Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-12-05:
Norge er et lite land i verden, er det riktig sagt. Vi er avhengig av verden rundt oss. Internasjonalt samarbeid er avgjørende for å sikre norske interesser og verdier vi mener det internasjonale samfunnet skal bygge på. Jeg vil gjenta her, som både representanter for posisjon og opposisjon har gjort, at hovedlinjene i norsk utenrikspolitikk ligger fast med den rød-grønne regjeringen. Videreføring av hovedlinjene betyr imidlertid ikke passivitet – tvert imot. Noen synspunkter på forholdet til våre nærmeste naboer og det europeiske samarbeidet: Vi skal ha en offensiv europapolitikk for å ivareta våre spesifikke norske interesser, og fordi vi vet at beslutninger i EU-systemet får konsekvenser for Norge og hverdagen for den enkelte. Norge er medlem av det indre marked og de fire friheter i EU gjennom EØS-avtalen. Norge er tjent med utvikling av felles regler og standarder for virksomheten i det europeiske marked. Det fastslås stadig at EØS-avtalen fungerer godt. Samtidig krever det stadig mer fra land utenfor EU for å påvirke og fremme nasjonale synspunkter i forberedelsen av saker. Det er områder i EU-samarbeidet som utvikles dynamisk utenfor EØS-avtalen, hvor Norge bør delta eller påvirke, f.eks. den nordlige dimensjon. Arbeiderpartiet er derfor svært fornøyd med at Regjeringen vil gjennomgå den samlede norske innsatsen i EØS, som kan øke mulighetene for påvirkning. Det trengs sterkere mekanismer for helhetlig koordinering og tilrettelegging for at norske interesser kan hevdes effektivt og tidlig nok for å påvirke EU-beslutninger som er av betydning for Norge, enten det skjer gjennom EØS-avtalen eller på annen måte. Det er ikke nok å slå seg til ro med at Norge er representert i hundrevis av komiteer. Jeg er videre glad for at Regjeringen vil sørge for en åpen debatt om EØS- og EU-saker og involvere Stortinget i større grad. Jeg mener Stortinget selv også bør vurdere sin håndtering av disse sakene. Vi snakker oftest om EU og EØS i forhold til Europa. Men Europa består av enkeltnasjoner med sine interesser og synspunkter, og Norge må selvsagt ha et godt samarbeid med og forhold til disse. Vi har et spesielt forhold til våre nordiske venner i EU gjennom Nordisk Råd. En nær dialog om europeiske samarbeidsspørsmål med våre nordiske naboer er ønskelig og naturlig. Ved utvikling av felles regler dukker det opp vanskelige spørsmål, som f.eks. den aktuelle diskusjonen om tjenestedirektivet. EØS-avtalen inneholder reservasjonsrett mot regler som vil true særlig viktige norske interesser. Den skal vi ikke avskrive. Min holdning er imidlertid at vi sammen med andre skal påvirke saker til det siste, og så er det sluttresultatet som skal vurderes, ikke faser underveis. Norge vil bidra med betydelige beløp til de nye EU-landene for å fremme sosial og økonomisk utvikling. Arbeiderpartiet er opptatt av at det fra norske myndigheter aktivt må legges til rette for norske aktørers medvirkning i dette arbeidet. Blant annet næringsliv, arbeidslivets parter og frivillige organisasjoner må kunne nyttiggjøre seg muligheter under finansieringsordningene for å utvikle bilateralt samarbeid på ulike områder. Jeg mener også i denne sammenheng det er positivt av Regjeringen å opprette en ny tilskuddsordning som kan sikre arbeidslivsorganisasjonene mulighet til europapolitisk dialog. Fagbevegelsen er en viktig samarbeidspartner for å sikre en utvikling i Europa som ivaretar den sosiale dimensjon. Vi vil ha en aktiv europapolitikk, ikke bare på politikernivå, men i organisasjons- og samfunnsliv generelt og med deltakelse fra ulike ståsteder. For å stimulere til en aktiv og bred debatt om Europa vil vi derfor øke støtten til informasjon om europeisk samarbeid. De rød-grønne og Regjeringen legger til grunn for sin politikk i denne perioden at Norge ikke er medlem av EU. Etter min oppfatning ville norske interesser være best tjent med medlemskap. Men medlemskap er verken realistisk eller aktuelt i dag. Vi vet ikke engang hva landene i EU vil enes om for det videre samarbeidet etter at tenkepausen de selv har innvilget seg, er over. Skal vi forholde oss til en forfatningstraktat, eller vil det bli tatt biter fra traktaten som gjennomføres separat, som f.eks. større innflytelse fra de nasjonale parlamenter i beslutningsprosessen? Dette må være områder Norge også må ha interesse av blir utviklet og om mulig tilpasset vårt ståsted. I den videre diskusjonen om framtidig samfunnsmodell innen EU-landene bør også Norge kunne gi betydelige bidrag med vårt tilhold i den nordiske velferdsmodellen. Det er altså store saker knyttet til utviklingen i EU og vårt forhold gjennom EØS-avtalen som Norge aktivt bør ta del i uten at det må relateres til medlemskap. Soria Moria-erklæringen kan gi grunnlag for en aktiv Europa-debatt uten at deltakerne går i skyttergravene på ja- og nei-siden. Det er å håpe.