Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-01-22:
De siste årene har fokuset mot skolen økt, og vi har fått bedre innsikt i hvordan både resultater, læringsmiljø og ressurser varierer mellom skoler i Norge. Høyre har – med varierende grad av motstand – arbeidet for større åpenhet og innsyn og for at skolenes resultater skal offentliggjøres. Systematisk innsamling, analyse og kontroll av data gir nye muligheter for grundige og vitenskapelig funderte studier av variasjon i skoleprestasjoner mellom elever og skoler. Evaluering er viktig. Gjort riktig gir det motivasjon og stimulerer til læring. Karakterer er viktig. De gir en presis tilbakemelding, og de er noe den enkelte kan være uenig eller enig i. De bestemmer også i stor grad hvilke valgmuligheter den enkelte elev har framover. Dette må gjøres riktig og rettferdig. Det er viktig at de fastsettes på en måte som forstås av elevene, og at vurderingene som gjøres, tåler ettersyn og kontroll. Troverdigheten er sentral og må hegnes om. Vi vet fra utallige studier at familiebakgrunn har svært mye å si for barnas skoleprestasjoner. Foreldrenes utdanning er av de faktorer som kan forklare mest av forskjeller i karakterer. For eksempel vet vi at elever som har foreldre med utdanning på hovedfagsnivå, gjør det langt bedre på skolen enn elever som har foreldre med grunnskole. Kombinasjonen av «gunstig» familiebakgrunn både når det gjelder inntekt, formue og utdanning, har en svært sterk effekt på elevprestasjoner. Vi bør alle være opptatt av at alle skal få like muligheter, uavhengig av bakgrunn. For å komme dit har vi mye utviklingsarbeid foran oss. Videreutvikling av skolen krever at skoleeierne sørger for at det finnes rutiner for vurdering av skolens kvalitet og resultater. Skoleeier må følge opp den informasjon om læringsutbytte, om læringsmiljø og om ressurser som kommer fram gjennom det nasjonale kvalitetsvurderingssystemet. Det er helt avgjørende for å kunne sette inn relevante tiltak at skolene og lærebedriftene har kunnskaper om sine egne sterke og svake sider. Skoleeier må vite hvilke tiltak som kan føre til forbedring. Dette stiller krav til skoleledelsen. Kunnskap om læringsprosesser, vurdering og læreplan er kjernekompetanse for en skoleleder. Vi har mye forskning som viser at skolene er for utydelige i sitt vurderingsarbeid. Mange gir positive tilbakemeldinger til elever når det ikke er grunn til ros, noe som lett virker mot sin hensikt. Mange oppsummerer ikke læringsøktene, og mange gir sjelden korrigerende tilbakemeldinger. Vi har flere OECD-rapporter som viser at norske elever ikke følges godt nok opp på en systematisk måte. I de fleste andre sammenhenger er det anerkjent at konstruktiv og god tilbakemelding er viktig for motivasjon. Ikke minst tror jeg det gjelder i skolen. Jeg registrerer at noe gjøres. Det nasjonale prosjektet «Bedre vurderingspraksis» er et positivt og riktig tiltak for å utarbeide tydeligere retningslinjer for vurdering, slik at vi kan få en bedre vurdering av elevenes arbeid. Det er 77 skoler som deltar i prosjektet, med målsetting om bedre å kunne beskrive kvaliteten på det eleven mestrer i forhold til læreplanens kompetansemål. En økt bevissthet om kvalitetskriterier vil som oftest resultere i en mer profesjonell og gjennomtenkt vurderingspraksis. I dette arbeidet er det samtidig viktig å huske på at all vurdering alltid vil inneholde et element av skjønn. Det vil med andre ord alltid være utfordrende å utarbeide et nasjonalt system for individvurdering. Læreplantenkningen i Kunnskapsløftet bygger på kompetansemål som beskriver hva elevene skal mestre, og kompetansemålene skal være utgangspunktet for vurderingen av elevenes måloppnåelse i fagene. Det er da avgjørende å ha kriterier for hvordan graden av måloppnåelse skal vurderes. Resultatene fra underveisrapporten for prosjektet «Bedre vurderingspraksis» viser at mange lærere etterlyser faglig ekstern veiledning og kompetanseutvikling. Bare halvparten av lærerne rapporterer om at skolen samarbeider med andre skoler. Samarbeid mellom skolene fører ifølge lærerne selv til økt motivasjon og bidrar til kompetanseutvikling i elevvurdering. Skolelederens involvering er viktig for framdriften i prosjektet, for lærernes motivasjon i arbeidet og for en helhetlig kompetanseutvikling knyttet til elevvurdering. Tilbakemeldingene i prosjektet tyder på at det er et betydelig behov for en styrket og mer systematisk vurderingskultur rundt om på skolene. Det positive er at det synes som om lærerne også etterlyser det. Det er et godt utgangspunkt. En viktig del av læringsarbeidet skolene utfører, framkommer i såkalte skolebidragsindikatorer. Skolebidragsindikatorer forsøker å vise forskjeller i hva den enkelte skoles bidrag er til elevenes læring. Forskning viser at familiebakgrunn forklarer rundt en tredjedel av forskjellene mellom elevenes enkeltkarakterer. Ved å trekke ut den delen av resultatene som skyldes elevenes familiebakgrunn – herunder foreldrenes utdanning, inntekt, familiestørrelse osv. – vil man sitte igjen med det karaktergjennomsnittet man forventer skolen ville hatt dersom elevsammensetningen ved skolen var lik gjennomsnittet i landet. Dette snittet er skolebidragsindikatorene. Dagens regjering valgte dessverre å stoppe det nasjonale arbeidet med disse indikatorene i 2005. Blant annet sier OECD at skolebidragsindikatorer gir en mer presis og rettferdig måling av skolenes bidrag til læring, og at slike målesystemer er betydelig bedre som verktøy for skoleutviklingen enn rene karaktermålinger. Jeg noterer meg at Kunnskapsdepartementet på NRK i går gikk til «krig» mot medias håndtering av resultater fra nasjonale prøver. Det ville kanskje være en mer fruktbar strategi å sørge for at den informasjonen som media får, blir presentert på en riktig og mer informativ måte. Det er viktig at allmennheten har god kunnskap om utviklingen i skolen. Den må ikke skjules. Tilstanden blir ikke bedre ved at ingen får vite. Utviklingen i Oslo-skolen synes jo å bekrefte det. Der har kommunen, i samarbeid med Statistisk sentralbyrå, videreført arbeidet med bruk av skolebidragsindikatorer, og de mener at dette er et svært nyttig verktøy for utviklingen av Oslo-skolen. Resultatene og forbedringene som oppnås i Oslo-skolen, kan jo tyde på at de har mange gode poeng. Jeg håper på denne bakgrunn at dagens regjering revurderer sin beslutning på dette området og sørger for å videreføre det arbeidet den forrige regjeringen satte i gang. Regjeringen bør heller fokusere på å forbedre de målingene som gjennomføres, enn å bruke krefter på å forsøke å skjule det som er, skal og bør være offentlig informasjon. Den direkte bakgrunnen for at jeg har fremmet dagens interpellasjon er funn som viser forskjeller mellom standpunkt- og eksamenskarakterer for elever ved ulike skoler. Dagens Næringsliv hadde i august i fjor et oppslag om at enkelte skoler har en spesielt «snill» eller «streng» karaktersettingspraksis når de setter standpunktkarakterer. Rapporten «Skoleresultater 2007» fra Statistisk sentralbyrå viser at det er en tendens til at skoler som hadde høyere standpunktkarakterer enn eksamenskarakterer i 2007, også hadde det i 2006. I rapporten framkommer en klar tendens til at elever med foreldre uten høyere utdanning, går mer ned i karakterer til eksamen enn de som har foreldre med høyere utdanning. I en annen rapport fra Statistisk sentralbyrå finner man at sjansen for å få en høy standpunktkarakter er lavere jo mer fordelaktig den sosioøkonomiske sammensetningen ved skolen er. Denne sammensetningen gjør seg ikke gjeldende når en gjør en tilsvarende vurdering av eksamenskarakterer. Vi skal ikke ha mange slike oppslag før tilliten til systemet svekkes. Norsk skole trenger ikke det i en tid da man må ha i fokus å styrke evalueringskulturen i skolen. Det er svært viktig for å underbygge legitimiteten til vurderingssystemet i skolen at karakternivået og karakterfordelingen i grunnskolen og den videregående skolen dokumenteres på en god måte. Det er potensielt svært skadelig for troverdigheten til vurderingssystemet om det eksisterer systematiske forskjeller i skolenes karaktersetting. Vi må ta på alvor at prestasjoner skal vurderes likt uavhengig av hvilken skole en går på. Forskerne i Statistisk sentralbyrå, som har gjennomført disse undersøkelsene, sier at omfanget av forskningen foreløpig er for begrenset til at det kan trekkes bastante slutninger ut fra funnene. De sier også at det er gjort lite forskning på temaet. Jeg må tilføye at en liten privat ringerunde jeg selv har hatt til eiere av skoler på videregående nivå, avslører at mange skoleeiere ikke engang samler inn og analyserer karakterer ved sine skoler. Høyre er opptatt av at troverdigheten og tilliten til den evaluering skolen gjør, de karakterer som settes, skal være høy. Karakterene har en sentral rolle i skolen, og de er viktige og til dels avgjørende for den enkelte elevs muligheter framover. Da må det forskes på dette og utarbeides dypere analyser for å vurdere dagens praksis. Jeg ber om at statsråden sørger for at dette blir gjennomført.