Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Først bare en merknad. Jeg vil at det skal være sagt, før debatten er slutt, at det er grunn til å merke seg at justis- og beredskapsministeren, som jo sitter med betydelig ansvar for dette, ikke har funnet grunn til å være til stede i Stortinget under denne debatten. Det virker som om forsvarsministeren heller ikke har tenkt å delta i debatten – det virker i hvert fall ikke slik – men nå ser jeg at jeg kan trekke det tilbake, og det er fint hvis hun kommer opp og sier noe. Jeg tenkte at hun kanskje tenkte at dette var Stortingets debatt, og at hun ikke ville kommentere den. Men nå gjør hun det, slik at da faller det på plass. Det er fint. Så har representanten Gahr Støre på en utmerket måte redegjort for Arbeiderpartiets prinsipielle posisjon i saken, og jeg viser til det, men ettersom flere av representantene, spesielt representanten Tetzschner – og Grøvan, litt overraskende, vil jeg si – kom med sterke prinsipielle angrep på Arbeiderpartiet og på meg, vil jeg også kommentere det kort. Det er ingen som kan betvile at Stortinget har full rett til å føre den debatten som føres her i dag. Som det ble sagt fra Gahr Støres side: Presidentskapets flertall avviser heller ikke det på prinsipielt grunnlag, så påstandene fra representantene Tetzschner og Grøvan om at dette er et brudd på maktfordelingsprinsippet, bygger på fullstendig sviktende juridisk og konstitusjonelt grunnlag. Det er heller ingen som noen gang har kunnet beskylde Arbeiderpartiet for å sette landets sikkerhet i fare. Jeg gjør Stortinget oppmerksom på at vi har hatt to hemmelige rapporter til behandling i kontroll- og konstitusjonskomiteen, om våre fregatter og om denne saken. Arbeiderpartiet har ikke tatt initiativ til avgradering av de dokumentene som helt åpenbart ville utfordre sikkerhetssituasjonen i landet – har aldri gjort det og gjør det ikke i denne saken heller. Så vil jeg gjennom presidenten minne representanten Tetzschner om at han og jeg i fellesskap – i fellesskap og i enighet – gikk til presidentskapet og ba om avgradering. Det er det kanskje nødvendig at Tetzschner tenker gjennom når han framfører en så sterk prinsipiell argumentasjon og et angrep på meg og på Arbeiderpartiet. Det var slik at vi mente at et sammendrag var av en slik karakter at det kunne lette på trykket, for vi visste ikke helt hvordan vi skulle gjøre det fordi vi satt med denne hemmelige rapporten som ingen ber om avgradering av. Sånn var det. Det var for å skape en lempelig situasjon for Stortingets plenum. Men nå, fordi vi får det vedtaket vi formodentlig får, foranlediget av presidentskapets flertall og av Stortingets president, vil det bli en hemmelig prosess. Det får dere ta ansvar for, som står for det. Det gjør ikke vi andre. Vi skal gjøre det absolutt beste ut av det, men at denne delen av debatten, som er så viktig for befolkningens sikkerhet, ikke kommer til offentlig uttrykk, må da bæres av en konstitusjonell praksis som jeg mener er feil i dette tilfellet. Presidentskapet burde tatt, som jeg sa i mitt innlegg, Stortingets parti i denne saken, fordi det ikke utfordrer sikkerhetslovens intensjon og praksis. Tvert imot styrker det sikkerhetsloven når Stortinget sier at her går grensen for hvordan den kan brukes. Så gjør Grøvan et skille. Han sier at han forstår ikke skillet fra min side mellom å ikke avgradere den rapporten som vi har ett eksemplar av, og sammendraget. Det er jo helt åpenbart. Det er fordi at i den hemmelige rapporten ligger alle de opplysningene som ikke bør avgraderes, og som vi aldri har bedt om blir avgradert. Den sammenligningen er ikke relevant, og jeg bare tilbakeviser den. Til slutt – så langt i alle fall – til dette som framføres om at jeg på et feil og dramatisk grunnlag henviser til det som jeg sa til slutt i innlegget mitt, nemlig at jeg nå vil ta imot en rapport jeg før ikke har sagt at jeg vil ta imot, som representanten Tetzschner sa. Nei, det er klart: Jeg sa at jeg vil ikke ta imot den rapporten som et alternativ til Riksrevisjonens rapport som vi ikke får til behandling fordi den er gradert. Det burde vært åpenbart for alle stortingsrepresentanter at vi ikke skal undergrave vår egen riksrevisjons autoritet ved å akseptere at Forsvarsdepartementet sensurerer Riksrevisjonen. Derfor sa jeg at jeg vil ikke motta det dokumentet, men etter initiativ fra flere i komiteen i forrige møte ba man om å få den for å se forskjellen, og det er en annen problemstilling. Men Forsvarsdepartementet har altså ikke funnet grunn til å greie å sende den over i løpet av uke, til tross for at vi ba om å få den før denne debatten. Det føyer seg inn i det mønsteret vi har sett ved behandlingen av denne saken, helt konsekvent, nemlig at det har gått vinter og vår. Denne alvorlige saken har nå ligget i Stortinget i fem måneder før den kommer til behandling, på grunn av fram og tilbake og fram og tilbake og fram og tilbake. Jeg vet ikke om det er effektiv parlamentarisk kontroll – det er det selvsagt ikke. Det siste handler om det jeg vil si er en ikke tilstrekkelig respekt for Stortinget. Derfor har jeg mine ord i behold når jeg karakteriserer behandlingen av dette på den måten som jeg nå har gjort.