Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-11-12:
Dagens tema er helt sentralt. Til forrige taler vil jeg si at det siste man bør gjøre, er i hvert fall å legge handlingsregelen død. Det tror jeg vil være et meget alvorlig signal ut i den internasjonale verden, som vi faktisk lever i. Norge har en helt unik situasjon, og det er et godt land å bo i. Og selvfølgelig er det det fordi vi realiserer og gjør en oljeformue som ligger langt under bakken, ganske likvid gjennom Pensjonsfondet. De aller fleste andre land som har opplevd den situasjonen, har ikke et velutviklet velferdssamfunn med en ganske bred verdiskaping og et bredt næringsgrunnlag som fundament når man kommer inn i det og får en enorm verdirikdom, og så blir dét det eneste benet man står på. Vår utfordring er at vi ikke må gå i den retningen som mange av de andre oljeavhengige land er i, helt naturlig. Pensjonsfondet skaper også utfordringer ved at det skaper en type tornerosesøvn. Vi har rost oss selv av at vi har vært veldig flinke til å takle finanskrisen og alt det. Men vi vet jo også at Pensjonsfondet skaper en illusjon, for det er mange andre land som har store pensjonsfond, men de er spredt på private hender, de er ikke samlet på statens hånd. Det at vi har samlet det på statens hånd og dermed skaper inntrykk av at vi har en sånn enorm formue, gjør at omstillingstiltakene som finansministeren har varslet, ikke blir enklere å få forståelse for. Jeg ser med stor forventning fram til mange av de diskusjonene vi skal ha rundt hvordan vi skal klare å videreutvikle vår verdiskapingsevne i kombinasjon med en så markert oljeøkonomi som vi har. Da synes jeg det er ganske interessant å registrere at alle, både statsminister, finansminister og næringsminister, nå er ganske aktive i å avskilte tidligere finansminister, og diskuterer helt andre utfordringer enn det statsbudsjettet som Stortinget fortsatt ikke har vedtatt, egentlig adresserer. Det er jo ganske interessant at man nå har flyttet seg ett år fram i tid, før man har vedtatt det budsjettet som ligger der. Under finanskrisen var det stor enighet om at man måtte sette inn tiltak, men det var innretningen, med et sterkt fokus på offentlig sektor, som var Høyres hovedkritikk, og det som også representanten Sanner var inne på, at man skulle ha mulighet til å reversere tiltakene. Vi ser i dag hvor vanskelig det er å reversere den type tiltak når man retter de inn mot offentlig sektor. Statsbudsjettet avslører at man stort sett strammer inn overfor privat sektor igjen, og så er utgiftsveksten i offentlig sektor enorm. Vi skal heller ikke glemme at finanskrisen skapte en flukt fra de små land, valutamessig, og at Norge «nøt godt av» en utrolig svak valuta. Nå er situasjonen helt annerledes. Man er på tur til å få igjen stabiliteten i finansmarkedet, og valutaen kan synes som om kommer til å styrke seg ganske kraftig. Det er i hvert fall forventningene til bl.a. NHO og mange aktører i markedet. Vi skal ikke diskutere så mye den snøen som falt i fjor – det er jeg enig med finansministeren i. Vi skal rette blikket framover. Derfor er jeg veldig forundret over at han ikke tok tak i en del av de sitatene fra 1991, for de er meget gode. Jeg håper inderlig at han tar med seg det som ballast i ryggsekken når han nå skal i gang med å finne tiltak. For det som nemlig var fokuset den gangen, var at utfordringen ikke lå i offentlig sektor. Utfordringen lå i privat sektor, og jeg hørte ikke den utfordringen nevnt en eneste gang i innledningsforedraget til statsråden. Det ble sagt at 56 pst. av BNP nå er offentlige utgifter, og 25 pst. av statens inntekter kommer fra olje. Som jeg har nevnt tidligere, skaper det ganske store langsiktige utfordringer. Jeg er veldig enig med statsråden i at vi er helt avhengig av at vi lykkes i arbeidslinjen, og vi er helt avhengig av at vi klarer å skape et næringsliv som har vekstkraft og innovasjonsevne. Jeg ser nesten ikke ett tiltak i det statsbudsjettet som ligger til behandling i Stortinget, som angriper akkurat de problemstillingene. Så finansministeren kommer nok helt sikkert til å ha det travelt med å komme med helt andre signaler og innretninger i framtidige budsjetter enn dem vi har hatt de siste årene. Jeg ønsker ham lykke til med den jobben.