trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Representanten Ausdal Starrfelt og Arbeiderpartiet er veldig opptatt av tre ting. Det er full barnehagedekning, det er lavere foreldrebetaling og økt tilgjengelighet. Starrfelt er også inne på problematikken rundt det økonomiske. Jeg forstår det slik at hun mener at barnehagene er for dyre, eller at foreldrene ikke har råd. Det var to moment hun drog fram i den forbindelse. Mitt spørsmål blir da: Er det kanskje sånn at vi har så restriktive lover og regler for barnehagedrift at det er det som er så kostnadsdrivende at barnehagene blir for dyre? Eller er det det at Arbeiderpartiet har pålagt folk flest så høye skatter og avgifter at folk ikke har råd til å benytte seg av barnehagene, som er poenget med de uttalelsene som kommer her? Så vil jeg utfordre representanten Starrfelt i forhold til de påstandene som kommer om éninntektsfamilier kontra toinntektsfamilier og skatteinntekter, for det er ikke riktig. En éninntektsfamilie med 400 000 kr i inntekt betaler faktisk opp til 30 000 kr mer i skatt enn toinntektsfamilier med samme inntekt. Realiteten er at éninntektsfamilier med 300 000 kr i inntekt betaler det samme i skatt som toinntektsfamilier med 100 000 kr mer i inntekt gjør. Min utfordring er: Vil representanten Starrfelt gjøre noe i forhold til det å utligne skatteforskjellene mellom éninntektsfamilier og toinntektsfamilier, hvis det er et formål å gjøre foreldrene bedre i stand til å betale for barnehagetilbud?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Jeg vil først få lov til å si at svaret på alle de spørsmålene jeg fikk nå, ligger i mitt innlegg. Men det er klart det blir litt vanskelig for representanter fra Arbeiderpartiet å fange opp budskapet i et innlegg når de har den holdningen – som jeg la vekt på i mitt innlegg – at det offentlige skal drive omsorgen for barna. Arbeiderpartiet har altså lagt opp en politikk gjennom 25 år som har basert seg på å gripe inn i privatlivet og overta oppgaven til foreldrene. Det Fremskrittspartiet legger stor vekt på – og som jeg la stor vekt på i mitt innlegg – er at vi stoler på foreldrene og ønsker å tilbakeføre til foreldrene ansvaret for å ivareta sine egne barns beste, i stedet for at vi politikere på en måte skal sitte på vår høye hest og si at vi vet best hvordan foreldrene skal oppdra sine barn. Representanten var også inne på dette med de forskjellige gruppene. I Fremskrittspartiet har vi kommet med mange endringsforslag for å styrke det sosiale nettverket som Arbeiderpartiet ikke har vært med på. Vi tror at de gruppene som omhandles her, blir fanget opp av det sosiale nettverket. Og hvis det ikke blir gjort, er det jo et eller annet galt med systemet. Men igjen: Når det gjelder både de grupperingene som representanten nevnte, og alle de andre barna, er det foreldrenes ansvar å sørge for at deres egne barn får det beste tilbudet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Litt overraskende er det at representanten Molvær Grimstad kommer med en slik utfordring i forhold til dette. Jeg trodde faktisk at Kristelig Folkeparti var litt på linje med Fremskrittspartiet når det gjelder faren for at det offentlige skal gripe inn i det private hjemmet. Men det forholdet ser altså ut til å ha endret seg gjennom prosessen med å behandle barnehagemeldingen. Det er interessant. Men jeg vil igjen prøve å gi tilbakemelding om innholdet i det vi sier. Ja, barnehagen skal være et godt tilbud, og stort sett er det et godt tilbud. Men jeg tror ikke at tilbudet vil bli noe dårligere om foreldrene får gjøre det reelle valget, i motsetning til at politikerne gjør valget med hensyn til hva som er en god barnehage. Jeg stoler på at foreldrene vil velge det barnehagetilbudet som har den kvalitet, det innhold og den kompetanse som de ønsker for sine barn. Det trenger ikke vi politikere sette oss ned og bestemme. Og det er slik – ja, det er vi faktisk enige om – at over halvparten av barnehagene i dag drives privat. Mener representanten Molvær Grimstad at det er noe galt med de 50 pst. private barnehagene og innholdet og kvaliteten i dem? Indirekte er det jo på en måte det som blir sagt her. Det som er poenget med å se på loven i sin helhet, er at Fremskrittspartiet ser utviklingen i forhold til at vi nå skal få et likhetsprinsipp for alle barnagene. Alle skal tilby samme lønn, alle skal ha samme ansettelsesvilkår, alle skal ha samme kompetanse. Det vil fjerne det som er målsettingen for alle sammen, nemlig et mangfold innenfor barnehagene, at foreldrene får et mangfold av barnehager å velge mellom, istedenfor at hver eneste barnehage på hver eneste knaus har det samme innholdet, det samme tilbudet og det samme utseendet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Jeg må bare få åpne med å beklage at jeg hadde noe kluss i mitt manus i forhold til Høyre og dette med kommunenes plikt til å tilby barnehageplass. Jeg tror jeg rettet det opp utover i innlegget, men det var selvsagt en feil. Når det nå fra Høyres representant også ble lagt veldig stor vekt på dette at flest mulig må få muligheten til å velge barnehageplass uavhengig av inntektsforhold, var jeg så vidt inne på det i mitt innlegg. Her trodde jeg nok kanskje Høyre skulle vært enig. Jeg satte jo spørsmålstegn ved hvorvidt det kanskje var alle de andre utgiftene som foreldrene ble pålagt gjennom skatter og avgifter, som var årsaken til at de i så tilfelle ikke hadde råd til å velge barnehageplass. Men hvis det er det som er målet også for Høyre, at flest mulig skal inn i barnehage – og det står det også litt om i meldingen, at økt tilbud selvfølgelig vil bety flere barn i barnehage – er det jo bare å gjøre et grep og betale foreldrene for å sette barna i barnehage. Da vil vi garantert få de fleste av dem inn – hvis det er det som er målsettingen. Og på en måte gjør man også det. Høyre er jo gjennom å øke statens andel fra 40 pst. til 50 pst. på en måte med på å tilbakeføre midler til barnefamiliene som vi på forhånd har dratt inn gjennom forskjellige typer skatter og avgifter. Det som det kanskje hadde vært et poeng å få utredet, er det reelle behovet hos foreldrene. Vi vet at opptil 70 pst. av foreldrene har barnehage som førstevalg når de skal velge omsorg for sine barn. Og det er klart at det skal vi ta alvorlig. Men jeg tror ikke de 70 pst. ville ha endret seg om vi hadde latt barnehagesektoren få lov til å drive seg selv uten politisk medvirkning gjennom lover og regler osv.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Representanten Helleland var inne på den kommunale biten, og at en har sviktet de private barnehagene i forhold til støtte. I den sammenhengen sa Helleland at dette har tvunget fram en effektiv drift i de private barnehagene. Mitt første spørsmål til Helleland blir da: Vil vi reversere den effektive driften når Høyre og Arbeiderpartiet nå øker statens andel opp til 50 pst.? Det vil ikke være noe mål lenger å drive barnehagene effektivt når vi nå øker de offentlige overføringene. Eller vil det bli slik som undertegnede sa i sitt innlegg, at dette bare vil føre til at kostnadene ved å drive barnehager generelt blir høyere, og at foreldrebetalingen sannsynligvis vil holde seg på samme nivå? Representanten Helleland var også inne på stykkpris, og i den sammenheng sier han at han ønsker å samle de offentlige overføringene i subsidiepotten. Et kort spørsmål her: Er det slik at Høyre ønsker å dra inn de overføringene til kommunene som allerede ligger i rammene? Det er litt vanskelig å få eksakte tall på det, men det er et sted mellom og 3 og 4 milliarder kr som blir lagt inn i rammene til kommunene når det gjelder de aktuelle aldersgruppene. Det tredje gjelder felles mal om samarbeidsavtale. Jeg vil gjerne utfordre representanten Helleland litt omkring det. Hva skal en slik felles mal for samarbeidsavtale inneholde? Og vil det være et riktig skritt i forhold til det som representanten også legger sterk vekt på, nemlig mangfold og fleksibilitet i barnehagene?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Jeg vil først få rose familieministeren for hennes engasjement i forhold til private barnehager, det som i hvert fall har kommet fram. Det jeg ønsker å utfordre ministeren på, er uttalelser som er kommet fra representanter fra Arbeiderpartiet tidligere i dag, spesielt fra representanten Frank Willy Larsen og representanten Anneliese Dørum. Min utfordring til familieministeren er hvorvidt hun er enig i de påstandene som er kommet fram. For innholdet i uttalelsene til representanten Larsen gikk klart i retning av at barnehagebarn sannsynligvis er bedre rustet til å møte skoledagen. Det samme gikk igjen også hos representanten Dørum. Hun pekte på det økte behovet for psykiatrisk behandling blant barn i dag. Jeg må få lov til å si at det har kommet parallelt med at flere og flere barn går i barnehage, uten at jeg drar noen konklusjon ut fra det. Det lå også i innlegget til Anneliese Dørum at barnehagen skulle løse problemene, slik at barn var bedre rustet når de begynte på skolen. Kan familieministeren bekrefte at det finnes forskning som viser at dette er tilfellet? Meg bekjent finnes det kun forskning som beviser det motsatte, nemlig at barnehagebarn og barn som ikke går i barnehage, er akkurat like godt rustet til å møte skoledagen. Så et område til, og det går på likestilling. Er den ensidige satsingen nå på utbygging, og målet om å få flere og flere barn inn i barnehage, i god arbeiderpartiånd, når vi vet at faktisk opp mot 70 pst. av kvinnene rett og slett ønsker å ha mer tid med sine barn i hjemmet? Legger vi ikke opp til en feil prioritering når vi overser de signalene som kommer fra de forskjellige familiene?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
La meg først få lov til å si at det er med stor skuffelse jeg registrerer at Kristelig Folkeparti er det partiet som går i spissen for å bryte inngåtte avtaler og har til hensikt å trenere dette, slik at det ikke blir gjennomført. Men det er vel ikke mer enn hva en kan regne med når en ser på andre områder og hvordan Kristelig Folkeparti opptrer i denne saken. Jeg vil bruke litt mer tid på ting som jeg ikke har fått svar på. Jeg utfordret representanten Helleland tidligere i dag til å forklare Høyres alternative modell. Er det slik at Høyre med sin modell også ønsker å dra inn overføringene som allerede ligger i rammeoverføringene til kommunene og samle det i den samme potten? Jeg fikk heller ikke svar fra Helleland på dette med en felles mal for en samarbeidsavtale, og hvorvidt de mente at det ville skape mangfold eller innskrenke? Jeg vil også fortsette litt med det som ligger i forslaget om å innføre trygdemodellen i inntil tre kommuner. Jeg ser at det her blir lagt til grunn at vi stort sett skal ha full barnehagedekning før det innføres et slikt forsøk. Det vil jo i tilfelle enten bli i 2003, i 2004 eller i 2005. Vi får jo ikke innført disse forsøkene så vi får dem med i evalueringen av kontantstøtten, slik jeg forstår Kristelig Folkeparti. Det er beklagelig. Jeg mener at en gjennom å få et forsøk i en eller to kommuner med akkurat dette med trygdemodellen, ville ha fått et mye bredere grunnlag for å vurdere hva foreldrene og barna mener med behovsdekning. Det kunne jo selvsagt være at flertallet i denne salen fikk seg en overraskelse hvis en innførte trygdemodellen, og at foreldrene kanskje har et annet syn på hva som er behovsdekning. Så til Høyres alternative forslag. Jeg formoder at jeg nå får svar på de spørsmålene jeg har stilt representanten Helleland, for da vil jeg allerede nå signalisere at vi subsidiært ønsker å gå inn for en stykkprisordning. Hvis vårt forslag skulle falle, ser vi stykkprisalternativet til Høyre som en god subsidiær løsning på veien mot større valgfrihet, og alt det som lå i innlegget til representanten Solberg fra Høyre.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Bare kort: Vedrørende forslag nr. 5, fra Høyre, vil jeg anbefale Fremskrittspartiets stortingsgruppe å stemme for det subsidiært.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Eg vil først takke saksordføraren for eit aktivt engasjement for å få handsama barnehagemeldinga. Det er bra. Det er mykje i innstillinga som det er tverrpolitisk semje om. Eg har eit spørsmål til saksordførar Oddbjørg Ausdal Starrfelt når det gjeld det med ei plikt til å utarbeide samarbeidsavtalar med private barnehagar. Det er eit fleirtal, m.a. av sentrum, Høgre og Arbeidarpartiet, som går inn for at det skal arbeidast ut ein mal i samarbeid med private barnehagar. Men sentrumspartia går inn for ei lovfesta plikt til å inngå samarbeidsavtalar med private barnehagar for å sikre at vi har ein mangfaldig barnehage også på lang sikt når dette skal innlemmast i rammetilskotet, slik som Arbeidarpartiet også går inn for. Kva er bakgrunnen for at Arbeidarpartiet ikkje vil lovfeste ei slik plikt i forhold til dei private barnehagane? Det er det eine spørsmålet. Det andre går på dette med kor mykje kommunane skal gi i kommunalt tilskot til barnehagane i framtida. No går eit fleirtal inn for å auke statstilskotet til barnehagane til 50 pst., og det meiner eg er positivt. Men det er ein merknad i innstillinga frå Høgre og Arbeidarpartiet om at dei støttar målet om at kommunane skal dekke 30 pst. av utgiftene til både offentlege og private barnehagar, og at dei vurderer tiltak for dette. Det vil seie at summen blir 50 pst. pluss 30 pst., som er lik 80 pst. statleg og kommunal stønad. Er ikkje dette å gi forventningar om tiltak ein ikkje har moglegheit til å innfri, i og med at ingen av dei skisserer at dei vil kome med økonomiske midlar for å sikre det? Eg trur at foreldrebetalinga vil bli mykje meir akseptabel dersom vi greier å få dei statlege overføringane på i alle fall 70 pst. Realiteten i dag er at svært mange plassar er det ikkje det. Greier vi å få dei statlege overføringane opp på 70 pst. – minst – blir det i alle fall mykje betre enn det er i dag. Men her gir altså Arbeidarpartiet nye forventningar, utan å skissere økonomiske tiltak.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Eg greier ikkje heilt å følgje tankegangen til Framstegspartiet. Det er klart at foreldra har det overordna ansvaret for sine barn og for oppsedinga av dei, men foreldre er jo avhengig av hjelp. Når dei er f.eks. under utdanning eller er yrkesaktive, har dei behov for tilsyn, eit omsorgstilbod til barna, då er dei avhengige av at dei har eit godt tilbod slik at dei kan føle seg rolege for at barna har det godt. Framstegspartiet fokuserer på ein måte på at det offentlege ikkje skal gripe inn i den private sfæren. Nei, men det offentlege skal vere med å legge til rette for at vi skal kunne ha eit godt samfunn. Og då er det å ha eit godt barnetilsyn for alle dei tusenar av barn i Noreg som treng det, veldig viktig. Det er ei god investering. I innstillinga har Framstegspartiet ein merknad der dei seier følgjande: «… handlingsplanen bærer preg av at hensynet til ansatte i offentlige barnehager overskygger både barna og foreldrenes behov.» Det er viktig at vi har gode barnehagar, at vi har kvalitet i barnehagane, og at vi har personale med kompetanse. Det har mykje å seie for barna der dei er. Dersom Framstegspartiet er opptekne av at barna skal ha eit trygt omsorgstilbod, har eg svært vanskeleg for å forstå politikken – at det offentlege ikkje skal vere med og støtte opp om eit godt barnehagetilbod og sikre at vi både har eit godt kvalifisert personale og tilstrekkeleg økonomi til det.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Når vi ser tilbake på kven som har teke utfordringa i høve til å bygge barnehageplassar den siste tida, er det først og fremst dei private barnehagane som har teke eit ansvar. Og det inititiativet som dei har teke, er veldig positivt. Kommunane har sett at private har teke eit stort ansvar. Vi meiner at kommunane må ta eit større ansvar enn dei har gjort. Men ein kan ikkje sjå vekk frå at det i ein del kommunar har samanheng med ein stram kommuneøkonomi – ein har ikkje hatt råd til å ta den utbygginga som ein burde. Derfor foreslo sentrumsregjeringa, då ho la fram sitt opplegg, målretta tiltak for å styrkje kommuneøkonomien for å ta ei resterande utbygging samtidig som ein på ein måte får ei lovfesta plikt til å tilby barnehageplass. Så det var eit krav som hang i hop med dette. No har komiteen gjennom behandlinga gått inn for å auke det øyremerkte tilskotet til 50 pst. Det er ein god måte å gjere det på, fordi ein då aukar tilskotet til alle; dei private barnehagane vil også få dei same 50 pst., slik at ein kan styrke dei. Men det som vi peikar på i merknadene i innstillinga, er at det er klart at kommunane må ha ein forsvarleg økonomi generelt til å kunne ta alle dei lovpålagde oppgåvene vi her på Stortinget vedtek. Så eg er eigenleg overraska over Arbeidarpartiets merknad der ein no seier at målsettinga er at staten og kommunen skal bere 80 pst. av utgiftene ved barnehagedekninga, utan å signalisere at ein vil kome med ei krone meir i midlar, når vi veit at kommunane no får ei tøff prioritering for å greie å få til 70 pst. totalt i kommunal og statleg overføring. Så her føler eg faktisk at det er Arbeidarpartiet som er med på å gje nye forventingar, meir enn sentrumspartia. Eg er spent på korleis den prioriteringa vil vere frå Arbeidarpartiet i framtida, når ein samtidig signaliserer at ein vil ha gratis kjernetid. Så her er vi spente på korleis Arbeidarpartiets budsjett vil sjå ut.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Representanten Bredvold var inne på forholdet mellom myndigheitene og foreldra. Vi har tillit til at foreldra vel den tilsynsordninga for barnet som dei meiner er best. Der er vi einige med Framstegspartiet. I forhold til kontantstøtta og moglegheita til å velje mellom kontantstøtte for eitt- og toåringane og barnehagar, er vi på linje. Men vi meiner at myndigheitene må legge til rette for at det blir eit reelt val; det er det ikkje så lenge vi ikkje har nok barnehageplassar. Derfor må staten ta sitt ansvar, for at alle som ønskjer å få ein barnehageplass, skal få det. Vi går ikkje inn for ei plikt til at barn skal gå i barnehage, men som ei moglegheit. Og vi ser på det som eit veldig viktig tilsyns- og omsorgstilbod til småbarnsforeldre. Derfor er det bra at vi har så mykje tverrpolitisk semje – sjølv om Framstegspartiet skilde seg ut på ein del av dette då vi behandla barnehagemeldinga. Merknaden i forhold til å styrkje kommuneøkonomien peikar på at det er ein samanheng mellom kva økonomi kommunane har, og det å utføre dei tenestene vi legg på dei. Vi kan godt seie at noko av det handlar om vilje, men her er det ein kombinasjon, og derfor ønskjer vi å kombinere det med økonomiske verkemiddel og lovpålegging. Vi ønskjer å styre det for å sikre barnehageplassar til dei som ønskjer det. Men vi kan ikkje sjå vekk frå at dette kravet frå Stortinget på lik linje med ein del andre krav, gjer at kommunane trass i alt må ha den økonomien dei treng for å få realisert det.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Sentrumspartia har ikkje vendt si eiga barnehagemelding ryggen, som representanten Helleland her sa. Sentrumsregjeringa har faktisk fått gjennomslag for ei rekke tiltak. Barnehagemeldinga fekk masse kritikk då den kom, men den er blitt liggande, og det er eit solid fleirtal i komiteen for målretta tiltak for å få ned foreldrebetalinga, for å få full behovsdekning og for å ha ein kvalitativ barnehage i framtida. Det er det brei semje om, så sentrumspartia har fått gjennomslag for mykje av sin politikk. Når det gjeld eit av dei punkta som er blitt litt forandra, og som går på å auke statstilskotet til 50 pst., har vi i komiteen gått gjennom ei vurdering for å kanalisere desse midlane på ein annan måte, men måla står likevel fast. Det er det viktig å få fram. Om representanten Helleland høyrde etter i mitt innlegg, ville han ha høyrt at eg hadde fleire krav i forhold til at vi skal ha dette inn i rammene. Vi held fast på at vi vil ha det inn i rammene når det er full behovsdekning. Det er det svært viktig å få med seg. Og det reknar vi med at vi får i år 2003, men vi set det opp som eit klart krav: Full behovsdekning skal det vere først. Stat og kommune skal til saman bidra med minst 70 pst. av utgiftene til barnehagane, og vi vil ha ei lovfesta plikt til å tilby barnehageplass og ei lovfesta plikt til å inngå samarbeidsavtalar med private barnehagar, noko Høgre ikkje går inn på. Her har vi altså ei rekke tiltak for å sikre at dei som ønskjer det, skal få ein barnehageplass, og for å sikre dei private barnehagane i framtida. Her er det solide krav som først må følgjast opp, før vi legg det inn i rammene.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Representanten Helleland snakkar om stykkprisfinansiering som om det vil løyse problema og utfordringane i barnehagesektoren. Men ser ikkje representanten Helleland at det kan vere enkelte problem knytte opp til det at kommunar misser det totale ansvaret i forhold til kor stort behov det vil vere for barnehageplass? Og kva då med dei som ikkje har nok barnehageplassar? Meiner ein då med stykkprisfinansiering at kommunane skal ha ansvar for å syte for at alle får barnehageplass, samtidig som dei ikkje har den totale oversikta ut frå den finansieringsordninga som Høgre her ønskjer? Det er det eine spørsmålet. Det andre går på den merknaden i innstillinga der eit fleirtal, alle unnateke Framstegspartiet, ber Regjeringa om å legge fram ei sak om plikt for kommunane til å tilby barnehageplass til alle som ønskjer det, og at fleirtalet ser på dette som eit verkemiddel for å nå målet om full behovsdekning. No sa Inger Stolt-Nielsen tidlegare i debatten at Høgre ikkje går inn for ei lovfesta plikt til å tilby barnehageplass, viss eg oppfatta det riktig. Er det slik at Høgre allereie no har bestemt seg for at dei ikkje ønskjer ei lovfesta plikt for kommunen til å tilby barnehageplass? På nyheitene bl.a. fekk ein ei forståing av at Høgre støtta det. I denne merknaden ber ein om utgreiingar, og ber om at det blir lagt fram ei sak om denne plikta, men kva Høgre eigentleg meiner her, om dei på førehand har konkludert med at dei i alle fall ikkje vil ha ei lovfesta plikt, det er det sådd tvil om. Kan representanten Helleland klare opp i det?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Eg er einig med barne- og familieministeren i at det er positivt at det er så brei semje i Stortinget i dag og i den innstillinga som vi behandlar, om barnehagepolitikken i framtida. Statsråden gjorde eit poeng av at vi også i dag gjorde merksam på kritikken som Arbeidarpartiet kom med då barnehagemeldinga kom. Det er klart at det er vanskeleg å sjå vekk frå det fyrverkeriet som dåverande stortingsrepresentant Karita Bekkemellem Orheim kom med då barnehagemeldinga blei lagd fram for Stortinget, den massive kritikken som Arbeidarpartiet då kom med. Dei sende ut ei rekkje pressemeldingar. Seinast den 20. desember slo dei fast at dei ved behandlinga av barnehagemeldinga ville lovfeste retten til barnehage. No har kvardagen kome, vi har fått eit regjeringsskifte, og Karita Bekkemellem Orheim er blitt ny barne- og familieminister, og når ho då svarar på eit spørsmål frå komiteen at det er ein god del praktiske vanskar ved å lovfeste ein individuell rett til barnehageplass, så er det vanskeleg å la vere å nemne det. Arbeidarpartiet har tydeleg gått vekk frå det som dei så sterkt kritiserte, men som dei no forsvarar, nemleg ei lovfesta plikt. Vi er glade for at dei gjer det, men ut frå den kritikken vi fekk, synest eg det er grunn til å gjere merksam på det. Eg har eit spørsmål til barne- og familieministeren. Arbeidarpartiet held fast ved, etter statsråden sitt innlegg, at kommunane og staten skal stå for 80 pst. av utgiftene til barnehageplass. Finansminister Schjøtt-Pedersen har kome med fråsegner om den vanskelege økonomien, og han har mest trekt lodd blant statsrådane om kven som skal få pengar. Forpliktar statsråden seg til at Regjeringa vil følgje opp dette i komande budsjett, altså ei raskare opptrapping enn det som ligg føre, først og fremst 50 pst., med føringar opp mot 80 pst.?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
President! Kan eg få ordet for å klåre opp ei openberr misforståing?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Først til svaret frå statsråden i den replikkrunden vi hadde. Ho hevda at sentrumsregjeringa la inn 500 mill. kr. i frie midlar i tillegg til å øyremerkje 50 pst. Det er ikkje riktig, vi har ikkje lagt det inn i innstillinga. Vi har gått i lag med Arbeidarpartiet og Høgre og gjort dei midlane som ligg i meldinga, om til øyremerkte tilskot opp mot 50 pst. – slik at det er klart. Statsråden hevda at eg ikkje hadde dekning for å seie det eg sa om Arbeidarpartiet sitt forhold til individuell rett til barnehageplass, og at Arbeidarpartiet ikkje har gått inn for det. Men på Internett-sidene til Arbeidarpartiet den 20. desember i fjor stod det om barnehageplassar følgjande: «Vi vil derfor foreslå, i barnehagemeldingen, å lovfeste tilbud om barnehageplass for alle som ønsker det.» Arbeidarpartiet har i alle fall ikkje foreslått det i denne innstillinga. Eg synest det er heilt greitt at ein endrar standpunkt i forhold til dette, fordi eg sjølv ikkje har noko problem med å seie at vi eventuelt gjer det. I meldinga går ein i større grad inn for at kommunane skal ha plikt til å tilby barnehageplass, og det er ein viss forskjell på å lovfeste tilbod om barnehageplass for alle som ønskjer det, og at kommunane skal ha plikt til å tilby barnehageplass. Eg viser til dei svara som statsråden har gitt til komiteen når det gjeld dette. Men det vi kan vere einige om, er at vi framleis har mange utfordringar igjen på barnehagesektoren, og det vil Kristeleg Folkeparti jobbe med framover. Det er viktig at vi når måla om full behovsdekning. Når det gjeld kontantstøtte og innføringa av den har det heile tida vore vår intensjon at valfridommen skal vere reell, og det er den først når ein får tilbod både om barnehageplass og kontantstøtte for dei minste. Vi har ikkje hatt nokon intensjon om å bremse barnehageutbygginga. Nokre kommunar har nærma seg full barnehagedekning, nokre vil vente og sjå kva det reelle behovet blir. No er ein i ferd med å få kartlagt ein del av desse tinga, men vi har heile tida hevda overfor kommunane at det er viktig at vi får nok barnehageplassar. Eg blei litt indignert då eg høyrde Anneliese Dørum seie i sitt innlegg at Kristeleg Folkeparti ser på barnehagane som «et brukbart tilholdssted». Det er noko med øyra som ikkje vil høyre. Når ein etter dei offensive innlegga vi har hatt her i dag, kan hevde at vi ser på barnehagen som «et brukbart tilholdssted», vil ein vel helst ikkje få med seg det vi meiner. Dei vil helst at vi skal bli plasserte i ein annan bås, der vi er passive i forhold til(presidenten klubbar) barnehagen. Det er ikkje riktig. (presidenten klubbar) Kan eg få lov til å kome med ei stemmeforklaring til slutt, for å spare tid når vi skal votere?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Eg vil vise til Framstegspartiet sine forslag i innstillinga. I det eine, om forsøk med trygdemodellen i inntil tre kommunar, blir det vist til avtalen om kontantstøtte. I den samanhengen vil eg også vise til avtalen. Der stod det at forsøka skulle gjennomførast når det blei oppnådd større grad av likeverd i rammeavtalar mellom private og kommunale barnehagar, i tråd med vilkåra, og at det skulle vere kommunar som var positivt innstilte til å bruke modellen. Eg vil berre seie at det er dei tiltaka vi behandlar i dag, som skal gje større grad av likeverd mellom private og kommunale barnehagar, men at vi har eit langt stykke igjen å gå før vi har oppnådd det. Derfor vil vi, slik forslaget er utforma, stemme imot det. Eit av dei andre forslaga Framstegspartiet har, går på å utvide kontantstøtta til også å gjelde for 3-åringar. Eg vil vise til det positive vi har fått til. Vi har fått kontantstøtte for 1- og 2-åringar, og det skal evaluerast. Då må vi i neste omgang først og fremst konsentrere oss om å få full behovsdekning. Vi har eit stykke igjen å gå, med bakgrunn i at vi også skal ha ei evaluering når det gjeld dei to åra vi har hatt kontantstøtta.(Presidenten klubbar.) På den bakgrunnen vil vi også gå imot dette forslaget. (Presidenten klubbar.)
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
I mitt innlegg peikte eg på kva sentrumsregjeringa hadde foreslått i forhold til å gjere kommunane i stand til å ta sitt lyft på barnehagesektoren, for å vise at sentrumspartia hadde tatt dette på alvor. Eg sa også at vi gjekk inn for å auke statstilskotet til 50 pst. Det er mogleg at eg ikkje var detaljert nok i forhold til det, men det var iallfall min intensjon å forklare at vi støttar opp om å bruke dei midlane som var foreslått i meldinga, til ei øyremerking opp til 50 pst., at det er ein måte å sikre full behovsdekking på. Altså: Staten yter dermed større del av tilskotet, og private barnehagar får sikra ein auke frå 40 til 50 pst. Men det som eg utfordra Arbeidarpartiet på, var i forhold til at dei signaliserer 80 pst., mens vi seier 70 pst. på stat og kommune.(Presidenten klubbar.) Eg ber om orsaking president, eg har altfor kort tid her, men resten får vi ta i rotunden etterpå. (Presidenten klubbar.)
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Eg må kome med ei ny stemmeforklaring når det gjeld forslag nr. 2, frå Framstegspartiet. Der står det at «Stortinget ber Regjeringen om å igangsette eit forsøk med trygdemodellen i inntil tre kommuner, jf. Innst. S nr. 200(1997-1998) og kontantstøtteavtalen…» osv. (1997-1998) Eg vil då vise til avtalen, der det står følgjande: «Regjeringen bes om å ta initiativ til forsøk med trygdemodellen i inntil tre kommuner som er positivt innstilt til å bruke denne modellen. Forsøkene skal gjennomføres når det er oppnådd større grad av likeverdighet av rammevilkår for private og kommunale barnehager …»(Presidenten klubbar.) For å seie det kort: Vi vil då stemme for det forslaget, men under føresetnad av det som ligg i kontantstøtteavtalen i forhold til meir likebehandling av kommunale og private barnehagar. (Presidenten klubbar.)
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-06-09:
Eg veit eg er litt seint ute, men eg vil tru at både Venstre og Senterpartiet ville stemme for forslag nr. 2, frå Framstegspartiet.
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
Jeg er veldig glad for at Høyre og Arbeiderpartiet har gått sammen om å øke statsstøtten til 50 pst. og gjennom det signaliserer at foreldrebetalingen skal gå ned og de private barnehagene skal få en bedre økonomi. Hovedproblemet i barnehagesektoren de siste årene har jo vært mangel på kommunal støtte til private barnehager, stikk i strid med det Stortinget før har sagt. På mange områder er jeg derfor veldig godt fornøyd med den profilen denne meldingen har fått, og den rollen den nye fraksjonslederen og den nye ministeren har spilt i saken. Men det er ett område der jeg føler at Arbeiderpartiet tøyer strikken vel langt, og det var det saksordføreren avsluttet sitt innlegg med, at målet er «gratis kjernetid». Dette slenger altså Arbeiderpartiet på på slutten. Det er jo faktisk slik at den barnehagefinansieringen vi har i dag, gjør at vi vil få en kostnadsramme på ca. 13,5 milliarder kr i barnehagene i offentlige overføringer. I tillegg kommer foreldrebetalingen. Hvis det er slik at SV og Arbeiderpartiet skulle få gjennomslag for sitt krav om gratis kjernetid, ville jeg gjerne vite litt mer om hva Arbeiderpartiet legger i dette begrepet kjernetid. Er det fire timer midt på dagen? Er det fire–fem timer? Betyr dette at vi på en måte skal gi slipp på 5-6 milliarder kr gjennom å innføre en slik reform? Det er faktisk det som vil være prislappen dersom en sier at dette skal det offentlige dekke, her skal ikke foreldrene betale noe for et korttidstilbud i barnehage. Og dersom korttidsplassen er gratis, tror Ausdal Starrfelt at det vil bidra til at flere vil velge korttidsbarnehageplass istedenfor heltidsplass?
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
Jeg er veldig glad for at sentrumspartiene i siste runde valgte å vende sin egen barnehagemelding ryggen og gå inn for økt statsstøtte. Det jeg finner litt underlig, er at samtidig som sentrumspartiene nå signaliserer en vilje til å øke statsstøtten til 50 pst., er de helt kategoriske på å avvise en vurdering av om en opptrapping av statsstøtte kan være en vei å gå for å sikre en god finansieringsmodell for barnehagene. Representanten Molvær Grimstad sa her i stad at det er de private som først og fremst har tatt ansvar i utbyggingsfasen de siste årene. Og når de da er blitt møtt med 7 pst. støtte fra kommunene, mens Stortingets klare målsetting har vært 30 pst., finner jeg det litt underlig at sentrumspartiene nå velger å si at alt skal over i rammene fra år 2003. Det gjør at jeg også må ta opp et annet spørsmål. Sentrumspartiene går nå inn for å øke statstilskuddet til 50 pst., for å henge seg på det Høyre og Arbeiderpartiet ble enige om. Der sier vi at dette skal skje fram til år 2005, mens sentrumspartiene uttrykker veldig klart at de ønsker en overgang til rammene fra år 2003. Betyr det at dere ønsker å trappe opp statsstøtten fram til år 2003 til 50 pst.? Og hvis det er økonomien representanten Molvær Grimstad er bekymret for når hun konfronterer Arbeiderpartiet og Høyre med sitt syn, må jeg spørre: Hvordan vil hun klare det, med en så rask opptrapping som sentrumspartiene nå legger opp til?
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
Replikken til Ausdal Starrfelt får meg til å huske på den gamle sketsjen i TV der alle småknøttene gikk i mørk dress og sa: «Nu går alt så meget bedre.» Det var etter at det ble gjort litt lettere for private barnehager under Willoch-regjeringen. Realiteten er, og vi står jo også sammen om merknader som gjelder utbytte, at det for det første ikke er noe stort kommersielt barnehagemarked i Norge i dag. Men det som en kan slå fast helt sikkert, er at når en får et fullt utbygd barnehagetilbud, altså et tilbud der behovet er dekket, vil det ikke være rom for å ta ut store utbytter. Det vil ikke være rom for å sette opp prisen og ta ut store utbytter. Det det kan være rom for, er at barnehagene har ulike driftsopplegg, at de gir ulike tilbud innenfor den pakken de har, med den samme basisfinansieringen. Så om noen barnehager skulle tilby mat og drikke og annet – bedre leker, bedre pedagogiske virkemidler – og foreldrene er villige til å betale for det, har jeg ingen store problemer med det. Men jeg tror det vil være en veldig liten andel av barnehagene som kan legge seg på det Ausdal Starrfelt kaller et luksusnivå. Jeg tror for så vidt ikke det vil bli noe problem. Det viktige er at en barnehage fyller de krav som vi her i Stortinget har satt, i form av å følge barnehageloven, og at de har avtale med kommunene, som vi legger opp til at det skal bli en felles mal på. Så lenge den gjør det, mener jeg at den statlige støtten bør utløses uavhengig av om det er en Steiner-barnehage, om det er en privat barnehage, om det er en kommunal barnehage – om det er ulike typer barnehager. Det viktige med å få full behovsdekning vil være at det også blir enklere for foreldrene å kunne søke barna sine inn i ulike typer barnehager, enten avhengig av beliggenhet eller kanskje pedagogisk innhold – avhengig av opplegget generelt. Det mangfoldet og den valgfriheten tror jeg også Arbeiderpartiet vil verdsette.
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
Jeg tror ikke en økt statsstøtte til barnehagene, og da tenker jeg spesielt på de private, vil medføre at de blir mindre kostnadseffektive. Bakgrunnen for det er, som representanten Sandberg også er kjent med – bl.a. ble det påpekt i statsbudsjettet i fjor – at 14 pst. av de private barnehagene er på konkursens rand, og realiteten er at foreldrebetalingen må holdes på et for høyt nivå, over 50 pst. i enkelte barnehager, som gjør at barnehagene nødvendigvis må drive veldig effektivt. Men det jeg kan håpe, og det jeg vil håpe, er at hvis vi får en stykkprisfinansiering, vil de kommunale barnehagene bli mer effektive. For det er ganske stor forskjell når det koster 128 000 kr for en småbarnsplass i en kommunal barnehage i snitt, mens det er under 100 000 kr i en privat. Det skyldes, som jeg sa i innlegget mitt, også at de kommunale barnehagene ofte har flere oppgaver å ta hånd om. Men med det opplegget som nå er skissert av et flertall, tror jeg det også vil kunne jevne seg ut, og en bør få mer fokusering på effektiv drift i de kommunale barnehagene, som jo i sine tall heller ikke nødvendigvis har med husleie, vedlikehold og den type ting, som ofte kommunene dekker. Så det er egentlig et større sprik enn det som kommer fram av tallene. Høyre ønsker ikke rammefinansiering av barnehagene – det har vi sagt ganske klart. Vi ønsker en stykkprisfinansiering. Det betyr naturligvis at på sikt vil vi, hvis vi får gjennomslag for vårt opplegg, og det er jo det som nå skal utredes, få en ren statlig finansiering av barnehagene ved at pengene følger poden. Det betyr at vi vil få et system der du har rett på barnehageplass, du kan hente ut din sjekk og bruke den i barnehagen. Men det er ikke det vi er enige om nå. Nå er vi enige om å trappe opp til 50 pst., og vi er enige om å utrede ulike alternativ. Jeg hadde håpet at Fremskrittspartiet også kunne vært med på det og vært med og pushet den utviklingen videre. Det er ikke for sent å melde seg på, vi får flere runder i Stortinget.
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
Jeg er veldig glad for at jeg fikk det spørsmålet, for det er åpenbart et behov for oppklaring på bakgrunn av at Dagsnytt sausa sammen to ulike saker, nemlig det at Høyre og Arbeiderpartiet var enige om en opptrapping av statsstøtten og at et flertall i Stortinget var enig om å få en lovfestet plikt for kommunene til å tilby barnehageplasser til alle familier som ønsker det. Den merknaden er ikke Høyre med på. Det står i merknadene på side 22. Der står det at alle, unntatt Framskrittspartiet og Høyre, ber om at en får en lovfestet plikt. Når vi sier at vi ønsker å være med på å få en sak til Stortinget der vi ser på en plikt for kommunene til å tilby barnehageplasser til alle som ønsker det, er jo det nettopp det motsatte av det May-Helen Molvær Grimstad sier. Vi har ikke konkludert. Det er ikke sikkert vi vil gå for en lovfesting. Vi vil forsøke å unngå det, men vi må da prøve å finne andre måter å nå fram på overfor kommunene, og det er derfor det står i den samme merknaden: «Fleirtalet ser på dette som eit verkemiddel for å nå målet om full behovsdekning. Fleirtalet strekar under at dette må skje i forståing med kommunane om økonomi og tidsplan for gjennomføring.» Dette er på samme måten som vi, sammen med Arbeiderpartiet, sier nei til lovfesting av disse samarbeidsavtalene. Vi ønsker å få til dette i samforstand, i samarbeid og i forståelse med Kommune-Norge. Men det er klart at hvis det viser seg vanskelig å få dette til, må vi vurdere en lovfesting. Men vi er altså det eneste partiet sammen med Fremskrittspartiet som ikke konkluderer med lovfesting nå. Vi begynner altså ikke med slutten. Vi sier at vi ønsker å få en sak om dette. Vi vil vurdere de ulike sidene av det, men vi har ikke konkludert når det gjelder lovfesting, og vi vil forsøke å unngå det. Jo mindre lovfesting en kan få på dette området, jo bedre er det i forhold til det å bruke loven mot kommunene. Det må være bedre å få til en avtale med kommunene som sørger for at en får en ordentlig barnehageutbygging, og at en får det på en god måte.
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
Jeg er glad for at Arbeiderpartiet på Stortinget nå tar de private barnehagene virkelig på alvor. Jeg er også glad for at statsråden slo fast at innstillingen er offensiv og god. Hun sa ikke at meldingen var det motsatte, men det var slik jeg kunne tolke det. Regjeringen vil vurdere om målet er nådd, før de konkluderer om finansieringsform, sa statsråden, og det er jeg veldig glad for. Er statsråden enig i at økt statstilskudd, i dag i hvert fall, er den beste garantien for finansiering av de private barnehagene? Jeg vil gjerne også be statsråden konkretisere litt hvordan Arbeiderpartiet tenker seg gratis kjernetid i barnehagene. I min forrige replikkveksling med Arbeiderpartiet slo representanten Ausdal Starrfelt fast at dette var et gammelt programpunkt i Arbeiderpartiet, som en naturligvis måtte ha med i en slik innstilling, uten at jeg følte at det var noe sterkt engasjement bak det. Arbeiderpartiet står jo fortsatt på at barnehagefinansieringen skal over i kommunenes rammer når det er full behovsdekning. Hvordan skal en da ordne finansieringen hvis en skal ha gratis kjernetid? Skal en legge det over i rammene, for så å innføre en kompensasjon for gratis kjernetid? Jeg går ut fra at en regjering også vurderer kostnadene ved innføring av gratis kjernetid, og vil gjerne ha noen tilbakemeldinger fra statsråden om hvor mye det vil koste dersom en tenker seg f.eks. en 4 timers gratis kjernetid. Til slutt har jeg et godt forslag til Arbeiderpartiet og Arbeiderpartiets programkomite: Legg vekk forslaget om gratis kjernetid. Gå i stedet inn for et enkelt, moderne og offensivt finansieringssystem der pengene følger barnet og der ansvarssettingen er klar. Da slipper vi den evinnelige debatten om hvem som har ansvaret for at det ikke er full barnehagedekning. Grunnen til at jeg tar opp dette med kjernetid, er at Arbeiderpartiet og SV sier at det skal innføres når en har full behovsdekning, og det er altså, ifølge planene våre nå, i 2003. Samtidig skal en ha en opptrapping av statstilskuddet, så jeg må si at her er det åpenbart behov for noen oppklaringer. Heldigvis er det ikke flertall for den merknaden, men det er tross alt Regjeringen som står bak.
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
På tampen av debatten har jeg bare lyst til å understreke at vår modell, som representanten Sandberg var interessert i å høre om, innebærer en statlig stykkprisfinansiering, som det står i forslaget. Hvis en får en fullt utbygd statlig stykkprisfinansiering, betyr det naturligvis at det som ligger i rammene til kommunene, skal trekkes inn. Det er en helt klar forutsetning for vår modell. Og som jeg også utfordret statsråden på i sted, vil det gi veldig klar ansvarssetting, det vil gi en veldig klar ansvarsplassering når det gjelder finansieringen av barnehagene. Men i perioden fram til 2005, som vi nå er blitt enige om, vil vi måtte jenke til denne modellen. Da har vi ment at det er bedre – tross alt – å få på plass en økt statsstøtte. Det er et skritt i riktig retning, men det er ikke målet vårt å gå den veien særlig mye lenger. Vi ønsker at alt kommer over på et prinsipp der pengene følger barnet – eller barnehagen. Når det gjelder det siste punktet som Sandberg tok opp, ligger det helt klart i de intensjonene vi har, som jeg håper også statsråden og flertallet har, at når det gjelder en felles mal for en avtale mellom private barnehager og kommunene, må det være fleksible avtaler som har klare rammer, men som ikke virker begrensende på mangfoldet i barnehagesektoren. Jeg tror det er slått ganske klart fast gjennom ulike merknader at det må være et mål å kunne opprettholde det mangfoldet vi har i barnehagesektoren i dag, både når det gjelder livssyn, når det gjelder ulik pedagogikk og når det gjelder driftsform, enten den er kommunal eller privat. Grunnen til at vi legger vekt på disse avtalene, er – og det sier vi klart og ber om – at aktørene i barnehageverdenen, for å si det slik, skal være med og utforme avtalene. Og for å være veldig konkret: Jeg mener at det vil være en selvsagt ting at Private Barnehagers Landsforbund og andre private barnehageforbund deltar i disse forhandlingene og blir enige om en avtale, slik at vi unngår 435 ulike avtaler med 435 ulike innhold. Problemet i barnehagesektoren i dag er jo at de private barnehagene i stor grad er prisgitt det enkelte kommunestyres vilje og evne til å satse på private barnehager. Her bør det være større likhet i behandlingen og større mangfold i barnehagetilbudet.
Trond Helleland (Høyre), 2000-06-09:
I tillegg til forslag nr. 5, som er fra Høyre, vil jeg be Høyres representanter om å stemme for forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, som er en direkte henvisning til kontantstøtteavtalen og et forsøk på å oppfylle punktet om forsøk med trygdemodellen i inntil tre kommuner. Så jeg ber Høyre om å stemme for forslagene nr. 2 og 5 og imot resten.
Frank Willy Larsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
For Arbeiderpartiet er barnehagepolitikken viktig, rett og slett fordi Arbeiderpartiet mener en god barnehage er et godt tilbud til foreldre som er under utdanning eller i arbeid, da vi mener barnehagen dekker barnas behov. Jeg synes det er bemerkelsesverdig hvor liten tid representanten Sandberg brukte i innlegget sitt på å understreke barnas behov. Det som gikk igjen, var foreldrenes valgfrihet, det var hele tiden foreldrene som var i fokus og i liten grad barna. Man kan oppsummere Fremskrittspartiets holdning til denne stortingsmeldingen i noen ganske få ord, og det er liberalisering og frislipp, man ønsker mindre offentlig inngripen. Og da må jeg komme inn på det som er spørsmålet mitt. Arbeiderpartiet mener at barnehagen er et viktig virkemiddel overfor barn med særskilte behov, og da tenker jeg f.eks. på barn med minoritetsbakgrunn, barn med funksjonshemninger og barn med vanskelige oppvekstvilkår. Hvordan mener Fremskrittspartiet at mindre kommunal innflytelse over barnehagene skal bidra til at nettopp disse barna skal få sine behov dekket? Eller er det kanskje slik at Fremskrittspartiet ikke er opptatt av denne gruppen barn i det hele tatt?
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2000-06-09:
Først og fremst må jeg få korrigere påstanden om at Høyre vil lovfeste kommunenes plikt i forhold til barnehagene. Det er ikke riktig. Høyre forutsetter at kommunene tar sitt ansvar uten at dette lovfestes. En vil i lengste laget unngå å lovfeste denne retten. For øvrig må jeg si at jeg er litt forundret over at en debatt om barnehager fra Fremskrittspartiets side i så stor grad dreier seg om foreldrenes økonomi, når et flertall i Stortinget ønsker å legge til rette for at flest mulig barn faktisk skal få mulighet til å gå i barnehage, at flest mulig skal ha rett til å velge. Og hvis foreldrene skal betale hele barnehageoppholdet, hvis ikke det offentlige skal gå inn og bidra, blir store foreldregrupper ekskludert fra et barnehagevalg. Det er gjerne blant småbarnsforeldrene vi finner de gruppene som har trangest økonomi, fordi det er mens man har små barn at man samtidig har studiegjeld og høye etableringskostnader. Så det er et offentlig ansvar å legge til rette for at flest mulig skal få mulighet til å velge et barnehagetilbud. Jeg synes også det er grunn til å påpeke at en del av dem som har aller vanskeligst økonomi, er de flerkulturelle foreldrene. Og Fremskrittspartiet har faktisk tidligere kommet med et forslag om at foreldre som ikke sørger for at barna lærer norsk før de begynner på skolen, nærmest bør fratas omsorgen for sine barn; de mener det er omsorgssvikt. Samtidig er altså ikke Fremskrittspartiet interessert i at en skal legge til rette for at disse foreldrene skal få et godt tilpasset tilbud for sine barn gjennom barnehagene. Det er en dobbelthelt i Fremskrittspartiets tenkning som jeg har problemer med å forstå.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2000-06-09:
Jeg forundrer meg litt over at SV synes å være mer opptatt av økonomi og rammer som øker behovet for mer penger på denne sektoren, enn av det reelle innholdet i barnehagetilbudet. Det fremgår også av SVs merknader at de ønsker å binde de private barnehagene opp til kommunene, at det skal gjelde et felles regelverk. Det vil virke veldig kostnadsdrivende. Det er de private som har bygd ut brorparten av barnehagene på 1990-tallet, og deres verdi ble overhodet ikke nevnt av SV. Det er jo de private barnehagene som står for det meste av fleksibilitet og variasjon i barnehagetilbudet, mens de kommunale barnehagene har vært mer konforme. Jeg lurer på om ikke SV ser verdien av de ulikheter og den variasjon i tilbud som har kommet med de private barnehagene, eller om SV faktisk fremdeles er så gammelsosialistiske at de mener at barnehagene skal være en holdningsarena som skal prege alle norske barn på samme måte. Må det nødvendigvis være skikkelige A4-barn der for at de skal bli godkjent av SV? Dette lurer jeg litt på.