trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-07:
Den omleggingen vi nå gjør, er en viktig og riktig omlegging, nettopp for å sørge for at veldig mange av dem som er en del av ordningen, faktisk også får pensjon. De fleste i dag får ikke pensjon. De betaler inn uten å få noe ut igjen. Nå sørger vi for at 100 pst. får pensjon. Tidligere var det 75 pst. som ikke gjorde det. Jeg mener det er riktig at man skal legge 12G til grunn, fordi man da også vil få uttelling for en større del av inntekten. Veldig mange ville fått mindre opptjening med mindretallets forslag. Jeg synes også det er et argument at man nå gjør denne ordningen lik andre ordninger som er lagt om. Det blir en bedre sammenheng mellom de ulike pensjonsordningene. Det vil også bedre og fremme mobiliteten mellom de ulike sektorene, og det mener jeg er et selvstendig poeng. Jo likere ordningene er, jo enklere vil de også bli.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-19:
Den siste dagen før jul vil jeg sette fram to forslag. Det ene er fra representantene Torgeir Knag Fylkesnes, Freddy André Øvstegård, Kari Elisabeth Kaski og undertegnede om å redusere isolasjonspraksis i fengsler som fører til risiko for tortur og umenneskelig behandling. Mitt andre forslag er fra Kari Elisabeth Kaski, Karin Andersen, Mona Fagerås og undertegnede om rettslig amnesti mot anmeldelse og straffeforfølgelse av egne brukerdoser til personer som yter assistanse til rusbrukere hvor det er fare for liv og helse. Med det vil jeg ønske alle kollegaer god jul.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-12-19:
Jeg har stadig håp om å skape noen konstruktive utfordringer til nye statsråder, så på vegne av Sandra Borch, Ole André Myhrvold, Sigbjørn Gjelsvik og meg selv vil jeg foreslå å avvise bygging av utenlandskabler som vil bidra til høyere strømpris, og å fjerne North Connect fra EUs PCI-liste.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-12-19:
På vegne av representantene Jenny Klinge, Marit Knutsdatter Strand, Liv Signe Navarsete og meg selv vil jeg fremme forslag om at domstolene skal ha stedlig ledelse, og at endringer i domstolsstrukturen skal avgjøres i Stortinget. På vegne av Sandra Borch, Kari Anne Bøkestad Andreassen, Marit Arnstad, Ole André Myhrvold og meg selv vil jeg fremme forslag om å forvalte bjørnebestanden ut fra riktig antall bjørn.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2019-12-19:
I proposisjonen fremmes det forslag om mindre korrigeringer av bevilgninger på det opprinnelig fremlagte statsbudsjettet. Debatten om budsjettet har vi alt vært gjennom, men jeg har lyst til kort å kommentere forslaget om pleiepenger fra Sosialistisk Venstreparti. Sosialistisk Venstreparti foreslår å sikre at ordningen med pleiepenger og de endringer som er gjort de siste årene, skal bli bedre kjent i helsevesen og hjelpeapparat. Fremskrittspartiet er helt enig i at ordningene vi har, skal være kjent for relevante instanser, slik at de kan benyttes der det er nødvendig. Pleiepengeordningen er en av flere viktige inntektssikringsordninger. Den er også utvidet flere ganger de senere årene, slik at enda flere skal kunne pleie sine nærmeste under alvorlig sykdom, og flere også over lengre tid enn tidligere. Men vi må legge til grunn at enhver inntektssikringsordning eller andre tilgjengelige hjelpetiltak og stønader er kjent i hjelpeapparatet slik de blir vedtatt i denne sal. Forslaget anses dermed overflødig og får dermed ikke vår tilslutning. Jeg vil også ta sjansen på å takke komiteen for godt samarbeid og ønske god jul.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-12-19:
Saken vi nå behandler, gjelder endringer i statsbudsjettet 2019 under Arbeids- og sosialdepartementet. Det er et stort budsjett vi har, et budsjett som er på omtrent en tredjedel av hele statsbudsjettet. Det er svært store bevilgninger, det er omfattende bruk av regelstyrte bevilgninger, og bevilgningene har nær sammenheng med aktiviteten i det norske samfunn. Lav ledighet og høy yrkesdeltakelse fører til dempede bevilgninger på vårt område. Likevel: Forslagene til endringer er store i forhold til andre statsbudsjetters områder, f.eks. er økningene i dagpenger, sjukepenger, uføretrygd og tilleggspensjoner på 810 mill. kr i det foreliggende forslaget. Det er mye penger, men lite sett i forhold til den samlede bevilgningen på de fire postene, som er på 289 mrd. kr. Ellers er det en kraftig reduksjon i bevilgningen til utviklingstiltak i Arbeids- og velferdsetaten, fra 353 mill. kr til 59 mill. kr, og det står i proposisjonen: «anna tidsmessig fordeling av midlane for prosjektet enn det som tidlegare låg til grunn». Jeg vil presisere at dette er en viktig sak i forbindelse med IKT. Det har tidligere vært i kontrollkomiteen. Det kreves en sterk styring av prosjektet, og en så stor bevilgningsendring er overraskende. Ellers er det en betydelig endring på boliglånsordningen i Statens pensjonskasse. Utlånene er økt med 1,7 mrd. kr, og tilbakebetalingen er redusert med 800 mill. kr. Det viser at Statens pensjonskasse har blitt en mer attraktiv låneordning i 2019, med store beløpsendringer. Ellers er hovedpoenget til Senterpartiet vår merknad knyttet til gebyrer under arbeidsmiljøloven og Arbeidstilsynet. Gebyrordningen tok til å gjelde fra 1. januar 2014, og i saldert budsjett for 2019 er posten satt til 0. Regnskapet for 2018 var på ca. 25 mill. kr i inntekter fra gebyr for brudd på arbeidsmiljøloven, og for budsjettet for 2020 er det på 27 mill. kr. Vi stiller oss undrende til at det i 2019-budsjettet ikke var inntektsført gebyrer, og at det først i nysalderingen er satt av 33 mrd. kr i inntekter på gebyrordningen. For Senterpartiet er dette viktig. For 2020-budsjettet foreslår vi 90 nye inspektørårsverk for mer tilsyn. Det vil sjølsagt gi større inntekter, og det er viktig at Arbeidstilsynet bruker gebyrene som virkemiddel mot arbeidslivskriminalitet.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-19:
Det er eigentleg ikkje nødvendig å seia noko særleg meir enn det me har lagt fram i merknadene. Eg vil berre ta opp forslaget som me står bak.
Henrik Asheim (Høyre), 2019-12-19:
I nysaldert budsjett for 2019 anslås bruken av oljeinntekter til 234,6 mrd. kr. Det tilsvarer 2,8 pst. av kapitalen i Statens pensjonsfond utland ved inngangen til året. Det strukturelle oljekorrigerte underskuddet i 2019 er dermed 4,4 mrd. kr lavere enn anslått i nasjonalbudsjettet for 2020. Budsjettimpulsen anslås til 0,4 pst. i 2019. I nasjonalbudsjettet for 2020 blir budsjettimpulsen for 2019-budsjettet anslått til 0,5 pst., altså en nedgang også her. Statens netto kontantstrøm fra petroleumsvirksomhet anslås til 254,5 mrd. kr. Det er en reduksjon på 31,3 mrd. kr fra saldert budsjett, og det begrunnes bl.a. med en lavere oljepris. Det er fremmet et løst forslag i dag – rett og slett fordi vi har oppdaget en tallfeil. I statsbudsjettet for 2020 foreslår regjeringen å utvide veibruksavgiften til ikke bare å gjelde biodrivstoff som omfattes av omsetningskravet, men til å omfatte alt flytende biodrivstoff. I forslaget ble avgiftssatsen på bioetanol satt ned til 2,37 kr per liter. Dette reflekterer det lavere energiinnholdet i bioetanol og er reelt om lag på nivå med avgiften på biodiesel. Flertallet påpekte at omsetningen av biodrivstoff i 2019 lå an til å overstige gjeldende omsetningskrav, og at utvidelsen av veibruksavgiften derfor kunne føre til en redusert omsetning av biodrivstoff i 2020. På denne bakgrunn vedtok Stortinget å utsette utvidelsen av veibruksavgiften til 1. juli 2020, og regjeringen ble bedt om å øke omsetningskravet på det samme tidspunktet. I den tekniske gjennomføringen av utsettelsen er det ikke tatt høyde for den reduserte avgiften på bioetanol som lå inne i regjeringens opprinnelige forslag. For å realisere flertallets forutsetning om at utsettelsen ikke skal ha noen virkning på provenyet eller pumpeprisene sammenliknet med regjeringens forslag, måtte satsene på bioetanol derfor reduseres i tråd med regjeringens opprinnelige forslag. Med det vil jeg gjerne ta opp det forslaget og – siden det kanskje er siste gang på talerstolen i år – ønske både komiteen, finansministeren og presidenten en riktig god jul.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-12-19:
Vi har de siste ukene vært vitne til en beredskapsmessig krise i deler av landet vårt. Spesielt i de tre nordligste fylkene har man vært veldig bekymret og har hatt en stor uro rundt det som har skjedd rundt ambulansefly. Det har vært mange dager da beredskapen ikke har vært til stede, og folk har følt utrygghet i store deler av landsdelen. Så ser vi også, hvis vi tar Finnmark spesielt, at man på Kirkenes sykehus på grunn av budsjettsituasjonen ikke klarer å ha oppe nødvendig beredskap eller å få ferdigstilt det sykehuset som er påbegynt og under sluttførelse. Derfor mener vi i Senterpartiet at vi nå i nysalderingen bør gi den nødvendige trygghet og ro, at man i den delen av landet som nå har opplevd den største beredskapsmessige utfordringen, får en ekstrabevilgning, altså til Helse Nord, slik at man kan ferdigstille Finnmarkssykehuset i Kirkenes, så de får en operativ og god intensivavdeling, og at man også kan avhjelpe den situasjonen som Helse Nord har kommet i takket være den feilslåtte prioriteringen når det gjelder ambulanseflyene. Statsråd Bent Høie sa i går at han ikke kunne gi noe klart svar på hvor dyrt dette kom til å bli, men at en del av de kostnadene måtte belastes helseforetakenes budsjett. Derfor mener vi at vi bør bevilge ekstra midler dit, for det er en klassisk nysalderingssak. Så ser vi at det har vært nesten sjokkartede økninger i ferjeprisene rundt omkring i Norge. Regjeringen har hatt som mål sammen med Stortinget at man skal klare å få inn ny teknologi når det gjelder ferjer, som gjør at en får ned CO 2 -utslippene – en skal fase inn elferjer og andre typer løsninger. Det har blitt veldig dyrt, veldig kostbart. For eksempel i Møre og Romsdal skal gjennomsnittlig økning for personbiler bli 35 pst. per billett, altså et voldsomt hopp i løpet av et år, for Nordland er tallet 32 pst. En ser det samme på Vestlandet og de samme utfordringene i Finnmark – ferjefylkene har store utfordringer. Det er et prishopp som er helt urimelig, for noe av utfordringen i mange av ferjefylkene er at folk ikke har noe alternativ. Mange steder i landet kan vi velge om vi skal ta bilen, ta toget, bruke en annen type transportmiddel, mens på mange av de stedene som her blir berørt, har man ikke noe alternativ til ferja. Den er helt avgjørende både for næringstransporten og persontransporten. Det er en helt ekstraordinær situasjon når ferjeprisene øker mellom 30 og 40 pst. flere plasser og tilbudet blir dårligere på mange av de stedene som er helt avhengige av det tilbudet i det daglige. Når vi ser den reduserte oljepengebruken, det handlingsrommet vi har, hvor dramatisk dette er for beredskapen i Finnmark, hvordan det kan ramme hele Helse Nord, og også hvordan ferjeprisene gjør hverdagen til folk mye mer krevende, mener vi at vi må gjøre en ekstrabevilgning nå i nysalderingen. Jeg tar derfor opp Senterpartiets forslag.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-12-19:
Det er ikke jul helt ennå. Mange går inn i julen med usikkerhet rundt den lokale beredskapen i sitt fylke og i sitt område, og i går kunne vi høre statsråd Høie uttrykke stor usikkerhet rundt kostnader knyttet til den beredskapskrisen vi ser i de tre nordligste fylkene. Det er jo egentlig en tjeneste for hele landet, men det er spesielt de tre nordligste fylkene som blir rammet. Statsråden sa også at for at dette kunne gå, måtte helseforetakene bevilge selv. Synes finansminister Siv Jensen det er urimelig at Stortinget nå gir en ekstrabevilgning til Helse Nord for å avhjelpe den akutte krisen vi har sett de siste månedene?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-12-19:
Vi ser jo nå, f.eks. i et fylke der Fremskrittspartiet har hatt ganske god oppslutning, Møre og Romsdal, at ferjeprisene øker. Gjennomsnittet øker med 35 pst. for personbiler. En ser det i Nordland med 32 pst., en ser det i Vestland, en ser det i alle ferjefylkene, at de har en voldsom økning i prisene. Synes statsråd Siv Jensen, som har vært veldig, veldig bekymret i andre debatter når det gjelder kostnader for enkeltpersoner, at det er rimelig at folk som bor i ferjefylker, nå skal få en så voldsom økning i prisene? Eller vil Fremskrittspartiet være med og støtte Senterpartiets forslag, som gjør at vi kan få ned prisene for dem som er avhengig av ferje hver dag?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-12-19:
Ettersom statsråd Siv Jensen avsluttet innlegget sitt med å ønske god jul – og de to svarene til nå bar jo også litt preg av at det var julestemning – får også jeg avslutte med å ønske god jul. Og så håper jeg statsråden ser at det er behov for økte bevilgninger til ferjefylkene og til beredskapen i Nord-Norge.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-19:
Jeg skal egentlig bare gi en kort stemmeforklaring. SV kommer til å gå imot de løse forslagene som foreligger i denne saken, også det fra Senterpartiet. Vi har ekstrabevilgninger til ferger og til sykehus i vårt alternative budsjett som vi presenterte tidligere i høst og fremmet forslag om her i Stortinget. Så er det ingen tvil om at situasjonen nordpå med beredskapskrisen er dramatisk, og også vi har etterlyst klare svar fra regjeringen og helseministeren på hvordan kostnadene skal dekkes og ikke minst fordeles mellom helseforetaket og Babcock som sådan. Vi mener at regjeringen og helseministeren må være helt tydelig på at det er Babcock som må ta kostnadene som følge av manglende beredskap.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-12-19:
En kort stemmeforklaring også fra vår side: Vi kommer også til å stemme mot de løse forslagene, og begrunnelsen er i hovedsak den samme som representanten Kaski framførte, at vi også har midler til disse områdene i vårt alternative budsjett.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-19:
Jeg vil bare benytte anledningen til å ønske finanskomiteen, Stortinget og presidenten riktig god jul og takke for et godt samarbeid i 2019.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-19:
Finansministeren synes det er naturlig at den type spørsmål tas opp med ansvarlig statsråd. Finansministeren vil også minne om at vi har et bevilgningsreglement som tilsier at penger som bevilges, skal kunne brukes i inneværende år.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-19:
Finansministeren mener at spørsmål som gjelder fergetransport, må tas opp med ansvarlig statsråd, nemlig samferdselsministeren. Men også her vil finansministeren minne om at vi har et bevilgningsreglement som Stortinget må forholde seg til.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-19:
Jeg håper representanten Slagsvold Vedum får en riktig god og avslappende jul og bruker tiden sin på å være sammen med venner og familie – og ikke på løse forslag i stortingssalen. Når det er sagt, vil finansministeren også understreke at vi har et godt og ansvarlig budsjett både for 2019 og for 2020. Vi har rekordstore bevilgninger til samferdselsområdet, og det er vekst i helseforetakenes budsjetter. Norsk økonomi går bra, ledigheten er på sitt laveste på ti år, sysselsettingen går opp, og veksten kommer i hele landet. Det er en god julehilsen fra en regjering som styrer landet trygt og godt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
På vegne av stortingsrepresentantene Kari Elisabeth Kaski, Solfrid Lerbrekk, Freddy André Øvstegård og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om nødvendige endringer i husleieloven for å sikre at sosiale boliger har leiepriser vanskeligstilte kan betale og andre forsterkinger av den sosiale boligpolitikken.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Det er litt artig med en heftig debatt om jernbane, for hvis vi hadde snakket om jernbane for 15 år siden, hadde det vært ganske stille her. Jeg har hørt flere nå, særlig fra Fremskrittspartiet, som har vært oppe og snakket om en historie som er usann. Jeg tror jeg er den lengstsittende stortingsrepresentanten i dagens storting, og jeg har vært med en stund, og jeg vet akkurat når investeringene i norsk jernbane snudde, og det var da det ble en rød-grønn regjering og vi firedoblet investeringene i jernbanen. Og hva hadde skjedd i årene før, med Fremskrittspartiets budsjettframlegg på jernbane? Jo, det var store kutt. Lederen i samferdselskomiteen, Kenneth Svendsen fra Fremskrittspartiet, var til og med ute – og det finnes jo på Google, på nettet – og ville legge ned Bergensbanen, legge ned Rørosbanen, legge ned Solørbanen. Og Per Sandberg var ute og mente det samme. Så hører vi nå at det liksom er første gangen det er satset på jernbane. For å si det sånn: Da får jeg gratulere de andre i regjeringen hvis de har klart å nedkjempe Fremskrittspartiet på dette. Jeg har vært en togentusiast i hele mitt liv og har i mange år fått beskjed om at jeg bærer havre til en død hest. Det frykter jeg kanskje snart skjer igjen, for det som skjer nå, er at Norge alltid løper etter andre land og gjør det dumme andre land har gjort, når de har sluttet med det, fordi de ser at det ikke fører fram. Denne navnestriden som har dukket opp nå, er jo bare et symptom på noe som er galt og sjukt. Jernbanen er et felles ansvar som vi bør drifte som en felles enhet, fordi det henger så nøye sammen. Det kan være litt ulike som kjører på vegen, men på toget er det liksom ikke mulig å plassere inn så fryktelig mange andre, for alle må bruke det samme sporet. Det er det vi da jeg gikk på høgskolen og lærte økonomi, kalte et naturlig monopol. Derfor bør ikke disse ulike delene splittes opp, de bør eies og driftes av det offentlige. Vi bør investere langt mer i jernbanen, for jernbanen er nemlig framtida – hvis vi sørger for å holde den samlet, og sørger for nødvendige investeringer, både i drift, i vedlikehold og i oppgradering av materiale.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Jeg synes statsråden må merke seg at passasjerene og mange av oss i opposisjonen ikke forstår at statsråden aksepterer å bruke så mye penger på et navneskifte. Det var vel det som var utgangspunktet for denne saken. Ja, det er riktig at det brukes mer penger, men det skulle da jammen bare mangle. Denne regjeringen har jo verdensrekord i oljepengebruk. I år brukes det over 230 mrd. kr ekstra i statsbudsjettet. Ingen regjering har noensinne hatt så mye penger til disposisjon som denne regjeringen. Man kan da ikke stå og kaste alle pengene ut av vinduet, eller gi absolutt alle pengene i skattelette til de rikeste. At de har investert en del av pengene i jernbane, skulle bare mangle, så vi får noe varig igjen for pengene. Alle partier på Stortinget har lagt inn sine prioriteringer i NTP, og vi har prioritert i våre budsjetter – litt annerledes enn regjeringen, men ganske mye mer på jernbane. Så forestillingen om at regjeringen gjør så veldig mye mer enn alle andre, er ikke riktig. Er det sånn at man tenker seg at man skulle brukt det samme budsjettet som man brukte for seks, sju eller åtte år siden? Det er mer penger inn i statsbudsjettet i dag, det er ganske mye høyere inntekter, og da skulle det bare mangle at regjeringen ikke hadde brukt noen av dem på å oppgradere infrastrukturen f.eks., som det har vært bred enighet om i denne salen når det gjelder infrastrukturen på jernbane. Forskjellen er at opposisjonen, i hvert fall SV, har ønsket en sterkere satsing på jernbane – i motsetning til noen av de investeringene som regjeringen vil gjøre på motorveier, som verken er lønnsomt eller riktig i forhold til klima, de utfordringene vi har der, og det å få passasjerene over på kollektivtrafikk og tog. Jeg synes det virker som om statsråden ikke tar på alvor de alvorlige signalene som kommer på denne typen pengebruk, og at han ideologisk mener at den oppsplittingen som regjeringen holder på med, er riktig. Jeg bare minner om at de som har gjort dette før oss, ikke har hatt spesielt gode resultater med det, og det er ingen grunn til å gjenta andre lands feil. Det blir kostbart, dyrt og dumt.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-03-14:
På vegne av meg selv foreslår jeg en grønn industriell revolusjon.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-03-14:
Statsråden sier at NSB mener navnebyttet er nødvendig for konkurransekraften og for å kunne vinne anbud framover. Da er mitt spørsmål: Hvor mye vektes selskapenes navn i anbudsprosessene?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-03-14:
På vegne av Bengt Fasteraune, Martha Tærud, Nils T. Bjørke og meg selv vil jeg fremme et forslag om å sikre at bedrifter, eksempelvis busselskap, hjemmehørende i utlandet må betale merverdiavgift fra første krone omsatt i Norge.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-03-14:
: Utenriksministeren har vært forsvarsminister, men hun møter fortsatt på NATOs utenriksministermøte. Nok en gang er det, i forkant av et Høyre-landsmøte, opprør i Høyre blant folk som mener det brukes for lite på forsvar. Andelen til forsvar gikk ned fra i fjor til i år, og statsministeren sier til Dagbladet at dette er en marginal nedgang. Er utenriksministeren enig i at nedgangen er marginal? Møter hun forståelse blant våre NATO-allierte for at vi faktisk går motsatt vei av det som er NATOs mål om 2 pst. av BNP til forsvar?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-03-14:
Det er jo dette som er forskjellen på Høyre og Arbeiderpartiet i forsvarspolitikken. Hvis vi ser på det som var budsjettforslaget vårt, som var basert på Forsvarsdepartementets beregninger, klarte vi å bevege Norge i retning av 2 pst. Dette er også bakgrunnen for at ikke bare jeg reagerer – forsvarsvenner reagerer, og forsvarsfolk i Høyre reagerer. Høyre er ikke lenger et forsvarsparti. Jeg registrerte at utenriksministeren ikke svarte på spørsmålene mine, og de var helt konkrete: Er utenriksministeren enig med statsministeren, som mener at dette er en marginal nedgang? Møter utenriksministeren forståelse blant sine kollegaer i NATO for at vi kan bevege oss bort fra 2-prosentmålet?
Michael Tetzschner (Høyre), 2019-03-14:
Utover det faktum at representanten Hagen ikke siterte tidligere statsminister Korvald korrekt, var det allikevel den mer seriøse delen av hans innlegg som gjorde at jeg tegnet meg til et nytt innlegg her. Jeg tror man tar for lett på den trusselen som Russland representerer overfor Norge og overfor Europa. Jeg vil bare å si at den striden man har hatt om Krim, nærmest er kulturelt betinget. Jeg tror vi må akseptere som et faktum at Russland utgjør den største militære trusselen i vår del av verden. Landet vurderes fortsatt til ikke å ville risikere en militær konfrontasjon med NATO, men Russland har ikke endret sin selvhevdende atferd i Østersjø-regionen. Det står klart at den politiske ledelse i Russland vil et annet Europa enn det som ble bygget opp i fellesskap etter Murens fall. Listen av uakseptable handlinger er lang, hvor annekteringen av Krim bare er ett poeng. Det har også vært krigføring i Georgia, og deler av landet er fortsatt okkupert. Vi har sett aggresjonen i det østlige Ukraina. Vi har sett nervegiftattentatet i Salisbury. Vi ser fortsatt cyberangrep mot myndigheter og bedrifter, truende retorikk og øvelser, motvilje mot våpenkontroll samt ikke minst innblanding i valghandlinger og påvirkningskampanjer som truer demokratiske prosesser. Alt dette er midler som tas i bruk i undergravingen av den europeiske sikkerhetsarkitektur og de demokratiske prinsippene. Globalt står Russland i opposisjon til den regelbaserte verdensordenen. De multilaterale organisasjoner og regimer anvendes i høyere grad til obstruksjon enn til konstruktivt samarbeid. Det russiske bruddet på forbudet mot landbaserte mellomdistanseraketter, den såkalte INF-avtalen, gir anledning til bekymring. Traktatens mulige sammenbrudd kan få vidtrekkende konsekvenser for europeisk – og også norsk – sikkerhet. I Syria støtter Russland et regime som har forkastet krigens lover, og som anvender kjemiske våpen mot egen befolkning. Russland må ikke lykkes i å splitte det interne samholdet i Europa og på tvers av Atlanteren. Her skal EU og NATO fortsatt spille en sentral rolle. Derfor er det helt rimelig at regjeringen fastholder en sterk støtte til EUs økonomiske sanksjoner mot Russland. Disse sanksjonene er ikke totale, de er målrettet – går rett til ledelsen i landet. Hvis man skal lette disse, må det kobles mot en fredelig løsning, der partene etterlever Minsk-avtalen.
Michael Tetzschner (Høyre), 2019-03-14:
Disse sakene, nr. 2–5 på dagens kart, representerer de tilpasningene vi må gjøre i forbindelse med Storbritannias uttreden av EU. Likevel har sakene et visst preg av helgardering, for de to første sakene har aktualitet hvis den fremforhandlede avtalen mellom den britiske regjeringen og EU – på mirakuløs måte, må vi vel legge til i dag – skulle få flertall; da er altså disse to sakene aktuelle. De to neste sakene er basert på at det ikke blir en avtaleregulert uttreden av Den europeiske union for Storbritannias vedkommende. Tiden tillater ikke å gå i dybden her, men vi kan eventuelt komme tilbake og utdype. Jeg vil bare si at alle innstillingene er enstemmige, og i tre av sakene er det heller ingen særmerknader fra noen, så det fremmes altså som hele utenriks- og forsvarskomiteens innstilling. I sak nr. 5 vil justiskomiteen og dens saksordfører Peter Frølich kunne gi en presentasjon. Ellers kan man bare konstatere at regjeringen har vært fremoverlent, som det vel heter, og forhandlet ut fra de eventualiteter som måtte oppstå, og at man hele tiden har holdt seg godt orientert om innholdet i, først, uttredelsesavtalen. Dernest har man en reserveløsning som regulerer Norges forhold til EU, ikke minst på de områdene som er viktige for Norges borgere i Storbritannia, og, kan man selvfølgelig også legge til, for borgere av Storbritannia som er i Norge. Så disse sakene har altså et veldig praktisk siktemål, og grepet når det gjelder særlig det siste, altså de to sakene som kommer i stand ved at det ikke blir noen avtalebasert uttreden av EU for Storbritannias vedkommende, er slik at man har valgt å avgi erklæringer i noteapparatet osv., som gjør at man kan beholde status quo i det rettslige forholdet mellom kongeriket Norge og Storbritannia. Det er hele hensikten med disse øvelsene. Derfor har det da heller ikke avstedkommet vanlig partipolitisk uenighet om disse sakene, så jeg vil også benytte anledningen til å takke mine komitékolleger for utmerket samarbeid, og ikke minst for fleksible møtetidspunkter, slik at vi har kunnet avgi disse sakene, så de får virkning uansett hva som måtte skje i Westminster – men slik at tredjepart, norske borgere, Storbritannias borgere, ikke blir skadelidende ved at de blir hengende i et legalitetsvakuum. Det fortjener ikke våre borgere, våre bedrifter og våre myndigheter.
Michael Tetzschner (Høyre), 2019-03-14:
Da vi arbeidet med denne saken, merket vi oss at det i Storbritannia ble fremsatt kritikk mot britisk UD fordi de skulle forhandle 30 provisoriske avtaler med dette reservepreget – vi har 4 i dag – for Norges vedkommende, og britisk UD ble kritisert for at bare 6 av de 30 avtalene var landet. Det var jo ingen der som kom på den ville ideen at det var de som sto på utsiden og trengte et regulert forhold til Storbritannia, som var å bebreide i dette, og det var heller ikke brukt som forsvar fra britisk UD når de da sa: Nei, vi har ikke fått tak i de andre. Forklaringen var jo nettopp, som også utenriksministeren var inne på, at dette er et meget presset embetsmannsapparat som jobber under høytrykk. Da vil jo den fremstillingen som gis her i dag, ikke være i samsvar med realitetene, men være mer tilpasset et virkelighetsbilde som man kan forstå hvis man er på ukritisk jakt etter argumenter mot regjeringen. Men jeg synes ikke det tjener representantene til ære å bruke rett og slett feilfremstillinger av fakta, og såpass vridde fakta, som grunnlag for å kritisere regjeringen. Når jeg likevel skal ha ordet her, må jeg også si: Vi gir nå en lovhjemmel til regjeringen, og det er omtalt at de får ganske vid forskriftsadgang. Så vet vi fra tidligere at Stortinget ikke har oversikt over hvordan regjeringen forvalter sin delegerte lovgivningsmyndighet – for det å gi forskrifter er jo delegert lovgivningsmyndighet. Kontroll- og konstitusjonskomiteen foretar, heroisk nok, en stikkprøvekontroll, men tilfanget av forskrifter er så stort at det er ikke snakk om for Stortinget å kontrollere dette én til én. Jeg kunne tenke meg å høre utenriksministerens syn på om man i dette tilfellet – siden man gir så vide hjemler, og de skal underbygge de praktiske behov her – når alt har roet seg, er villig til å rapportere samlet til Stortinget, f.eks. til kontrollkomiteen, for å si hvordan disse hjemlene ble brukt. For da har også nasjonalforsamlingen en viss styring med – i hvert fall en etterkontroll med – hvordan denne fullmakten blir benyttet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-03-14:
Er det ikke rart at mine velgere trodde de valgte Christian Tybring-Gjedde på Fremskrittspartiets partiprogram? Er det ikke underlig? Er det forståelig? Ja, jeg tror det er forståelig. Jeg tror ikke noen av mine velgere trodde at jeg skulle bli valgt på Granavolden-erklæringen. De fleste av mine velgere visste nok ikke engang hvor Granavolden var, vil jeg tro. Det betyr ikke at vi ikke har kompromisset oss inn i en Granavolden-erklæring. Men ikke glem at utenrikspolitikk ikke er noe man kan skrive ned. Det er ikke en riksvei eller en tunnel man skal bygge. Det er noe som skjer hele tiden. Det er kontinuerlig bevegelse i utenrikspolitikken. Brexit – man kan ikke skrive det ned på et ark. Man kan ikke skrive om IS på et papir som skal gjelde for fire år. Det er bevegelse i utenrikspolitikken. Derfor er det også bevegelse, diskusjoner, i regjeringspartiene og innad i partiene i utenrikspolitikken. Men det grunnleggende er fast mellom de borgerlige partiene. Det er troen på den vestlige alliansen og USA og NATO. Det er det grunnleggende i utenrikspolitikken i Norge. Så har vi vektlegging av ulike ting – vi oppfatter ting ulikt. Det må det være forståelse og aksept for.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-03-14:
Den 11. februar melde NTB at Liam Fox, utanriksministeren i Storbritannia, og Guy Parmelin, økonomiministeren i Sveits, hadde underteikna ein handelsavtale mellom Sveits og Storbritannia. Den skal gjelde viss dei går ut av EU, slik som det er tenkt. EU gav vel òg Storbritannia eit klarsignal om at dei kunne forhandle med Noreg. Eg meiner det vart meldt i midten av september i fjor. Mitt spørsmål er: Kva er forskjellen mellom handelsavtalen til Sveits, som eg går ut ifrå at utanriksministeren er kjend med, og dei avtalane som Noreg no har inngått?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-03-14:
Eg takkar for svaret. Noreg og Storbritannia har eit godt handelssamarbeid, og me har eit veldig godt sikkerheitspolitisk samarbeid. Storbritannia er ein av våre viktigaste allierte, saman med USA. Eg vil rett og slett spørje: Er det slik å forstå at EØS-avtalen kan stå i vegen for at Noreg og Storbritannia kan vidareutvikle det nære forholdet me har hatt både innanfor sikkerheitspolitikken og når det gjeld handelssamarbeid, kanskje spesielt knytt til fiskerisektoren? Det ville òg vore interessant å høyre om utanriksministeren meiner det er rimeleg at EU skal oppretthalde kvotane sine innanfor landbruk og fiskeri når Storbritannia går ut. Det har vore uttrykt frå EUs side at dei uansett ser på dei kvotane som forhandla fram av EU, og at Storbritannia no må forhandle nye kvotar på eigen kjøl. Det får i så fall stor betyding for Noreg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-03-14:
I førre replikkrunde spurde eg statsråden om kvotar, knytte til utviklinga no når Storbritannia ikkje vert ein del av EU lenger. Då svara statsråden knytt til artikkel 19-forhandlingane, altså om landbruk. Men det kanskje aller mest interessante når det gjeld dei kvoteforhandlingane, er det som er knytt til fiskeriforvaltninga – og som det no vart sagt frå talarstolen, går det føre seg samtalar om det. Der er det eit prinsipielt viktig spørsmål, for i dag er det EU samla som Noreg har avtale med, og fiskerikvotane gjeld sjølvsagt EU som heilskap. Er det frå EU vilje til at Storbritannia skal ha sin del av EU-kvotane, eller ynskjer EU å halde på dei kvotane sjølv, og så må Noreg og Storbritannia eventuelt forhandle fram nye kvotar?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-03-14:
Eg har stor forståing for at ein ikkje vil gå inn på dei konkrete avtalane, sjølvsagt, det er det heller ingen som forlanger. Men det ville vere av interesse å høyre kva haldning regjeringa har til dette spørsmålet, for det er jo eit prinsipielt spørsmål som ikkje nødvendigvis går direkte inn i forhandlingane. Er det slik at Noreg vil meine at dei kvotane som i dag ligg føre, og som Storbritannia har ein stor del av, sjølvsagt, i og med at Storbritannia er ein større fiskerinasjon enn mange andre land i Europa, då bør skiljast ut og vere ein del av dei forhandlingane som Noreg og Storbritannia skal ha? Det er eigentleg eit veldig stort spørsmål. For dersom dei framleis skal vere for EU – spanske trålarar og andre – mens Storbritannia skal ha nye kvotar, har me ein heilt annan situasjon. Det er jo eit spørsmål som fortener merksemd.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-03-14:
Kan då statsråden stadfeste at regjeringa vil kome til Stortinget og orientere på eigna måte, som det heiter, før ein går inn i dei meir konkrete forhandlingane på dette området? Dette er ei så stor sak at her bør òg Stortinget vere involvert før regjeringa på ein måte låser sine posisjonar.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Siden det ble en debatt her som egentlig er et oppspill til Høyres landsmøte, vil jeg bare ønske utenriksministeren lykke til med å stanse urealistiske løfter om 2 pst. der, som verken Høyre eller Arbeiderpartiet kommer til å klare å innfri. Det jeg hadde lyst til å spørre om, var noe annet. Det gjelder regjeringens reaksjon på de amerikanske FN-kuttforslagene. En rekke av dem er dramatiske for mange FN-organisasjoner som Norge har et nært forhold til. Kanskje vi skal begynne med UNICEF, der president Trump foreslår å radere ut hele den amerikanske støtten. USA har vært en helt avgjørende donor for UNICEFs arbeid, så det er en dramatisk situasjon. Mitt spørsmål er: Hva er regjeringens reaksjon på det, og hva kan Norge gjøre for å bidra til å redde UNICEF?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Jeg takker for svaret. Alt utenriksministeren nå sa, er jeg enig i og setter jeg pris på, men jeg skulle også ønske at regjeringen kunne si noe tydelig før Kongressen tar endelig stilling til de budsjettforslagene som nå er på vei, knyttet til de nå enda mer dramatiske kuttforslagene som er på bordet. Konkret gjelder det f.eks. UNICEF, FNs barneorganisasjon. Det er viktig at allierte land nå slår ring om disse organisasjonene og bidrar til å presse den amerikanske regjeringen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Jeg tegnet meg en gang til på grunn av en del av de innleggene som er holdt knyttet til den norske EØS-debatten. Det ble sagt, bl.a. fra representanten Terje Breivik, at vi kan takke opposisjonen for dagens EØS-debatt. Det er feil. Dagens EØS-debatt er ikke noe som opposisjonen har funnet på, den kommer fra den norske fagbevegelsen. Hvis ikke de øvrige partiene snart er villige til å ta det som skjer i det norske arbeidslivet, på alvor, kommer den debatten til å komme sterkere og sterkere. Og jeg lurer jo på om Breivik snakker med fagforeningene i vårt felles hjemfylke, for hvis han hadde gjort det, hadde han sett veldig tydelig hvor denne debatten kommer fra. Representanten Hareide sa at vi nå ser hva som er alternativet for Storbritannia. Mitt poeng innledningsvis var nettopp at vi ikke gjør det. Tiden vil fortsatt vise hva som blir systemet for samarbeid mellom EU og utenforland. Det som nå ligger på bordet, og som kanskje – kanskje ikke – blir vedtatt, er jo skilsmisseavtalen. Hvis en klarer å få en eller annen form for skilsmisseavtale i havn, da starter forhandlingene om en handelsavtale. Og da får vi svaret på disse tingene. Den norske EØS-debatten kommer av omfanget av sosial dumping – på byggeplasser, i industrien, på veiene, i havnene og langt inn i offentlig sektor. Det vet jo representanten Leif Sande veldig godt, for han har selv sin bakgrunn fra fagbevegelsen. Derfor stusser jeg veldig på at han sier at det ikke er mulig å se forskjell på beveggrunnene for det britiske brexit og den norske EØS-motstanden. Hvis man ikke ser forskjell på de som leder an for den konservative EU-motstanden i det britiske parlamentet, altså overklassepolitikere som Jacob Rees-Mogg, kjent som parlamentsmedlem for det 18. århundre, og norske fagforeningsfolk i Norsk Transportarbeiderforbund eller EL og IT Forbundet, trenger man å justere den politiske brillestyrken. Carl I. Hagens innlegg var en interessant erkjennelse av en del ting – nesten rørende – men jeg må bare minne om, hvis Fremskrittspartiet nå skal begynne å ta på alvor situasjonen ute på arbeidsplassene, at det er et parti som i alle år, og fortsatt, helt systematisk stemmer imot alt som kan bøte på den situasjonen som skaper sosial dumping. Fremskrittspartiet er imot å gjøre det lettere å allmenngjøre tariffavtaler. Fremskrittspartiet var imot lovendringene som skulle bekjempe nulltimerskontrakter. Fremskrittspartiet er for bemanningsbyråer. Fremskrittspartiet har stemt for hvert eneste EØS-direktiv som gjør det vanskeligere å styre det norske arbeidslivet til arbeidsfolks beste. Det er lett å prate, men når handlingen peker i en helt annen retning, er det vanskelig å ta ordene på alvor.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet, men siden vi høyst ufrivillig ble dradd inn i denne diskusjonen mellom Høyre og Arbeiderpartiet, måtte jeg gjøre det likevel. Jeg synes vi har denne diskusjonen hver gang vi har en utenrikspolitisk redegjørelse, og med varierende grad av patos rettes pekefingeren fra Arbeiderpartiet mot Fremskrittspartiet, og fra Høyre mot SV. Det er noe rart der, for det er tydelig at utenriksministeren synes at da SV mente noe, var det betenkelig, men når Fremskrittspartiet gjør det, er det helt greit. Poenget er følgende: Det er opplysende, mener jeg, at det kommer fram at også partier som sitter i regjering, har ulike syn. Jeg har faktisk tidligere forsvart representanten Tybring-Gjeddes mulighet til å si fra om det. Og alt Carl I. Hagen sa, er jeg dypt uenig i. Hvis jeg skal beskrive det han sa om klimaendringene og min mening om det, må jeg ty til en rekke uparlamentariske uttrykk, så det skal jeg ikke gjøre, men det er helt greit for meg at han sier dette. Jeg skulle ønske at vi kunne slutte å ha den diskusjonen hver gang vi skal diskutere utenrikspolitikk, og så kan vi heller diskutere utenrikspolitikk.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
La meg bare kort slå fast at også vi er tilfreds med at vi nå får gjort disse vedtakene som forbereder Norge bedre på brexit. Den debatten vi hadde i sted, bar litt preg av at det fortsatt i norsk politikk og i norsk offentlighet hersker litt forvirring rundt hva som faktisk skjer i Storbritannia, der man nå diskuterer skilsmisseavtalen. Men vi får forutsette at Storbritannia på den eller andre måten kommer seg ut av EU, og da vil spørsmålet om hvilken framtidig handelsavtale som skal regulere forholdet mellom EU og Storbritannia, for alvor komme på bordet. Det er også et svært viktig spørsmål for Norge. Jeg kunne derfor tenke meg å spørre statsråden: Hva tenker regjeringen nå om hvilken posisjon og rolle Norge skal spille når de forhandlingene – på et eller annet tidspunkt – kommer i gang?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Det er jeg enig i. Så vil det også være et spørsmål om hvilken rolle og syn Norge skal ha på den karakteren som en endelig handelsavtale mellom EU og Storbritannia får, nettopp fordi den vil ha så mye å si også for oss. Tenker regjeringen at det vil være naturlig at Norge skal ha et syn på hva en god avtaleform mellom Norge og Storbritannia er? Og hvis Norge skal ha det, vil det være naturlig å ha en debatt om det i Stortinget først?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Jeg tenkte jeg ikke skulle ta imot invitasjonen til en ny runde på EØS-debatten nå, for det hadde vi på dagsordenens sak nr. 1 i dag, så det har vi allerede diskutert grundig. Jeg vil bare minne Høyre og representanten Frølich om at en ikke kan fortsette både å kreve svar på hva alternativet til EØS er, og gå imot alle forslag om å utrede alternativene. Nå ligger det et forslag i Stortinget om å utrede alternativene til EØS, så hvis Høyre nå er ivrig etter å få svarene på bordet, foreslår jeg at de stemmer for vårt forslag om det. Det imøteser jeg med forventning.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-14:
Vy: Dette navnet kommer til å bli stående som et monument over en fjollete historieløshet som har fått lov til å bre seg i landet vårt i det siste. Det er blitt sånn nå at skal en gi et selskap et navn, skal det helst ikke ha noe som helst med det selskapet driver med å gjøre, og ingen skal kunne forstå hva navnet betyr. Statlige selskaper har blitt vår tids Erasmus Montanus, og vanlige folk synes stort sett, tror jeg, at en heller får hete Rasmus Berg – eller NSB, for den saks skyld. Det er likevel ikke navnet i seg selv som gjør at reaksjonene blir så sterke, men pengebruken. 280 mill. kr kunne f.eks. vært brukt til investeringer i nye sovevogner, som kunne gitt oss 50 pst. økning i kapasiteten på nattoget. Derfor er dette også et monument over en annen ting, nemlig en mislykket jernbanereform, en jernbanereform som til nå har gitt oss flere direktører, flere millionlønninger til direktørene og navnesnobberi, men ikke noe bedre tilbud til norske passasjerer. Det er regjeringen og samferdselsministeren som må ta ansvaret for denne situasjonen, og det er mot dem og ikke mot ledelsen i NSB at den frustrasjonen mange føler, må rettes, for det er gjennom jernbanereformen at NSB har blitt redusert til noe i nærheten av et bemanningsforetak for togpersonalet. Vi burde gjort det helt motsatt i Norge; vi burde samlet jernbanen i ett sterkt selskap som kunne drive norsk jernbane framover, og som kunne sørge for at det ble et bedre tilbud. Og et godt navn på et sånt selskap ville vært NSB. Folk er hoderystende til dette. Jeg tenker at det fort kan komme til å gå med Vy som det gjorde den gangen det britiske postvesenet skulle skifte navn. I 2001 fant Royal Mail ut av de skulle skifte navn etter å ha hett det siden 1650. På en pressekonferanse la toppsjefen fram det nye navnet, Consignia, og da sa toppsjefen følgende: Det nye navnet beskriver helheten i hva postkontoret gjør, på en måte som «post» og «kontor» ikke kan. Men folk mente jo at «post» og «kontor» dekket det postkontoret driver med, ganske bra, og derfor skiftet de navnet tilbake igjen til Royal Mail etter ett år. Jeg håper det kanskje går sånn med den norske jernbane også, og det kunne vi jo fått til i dag hvis Stortinget hadde satt foten ned. Vi må stoppe denne meningsløsheten, og SV kommer til å stemme for alle forslag som innebærer det, i voteringen etterpå. Så registrerer jeg at Fremskrittspartiets talsmann er rystet over at disse forslagene fremmes. Jeg tror folk utenfor dette huset er mer rystet over bruken av de 280 millionene, og det er derfor forslagene kommer. Men jeg registrerer at Fremskrittspartiet nå aksepterer kritikkløst sånt som de ellers ville vært imot. Nå skal de bare være stolte av alt som regjeringen kommer med. Da kan de like gjerne tenke på å skifte navn til f.eks. «Kry».
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-14:
Etter mange års nedbygging og reduksjon av forsvarsbudsjetter valgte denne regjeringa å gå inn med et stort løft for Forsvaret og budsjettene. Siden 2013 og til og med 2019 har forsvarsbudsjettene økt reelt med 30 pst. Det er en betydelig økning. Det er helt riktig, som representanten Huitfeldt påpeker, at statsministeren i et intervju i Dagbladet forteller noe om vanskeligheten med å nå målet. Det mener jeg er en helt realistisk tilnærming til at vi har sluttet oss til målet, i likhet med alle andre NATO-land. Vi jobber for å nå det. Premisset for den neste langtidsplanen er at vi skal bevege oss ytterligere i retning av målet. Samtidig er det bemerkelsesverdig at dette spørsmålet kommer fra et parti som ikke har gjort noe i sine alternative budsjetter for å bringe oss nærmere dette målet. Hadde det vært sånn at Arbeiderpartiet eller andre partier på Stortinget hadde lagt inn de cirka 20 milliardene som trengs, ville denne kritikken, eller dette spørsmålet, hatt en viss troverdighet, men vi er ikke der – det er ingen vilje til å prioritere dette fra Arbeiderpartiets side.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-14:
Det er for så vidt interessant at vi står her og diskuterer forsvarsbudsjetter i forbindelse med en utenrikspolitisk redegjørelse, men det gjør jeg selvfølgelig gjerne. Representanten Huitfeldt sier at dette er forskjellen på Høyre og Arbeiderpartiet i forsvarspolitikken. Nei, dette er forskjellen på Høyre og Arbeiderpartiet i forsvarspolitikken: 30 pst. i reell økning i forsvarsbudsjettene, en tydelig satsing på investering i nye kapasiteter, som bringer oss langt over 20-prosentmålet – vi er nå på ca. 28 pst. i investeringer – og et tydelig lederskap for reformer i NATO og et tydelig lederskap på å være NATO i nord. Prosentmål er én viktig indikator. NATO har sluttet seg til en ordning der vi skal bevege oss mot å nå 2-prosentmålet innen 2024. Selvfølgelig avhengig av sin økonomiske vekst er det flere land som vil oppleve at det gir ulike utslag på prosentmålet. Vi har en god økonomisk vekst i Norge. Det har også tillatt at vi nå har gjort store investeringer nettopp gjennom forsvarsbudsjettet. Det har vært viktig både for å bevege oss i retning av målet og for å bidra til styrking av NATO.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-14:
Først og fremst er forskjellen at Sveits ikke er med i EØS, og det betyr at rammebetingelsene for Sveits’ avtaler er annerledes. Det var også det som gjorde at Sveits ikke fikk unntak fra EUs beskyttelsestiltak når det gjelder stål og aluminium, mens Norge fikk det. Vi har, i likhet med Sveits og andre land, forhandlet både avtaler for overgangsperioden hvis britene går ut med en avtale, og avtaler for et «no deal»-scenario. Det som har vært viktig for oss, har vært å videreføre så mye som mulig av det vi har i dag, så sømløst som mulig. Det er viktig fordi vi ønsker å ha et så nært forhold til Storbritannia som mulig, og at det får så få konsekvenser for norsk næringsliv og norske borgere som mulig, samtidig som vi må erkjenne at når britene har valgt å gå ut av EU og kommer til å gjøre det på et tidspunkt, vil det selvsagt få noen konsekvenser for både det handelspolitiske forholdet og forholdet generelt, fordi den tilknytningen vi i dag har gjennom EØS-avtalen, opphører.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-14:
Til det siste først: Som jeg svarte i Stortinget for to–tre uker siden, skal artikkel 19-forhandlingene tas opp igjen når dagens avtaleperiode går ut – mot slutten av 2020. Det er ingenting i den nåværende avtalen som legger inn klausuler om at EU skulle ha færre medlemsland, til tross for at den ble inngått etter at folkeavstemningen for brexit var et faktum. Det var heller ingen føringer fra Stortingets side om at det skulle endres dersom Storbritannia gikk ut. Så den opprettholdes slik den er i dag, og så får man se hva som eventuelt reforhandles i framtida, når avtalen går ut. Det er ingenting i EØS-avtalen som står i veien for å videreutvikle det nære forholdet vi har til Storbritannia, enten det gjelder sikkerhetspolitikk, eller det gjelder handel. Men vi må erkjenne at forholdet kan bli annerledes, fordi veldig mange av de handelsavtalene vi har i dag, går gjennom nettopp EØS, fordi Storbritannia, som EU-medlem, også er EØS-medlem. Det betyr at vi må forsøke å kompensere så mye som mulig når det bortfallet er et faktum, sånn at vi kan ha et så nært og tett forhold som mulig og et så godt handelspolitisk forhold som mulig.