutere videre om det var rett det Stortingets flertall vedtok. Så sier representanten Opseth at det bestandig er noen som roper på staten og sier at nå må staten komme og hjelpe oss. Og de som gjør det i dag, sier det samme som Thorbjørn Jagland sa rett før regjeringsskiftet. «… vi har ment at det ikke holder å overlate dette til de private aktørene i markedet – det må statlig styring til», sa Jagland den gangen. Så det er ikke mer dramatisk det som nå blir sagt, enn det som ble sagt den gangen. Så sier representanten Brandsnes at det er mange årsaker til at bedrifter flytter til Oslo, og at hovedårsaken til at hans bedrift trenger å være her, er at det er her det skjer. Hans bedrift har altså funnet ut at for å få jobber, for å komme i nærheten av dem som skal kjøpe noe, så må en faktisk være der fysisk. Men poenget med IT-revolusjonen og kunnskapssamfunnet vårt er jo at den fysiske avstanden skal oppheves. Det skal gå an å være til stede uten å være der fysisk. Da er det to situasjoner som er nevnt: De som blir forbigått fordi de ikke er her, og de som ikke får vite om jobbene fordi de ikke er her. Og det er jo det staten må sørge for, at oppdragene blir kjent. Og det er det som ligger i mitt forslag. De som holder til langt unna Oslo, må behandles og ha muligheter på like vilkår som de som er i Oslo. Jeg ser ingen grunn til å trekke det forslaget. De som ikke finner det mulig for dem å stemme for det prinsippet som går fram av forslaget, må da selvfølgelig stemme imot. Jeg anbefaler at det stemmes for.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-14:
Dette har vært en debatt med mye tungetale. Det må kanskje bli slik med et såpass vanskelig tema og med slik bredde i temaene, og bredbånd er på mange måter det som går igjen. Jeg syns vi skal ha et noe nøkternt forhold til dette med bredbånd. Det er klart at det er viktig, først og fremst i forhold til skoler, i forhold til kommuner og i forhold til bedrifter og virksomheter, men jeg tror ikke at de fleste husholdninger i så veldig nær fremtid vil være avhengig av et godt bredbåndstilbud. Det skal bygges ut, det skal legges til rette for det, for all del, men vi må ikke fremstille det slik at dette på mange måter blir den nye religionen vår. Da vil vi komme skjevt ut. Jeg har et spørsmål til statsråden. Men før jeg stiller det spørsmålet, vil jeg kommentere dette med OECD og økonomien. Slik jeg oppfatter rapporten om den økonomiske veksten i Norge, var den knyttet til den landbaserte delen av Norge, og vi må ha klart for oss at den samlede veksten, når vi også tar med oljeøkonomien, sikkert ikke er så verst i forhold til andre land. Så jeg syns ikke vi skal bekymre oss så veldig, og i alle fall ikke si at det er denne næringen som skal redde oss. Så til spørsmålet til statsråden. Det gjelder det som går på undervisningsmateriell og det opplegget departementet skisserer, der man skal gå inn på produksjonssiden i stedet for å gå inn på etterspørselssiden. Er statsråden enig i at staten skal gå inn og være med på å utvikle undervisningsmateriell i det omfang som en tydeligvis legger opp til, eller bør en gå inn på etterspørselssiden og så la det være opp til produsentene å utvikle tilbud som kan legges ut til dem som skal kjøpe det, dvs. skoler og elever, slik at de kan gå inn og hente det ut der?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-14:
Jeg er fortsatt enig med min tidligere sambygding Kjell Opseth i at vi har en tendens til å rope på staten i en del sammenhenger hvor det ikke er nødvendig å rope på staten. Når det gjelder bredbåndsutbygging, tar vi til etterretning at flertallet her i Stortinget har valgt en utbyggingsmåte. Men tradisjonelt har vi i dette land på viktige, sentrale områder valgt at staten bygger ut infrastrukturen. Det kan være alt fra veier til Telenor og hele telenettet vårt. Det ble jo bygd ut av staten for at det skulle nå alle, og det har i ettertid vist seg at det var god økonomi også for staten. Vi skulle nok ønske at staten tok et større ansvar på utbyggingssiden og ikke bare på etterspørselssiden ved utbygging av bredbåndsnett. Det vi nå gjør i vårt forslag, er å be statsråden komme tilbake til Stortinget og si om markedet fungerer. Fungerer det godt nok, slik at vi får en utbygging i hele landet og det ikke blir en skjevfordeling ved at sentrale strøk får en kjappere utbygging enn resten av landet, er det bra. Men det er viktig at Stortinget får en orientering om det. Så sier Kjell Opseth at vi er både «sidrumpa» og trege – det er ikke grenser for hvor mye som er galt ved det norske folk. Vi vet at Norge er i forkant når det gjelder bruk av mobiltelefon, og vi er i forkant når det gjelder bruk av Internett. Så det er klart galt å si at vi er så veldig trege og «sidrumpa», slik som han fremstiller oss. Så er jeg litt usikker på om han oppfordrer til anarki, eller om det er en form for stalinisme som kommer til uttrykk når han forteller oss at hvis det ikke blir fortgang i Bærum kommune, får enten Telenor ta over og styre utviklingen, eller så får staten ta over og styre Bærum kommune. Jeg blir litt sjokkert over den type holdninger til de demokratiske beslutningsprosesser som en har i dette landet, og vi skal ha en viss respekt for det. Jeg aksepterer at vi kan legge oss på en mer sånn sentralistisk/stalinistisk linje og si at ok, da får staten ta over, og så får vi styre det. Men det tror ikke jeg er en god løsning i demokratiets navn. Så til de forslagene som foreligger. Jeg merker at vi har fått mye «åtgaum» for våre forslag, og det skulle bare mangle – det er jo gode forslag og viktige forslag. Jeg ser at det å få en votering her, vil gjøre at de blir nedstemt, så jeg kan allerede nå si at vi gjør dem om til oversendelsesforslag, og så regner vi med at statsråden vil følge opp. Når det gjelder de andre forslagene, har vi stor sympati for forslaget til Morten Lund. Når det gjelder forslaget til Marit Tingelstad, er det veldig lokalt, og det er vanskelig å ta stilling til det, så det skulle jeg i hvert fall sterkt ønske ble oversendt. Det å desentralisere, flytte arbeidsplasser ut, er viktig, så sånn sett er vi enig i det. Men å si her i dag at de akkurat skal dit, har vi problemer med.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-05-14:
Jeg er klar over de forholdene i skipsverftsindustrien internasjonalt som statsråd Knudsen nå gjorde rede for, men jeg er redd for at det nytter forferdelig lite at vi i Norge skal sitte og holde Korea i ørene, mens Europa altså gjør noe helt annet. Så vi må ikke vente for lenge. Vi må ikke miste det fortrinn vi har i å være en kompetansenasjon på skipsverft og skipsindustri. Vi ser at næringen selv er klar over sitt omstruktureringsbehov. De er villige til å gå inn økonomisk, de vil spesialisere seg. Vår forpliktelse som storting må da være å bidra innenfor det regelverk som gjelder i EØS-området. Men det har vært et problem for norsk industri at en liksom stiller ti meter bak når de andre stiller til start. Vi har alltid ett eller annet ved norsk industri – ekstra avgifter, ekstra skatter eller noe lavere støtteordninger – som gir våre næringer en konkurranseulempe i forhold til de europeiske. Vi kan ikke ha det slik. Vi må ha internasjonalt konkurransedyktige rammer for alt næringsliv hvis vi skal klare oss i morgendagens verden. Det gjelder selvfølgelig også kompetansenæringer. Og det som er tilknyttet maritimt næringsliv, er kompetansenæringer; det er faktisk høy kompetanse og mye bruk av IKT. – Men noen sveiser fortsatt platene.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Det er ikkje underleg at debatten om informasjonsteknologi og breiband blir omfatta med stor interesse, nettopp fordi den vil ha så mykje å seie for næringslivet i dei komande åra. Når det då blir snakka om breiband til alle, vil eg gjerne få lov å gje uttrykk for at det som ligg i det, er at det må vere breiband til alle som har behov. Det er ikkje slik at alle har behov. Det er det eine. Når ein på den andre sida snakkar om breiband, er det omtrent som ein skal rulle ut fiber til kvar einaste husstand i dette landet. Det er heller ikkje tilfellet, for det finst fleire teknologiar å få fram breiband på enn gjennom fiber. Det er heilt openbert at vi no brukar alle dei teknologiske moglegheitene som vi har. Også på dette området, som på mange andre område, har ein ein tendens til å rope at staten må sørgje for at det blir breiband til alle som har behov. No viser det seg at der det er eit lokalt engasjement og eit lokalt initiativ, greier dei i små bygdelag å få dette til på ein framifrå måte og kanskje vere i forkant. Så eg vil nytte høvet til å peike på at på dette området er det lokale initiativet kanskje viktigare enn noko anna, for dei lokalsamfunna, distrikta eller kommunane eller bygdelaga for den sakas skuld, som tek initiativet til dette, byggjer ut og får på plass det som verkeleg vil vere utfordringa i framtida – det er ikkje «motorvegane» som det ofte blir sagt, men det er spreienettet eller aksessnettet – vil vere i ein fantastisk forhandlingsposisjon mot dei som står for bygging av «motorvegar», og det vil det vere fleire av rundt om i det ganske land. Så eg har litt vanskeleg for å forstå at ein heile tida skal peike på at det er staten som må gå i spissen her. Staten skal gjerne vere med, og det har Regjeringa til overmål peikt på meir enn ein gong. Så er det denne OECD-rapporten som fortel at vi vil ha liten økonomisk vekst på grunn av at vi ikkje har teke den nye teknologien i bruk. Presiseringa av at det er utanom olje, er absolutt påkravd når ein skal diskutere desse spørsmåla. Men det er ikkje tvil om at det er eit uttrykk for at vi har ein tendens til å ha vanskar med å ta ny teknologi i bruk, og at vi er litt sidrumpa i den samanheng. Når ein har vore med på nokre diskusjonar i denne salen om korleis ein skal utvikle dette i dette landet, har eg ikkje vanskar med å skjøne at vi har problem med å kome i gang. Når vi til overmål no får høyre at kanskje landets rikaste kommune ikkje vil gje innflyttingsløyve til Telenor og IT Fornebu før staten har sikra at det blir kollektivløysingar der ute, må ein begynne å lure på når vi skal kome i gang. Dersom det er noko i det som blir sagt her, vil eg oppmode Regjeringa til å vedta statleg reguleringsplan omgåande, slik at vi kan gje desse bedriftene innflyttingsløyve og kome i gang. Det er fælt dersom ein skal investere fleire hundre millionar i bygningar og så ikkje få høve til å ta desse i bruk.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Eg kan forsikre representanten Morten Lund om at staten skal vere ein pådrivar for at alle som har behov for det, får tilgang til breiband eller nett med høg nok snøggleik til det behovet dei har. Så det er inga endring i Arbeidarpartiet sin politikk på dette området, sjølv om det er enkelte som prøver å framstille det slik. Eg etterlyser nok ein gong det lokale engasjementet for å byggje ut eit aksessnett som er i brukarane si interesse, for på den måten også å ivareta brukarane i forhold til leverandørane av motorvegtenestene. Det er heilt opplagt, med alle dei aktørane vi får på det området, at dei som har eit aksessnett, har ein sterk konkurranseføremon. Så til representanten Lilletun. Ja, eg skjønar at det framleis er behov for å framstille det som skjer på Fornebu, som eit eigedomsprosjekt. Men så lenge det ikkje er gjeve høve til å ta dei eksisterande lokala i bruk i tilstrekkeleg grad, eller til å flytte inn i dei lokala som skal flyttast inn i, er det klart at det ikkje er så godt å dokumentere at dette blir som fleirtalet her i salen meiner det vil bli, nemleg ein motor i utviklinga innafor informasjonsteknologien. Så får vi håpe at dei næraste dagane fører til at vi kjem forbi denne bøygen som ligg der, at dei som har ansvaret for å gje bruksløyve, også gjev det. Det er det eg seier: Om ikkje, må staten også her ha eit ansvar – og det er ikkje noko stalinistisk over det. Lovverket inneheld høve for statlege reguleringsplanar, og det er brukt i enkelte høve. Og dermed kan det også brukast i dette høvet dersom nasjonale omsyn tilseier at det må gjerast.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2001-05-14:
Når det gjelder det forslaget som jeg har fremmet, har jeg fått det rådet at det heller bør fremmes ved en senere anledning, i en sak Stortinget skal behandle senere på våren. Jeg vil dermed trekke forslaget.
Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Jeg har egentlig tatt ordet for å kommentere noen av forslagene som er kommet i løpet av debatten, men først noen ord om at IT-selskap, slik jeg forstod representanten Morten Lund, har måttet flytte til Oslo på grunn av for dårlig infrastruktur. Nå har det seg slik at jeg er ansatt i et IT-selskap – som kanskje er noe av det mest distriktsbaserte som finnes i Norge – som har fem kontorer rundt omkring i landet. Grunnen til at vi må være ofte i Oslo, er ikke infrastrukturen, men at her skjer det meste, og skal en ha markedskontakt, må en faktisk være til dels mye i Oslo. Det er her det skjer, enten vi liker det eller ikke, Men vi skal kjempe for å være i distriktet fortsatt, slik vi er det pr. i dag. Det tror vi skal gå, og når vi også vil få bredbånd, skal det selvsagt gå enda lettere, men det er ikke noe «must» for oss å ha det foreløpig. Hvis jeg oppfattet representanten Leif Helge Kongshaug riktig, var han misfornøyd med budsjettet. Det er vel sånn at budsjettet for 2001 er et samarbeid mellom Arbeiderpartiet og sentrum, og Venstre står vel fortsatt bak sentrum, hvis jeg forstår det som er skjedd i helgen, riktig. Så over til forslagene. De to forslagene fra representanten Rolf Reikvam på vegne av Sosialistisk Venstreparti har jo fått «åtgaum» allerede fra ministeren, og jeg vil anbefale at han gjør dem om til oversendelsesforslag. Forslaget til representanten Morten Lund på vegne av Senterpartiet, forslag nr. 3, har vi også stor sympati for, og vil også anbefale at han gjør det om til et oversendelsesforslag. Når det gjelder representanten Marit Tingelstads forslag på vegne av Senterpartiet, er det et forslag som kommer direkte her, og som ingen av oss har vært forberedt på, og vi i Arbeiderpartiet kommer til å gå imot det.
Mimmi Bæivi (Arbeiderpartiet), 2001-05-14:
Forslaget som i dag fremmes, vil bli nøyere gjennomgått og realitetsbehandlet i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett. Derfor ser jeg ingen grunn til å bruke mye tid på denne saken i dag. Jeg vil likevel få vise til at det stod en omtrent samlet næringskomite, med unntak av Fremskrittspartiet, bak budsjettinnstillingen fra i høst, hvor det står: «Komiteens flertall … mener det er grunn til å følge nøye med på utviklingen for ulike støtteordninger som skipsbyggingsindustrien i EU har. Særlig gjelder dette støtte til avvikling, omstrukturering, nyskaping, FoU, miljøvern og regional investeringsstøtte.» For Arbeiderpartiet er det naturligvis av stor betydning at konkurranseevnen ikke svekkes i forhold til våre konkurrenter. Regjeringen har signalisert at den fortsatt vil gi norsk skipsbyggingsindustri internasjonalt konkurransedyktige rammevilkår. Det vil her være naturlig å ha et nært og godt samarbeid med alle parter i næringen. Det vil i den forbindelse bli tatt et initiativ fra Regjeringen til å utvikle et omstillings- og nyskapingsprogram for skipsbyggingsindustrien. For Arbeiderpartiet er det viktig å ta vare på våre stolte tradisjoner som skipsbygger- og sjøfartsnasjon og sikre denne næringen for fremtiden.