Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-03-30:
Jeg vil gripe fatt i noe av det statsråden var inne på. Hun sa at det ikke bare er skatt som teller. Nei, det er vi enige om alle sammen. Men skal vi kunne etablere internasjonale bedrifter innenfor høyteknologiområdene i Norge og gjøre det attraktivt for dem, er det tre hovedfaktorer som må være til stede: For det første at vi har harmoniserte skattebetingelser. Her er formuesskatten og opsjonsbeskatningen viktig. For det andre at vi i Norge er attraktive som kunder. Vi ligger to år foran resten av Europa som avanserte brukere av Internett og kommunikasjonsteknologi. Det gjør at vi er krevende kunder. Og for det tredje : Det må finnes et miljø. Når Telenor etablerer seg på Fornebu-tomten, vil det skapes et miljø, og vi vil kunne utvikle en unik næringscluster i de områdene hvis de totale rammebetingelsene er til stede. Dagens diskusjon dreier seg altså ikke bare om e-handel. Den dreier seg i realiteten om hvordan norske politiske myndigheter skal forholde seg til den teknologiske revolusjonen som er i ferd med å endre hele samfunnet. Komiteen har pekt på at forandringene i stor grad skjer utenom det politiske rommet. Det betyr at norske myndigheter i stadig mindre grad er i stand til å påvirke de beslutninger som styrer utviklingen av det norske samfunnet. Dette endrer spillereglene i økonomien, skaper nye forutsetninger for næringsutvikling og dermed grunnlaget for næringspolitikken. Selv om det er fortjenstfullt at Stortinget får en melding som setter IKT på dagsordenen, er det behov for i langt større grad enn i denne meldingen å se helheten i den teknologiske utviklingen. E-handel er bare en av mange anvendelser som følger av de nye teknologiene. Dette er bakgrunnen for at komiteen har bedt Regjeringen komme tilbake med en bredere orientering. Først og fremst bør det foretas en gjennomgang av de samfunnsmessige forandringer som skapes av den nye teknologien. Det mest innlysende er at den fører til at det vokser frem helt nye næringer. I 2002 vil Internett-industrien i USA være større enn omsorgssektoren. I Norge rapporterer Statistisk sentralbyrå at IT-næringen nå har større omsetning enn oljeindustrien. Disse bedriftene ledes av helt andre ledere. For 10-15 år siden var Fortunes liste over USAs viktigste ledere dominert av bilindustrien og oljeindustrien. I dag er disse erstattet av Bill Gates og andre ledere av IKT-bedrifter. Ennå domineres Norges Banks middager av lederne for den gamle industrien, men om få år vil det ikke være Norsk Hydro og Orkla som er Norges viktigste bedrifter, men fremtidens Opticom- og StepStone-bedrifter. Isolert viser erfaringene at den nye økonomien skaper større forskjeller i samfunnet. De som lykkes, kan oppnå enorme inntekter. Den store knappheten på relevant kompetanse gjør at eierne er villige til å gi meget gode vilkår for å skaffe seg de beste folkene. Den tradisjonelle politiske løsningen er å bruke skattepolitikken for å sikre en mer rettferdig fordeling. Men de tradisjonelle løsningene fungerer ikke lenger. Årsaken er globaliseringen av økonomien som innebærer at ressursene går dit vilkårene er best. De tradisjonelle fordelingspolitiske virkemidlene kan vise seg å bli en hindring for ny verdiskapning. Et eksempel er formuesskatten. Jeg vil gjenta at tilfellet Opticom er generelt gyldig for kunnskapsbedrifter. Opticom hadde i fjor en omsetning på rundt 14 mill. kr, men hadde ved årsskiftet en børsverdi i milliardklassen. Eierne og lederne av bedriften har måttet flytte ut av landet fordi de med sin beskjedne inntjening ikke har noen mulighet for å betale formuesskatten. En rettferdig beskatning i den nye økonomien må finne andre former. Det er et «must». Denne utviklingen har som nevnt skjedd helt utenom det politiske rommet. Det behøver ikke være et problem i seg selv. Det som imidlertid er et problem, er at de politiske beslutninger i økende grad oppleves som irrelevante av flere og flere mennesker i landet vårt. Det betyr at myndighetene må gå inn og analysere og drøfte de politiske og samfunnsmessige konsekvenser av IT-revolusjonen. Myndighetene må beskrive hva man kan gjøre, og foreslå hva man ønsker å gjøre. De land som lykkes best i den nye økonomien, vil være de som best kan gi svar på disse spørsmål. Det børe være et hovedtema i den redegjørelsen Regjeringen skal komme med til Stortinget.