Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2001-06-01:
Saken vi behandler i dag, lov om veterinærer og annet dyrehelsepersonell, skal erstatte lov om veterinærer mv. fra 1948. Arbeidet med den nye loven har pågått i mange år og har vært gjennom to høringer, den første i 1996 og den andre i 2000. Dermed kan en trygt si at det er et langt og viktig arbeid som nå sluttføres med behandlingen i dag. Siden 1948 har dyreholdet i Norge endret seg vesentlig. Vi har fått en stor oppdrettsnæring, samtidig som politiske, samfunnsmessige og faglige forutsetninger har endret seg i høy grad. Det er et ønske at dyr får forsvarlig behandling, og at produktene fra matproduserende dyr tilfredsstiller kravene til trygg mat av høy kvalitet. Økt oppmerksomhet rundt etisk forsvarlig dyrehold, økologisk landbruk og internasjonale avtaler tilsier også at en ny lov er høyst påkrevd. Etter hvert er det ikke bare veterinærer som deltar i behandling av dyr. Vi har fått nye faggrupper, som fiskehelsebiologer og dyrepleiere. Loven tar hensyn til disse endringene, samtidig som den er utformet slik at den skal fange opp endringer en mener vil komme de nærmeste årene. En viktig del av loven omhandler rett og krav til autorisasjon, en annen de plikter og rettigheter dyrehelsepersonell har i forhold til sin profesjon og til de grupper de skal betjene. Det er verdt å merke seg at fiskehelsebiologer får klarlagt sin rolle i loven. Fiskehelsebiologer får behandle akvatiske dyr, med unntak av sjøpattedyr. Videre er det i loven åpnet for at denne yrkesgruppen også skal kunne skrive ut reseptbelagte legemidler til de samme dyrene. Imidlertid er EUs regelverk til hinder for at det siste kan settes ut i praksis. Derfor vil Regjeringen arbeide for å få fjernet disse hindringene. Dette kan være viktig for Norge, som har en stor oppdrettsnæring som etter alle solemerker vil øke i omfang. De største diskusjonene under behandlingen av denne saken har dreid seg om § 1 om formål og virkeområde, § 26 om klinisk vakt og § 27 om beordring til offentlig tjeneste. Dette har ført til at det blir foreslått endringer i disse paragrafene i forhold til forslagene i proposisjonen. Komiteen har samlet seg om å føye til at staten har et overordnet ansvar for en landsdekkende dyrehelsetjeneste. Dette er i tråd med formuleringene sendt ut både i første og andre høringsrunde. Den største endringen når det gjelder kliniske vaktordninger, er først og fremst at aktuelle yrkesorganisasjoner, slik som Den Norske Veterinærforening, skal forhandle med staten om godtgjøring eller tilskudd for å delta i vakt, og at slik godtgjøring eller tilskudd ikke kan bestemmes uten forhandlinger. Departementet får også rett til å bestemme at praktiserende dyrehelsepersonell kan tilpliktes å delta i vakt. Slik det nå er formulert, vil det etter mitt syn være handlingsrom og muligheter til å finne gode løsninger både på de kliniske vaktordningene og for betaling for disse vaktene. Det skulle sikre at vi får løsninger som nettopp ivaretar god dyrehelse og trygghet for den maten vi spiser. Et mindretall i komiteen, sentrumspartiene, foreslår at det i tillegg til forhandlinger skal opprettes en tvistenemnd i tilfelle en ikke skulle bli enig gjennom forhandlinger. Dette er en helt ny konstruksjon i forhold til privatpraktiserende yrkesgrupper, og flertallet støtter ikke et slikt forslag, og mener det er et unødvendig forslag. Den siste endringen går på beordring, hvor det i forslaget nå tydeligere presiseres at beordring bare skal brukes i krisesituasjoner. Ellers kan det være grunn til å minne om at vi for et år siden behandlet St.prp. nr. 54 for 1999-2000 om faglige, juridiske og økonomiske rammer for dyrehelseforvaltningen, hvor prinsippene for organiseringen av veterinær beredskap og vaktordninger var hovedtema. Til slutt vil jeg bemerke at veterinærer og annet dyrehelsepersonell har et godt ry på seg for å ha en høy faglig og etisk standard i sitt arbeid. Dette er viktig i tider hvor dyresjukdommer har herjet i flere europeiske land, og i en tid hvor vi i Norge satser stort på oppdrettsnæringen. Den nye loven legger listen like høyt faglig og etisk som tidligere, og det er et viktig budskap til forbrukerne, til næringslivet og til de internasjonale miljøer som tar seg av dyrehelse og matvaresikkerhet. Det viser seg at det fra vi avgav innstillingen og til den trykte versjonen kom oss i hende har skjedd noen feil av en eller annen årsak. Derfor vil jeg fremme et forslag nr. 2, på vegne av flertallet i næringskomiteen og ikke hele næringskomiteen. Forslaget gjelder § 26 om klinisk vakt. Det er et tredelt forslag, og det tar jeg herved opp. Det er delt ut. Jeg vil også bemerke at det er kommet inn to mindre feil. Det er på side 10 i den trykte innstillingen, under § 1 Lovens formål, hvor det til slutt i første avsnitt står: «§ 1 Lovens formål skal lyde:». Det har sneket seg inn og skal ikke være med. Videre står det på side 14: «§ 27 Beordring i krisesituasjoner skal lyde:», hvor «skal lyde» selvsagt også har sneket seg inn av en eller annen grunn og skal strykes. Hvordan presidenten vil behandle disse småendringene i §§ 1 og 27, vet jeg ikke, men jeg har i hvert fall fremmet et forslag på den vesentlige feilen, som gjaldt § 26.