Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-27:
La meg først få takke saksordføreren for jobben, selv om jeg hadde håpet at vi i dag kunne ha hatt to saker med et enstemmig storting. Dette er et viktig spørsmål for veldig mange elever, og som jeg vil komme tilbake til, statsråden har jo selv meddelt at han egentlig er enig i det som er forslagenes intensjon. For å løse utfordringene i norsk skole er tilpasset opplæring et helt avgjørende virkemiddel. Tilpasset opplæring skal egentlig være en reell rett etter Kunnskapsløftet, men det viser seg at rammene for dette innenfor Kunnskapsløftet kan være for snevre. I mange enkeltsaker som vi har fått presentert i mediene den siste tiden, viser det seg at fleksibiliteten er utilstrekkelig. Det er derfor nødvendig å gjennomføre konkrete tiltak for å bedre situasjonen. Elever som er mer praktisk enn teoretisk anlagt, sliter ofte i grunnskolen fordi opplæringen i det alt vesentlige naturlig nok er teori. Derfor fremmer Fremskrittspartiet forslag om at en ved lovendring skal sikre muligheten for å åpne for ulike praksisordninger også i grunnskolen. Vi er glad for at en samlet opposisjon står sammen om dette forslaget. I media har vi sett en rekke eksempler på elever som ikke får tilpasset opplæring – ikke bare de elevene som faglig henger litt etter sine klassekamerater, men også de elevene som det sies er for flinke. Det skal dreie seg om omtrent 5 pst. av elevene som trenger tilpasset opplæring spesielt, fordi de er flinkere enn de øvrige elevene. Kunnskapsløftet skulle endre norsk skole fra å være en gjennomsnittsbasert skole hvor alle skulle lære akkurat det samme uavhengig av eget faglig nivå, til en skole hvor man skulle løfte alles faglige nivå uavhengig av utgangspunkt. Men nå ser vi at f.eks. elever i barneskolen som er utrolig dyktige i matematikk, og som antakelig ville ha slått meg ned i støvlene, ikke får lov til å ta fag utenfor grunnskolen. En elev som er kjempegod i matematikk, går i 6. eller 7. klasse, kan i dagens system ikke ta matematikk på videregående nivå uten samtidig å miste retten til fortsatt matematikkopplæring i grunnskolen. Dette er en mangelfull fleksibilitet som gjør at elevens stilling i utdanningssystemet blir svekket, og det bør endres. Den innstillingen som ligger til behandling nå, ble avgitt 14. mai. Fire dager etter stråler kunnskapsministeren fra forsiden på Aftenposten og lover å gi eliten et skoletilbud – egentlig helt i samsvar med det som er Fremskrittspartiets forslag i denne saken. Da er det underlig at ikke statsråden bad stortingskameratene sine om å støtte de forslagene, fire dager før Aftenpostens oppslag. Jeg tar det derfor mer eller mindre som en selvfølge at regjeringspartiene i dag vil stemme for Fremskrittspartiets forslag i salen. Hvis ikke vil Stortinget allerede ha nedstemt forslag som statsråden har lovet at han skal støtte. I Aftenposten 18. mai står det også om en jente som går i 1. klasse. Hun kjeder seg på skolen fordi hun var ferdig med matteboken allerede da hun var seks år. Nå er hun altså blitt syv. Jenta sier: «Jeg likte det så godt, men det er kjedelig at jeg ble så fort ferdig». En seksåring som vil suge til seg mer kunnskap, opplever altså at skolen ikke klarer å fylle forventningene hennes. Da hjelper det lite med en ny stortingsmelding – etter fire år med SV-vakt i Kunnskapsdepartementet. Jeg kan selvfølgelig ta den litt overbærende tonen, ønske statsråden velkommen etter og si at det er fint at SV, til og med, erkjenner at man må legge til rette for de flinke elevene på en bedre måte. Men det er for alvorlig til å la det ligge. Det er en viktig forskjell på Fremskrittspartiet og statsråden. Vi handler, mens Solhjell prater. Statsråden sier f.eks. i Aftenposten 18. mai: «Dette er et ganske stort problem i norsk skole. Når jeg tar dette opp i foredrag, opplever jeg at mange synes det er godt at noen endelig snakker åpent om temaet». Det er på tide å slutte å snakke; vi må ta frem hammeren og begynne å handle. Det har statsråden anledning til å gjøre i dag. Hvis forslagene til Fremskrittspartiet blir vedtatt i dag, kan statsråden allerede i morgen igangsette det arbeidet han i Aftenposten sier at han brenner for. Hvis vi skal vente på stortingsmeldingen som statsråden har varslet i juni, vil ikke statsråden kunne sette i gang dette arbeidet før langt ut i november. Og med respekt å melde, da håper jeg vi har en ny statsråd i Kunnskapsdepartementet. Elevene må altså gå et nytt skoleår i møte – uten at Solhjell kan oppfylle sine løfter. Elevene må fortsatt slite for sin rett til tilpasset opplæring. Det går ikke an! Det er ikke handlekraft, det er handlingslammelse. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene Fremskrittspartiet står alene eller sammen med andre om.