Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-08:
La meg først replisere til både representanten Foss og representanten Hagen at det etter min og etter posisjonens vurdering ikke framkommer noen sterk kritikk av statsråden. Hadde det gjort det, hadde vi selvfølgelig ikke vært med på innstillingen. Innstillingen reflekterer en helt nødvendig presisering av noe som kom fram med bakgrunn i det tragiske som skjedde i Meymaneh i november i fjor da en ung norsk soldat mistet livet, og en ble hardt skadet. Dette avstedkom den diskusjonen som vi så i offentligheten, og det er helt riktig det som saksordføreren påpeker. I forhold til den dramaturgi som var i pressen, og den opphetede diskusjonen som var, har saksordfører Lånke levert en nøktern og skikkelig innstilling som en samlet komite kan stille seg bak, nettopp fordi den er balansert og skikkelig. Den har tatt tak i det som er sakens utfordringer. Det er helt riktig. I dette ligger det at vi på grunn av de episodene som skjedde i Meymaneh, og det som framkom i diskusjonen rundt Rosén og høringen om dette, har vært nødt til å presisere at noe kunne ha vært gjort annerledes. I det ligger det i hvert fall ikke sterk kritikk. I det ligger det bare en nødvendig erfaringsinnhenting. La meg også understreke at dette er et politisk ansvar. Det er selvfølgelig forsvarsministerens og forsvarsledelsens ansvar å gjøre det man kan for å ha en beredskap som gjør at våre soldater har tilgang til en best mulig sanitetstjeneste ved operasjoner i utlandet. Man kan aldri gardere seg mot hva som kan skje i Afghanistan eller andre steder. Nettopp derfor er det så viktig at man sørger for at man har høyest mulig medisinsk og sanitetsmessig beredskap. En samlet komite er enig i at det er viktig at sikkerheten for våre soldater alltid skal være høyest prioritert. Samtidig er vi også samstemte i at det som sagt ikke er mulig å gardere seg. At det vil skje igjen, er vi vel også innforstått med når man deltar i så risikofylt krigføring som i områder i Afghanistan. Norske myndigheter skal legge til rette for rammevilkår som gjør at Forsvaret er i stand til å utføre medisinsk hjelp, kirurgisk hjelp og akuttmedisin på et høyt nivå. Det betyr en god og tilgjengelig legedekning og sanitetskompetanse. Det vil - det ser vi jo - være helt avgjørende i kritiske situasjoner. Det denne saken også har vist, er at det har vært vanskelig å rekruttere medisinsk personell til Forsvaret. Det har vært en utfordring. Det framgår også av innstillingen at det har vært mange ulike årsaker til det - både at det har blitt farligere å dra til Afghanistan, at sanitetsoppdrag i Afghanistan handler om å tiltrekke seg en knapp spesialistressurs, og at oppdraget i Afghanistan i liten grad har vært meritterende og i liten grad har gitt faglig oppdatering. Derfor er det positivt at forsvarsministeren og helseministeren har inngått en avtale, som det ble opplyst om 5. februar, der man sammen med Legeforeningen har gjort en avtale som sikrer kirurgi på kort sikt. Etter hva jeg forstår, har man nå også sikret mer langsiktige avtaler med helseforetakene som gjør at den situasjonen vi i noen uker hadde, nemlig at det ikke var kirurger til stede, nå for framtiden er løst. Det er en meget tilfredsstillende situasjon, og en samlet komite er glad for at det som var utfordringen, nå synes å være løst. Den situasjonen som oppstod, skyldes heller ikke økonomi, selv om det har vært en del av det, for det viser seg nå når man har sett igjennom saken, at det var stilt økonomiske ressurser til rådighet. Grunnen til at mye av dette var krevende, var rett og slett at det var vanskelig å rekruttere spesialkompetanse innenfor kirurgi og akuttmedisin. Det var faktisk hovedårsaken til at man ikke klarte å ha tilstrekkelig kirurgisk beredskap. Komiteen har også kommentert fratredelsesavtalen mellom Forsvaret og generalmajor Rosén. Under høringen kom det fram ulike syn på det som har skjedd - det viser jo også denne debatten. La det ligge, men jeg er enig i det som flere har sagt - og som også forsvarsministeren har sagt - at en passus i denne avtalen nok kunne ha vært formulert på en annen måte. Det er viktig å understreke at den generelle ytringsfriheten selvfølgelig også gjelder for Forsvarets ansatte. Det betyr at man også kan delta i en offentlig diskusjon om prioriteringer og synspunkter rundt Forsvaret - det kan man selvfølgelig. Og hvis man velger å lese avtalen sånn som enkelte har gjort, kan det forstås som en - skal vi si - inngripen i den generelle ytringsfriheten. La meg understreke at jeg antar uten videre at det ikke var meningen med avtalen, men at man burde ha formulert seg litt annerledes, det tror jeg alle ser.