Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-05-31:
Takk til representanten Michaelsen for invitasjonen til å debattere et viktig tema. Ja, faktisk blir dette på mange måter forløperen til en viktig debatt som vi også skal ha om Nasjonal transportplan. La oss håpe at det er flere enn Fremskrittspartiet og Høyre som er engasjert i denne debatten – når jeg nå kikker utover stortingssalen. Framtiden er ukjent når det gjelder de teknologiske løsningene vi kan få. Desto viktigere er det at vi er forberedt på de mulighetene som dukker opp. Det er både lange og korte linjer i denne debatten. Jeg skal snakke mest om de lange linjene, for det er det som faktisk former framtiden vår. Samtidig er det viktig at vi ikke alltid har en tilnærming der vi sitter og venter på neste teknologi. Vi må også gjøre en del grep som bedrer reisehverdagen for folk i dag, for det er det det tross alt handler om. Samferdselsdebatten handler om å skape mobilitet, men det handler også om å redusere utslippene, redusere reisetiden og redusere belastningen på lokalmiljøet. Vi gjør mye allerede nå for å modernisere samferdselssektoren. Ikke minst gir det seg utslag i en kraftig økning i vedlikehold, som gjør at forfallet på både vei og jernbane er kraftig redusert under dagens regjering og dagens flertall. Vi har gjort mange forbedringer i organiseringen av samferdselssektoren. Vi har flyttet havneansvaret inn i Samferdselsdepartementet, vi har opprettet et veiselskap, vi gjør reformer på jernbanesektoren, vi har innført en ny loslov, det skjer ting med opprettelse av et infrastrukturfond o.l. På alle sektorer innenfor Samferdselsdepartementets område har det skjedd forbedringer. I tillegg har vi klart å få orden på samarbeidet om å etablere bedre datadekning langs jernbanelinjene. Det er også en del av den moderniseringen som skaper effekt med en gang – at pendlere kan være på jobb når de sitter på toget, rett og slett fordi de får datadekning. Vi forbedrer og moderniserer signalsystemene gjennom ERTMS. Vi sørger for at flere kjøretøy kan kjøre på miljøvennlig drivstoff eller kan kjøre på el. Og vi har styrket Enova for at det kan bygges flere ladepunkter, og for at mer av den teknologien som skal til for framtidens kjøretøy, kommer på plass. Samtidig, når vi virkelig skal tenke framover på hvordan vi skal planlegge samferdselssystemene våre for neste generasjon, må vi tenke på mer enn de tingene jeg nevnte nå. Vi må tenke på de paradigmeskiftene som av og til kommer, som gjør at transportforskere tar feil fordi verden i morgen ikke er sånn som den var i går, bare litt nyere. Folk får rett og slett andre preferanser fordi teknologikjøretøy og livsstil gjør det mulig. Når jeg reiser rundt og snakker om dette på konferanser, og det er heldigvis mange utenfor denne sal som er opptatt av dette, har jeg en foil som viser 5th Avenue i New York i 1900 og i 1913. Bildet fra 1900 viser en gate full av fotgjengere, full av hester og én bil. Tretten år senere, altså en NTP-periode senere, er det masse fotgjengere, én hest og mange biler. På tolv år – og det er det vi snakker om for Nasjonal transportplan – hadde samferdselsinfrastrukturen endret seg dramatisk i den byen – til det bedre vil jeg tro de aller fleste sier, ikke fordi politikerne innførte en avgift på hest i byen, ikke fordi man innførte en rushtidsavgift eller forbød hester, men fordi næringslivet og industrien tilbød noe som var mye bedre enn det folk hadde. Jeg føler litt på, når vi diskuterer våre samferdselsutfordringer i dag, at det nesten er som å være tilbake på 1900-tallet, bare at den diskusjonen man fører, er om man skal forby hesten, og så står man med ryggen til bilen. I dag er løsningen på alle problem at man skal forby bilen, og så står man med ryggen til teknologien. For oss er det viktig at vi står med ansiktet mot teknologien og ser mulighetene. Jeg tror vi kommer mye lenger de neste årene hvis vi samler oss om å se på mulighetene som dukker opp, framfor å prøve å løse gårsdagens problem med gårsdagens forbud. Derfor bruker vi mye tid på å samarbeide med næringsliv og med andre land. Vi gjennomførte nylig en framtidskonferanse, der den amerikanske transportministeren, den finske ministeren, Elon Musk, som har grunnlagt bl.a. Tesla og SpaceX, folk fra Xerox, folk fra Norwegian, ja fra norsk næringsliv generelt, diskuterte mulighetene og hvordan norsk næringsliv kan bli en del av det. Det som var viktig da, var nettopp å få samarbeidet på plass, slik at vi kan knytte oss opp mot sterke miljø andre steder ved bruk av Norges fortrinn, at vi er en liten nasjon som er fleksibel, som kan snu seg raskt rundt, som har kort vei mellom myndighet og næringsliv, nettopp for å kunne være smidige. Den type løsninger ønsker vi å bruke mer og jobbe for å få på plass. Da er det viktig at vi som politikere sørger for at ikke regelverket stopper ting. Det kan være sånn i dag at det stilles krav i myndighetsorgan som gjør at den teknologiske løsningen som en bedrift jobber med, trenger et par år før den er lovlig i henhold til norske lover. Derfor bruker vi mye tid på å snakke med næringslivet og høre hva de har i tankene, nettopp for at vi kan sette i gang prosessen med å endre lovverket. Derfor har vi allerede fått vedtatt en ITS-lov i Stortinget. Derfor har vi i departementet satt i gang arbeidet med å lage et lovverk som tilrettelegger for førerløse biler. Derfor har Kystverket foreslått i Nasjonal transportplan at vi skal legge til rette for å kunne ha et testområde i Trondheimsfjorden for autonome skip – alt dette for å kunne ligge i forkant. I går hadde jeg møte med et av de store selskapene som driver med droneteknologi i Norge. De sier at vi ikke nødvendigvis er ledende på alle områder, men Norge er spennende fordi vi har mye kompetanse, vi har smidige myndigheter, og vi får lov til ting i Norge som man ikke har tillatt i andre land. Det gjør at Norge er et spennende sted å utvikle disse produktene ut mot et marked, som igjen gjør at vi kan sørge for at arbeidsplasser skapes her hjemme, i stedet for at vi blir en importør av andres suksess. Slik ønsker jeg at vi skal fortsette å jobbe. Derfor er jeg veldig fornøyd og glad når Avinor står i forkant med å utvikle fjernstyrte tårn til flyplassene – ikke fordi vi skal fjerne arbeidsplasser, men fordi vi kan få en enda bedre åpningstid på flyplasser over hele landet ved at man får teknologien inn på fingerspissen, eller gjerne rett på øynene til folk gjennom digitale briller, som gjør at man har informasjon langt utover det man normalt kan se gjennom et vindu. Ved at man utvikler dette i Norge, kan vi være med og være dem som skaper teknologiarbeidsplassene, som drifter dette, og som leverer til andre land. Jeg synes det er spennende når Avinor og andre bidrar til utvikling av selvkjørende brøytebiler. I dag møtte jeg en av entreprenørene i Oppland, Gjermundshaug, som også er med og bidrar inn i dette arbeidet og allerede har noen fjernstyrte anleggsmaskiner. Tenk om vi kunne fått det på en del flyplasser i distriktene – at vi uansett tid på døgnet om vinteren kunne fått ut brøytebiler fordi ambulanseflyet må ned, i stedet for å måtte vente fordi folk må kjøre langt for å komme seg på jobb? Ville vi fortsatt trenge ansatte? Ja, for all del. Dette skal driftes, men jeg tror ingen savner heisføreren i dag. Vi har sannelig fått mange andre typer arbeidsplasser i stedet. På samme måte hadde vi så sent som i går møte med et annet selskap, som utvikler og vil levere tog basert på hydrogendrift – ikke fordi de vil erstatte kjøreledninger alle steder, men fordi man en del steder, der trafikken gjerne er på et lavt nivå og distansene lange, mye raskere vil kunne modernisere jernbanen med å få hydrogendrevne tog på plass framfor å vente på å få bygd kjøreledninger. Det er en framtid som er rett rundt hjørnet. Da er det viktig at vi bidrar til utviklingen av lovverket, måten vi tenker på, og de løsningene som en kommer fram med. Det er grunn til å tro at vi nå nettopp ikke er – for å dra parallellen til hestebildene – i 1870, der alt er 40 år fram i tid, men heller kan snakke om at vi i dag faktisk er i 1905, der prosessene har startet, og vi må passe på at vi ikke er for sent ute. Det er en del verdenstrender nå som endrer bildet. Der vi før sto og skrøt av norsk vannkraft og Think, ser vi nå at den globale industrien produserer billigere fornybar energi, som gjør at flere globale selskap er interessert i å levere ting som går på strøm. Man sier at fornybar strøm fra solceller kan produseres i Midtøsten for det som tilsvarer rundt 10 dollar fatet. Man ser at kostnadene med batteriteknologi går kraftig ned. Ja, det samme skjer når det gjelder hydrogen. Det betyr noe for hva slags drivverk, hva slags motortyper, man kan ha i kjøretøy. Radarer og sensorer synker i pris i en grad vi ikke har sett før. Radaren som Google har på sin Lexus, har gått fra å koste rundt 70 000 dollar til neste modell som hadde kostet 90 dollar – fra 70 000 dollar til 90 dollar. Og på telekomsiden ser vi at det vi syntes var raskt med 4G, vil bli slått ned i støvlene når man får 5G om få år. Alt dette gir muligheter for å koble sammen infrastrukturtilbud – busser man kan bestille via en app, som henter deg på døren og leverer deg på et stort kollektivknutepunkt, som gjør at folk i framtiden kanskje ikke ønsker å eie bil fordi tilbudet er så mye bedre hvis de har en mobiltelefon og et abonnement til et bildelingsselskap.