Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2009-03-31:
Som interpellanten viser til, merkes den internasjonale finanskrisen mer og mer også i vår mest internasjonale næring, skipsfarten. Flere rederier merker nå svikten i transportmarkedet og legger skip i opplag. Spesielt gjelder dette bilfrakt. Samtidig kanselleres byggeoppdrag ved både norske og utenlandske verft. Det rammer selvfølgelig også leverandørindustrien. Så langt jeg har fått opplyst, har norske rederier kansellert 20 kontrakter til en verdi av om lag 3 milliarder kr ved utenlandske verft. Norske offshorerederier har nå 104 skip i ordre til en verdi av 54,3 milliarder kr ved norske verft. Det hefter usikkerhet ved finansieringen av halvparten av disse. Regjeringen har etter min oppfatning håndtert krisen forbilledlig. Økningen i rammene for GIEK og Eksportfinans har hatt stor betydning for de maritime næringene. Egenkapitalen i rederiene er styrket ved at tidsfristen for miljøfondsdelen i den nye rederiskatteordningen er fjernet, og Regjeringen har lempet på betingelsene for lån og garantier i rederibeskattede selskaper. Rentenedgangen har også hatt veldig stor betydning for de maritime næringene. Videre er det generelt gitt anledning til å tilbakeføre underskudd i 2008 og 2009 mot overskudd i foregående år. Regjeringens bankpakke, med et finansfond og et obligasjonsfond på inntil 50 milliarder kr hver, vil også bidra til å lette finansieringssituasjonen for bedrifter i maritime næringer. Like fullt er situasjonen bekymringsfull, og jeg er glad for at Regjeringen nå har et våkent øye for utviklingen i de maritime næringene. Regjeringen har satset på norsk skipsfart. Den nye rederiskatteordningen har allerede ført til at rederier har flagget hjem sine skip. Og nettolønnsordningen har utvilsomt hindret utflagging av flere tusen norske sjømannsarbeidsplasser. Med støtte fra sjømannsorganisasjonene og Rederiforbundet har Regjeringen meislet ut en strategi som skal gjøre våre maritime næringer til de mest innovative og miljøbevisste i verden. Likevel – den største trusselen mot norsk maritim virksomhet kommer ikke utenfra. Den kommer innenfra! I ly av finanskrisen og i en situasjon med voksende arbeidsledighet opplever vi at rederier som har levd høyt på norsk oljevirksomhet, registrerer sine skip under bekvemmelighetsflagg, kaster norske sjøfolk på land og erstatter dem med underbetalte filippinske mannskaper. Dette er sosial dumping av verste merke og er like lite akseptabelt til sjøs som på landjorda, hvilket gjør det påkrevd å gjeninnføre kravet om arbeidstillatelse for utlendinger som ønsker arbeid på norsk kontinentalsokkel. Det var som kjent Bondevik-regjeringen som med støtte fra Fremskrittspartiet opphevet denne ordningen. De utflaggede bøyelastingsskipene til rederiene Teekay og Knutsen OAS er trolig forløperne for en utvikling som vil skyte fart om den ikke stoppes. Det er faktisk alvorlig fare for at tusenvis av norske sjøfolk som i dag bemanner den norske offshoreflåten, etter hvert vil fortrenges av billig arbeidskraft fra Østen. I Norges Rederiforbund er stillheten øredøvende. Der tar man aldri noe oppgjør med sine egne. Også i StatoilHydro, som er part i bøyelastingskontraktene i Nordsjøen, sitter ledelsen og Helge Lund og folder hender og ser ned i stilltiende aksept for at norske lønns- og arbeidsbetingelser undergraves. Der stilles det ikke noe kontraktkrav om lønns- og arbeidsbetingelser. Der er det kun prisen som gjelder. Men det som skjer nå, burde interessere Helge Lund og ledelsen i StatoilHydro i høyeste grad, for det skal ikke bli lett å kjempe for norsk offshorenæring nordover langs kysten når vi ser at viktige arbeidsplasser ikke havner i Kyst-Norge, men besettes av underbetalt utenlandsk arbeidskraft.