Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-02-07:
I likhet med interpellanten får også jeg og Fremskrittspartiet svært mange henvendelser om rot, mangler og lang saksbehandlingstid ved en rekke NAV-kontorer. Det er derfor flott at denne interpellasjonen nå er fremmet. Henvendelsene vi får om dette, må vi ta alvorlig og på best mulig måte følge opp. Jeg setter spesielt pris på at interpellasjonen er fremmet av en representant for et av regjeringspartiene. I de fleste sammenhenger er det opposisjonen som stiller kritiske spørsmål og som setter fingeren på mangler og problemer i samfunnet, etter henvendelser og innspill fra enkeltmennesker og presse. Regjeringsmedlemmene og stortingsrepresentantene fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet tilbakeviser stort sett enhver kritikk og viser til at det aldri har vært bevilget mer penger. Noen ganger når vi diskuterer, føles det som om vi lever i forskjellige verdener. NAV-reformen er et tverrpolitisk prosjekt, og slik jeg oppfatter det, er alle partiene opptatt av at vi skal lykkes. Selv om de enkelte partiene har hatt litt forskjellige ønsker for innretning og virkemidler, har vi i bunn og grunn stått sammen om denne reformen. Jeg er derfor litt opptatt av at vi skal stå sammen også under «byggeperioden» hvor det nødvendigvis må oppstå problemer, utfordringer, forsinkelser og misforståelser. Det blir derfor litt underlig å stå her og til dels forsvare statsråden. Min rolle skal liksom være å gi kjeft. Men vi som politikere må ta på oss store deler av ansvaret for at innbyggernes forventninger er skyhøye. Vi har hatt - og har - forventninger, og dette har vi kommunisert til befolkningen. Her skal tre selvstendige etater, med forskjellig kultur, flytte sammen både fysisk og psykisk. De ansatte får nye lokaler, nye kollegaer, nytt regelverk og nye arbeidsoppgaver - alt på én gang. Jeg har faktisk forståelse for at dette er vanskelig for mange, og at det ikke skjer totalt smertefritt. Samtidig er det uholdbart for brukerne, som blir redde, sinte og frustrerte. Jeg må allikevel påpeke at jeg og Fremskrittspartiet fortsatt er av den oppfatning at det ville gitt litt færre utfordringer dersom sosialkontoret også var blitt gjort statlig. Vi har gitt oss selv ekstra utfordringer og hodebry ved å opprettholde dette unaturlige skillet, noe tilbakemeldingene bærer preg av. En statlig leder som ikke får være med i ansettelsesprosessen når kommunen skal ansette en ny på sosialkontoret, forskjellig arbeidstid, forskjellig avlønning, forskjellig budsjett og julebord hver for seg, er alle elementer som er med på å vanskeliggjøre den sammensmelting av etater som vi ønsker oss. Fremskrittspartiet får stadig flere støttespillere i sitt syn på dette. Vi får støtte både av ansatte og fra brukerne via deres organisasjoner. Det er ingen skam å snu! Fremskrittspartiet har valgt å prøve å være litt tålmodig, en egenskap jeg er litt dårlig på, og sånn sett har jeg kanskje valgt feil yrke. NAV-reformen skulle minske byråkratiet og øke servicen. Foreløpig har det gått motsatt vei. Byråkratiet har økt, og servicen har gått ned. Dette bekymrer meg. Men jeg tror de ansatte sliter. Jeg tror de er like frustrerte og utålmodige som brukerne. Fremskrittspartiet vil følge nøye med i prosessen videre. Det er viktig at brukerne blir skjermet så mye som overhodet mulig i denne overgangsfasen vi nå er inne i. Tilbakemeldingene er ikke bra. At papirer blir borte, har jeg fått mange henvendelser om, og det er selvfølgelig uakseptabelt og inviterer ikke til tillit. Jeg regner med at statsråden vil gjøre sitt ytterste for å sørge for at denne overgangsperioden blir så kort og smertefri som mulig. Vi er rett og slett nødt til å lykkes med denne reformen.