Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Var det en kommentar i forhold til fremtidige treminuttere, kan vi drøfte det litt senere! Fremskrittspartiet er på ingen måte fornøyd med denne meldingen. Vi mener den preges av feil fokus, av mangelfull utredning når det gjelder kostnader, og lite gjennomtenkte organisatoriske løsninger. Man har tatt utgangspunkt i at man ønsker mest mulig uavhengige og faglig dyktige tilsyn – til en fornuftig kostnad. Og man ender trolig opp med det motsatte. Som jeg sa i replikkordskiftet med saksordfører Lånke, er Fremskrittspartiet enig med Regjeringen i ønsket om et klart skille mellom fagtilsyn og politisk myndighet. Vi mener det ville være gunstig om det strammes til på politikernes rett til å overprøve vedtak i altfor mange enkeltsaker. Men etter forliket med Arbeiderpartiet og SV er dette perspektivet nesten ute av konklusjonen. Man flytter mange tilsyn, men det blir neppe mer uavhengighet av det. Var det ikke uavhengighet som nettopp var Regjeringens mål med flyttingen? Var det ikke nettopp derfor man skulle flytte? Fremskrittspartiet ønsker at tilsynene i så stort omfang som mulig får lik organisering og administrativ oppbygning. Vi ønsker ikke uavhengige klagenemnder opprettet for grupper av tilsyn, slik det foreslås i meldingen, men vi mener at det bør være egne klagenemnder for hvert tilsyn, slik at det sikres at nemndene får en faglig kompetanse. Vi gir også uttrykk for i våre merknader at vi er bekymret for en økende vekt på internkontroll hos tilsynsobjektene. Dette er egentlig av det gode, men kan føre til økt papirmølle for private næringsdrivende, som stortingsflertallet i årevis har druknet i et formidabelt skjemavelde. Vi vil derfor ha fokus på at de nye arbeidsmetodene ikke skal føre til et nytt uhåndterlig skjemavelde. Vi støtter også meldingens synspunkter om at produksjon og tilsynsaktiviteter må skilles på en tilfredsstillende måte. Vi føler imidlertid at man ikke tar de praktiske konsekvensene av disse bemerkningene, og vi fremmer derfor et konkret forslag på dette feltet. Fremskrittspartiet synes det er en vesentlig svakhet at meldingen ikke drøfter behovet for tilsyn på nye områder, utover dem som er omtalt i meldingen. Vi foreslår derfor at man utreder en opprettelse av et barnevernstilsyn, et polititilsyn, et tilsyn for kommunale tjenester og et skoletilsyn – oppgaver som vi tror er overmodne for en bedre kontroll. Sentralt i debatten om denne saken er forslagene om flytting av en rekke tilsyn. Fremskrittspartiet har foretatt en nøye og individuell vurdering av de enkelte forslagene. Vi mener at hovedprinsippet når man snakker om flytting, må være om dette er rent faglig forsvarlig, i tillegg til at man må legge stor vekt på kost-nytte-vurderinger. I denne sammenheng har vi kommet frem til seks klare konklusjoner. I de fleste tilfeller er det slik: 1. Flytting svekker tilgang til kompetent arbeidskraft.2. Det svekker tilgangen til fagmiljøer.3. Det gir store flyttekostnader og økte driftskostnader, særlig til reise.4. Det kaster mange Oslo-familier ut i ledighet eller en usikker fremtid.5. Det svekker tilsynenes effektivitet i forhold til avstand til sine tilsynsobjekter.6. Det gir ikke kontinuitet i tilsynenes arbeid. Vi har sett statistikker på at opp til 90 pst. av fagpersonalet vil slutte. Fremskrittspartiet har merket seg at stortingsflertallet, dvs. alle utenom oss, i denne meldingen har lagt opp til en ny type distriktspolitikk. Denne tar utgangspunkt i at for å få en best mulig total ressursutnyttelse i landet må en del statlige funksjoner lokaliseres spredt. Det meldingen i liten grad underbygger, er i hvilken grad de totale samfunnsmessige fordelene forholder seg til kostnadene ved slike flyttinger. Vi tror dette er dårlig distriktspolitikk, og vi tror det er dårlig hovedstadspolitikk. Jeg har sagt det før i denne salen, og jeg sier det igjen: Det blir ikke flere arbeidsplasser av å flytte dem rundt på kartet – og spesielt ikke når de flyttes til steder hvor arbeidsledigheten er på linje med arbeidsledigheten i hovedstaden. En ting som vi også må trekke frem, er den store uenigheten om hva flyttekostnadene vil bli. De laveste anslagene fra Regjeringen er på 500 000 kr pr. arbeidsplass, mens de enkelte tilsyn og de ansattes organisasjoner har estimert kostnadene pr. arbeidsplass fra 800 000 kr til over 2 mill. kr. Totalt synes det klart at det dreier seg om en milliardregning – et ikke ubetydelig beløp i en tid da Regjeringen advarer mot økt pengebruk. Og det er jo nettopp det som er noe av det sentrale når vi nå skal forhandle om revidert nasjonalbudsjett. Så noen konkrete kommentarer til de enkelte tilsynene. Når det gjelder Arbeidslivstilsynet, er det foreslått lagt til Trondheim. I realiteten er det en flytting av det gamle Arbeidstilsynet. Vi har sett at tilsynet har hatt et meget aktivt partnerskap med partene i arbeidslivet, fagforeninger, næringslivsorganisasjoner, arbeidslivsorganisasjoner etc., og at det er den sentrale bærebjelken i deres arbeid. Vi tror dette blir vanskeliggjort hvis vi flytter dette tilsynet ut av hovedstaden og vekk fra dem som er de sentrale samarbeidspartnerne. Når det gjelder Post- og teletilsynet og Luftfartstilsynet, har disse svært viktige kontroll- og tilsynsoppgaver ved virksomheter som er helt vitale for Norge. Det har, så vidt vi har kunnet konstatere, aldri vært fremmet noen påstander om at beliggenheten til disse tilsynene ikke skulle være hensiktsmessig. Vi ser også store problemer med f.eks. flytting av Post- og teletilsynet til «Agderbyen», som det heter. Vi er usikre på om det er mulig å finne de rette folkene, bl.a. innen telejurister, som kan serve dette området. Og vi ser jo også at Bodø kommune, når det gjelder Luftfartstilsynet, skriver i sin rapport til Stortinget at «Luftfartstilsynet i Bodø må rekruttere sine medarbeidere nasjonalt». Altså, sagt på godt norsk: De har ikke de folkene i området. Når det gjelder Post- og teletilsynet, er det også et annet felt vi bør fokusere på, og det er det forhold at bransjen samlet sett på det sterkeste har advart Stortinget mot en flytting. Innenfor denne sektoren er det de kommende år store utfordringer bl.a. i forbindelse med innføring av nye EU-direktiver, og det er behov for at tilsynet til enhver tid er 100 pst. oppe og går. Og det er ingen så langt i debatten som har hevdet at det ikke vil være faglige problemer i hvert fall i en overgangsfase når det gjelder disse tilsynene. Når det gjelder sjøfart, tror Fremskrittspartiet at Haugesund er en utmerket by på dette området. Men vi har sett at representanter for næringen er svært skeptiske og mener at Sjøfartsdirektoratet fortsatt bør ligge i Oslo. Vi følger det synet. Vi har også et positivt syn på Bergen. Det er et helt utmerket faglig miljø i Bergen, bl.a. bygd opp ved den institusjonen som statsråden har hatt en tilknytning til, og jeg tror at Bergen kan ha et utmerket kompetansemiljø. Men det som er vårt utslagsgivende synspunkt i denne vurderingen, er at det faktiske tilsynsarbeidet i hovedsak gjøres i Oslo-distriktet, og at det vil bli enorme reisekostnader og en langt dårligere kontakt med de miljøene man skal kontrollere, om man flytter. Til slutt når det gjelder medietilsynet, er jo ikke akkurat Fredrikstad et sted veldig langt fra Oslo å flytte til, men vi er meget skeptiske til sammensmeltingen av eierskapstilsyn, medieforvaltning og filmtilsyn til et nytt tilsyn, og tror at man derfor bør avvise den delen av saken. Helt til slutt noen ord om voteringen. Jeg vil ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen, men jeg vil samtidig be om separat votering over de enkelte stedsvalg. I enkelte tilfeller vil ikke våre distriktsrepresentanter følge vår hovedkonklusjon. Jeg har også en følelse av at det kanskje er enkelte Oslo-representanter som kunne ha lyst til å stemme for våre forslag, så jeg vil be om en separat votering over forslagene nr. 5–10.