Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Det er en merkedag for Helse-Norge når Stortinget i dag vedtar de overordnede virkemidlene for Samhandlingsreformen. Lovene og helseplanen operasjonaliserer tanker og visjoner om fremtidens helsetjeneste fra stortingsmeldingen om Samhandlingsreformen og fra flertallsmerknadene. Stortingsmeldingen kom i juni 2009. Stortinget behandlet meldingen i april 2010, etter brede høringer, og i dag behandles lover og plan. Etter to år med politisk debatt og solid belysning av problemer og muligheter er det likevel enkelte som vil at vi skal gå langsommere. Det er bred politisk enighet om hvor vi er, og hvor vi skal: Vi skal forebygge mer og gi flere tilbud nærmere der folk bor. Likevel vil opposisjonen forsinke disse forbedringene for det norske folk. Vi vil ha en trygg gjennomføring av både den nye kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten. Samhandlingsreformen skal gjennomføres gradvis. Samhandlingsreformen er et utviklingsprogram. Mange kommuner og sykehus er allerede kommet langt. Regjeringen vil systematisere og forbedre arbeidet for kvalitet og pasientsikkerhet gjennom egen stortingsmelding og gjennom endringer i helse- og omsorgsloven. Lovforslaget går bl.a. inn for å flytte meldeordningen etter spesialisthelsetjenesteloven § 3-3 fra Helsetilsynet til Nasjonalt kunnskapssenter, i tråd med internasjonale anbefalinger. Ved å holde meldesystemet atskilt fra sanksjonssystemet mener internasjonale autoriteter at meldefrekvensen vil øke, og det vil bidra til raskere læring fra uheldige hendelser og økt pasientsikkerhet. Men det er viktig å understreke at Helsetilsynet fortsatt skal motta meldinger om alvorlige hendelser og alvorlig systemsvikt. Lovforslaget går derfor ut på at kunnskapssenteret skal varsle Statens helsetilsyn når det er noe i meldingene som tyder på alvorlig systemsvikt. De fleste av oss vil trenge hjelp fra helsetjenestene i kortere eller lengre tid når vi blir eldre. Samhandlingsreformen vil styrke helsetjenestene for eldre. Mange eldre har flere diagnoser og sammensatte lidelser. Derfor vil mange ha glede av mer utbygde helsetjenester der de bor. I store deler av Norge er det lang reisevei til poliklinikker, laboratorieundersøkelser, cellegiftbehandling og dialyse. Dette er allerede annerledes for alle som i dag får hjelp ved de tolv lokalmedisinske sentrene som er bygget opp. Gjennom Samhandlingsreformen skal vi styrke kompetansen i omsorgssektoren. Det er viktig at universitets- og høyskolesektoren tar inn i utdanningsprogrammene de nye oppgavene som vil møte mange av de nyutdannede. Jeg har hatt mulighet til å reise over hele landet og har deltatt på kanskje hundre møter med innledning og debatt om Samhandlingsreformen. Det er mange fellestrekk ved disse møtene. Ett fellestrekk er interessen for forebyggende helsearbeid. Det er en klar tilbakemelding fra alle disse debattene: Folk er klare til å ta opp kampen mot de nye bakteriene i livet sitt. De heter tobakk, alkohol, sukker og at vi beveger oss for lite. Vi har heldigvis den kunnskapen som trengs for å bekjempe diabetes type 2, kols og mange kreftformer. Et annet fellestrekk fra møtene er hvor mange kommuner som allerede har gjort mye, ofte uten å være klar over at det er kjernen i Samhandlingsreformen. Jeg besøkte sist uke kommunestyret og -administrasjonen i Søgne. De har kommet langt! De har allerede på plass folkehelseplan, omsorgsplan, korttidsplasser, demenskoordinator, avtale med sykehuset, avtaler med nabokommuner, mange sykkelveier og en flott kyststi. Og på toppen av det hele: Søgne kommune får neste år 1,1 mill. kr for å ta ansvar for utskrivingsklare pasienter. I fjor hadde man i Søgne bare to liggedøgn for mye på sykehuset. Avslutningsvis: Gjennom debatten i dag skaper opposisjonen usikkerhet om helsetilbudet til eldre i fremtiden. Opposisjonen gir i realiteten uttrykk for total mistillit til alle landets fastleger, alle landets sykehjemsleger og alle landets legevaktsleger. For det er slik hos oss, og skal være slik i alle kommende år, at legen, og bare legen, skal bestemme når vi skal inn på sykehus, uansett alder. Og legen skal fatte avgjørelsen på faglig grunnlag – utelukkende på faglig grunnlag.