André Oktay Dahl (Høyre), 2003-06-19:
Før jeg går nærmere inn i sakens realiteter og formaliteter, vil jeg benytte anledningen til også, på vegne av Høyre, å vise forståelse for at Owe Ellingsen har gått igjennom en saksbehandling som har vært en stor belastning for ham. Enkeltmenneskers rettssikkerhet skal ikke lekes med verken i Forsvaret eller andre steder. Saksbehandlingen skal være forsvarlig og sikre den som anklages for noe, reell kontradiksjon innenfor rammen av det som er mulig på en spesiell arbeidsplass som det Forsvaret tross alt er. Høyre tok tidlig avstand fra å åpne sak. Det var ikke på basis av noen skjult agenda, redsel for at statsråden ikke hadde sitt på det tørre, eller at vi syntes at Owe Ellingsen var en spesielt brysom person. Vår begrunnelse fremgår med all mulig tydelighet av den protokolltilførselen vi fremmet i møtet den 18. februar, og som bl.a. bygde på svar til undertegnede fra konstitusjonelt kontor, som ligger vedlagt innstillingen. Den var vel ikke helt tatt ut av luften heller, når en samlet komite fire måneder etterpå under høringen la til grunn den samme prinsipielle avgrensningen som vi forgjeves prøvde å få resten av komiteen til å ta innover seg i møtet den 18. februar. Jeg vil benytte anledningen til å rose komitelederen for stø styring av høringen med basis i denne avgrensningen. Det reddet delvis stumpene av kontrollkomiteens integritet i forhold til tendensen vi har sett når det gjelder å stupe inn i saker med liv og lyst uten sikkerhetsnett. Utad, i media, har denne saken konsolidert oppfatningen av at vi er Stortingets altmuligkomite og en slags vikartjeneste for domstoler, påtalemyndighet, riksrevisjon og sivilombudsmann. Jeg har respekt for at posisjon og opposisjon har ulike roller og kanskje agendaer i kontrollsaker. Men vi burde ha et felles mål hva angår å sikre at Stortinget utfører sine egentlige oppgaver på en skikkelig måte fremfor å prøve å overta alle andres, som løser dem på en vesentlig bedre måte enn vi. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet, i motsetning til SV og Fremskrittspartiet, viser bedre takter enn undertiden å gjeninnføre en slags variant av den styreformen vi innførte på 1660-tallet, med den eneste åpenbare forskjell at vi får noen enevoldskonger på 165 kontorer her på Stortinget. Og selv om representanten Carl I. Hagen svært ofte har rett – faktisk besynderlig ofte – hender det også at representanten Carl I. Hagen kan ta feil. Men det kan han redegjøre for i sitt eget innlegg. Jeg har imidlertid lyst til å stille et spørsmål ved representanten Hagens opptreden under høringen, hvor han forlater sin plass, for så å prosedere på vegne av advokat Fredum og hans klient. Det var litt spesielt å oppdage, men det er kanskje noen gode konstitusjonelle forklaringer på det, som jeg får etterpå. I stedet vil jeg av ren og skjær nysgjerrighet stille enkelte konkrete spørsmål til sakens ordfører. Sikkerhetsklareringsspørsmålet ligger fortsatt for retten: Ser ikke representanten Siri Hall Arnøy at eventuell vedtakelse av enda en ny og uhildet gjennomgang med stor grad av sannsynlighet innebærer å påvirke rettens behandling av saken? Når det gjelder forslaget om å vedta at statsrådens håndtering er kritikkverdig, ønsker jeg en nærmere presisering av hva som er kritikkverdig fra Kristin Krohn Devolds side. Er det det at Ellingsen ble fratatt sikkerhetsklareringen? Det ble gjort allerede i 1999. Er det det at han ble oppsagt? Det ble gjort under statsråd Godal. Er det uttalelsene i Stortinget den 19. juni 2002? Svarene der viser til et brev som man egentlig ikke kan misforstå veldig, hvis man ikke ønsker å misforstå. Er det oppfølgingen av EOS-utvalgets merknader? EOS-utvalget avsluttet sin behandling av saken 24. mai 2002 etter å ha fått opplyst hvordan deres merknader har blitt fulgt opp. Er det oppfølgingen av dommen? Erstatning og saksomkostninger er utbetalt. Ellingsen fikk et tilbud 15. januar om stilling som avdelingsdirektør. Er det at statsråden trakk anken? Komiteen sier jo selv i sine merknader at det er statsrådens rett å ta en slik avgjørelse, og det kan vel ikke være et problem for Ellingsen at staten trekker anken mot en dom han selv har valgt ikke å anke. Hva er det statsråden burde ha gjort annerledes? Hva er det konkret som er kritikkverdig? Når det gjelder de 200 000 kr man føler for å gi i oppreisning: Er dette for oppsigelsen? Ellingsen ble i retten tilkjent 50 000 kr – av et samlet krav på 3,6 mill. kr. Da innebærer i så fall forslaget en overprøving av rettens kjennelse. Eller er det fordi han ble fratatt sikkerhetsklareringen? Dette spørsmålet ligger som sagt i rettsapparatet fortsatt, og i den grad det måtte bli aktuelt med erstatning, skal ikke det da være et spørsmål for retten? Eller skal vi påvirke det spørsmålet? Og til slutt: Er det en erstatning for at Ellingsen har fått et tilbud om en stilling som avdelingsdirektør, med en vesentlig høyere lønn enn han hadde opprinnelig, en stilling han ikke har gitt uttrykk for at han har til hensikt å tiltre? Dette var en liten bestilling av svar fra saksordføreren på noen spørsmål som jeg ikke føler at hun redegjorde godt nok for i sitt åpningsinnlegg.