trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Regjeringen har ikke gjort noen god jobb med denne saken, men komiteen har gjort det. Derfor kommer SV til å stemme for forslagene, fordi vi mener at det kan forplikte oss mest, og derfor vurderer vi dette annerledes enn det Arbeiderpartiet og Senterpartiet gjør. Vi mener at denne forpliktelsen bør vi ta på oss sjøl, og den forpliktelsen burde alle partier ta på seg sjøl, og gjennomføre den. Fordi regjeringen ikke har gjort det, må Stortinget ta den jobben. Noen trenger beskyttelse, og de trenger det nå. Det er kanskje det aller viktigste vi må sørge for aller først, at de som er i reell fare, både unger og andre som utsettes for vold, faktisk får beskyttelse. Derfor må det være nok beskyttelsestilbud i alle offentlige instanser når alarmen går. Slik er det ikke i dag. Det skjer ikke overalt. Ikke engang politiet har metoder som sikrer det, ennå, og det er et tungt ansvar for regjeringen. Flere har vært oppe og snakket om dette med opplæring. På SVs landsmøte var dette et av hovedtemaene, at barn og unge er nødt til å lære om seksualitet, om kropp og om det gode, men også om det vonde, slik at man kan sette grenser, men også ha en positiv holdning til egen kropp og egen seksualitet. Når vi nå etter hvert skal diskutere opplæring og snakke om det i skolesammenheng, håper jeg Stortinget husker på hva vi har sagt i denne saken. Vi har alle sammen vært oppmerksomme på hvor utsatte ungene våre nå er for overgrep på nett. Kanskje noe av de aller viktigste vi kan lære ungene våre og være opptatt av framover når det gjelder skolen, er at de får lære seg kritisk sans og hvordan de kan bli lurt ut i ganske alvorlige ulykker på nettet. Nettet er kjempefint, men kan også være kjempefarlig. Det har disse Dark Room-sakene og det politiet har avslørt, vist en liten flik av. Jeg er glødende opptatt av at unger skal lære å lese, å skrive, å regne og alle de andre morsomme tingene, men det å lære seg kritisk sans for å kunne ta vare på seg sjøl i en verden der en kan bli lurt inn i feller som kan skade en alvorlig for livet, tror jeg er noe av det viktigste vi er nødt til å være oppmerksomme på når vi nå skal diskutere utviklingen framover, også for skole. Jeg ber om at Stortinget husker på det når skoledebatten går.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Først har jeg lyst til å si takk for maten, ikke til statsråden, men til alle de flinke bøndene som produserer mat i Norge under, av og til, ganske vanskelige forhold. Når statsråden nå har avkledd tallene – som han smykker seg med – står han igjen med 5 000 kr i økning over tre år, som ikke akkurat er noe å skryte av. Jeg regner med at hans egne lønnsøkninger kanskje har sett litt annerledes ut i denne tidsperioden. Når vi i tillegg vet at været har vært på bøndenes, og kanskje også på regjeringens, side i disse årene, er det litt rart å høre at regjeringspartiene og statsråden forsøker å la være å ta inn over seg at de faktisk går på svært store nederlag i Stortinget i dag. Politikken de har stått for og lagt fram, har blitt avvist på viktige punkter, og det er bra. Vi har til og med fått høre fra talerstolen at det å ta klimahensyn ikke er framtidsrettet, og at det å ha pensjon og avløserordninger antakeligvis er noe veldig gammeldags, som man burde ha kvittet seg med. Jeg har i hvert fall ikke hørt en eneste i landbruksnæringen som har delt det synspunktet. Tvert imot, det er viktig med velferdsordninger også i landbruket hvis man ønsker å ha noen som vil fortsette der. Det å bli stor gjør ikke at man blir mindre avhengig av statlige overføringer, man blir mer avhengig av statlige overføringer. Så ille blir det at når man de siste årene har vridd tilskuddene mer og mer over til de store og de har investert, er de så forgjeldet at det blir nesten umulig å snu det igjen. Å få det slik er vel det som regjeringen ønsket, men det er i sterk motstrid til det å skulle drive landbruk over hele landet, med de små jordlappene og de små jordressursene som er mange steder. Målet om at vi skal det, har Stortinget satt seg, og da må vi rett og slett ha en annen politikk. Lakmustesten vil bestå også for dem som utgjør flertallet her i dag, av alle partier, når vi skal stemme over landbruksoppgjøret om noen uker. Statsråden har nå fått marsjordre i en annen retning enn den han sjøl har pekt ut. Da må det også være slik at det flertallet som i dag har parkert regjeringens landbrukspolitikk, er villig til å stå opp for det når landbruksoppgjøret kommer til Stortinget. Hvis det ikke er godt nok eller ikke er i tråd med de føringene, må oppgjøret sendes tilbake til regjeringen, med oppdrag om å komme tilbake igjen med et oppgjør som er i tråd med forutsetningene. Det er Stortingets plikt.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
På vegne av stortingsrepresentantene Erlend Wiborg, Oskar J. Grimstad, Morten Ørsal Johansen og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om å tillate konsum av alkohol under 22 volumprosent i parker.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Dommedagsprofetier har vært ganske vanlig i internasjonal politikk i noen år. Vi kjenner det kanskje best fra USA. Men de siste årene har det også blitt mer og mer vanlig i Norge, og i særdeleshet i landbrukspolitikken. Den 4. september 2013 på Twitter, en uke før stortingsvalget, la Geir Pollestad ut et bilde av en nesten tom tallerken, men med et par dusin svarte pepperkorn, med teksten: «La ikkje dette bli framtidas norske fårikål. #matvalget» Kan representanten Pollestad redegjøre for hvordan det nå har gått etter fire år med Fremskrittspartiet i Landbruks- og matdepartementet? Har det vært mulig å få tak i får og kål?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Hva Høyre konkretiserer eller ikke skal jeg være forsiktig med å svare på. Jeg svarer for Fremskrittspartiets politikk. Det jeg imidlertid kan svare på, gjelder den utviklingen vi har sett de siste årene. Norske bønder har opplevd en meget positiv inntektsvekst de siste årene. Fra 2014 til 2016 opplevde bønder en inntektsvekst på 13 pst. For hele perioden 2014–2017 er det prognostisert en inntektsvekst på mellom 18 pst. og 19 pst. Det er vesentlig bedre enn de aller fleste andre grupper i samfunnet – sammenliknet med de fleste grupper i samfunnet er det mer enn dobbelt så godt.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Da har vi iallfall midlertidig oppnådd en seier. Vi skal forsøke å dra den seieren videre i årene som kommer. Det er ingen tvil om at vår primærpolitikk er at man ikke har et eget økomål. Jeg tror folk flest er i stand til å bestemme hva man ønsker å spise, og hva som er fornuftig å spise. Det kan nok helt sikkert være mange positive ting med økologisk mat og økologisk landbruk, men det er beviselig også en del utfordringer, en del problemer, knyttet til økologisk produksjon. Hvis man f.eks. er opptatt av økt matproduksjon, står det delvis i kontrast til økologisk matproduksjon, som krever mer areal enn ordinær matproduksjon.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
La meg først si at hvis representanten ønsker å se flere slike spennende forhandlinger, har representanten bare ett valg, og det er å bidra til å gjenvelge det flertallet som har flertall i Stortinget i dag. Det vil jeg også anbefale resten av salen å gjøre. Det er aldri slik at en mindretallsregjering kan forvente å få gjennomslag for absolutt alt den har foreslått. Det kalles parlamentarisme og maktfordeling. Det er neppe noe som er helt nytt for denne salen. Jeg innrømmer glatt at kompromiss er en del av regjeringspartienes hverdag. Det er nå engang slik det er å være i mindretall. Men opposisjonen og SVs representant må bestemme seg for hva man faktisk mener. I det ene øyeblikket er statsråden vingeklippet og politikken har aldri ligget lenger unna Fremskrittspartiets politikk. I det neste øyeblikket er det krisemaksimering og mørke skyer som truer hele landbruket på grunn av Fremskrittspartiets politikk.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Representanten Farstad sa han var særlig opptatt av økologisk landbruk og økologiske produkter. Med all den informasjonen man etter hvert har, bl.a. at det i snitt krever 84 pst. mer landareal å produsere økologisk, ser representanten i det hele tatt noen utfordringer med økologisk landbruk og økologiske produkter?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Representanten brukte en god del av tiden sin til å snakke om viktigheten av norskprodusert mat basert på norske råvarer på norsk jord. Jeg har lyst til å stille representanten et relativt enkelt spørsmål: Tror representanten at det blir mer eller mindre attraktivt å produsere norsk kjøtt med en særnorsk kjøttavgift på bekostning av f.eks. import?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2017-04-25:
Representanten Hansson går ofte inn i debattene med mye etos, på grunnlag av mye kunnskap og forskning, ifølge ham selv. I 2014 kom det en rapport fra Vitenskapskomiteen for mattrygghet som konkluderte med at økologisk mat er verken bedre eller dårligere for helsen enn konvensjonelt produsert mat. De konkluderte med at dyrevelferden er stort sett like bra med begge produksjonsmetodene. Vi vet også at økologisk landbruk forbruker langt mer areal enn konvensjonelt landbruk. Vi vet at økologisk landbruk bruker såkalt grønngjødsel, som omdannes til klimagassen lystgass. Vi vet at det fører til økt utslipp av metan, utslipp som representanten Hansson vanligvis pleier å uttale seg skeptisk om. Hva er det representanten Hansson vet, som noen av våre fremste forskere på dette området ikke vet?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-04-25:
På vegne av stortingsrepresentantene Rigmor Andersen Eide, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om helsehjelp til papirløse migranter.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-04-25:
Eg vil på vegner av meg sjølv fremja eit representantforslag om å styrkja pasientar si rett til behandling i sjukehus innan forsvarleg frist og innføra full openheit om ventetider og ventelister.
Eirik Milde (Høyre), 2017-04-25:
Det nærmer seg slutten av debatten, så jeg tenkte jeg skulle ta opp et par forhold som har kommet fram. Jeg har en fortid som leder av rovviltnemnda i region 4, det er Oslo, Akershus og Østfold. Den gangen jeg var leder, og vi holdt på med ulveforvaltning, hadde vi én stor utfordring, og det var at vi ikke nådde bestandsmålet. Vi ble fortalt av den regjeringen som satt den gangen – og vi fortalte videre til befolkningen i ulvesonen – at bare man når bestandsmålet, kan vi tillate en forvaltning av ulv. Det er kanskje langt på vei det som er problemet i denne saken. Folk i sonen har blitt forespeilet en bestandsregulering når bestandsmålet er nådd. Vi har en naturmangfoldlov, som ble vedtatt i 2009, som gir en streng begrensning på mulighet for jakt, sammen med Bern-konvensjonen. Vi har rovviltnemnder som har hatt hjemmel i rovviltforskriftene for å tillate lisensfelling for å forhindre skade på bufe og tamrein, med henvisning til den gamle viltloven, som for så vidt ble delvis opphevet i 2009. Som statsråden selv sa, gir lovproposisjonen som vi behandler i dag, en mulighet til å foreta et etterarbeid til loven. I forarbeidene var det få merknader til hva som kunne ligge i begrepet «andre offentlige interesser av vesentlig betydning». Det er denne muligheten flertallet her i dag har benyttet. Og vi drøfter innholdet i, hva vi legger i, begrepet «distriktspolitiske hensyn». Ingen bør være i tvil om at Høyre ønsker en levedyktig bestand av ulv i Norge, men det må også være mulig å ha en forvaltning innenfor sonen. Jeg mener at det helt siden 2009 har ligget en ubalanse latent mellom bestandsmål og naturmangfoldloven, og at det har vært nødvendig for Stortinget å rette opp den ubalansen, og det er det vi gjør i dag, føler jeg. Like nødvendig var det å flytte hjemmelen til rovviltnemndene fra den gamle viltloven og til naturmangfoldloven, for vi endrer ikke loven, vi bare flytter hjemmelsgrunnlaget fra viltloven til naturmangfoldloven § 18 første ledd bokstav b og c. Alt i alt vil jeg si at det har vært en god debatt i dag, og jeg må få uttrykke meg på den måten og si at jeg setter stor pris på at det utelukkende er Senterpartiet som støtter mistillit mot statsråd Vidar Helgesen i denne saken.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Jeg har merket meg hva statsråden sa om at regjeringen vil følge opp det som nå er stortingsflertallets klare innstilling. Det ble for så vidt også sagt i juni i fjor, men jeg er glad for at han gjentar det her nå og er tydelig på det. På basis av det som nå står i innstillingen, hvor Stortinget veldig tydelig ber regjeringen følge opp innstillingen og merknadene i innstillingen og legge det til grunn for videre oppfølging, praktisering og forvaltning av ulv i Norge, forventer jeg at statsråden kan garantere for dette overfor Stortinget, at dette vil bli fulgt opp.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Statsråden var innom at oppfyllingen av vilkårene ble basert på enkeltvedtak, og det er undertegnede helt enig i. Men samtidig har flertallet i innstillingen lagt inn et betydelig skjønn nettopp for oppfylling eller vurdering av dette også. Er statsråden enig i at det nå foreligger et betydelig skjønn når det gjelder utøvelsen av og innrammingen også av enkeltvedtak i den innstillingen som foreligger?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Nå har vår parlamentariske leder, Gahr Støre, på en god måte klargjort Arbeiderpartiets holdning til mistillitsforslaget fra Senterpartiet. Gjennom denne debatten har vi fra Stortingets side og fra det flertallet som er i komiteen og i stortingssalen, klargjort at handlingsrommet blir gitt, og statsråden har bekreftet at handlingsrommet har han fått. Det er det saken egentlig handler om, i det store og hele. Dette er selvfølgelig ikke, hvis det blir valgt brukt, en fortolkning som sier at Stortinget ber statsråden om å bryte loven. Tvert om, det er Stortinget som har sagt at en utvider handlingsrommet, og så er det regjeringen som må gripe det, og jeg har forstått det dit hen at statsråden ønsker å bruke den muligheten. Så til debatten opp mot SV, Venstre og til dels Miljøpartiet De Grønne. Bare la det være veldig tydelig slått fast: Forliket og bestandsmålet som er satt, underbygger at det skal være ulv i norsk natur. Alle andre påstander er svært svake og kan ikke begrunnes faglig sett. Det er også sånn at i den situasjonen vi er i nå, ligger vi faktisk over bestandsmålet på fire–seks ynglinger, hvorav tre helnorske. Før juni i fjor hadde vi et bestandsmål på tre helnorske ynglinger per år, og med det bestandsmålet klarte vi altså å bygge opp en ulvestamme i Norge – fra det tidspunktet hvor representanten Rasmus Hansson var et lite barn, hvor det ikke fantes ulv, og likeledes da representanten Heikki Eidsvoll Holmås vokste opp, da var det heller ikke noe særlig ulv i Norge. Men vi har altså fått en utvikling i ulvebestanden nå som tilsier en ulvebestand som vil holde et antall ynglinger per år på et nivå mellom fire og seks. At vi da foretar en regulering av ulvebestanden, er egentlig ganske naturlig, nettopp for å opprettholde tilliten til forvaltningen, og for at de menneskene som bor innenfor ulvesonen, også skal ha et forhold knyttet til det. Det er det som er klargjort i denne innstillingen. Jeg håper at både SV, Venstre og Miljøpartiet De Grønne etter denne debatten slutter med å bruke den betegnelsen at det er noen som ikke vil ha ulv i norsk natur. Nå er det et enstemmig storting som slår fast at vi ønsker ulv i norsk natur. Det er en ganske unik posisjon. Jeg tror aldri Stortinget har vært i den før.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-04-25:
Mitt spørsmål går i samme retning som representanten Aaslands. Etter å ha lyttet til statsrådens innlegg sitter jeg igjen med følgende spørsmål og ønsker statsrådens klare presisering: Mener statsråden at det overhodet er problematisk å følge opp dagens flertallsvedtak?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-04-25:
Motstanden mot petroleumsaktivitet i områdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja har skapt et stort folkelig engasjement, og det er ikke vanskelig å forstå. Dette er gyteområdene for våre viktigste fiskebestander. Disse er, og har vært i alle tider, av stor betydning for matproduksjon og sysselsetting i Norge. Fisken er viktig for Norge gjennom arbeidsplasser, eksportinntekter og ikke minst som mat til veldig mange. Vi har i dag historisk høye bestander og oppnår høye priser i markedet. Norsk eksport av fisk er rekordhøy både i volum og verdi. Vi eksporterte hvitfisk for 13,8 mrd. kr i 2016. Det er rekord og en økning på 6 pst. Volumet økte med 7 pst. Dette er viktig verdiskaping som vi ikke kan risikere, og som er viktig for å gi Norge flere bein å stå på. Dette er det viktig at vi tar vare på. Kristelig Folkeparti mener det er for stor risiko å åpne for petroleumsvirksomhet i disse områdene. Dette er sårbare områder hvor konsekvensene av et uhell vil bli ekstra store. Eksempelvis har Nordland VI en av de rikeste bestandene av torsk og er et viktig gyteområde for både torsk, sild og en rekke andre fiskearter. Vi har drevet fiske i disse områdene i århundrer og skal gjøre det i all framtid. Da må fisken få forrang framfor olje, og vi må verne disse områdene. Oljealderen vil ikke vare evig, men fiskeressursene kan vi ha evig hvis vi forvalter dem riktig. Da må vi legge et føre-var-prinsipp til grunn og si at fisken skal ha forrang i disse områdene. Kristelig Folkeparti støtter derfor forslaget om varig vern av Lofoten, Vesterålen og Senja. Jeg tar med dette opp forslaget fra Kristelig Folkeparti, Venstre, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-04-25:
Miljøpartiet De Grønne har levert et omfattende forslag som omhandler mange sider ved norsk petroleumspolitikk. Vi mener at det er krevende å behandle disse på en ansvarlig måte i et representantforslag. Det er hevet over enhver tvil at fossil energi er en av hovedårsakene til global oppvarming, og Norge må ta denne utfordringen på alvor. Samtidig er det viktig at endringene i rammevilkår for en næring som er så viktig for landet, og som sysselsetter så mange, må håndteres riktig. Forutsigbarhet har vært en av suksessfaktorene i petroleumspolitikken, og det er viktig at endringer er gjennomarbeidet før de trår i kraft. Dette mener Kristelig Folkeparti er et arbeid som må gjøres i forbindelse med en stortingsmelding. Det begynner å bli noen år siden vi hadde en petroleumsmelding til behandling i Stortinget, og det har skjedd mye på denne tiden. Både oljeprisfallet og Paris-avtalen vil ha stor innvirkning på norsk oljepolitikk. Kristelig Folkeparti mener derfor det ikke er urimelig at det snart kommer en ny oljemelding som behandler disse spørsmålene. Kristelig Folkeparti kommer derfor til å støtte en ny petroleumsmelding. Så vil jeg ta opp forslaget som Kristelig Folkeparti er en del av.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-04-25:
Norsk landbruk gir oss mat av høy kvalitet. Det er både trygt og godt. Dette må vi ta vare på. Jeg er glad for at Stortinget i denne meldinga har satt en tydelig retning for landbruket vårt og slår fast at vi vil ha mer norsk matproduksjon. Skal vi klare å øke matproduksjonen, må vi ta i bruk hele landet vårt, og dette ønsker Kristelig Folkeparti å legge til rette for. Vi tror på de små brukene og distriktslandbruket vårt og mener at vi trenger disse, sammen med større bruk, for å klare å oppfylle det ambisiøse produksjonsmålet og å utnytte produksjonsmulighetene over hele landet. Denne meldinga legger nå, etter Stortingets arbeid, til rette for nettopp dette – et aktivt og mangfoldig landbruk, som tar i bruk ressursene våre i hver krik og krok av landet vårt. Denne meldinga sikrer distriktslandbruket gjennom å videreføre og styrke virkemidler som er differensiert etter geografi og struktur. Det blir nå en vridning av virkemidlene mot små og mellomstore bruk. Vi vet at særlig de kraftfôrbaserte produksjonene er viktig for mange kombinasjonsbruk i distriktene. I motsetning til regjeringa, som ønsker at lokalisering av disse skal være markedsstyrt, mener Kristelig Folkeparti at vi fortsatt skal sikre rammevilkår som gjør det mulig å videreføre dagens geografiske produksjonsfordeling. Kristelig Folkeparti støtter også en nedtrapping av tilskudd per dyr ved økt driftsomfang, fordi det er naturlig at de med et visst produksjonsomfang i hovedsak baserer seg på markedsinntektene. Dette vil være med og gi et bedre grunnlag for de små og mellomstore brukene ute i distriktene. Det har blitt sagt tidligere i denne debatten at melkeproduksjonen er ryggraden i landbruket vårt. Den beskrivelsen er jeg helt enig i, men det ropes et varsku. I mitt hjemfylke, Møre og Romsdal, var det for 15 år siden 1 272 melkebruk, og i dag er det 789 melkebruk igjen. Derfor vil også jeg løfte fram Kristelig Folkepartis redningsplan for gjennomsnitts melkebruk, og at Stortinget i dag sørger for at det blir lagt til rette for økte investeringer for disse brukene. Dette er avgjørende for å motivere eierne av slike bruk til bl.a. å bygge om eller bygge nye driftsbygninger på det jordbruksgrunnlaget de har – dette fordi vi i framtida fortsatt skal ha et aktivt og mangfoldig landbruk over hele landet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
Det var nok på mange måter en helt nødvendig erkjennelse statsråden kom med i slutten av sitt innlegg når det gjelder bruken av § 18 første ledd bokstav c. Men det har tatt statsråden ganske lang tid – tre runder med stortingsvedtak – før statsråden kom dit. Så seint som i slutten av mars svarte statsråden på spørsmål fra min side at § 18 første ledd bokstav c overhodet ikke kunne brukes til lisensfelling. Det var departementets svar den gangen. Det er ingen tvil om at ekspertisen sier at det er en betydelig nasjonal handlefrihet i å avgjøre hva som er «public interest», eller offentlige interesser, etter naturmangfoldloven og Bern-konvensjonen, og at den fleksibiliteten også er større når en kommer over bestandsmålet. Så mitt spørsmål er egentlig: Hvilken praktisk betydning vil det få? Statsråden vil nå stå overfor noen klagesaker, det gjelder bl.a. en ulveflokk i Trysil. Vil dette også få betydning for Slettås-flokken og ønsket om å ta ut flere individer i Slettås-flokken?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
For Senterpartiet er dette en alvorlig sak. Det er en alvorlig sak fordi den berører livet og hverdagen til mange rundt omkring i dette landet. Mange av dem har nok følt det siste året at de ikke helt har nådd fram med sin fortelling om hvordan deres hverdag er. Representanten Bru var inne på at Senterpartiet egentlig hadde et annet standpunkt. Ja, vi har det. Det sa jeg i mitt innlegg. Vi har det. Vi har et annet primærstandpunkt. Men vi har strukket oss i denne saken. Vi har stilt oss bak flertallets merknader, sjøl om vi kanskje ikke helt ut er enig i alle vurderingene. Det har vi gjort fordi det nå er på tide at noen sier fra om at det må være respekt for de vedtakene Stortinget har gjort i denne saken, og vi vil bidra til det. Derfor er vi med i flertallet i dag. I likhet med representanten Gundersen tror jeg at jeg aldri kommer til å forstå hvorfor regjeringen har valgt å håndtere denne saken på den måten de har gjort i høst og i vinter. Hver gang statsråden har blitt konfrontert med hva et flertall i Stortinget vil, har han ikke lyttet, men i stedet valgt å så tvil om stortingsflertallets vedtak og holdninger. Det har vært en uklok strategi. Det har betydd at en har skapt et sterkt økende konfliktnivå og en fallende tillit overfor forvaltningen. Det er ikke bra. Det har tatt lang tid å komme til den erkjennelsen som statsråden ga uttrykk for fra talerstolen i dag. Så seint som i mars spurte jeg statsråden helt konkret: Hvorfor kan ikke § 18 c brukes som grunnlag for lisensfelling? Svaret var at det var ikke mulig. Så skjer det i dag at statsråden sier at den kan sjølsagt brukes. Det gjør jo da at all retorikk om brudd på loven kommer helt ut av proporsjoner. Da blir retorikken om brudd på loven slått til jorda. Nå erkjenner jo statsråden at det er rom i loven, og nå skal statsråden plutselig bruke det. Da vil jeg gjerne be statsråden garantere, fra denne talerstolen, at det er lovmessig grunnlag for at en kan komme ned på det bestandsmålet stortingsflertallet har vedtatt, nemlig fire til seks ynglinger. Jeg synes statsråden kan gjøre det her i dag fra talerstolen, slik at vi fullt ut får høre statsrådens vilje til å følge opp Stortingets vedtak. Jeg har forståelse for at Høyre og Fremskrittspartiet i Stortinget i dag har behov for å angripe Senterpartiet. Det kan jo ta søkelyset vekk fra den meget slette behandlingen som vi har sett i løpet av hele høsten og vinteren, der Stortinget i tre runder har behandlet saken, og der regjeringen i to av rundene har valgt ikke å følge opp Stortingets anmodninger og klare flertallsvedtak. Senterpartiet kommer ikke til å trekke sitt forslag i dag. Vi mener at statsråden systematisk har trenert Stortingets vedtak. Det har betydd og skapt nye konflikter, og han har også helt klart brutt opplysningsplikten overfor Stortinget – den ubetingede opplysningsplikten som enhver statsråd har.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
Det er godt at en har mulighet til å bruke taletida! For det første har jeg lyst til å understreke noe som saksordføreren sa, og som jeg opplever som ganske viktig i denne saken: Det har vært en oppfatning i forvaltningen, hos besluttende myndigheter, at bare en når et bestandsmål, kan en også få lov til å forvalte rovviltarten, enten det er bjørn, ulv, gaupe eller jerv, og dermed også foreta lisensfelling. Det er noe av det som har kollidert i denne saken. Det har vært sagt når en lå under bestandsmålet. Så kommer en plutselig over bestandsmålet, og da er det altså ikke vilje til å bruke det juridiske rommet som finnes for å foreta lisensfelling. Det er det flertallet i Stortinget i dag sier at en må gjøre, en må bruke det juridiske rommet som finnes. Jeg synes også at innstillingen på en veldig god måte dokumenterer at det juridiske rommet finnes. Den nasjonale handlefriheten til hva som er offentlige interesser etter Bern-konvensjonen og naturmangfoldloven, er ganske stort. Den kan variere fra stat til stat, og den er større hvis bestanden er økende. Det er innenfor de offentlige interessene vi har definert noen klare interesser, bl.a. distriktspolitikk, næringsutøvelse osv. Derfor blir jeg bekymret når statsråden i dag går opp og sier at han ikke vil garantere for at det å åpne for bruk bl.a. av § 18 c vil gi et rom innenfor loven til å komme ned på bestandsmålet på fire–seks ynglinger, som Stortinget har vedtatt. Det betyr at statsråden fortsatt ikke vil stille seg bak det bestandsmålet som Stortinget har vedtatt på fire–seks ynglinger, men han tenker som så: Jeg orker ikke mer av det stortinget – jeg lar rettssalene avgjøre det. Det er det statsråden i realiteten tenker. Det synes jeg er en lite trivelig opptreden. Jeg må også få lov til å si – jeg ser at det kommer en del angrep fra Venstre og SV – at etter min mening er flertallet i saken, Høyre, Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, et ganske bredt flertall. Så jeg blir litt overrasket når Ola Elvestuen påstår at fordi Venstre ikke er med, er det ikke noe bredt flertall. Jeg synes det er et overveldende bredt flertall, selv om Venstre, SV og MDG ikke er med. De har aldri vært med på noen av disse flertallene. Senterpartiet har også stått utenfor av og til, men vi har samlet oss nå når det er viktig i saken, men det har SV, Venstre og MDG aldri gjort.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
Da må jeg be statsråden være så snill å klargjøre om han mener at det Stortinget i dag sier, at § 18 c gir økt rom for lisensfelling av ulv – om han er enig i det, eller om han ikke er enig i det. For det han nå gikk opp på talerstolen og sa, kunne gi inntrykk av at statsråden ikke mener at det å ta i bruk § 18 c ikke gir økt rom for lisensfelling. Jeg vil gjerne at han bekrefter at det faktisk er tilfellet. Det hadde vært en fordel om han også kunne gitt noen vurderinger basert på det stortingsflertallet har sagt om hvilke vurderinger som skal ligge til grunn for § 18 c, og om han på bakgrunn av de vurderingene kunne gitt noen vurderinger til Stortinget om klagebehandlingen i fjor høst hadde blitt annerledes om man hadde kunnet legge vekt på distriktspolitiske hensyn, på jakthensyn, på psykososiale forhold, osv.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
Hele dagens flertallsinnstilling baserer seg på at det finnes et langt større og bredere handlingsrom knyttet til § 18 c enn det statsråden gir uttrykk for i proposisjonen som ble oversendt til Stortinget. Og det er det handlingsrommet jeg forstår at statsråden i dag har erkjent overfor Stortinget, slik at han skulle slippe at det ble så mye diskusjon om mistillit. Men nå mot slutten sår statsråden faktisk tvil om han mener at det finnes et bredere handlingsrom etter § 18 c. Det er jo hele kjernen i innstillinga fra Stortinget, fra flertallet, at det handlingsrommet er mye større enn det departementet gir uttrykk for i sin proposisjon. Det burde være mulig for statsråden også på den bakgrunnen å kunne si noe om det ville lagt andre føringer for de klagene som ble behandlet i fjor høst.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
Saksordføreren ga i grunnen en ganske god oversikt over de ulike holdningene til dette spørsmålet som har vært gjeldende i Stortinget, og for så vidt også i regjeringssamarbeid over mange år, som betyr at både i inneværende periode og i forrige periode var det ikke aktuelt å åpne Lofoten og Vesterålen for verken konsekvensutredning eller virksomhet. Norsk oljevirksomhet har i grunnen fått de rammevilkårene og de mulighetene de trenger på veldig mange områder. I forrige regjeringsperiode åpnet Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV opp for letevirksomhet og aktivitet i Barentshavet sørøst, og det ga næringen store muligheter til å utvikle sin virksomhet og også til å lete på nye areal. Det er en mulighet som næringen har brukt, og jeg ser at Statoil nå skal gjenoppta leting i Barentshavet etter to års pause, og det er jo et positivt signal i så måte. Når det gjelder Lofoten, Vesterålen og Senja, skarpstilles noen av de konfliktene som man ser mellom oljevirksomhet og fiskeri – to av Norges viktigste næringer – og også mellom oljevirksomhet og sårbarhet på et sted der sokkelen er svært smal, og der det også er et gyteområde for verdens siste store bestand av torsk. Derfor er Senterpartiet ikke innstilt på at det skal kunne åpnes for verken konsekvensutredning, virksomhet eller aktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen. Jeg ser at det er mange argumenter omkring konsekvensutredning. Det har bestandig vært sånn i norsk petroleumspolitikk at åpner man for konsekvensutredning, så åpner man i realiteten for aktivitet i etterkant. Og jeg tror ikke vi skal innbille oss at noe annet er tilfellet hvis man velger å åpne for konsekvensutredning utenfor Lofoten og Vesterålen. Jeg tror at uansett hvilken regjering som måtte sitte i kontorene etter stortingsvalget i 2017, kommer dette temaet til å bli en svært viktig diskusjon partiene imellom. Senterpartiet kan ikke være med på det forslaget som ligger fra Kristelig Folkeparti, Venstre, SV og Miljøpartiet De Grønne i dag, og det er fordi det er et forslag om et varig vern. Senterpartiet har ikke dekning i sitt program for å kunne si at vi går inn for varig vern, men Senterpartiet har vedtatt i sitt program at vi ikke ønsker verken konsekvensutredning eller aktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen de neste fire årene, altså i den tidshorisonten som programmet er gjeldende for, og det er et spørsmål som vi skal jobbe for, enten vi i neste stortingsperiode sitter i opposisjon eller i posisjon.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-04-25:
Jeg skal bare knytte noen få kommentarer til forslaget og innstillingen. Komiteen kommer tilbake med en litt mer omfattende debatt om oppfølgingen av Paris-avtalen gjennom initiativdebatten midt i mai, og mye av debatten som omhandler det, synes Senterpartiet det er naturlig å ta i den forbindelse. Det er et veldig bredt flertall som i dag avviser de forslagene som Miljøpartiet De Grønne har lagt fram, og som viser til det langvarige samspillet og rollefordelingen som har vært mellom staten og oljeselskapene i norsk petroleumspolitikk, og at det har tjent Norge godt på mange måter, når det gjelder både sysselsetting, arbeidsplasser, virksomhet rundt omkring i landet og ikke minst inntekter. Det er klart at utfordringene knyttet til utslipp fra petroleumssektoren er viktige utfordringer. Men som det har vært sagt her tidligere, og som også blir sagt i innstillingen, vil det også innenfor scenarier som er i tråd med internasjonale klimamålsettinger, være rom for den petroleumsvirksomheten og de petroleumsressursene som Norge besitter. Jeg synes, i likhet med representanten Aabergsbotten, at det er ganske viktig å peke på at når vi synes at andre land er veldig flinke til å kutte klimagassutslipp, når vi synes at Storbritannia er veldig flinke til å kutte klimagassutslipp, har det i første rekke så langt vært fordi de legger ned kullkraftverk og erstatter kull med bl.a. norsk naturgass. Så vi har bidratt til en betydelig reduksjon av utslippene i Storbritannia gjennom vår eksport av gass. Det synes jeg vi skal være glade for, for det er viktig når man ser på klimautslippene som en global størrelse, som ikke er begrenset til de enkelte landene. Senterpartiet kommer på den bakgrunn – i likhet med resten av flertallet – ikke til å støtte noen av de forslagene som legges fram her i dag. Vi mener at diskusjonen om en global prising av CO 2 -utslipp er viktig og helt nødvendig, og det er sjølsagt all grunn til å mene at både det globale systemet for CO 2 -prising og klimakvotemarkedet vi har i dag, ikke fungerer godt nok, og at det må strammes til for å få en høyere kvotepris, slik at man først får tatt vekk den virksomheten som har de største utslippene. Jeg tror også at det å få et strammere kvotemarked og høyere CO 2 -pris vil være en linje som også den norske oljevirksomheten i stor grad kan stille seg bak.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-25:
I ulvemeldingen i fjor opplyste statsråden – som det også er gjort senere – at vi kunne få en situasjon hvor man har en bestand av ulv som er større enn det bestandsmålene til Stortinget ville tilsi. Gitt at vi har en internasjonal forpliktelse i Bern-konvensjonen, og at vi har et sterkt lovverk i naturmangfoldloven: Er det noen som helst mulighet for at de vedtak som flertallet gjør i dag, vil kunne endre på den situasjonen, eller er det sånn at vi vil kunne ha en bestand av ulv i Norge som på grunn av et sterkt lovverk fortsatt vil kunne ligge over de bestandsmålene som flertallet setter?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-25:
Jeg er enig med representanten Arnstad i at saken er alvorlig, men vi må også se litt på dimensjonene i den. Nå er det, ifølge Rovdata i år, sju ynglinger i Norge – én yngling over det som er flertallets måltall fra i fjor vår, med fire–seks ynglinger. Det er også det som utløser et mistillitsforslag fra Senterpartiet. Det får stå for deres regning. Men det som er like alvorlig, er det som flertallet forsøker å gjøre: Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, som gjennom vedtak vil instruere en statsråd i, om mulig, å begå lovbrudd. Det er klart at når vi nå ikke endrer loven – og Venstre er godt fornøyd med at samarbeidsavtalen ligger fast – gjelder jo fortsatt lovteksten, det som går på § 18, både b og c, innenfor naturmangfoldloven, b: at en må ha et skadeomfang, og c: at en kan åpne for offentlige interesser av vesentlig betydning. Men selv om dette skal legges til grunn, gjelder fortsatt det som ligger i andre avsnitt, at en kun kan ha uttak hvis «formålet ikke kan nås på annen tilfredsstillende måte». Når det trekkes opp distriktspolitiske hensyn, er det klart at både næringsutvikling, bosetting, sosiale aktiviteter og friluftsliv helt klart bedre kan nås på andre måter enn ved uttak av ulv. Så har jeg lyst til å si til representanten Solhjell at jeg er helt enig med ham i at tidligere hadde man et bredt forlik, og at det var et bredt forlik som også skapte ro. I fjor vår var Venstre helt klart for at vi skulle prøve å få til et bredt forlik også når det gjelder bestandsmål for ulv. Vi forhandlet sågar fram en enighet med Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og SV om hvordan det skulle se ut, men det var altså disse partiene ikke interessert i når de gikk til sine egne grupper. Da fikk vi ikke noen bredde i fjor. I år har også Venstre vært innstilt på at ja, vi kunne se på en justering av naturmangfoldloven, slik at vi kunne ha noe mer fleksibilitet i forvaltningen også innenfor ulvesonen, men da må vi legge til grunn at det er fordi vi har en større bestand. Det var heller ikke disse partiene villig til å være med på å se på. Da må vi jo gå tilbake til det som er den muligheten vi har, at naturmangfoldloven ligger fast, for det er utgangspunktet og grunnlaget for den samarbeidsavtalen vi har. Jeg mener at er det noe vi virkelig har forsøkt, er det å strekke oss for å få en stor bredde.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-25:
Til det siste, at man kommer med mistillit fordi statsråd Vidar Helgesen har fulgt loven: Det er oppsiktsvekkende og egentlig helt uakseptabelt – ut fra en parlamentarisk situasjon – fra Stortinget side. Vi endrer jo hele forholdet mellom storting og regjering. I de beslutningene som ble gjort i vår, fulgte man loven og lovens tekst. Det som er avgjørende også i denne saken, er at Stortinget ikke kan pålegge en statsråd å bryte loven. Det er fortsatt ordlyden i naturmangfoldloven og ordlyden i Bern-konvensjonen som må ligge til grunn for enkeltsakene, og som også skal gjelde for beslutninger framover. Så skal vi selvfølgelig ta på alvor situasjonen for folk som lever med både ulv og andre store rovdyr. Vi må komme med tiltak for å komme dem imøte, og det foreligger det også forslag om i saken.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-25:
Statsråden etterlyste kunnskap. Vi har mye kunnskap om naturkvaliteten utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja, enten det er det siste robuste området for torsk eller alle de andre naturverdiene som er der. Det er et av de viktigste områdene i verden og kan sammenlignes med Det store barriererevet eller Amazonas. Gitt at de naturkvalitetene ikke er nok for statsråden for faktisk å ivareta det slik at det ikke skal være petroleumsaktivitet der: Finnes det noe område som har de naturkvalitetene som er så viktige at ikke statsråden er villig til å åpne for petroleumsaktivitet?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-25:
Grunnen til at jeg tar ordet, er at statsråden peker i veldig stor grad bakover for å få fram hvor store inntekter vi har hatt fra petroleumsindustrien. Det er helt riktig, og det er selve grunnlaget for den velstanden – i hvert fall store deler av den – som vi har i dag. Men derfra å si at det har akkurat den samme verdien de neste 50 år, er noe jeg vil reise stor tvil om. Det er nettopp dette med i hvor stor grad kommer dette med Paris-avtalen? Vi må ned med utslippene. Vi skal ha negative utslipp på globalt hold mot midten av andre halvdel av dette århundret. Det må få følger for de inntektene og de prisene som man kan få av petroleumsvirksomheten. Mitt spørsmål er: Når det er så mye som er i endring, hvordan kan statsråden mene at svaret på det er fortsatt stø kurs?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-04-25:
Fra Venstres side vil jeg også si at vi støtter Navarsetes vurdering. Spørsmålet om hovedbase var ikke en del av behandlingen av langtidsplanen, og vi mener at hele dette forslaget bør oversendes til utenriks- og forsvarskomiteen. Så jeg vil anbefale Venstres medlemmer å stemme for forslaget fra Navarsete.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Stortingsflertallet vil ikke endre loven i dag, men har altså gjennom sitt arbeid gått inn for at naturmangfoldloven § 18 første ledd bokstav c, der det står at Kongen kan ved forskrift eller enkeltvedtak tillate uttak av vilt og lakse- og innlandsfisk for å ivareta allmenne helse- og sikkerhetshensyn eller andre offentlige interesser av vesentlig betydning, må det være mulig å tolke lite grann bredere – det er det man har sagt. Men det jeg vil spørre statsråden om, er: En sånn bredere og utvidet tolkning må i alle tilfeller tolkes opp mot det som står i avsnittet etterpå, nemlig annet ledd, der det står: «Vedtak etter første ledd bokstav a til f kan bare treffes hvis uttaket ikke truer bestandens overlevelse og formålet ikke kan nås på annen tilfredsstillende måte.» Det stemmer – er det ikke så?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Jeg har noen momenter jeg ønsker å ta opp. Det ene er at det som skaper utfordringer med hele diskusjonen rundt det med bestandsmålet som Stortinget har vedtatt, er at det tidligere var et bestandsmål som var ment å dra ulvebestanden opp, mens det nå er ment å ha som formål fra stortingsflertallet å dra ulvebestanden ned. Det er da en kommer opp i den konflikten med naturmangfoldloven, og det settes på spissen. Jeg skal komme mer inn på det. Det andre momentet mitt er påstanden om at de utfordringene som ligger med Stortingets flertallsvedtak i fjor vår, ikke er redegjort for. Det er ikke sant. I brev fra klima- og miljøministeren den 26. mai 2016, i et svar på spørsmål fra SV og komiteen, sier statsråden altså: «Hvis det nye måltallet skulle medføre en faktisk bestand på den nedre grense på 4 ynglinger inklusiv grenserevir, ville det innebære en reduksjon sammenlignet med den faktiske ulvebestanden slik vi har forvaltet den de senere år. Min beste forståelse av Bern-konvensjonen er altså at en lavere nedre grense på bestandsmålet enn dagens faktiske bestand vil være tvilsomt i forhold til konvensjonen.» Så all tvil er feid av banen. Dette sa Vidar Helgesen allerede da. Det er derfor jeg kaller det en farse, for nå later Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre som om regjeringen liksom er satt på plass med dette vedtaket og de merknadene som kommer, og at vi nå endelig skal nå bestandsmålet. Men det er overhodet ikke sikkert. Hvis vi leser det som er flertallets egen formulering i innstillingen som vi behandler i dag, så refererer de til Bern-konvensjonen og sier følgende: «Flertallet mener derfor det må være overveiende sannsynlig at ulvebestanden virker negativt inn på nasjonale distriktspolitiske hensyn dersom uttak skal tillates. Flertallet vil understreke at vurderingen av hvorvidt vilkårene som omfattes av begrepet «offentlige interesser av vesentlig betydning» er oppfylt, må foretas i det enkelte vedtak ...». Dette var også statsråden inne på. Og så kommer det – og dette har altså hele flertallet sluttet seg til: «Flertallet vil peke på at lisensfelling kun tillates når uttak ikke truer bestandens overlevelse, det ikke er funnet annen tilfredsstillende løsning og når de offentlige interesser som foreligger anses å være av vesentlig betydelig.» Dette er kjernen i saken. Her sier altså flertallet at nå blir det åpnet for mye mer felling av ulv, for nå skal det være alle slags mulige distriktspolitiske hensyn som skal telle med. Men det må altså være sånn at dette ikke kan nås på andre måter. Det hadde vært fristende å spørre Senterpartiet: Mener Senterpartiet virkelig at de har så lite potent distriktspolitikk at de ikke vil klare å oppveie konsekvensene av noe mer ulv enn det som ligger i bestandsmålet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Så lenge stortingsflertallet ikke endrer naturmangfoldloven, er det slik at det vi gjør i Stortinget i dag, ikke gir noen blankofullmakt til å skyte ulv, som er en fredet art. Hva burde vært gjort annerledes i ulvepolitikken? Etter vår oppfatning burde vi økt bestandsmålet istedenfor å redusere det. Staten burde i større grad ha gitt økonomisk støtte til kommuner med ulverevir, slik at de kunne brukt penger på skadeforebygging og konfliktdempende tiltak. Det oppfordres regjeringen igjen til å gjøre, men det er ikke kommet på plass. SV vil det, sammen med andre partier. Vi mener at erstatningsordningen burde endres, slik at bønder som forebygger tap i ulvesonen, blir premiert, istedenfor at de bare får kompensert tapene. Norge burde lære av land som har vesentlig flere rovdyr og mindre tap, som Slovakia, der sauerasene avles opp til å forhindre rovdyrtap, og gjeterhunder brukes for å beskytte flokkene. Dette har ikke vært strategien valgt av stortingsflertallet og bondeorganisasjoner. Så lenge vi ikke går den veien, vil det fortsatt være konflikt.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-04-25:
Kjerneproblemet i denne saken er at flertallet på Stortinget skaper et inntrykk av at det er greit å skyte mange ulver fort innenfor rammen av den eksisterende naturmangfoldloven, som det altså er slått fast ligger fast. For å løse dette problemet legges det nå økende vekt på begrepet «offentlige interesser», som nå altså kan inneholde jaktinteresser, næringsinteresser, frykt og mye annet. Stortinget instruerer altså nå statsråden og regjeringen til å gjennomføre ulvevedtaket ved hjelp av denne tolkningsendringen. Spørsmålet er om man risikerer at det ikke først og fremst er ulven dette går ut over, men naturmangfoldloven. Grunnen til at det er slike bestemmelser i naturmangfoldloven, som man hittil har tolket til å gjelde i enkelttilfeller, er selvfølgelig at hvis begreper av typen «offentlige interesser» tolkes bredt, faller bunnen ut av lovverket. «Offentlige interesser» er jo i prinsippet hva som helst – det er den til enhver tid rådende sum av folkemening, næringsinteresser, politiske interesser osv. Dette er kjempeviktig, men måten vi håndterer generelle offentlige interesser på, er jo normalt gjennom politiske valg. Mellom de politiske valgene følger vi loven, eller Stortinget forandrer loven, men det har man altså valgt ikke å gjøre i dette tilfellet. Det som har skjedd – og skjer – i Hedmark, er at ulv skaper betydelige problemer for enkelte næringsdrivende, men de skaper vesentlig færre problemer enn effekten av f.eks. åtte år med rød-grønn regjeringsmakt, som førte til at mange tusen bruk i Norge ble lagt ned, en god del også i Hedmark. Ulven som skadegjører på næringslivet rekker ikke den rød-grønne regjeringen, og heller ikke den blå regjeringen, til sokkene. Det vi sitter igjen med nå, er et politisk vedtak i Stortinget som – kanskje med vilje, kanskje ikke med vilje – risikerer å slå bunnen ut av det viktigste naturvernpolitiske redskapet den forrige regjeringen fikk vedtatt, nemlig naturmangfoldloven. Ulven kommer til å overleve i Norge. Folk vil ha den, det kommer til å bli flere av den, og vi kommer til å venne oss til den, men vi vil tape stort hvis det stortinget som sitter her, slår bunnen ut av naturmangfoldloven.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-04-25:
Behovet for å åpne for oljevirksomhet i områder utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja har blitt begrunnet med oljenæringens sterke behov for nye, tilgjengelige ressurser. I dag fikk vi nettopp informasjon om at Oljedirektoratet, var det vel, anslår ressursene i Barentshavet til å være bortimot dobbelt så store som tidligere anslag tilsier. Vil olje- og energiministeren være enig i at et så optimistisk ressursanslag for Barentshavet gjør det mindre nødvendig å fortsette presset mot våre aller viktigste naturområder utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja?