Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Norge er et godt land å bo i, og Norge er et godt land å få og ta utdanning i. Lik rett til utdanning for både kong Salomo og Jørgen Hattemaker har gjort oss til et foregangsland i en verden hvor utdanning historisk sett har vært forbeholdt de få. Det ser vi dessverre også mange eksempler på i dag. Selv om retten til utdanning er lik og vi er i verdenstoppen når det gjelder antall kroner brukt på skolen, er det et stykke igjen før vi kan si at resultatene og prestasjonene står i stil med de ressursene vi stiller til rådighet. Det er et veldig godt kunnskapsbudsjett som vil bli vedtatt her i dag, og selv om det har blitt en klisjé å si det, har et godt budsjett blitt enda bedre etter forhandlingene med Kristelig Folkeparti og Venstre. Når vi har sagt at vi skal ruste Norge for framtiden, er kunnskap den viktigste komponenten for å få til det. Norge kan aldri bli billigst, men vi kan være best, noe vi allerede er på mange områder. Regjeringen la samtidig med statsbudsjettet fram langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Det er en ambisiøs plan, som har høstet veldig mange godord rundt omkring i sektoren, bl.a. fra SINTEF, Unio og Akademikerne. Selv om denne planen skal behandles på nyåret, kan det være verdt å dvele ved noe av innholdet, siden mye følges opp allerede i neste års budsjett. Innen 2018 skal det ifølge regjeringens forslag komme 500 nye rekrutteringsstillinger, 400 mill. kr til infrastruktur og stimuleringsordninger for EU-forskning – spesielt Horisont 2020 – skal styrkes med 400 mill. kr. Nytt Life Science Centre i Oslo og oppgradering av Marinteknisk senter, Ocean Space Centre i Trondheim nevnes som de viktigste byggeprosjektene. Allerede i 2015 følges langtidsplanen opp med omtrent 800 mill. kr. Aldri har vi vært nærmere 1 pst.-målet i offentlige forskningsbevilgninger. Med en realvekst neste år på 4,5 pst. kommer vi opp til 0,93 pst. av BNP til forskning og utvikling. Da er det verdt å minne om at i forrige stortingsperiode var gjennomsnittlig vekst i forskning og utvikling så lav som 2 pst. Jeg er glad for at regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre så sterkt har uttrykt at FoU ikke bare er viktig, men helt avgjørende for at vi skal kunne omstille Norge og realisere kunnskapssamfunnet. Satsingen på verdensledende miljøer med 100 mill. kr har høstet kritikk fra flere i denne salen. Det synes jeg er synd, og det minner mest av alt om bakvendtland. Det er helt avgjørende at noen av våre beste miljøer får mulighet til å bli enda bedre i konkurransen med den store verden om de klokeste hodene. Man er nødt til å satse ekstra på dem som allerede har vist at de ligger langt framme på både nasjonale og internasjonale konkurranse- og kunnskapsarenaer. At dette blir møtt med kritikk, får stå for kritikernes regning, og jeg registrerer at det i mangel på gode argumenter imot blir hevdet at det er høyskolene og de nye universitetene som må betale for satsingen. Det er selvsagt ikke riktig. Jeg er glad for at noen er forut for sin tid, bl.a. NTNU, som er i ferd med å ansette John O’Keefe, den tredje nobelprisvinneren i medisin i år. Forhåpentligvis vil andre institusjoner og miljøer komme etter med denne satsingen. En samstemt komité skriver i en av merknadene i innstillingen at «høyere utdanning er av avgjørende betydning for å bygge landet gjennom ny kunnskap og godt kvalifisert arbeidskraft». Det er selvsagt helt riktig, men om vi setter begge føttene i bakken og tar en «reality check», er dessverre ikke alt rosenrødt. Norske studenter bruker ganske få timer på studiene hver uke sammenlignet med andre nordiske studenter. Drop-out-raten er ganske høy, særlig på enkelte studier, fagmiljøene er ofte for små, og strukturen er fragmentert. Det siste er godt belyst av bl.a. NOKUT. Jeg er glad for at regjeringen tar tak i de utfordringene bl.a. med bedre utstyr i profesjonsutdanningene, bedre bygg på universitetene og styrkede basisbevilgninger. Det er en god start for å bedre forholdene med hensyn til noen av de bekymringstegnene vi ser. Hva gjelder den fragmenterte strukturen, ser jeg med glede og forventning fram mot stortingsmeldingen om struktur i høyere utdanning, og jeg tror kunnskapsministeren har helt rett når han sier at vi har for mange institusjoner.