Trine Skei Grande (Venstre), 2011-10-27:
Det norske demokratiet bygger på en rekke grunnleggende prinsipper, som folkestyre, åpenhet, individets frihet, individets makt til å påvirke og makt til å kontrollere. Da de verdiene ble truet, svarte vår statsminister med «mer åpenhet» og «mer demokrati». Det var kloke ord. Det var ord som samlet en nasjon, det var ord som var viktige å høre for en nasjon. Men de ordene må også gis innhold. Og det må innrømmes at de fleste av oss som stilte til valg ved høstens valg, ikke forventet at valgdeltakelsen ikke økte mer enn den gjorde. Et demokrati er alltid i utvikling, et demokrati er aldri ferdig, et demokrati er alltid på vei. Selve kjernen i demokratiet er debatten. Selve tankegangen rundt demokratiet fra sin urbegynnelse handler om at man bringer uenighet fra sverdslag på torget, fra slagmarken og inn i debattene – der uenighet ikke skal bort, men der individualitet, der menneskets forskjellighet, der menneskets ulike meninger og ulike innfallsvinkler møtes i debatt. Derfor er ytringsfriheten sjølve grunnsteinen i et demokrati. Den må aldri begrenses, og debattene må tas på alvor. Det var også en av de tingene vi følte var truet da vi ble møtt av terroren. Men i debatten om samfunnsendring som den drivende kraften for det som er med på å drive samfunnet framover, er også kunnskap en del av det som er med på å bringe samfunnet framover. Derfor har noen av oss tatt opp hvor viktig det er å ha et historiefag, der vi faktisk skjønner de felles verdienes opphav, de felles verdienes historie, og der også de ulike historieforvrengingene – som totalitær og ekstrem tankegang bygger på – kan avsløres av historisk kunnskap. Det er viktig å demme opp mot ekstremismen, men det må man gjøre med kunnskap og med debatt, og det må også forskes på bakgrunnen for ekstremismens opphav. Det har vi heller ikke vært gode nok til i Norge. Skal vi ha en offentlig debatt, er det veldig viktig å ha frie medier – medier som åpner og legger til rette for den redigerte debatt, men også for journalisters frie muligheter til å jobbe og frie muligheter til å framstille samfunnet rundt oss på journalisters vis. Derfor er det viktig for oss som politikere å legge til rette for at også nye medier skal kunne vokse fram. Jeg må si at det vakuumet som man opplever at media i Norge nå er i, f.eks. når det gjelder uavklarte holdninger til moms, gjør at vi ser at den norske medieverdenen hemmes i utviklinga. Det er viktig for norsk ytringsfrihet at vi har en mediepolitikk som aktivt legger til rette for denne utviklinga. En annen viktig bærestein er retten til å organisere seg. Styrken i det norske demokratiet er bygget på frivillighet – frivillighet som starter nedenfra, og som bygger mennesker. Derfor er det viktig ikke å styre frivilligheten, ikke å gjøre som man gjør fra denne talerstolen: å snakke om tjenesteleverandører med et visst konkurransefortrinn, men at man skjønner frivillighetens egenverdi, og at man skjønner det vi ikke har et veldig godt norsk ord for, nemlig «empowerment» – det at folk gis makt over egen hverdag gjennom den opplæringa de får i frivillige organisasjoner. Noen sier at frivillige organisasjoner og politiske partier, for den saks skyld, organiserer eliten. De har aldri vært på et lokalt årsmøte. Et lokalt årsmøte viser at det er et snitt av alle mennesker, der alle mennesker har muligheten til å være med og påvirke og bli gitt makt for å ha muligheten til å påvirke også demokratiet. Men mer demokrati betyr også at vi skal fornye demokratiet vårt. Derfor mener Venstre at det er viktig å utvide stemmeretten til 16-åringer. Det har vi hatt et forsøk på som har gitt oss mange gode argumenter for å presse på videre. Borghild Tenden kommer tilbake til dette i sitt innlegg. Vi synes også det er viktig å åpne nominasjonene, gjøre partiene mer åpne og gjøre partiene sterkere. Å øke medlemstallene sine burde være et mye større mål for de politiske partiene enn å øke valgoppslutninga. Det er også viktig at velgerne får mye mer makt gjennom valgene enn det de har nå: muligheten til å stryke, muligheten til å kumulere og muligheten til også å påvirke hvilke representanter som kommer inn ved stortingsvalg. Lokaldemokratiet vårt er under stort press. Vi ser at det tømmes for makt, og at man kutter i antall lokale folkevalgte hvert eneste år. Det er mulig at argumentet er å effektivisere, men demokrati er ikke effektivt. Demokrati er kanskje den mest ineffektive måten å ta standpunkt på enn noen annen måte. Det er bare det at alle de andre måtene å ta standpunkt på er så mye dårligere. Vi har et lokaldemokrati som er bygget på så små enheter at de stadig vekk tappes for makt i forhold til den makten som ligger i denne salen. Vi ser at på grunn av at de er så små enheter, organiseres lokaldemokratiet mer og mer i AS-er og lukkede ordførerklubber for seg i mellom å organisere tjenestene til befolkninga. Vi ser også at vi har en framvekst av en ombudstruktur som gjør at mer og mer makt og ansvar flyttes ut fra denne salen og over til ombud som skal ivareta den rollen som de folkevalgte egentlig burde hatt. Jeg kunne snakket om det å ha en flertallsregjering når det gjelder å få demokratiske debatter inn i Stortinget. Det får vi oftest når flertallsregjeringa ikke blir enig med seg sjøl, som f.eks. når det gjaldt rovdyr, som kanskje var den mest spennende prosessen vi hadde her i Stortinget. Åpenhet er også en av grunnsteinene for demokratiet. Jeg vil si at jeg på vegne av Venstre er glad for at regjeringa har satt ned foten overfor kommisjonen når det gjelder å gi dem en blankofullmakt til å gjøre alt hemmelig. Det syns jeg var et godt grep. Men det er mange ting vi kunne gjort her i Stortinget også for økt åpenhet. Det er ingen grunn til at komitémøtene i Stortinget skal være lukket. Det er ingen grunn til at det ikke skal være åpent hvem det er som driver lobbyvirksomhet overfor det norske parlament. Vi ser også at det er gode grunner til å gjøre grep når det gjelder åpenhet i lokaldemokratiene våre. Mangfoldet er en viktig del av det norske samfunnet som vi bor i. Kampen mot rasisme og diskriminering og de åpne debattene som får fram kunnskap på dette feltet, er viktig for at vi skal få mer åpenhet og mer demokrati. Det er positivt når prosenten av folk som ser på de 3 pst. muslimer vi har i Norge som en trussel mot norsk kultur, sakte men sikkert går ned, men det må snakkes om. Vi skal ikke gå unna disse debattene. Vi skal snakke om hva vi egentlig er redde for, få det ut i lyset og ikke gjøre dette til en debatt mellom elite og vanlige folk. Mer åpenhet og mer demokrati var det riktige svaret. Men det er også et svar som forplikter til å være drivkraft som skal være med på å bringe samfunnet mot målet om mer demokrati og mer åpenhet. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er statsministeren villig til å bidra til ikke bare å si rett, men også gjøre rett?