Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-04:
Denne debatten har to veldig klare trekk. Det første er de systematiske angrepene på Fremskrittspartiet. Det andre er den uenigheten mellom klimakameratene som etter hvert kommer veldig tydelig til syne. La meg si litt om det første først. Det er selvfølgelig alltid godt å ha en ytre fiende. Det er opplest og vedtatt som et godt og viktig virkemiddel i politikken, og i dette tilfellet er den ytre fienden Fremskrittspartiet. Det tåler vi godt. Men til tross for det fremstår altså Fremskrittspartiet som det eneste partiet som har et balansert syn, som har uttrykt en sunn skepsis, og som har et ønske om en kost-nytte-effekt i forhold til de tiltakene man eventuelt skal iverksette, og ikke som et parti som benekter at det er alvorlige problemstillinger å ta hensyn til - for det erkjenner vi - men vi tillater oss altså å ha et balansert syn. Under debatten er det kommet ganske knallharde angrep på og ikke minst hets av, forskere som har et avvikende syn i forhold til det internasjonale klimapanelet. Hva er det som gjør representanten Thorkildsen bedre kvalifisert og bedre i stand til å vurdere disse funnene enn personer med mangeårig høyere utdanning innenfor fagfeltet? Jeg var inne og kikket på cv-en til Inga Marte Thorkildsen, bare for å sjekke om det var spor der som kunne gjøre henne bedre kvalifisert enn de forskerne hun går til knallharde angrep på. Jeg fant ingen spor. Men like fullt skal vi anse det for å være høyst relevant og riktig med den typen knallharde angrep, både mot det partiet som tillater seg å ha en balansert og sunn skepsis, og mot andre som tør å fremføre den. De er altså erklært helt sprø, og bør - nærmest - ikke kunne få ta del i denne debatten i det hele tatt. Det synes jeg er en utidig måte å nærme seg et spørsmål på som veldig mange mennesker er opptatt av å diskutere, med ulike utgangspunkt. Det er fortsatt debatt om disse spørsmålene i samfunnet - i det norske samfunnet og i verdenssamfunnet. Den debatten er ikke avsluttet, selv om jeg forstår at SV har veldig behov for å erklære den for avsluttet. Da er det viktig at vi finner frem til den riktige analysen før vi tar i bruk virkemidler som kan komme til å være helt feilslått. Så til det andre: Det er ganske underholdende at man allerede kort tid etter at man har brukt uker og måneder på å komme frem til et såkalt klimaforlik, sporer en betydelig uenighet mellom forlikspartiene. Vi så det allerede ved innledningen av denne debatten, da Erna Solberg barket sammen med Inga Marte Thorkildsen. Allerede der så vi tolkningsproblemer i forhold til avtalen. Høyre har så langt etter klimaforliket benektet at forliket innebærer en rushtidsavgift. Det gjør jo forliket. Jeg registrerer at andre forlikspartnere er av en annen oppfatning, men Høyre mener at slik er det ikke. Allerede her ser vi et stort rom for tolkning av hva avtalen innebærer. Så har vi SV, som ved Inga Marte Thorkildsen i dag forsøker å skape et inntrykk av at man er så bekymret over at oljeindustrien ikke har vært en del av dette. Hvorfor ble ikke det et tema i disse forhandlingene, hvis det var så viktig? Så registrerer jeg at Arbeiderpartiet blir utfordret av en rekke av forlikspartiene på hvordan man skal håndtere fremtidig oljeboring i nord. Med andre ord er dette forliket svært skjørt, og det er svært usikkert hva man egentlig er enig om, når tiltakene skal diskuteres. Det sier meg - til tross for at det til og med kan være enighet i denne sal om mange av hovedkonklusjonene i avtalen, for det er mange av dem Fremskrittspartiet også er enig i, bl.a. behovet for å satse på fornybar energi, behovet for mer forskning, og at teknologiutvikling er noe av det aller, aller viktigste vi kan legge til rette for for fremtiden - at avtalen jo er så lite forpliktende at det selvfølgelig også betyr at den neppe vil kunne stå i veien for fremtidige regjeringskonstellasjoner, for å si det forsiktig. Så har jeg registrert at mange av representantene - ikke minst for de rød-grønne partiene - uttrykker stor bekymring over galluputviklingen og hva som kan komme til å skje ved valget i 2009. Det man sier, er at man er dypt bekymret for at det norske folk kan komme til å felle en nådeløs dom over de rød-grønne partiene og ønske seg et annet flertall i Stortinget. Det man da samtidig sier, er jo at det norske folk er i ferd med å ta en særdeles uklok beslutning hvis det stemmer andre partier frem til makt. Det er en så arrogant måte å tilnærme seg det norske folk på at jeg vil advare de politikerne som har gjort det fra denne talerstolen, mot å gjenta den typen meningsløse advarsler.