Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Det er ingen ny sak som behandles i Stortinget i dag. Langsiktige kraftvilkår for industrien har de siste seks årene vært utredet av tre regjeringer, og alle regjeringene, dvs. Bondevik I-regjeringen, som Senterpartiet var en del av, og også hadde statsråden i Olje- og energidepartementet, regjeringen Stoltenberg og ikke minst regjeringen Bondevik II, har kommet fram til den samme konklusjonen: Vi kan ikke tilby kraftintensiv industri nye kraftkontrakter til bedre priser og vilkår enn det som er mulig å oppnå i markedet. Her registrerer jeg også støtte fra flertallet i komiteen, og debatten i dag kan vel også vitne om at man kanskje innser det. I denne saken setter altså EØS-regelverket klare begrensninger på mulighetsrommet for Regjeringen. De siste gangene Stortinget behandlet spørsmålet om nye kraftavtaler på slutten av 1990-tallet, var det også politisk enighet om at tilbudet om nye kraftavtaler skulle være en overgangsordning, og at bedriftene i økende grad måtte sikre sitt kraftbehov innen ordinære markedsorganisatoriske rammer. Samtidig ble ordningen med å tildele kraft til nye prosjekter avviklet. Regjeringen Stoltenberg gjorde i St.prp. nr. 78 for 1999-2000 ingen endringer i det opplegget som regjeringen Bondevik I la fram i St.prp. nr. 52 for 1998-99, utover å justere det såkalte termineringsvilkåret i tråd med ESAs oppfatning. Som vi husker, var det bare én av de 18 bedriftene som ble tilbudt nye kontrakter på myndighetsbestemte vilkår, som den gang takket ja. Alle leieavtalene som ble tilbudt industrien, ble inngått. På samme tid inngikk Norsk Hydro, Norske Skog og Elkem kommersielle kontrakter med Statkraft og Vattenfall. Sør-Norge Aluminium og Fesil ASA har det siste året også inngått kommersielle kraftkontrakter med disse leverandørene. Til sammen har Statkraft og Vattenfall erstattet en betydelig del av det volumet i kontraktene med politisk bestemte priser som nå fases ut. Regjeringen har i budsjettet for 2005 igjen vurdert nye kontrakter på myndighetsbestemte vilkår til industrien. I vurderingen har Regjeringen gått nøye gjennom EØS-regelverket, og det er særlig reglene om statsstøtte og tjenester av allmenn økonomisk betydning som er relevante. Gjennomgangen også denne gangen viser at det ikke er mulig å gi industrien nye kraftkontrakter med vilkår bedre enn markedsvilkår, ved å innta krav knyttet til energieffektivisering eller forsyningssikkerhet. Prisavslagene må i tilfelle tilsvare de reelle kostnadene for bedriftene. I tillegg til EØS-avtalens bestemmelser la Regjeringen vekt på at langsiktige kraftkontrakter er lite fleksible og målrettede. Det er store variasjoner innenfor kraftintensiv industri og treforedlingsindustri når det gjelder mulighet for fleksibilitet i kraftforbruket. Hvis formålet er å bidra til energieffektivisering eller forsyningssikkerhet, finnes det andre tiltak som er mer effektive og målrettede enn langsiktige kraftkontrakter. Her vil jeg vise til ordningen med energiopsjoner, som jeg har forstått at Stortinget er enig i. Etter Regjeringens vurdering vil en ordning basert på energiopsjoner kunne fungere bedre enn standardiserte kontrakter. Den grunnleggende ideen bak energiopsjoner er at industrien skal levere en garantert tørrårssikring gjennom et marked for energiopsjonsavtaler organisert av Statnett som systemansvarlig. Eventuelle energiopsjoner kan gi en fortjenestemulighet for industrien og dermed være et bidrag til gode rammevilkår for framtidig industridrift. Statnett har fått i oppdrag å utrede et marked for energiopsjoner, og jeg vil nøye vurdere behovet for å gå inn og sikre at Stortingets vedtak blir oppfylt. Jeg registrerer imidlertid støtte fra komiteens flertall til at prisen for denne forsikringen må vurderes opp mot andre ordninger for tørrårssikring. Diskusjonen den siste tiden har i stor grad dreid seg om å etablere et eget industrikraftmarked for industrien, selv om dette ikke bidrar til mer kraftproduksjon i Norge. Her vil jeg vise til min vurdering i revidert nasjonalbudsjett, hvor det bl.a. framgår at det er tvilsomt om det er mulig å etablere en ordning med et eget industrikraftmarked innenfor dagens EØS-regelverk. Som en ekstern kvalitetskontroll har jeg likevel bedt fire uavhengige eksperter om å få en ekstern vurdering av et eventuelt industrikraftmarked innen 10. juni. Gruppen skal bl.a. se på EØS-avtalen og praktisk gjennomførbarhet, herunder konsekvenser for det norske kraftmarkedet. Jeg vil understreke at generelle rammevilkår for det konkurranseutsatte næringslivet er svært viktige også for kraftintensiv industri. Regjeringens politikk har de siste fire årene vært innrettet mot å forbedre rammebetingelsene som norsk næringsliv står overfor. En målbevisst økonomisk politikk har bidratt til å senke rentenivået vesentlig og bidratt til en mer tilpasset kronekurs. Store skattelettelser, herunder økte avskrivningssatser, og økt satsing på forskning og innovasjon i næringslivet har stor betydning for våre konkurranseutsatte bedrifter. Videre har Regjeringen lagt om systemet for elavgift for næringslivet for å kunne sikre fortsatt fritak for kraftkrevende produksjon. Regjeringen legger vekt på at en positiv utvikling fortsatt understøttes i form av en ansvarlig politikk som legger til rette for styrking av konkurranseevnen i norsk økonomi. Til slutt vil jeg tilføye at jeg merker meg forslagene til vedtak fra flertallet i komiteen, og vil peke på at jeg utover dette vil fokusere på det jeg anser som den viktigste langsiktige utfordringen når det gjelder industriens krafttilgang, nemlig økt tilgang på kraft i det nordiske kraftmarkedet. Jeg er veldig glad for at flere fra talerstolen her i dag har understreket at det er det saken egentlig dreier seg om. I løpet av de siste fire årene har denne regjeringen gitt tillatelse til 2 TWh med vindkraft. Det er faktisk mye mer enn det som ble gitt i hele perioden fra 1991 og fram til oktober i 2001, da regjeringen Bondevik II overtok. Videre har vi også i denne perioden gitt tillatelse til 2,1 TWh vannkraft. Dette er like mye som det ble gitt i hele perioden fra 1991 og til oktober 2001. Politikk handler om å foreta prioriteringer. Det handler om viljen til å gjøre noe. Jeg kan ikke se at det er noen ting i energiloven i dag som hindrer det norske storting i å vedta at det skal produseres mer kraft. Ved å gjøre konkrete vedtak er vi med på å bidra til at man får økt produksjon av kraft. Derfor vil jeg fra Regjeringens side understreke at det viktigste arbeidet framover er å fortsette å fokusere på hvordan vi kan få mer kraftproduksjon i landet, mer vannkraft innenfor de rammene som faktisk ligger der, mer vindkraft innenfor de rammene som også ligger der, mer varmekraft, økt energiøkonomisering og ikke minst økt bruk av gass innenlands – vi har hatt en stor debatt om det tidligere – for ikke å nevne at vi også kan få økt bruk av gasskraft i Norge. Det høres ut som at det sås tvil om de tre konsesjonene, at Regjeringen er med på å bidra til at de tre konsesjonene til de konvensjonelle gasskraftverkene som er blitt gitt, ikke blir realisert. Det vil jeg sterkt ta avstand fra. Jeg vil bare minne om at de tre konsesjonene står ved lag. Det er en vesentlig del av Sem-erklæringen. Og jeg er svært glad for den støtten som nå gis i salen, at man håper at disse gasskraftverkene blir realisert. Jeg har stor tro på at det er mulig, og det vil gi et vesentlig bidrag til kraftproduksjonen i Norge. Jeg har også merket meg at man nå prøver å skape et inntrykk av at dette industrikraftmarkedet skal være noe annet enn det som er på kollisjonskurs i forhold til EØS. Det må jo bety at det skal dekkes av noe annet, for med en gang man har en markedspris, som da skal ligge under den prisen som faktisk finnes i markedet i dag, er det i strid med EØS. Hvis det er slik at man skal ha andre typer vilkår for dette industrikraftmarkedet i forhold til f.eks. varighet, betyr det at det er i strid med EØS-regelverket. Og jeg stiller meg spørsmålet: Hva er egentlig hensikten med en slik type industrikraftmarkedet hvis det ikke skulle være en fordel for industrien? Til nå har jeg ikke klart å få et ordentlig svar på det. For det er faktisk slik at alle ting som er med på å bidra til at man gir industrien en fordel, er i strid med EØS-regelverket. Det har ikke endret seg siden den første regjeringen vedtok dette, det har ikke endret seg siden den andre regjeringen vedtok det, og det har heller ikke endret seg siden den tredje regjeringen har lest og gjennomgått disse tingene. Ellers kan jeg berolige med at det er de samme folkene i Olje- og energidepartementet som har sittet under de foregående regjeringene, som også sitter der nå.