Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-03-07:
Norge har mange fremragende kulturelle fanebærere. Men vi har bare ett kulturpolitisk flaggskip. Det heter NRK. Jeg synes at statsråden i sin orientering har fått fram dette på en utmerket måte og uttrykt Regjeringens klare vilje til å ta ansvar for skipets ferd inn i nye og brokete farvann. Som Norges kulturelle flaggskip er det naturligvis gode grunner til å vise beundring, i alle fall hva angår store deler av NRKs virksomhet. Og kanskje har vi til tider beundret så sterkt at vi er kommet i skade for å lulle for mye med vårt hjertebarn – ja i noen grad blitt nærmest servile, slik at barnet med tiden er blitt bortskjemt. Jeg har sett at professor Jostein Gripsrud, mangeårig leder av Allmennkringkastingsrådet, er inne på slike tanker i en leseverdig artikkel i Dagens Næringsliv 2. mars i år. Gripsrud sier bl.a.: «Institusjonens» – dvs. NRKs – «manglende erfaring med seriøs politisk kritikk av programvirksomhetens profil kan for eksempel bidra til følelse av ufeilbarlighet og en tilhørende arroganse.» Som kjent står det noe i Skriften om at den som blir elsket, også må finne seg i å bli tuktet. Og jeg vil spørre om det kanskje er riktig at vi som politikere – det være seg både i storting og i regjering – tar innover oss at vi har vært for ettergivende og for forståelsesfulle når barnet har bedt om noe. Kanskje har vi ikke sterkt nok hatt in mente at vi på den ene siden har gitt NRK stor frihet til å være selvstendig, samtidig som institusjonen på den andre siden fortsatt har fått leve en nærmest «skjermet» tilværelse og ikke vært nødt til fullt ut å ta på alvor den konkurransehverdag andre må leve i. Selvsagt har også NRK vært opptatt av lytter- og seertall, ja kanskje til og med så mye at man kunne stå i fare for å glemme både hvilken rolle man har hatt, og ikke minst å sørge for å trimme organisasjonen. En del av oss har jo litt erfaring med hva det siste kan føre til. Vi må ha i bakhodet at NRK disponerer en lisensinntekt som ligger over hva alle andre norske konkurrenter til sammen har å rutte med. Det er positivt at Regjeringen uttrykker klar vilje til fortsatt å gi NRK stabile og gode økonomiske rammevilkår, noe de også har hatt før. Men med tanke på de nye utfordringene NRK står overfor – bl.a. overgang til digitalisering – er det nødvendig for Regjeringen også å se etter andre muligheter for å kunne styrke den økonomiske situasjonen. Etter vår mening bør det være mulig å finne en ordning i forhold til avgiftssystemet. Den saken ligger nå i finanskomiteen. Når det gjelder de to andre forslagene i statsrådens redegjørelse, vet vi at begge har sine klare begrensninger. For det første er det ikke lett å omfordele kulturmidler i dagens situasjon. For det andre vet vi at en økning av lisensen utover en prisjustering av flere grunner er problematisk, fordelingsmessig og fordi mange fortsatt ikke kan ta inn hele tilbudet. Selv om dette ikke er noen lett oppgave, er jeg overbevist om at Regjeringen, som ennå ikke har konkludert, vil gjøre det de kan for å finne en løsning som kan sikre NRKs rammevilkår i møtet med de nye utfordringene. Med bakgrunn i det jeg allerede har sagt, vil jeg også presisere at det påhviler NRKs ledelse et stort ansvar for å styre sin økonomi og tilpasse sin organisasjon den virkelighet andre sammenliknbare institusjoner lever under. Så skal det ikke underslås at det også stilles forventninger til NRK – som andre allmennkringkastere slipper billigere fra. Det går bl.a. på den kulturpolitiske rollen, som innebærer å formidle kultur av høy kvalitet, og det går på kravet om å dekke hele landet ved å være fysisk til stede i de ulike regioner. Kristelig Folkeparti mener det i første rekke er NRKs eget ansvar å utforme sitt distriktsapparat. Derfor har vi ikke gått høyt på banen i diskusjonen om sammenslåing av distriktskontorer. Det er produktet som er det avgjørende også her. Derfor bør NRK få sjansen til å vise at utbyggingen i distriktene fortsatt representerer selve ryggraden i institusjonens virksomhet. Men én ting kan vi ikke godta, og det er urimelig behandling. Det er ikke rimelig at Nordland som det eneste fylke i landet ikke skal være likestilt med de andre fjernsynsregionene. Dette må NRK snarest rydde opp i. Kristelig Folkeparti slutter seg til statsrådens redegjørelse. En del punkter har jeg ikke berørt her. Noe kommer vi tilbake til i forbindelse med behandlingen av mediemeldingen, bl.a. spørsmålet om overgang til digital distribusjon. La meg til slutt likevel berøre et punkt som Kristelig Folkeparti er svært opptatt av, nemlig det varslede arbeid med å avgrense og definere begrepet «allmennkringkasting». Siden jeg startet med å henvise til Jostein Gripsruds artikkel i Dagens Næringsliv, vil jeg også avslutte med noe fra samme artikkel. Det trekkes der fram en glimrende definisjon av begrepet «allmennkringkasting», gitt i 1994 av Europarådets fjerde ministerkonferanse om mediepolitikk, og som Norge stemte for. I punkt fire heter det at allmennkringkasting skal «utvikle pluralistisk, nyskapende og variert programlegning, av høy etisk og kvalitetsmessig standard, og ikke la markedskrefter føre til at en ofrer kvaliteten». Dette trenger ingen ytterligere kommentar fra min side.