trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Det er helt riktig at vi på mange områder har hatt, og fortsatt har, et samarbeid med Russland. På mitt område, det militære området, har vi suspendert det bilaterale militære samarbeidet, men vi har samtidig opprettholdt samarbeid på områder som er veldig viktige for begge nasjoner. Det gjelder kystvakt, det gjelder grensevakt, det gjelder søk og redning, og ikke minst har vi vært opptatt av å opprettholde den åpne kanalen vi har mellom Forsvarets operative hovedkvarter og Nordflåten. Det er viktig bl.a. for å kunne unngå misforståelser i det som er en situasjon hvor militære virkemidler igjen har vist seg å kunne tas i bruk. Vi ser ikke noen militær trussel fra Russland mot Norge nå, men vi ser en betydelig kapasitetsforbedring over de siste årene. Vi har vist evne og vilje til bruk av militærmakt og vet at intensjoner er noe vi må følge nøye med på fordi de kan endre seg raskt. Så må Russland ta sin del av ansvaret for å etterleve Minsk-avtalene, og vi må søke en politisk løsning i Ukraina. Men selv etter en politisk løsning vil det være et annet Russland vi står overfor, og det må vi være klar over.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Det er gjort et stort arbeid i NATO det siste året når det gjelder både å gjennomgå planverk og beredskap og også sørge for at alliansen er bedre i stand til å kunne respondere raskt hvis noe skjer. Som representanten er godt kjent med, er det vedtatt en Readiness Action Plan i forbindelse med toppmøtet i Wales i fjor. Norge spiller en viktig rolle i å implementere denne planen, og den skal sørge for både at vi har oppdaterte beredskapsplaner, og at vi kan sørge for hurtig reaksjon og forsterkninger dersom det skulle være nødvendig. Vi har sammen med Nederland og Tyskland tatt på oss ansvaret for å utarbeide en pilot til den nye hurtigreaksjonsstyrken i 2015 med Telemark bataljon, og vi vurderer – og deltar i – beroligelses- og avskrekkingstiltak som alliansen finner nødvendig. Vi gjorde det gjennom 2014, og vi fortsetter med det i 2015. Det er viktig for å vise samhold og solidaritet i alliansen, men det er selvfølgelig også viktig å vise at NATO er klar dersom noe skulle skje, selv om det er en lite sannsynlig utgang.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Det er utenriksministeren som har det konstitusjonelle ansvaret for dette området, men jeg kan snakke for det området jeg representerer. Som sagt har vi suspendert det bilaterale militære samarbeidet, men vi legger vekt på å ha samarbeid og kommunikasjon på de områdene der det er viktig for samarbeidet mellom våre to folk, og ikke minst tryggheten til folk. Vi skal huske på at nordområdene sett fra både et norsk perspektiv og et russisk perspektiv er et område hvor det foregår mye, men det er ofte lite utbygget infrastruktur, f.eks. til søk og redning – det er vi helt avhengig av å opprettholde. Dialogen og folk-til-folk-samarbeidet er sånn sett ikke berørt verken av suspensjonen av det militære samarbeidet eller av andre deler av dette. For oss er det viktig med dialog – det har det alltid vært – men det er også viktig å reagere på helt åpenbare folkerettsbrudd og reagere mot russiske myndigheter i likhet med det andre allierte gjør, det andre europeiske land gjør. Det ville være helt utenkelig for Norge ikke å reagere mot den aggresjonen vi har sett, og jeg er veldig glad for det gode samarbeidet vi har hatt med Stortinget om dette.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Jeg tror at for alle nasjoner i Europa er det et ønske om å ha et fungerende samarbeid med Russland – som det er med alle andre land. Samtidig må jeg som statsråd – og vi som regjering – fortelle om det bildet vi ser, fortelle om de utviklingstrekk vi ser. Blant annet ser vi jo et stadig mer autoritært Russland, som selvfølgelig byr på samarbeidsproblemer også på andre områder enn det vi nå ser på. Det er viktig for oss å understreke at i den situasjonen vi er i, må vi reagere klart og tydelig. Men vi opprettholder jo samarbeidet på veldig mange områder. Det gjør også andre land. Det er viktig for oss, særlig i nordområdene og særlig knyttet til sikkerheten til folk til havs – og også på andre områder. Der har vi vært veldig klare på at vi ønsker å opprettholde samarbeidet og dialogen. Samtidig er det viktig å understreke at det har en annen karakter, nettopp på grunn av Russlands egne handlinger, og Russland er det landet som kan endre sin atferd og respektere folkeretten.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Det er helt riktig, som representanten Elvestuen sier, at forsvarssjefen er i gang med det fagmilitære rådet, og det vil danne basisen for den nye langtidsplanen for Forsvaret som skal legges fram neste vår. Vi har gjennom budsjettene våre søkt å styrke Forsvaret, og særlig med vekt på situasjonen i nordområdene. Vi har også gjennom den siste tida ønsket å dreie en del av øvings- og treningsaktiviteten nordover, for tilstedeværelse. For oss er det viktig med en tilstedeværelse, som er en helt normal tilstand. Den øvelsen vi nettopp har gjennomført i Finnmark, har vært planlagt lenge, siden 2013, altså før de russiske handlingene i Ukraina. Samtidig er det viktig for oss å kunne øve på forsvar av hele landet, for det er nemlig Forsvarets oppgave å forsvare hele landet. Så dette er en type øvelse som går litt på rundgang mellom ulike steder i landet, men som nå var i Finnmark. Det å trene personellet og trene på bruk av utstyret i gitte situasjoner er selvfølgelig like viktig for oss som for andre land, og det kommer vi til å fortsette med.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Det jeg sa i CNN-intervjuet, for dem som har hørt igjennom det, er ikke noen annet enn det regjeringens øvrige representanter har sagt. Det er også helt på linje med det NATOs generalsekretær har uttalt. Det er nettopp fordi vi må ta hensyn til det vi ser, og hvordan verden faktisk er. Jeg er helt enig med representanten Lysbakken i at det er dyp bekymring for den innenrikspolitiske situasjonen i Russland, og for hvordan man fester et stadig mer autoritært grep om sivilsamfunnet. Dette møtet som ble avholdt i St. Petersburg for bare få dager siden, mener mange ikke kunne ha kommet til uten en viss godkjennelse fra Putin, nettopp fordi det er så å si umulig å få arrangert tilsvarende møter med et annet politisk fortegn. Derfor nærer vi selvfølgelig en dyp bekymring for dette, det er jeg helt enig i. Vi har ingen annen strategi enn selvfølgelig å søke å opprettholde samarbeidet på de områdene der det er naturlig, og der det er viktig for våre to folk. Det gjelder folk-til-folk-samarbeid, men det gjelder også, som jeg nevnte, kystvakt, grensevakt, søk og redning.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Igjen får jeg et spørsmål som hører inn under en annen statsråds konstitusjonelle arbeidsområde, men jeg svarer gjerne ut fra mitt perspektiv. Som representanten Lysbakken er vel kjent med, er kjernevåpen en del av NATOs strategi, det er en del av strategien SV i regjering også har støttet opp under, og som denne regjeringa fører videre. Det betyr ikke at det ikke er støtte til en visjon om en kjernevåpenfri verden, men det betyr samtidig at det vil være i strid med vårt NATO-medlemskap dersom vi skulle gå inn for et totalforbud nå. Viktigheten av å ha kjernevåpen som en del av sin avskrekkingsstrategi er jo nettopp at det finnes land og stater i verden som har kjernevåpen. Det betyr at så lenge de finnes, har NATOs strategi vært at da må også NATO kunne ha kjernevåpen – selv om det beskrives i NATOs planverk som «extremely remote», altså veldig lite sannsynlig at noe skulle brukes. Norge har også ønsket å arbeide langs de etablerte kanalene som er for nedrustning, og NATO legger jo også stadig sterkere vekt på nedrustning i sin strategi, og det mener jeg er viktig. Det er etter min oppfatning ikke en opsjon å ikke ha en kjernevåpenstrategi så lenge det finnes land som besitter kjernevåpen. Jeg syns også det er et interessant poeng i sammenhengen at vi bare for noen få dager siden opplevde at Russlands ambassadør til Danmark truet Danmark med eventuell bruk av kjernevåpen dersom Danmark hadde bidrag til NATOs missilforsvarssystem. Det betyr at det skapes usikkerhet. Det betyr ikke at det eksisterer en trussel, men det skapes en usikkerhet som gjør at dette fortsatt er en del av NATOs strategi.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Mitt svar er – som det forrige svaret – at dette er noe som også utenriksministeren har gitt klart uttrykk for, både i den utenrikspolitiske debatten etter redegjørelsen og også senere. Vi mener at det er i strid med vår allianseforpliktelse dersom vi nå skulle gå inn for et totalforbud, så lenge NATO har kjernevåpen som del av sin avskrekkingsstrategi. De er ikke til for å brukes, men fordi det fortsatt finnes land som har kjernevåpen. NATO har sagt at så lenge det eksisterer, må også alliansen ha kjernevåpen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Jeg kan ikke annet enn å registrere med en viss undring at da SV satt i regjering, ble det ikke fremmet et forslag om et forbud mot atomvåpen. Det kunne SV ha benyttet anledningen til mens de satt med makt. Det gjorde de ikke. Det er selvsagt fordi det ikke var Arbeiderpartiets politikk i den regjeringa de satt i, og det var heller ikke Senterpartiets politikk. Så har jeg sagt – som regjeringa og utenriksministeren også har sagt – at visjonen om en atomvåpenfri verden tror jeg alle deler. Spørsmålet er om NATO – i den situasjonen vi er i, har vært i og sannsynligvis kommer til å være i framover, nemlig at det er land som besitter kjernevåpen – skal ha som sin strategi at vi skal fjerne våre kjernevåpen. Jeg mener det ville være en uklok strategi. Det mente også den forrige regjeringa var en uklok strategi. Vi jobber – som jeg sa – langs de etablerte kanalene for nedrustning. NATO legger også stadig sterkere vekt på nedrustning.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
De konkrete forhandlingene om dette hører altså ikke inn under mitt konstitusjonelle område, og jeg kommer derfor heller ikke til å gi utfyllende svar på det. Det er spørsmål som representanten Huitfeldt får stille til riktig statsråd, som er utenriksministeren. Fra min side vil jeg gjenta det jeg har sagt: Det er viktig å arbeide for nedrustning, og det gjør også regjeringa, og vi følger de etablerte kanalene som er for å arbeide for nedrustning. Det kommer vi til å fortsette å gjøre, men det betyr ikke at vi går bort fra det som er NATOs strategi, som den forrige regjeringa sluttet fullt og helt opp om, og som jeg registrerer i dagens utgave av Dagens Næringsliv at også NATOs generalsekretær, nylig avgått partileder og statsminister fra Arbeiderpartiet, også støtter fullt opp om.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Jeg går ikke inn i detaljer på hvordan disse forhandlingene, verken med Stortinget eller i andre kanaler, skal skje. Det er utenriksministerens konstitusjonelle ansvarsområde, og det må han svare på. Men mitt poeng har vært å understreke at når det er så tydelig uttrykt at dette er i strid med vårt NATO-medlemskap og den strategien som både foregående og nåværende regjering har sluttet opp om, er dette et tema som etter min oppfatning ikke egner seg – å gå inn for dette forbudet som nå noen partier tar til orde for. Jeg registrerer fortsatt at det så langt ikke har vært noen beslutning fra Arbeiderpartiets side om hva de ønsker å gjøre, men jeg registrerte da også spørsmålet til representanten Huitfeldt nå nylig.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Jeg vil bare gjenta det jeg har sagt. Jeg er helt enig med representanten Skei Grande i at NATO er hjørnesteinen i norsk sikkerhet. Den skal vi verne godt om, og vi ønsker en sterk og god allianse. Vi har sluttet opp om de strategiske konseptene og konseptene for både nedrusting og avskrekking som NATO har. Jeg registrerer at det er et synspunkt som NATOs generalsekretær i dag også framhever i Dagens Næringsliv.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Jeg er glad for å få dette spørsmålet, for som representanten Huitfeldt helt riktig påpeker, var det et nær enstemmig storting, med noen unntak, som ga sin tilslutning til at Norge skulle bidra i kapasitetsbygging i Irak. La meg først bare understreke at det fra norsk side har vært gjort klart fra starten, og i dialogen og konsultasjonene med Stortinget, at norske styrker skal drive kapasitetsbygging og ikke følge ut i strid og kamper. Dermed skiller oppdraget seg mye fra måten vi opererte på i lang tid i Afghanistan, der vi også mentorerte ut i felt. Det er ikke det som er tanken med dette oppdraget. Det er en alvorlig sikkerhetssituasjon i Irak. Det har vært viktig for oss når vi har vurdert hvordan vi skal innrette bidraget vårt. Sikkerheten til personellet er svært viktig – og også det å ha juridiske rammeavtaler på plass som sikrer retten til selvforsvar og retten til å bære uniform og våpen. Vi har hele tiden vært klar på, det har vi også kommunisert veldig tydelig i de gode dialogene vi har hatt med Stortinget, at vi er opptatt av å sikre legitimiteten i det bidraget vi skal yte. Det betyr at det fra irakiske myndigheter må være klart eierskap og klar kontroll over egne sikkerhetsstyrker. Det betyr at vi må gjennomføre nødvendige tiltak for å sikre oss at den opplæringen vi gir, blir relevant og god. Ikke minst er det alltid en helt avgjørende del av norske styrkers oppdrag å drive opplæring også i krigens folkerett og menneskerettigheter. Det har det vært i Afghanistan, det er det i andre internasjonale operasjoner vi deltar i, og vi legger stor vekt på det. Det betyr også at vi må ha en fleksibilitet i oppdraget dersom det skulle vise seg at vi ikke kan operere på en god måte under de forutsetningene som gjelder.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Norge har ikke startet opplæringa ennå, og det er fordi det har tatt tid å få på plass de juridiske rammeavtalene og statusavtalene for vårt personell, så vi vil gradvis bygge opp i de treningssentrene vi skal være til stede. Men vi har ikke startet opplæringa ennå. Vi vil løpende vurdere – noe vi også har sagt i den utvidede utenriks- og forsvarskomité tidligere – om vi kan utføre oppdraget i tråd med de forutsetningene vi har satt, og da er legitimiteten til styrkene og det å vite hvordan man skal utføre oppdraget, en vesentlig del av det. Det vil vi gjøre en nødvendig og løpende vurdering av.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Som jeg sa i mitt svar til representanten Huitfeldt, må vi – som i alle andre operasjoner – løpende vurdere om vi kan utføre oppdraget innenfor de rammene vi har satt. Det er kommet mange ubekreftede meldinger, som representanten Knutsen også sa. Det er også noen meldinger som er bekreftet, og det er klart at det er en bekymring for mange land som deltar i koalisjonen for å sette Irak i stand til å håndtere sikkerhetsutfordringene selv, at det både er en tilsynelatende forverret sikkerhetssituasjon mange steder, og at man ser at sjiamilits opererer i Irak. Dette er noe vi følger svært nøye, og vi vil bruke ressurser på å kartlegge situasjonen i de områdene vi skal være til stede. Vi skal gjøre dette sammen med mange andre land, og vi vil også ta våre beslutninger i samråd med andre land som opererer i det samme området. Men enn så lenge går vår plan for å delta i oppdraget som normalt. Men – som vi har sagt i Stortinget før – dette vurderer vi i både denne og andre operasjoner løpende.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Vi har, som jeg var inne på, foreløpig kun sendt noen stabsoffiserer til planlegging i relevante hovedkvarter. Det er bl.a. for at vi skal skaffe oss en så god oversikt over situasjonen som mulig, før vi sender hoveddelen av våre bidrag. Det er en helt normal prosedyre. Men det har tatt noe lengre tid i dette tilfellet, fordi alle land var avhengig av å kunne inngå bilaterale avtaler med Irak om tilstedeværelsen, og det er jo det som er det folkerettslige grunnlaget for vår tilstedeværelse. Dette er et kapasitetsbyggingsbidrag, som skal sette irakiske styrker i stand til å håndtere sikkerheten på en god måte. Vi skal ikke ut i felt, som vi har vært f.eks. i Afghanistan. Det betyr at rammene og forutsetningene for bidraget er ganske annerledes enn det som har vært vanlig, særlig de seinere årene i Afghanistan. Men vi gjør en fortløpende vurdering, også fordi det er et uoversiktlig aktørbilde – det har det vært hele veien. Vår vurdering har vært – og den fikk også Stortingets tilslutning – at det har også en risiko å ikke gjøre noe og la en terrortrussel få utvikle seg i en region med klare overføringer til både vår nasjonale sikkerhet og europeisk sikkerhet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Alle bekymringsmeldinger som kommer i situasjoner som denne, er noe vi tar på veldig stort alvor. Det er fordi vi skal sende våre soldater til et område som er farlig, og det er noe vi gjør og har gjort i stor grad i mange år. Det er en risiko i det, og det er en risiko ved å ikke gjøre noe, som jeg sa i mitt svar til representanten Navarsete. Vår vurdering har vært at det er viktig at Norge – på linje med det internasjonale samfunnet – stiller opp når irakiske myndigheter ber om hjelp. Vi har lagt våre klare forutsetninger til grunn for hvordan vi skal kunne løse oppdraget. Det er bl.a. et kapasitetsbyggings- og treningsoppdrag – det er ikke et oppdrag der vi er ute i felt og mentorerer eller er ute i kamp, bortsett fra dersom det skulle bli aktuelt med selvforsvar. Men det er en annen situasjon. Vi følger og monitorerer situasjonen veldig nøye, med tanke på både de ubekreftede meldingene som kommer, etter hvert også noen bekreftede meldinger. Vi følger den politiske utviklinga nøye, for noe av det aller viktigste her er at det er en tydelig politisk ledelse i Bagdad, som har hånd om utviklinga av sikkerhetssituasjonen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2015-03-25:
Vi jobber med denne operasjonen som vi jobber med andre operasjoner, og det handler særlig om to ting i den fasen representanten Hansson spør om. Det ene er et nært samarbeid og samvirke med allierte, der vi skal øve og trene bl.a. i Erbil under ledelse av Tyskland i et treningssenter. Det betyr også at vi må jobbe godt med informasjonsinnhenting og etterretning, som vi gjør i alle utenlandsoperasjoner. Det handler om sikkerheten til våre styrker, som er det aller viktigste for regjeringa. Det handler også om å skaffe et så godt bilde som mulig av hva som skjer på bakken – aktørbildet, hva vi kan forvente, og hva som kan være fornuftig å gjøre mer eller mindre av. Dette er jo, i likhet med de aller fleste internasjonale operasjoner, en dynamisk operasjon og et dynamisk bilde, hvor ting kan endre seg underveis, hvor bildet kan se annerledes ut, hvor behovene kan endre seg. Det må vi også ta høyde for i vår løpende vurdering av hvordan vi best innretter oppdraget vårt for å løse det på en god måte. Det kommer vi til å gjøre denne gangen også. Det er viktig for oss å bidra sammen med det internasjonale samfunnet når irakiske myndigheter spør, og det har vi fortsatt intensjon om å gjøre.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-03-25:
Det er mange offensive politikere her. Forsvarsministeren uttrykte at vi står overfor en helt endret sikkerhetspolitisk situasjon. For Norge er det et faktum at vi er NATO-medlem. Det er, og har siden 1949 vært, en hjørnestein i norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk. I 2010 vedtok NATO et nytt strategisk konsept. Kort sagt bestemte man seg for noen veivalg, noen mål, og hvordan man skulle nå de målene. Samtidig ser vi at utviklingen – la oss si – de siste par årene har fått mange til å spørre om det konseptet trenger en revurdering gitt en endret sikkerhetspolitisk situasjon. Jeg har lyst til å spørre forsvarsministeren: Ser hun et behov for at NATO nå gjennomgår sitt strategiske konsept?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Jeg vil takke forsvarsministeren for en ryddig presisering av sine uttalelser på CNN og for det gode samarbeidet vi har hatt om sanksjonene. Det har vært enstemmighet blant de politiske partiene om dette, og det er en styrke for et lite land. Mitt spørsmål handler om nordområdene, og jeg må si at jeg stusser over regjeringas slagord for nordområdestrategien, fra dialog til handling. I dagens situasjon mener jeg dialog er et mål i seg selv. Jeg etterlyser også klarere handling, for vi har jo egeninteresse av mest mulig samarbeid i den pågående situasjonen. Når kultursamarbeidet med Russland reduseres, lurer jeg på hva slags nye initiativer i nordområdesatsinga regjeringa vil ta initiativ til for å styrke dialogen med det russiske folk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Jeg synes nok at forsvarsministerens svar i denne saken er i overkant firkantet hva gjelder den politiske prosessen omkring det å jobbe mot atomvåpen. Det er helt åpenbart at Norge hadde en offensiv linje for dette før regjeringsskiftet. Vi hørte også en utenriksminister som var relativt offensiv i Stortinget før jul, og nå hører vi et svar hvor det på en måte ikke er rom for noen diskusjon omkring Norges strategi i forhold til atomvåpen. Jeg vet at forsvarsministeren ved mange anledninger klaget på den tidligere regjeringa og forholdet til Stortinget. Det er nå slik at det er et relativt stort flertall i denne salen for en mer offensiv holdning i forhandlingene omkring atomvåpen, for å ta mer initiativ og for påtrykk i dette arbeidet. Hvordan forholder forsvarsministeren seg til flertallet i stortingssalen når det gjelder synet på atomvåpen?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren. Norge er i ferd med å sende soldater til Irak. Arbeiderpartiet støtter dette bidraget. Det er også en folkerettslig forankring. Samtidig er det viktig, når vi støtter våre soldater, at vi gir en nøktern beskrivelse av hva slags oppdrag våre soldater går inn i. Human Rights Watch rapporterer nå om massive brudd på menneskerettighetene, tortur, drap på sivile – inkludert etnisk rensing fra den irakiske hær og fra sjiamilitsen. Det er en stund siden regjeringa tok beslutningen, med støtte fra et flertall i Stortinget, om å sende soldater. Jeg synes det er riktig at forsvarsministeren gir en beskrivelse av hvordan situasjonen på bakken er akkurat nå, slik at det norske folk er klar over hvilken realitet norske soldater går inn i. Mitt spørsmål er: Hva er forsvarsministerens vurdering av irakiske sikkerhetsstyrker knyttet til etterlevelse av krigens folkerett, menneskerettigheter og hvordan den politiske kontrollen med sikkerhetsstyrkene er i dagens Irak?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2015-03-25:
Mitt spørsmål handler mest om hva slags sikkerhetsstyrker vi nå går inn og lærer opp. Er det forsvarsministerens mening at en del av de styrkene vi nå bidrar til å lære opp, begår massive brudd på krigsrett og menneskerettigheter?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-03-25:
I regjeringserklæringa står det at regjeringa sin politikk «skal bygge opp under næringsutvikling, ivaretakelse av norske interesser, styrket samarbeid med Russland og polarstatene, samt grunnlaget for aktivitet og bosetting i nord». I det omtalte CNN-intervjuet åtvara statsråden mot å tru at den situasjonen me har no, vil passere. Situasjonen er forandra, noko me alle er samde om. Ho sa òg at det ikkje er mogleg å gå attende til ein normalsituasjon fordi normalitet ikkje eksisterer. Det er i nord me fyrst og fremst har dei sikkerheitspolitiske utfordringane, med det er òg der me har det viktigaste samarbeidet med nettopp Russland, eit samarbeid som no sjølvsagt er redusert på grunn av sanksjonar som me alle står bak. Me står alle bak dei felles vedtaka som er gjorde i Stortinget. Korleis meiner forsvarsministeren at ein retorikk som den ho har nytta i dette intervjuet, påverkar folk-til-folk-samarbeidet? Og er det framleis eit langsiktig mål for regjeringa å ha eit velfungerande samarbeid med Russland?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-03-25:
Det var ikkje så lett å høyre svar på spørsmålet frå representanten Pollestad i dei svara som kom frå statsråden. Det verkar som om statsråden har pugga ei lekse før ho kom, og som ho gjentek. Derfor vil eg gjenta spørsmålet frå representanten Pollestad: Vil ein fortsetje med det som var føringane i fjor? At ein skal produsere meir frå norske ressursar, vil det vere ei føring? At inntektene til norske bønder skal aukast, vil det vere ei føring? Og vil ein avklare med samarbeidspartia på Stortinget kva som skal vere innhaldet i denne avtalen? Han skal trass alt gjennom Stortinget, uansett. Forhåpentlegvis vil ein finne fram til ei løysing saman med partane i landbruket, slik det bør og skal vere. Men viss ikkje statsråden kan gjere greie for kva føringar som er lagde til grunn, så er det litt vanskeleg å forstå korleis ho tenkjer å få avtalen igjennom i Stortinget. Korleis tenkjer statsråden om dei tre spørsmåla som Pollestad stilte? Det hadde vore fint å få litt meir konkrete svar på det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-03-25:
Det forundrar meg at både forsvarsministeren og utanriksministeren uttalar seg i denne saka som om forslaget frå Venstre, SV og Senterpartiet handlar om at NATO skal einsidig ruste ned. Det er jo ikkje det forslaget handlar om. Eg synest det vert litt firkanta i dei svara som vert gitt, både frå utanriksministeren og frå forsvarsministeren. Det er verdt å minne om at Austrian Pledge seier ingenting om at NATO-landa skal gi opp atomvåpen før nokon andre gjer det, og argumentasjonen som me møter frå regjeringa, minner særdeles mykje om argumentasjonen som vart brukt då initiativet kom om at Noreg skulle engasjere seg mot klasevåpen og landminer. Då var det òg NATO-medlemskapen som vart brukt som eit svar: Det kunne me ikkje gjere. Noregs initiativ den gongen var avgjerande for å skape eit politisk grunnlag for å få til eit forbod. Korleis ser statsråden at regjeringa vil skape det politiske grunnlaget ho ventar på, utan å støtte det heilt konkrete initiativet som no er oppe i dagen?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-03-25:
Senterpartiet har heile tida vore skeptisk til eit norsk militært bidrag i Irak. Det har heller ikkje mangla på åtvaringar frå militære ekspertar. Klassekampen hadde f.eks. den 31. oktober i fjor ein artikkel der Ståle Ulriksen og Helge Lurås åtvarar Noreg mot å sende soldatar til Irak, at det kunne rote oss inn i ein langvarig krig med mange aktørar og få løysingar som såg klare og tydelege ut. Og ein ser jo at krigen i Irak og Syria har utvikla seg i ei slik retning. Kan forsvarsministeren gjere greie for kva slags analyse som låg til grunn i Forsvarsdepartementet før ein valde å sende norske soldatar til Irak? Og har føresetnadene endra seg vesentleg i tida som har gått etter at vedtaket vart gjort?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-25:
Jeg vil først gi forsvarsministeren full støtte i at det er viktig for Norge – sammen med EU – å opprettholde sanksjonene mot Russland, på bakgrunn av Russlands helt uakseptable framferd i Ukraina. Men det er samtidig viktig å være bevisst på at dette er politisk bestemte sanksjoner, og at man skal videreføre både folk-til-folk-samarbeid og også annet samarbeid som pågår. Derfor må det være en helhet. Forsvarsministeren pekte også på Russlands voldsomme militære kapasitet – ikke som en trussel – som vi også må forholde oss til. Nå har forsvarsministeren bedt om et nytt fagmilitært råd, men det vil ta noe tid før vi får det. Og da blir mitt spørsmål: På bakgrunn av situasjonen, ser forsvarsministeren også behov for å gjennomføre tiltak på kortere sikt, f.eks. inn mot revidert budsjett?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-25:
Jeg er glad for at utvalget som skal se på landbrukets utfordringer i møte med klimaendringer, endelig er nedsatt. Jeg håper at det er en viktig del av det arbeidet at man også ser på klimagassreduserende tiltak, for man må ha ned utslippene. I natt vedtok Stortinget våre nye klimamål fram mot 2030, der vi sammen med EU skal redusere utslippene med 40 pst. Siden en stor del vil ligge innenfor det som er kvotepliktig sektor, vil det, selv om det ikke er spesifisert ennå, måtte komme store utslippskutt på det som ikke er innenfor kvotesektoren, deriblant landbruket. Dermed holder det ikke at økt storfekjøttproduksjon gir økte utslipp i Norge. De totale utslippene må reduseres, og da blir mitt spørsmål: Hvordan ser statsråden for seg det arbeidet organisert og gjennomført?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-25:
«Laksefisket i Tanavassdraget er regulert av en norsk-finsk overenskomst fra 1989. Det har pågått reforhandlinger om avtalen i nærmere tre år, uten at dette har ført frem. Det er grunn til bekymring for laksebestanden, noe både Tanavassdragets fiskeforvaltning og ordførerne i Tana og Karasjok har gitt uttrykk for. Hva vil statsråden gjøre for å få fortgang i forhandlingene om en ny overenskomst mellom Norge og Finland, slik at man får en bedre forvaltning av laksebestanden i Tanavassdraget?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-25:
Jeg vil takke for svaret og for den klare erkjennelsen av at laksebestanden i Tanavassdraget ikke blir godt nok ivaretatt. Det er flere sideelver hvor bestanden er kritisk truet. Jeg er også fornøyd med at man nå faktisk vurderer om man må ha en nasjonal forvaltning, og at det kan gi bedre resultater, siden den vi nå har, ikke fungerer. Jeg mener også at det er helt riktig å vurdere å si opp avtalen. Men mitt spørsmål er: For å få til en enighet i et av de spørsmålene som er veldig kritiske, nettopp det ganske omfattende fritidsfisket på finsk side, der det ikke er å begrense fisket, men mer hensynet til turisme som er gjeldende, er det nå på tide å bringe dette opp på et høyere politisk nivå, og ikke vente til alle utredningene er gjennomført?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-03-25:
I påvente av de beslutninger som må tas, og også i påvente av en mulig enighet mellom Norge og Finland, er vi i en situasjon nå hvor hovedproblemet er at det er to nasjonalstater som ikke klarer å bli enige med hverandre. Da blir mitt spørsmål: Fram til disse avklaringene, vil statsråden legge vekt på at man kan bygge en forvaltning og et samarbeid nedenfra og opp med ulike aktører – i hvert fall på norsk side, men også slik at lokale aktører kan ha kontakt over i Finland – f.eks. ved å gå videre på det vi har en budsjettenighet om, som er etablering av laksesenter, som i høyeste grad er å foretrekke at opprettes i Tanavassdraget? Vil dette være noe statsråden kan framskynde i påvente av de endelige avklaringene?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-25:
SV har stått sammen med regjeringen i kritikken av Russlands framferd i Ukraina, Russlands aggresjon og folkerettsbrudd. Vi har også oppfordret regjeringen til en veldig tydelig holdning overfor russiske menneskerettighetsbrudd. Og vi er dypt bekymret over den politiske utviklingen vi ser i Russland, senest illustrert av dette toppmøtet av europeiske høyrenasjonalistiske grupper som var i Russland for å hylle Putin, og støtten fra høyrepopulister rundt om i Europa sier noe om karakteren til regimet. Likevel reagerte vi på tonen i deler av intervjuet med CNN, og ikke bare på overskriften, fordi vi frykter at en retorikk basert på at dagens konfliktnivå nærmest skal bli permanent, fort vil kunne bli en selvoppfyllende profeti – og det i en situasjon der Norge har sterke interesser av bl.a. å opprettholde et godt folk-til-folk-samarbeid i nord. Mange i Finnmark er bekymret for det. Mitt spørsmål til forsvarsministeren er derfor: Hva er regjeringens strategi for at det ikke skal bli en permanent nedkjøling av forholdet, og for at det statsråden sa i intervjuet, ikke skal bli situasjonen i framtiden?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-25:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren: Det finnes nok atomvåpen i verden til å utslette alt liv flere ganger. Fortsatt plages innbyggerne i områder hvor atomvåpen har blitt brukt, med ettervirkningene, og det finnes bare ett moralsk forsvarlig standpunkt til atomvåpen, og det er å forby, avskaffe og destruere slike våpen. Atomvåpen er i dag det eneste masseødeleggelsesvåpenet som ikke er forbudt; i stedet er atomvåpen en hjørnestein i militærapparatet til flere stormakter. Det humanitære initiativet som Norge tok under forrige regjering, Oslo-konferansen om humanitære konsekvenser av kjernevåpen, var veldig viktig. Det var kimen til det som kan bli en politisk prosess for igjen å sette atomnedrustning på den internasjonale dagsordenen. Vi mener at Norges rolle i det videre arbeidet er av stor betydning, og derfor er det alvorlig at signalene fra regjeringen er at Norge ikke vil støtte det viktige arbeidet som Østerrike har gjort med å ta denne prosessen videre. Gjennom Austrian Pledge har Østerrike lovet å arbeide for et framtidig forbud mot atomvåpen og utfordret andre land til å slutte seg til. Dette minner om de internasjonale prosessene som var for å bli kvitt klasevåpen og landminer. I de prosessene hadde Norge en lederrolle, og mange forventer det samme av Norge i dag. Regjeringen har sagt at den har en visjon om en verden fri for atomvåpen, men en slik visjon trenger et instrument, en avtale eller en konvensjon for å kunne bli virkelighet, og regjeringen har til nå sagt at den ikke vil arbeide for et forbud mot atomvåpen. Hvordan vil regjeringen oppnå å bli kvitt atomvåpen uten å arbeide for det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-25:
La meg først få si at jeg mener det er et veldig relevant spørsmål å stille til forsvarsministeren – det er av åpenbar interesse for Stortinget å vite hva forsvarsministeren mener om disse spørsmålene. Så til spørsmålet om gjennomførbarheten av et arbeid for forbud. Det er helt på det rene at det ikke er noe juridisk ved vårt NATO-medlemskap som hindrer Norge i å innta et slikt standpunkt. Det kan heller ikke være noe politisk i veien for det, for det Austrian Pledge og det arbeidet Østerrike har satt i gang med, handler om, er ikke en ensidig atomnedrustning, men å få i gang et internasjonalt arbeid med et forbud som mål. Det er derfor så mange partier i denne sal som har et positivt syn på NATO, også slutter opp om det forslaget som Venstre, Senterpartiet og SV har fremmet sammen. Så det er rett og slett feil at NATO-medlemskapet hindrer oss. Det er spørsmål om den politiske viljen til regjeringen. Jeg får lyst til å spørre – i lys av presseoppslag som har vært – om det er slik at det er et politisk press fra USA som gjør at Norge ikke tør(presidenten klubber) å gå inn for et forbud, og at denne(presidenten klubber igjen) regjeringen har en annen retorikk og en annen linje enn det den forrige hadde. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-25:
En avgjørende grunn til at SV gikk imot å sende norske soldater til Irak, var frykten for at Norge i praksis skulle bli part i en borgerkrig der også våre allierte har blod på hendene. Det kommer en del urovekkende meldinger fra Irak, bl.a. knyttet til måten sjiamilitser som er allierte med regjeringen, går fram på overfor sivilbefolkningen. Det er rapporter om overgrep, menneskerettighetsbrudd og en type framferd som etter vårt syn sterkt vil redusere den politiske legitimiteten til også det Norge nå skal gjøre i Irak. Jeg kunne derfor godt tenke meg å høre forsvarsministerens syn på nettopp dette, og i hvilken grad regjeringen har et klart bilde av hva som er riktig og ikke riktig når det gjelder de ulike anklagene som nå framsettes mot allierte av regjeringen i Bagdad.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-25:
Mitt spørsmål går til landbruksministeren. Siden landbruksministeren ble utnevnt, har det vært mye debatt og støy rundt norsk landbruk. Vi fikk i 2013 en statsråd som hadde slått fast at det ikke er noen framtid i et kommunistisk system. Nå står vi foran statsrådens andre jordbruksoppgjør, så det kan være verdt å se litt på status så langt. To lovsaker har blitt levert til Stortinget: den helt ukontroversielle naturskadeerstatningsloven og et forslag om å oppheve priskontrollen. Priskontrollen har nå ligget urørt i Stortinget i ni måneder. Når regjeringen ikke evner å skaffe et flertall i denne saken, ble svaret en ny høring – denne gangen for å oppheve hele konsesjonsloven. Stort bedre gikk det ikke da jordbruksoppgjøret havarerte og endte med en historisk overkjøring av statsråden i Stortinget. Et annet område det har vært mye debatt om, er spørsmålet om matkjedemakt. Her har statsråden latt et ferdig lovforslag om god handelsskikk ligge og vente siden regjeringsskiftet. Statsråden uttrykker stadig bekymring for matkjedenes makt, men det eneste konkrete vi har sett, er et medieshow i fjor sommer, der kjedene ble innkalt på teppet. En dagligvareportal ble nylig vedtatt i Stortinget til statsrådens protest, på samme måte som at Stortinget fattet et vedtak om handlingsplan mot antibiotikaresistens – også dette mot statsrådens vilje. Noen grep har statsråden lyktes med: Det kuttes litt her og der. Noen grenser og støttesatser endres, og vi har ikke lenger ulikt regelverk for utegangarsau og vinterfôra sau. Men det er i det hele tatt vanskelig å se hva som var kommunistisk med systemet i 2010 som ikke er det også i 2015. Etter halvannet år med støy er mitt spørsmål til statsråden: Hva vil statsråden gjøre for at vårens jordbruksoppgjør kan gjennomføres på en anstendig og verdig måte?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-25:
Jeg registrerer at jeg ikke var i nærheten av å få svar på spørsmålet mitt, som handlet om noen tanker rundt årets jordbruksoppgjør. Jeg spør selvsagt ikke om innholdet i det, men en statsråd må jo ha meninger om det politikkområdet hun styrer, selv om det nærmer seg et oppgjør. Det er særlig tre ganske viktige spørsmål – som det burde være enkelt å svare på – som jeg ønsker å få svar på. Det ene er om statsråden legger til grunn Stortingets uttalte politikk om at økt matproduksjon skal skje med grunnlag i norske ressurser. Det er noe Fremskrittspartiet og Høyre ikke vil være med på i Stortinget, men flertallet har sagt det. Det andre er om statsråden har som mål at bøndenes inntekt skal økes. Det tredje er om statsråden dette året vil avklare tilbudet med Kristelig Folkeparti og Venstre før det blir lagt fram, sånn at årets jordbruksoppgjør kan gjennomføres på en anstendig og verdig måte, og at vi slipper de rundene som en hadde i fjor.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg er veldig godt fornøyd med jordbruksoppgjøret i 2014, der vi fikk på plass veldig viktige endringer. Denne regjeringen overtok et landbruk der optimismen ikke akkurat var rådende, der en har hatt utfordringer med rekruttering i mange år, og der en ser at en når det gjelder f.eks. fårekjøtt og storfekjøtt, har hatt en stadig økende import, til tross for at vi har utrolig gode forhold her i landet til å produsere mer sånt. Hvis vi ser på resultatene så langt, så vi i fjor høst at melkekvotene ble revet bort i alle fylker – vi har hatt en situasjon der noen fylker har hatt problem med å omsette alle melkekvotene – og det tyder på at det er bønder som ønsker å satse og produsere mer. Vi ser at det innenfor sauenæringen nå er mange som signaliserer at de ønsker å satse: bygge nye fjøs og produsere mye kjøtt. Og for dem som er opptatt av norske ressurser, er sauen faktisk det dyreslaget som kanskje i størst grad kan utnytte utmarka på en veldig god måte. Vi ser at omdisponeringen av jord i fjor var på det laveste nivået den har vært siden 1976, da disse målingene begynte. Da var det 44 kommuner som ikke hadde meldt inn til KOSTRA, men det ser meget, meget godt ut. Vi så at investeringene i første halvår i fjor hadde økt med 20 pst. gjennom Innovasjon Norge. Så hører jeg næringen si at det ikke er på grunn av denne regjeringen – det er på tross av denne regjeringen. Men jeg tror at bønder tenker som folk flest: Hvis en ser en framtid i næringen, ønsker en å investere – hvis en ikke gjør det, gjør en ikke det. Står en i fare for å miste jobben, bygger en seg ikke et nytt hus – på samme måten som at bønder ikke bygger nye bygninger hvis de ikke ser en framtid i næringen. Vi kan også nevne at når det gjelder naturbruksfag, er det nå en økning i søkningen dit – langt over det det er for andre yrkesfag. Så jeg er meget godt fornøyd med den retningen dette tar.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg er fremdeles fornøyd med det oppgjøret som var i fjor, og jeg går inn i årets oppgjør med en målsetting – som i fjor – om at vi skal bli enige med bondeorganisasjonene om en avtale. Hvis det blir brudd i år, er det første gang i historien at det blir brudd i tre av fire år, og det tror jeg at både bondeorganisasjonene og jeg har en felles interesse av at ikke skal skje. I den jobben jeg skal gjøre fram mot jordbruksoppgjøret, vil jeg selvfølgelig se hen til den innstillingen som ligger fra fjorårets oppgjør, men det er viktig for meg å fortsette den jobben som skal gjøres når det gjelder forenkling. Det er ikke feil å si at i løpet av de åtte årene som Senterpartiet satt og styrte, skjedde det svært lite. Det skjedde svært lite forenkling og endringer i det hele tatt. Derfor kom jeg til en sektor som var overmoden for endringer, og jeg har kommet godt i gang med det. Vi fikk igjennom 26 av 29 forenklingsforslag.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Alle de tre spørsmålene er berørt i innstillingen fra komiteen. Det er en innstilling som jeg kjenner meget godt til, og som jeg selvfølgelig vil ha som et utgangspunkt når vi skal lage et tilbud fra statens side. Innlegget fra Pollestad var preget av ganske mange innspill, slik at det var ikke så veldig lett å svare på alt. Én ting som han tok opp, var jo situasjonen med matkjedene, som det også er viktig for oss å forfølge. Det blir på siden av jordbruksavtalen, men han hadde det også i spørsmålet sitt. Der er det sånn at vi hadde en regjering tidligere som mente at maten var billig. Vi har nå en regjering som mener at maten er dyr, og vi har en regjering som er opptatt av dem som tjener lite, som er lavtlønte, og som bruker store deler av inntekten sin – det kan være mellom 20 og 30 pst. – på mat. Det er derfor det er viktig å ta tak i matkjedesituasjonen og konkurransen i hele verdikjeden.(Presidenten klubber.) Det var mange ting å gripe fatt i, men jeg har prøvd å ta noen av dem nå. (Presidenten klubber.)
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Jeg mener at vi la godt til rette for en variert bruksstruktur også i fjor. Det ble gjort noen endringer. Jeg mener at totalen var veldig god. Det som er viktig for denne regjeringen, er å legge til rette også for heltidsbønder, at flere skal kunne leve av gårdens ressurser. På mine mange reiser i Norge har jeg sett med egne øyne at det ikke har så mye med størrelsen å gjøre, men med hva man gjør ut av gårdsbruket. Jeg har besøkt små geitebruk der en har ansatt fem personer fordi en driver med turisme, man driver med gårdsbutikk, man yster ost – man har mange ben å stå på. Det er også bakgrunnen for at regjeringen har bestemt seg for å legge fram en egen stortingsmelding om gründerskap og verdiskaping i landbruket, slik at flere kan få mulighet til å leve av gårdens ressurser. Det var også grunnen til at vi i det jordbruksoppgjøret vi har bak oss, økte investeringsmidlene gjennom Innovasjon Norge med 30 pst. – nesten 100 mill. kr tilgjengelig for dem som er gründere i landbruket.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Det er jo sånn at den forrige regjeringen ved den gang statsråd Slagsvold Vedum sa ja til EU når det gjaldt å reforhandle artikkel 19 i EØS-avtalen. Det er denne regjeringen så vidt i gang med, og det er klart det er en viktig sak, der denne regjeringen selvfølgelig vil ivareta norske interesser. Men hvis man ser på matindustrien, kjøttproduksjonen og meierisektoren, har sentraliseringen vært langt sterkere innenfor industrien enn den har vært innenfor primærproduksjonen. Vi ser at det blir stadig færre anlegg, vi ser at en legger ned nye bygg – større enheter – og sånn sett er sentraliseringen langt sterkere i det leddet. Det vi kan legge til rette for, er at folk får muligheten til å drive, men verken staten eller noen annen kan tvinge noen til å være bønder – det må en ønske selv. Vår oppgave er å tilrettelegge.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Når det gjelder klimagassutslipp fra landbruket, er det utrolig viktig med forskning på hvordan vi hele tiden kan forbedre oss i måten å gjøre ting på. Det er ofte sånn at man tenker at de største utslippene skjer ved at tankbilen kommer inn på gården, eller at slaktebilen kommer inn på gården, men sannheten er at det er det som foregår på gården, som er den største utfordringen. Vi har et felles mål om å øke matproduksjonen. Det betyr at vi f.eks. skal produsere mer storfekjøtt i Norge. Det vil bidra til at vi øker utslippene innenlands, men da importerer mindre utenfra. Det er også sånn at vi har en satsing på biogassanlegg. Nå ser vi at det begynner å komme på plass i enkelte deler av landet. Det blir også en spennende utvikling å følge framover. Så vet vi at forskning på plantesorter og genetikk innenfor dyreverdenen er veldig viktig. Bare det at de norske kyrne nå yter mange flere liter melk enn det de har gjort tidligere, betyr at vi trenger færre kyr for å produsere samme mengde melk, som betyr at man får mindre utslipp av melkeproduksjonen. Det som er viktig for oss, er å følge opp dette og gi vurderingene i forbindelse med jordbruksoppgjøret. Også i forbindelse med de årlige budsjettene er det viktig å se på hva som eventuelt kan være viktige grep. Og så handler det også om å se på hva det utvalget som vi har satt ned, og som skal gå igjennom klimautfordringene på landbruksområdet, kommer fram til. De skal levere sin rapport innen utgangen av 2015.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Dersom dette er en effektiv måte å jobbe på, er det klart at det kan være interessant for resten av landet. Nå har vi en ganske sterk aktør i Norsk Landbruksrådgiving, som er ganske flink til å videreformidle de gode eksemplene som finnes innenfor landbruket, og ganske flink til å omsette den forskningen som skjer, til et verktøy som bonden kan bruke på gården. Så jeg regner med at en gjør disse vurderingene, og ser på om dette kan være en løsning som flere kan bruke.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Det er jo sånn at hvis vi skal produsere mer storfekjøtt i Norge, vil utslippene gå opp. Men så har vi en målsetting om å redusere dem ved å ta i bruk nye teknologier, og her mener jeg at forskningen er veldig viktig. Det er også viktig at vi jobber internasjonalt, for så langt er det ingen land som har funnet, skal vi si, eureka-løsningene på hvordan man kan løse utfordringene når det gjelder klimaet i landbruket. Så her handler det om å utvikle ny teknologi, utvikle seg videre for å komme dit. Så mener jeg også det er viktig å si at den klimasituasjonen som er, gir oss også noen nye muligheter. Hvis vi får en økning i temperaturen i Norge, vil det bety at vi kan dyrke mer og også nye ting i ulike deler av landet. Vi hørte bl.a. at nå er man i gang med norsk vinproduksjon. Det er altså mulig å produsere druer og dermed vin. Så det er ikke bare utfordringer, det gir oss også noen muligheter.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Det handler om å jobbe smartere og finne gode løsninger gjennom forskningen på hvordan vi kan få ned utslippene. Som jeg var inne på, er det ingen som har kommet fram til noen revolusjonerende måter å gjøre det på. Men det er noe vi jobber med gjennom forskningen, der vi også må jobbe internasjonalt for å se på hvordan vi kan få det til. Så mener jeg at det er en fordel at vi produserer mat her i Norge. Alternativet ville være at vi slapp ut mindre, men da importerte maten. For verdens samlede utslipp tror jeg det ville hatt lite å si. Vi skal fremdeles ha norsk matproduksjon, men vi skal hele tiden jobbe for å bli best mulig.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-25:
Vi skal nå lage en bioøkonomistrategi som nettopp skal se på det representanten tar opp – hvordan vi kan utnytte skogen på en enda bedre måte. Det vi vet, er at vi kan lage det samme av tre som vi kan lage av olje. Det gir oss enorme muligheter, men også utfordringer. Det som selvfølgelig er viktig, er at vi greier å lage lønnsomme produkter som kan konkurrere på markedet. Denne strategien tar vi sikte på skal være ferdig i løpet av året – en strategi på hvordan vi kan utnytte ressursene i Norge bedre, i både blå og grønn sektor.