trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-07:
For å svare på spørsmålet fyrst: Nei, eg kjem ikkje pr. i dag til å setje dei måla som representanten Høie har sett, for det er ikkje sikkert at det nødvendigvis er den rette måten å gjere det på. Det kan godt hende at det ville vere begrensande mål for nokre etatar. Det vi skal gjere, er å rette fokus mot brukarretting. Difor er «brukarretting» det viktigaste og det første av dei fem stikkorda som Regjeringa har i si fornyingsplattform. Det er brukarretting, i form av at dei offentlege tenestene skal vere tilpassa brukaren, men òg brukarmedverknad, at brukaren er med og påverkar korleis det offentlege tilbodet skal sjå ut. Opningstider er heilt opplagt ein del av det, men det har òg med ein del andre ting å gjere. Og så snakkar vi om kvalitet. Bent Høie snakka om at ein del av dei pengane vi frigjer ved bruk av IKT, kan brukast til å utvide opningstidene. Men det er òg slik at ein del av pengane vi frigjer ved bruk av IKT, rett og slett skal gå til å auke kvaliteten på det som ligg digitalisert. Eg var m.a. i Bergen og opna Bergensregionen på kart. Elleve kommunar, Bergen inkludert, har lagt ut alle digitale kart og planar, reguleringsplanar, slik at entreprenørar og arkitektar som skal planleggje store prosjekt, hentar informasjonen sjølve på nettet. Men dei arkitektane og dei frå næringslivet som var der, sa til meg at dei er heilt avhengige av at kvaliteten på det som blir lagt ut, er god. Når saksbehandlaren no sparar tid ved at han slepp å springe i arkivet og kopiere opp kart til den som kjem for å hente eit kart, kan han bruke tid på å sjekke i aller minste grad at det som ligg ute, faktisk stemmer. Slik får ein auka kvalitet, og for desse brukarane er det heilt avgjerande. Det er faktisk viktigare for dei enn at ein brukar pengane på å utvide opningstida med ein halv time. Det var alt digitalisert, og dei var meir opptekne av kvaliteten. Det tredje stikkordet som denne regjeringa har med seg i fornyingsarbeidet, er «effektivitet». «Medbestemmelse» er det fjerde ordet – det er ikkje nødvendigvis i den rekkjefølgja, brukaren er nummer ein. Det siste er «åpenhet» og innsyn – at innbyggjarane og næringslivet har innsikt i dei avgjerdene som ein tek i forvaltninga. Det er veldig viktig, òg i forhold til spørsmålet her. Eg var inne på at vi skal diskutere opningstider med hovudsamanslutningane. Å få dei med på eit samarbeid om opningstider er veldig viktig, det er ein føresetnad for at vi skal få det til. Eg høyrer at Høgre hadde store planar om å gå i gang med det, eg har ikkje sett noko til dei planane. Eg trur vi skal gå gjennom det fundamentet vi har, for å gjere den jobben vi skal gjere. Men at vi har eit fokus på at dette skal vere så tilgjengeleg som mogleg for innbyggjarane våre og for næringslivet vårt – den visjonen deler eg absolutt med Høgre.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-07:
Lat meg starte med å takke interpellanten for å ha ei noko meir inviterande haldning i debatten enn eit par av dei andre vi har høyrt. Eg set stor pris på den tilnærminga som representanten Høie har til denne etaten. Lat meg seie det slik: Representanten Olemic Thommessen kan jo ikkje ha høyrt godt etter når han framstiller meg som defensiv, med mykje prat og lite handling. For knytt til den aller største reforma som vi skal gjennomføre i dei neste komande åra, nemleg NAV, som gjeld dei to store velferdsetatane våre, Aetat og trygdeetat, har vi, som eg sa, tre konkrete ting som vi skal i gang med. Det eine er at vi skal utvikle standardar for opningstider ved lokalkontora, vi skal etablere eigne brukarsenter som sikrar effektiv og kompetent service over telefonen, og vi skal vidareutvikle digital bruk av dei tenestene som vi kan få på plass innanfor det. Det andre som eg sa, er utviklinga av Altinn og MiSide. Det er klårt at MiSide har eit enormt potensial i seg til nettopp å få til ei døgnopen forvaltning, der vi i fyrste omgang legg inn sju statsetatar, i neste omgang får med oss kommunane og i neste omgang etter der igjen får til ein elektronisk kommunikasjon mellom innbyggjaren og saksbehandlaren, utan at dei må tilpasse seg noka som helst slags opningstid. Det er klårt at her ligg det eit stort potensial. Eg har gitt mykje ros til Morten Andreas Meyer, som var den som hadde den gode ideen, og eg fullfører sjølvsagt det med all den iver og glød som eg er i stand til. I tillegg har eg, som eg sa, allereie invitert hovudsamanslutningane til å vere med og diskutere opningstider. Vi har tallause riksrevisjonsrapportar som fortel oss korleis det går med omstillingar i offentleg sektor som ikkje har med dei tilsette. Det går dårleg. Vi får dårleg måloppnåing, vi får dårleg effektivitet, og dermed får vi dårleg kvalitet i dei tenestene som vi skal yte til innbyggjarane våre. Så vil eg berre seie at det som representanten Bjørg Tørresdal sa om vårt lokaldemokrati og anna, stiller eg meg heilt bak. Elles har eg iallfall ikkje så pessimistisk syn på lokaldemokratiet som Framstegspartiet har. Eg trur at Framstegspartiet sine ordførarar på same vis som SV sine ordførarar er opptekne av at innbyggjarane skal få ei open og brukarvenleg forvaltning i sin kommune, uavhengig av partipolitisk ståstad. Til Trine Skei Grande kan eg berre seie at SV har ein ordførar som sit på biblioteket og møter innbyggjarane sine til opningstider som passar innbyggjarane, slik at den oppmodinga som vi fekk frå Venstre, den har vi på ein måte allereie gjennomført. Vi er svært opptekne av å møte innbyggjarane rundt om, anten vi er statsrådar eller ordførarar, og det vil eg tru gjeld fleire.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2006-03-07:
Aller først vil jeg gi honnør til fornyings- og administrasjonsministeren for et godt og klart svar som vitner om at vi har en statsråd med ambisjoner. Vi er selvsagt opptatt av å se på de fysiske åpningstidene. Men som statsråden så godt beskriver – god tilgjengelighet til offentlige tjenester handler om mye mer. Her som ellers må en evne å ha flere tanker i hodet samtidig. Statsråden varsler nettopp helhetlige grep som skal sikre service til alle grupper innbyggere. Da trengs det ulike gode universelle løsninger, gjerne ispedd litt lokalt tilpasset skreddersøm. Helt nødvendig er det at tjenestene til de ulike forvaltningsnivåene henger sammen på en fornuftig måte, noe som NAV-reformen forhåpentligvis etter hvert vil framstå som et lysende eksempel på. De offentlige servicekontorene må også videreutvikles, det er vi sikkert alle enige om. Også Bent Høie fortjener noe som har et islett av honnør i seg. Om ikke Høyre kan skilte med nevneverdige resultater hva angår endringer i åpningstidene i offentlig sektor gjennom de fire årene de satt i regjering, har vi hørt Høies forklaring: at det ble ikke tid til det på fire år. Jeg synes for så vidt det er greit at det ble med de fire årene. Det er fint at Høie nå engasjerer seg. Høie og Høyre har rett i at det er et forbedringspotensial her, selv om det er mange gode eksempler. Det er viktig at vi legger merke til de gode eksemplene og lærer noe av dem. Dette vil en utålmodig regjering ta tak i. Alt dreier seg ikke om penger, men den kraftfulle påplussingen som det nye stortingsflertallet har sørget for i kommuneøkonomien, og som vi har til hensikt å mer enn videreføre, er også positivt i denne sammenhengen. Lysere økonomiske utsikter for Kommune-Norge gir også lysere utsikter for den offentlige sektor og dermed kanskje òg litt mer lys i rådhusene og i andre offentlige bygg etter at mørket har falt på. Bedre tilgjengelighet til offentlige tjenester er en selvsagt og viktig del av fornyingsarbeidet vårt for å sikre en offentlig sektor som hjelper folk. For å nå målene er det viktig med et godt lagspill med de ansatte i sektoren, ikke minst for å få til den nødvendige fleksibiliteten. Vi spiller òg gjerne på lag med andre som konstruktivt vil være med på å bedre fellesskapsløsningene våre. Også i så måte vil vi gjerne ha døren mer enn på gløtt.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-07:
Representanten Hagebakken sa at han hørte et klart svar fra statsråden. Det er jeg helt uenig i. Hun minnet mest om en konservativ banksjef på 1980-tallet. Liberalisering av åpningstidene kom for mange år siden, nemlig på 1980-tallet. Slik hørtes statsråden ut. Det er et viktig tema representanten Høie her tar opp. Hvem er til for hvem? Politikerne, staten og kommunene er til for Norges befolkning. Det må vi kunne slå fast alle sammen. Selv om enkelte konservative banker har beveget seg i riktig retning – i en positiv retning – når det gjelder utvidelse av åpningstidene, i en mer brukervennlig retning for dem som ønsker å benytte bankens tilbud, er det en grunn til at bankene har gjort dette. De ønsker å gi bedre service til brukerne, og dette bør statsråden ta innover seg. For noen år siden fikk vi ikke kjøpt ferskt brød på lørdager. Alle butikker stengte kl. 13 på lørdager. Det har forandret seg kraftig. Nå får vi til og med kjøpt ferskt brød på lørdager – sågar på søndager. Det skjer en positiv utvikling i samfunnet på det området, og det er der vi, kommunene og staten må følge etter. Det private næringsliv og de som er ansatt der, går lenger og lenger i å vise fleksibilitet når det gjelder utvidede åpningstider. Det skyldes ikke at man ønsker å jobbe ubekvemt, men at man ønsker å gi best mulig tilbud til brukerne og kundene. Den tanken bør vi få inn i offentlig sektor også. I kommunene er de fleste tilbudene nå basert på selvkostprinsippet, og det må bety at innbyggerne nå må kunne forvente, forlange, et bedre tilbud, ikke som vi ofte hører, at kommunene ikke bare har begrenset åpningstid, men at de også enkelte dager helt har stengt mottaket av telefoner. Og hva er begrunnelsen for det? Jo, interne møter og stort arbeidspress. Det er ikke noen grunn for å stenge innbyggerne ute fra kommunen – akkurat som om ikke de private har arbeidspress og interne møter! Men de klarer allikevel å opprettholde et tilbud til brukerne. Det har noe med prioritering å gjøre. Denne utfordringen må vi ta med størst mulig alvor med tanke på brukerne. Jeg synes at statsrådens innlegg var defensivt. Hun ser ikke problemene. Her må vi vise større vilje. Vi må ha vilje og evne til å korrigere og prioritere åpningstider som er mer tilpasset et moderne arbeidsliv og familieliv.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-03-07:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet i denne debatten, for jeg syntes statsråd Grande Røys gav et særdeles godt og offensivt svar, men da jeg hørte representanten Olemic Thommessen si at han blir skremt når omstilling skal gjøres i et nært samarbeid med de ansatte, klarte jeg ikke å la være. Når en representant fra et stort, tidligere regjeringsparti blir skremt når statsråden sier at omstilling skal gjøres i nært samarbeid, klarer jeg ikke å forstå noen ting. Og når en ser den holdningen som Høyre har hatt de siste fire årene, med kutt, kutt, kutt, klaging og et negativt fokus i forhold til kommunesektoren, forstår en at det har blitt satt i gang negative spiraler istedenfor positive spiraler. Forskjellen på dagens regjering og gårsdagens regjering er at vi ønsker å ha et positivt og nært samarbeid både med de ansatte og med kommunene. I fjorårets kommunedebatt bevilget dagens regjering 5,7 milliarder kr til kommunene. Representantene fra Høyre stemte imot. Vi har tillit til og vi har tro på at de lokalt kan klare å forvalte disse midlene, at de lokalt kan klare å finne gode løsninger, som gjør at ikke den lokale skolen blir lagt ned, som gjør at en kan ha litt lengre åpningstid på det lokale servicekontoret, og som gjør at den enkelte innbygger i Stange, i Løten og ellers i landet kan få et bedre tilbud, nært seg selv, som skaper større fleksibilitet. Jeg håper at Høyre legger fra seg tonen om at det er negativt å ha samarbeid med de ansatte i offentlig sektor.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-03-07:
Folk er ikke kommet på plass ennå.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
På vegne av stortingsrepresentantene Per-Willy Amundsen, Åge Starheim og meg selv ønsker jeg å fremme et representantforslag om skjerpede krav til revisorers uavhengighet i kommunal sektor.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Det er et oppfølgingsspørsmål til statsråd Haga. Vi er alle opptatt av en positiv utvikling i kommunene. Spør vi kommunene, får vi ofte det svar at de ønsker vei, vei, vei og egen rådighet over kommunen, og det betyr utvikling av kommunen. Men de opplever det motsatt, med store begrensninger. Man kan ikke behandle alle kommuner som om de ligger rundt Oslofjorden. Ser ikke statsråden at differensiert arealpolitikk kan være viktig – et viktig virkemiddel for en positiv utvikling av kommunene, og ikke en begrensning? Statsråden snakket jo selv om ikke å tre løsninger ned over hodet på kommunene.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Mitt spørsmål går til arbeids- og inkluderingsministeren. Regjeringen har ved gjentatte anledninger lovet å redusere fattigdommen. I dag har vi 246 000 minstepensjonister, som ifølge Pensjonistforbundet har en inntekt som er under det som defineres som fattigdomsgrensen. Det er liten tvil om at den økonomiske hverdagen og levekårene for mange minstepensjonister er vanskelige. Jeg har selv fått en rekke henvendelser fra minstepensjonister som sier at de har det så stramt økonomisk at de ikke har anledning til å gå til tannlege, hente forskrevne medisiner på apoteket, spise middag hver dag, kjøpe julegaver til barn og barnebarn eller ha noen form for atspredelse, slik som kaffebesøk og ferie, som vi andre tar som en selvfølge. Fremskrittspartiet mener at mange av dagens minstepensjonister lever et uverdig liv og har en uverdig økonomisk hverdag. Derfor har vi ved flere anledninger foreslått bl.a. å øke minstepensjonen. Fremskrittspartiet mener at pensjonistenes tidligere innsats i samfunnet ikke må glemmes. Mye kan tyde på at Regjeringen har glemt nettopp det. Regjeringens nye forslag til pensjonsreform vil føre til at minstepensjonen blir lavere. Det er også dokumentert av professor i trygdemedisin ved Universitetet i Oslo Bjørgulf Claussen. Mener virkelig statsråden at det er verdig at flertallet av minstepensjonistene skal leve under fattigdomsgrensen? Og hva vil statsråden gjøre for å forhindre dette?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker for svaret. Det er interessant når statsråden nevner den nye pensjonsreformen. Som sagt har professor i trygdemedisin Bjørgulf Claussen nylig uttalt at den nye pensjonsreformen vil føre til økt fattigdom. Hvis Regjeringen har som mål å redusere fattigdommen, kan den ikke holde minstepensjonene så små som det legges opp til, uttaler han. Han har også gått gjennom og regnet på dette, og sett nærmere på ulike tall. Det er jo slik at en god del av det som ligger i reformen, også vil ha virkning for dem som er minstepensjonister i dag – økningen i pensjonen blir mindre ved at man skal ha et snitt av lønns- og prisvekst i forhold til systemet i dag. Hvis man legger dette til grunn, vil, som professoren peker på, et kutt som det det legges opp til i den nye reformen, gi en pensjon på 91 000 kr ut fra dagens verdi. Det vil si at hver minstepensjonist vil være fattig, uavhengig av hvilken definisjon man legger seg på. Mener statsråden at det er en verdig inntekt for landets minstepensjonister?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Regjeringen har ved flere anledninger sagt at det viktigste grepet med NAV var å få flere i arbeid og færre på trygd. Samtidig har man også sett i velferdsmeldingen at man skal bruke tid på å få kvalifisert sosialhjelpsmottakerne til å kunne gå ut i arbeidslivet. Som Foss peker på, er det en del steder i Oslo der man har gjort forsøk, og på Sagene har også forsøket vært svært positivt. Man har fått sosialhjelpsmottakerne ut og tilbake til arbeid. Kan statsråden garantere at man får fortsette de forsøkene som pågår? Og vil statsråden vurdere å utvide denne forsøksordningen, når den er så vellykket som den er, og når den når målsettingen om å få disse sosialhjelpsmottakerne ut i arbeid?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Det er jo et viktig tema som representanten tar opp. Svaret mitt må først og fremst gå i retning av at hovedgrepet fra Regjeringen vil være å sørge for endringer i pensjonssystemet når det gjelder problemet knyttet til minstepensjonsfella, som jeg vil være opptatt av å kalle det. Vi kan jo starte arbeidet for å sørge for at det forsvinner. Det egentlige dilemmaet i dagens pensjonssystem er at svært mange har jobbet mye, særlig kvinner – de har kanskje kommet sent i gang i arbeidslivet, de har etter hvert jobbet mye, men kanskje ikke full tid. Så ser vi at dagens pensjonssystem er utformet slik at man allikevel blir minstepensjonist, selv om man over år har betalt inn til tilleggspensjon i folketrygden. Det store, viktige grepet for å gjøre noe med det er å legge om pensjonssystemet, slik at vi i framtiden får et pensjonssystem hvor man sørger for at det jeg kaller minstepensjonsfella, avvikles. Regjeringen har nylig lagt fram en stortingsmelding der vi nettopp tar de grepene som vil forhindre at vi i framtiden får en slik minstepensjonsfelle. Den nye folketrygdmodellen handler om at man får opptjening fra første krone. All opptjening teller med. Man får opptjening hvis man har fravær fra arbeidslivet knyttet til omsorg, og man får opptjening hvis man har fravær fra arbeidslivet knyttet til verneplikt. Det betyr at hvis man med framtidens pensjonssystem skal kunne bli minstepensjonist, må man ikke ha jobbet én eneste dag, man må ikke ha hatt omsorgsoppgaver, og man må ikke ha vært i det militære. De som da blir minstepensjonister, mener jeg det er rett skal bli minstepensjonister.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
For det første er det jo interessant at det er en representant fra Fremskrittspartiet som tar opp dette spørsmålet. Det skal bli spennende å se hva som omsider blir pensjonsmodellen til Fremskrittspartiet. Så langt har jo Fremskrittspartiet lagt seg på en modell som handler om at alle skal bli minstepensjonister, at folketrygdens bidrag skal være slik at alle bare får en grunnpensjon fra staten, og så må man selv ta ansvaret for tilleggspensjoner. I den grad noen bør føle seg truffet ved angrep fra andre partier, har ikke jeg oppfattet det annerledes enn at det siste partiet som bør fremme den kritikken, er Fremskrittspartiet. Men så er det viktig å si at det i pensjonsreformen er lagt til grunn at en minstepensjon skal reguleres i tråd med lønnsutviklingen. Det er ikke indeksbasert regulering av minstepensjonen – altså miks av lønn og pris – men utgangspunktet for regulering av minstepensjonen skal også i framtiden være lønnsutviklingen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Høyre har jo sittet i regjering i fire år og hatt muligheten til å fremme dette forslaget, uten å ha gjort det. Nå ser jeg i avisene at Høyre i opposisjon nå planlegger å fremme det. Det er viktig for meg å si at Regjeringen har lyst til å se alle forslag før den tar stilling til dem – så vi skal gå gjennom forslaget når det er fremmet. Dette er et forsøk på å gi et positivt svar, i den forstand at jeg ikke her og nå vil avvise et forslag som ennå ikke er fremmet i Stortinget. Vi skal gå grundig inn i det og se på fordeler og ulemper. Jeg tror at Regjeringen og Høyre i prinsippet iallfall er veldig enige om at vi må skape et pensjonssystem med mye større grad av fleksibilitet. Derfor mener jeg at hovedgrepet i pensjonsreformen nettopp er at en i framtiden kan kombinere arbeid og pensjon fullt ut, med full fleksibilitet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg kunne i og for seg godt ha gått inn i en debatt om formuesskatten i mange fora. Men jeg vil reservere meg mot å gå inn i den debatten, for jeg mener at alle spørsmål knyttet til skattesystemet og skattepolitikken må stilles til den statsråden som har ansvaret for det. Jeg velger derfor ikke å gå inn på en argumentasjon for og imot de formuesskattgrepene som Regjeringen har tatt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Som jeg nettopp svarte, synes jeg det er vanskelig for en som ikke har det ansvaret i Regjeringen, å delta i en debatt om skattesystemet. Det spørsmålet mener jeg en må stille til finansministeren. Spørsmål knyttet til høye boutgifter er det også en annen statsråd, som her er til stede, som har et ansvar for. Men jeg har lyst til å si at vi har en beredskapsgruppe i Regjeringen knyttet til å følge med på utviklingen av strømprisene. Hvis de skulle vise seg å bli så ille som mange har spådd, skal vi iverksette tiltak for å kunne bidra til at folk, ikke minst de med dårlig råd, skal kunne håndtere den situasjonen som oppstår, slik at folk ikke skal fryse i sine hjem. Ellers er det – nok en gang – interessant å høre at det nå er et voldsomt engasjement fra tidligere regjeringspartier knyttet til et løft for minstepensjonistene. Det er i så fall et nytt engasjement som kommer til uttrykk i dag.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg er først nødt til å få understreke at slik som jeg har lest forslagene fra Fremskrittspartiets representant i Pensjonskommisjonen, og også Fremskrittspartiets standpunkt knyttet til behandlingen av Bondevik-regjeringens pensjonsmelding, har det handlet om et system som har en flat pensjon til alle. I mitt vokabular kan en da gjerne velge å formulere det på en annen måte, og det er at alle skal bli minstepensjonister. Det er til dramatisk forskjell fra det som Regjeringen foreslår, som er et system som handler om at alle som har hatt inntekt, skal få tilleggspensjon. En legger altså opp til et system som stimulerer til å jobbe. Derfor mener jeg det er berettiget av meg å problematisere at Fremskrittspartiet, som er opptatt av minstepensjonistene – det skal partiet absolutt ha – i prinsippet går inn for et system i framtiden som vil gjøre alle til minstepensjonister.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Det er et viktig spørsmål representanten Foss nå tar opp. Først: Jeg har lyst til – det er begrenset tid her – å starte med å svare at vi er enige om at vi skal gjennomføre en NAV-reform. NAV-reformen handler jo om at både statlige og kommunale myndigheter skal legge alle sine ressurser inn i et felles kontor. De som jobber på kontoret, uavhengig av om de før jobbet i Aetat, i trygdeetaten eller på sosialkontoret, kan delegere seg imellom og fritt disponere disse tiltaksmidlene, med ett unntak, og det er varig uføretrygd. En person som før jobbet på sosialkontoret, kan i framtiden ha full anledning til å gi tiltak som egentlig opprinnelig er knyttet til den gamle Aetat. Hvor pengene kommer fra, vil i framtiden være uviktig, i den forstand at det vil være det fellesskapet som ligger på NAV-kontoret, som vil avgjøre hva slags tiltak den enkelte bruker skal ha. Og det er brukerens behov som bestemmer tiltak, ikke hva slags inntektssikring vedkommende har, og hvor tiltaksmidlene opprinnelig kommer fra, om de kommer fra staten eller fra kommunen. Så jeg håper at jeg og Foss er enige om at når vi har fått rullet ut NAV-reformen, blir debatten om oppgavedifferensiering litt gammeldags, i den forstand at om pengene kommer direkte fra NAV til NAV-kontoret, eller fra NAV via kommunen til NAV-kontoret, ikke er det viktige. Så er jeg enig med Per-Kristian Foss i at det er noen spennende forsøk i Oslo – som hele NAV-reformen har hentet veldig mye inspirasjon fra – som er slik at de ligger an til å kunne avvikles før den aktuelle bydelen får NAV-kontor. Jeg har hatt et møte med byrådsleder Erling Lae, der jeg har sagt at dersom det er noen bydeler som er i en slik forsøkssituasjon og risikerer å få avviklet forsøket før de får NAV-kontor, er jeg villig til å se på det.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg skal prøve å være presis, for dette er viktig. Jeg har sagt til byrådsleder Erling Lae at dersom det pågår forsøk i bydeler i Oslo som vil være avsluttet før den samme bydelen eventuelt har fått NAV-kontor, er jeg, på initiativ fra Oslo kommune, villig til å se på å videreføre forsøket i de aktuelle bydelene. I utgangspunktet er jeg svært positiv til det, for jeg ser at det er viktig at vi ikke får en stopp i forsøksperioden og så skal i gang igjen når NAV-kontoret er på plass. Men så tror jeg det er viktig å understreke at så vidt jeg vet, med forbehold, er det ikke 100 pst. bestemt hvilke bydeler i Oslo som vil få NAV-kontor i 2007. Dersom Oslo nå har bestemt det, kan vi allerede nå svare på henvendelser fra Oslo kommune. Hvis det ennå ikke er bestemt, må vi ta stilling til det når det er bestemt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Så vidt jeg vet, er Sagene en av de bydelene som har etablert NAV-kontor. Det er to bydeler i Oslo som etablerer NAV-kontor i år. Sagene er så vidt jeg husker en av de bydelene. Der er vi jo i den situasjonen at man har et fellesskap, bestående av dem som før jobbet i Aetat, og de som før jobbet i trygdeetaten og på sosialkontoret. Da er det fullt ut mulig innenfor NAV-reformen å putte alle disse ressursene inn i Sagene NAV-kontor. Så med den type erfaringer man gjorde seg fra prosjektet på Sagene – som jeg kjenner veldig godt, og som jeg tror har inspirert både meg og tidligere statsråder med mitt ansvarsområde – kan det fullt ut være mulig innenfor NAV-reformen ikke å drive et forsøk, men å drive den virksomheten som har skjedd på Sagene, som et permanent opplegg. Men det betinger jo at Oslo kommune også vil legge inn de delegasjonsmulighetene som ligger i NAV-systemet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Ja, Høybråten peker her på kjernepunktet i NAV-utfordringen. Jeg mener at vi i fellesskap, både posisjon og opposisjon, gjør veldig mye for å tilrettelegge. Men sannhetens øyeblikk er jo det som skjer der ute. Det som egentlig berøres litt av de to foregående spørsmålene også, er jo å få til dette NAV-kontoret der en får revet veggene. Det handler litt om at vi må endre folketrygdloven og slike ting, men det handler også om at det i hver enkelt kommune skal inngås en avtale mellom staten og kommunen. Da må ikke minst den lokale kommune også være innstilt på å gi vide fullmakter på sitt budsjett og sitt system inn i det NAV-kontoret, og staten må på samme måte gjøre det. Jeg har sagt fra til staten at vi skal gi vide fullmakter, og delegere. Men det er klart at vi kan oppleve at mange kommuner er skeptiske, og da tror jeg vi er der hen at vi må få til noen gode kontorer som fungerer skikkelig, slik at vi etter hvert kan få justert samarbeidsavtaler som eventuelt ikke fungerer godt nok.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Takk for gode ord. Jeg må vel innrømme å huske en fortid på den motsatte talerstol der jeg ikke alltid var like god til det. Derfor merker jeg meg det også når det kommer nå. Det som er utfordringen vår, er at vi skal bygge en ny NAV-kultur som ikke baserer seg på den kulturen som var i gamle trygdeetaten, ikke basere seg på den gamle kulturen som var i Aetat, og heller ikke basere seg på den kulturen som var på de gamle sosialkontorene. Nå skal vi bygge den nye, den felles NAV-kulturen. Jeg synes Høybråten sa det godt da han sa at det er en kultur som skal være mindre opptatt av regler og ordninger og mer opptatt av brukerens behov, der saksbehandlerne bokstavelig talt må få nesen opp av regelboka og øynene opp på brukeren. Så må vi tørre å gi dem fleksibilitet, tørre å avlaste reglene slik at de kan skreddersy de pakkene brukeren trenger, altså bygge regelstyringen ned til fordel for brukerperspektivet. Det er lett å si, men vanskelig å få til, men vi skal prøve alt vi kan.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Det var et Dokument nr. 8-forslag – det het det før i tiden, det heter nå representantforslag – fra bl.a. Bjørg Tørresdal og Jon Lilletun, var det vel, som var utgangspunktet for den politikkendringen vi nå er i ferd med å gjennomføre på dette området. Jeg sier meg enig i den måten Tørresdal beskriver det på, at i framtiden skal barns botid i Norge tillegges større vekt, barns situasjon skal tillegges større vekt i utlendingsforvaltningen. Der er det slik at vi nå har et forslag til ny forskrift ute på høring. Høringsrunden er nå enten nettopp avsluttet eller snart avsluttet. Så skal vi gå gjennom høringsuttalelsene med sikte på at vi skal iverksette forskriften til våren. Det jeg da har gjort, er at jeg har bedt UNE stille alle saker i bero for barn som har bodd lenger enn tre år i Norge. Det er vel helt sikkert at den framtidige forskriften ikke vil gå på tre år, men for å kunne identifisere en mulig målgruppe har vi gjort det slik. UNE har sagt at det betyr at deres utgangspunkt er at det skal ikke gjennomføres tvangsutsending av barn i den gruppen. Så så vi, som Tørresdal sier, at det skjedde noe i forrige uke knyttet til to unger fra Kosovo. Da vi oppdaget det, var det umiddelbar kontakt fra vår side med UNE, der vi presiserte det brevet jeg hadde sendt over til UNE. Det førte til at vi fikk snudd, og guttene fikk returnere – jeg tror det var i Bulgaria vi greide å stoppe dem. Utgangspunktet er selvfølgelig at dette ikke skal skje, og derfor var det også vi grep inn.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg fikk ikke tid i stad til å si at jeg er enig i at vi må ha en dialog med politiet om at utsendelse slik det skjedde i Stokmarknes, må vi så langt som mulig unngå. Så til det andre spørsmålet. Min holdning til det er at det er åpenbart at vi fra statens side ikke greier å få tilskuddssystemene våre til å fungere. Over mitt budsjett skal vi gi et integreringstilskudd som i prinsippet skal være tilstrekkelig til å få til bosetting i kommunene. Så har vi en utfordring med hensyn til funksjonshemmede barn. Der er det et tilskuddssystem, som vel ligger i Kommunal- og regionaldepartementet, for å kunne ta hånd om kostnadene knyttet til kostnadskrevende brukere. Det fører til at mitt tiskudd – altså tilskuddet over Arbeids- og inkluderingsdepartementet – forsvinner. Og jeg tror ikke at det er mulig å ha et slikt system, for det fører til at vi ikke får bosatt funksjonshemmede, om de er barn eller voksne. Så jeg er innstilt på å gå i en dialog i Regjeringen med sikte på å få dette tilskuddssystemet til å fungere bedre, og sånn sett få bosettingen i gang også for funksjonshemmede.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Den første delen av spørsmålet er den enkleste. Saksbehandlingstiden handler veldig ofte om ressurser, altså at vi greier å ha nok folk til å behandle de sakene som kommer til UDI og inn i UNE-systemet. Det vi ser nå, er jo at selv om antallet asylsøkere har gått noe ned, så er de sakene vi får, mer kompliserte og mer krevende å gå inn i, og derfor har vi også i Regjeringens forslag til budsjett for neste år i vesentlig grad styrket både UDI og UNE, med sikte på økt kvalitet som følge av Graver-kommisjonens rapport, men også som følge av behovet for å få ned restansene, altså få ned saksbehandlingstiden. Når det gjelder den andre delen av spørsmålet, er det enkelt å ønske seg at saker skal avgjøres fortere i ankesystemet, og jeg har gitt uttrykk for at vi skal se på mulighetene til det. Men det er krevende å få det til i praksis. Derfor er det et tema som vi i sin fulle bredde først greier å behandle i forslaget til utlendingslov, som kommer på nyåret.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Da tror jeg svaret må være at alt dette kommer vi tilbake til når vi legger fram forslag til ny utlendingslov, der både regler knyttet til familiegjenforening og spørsmål om aldersgrense, underholdskrav m.m. er viktige tema. Dette jobber vi nå intenst med. Nå er vi ferdige med pensjonsmeldingen, og vi er ferdige med meldingen om arbeid, velferd og inkludering, så nå er det fullt trykk på å lage forslag til ny utlendingslov, som kommer til Stortinget i månedsskiftet februar/mars neste år.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
President, jeg takker for det! Jeg har lyst til å si at jeg er veldig enig i den gode beskrivelse Bent Høie gir, at vi trenger en mental snuoperasjon knyttet til hva som er knapphetsgoder. Vi har alle sammen vokst opp i en tid der vi hele tiden har snakket om kampen for å skaffe nok arbeidsplasser til norsk arbeidskraft, mens vi nå i stadig større grad snakker om kampen for å skaffe nok arbeidskraft til eksisterende arbeidsplasser. Det er en ganske svær mental snuoperasjon vi må igjennom. Nå vil jeg si at de rapportene jeg som arbeidsminister får, ikke i dag først og fremst er knyttet til at offentlig sektor ikke greier å rekruttere, selv om det er en del utfordringer i Oslo, særlig innen helse- og sosialsektoren. Knapphetsfaktoren rapporteres først og fremst fra det private næringsliv. Derfor kan en si at utfordringene i veldig stor grad er knyttet til både det kortsiktige og langsiktige: langsiktig å mobilisere en større del av vår egen arbeidskraft, kortsiktig å jobbe målbevisst på arbeidsinnvandringen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Det er satt en aldersgrense på 26 år for å få stønad til hjelpemidler til trening, stimulering og aktivisering. Fra 1996 fikk barn og ungdom inntil 18 år rett til denne typen hjelpemidler, og aldersgrensen ble i statsbudsjettet for 2003 hevet til 26 år. Begrunnelsen for dette var å gi stønad også til dem som blir uføre i ungdommen, spesielt trafikkskadde. Denne typen hjelpemidler er med på å begrense de medisinske og sosiale skadevirkningene en slik uførhet medfører. Det anses som spesielt viktig at barn og ungdom får denne typen hjelpemidler. Trimsykler er imidlertid ikke lenger en del av sortimentet på hjelpemiddelsentralene, dvs. at heller ikke barn og unge under 26 år lenger kan få stønad til trimsykler som hjelpemiddel til trening, stimulering og aktivisering. I statsbudsjettet for 2004 ble det foreslått visse innstramninger knyttet til stønad til enkelte hjelpemidler som er blitt relativt billige, og som også er vanlige for befolkningen som helhet. Dette ble også gjort for å styrke andre tiltak og derigjennom målrette ordningen bedre. Ergometersykler og andre treningssykler ble som en konsekvens fjernet fra sortimentslistene. Tidligere Rikstrygdeverket, nå NAV, anslo for øvrig i desember 2005 at en generell opphevelse av aldersgrensen for hjelpemidler til trening og stimulering vil føre til en utgiftsøkning i folketrygden på knapt 100 mill. kr. Dersom aldersgrensen kun oppheves for treningshjelpemidler, vil dette medføre en utgiftsøkning på ca. 44 mill. kr. En slik endring av regelverket er imidlertid foreløpig ikke blitt prioritert.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg vil i hvert fall ikke trekke grensen der representanten Jan Sahl nå prøver å trekke den. Grensen går i retning av at alle mennesker, uavhengig av funksjonshemning, skade eller sykdom, må være forberedt på at en del kostnader må en dekke selv over egen trygd, pensjon eller inntekt. Hvis man på grunn av en funksjonshemning, skade eller sykdom kommer borti svært store, eller uforholdsmessig store, kostnader, vil samfunnet ha ordninger som trer støttende til. Derfor finnes det ikke lenger noen ordninger knyttet til å låne seg en trimsykkel. En slik kan vel både jeg og representanten Sahl trenge å komme opp på av og til, men det må vi altså ordne selv, i likhet med alle andre. Men skulle vi noen gang komme i den situasjonen at vi trenger ombygging av bil, elektrisk rullestol eller får den typen utgifter – og det er snakk om 100 000 kr – vil det kunne være sosialt ekskluderende om vi ikke fikk støtte. Men det får vi da støtte til.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
La meg først starte med å si at denne innstrammingen i regelverket ble foretatt av den forrige regjeringen. Det vi nå gjør, er å videreføre den politikken som tidligere statsråd Høybråten gjennomførte da han satt i min stol. Det er punkt én. Det andre er at det er ingen tvil om at vi skal ha en aktiv politikk på hjelpemiddelområdet, rehabiliteringsområdet og habiliteringsområdet. Men jeg tror at skal vi greie å få til det, kan det ikke være slik at alt utstyr for trening og aktivitet osv. skal finansieres av det offentlige – da kan vi i neste omgang si at vedkommende trenger veldig gode joggesko for å komme seg ut og røre på seg. Et par gode joggesko koster i dag ofte mer enn en trimsykkel. Jeg synes det blir veldig kunstig å trekke en grense knyttet til denne typen helt allmenne treningsaktiviteter som Sahl gir uttrykk for.
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-08:
Det er mange ting som nok føles urimelige for dem som er pensjonister, bl.a. det faktum at det er veldig vanskelig og ofte svært ulønnsomt å kombinere arbeid og trygd. I tillegg vet vi at Regjeringen nå gjør det betydelig dyrere for arbeidsgivere å ha eldre arbeidstakere ansatt, ved at det er en dramatisk økning i arbeidsgiveravgiften for dem over 62 år. Tilgangen på arbeidskraft er allerede den største knapphetsfaktor i norsk økonomi. Det haster med tiltak som kan gi effekt raskt. Derfor skal Regjeringen få et glimrende forslag fra Høyre. I dag er det slik at de som har fylt 67 år, og som fortsatt har helse og lyst til å jobbe, blir straffet med en trippelsmell frem til de fyller 70 år – med toppskatt, full trygdeavgift og i tillegg avkortning av pensjonen. Høyre vil derfor foreslå å avvikle denne avkortningen for dem mellom 67 og 70 år. Det vil gjøre det mer lønnsomt å jobbe, Norge vil få mer arbeidskraft, og mange eldre vil få brukt sine evner til beste for seg selv og samfunnet – ja nærmest et Kinderegg, tre ting på én gang. Vil Regjeringen støtte dette forslaget?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Jeg tror at mange er glad for å høre at Regjeringen sier at man skal slippe minstepensjonistfellen, som det er sagt fra statsråden i mange sammenhenger. Det springende punkt er kanskje hva pensjonister vil sitte igjen med til syvende og sist – summen, ikke hva vi kaller minstepensjonen, i tilfelle. For mange, ikke minst for pensjonister, er det å ha egen bolig et stort gode, og hva boutgiftene er, har stor betydning for hva man til syvende og sist sitter igjen med. Regjeringen har jo i to omganger sørget for at formuesbeskatningen øker kraftig for pensjonister. 63 pst. av landets minstepensjonister betaler faktisk formuesskatt, og 20 pst. økning på to år betyr mye for mange. Så mitt spørsmål er: Vil Regjeringen, og statsråden, arbeide for at pensjonistene, særlig minstepensjonistene, også kan komme ut av den pensjonistfellen?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
«Vold og alkohol er dessverre ofte to sider av samme sak. I deler av Oslo sentrum er ansamlingen av skjenkesteder svært tett, noe som utløser behov for betydelig politiinnsats for å sikre ro og orden. Dette er politiressurser som med fordel kunne vært benyttet på annen måte, bl.a. til økt tilstedeværelse i flere bydeler. Det foreligger nå forslag om å redusere antall skjenkebevillinger med 25 pst. i de mest belastede sentrumsgatene. Vil statsråden støtte et slikt forslag i arbeidet for et tryggere Oslo?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Jeg tror ikke jeg er uenig i noe av det som statsråden sa i sitt svar. La meg følge opp ett poeng, nemlig spørsmålet knyttet til rammelovgivningen. I alkoholloven er det nedfelt regler for hvordan bevilling skal gis, og hvordan den skal utøves. Politiet er høringsinstans – akkurat som mange andre er det – i en søknadssituasjon. Jeg er klar over at dette ikke er innenfor justisministerens primære område, men det er en så sterk sammenheng mellom politiets mulighet til å kunne påvirke dette positivt og alkoholloven, at jeg allikevel har lyst til å spørre: Kunne man i en slik vurdering fra Regjeringens side se for seg en styrking av det vi kan kalle politiets innsigelsesrett knyttet til lov og orden og til behovet for å forebygge kriminelle handlinger, en styrking som jeg skjønner at statsråden, i samarbeid med sin kollega, er innstilt på å gjennomføre?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Da har jeg ikke behov for ytterligere oppfølgingsspørsmål.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
«Fra 2001 til 2004 ble det gjennomført et forskningsprosjekt ved Rettsmedisinsk institutt som undersøkte årsakene til plutselig død hos små barn. Prosjektet foreslo forbedrede rutiner for undersøkelser ved plutselig død i sped- og småbarnsalder. I slike tilfeller er grundige undersøkelser viktig både for å gi foresatte god informasjon og for å ivareta rettssikkerheten til barna. Prosjektets anbefalinger har fått støtte fra flere faginstanser. På hvilken måte vil Regjeringen følge opp anbefalingene?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Det er en viktig balansegang som justisministeren peker på i sitt svar. Samtidig er det vel ingen uenighet om – håper jeg – at vi først og fremst må ha barnets interesser for øyet. Slik situasjonen er nå, vet vi at vi har en rekke dødsfall blant små barn som kanskje ikke er blitt fulgt opp på en tilstrekkelig god nok måte. Jeg er glad for at justisministeren snakket om at barn har et ubetinget krav på vern, og at deres rettssikkerhet skal ivaretas. Men også for foreldre i saker der det ikke har skjedd noe kriminelt, kan det være den beste trøst å få vite om årsaken til dødsfallet, slik at de dermed få ro når det gjelder akkurat det. Mitt spørsmål er: Vil man sørge for at organiseringen av oppfølgingen ikke blir slik at man hindrer at det som kan synes å være kriminelle forhold, også kommer politi for øret?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Jeg er klar over at det er en arbeidsgruppe som nå er i sluttfasen med sitt arbeid. Vi har hørt at det kanskje er et litt ulikt syn på hvor en slik – hva skal vi si – oppfølgingsgruppe skal forankres. Mitt anliggende er at vi ikke må komme i en situasjon hvor den organisatoriske løsningen blir slik at den f.eks. ene og alene havner i helsevesenet, noe som vil gjøre at man av og til, dessverre, kan skjule seg bak taushetspliktsbestemmelser. Jeg vil gjerne ha statsrådens klare svar på om han er enig i at en slik organisatorisk løsning ikke må bli fasiten.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-08:
Vi er nok enige om at dagens system for pensjoner må ses på, slik at vi også får færre minstepensjonister, som statsråden har vært inne på. Men jeg vil i større grad fokusere på det som er dagens og ikke morgendagens minstepensjonister. Dagens minstepensjonister har nå framfor seg en vinter med økte strømpriser og har en boligbeskatning som på samme måte har økt for dem. Det er det som på mange måter er poenget framover. Er statsråden villig til å være med og se på et nasjonalt løft for dagens minstepensjonister, i tillegg til at en ser på morgendagens minstepensjonister?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Fremskrittspartiets pensjonsmodell ville gitt minstepensjonistene et betydelig løft. Det er også ganske kjent for de fleste, tror jeg, at Fremskrittspartiet har vært en pådriver for å få økt minstepensjonen, og ikke minst for å få fjernet avkortingen mellom gifte og samboende minstepensjonister. Statsråden snakker mye om den nye pensjonsreformen og minstepensjonsfella, men det hjelper altså ikke dagens minstepensjonister, som har det vanskelig. Svært mange av dem går på sosialkontoret for å få supplerende støtte, og de må ha bostøtte. Jeg vil be statsråden si konkret om han vil være med på å øke minstepensjonen eller fjerne avkortingen mellom gifte og samboende ved neste pensjonsoppgjør.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-11-08:
La meg komplimentere statsråd Bjarne Håkon Hanssen med en velferdsmelding som inneholder mange gode og fornuftige forslag. La meg derfor understreke at den nåværende opposisjonen i Stortinget møter Regjeringen med en helt annen holdning enn den statsminister Stoltenberg uttrykte var den forrige opposisjonens holdning, nemlig å gå mot alt for sportens skyld. Nå kan vi altså samarbeide om mye, og det er mye fornuftig i meldingen. Det står bl.a. beskrevet en veldig fornuftig måte å formidle og møte unge sosialhjelpsmottakere på: med aktivisering, med jobbsøking og med arbeidstrening, som vi har god praktisk erfaring for virkelig gir resultater, både for etniske nordmenn og for dem som vi ofte så vakkert kaller våre nye landsmenn, som det dessverre er for mange av både på trygd og på ulike andre former for støttetiltak. Disse forsøkene er bl.a. hjemlet i lov om arbeids- og velferdsforvaltning, som åpner for å gjennomføre såkalte oppgavedifferensieringsforsøk i kommunene. Da Bjarne Håkon Hanssen var i opposisjon, var han også i Stortinget med på å uttrykke sterk støtte til dette gjennom Innst. S. nr. 198 for 2004-2005, hvor det bl.a. står: «Dette flertallet vil understreke betydningen av at en slik rammeavtale stimulerer til utprøving av ulike samarbeidsmodeller mellom den statlige etaten og kommunene med tanke på at det totale virkemiddelapparat kan brukes på en mest mulig effektiv måte sett fra brukerens side.» Men nå er varselet fra Regjeringen at disse forsøkene skal stoppes når perioden er over. Før det nye NAV-kontoret er kommet på plass, skal f.eks. flere bydeler i Oslo, slik det står godt beskrevet i dagens utgave av Dagsavisen, stanse forsøkene. Mitt spørsmål er: Hvorfor stanse noe som virker godt, og virker i tråd med velferdsmeldingen?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-11-08:
Jeg takker for svaret, fordi jeg oppfatter dette, på tross av en lang innledning, som en utstrakt hånd, slik at de bydeler som nå driver forsøk som det lokalt er bred politisk enighet om – ingen partier har gått imot det – skal få fortsette perioden ut inntil NAV-kontoret er etablert. Jeg oppfattet svaret slik. De har altså fått varsel om stans i forsøkene ved utløpet av 2007, alternativt 2008 – det er litt ulike tidsperioder for forsøkene – men nå oppfatter jeg statsrådens signal som annerledes. Jeg oppfatter det også som annerledes enn det som står i statsbudsjettet. Da ligger det an til en endring av politikken. For jeg er jo enig i det statsråden sa, nemlig at disse forsøkene lokalt på mange måter har vært mønsteret for NAV-reformen. Slik skal det fungere: aktiv, tett oppfølging og tette kontakter mellom det som tidligere var et sosialkontor, og som nå er en del av NAV-kontoret, som driver med aktiv formidling, kvalifiseringsprogrammer osv. Så jeg oppfatter det som en imøtekommelse at forsøkene kan føres videre til nytt NAV-kontor er etablert.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Jeg vil gi statsråden kompliment for den offensive måten han viderefører reformen i arbeids- og velferdsforvaltningen på, både når det gjelder organiseringen som vi nå snakker om, og når det gjelder alle ordningene som må samordnes og rettes mye mer inn på å få folk fra passivitet over i arbeid eller annen aktivitet. Det som er min bekymring når det gjelder denne reformen, er at noe av hensikten var å rive veggene mellom arbeidskontor, sosialkontor og trygdekontor, og sørge for at fokuset er på det enkelte menneske og ikke på systemene. Jeg synes at jeg ser en del spor når jeg er ute og reiser, av at en organiserer virksomheten veldig etter gamle skott, det er NAV/arbeid. Vi ser også at kommunene, som jo er en veldig viktig partner her, henger litt etter i denne store kulturendringsprosessen. Hvordan vurderer statsråden mulighetene for å lykkes med den betydelige kulturendringen som han har satt i gang?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-08:
Det er en tid for strid, og en tid for ros. Jeg vil gjerne si til statsråden at fra Venstres side er vi glad for at statsråden har reist tanken om velferdskontrakter, for at man skal ha verdighet og respekt i sitt liv, gjennom NAV-reformen. Vi kaller det borgerlønn, noen kaller det for garantert minsteinntekt. Men vi møtes i verdighetssynet. Så vil jeg som representant valgt fra byen Oslo si at jeg er glad for at vi har en statsråd som nå faktisk vil føre en dialog med byens ledelse, slik det kom fram i svaret til representanten Foss, og ikke prøve å opptre som et ekstra kommunestyre for Oslo, selv om man ikke nødvendigvis er enig i politikken som føres i byen. Den linjen har statsråden tidligere gitt uttrykk for i en interpellasjonsdebatt der jeg tok opp integreringspolitikk, og statsråden viderefører det. Det er en linje vi i grunnen står oss på ofte i Norge, for når vi klarer å finne arenaene for fellesskap, så bygger vi noe som er viktig sammen. Og når vi har strid, så har vi plass til det. Å bygge den kulturendringen som statsråden nå snakker om når det gjelder NAV, nemlig at man ikke bare skal rive veggene, men man skal mentalt fylle ut bildet mellom tinningene, det er en svær kulturjobb. Jeg vil gjerne høre statsråden snakke mer om det, for det var spennende da han begynte å snakke om det i sted.