Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-03:
Telepolitikk er vanskelig. Det syns jeg dagens debatt viser. For svært mange fortoner dette området seg som svært komplisert. Det er sammensatt, det er ganske teknisk, og det utvikles i et tempo som bare ganske få av oss, både politikere og samfunnsborgere for øvrig, kan klare å følge med på. De fleste av oss er likevel brukere av tjenestene, og med eller uten teknisk innsikt på området stiller vi likevel de samme krav om at vi skal ha tilgang på de tjenestene vi ønsker og kan makte å ta i bruk. Det gjelder både i privatlivet og på jobben. Så enkel og så vanskelig er telepolitikk. Det betyr i alle fall at det ikke er tilfeldig hvordan vi som nasjon styrer telepolitikken. Det er avgjørende viktig at flest mulig får ta del i denne utviklingen, som vi ikke kan stoppe, og som de fleste av oss heller ikke ønsker å stoppe. I Arbeiderpartiet er vi svært bekymret for at den oppvoksende generasjon ikke skal få samme muligheter til å følge den utviklingen. Jeg tror at på dette området vil vi kunne se større sosiale skillelinjer enn vi noen gang har sett. De vil bli tydelige, og de vil få alvorlige utslag. De sosiale skillelinjene vil ikke gå så mye på om hver enkelt får mat eller klær, men de vil gå på om vi har råd og anledning til å følge med i den utviklingen som foregår rundt oss. I Arbeiderpartiet kan vi se tilbake på tider da vi fikk ganske mye kjeft fordi sentrumspartiene mente vi hadde for sterk fokusering på bedriftsøkonomisk lønnsomhet. Jeg har tidligere i debatten vist til det politiske grunnlaget for sentrumsregjeringen og hva den har sagt om telepolitikken. Jeg kan ikke si at svaret var i tråd med Voksenåserklæringen, for der presiserer de viktigheten av teletjenester som servicefunksjoner, uavhengig av hvor du bor og uavhengig av om det er bedriftsøkonomisk lønnsomt eller ikke. Sentrumsregjeringen har i klartekst sagt at de ikke er fornøyd med den telepolitikk Arbeiderpartiet har ført, og at de vil ha en gjennomgang av teletjenestene. Det siste kan man vel i noen grad si er oppfylt, men jeg tror nok de fleste er noe overrasket over at gjennomgangen har fått det utfallet vi i dag ser. Jeg er forbauset over at sentrum ikke vil være med på Arbeiderpartiets politikk, nettopp fordi vi legger avgjørende vekt på det som for oss er det viktige, og som i sentrumserklæringen også burde være det avgjørende for sentrum, nemlig leveringsplikt og maksimalpriser på teletjenester. Bare ved å gå inn og legge så sterke føringer i telepolitikken kan vi oppnå som resultat at disse interessene skal bli ivaretatt både for folk flest og for det mangfold av næringsvirksomhet som vi har ute i Distrikts-Norge. Det kan vise seg å bli vanskelig for bedrifter ute i landet å få ta del i den teknologiske utviklingen og ta i bruk nye løsninger. Det kan bli avgjørende for at bedrifter fortsatt skal kunne utvikle seg og bli værende ute i distriktene. Og det er vel neppe en ønsket situasjon, i særdeleshet ikke for Senterpartiet. Det er en spennende framtid i telepolitikken. Men det er også en spennende framtid i politikken generelt. Og det er derfor jeg vil beklage spesielt at Senterpartiet her vandrer på viddene sammen med Høyre og Fremskrittspartiet.