Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-27:
Dette er en viktig interpellasjon, fordi det er de lokale Nav-kontorene som er Nav-reformen. Det var derfor den ble initiert, utgangspunktet lå der. Der skal den enkelte innbygger få løst saken sin, enten det dreier seg om inntektssikring, pensjon, attføring, tiltak, sosial oppfølging. Det er altså en brei portefølje av oppgaver. Det er jo ikke av interesse for den enkelte bruker hvordan etatene har organisert seg bakenfor. Det skal den enkelte bruker egentlig ikke behøve å vite noe om eller forholde seg til i det hele tatt. Jeg tror at Nav-reformen vil bli målt på om brukernes møte med etaten viser at det er en etat som spiller mot samme mål. I begynnelsen løp jeg rundt med en liten tegning der Andy Capp sier at vitsen er at alle med samme drakt skal spille mot samme mål. For å si det slik: Det er det møtet der brukeren må oppleve at han slipper å forholde seg til å måtte ringe forskjellige steder, eller at det er store forsinkelser, osv., som vil avgjøre om det trengs endringer eller ikke. Jeg er veldig glad for at signalene er at grensesnittet mellom lokalkontor og forvaltning på en måte ikke er satt én gang for alle. Vi har allerede gjort noen endringer på det, for vi har sett at det har vært for stramt. Det er ulike kulturer som skal smelte sammen, og da er det ikke bare i det lokale Nav-kontor det skal skje. Midtveisevalueringsrapporten fra Rokkansenteret påpeker jo nettopp, som de antyder, at det var én filosofi – for å si det slik – som ble vedtatt i Stortinget, og en litt annen filosofi som i hvert fall fikk en sterk hånd på rattet i gjennomføringen av reformen. Jeg tror – for å si det sånn – at alt dette bare kommer til å bli lagt dødt hvis det fungerer. Når det fungerer, tror jeg spørsmålene om denne typen organisatoriske debatter ikke blir viktige, men hvis det ikke fungerer, vil selvfølgelig dette være viktig. Da Stortinget behandlet Nav-loven, understreket vi veldig nøye at etaten ikke skulle være et utvidet arbeidskontor, men skulle ivareta også spesifikt sosialfaglig oppfølging av ikke bare de gamle sosialkontorenes brukere, men ha den tilnærmingen til flere brukere av etaten ellers som skulle gjøre at de fikk en helhetlig oppfølging. Flere har snakket om Nav-kontorenes oppfølging av brukerne i forbindelse med arbeidsavklaringspenger. Da er jo helheten veldig viktig, at man ikke skyver noen vekk. Jeg har lyst til å minne om at da vi behandlet stortingsmeldingen om arbeid, velferd og inkludering, påpekte en enstemmig komité at det var behov for å se på om kanskje én etat, f.eks. Nav, skulle ha et større ansvar for å kunne utløse tjenester også på andre områder, slik at det faktisk ble en hel kjede for folk. Halvveisrapporten sier også noe om dette som bekymrer meg litt. Der antyder de at noen steder kan det se ut som om Nav utvikler seg til å bli en ren bestiller på en måte, og som de skriver: «Nye grenseoppgaver finnes også i relasjonen til helsetjenesten, for eksempel at kommunal psykiatrihelsetjeneste overtar oppfølgingsrollen som sosialtjenesten tidligere hadde, når den relasjonelle oppfølgingspraksisen blir så svak ved NAV-kontorene at tunge psykiatri- og rusbrukere ikke lenger opplever å få den hjelp de er vant med fra sosialtjenesten.» Jeg er for at de skal samarbeide, og jeg mener slett ikke at den kommunale psykiatritjenesten skal slippe sitt ansvar på dette området, men det er viktig at Nav heller ikke gjør det. Det er veldig viktig at de sosialfaglige behovene ikke skyves vekk, men blir en integrert del av det som Nav-kontorene helt naturlig skal gjøre. Jeg er veldig glad for de positive tallene som nå kommer, om at ting uvikler seg bedre i forhold til Nav-reformen. I likhet med andre ser jeg at dette er en større reform enn det man har gjennomført noensinne. I evalueringen sa de at alle store reformer går galt og dess større de er, jo verre går det, men det går seg til. Det håper jeg også at det gjør. Det er jo også en unik situasjon for dem som skal gjennomføre denne reformen, at alle partiene står bak, noe som gjør at man kan være tryggere i gjennomføringen av reformen.