Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-03-08:
Forslaget fra stortingsrepresentant Bastesen om at kontrollen og eierskapet til naturressursene kan forbli på norske hender, er formulert som et meget omfattende spørsmål, som flere har sagt i dag. Det reiser mange interessante problemstillinger ved at det favner så vidt som det gjør. Jeg har lyttet til debatten med stor interesse, og jeg er enig i at nasjonal kontroll med naturressursene står sterkt i Norge, og slik ønsker vi at det fortsatt skal være. Problemstillingene som reises, er komplekse, og de lar seg ikke i uttømmende grad belyses ved denne anledningen, og jeg er tilfreds med at det synes som om alle er enige om at det forslaget som foreligger, skal gjøres til et oversendelsesforslag. Jeg kan forsikre om at Regjeringen helt klart vil komme tilbake til Stortinget med flere problemstillinger, slik komiteen forutsetter i innstillingen. Jeg vil da finne ut hvordan vi på en best mulig måte kan både ivareta helheten og samtidig ivareta sektorproblemstillingen i måten vi melder tilbake til Stortinget på. Men Stortingets og komiteens merknader og intensjoner skal jeg følge opp. I brevet som jeg sendte til komiteen 25. januar, og som er vedlagt innstillingen, har jeg i tillegg til å omtale fiskeri og havbruk også omtalt landbrukseiendommer, petroleumsressurser, vannfallsrettigheter, mineralressurser, genressurser osv. Det bare understreker hvor vidtfavnende og kompleks den problemstillingen er som er reist i Dokument nr. 8-forslaget. Det vil selvfølgelig føre for langt om jeg i dag skulle gå inn på de forskjellige typene naturressurser og redegjøre for hensyn som taler for og imot behovet for nasjonal kontroll og eierskap på hvert enkelt område. Jeg vil likevel bruke denne anledningen til å komme tilbake til situasjonen innenfor fiskeri- og havbrukssektoren når det gjelder nasjonal kontroll og eierskap, samt si noe om genressursproblematikken. La meg innledningsvis vise til Sem-erklæringen, hvor det fra Regjeringens side i relasjon til oppdrettsnæringen bl.a. er sagt at lokalt eierskap må prioriteres. Det står vi fast ved, og dette er en problemstilling jeg vil komme tilbake til Stortinget med når oppdrettsloven skal gjennomgås i Fiskeridepartementet og eventuelle behov for endringer er klarlagt. I Sem-erklæringen er det også sagt at utformingen av skattesystemet har stor betydning for utviklingen av det private eierskapet. Formuesskatten og dobbeltbeskatningen av utbytte fører til at private norske eiere diskrimineres i forhold til utenlandske og offentlige eiere, noe som medfører at det private norske eierskapet fortrenges. Regjeringen vil snu denne utviklingen og sikre norske private eiere konkurransedyktige skattebetingelser, og det berører helt klart også det forhold som tas opp i dagens sak. Det er videre en hovedutfordring for oss å styrke kapitaltilgangen til norske bedrifter og nyskapingsprosjekter. Økt tilgang på risikovillig norsk kapital og et bedre fungerende kapitalmarked er avgjørende for at norsk næringsliv og norske eiere skal være i stand til å utnytte nye ideer og næringsmuligheter knyttet til utnyttelsen av naturressursene. Regjeringen vil derfor legge forholdene til rette for nyetableringer og større privat eierskap i næringslivet, og har også varslet, som det står i innstillingen, en stortingsmelding i april i år om det statlige eierskapet. Når man diskuterer dette med nasjonalt og utenlandsk eierskap, er det viktig å ha in mente EØS-avtalen. EØS-avtalen legger klare føringer for hvordan norsk regelverk kan utformes og håndheves med sikte på fri flyt av varer, kapital, tjenester og personer. I forbindelse med dette stilles det krav om ikke-diskriminering og likebehandling for aktører innenfor EØS-området. Det er også forhold vi må ta hensyn til i utformingen av politikk knyttet til utnyttelsen av eierskapet av naturressursene. Oppdrett at nye marine arter og nye produksjonsformer er eksempler på store uutnyttede muligheter som finnes i havbruksnæringen. Også innenfor oppdrett av laks og ørret er det fortsatt store vekstmuligheter. Regjeringen vil derfor styrke havbruksnæringens betydning for distriktene og legge til rette for fortsatt vekst. Konsesjoner er da et viktig virkemiddel i utviklingen av havbruksnæringen, hva angår laks og ørret, og som jeg nevnte innledningsvis, har Regjeringen sagt at lokalt eierskap må prioriteres. Flere av talerne har i dag nevnt ESA, og Stortinget er kjent med at ESA i enkelte saker den senere tid har reist spørsmål om Norges tilpasning til EØS-avtalen. Jeg registrerer at det er en utvikling i forståelsen av avtalen som medfører at nye problemstillinger behøver å behandles. Et eksempel på dette er ESAs grunngitte uttalelse av 15. november i fjor om vilkåret om lokalt eierskap ved tildeling av konsesjoner til laks og ørret. Den saken er til behandling i departementet, og jeg håper vi skal kunne tildele de 40 konsesjonene som Stortinget har klarert, i juni i år, og at saken med ESA da skal være avklart. ESA konkluderer i sine uttalelser med at vilkårene er i strid med EØS-avtalens bestemmelser om rett til fri etablering og fri flyt av kapital. Vi er da av en annen oppfatning. Dette må avklares, og det går jo rett inn i problemstillingene i saken vi behandler i dag. Regjeringen forholder seg til ESAs grunngitte uttalelse og har nå en uformell dialog med ESA for å se om det er mulig å komme fram til en løsning som ivaretar Norges behov for å ha en tildelingspolitikk som styrker det lokale næringslivet og det lokale eierskapet. Når det gjelder muligheten for å kunne innføre nye krav om nasjonalt eierskap, vil dette på en rekke områder kunne være problematisk i forhold til EØS-avtalen. Selv om forvaltningen av naturressursene i utgangspunktet er lagt til nasjonale myndigheter, innebærer avtalen, som nevnt innledningsvis, krav til likebehandling osv. Dette innebærer meget generelt sagt at når man først tillater private å utnytte en naturressurs, kan man ikke diskriminere EØS-borgere, med mindre man befinner seg på områder som f.eks. fiskerisektoren, hvor det er gjort unntak. Når vi snakker om nasjonal kontroll og eierskap til naturressursene, har jeg lyst til å nevne også en annen type naturressurs som representanten Bastesen har omtalt i begrunnelsen for sitt forslag, nemlig genressurser. Genressursene er viktige ressurser i mange relasjoner, også når det gjelder matproduksjon. Det gjelder etter norsk rett ingen generelle regler om eierskap eller rett til å disponere genressurser som sådanne. Internasjonalt finnes det imidlertid forpliktelser som Norge har påtatt seg. FN-konvensjonen om biologisk mangfold har til formål å bevare det biologiske mangfold samt sikre en bærekraftig bruk av de enkelte komponentene i mangfoldet. Videre skal konvensjonen sikre tilgang til genressurser og en rettferdig fordeling av utbyttet som følger av kommersiell eller annen utnyttelse av genressursene. Biomangfoldkonvensjonen legger på den ene siden til grunn at statene har suverene rettigheter over sine naturressurser, og at myndigheten til å bestemme over adgangen til genressursene ligger hos de nasjonale regjeringer og er undergitt nasjonal lovgivning. På den andre siden forutsetter konvensjonen at partene skal legge forholdene til rette for å lette andre parters tilgang til genressurser for miljømessig forsvarlig bruk, og ikke innføre restriksjoner som motvirker målsettingene i konvensjonen. Det er et eksempel på at de problemstillinger som representanten Bastesen tar opp, er mangfoldige og problematiske også i en internasjonal sammenheng. Norge har i ulike fora arbeidet for en genressurspolitikk internasjonalt som skal sikre fortsatt god allmenn tilgang til genressurser for samfunnsnyttige formål. Det kan også være i norsk interesse. Når det gjelder genressurser, vil jeg nevne Biomangfoldlovutvalget, som ble opprettet ved kgl. resolusjon av 20. april i fjor. I utvalgets mandat heter det bl.a. at målsettingen for en regulering av genressursene må være: å sikre rådighet over egne genressurserå legge til rette for utveksling av ressurser mellom landeneå hindre at det biologiske mangfold redusereså sikre en rettferdig fordeling av fordeler ved bruk av genressurser I mandatet sies det videre: «Det er viktig at reguleringen finner en balanse mellom interessen i å ha nasjonal kontroll over uttak av biologiske ressurser og interessen i å ikke hindre nasjonal og internasjonal forskning og utvikling, herunder næringsrettet forskning og næringslivsutvikling ... Eventuelle hindringer i så måte som følger av reguleringen, skal utredes.» Utvalget skal legge fram sine forslag innen 1. oktober 2003, og det vil jo være en anledning til å rapportere til Stortinget, slik det bes om. I stor grad har motstanden mot utenlandsk eierskap særlig vært knyttet til fiskeri- og havbrukssektoren, og det skyldes frykten for avfolking av kysten. Så vidt jeg vet, har vi ikke belegg for å kunne hevde at eventuelt økt utenlandsk eierskap faktisk gir slike effekter, men vi holder fast ved at det uansett i dag er slik at vi har regler som gjør at utenlandske selskap kun skal eie inntil 40 pst. av fiskefartøy og fiskebedrifter som eier fiskefartøy. Når det gjelder fiskerisektoren, vil jeg også nevne Eierskapsutvalget, som ble oppnevnt ved kgl. resolusjon av 8. juni i fjor. Utvalget vil også til en viss grad ta opp problemstillinger som berører utenlandsk eierskap. Det skal legge fram sin anbefaling 1. juni i år, og det vil også være et av de dokumentene som vil danne grunnlag for oss til å rapportere tilbake, i tråd med det som Stortinget og komiteen ber om. Det er også slik at vi på flere felt arbeider med spørsmål som kan sies å gjelde utenlandsk eierskap til naturressurser innenfor internasjonalt rammeverk, som f.eks. EØS-avtalen og biomangfoldkonvensjonen. Min konklusjon på bakgrunn av det som står i innstillingen, og det som er sagt her i salen, er at det vil være flere anledninger for Regjeringen til å komme tilbake til Stortinget og melde fra om og drøfte problemstillinger knyttet til de enkelte sektorer. Så vil vi vurdere hvordan vi på en samlet måte skal kunne reise problemstillingene og se de totale sammenhengene. Men jeg skal love å følge opp de intensjonene som både er nedfelt i innstillingen, og som er kommet til uttrykk i salen i dag.