trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2022-01-12:
Tidligere ordfører, nå stortingsrepresentant, Bjørlo har lenge vært en sterk og tydelig stemme i debatten om distriktsutfordringer, ikke minst knyttet til alle de mulighetene som ligger rundt omkring i hele landet, herunder et nødvendig grønt skifte. Samarbeidsprosjektet Grøn region Vestland viser nettopp det mulighetsrommet som finnes for mange nærings- og innovasjonsprosjekt med potensial for arbeidsplasser, verdiskaping, økt eksport og samtidig utslippskutt. Jeg deler dette engasjementet, og jeg tror vi raskt blir enige om et ønske om å understøtte denne typen framtidsrettet arbeid. Samtidig, med den premissen som ligger til grunn for spørsmålet, må jeg få lov til å gi uttrykk for en viss forundring over hvordan det har gått med det gamle folkestyrepartiet Venstre. Bakgrunnen for at vi er i en prosess om mulig oppløsning av enkelte sammenslåtte fylkeskommuner, er at Solberg-regjeringen, med Venstre som sterk pådriver, valgte å bruke tvang overfor lokaldemokratiet. Man hadde ikke tiltro til at fylkestingene selv kunne vurdere hva som var funksjonelle regionale enheter med legitimitet, at man selv kunne vurdere bærekraften i egen virksomhet. Jeg tror jeg kan si at regjeringen gjerne skulle ha sluppet å bruke tid og ressurser på denne prosessen, men vi tar det lokale og regionale demokratiet på alvor. Jeg er også nokså sikker på at de tvangssammenslåtte fylkeskommunene selv gjerne ville ha brukt ressursene på andre ting. Mitt inntrykk er nemlig at alle fylkeskommunene gjerne vil bruke mest mulig innsats mot de mulighetene som finnes i egen region. Et velfungerende folkestyre på regionalt nivå er viktig, og regjeringen ønsker å styrke fylkeskommunen som samfunnsutvikler. I budsjettet for i år er fylkeskommunenes frie inntekter styrket med 900 mill. kr – 0,5 mrd. kr mer enn Solberg-regjeringens forslag til budsjett. Det bidrar både til å styrke grunnlaget for tjenesteytingen og til å gi fylkeskommunene muskler til partnerskap, regional samfunnsutvikling og tilrettelegging for verdiskaping. Dette er faktorer det pekes på i Grøn region Vestland. Blant flere andre viktige tiltak mener jeg det er særlig viktig å styrke det næringsrettede virkemiddelapparatet. Derfor ble flere tiltak innenfor Næringsdepartementets område styrket i tilleggsnummeret til statsbudsjettet. På Kommunal- og moderniseringsdepartementets område lå det forslag til mange kutt på tilrettelegging for næringsutvikling og innovasjon. Regjeringen prioriterte å styrke Innovasjon Norge med en ny bevilgning på 100 mill. kr til grønne investeringer i det distriktspolitiske virkemiddelområdet, rettet mot større investeringsprosjekt i en bærekraft- og sirkulærøkonomi. Regjeringen har høye ambisjoner for fylkeskommunenes utviklingsrolle og for tilrettelegging for grønn verdiskaping i hele landet.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2022-01-12:
Jeg prøvde så godt jeg kunne i mitt innlegg nettopp å vise til at regjeringen heier på alt arbeidet som skjer rundt omkring i hele landet, bl.a. knyttet til fylkeskommunene, når det gjelder verdiskaping og tilrettelegging for innovasjon – ikke minst innenfor det grønne skiftet. Derfor var det også en prioritet i tilleggsnummeret til statsbudsjettet – på den korte tiden vi hadde – å legge inn flere satsinger som nettopp rettet seg mot det formålet. Samtidig vil jeg si at det har vært nødvendig å rydde opp etter de prosessene som lå der fra den foregående regjeringen, hvor man altså valgte å bruke tvang mot lokaldemokratiet. Det tar vi på alvor, og derfor vil vi også stille opp for de fylkeskommunene som er tvangssammenslått, og som ønsker å dele seg opp igjen.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2022-01-12:
Det er noe med at man kanskje hører det man vil høre. Prosessene rundt mulig oppløsning av tvangssammenslåtte kommuner og fylkeskommuner gjelder ti kommuner og fire fylkeskommuner. Derfor la jeg i svaret mitt vekt på at vi har ønsket å styrke fylkeskommunenes økonomi kraftig, nettopp for at man både kan drive tjenesteutvikling og være en kraft i det regionale utviklingsarbeidet, ha en lederrolle i det partnerskapet som er nødvendig, som også Grøn region Vestland viser til at er veldig viktig. Så kunne jeg gått gjennom litt, for litt av motivasjonen til den forrige regjeringen for å trykke til med også å bruke tvang overfor fylkeskommunene, var å rigge dem for større oppgaver og større utviklingskraft. Samtidig har vi jo tall som viser at de virkemidlene som er satt av til fylkeskommunene for å ha en slik rolle, er det blitt kuttet i år for år. Det er det som er paradokset med politikken vi så fra Solberg-regjeringen de siste årene.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2022-01-12:
Representanten Skjelstad utfordrer meg på ambisjonene om oppgaver og ansvar for fylkeskommunene. Det framstår da noe paradoksalt at representanten ikke har hatt tiltro til at fylkeskommunene kan ta ansvar for kanskje det mest grunnleggende spørsmålet, nemlig om egen bærekraft og berettigelse som egen enhet. Det spørsmålet mener han at det kun er nasjonale myndigheter som kan ta ansvaret for. Jeg skjønner at det kan være vanskelig å forsvare bruk av tvang overfor fylkeskommunene med den begrunnelse at man skulle rigge dem for nye og store oppgaver, når resultatet ble forholdsvis beskjedent, og i hvert fall ikke slik at det kom oppgaver som kan sies å begrunne større fylkeskommuner i seg selv. Regjeringen ønsker å satse på tre forvaltningsnivåer, og fylkeskommunene har en viktig rolle i Norge. Her er vi heldigvis enige. I Hurdalsplattformen står det at vi ønsker å se nærmere på hvordan vi ytterligere kan styrke fylkeskommunenes ansvar for å løse flere oppgaver. Det mener jeg er mulig å gjøre innenfor den fylkesstrukturen vi har i dag, og den som eventuelt måtte bli etter deling av tvangssammenslåtte fylkeskommuner som søker om dette. Når det gjelder Siva, er jeg noe usikker på hva representanten mener med «utflyttingen av Siva». Fylkeskommunene overtok oppdragsgiveransvaret for næringshage- og inkubasjonsprogrammet som en del av regionreformen. Det ansvaret kan også ivaretas innenfor eventuelt endrede fylkesgrenser. Øvrige endringer som er foreslått for Sivas del, har ikke regjeringen tatt stilling til ennå.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2022-01-12:
Vi røsker ikke alt opp med rota og starter på nytt igjen, men vi gir en mulighet til de ti tvangssammenslåtte kommunene og de fire tvangssammenslåtte fylkeskommunene – hvis de selv ønsker det – å kunne løse opp igjen. Den grunnleggende forskjellen på spørsmålet om struktur handler nettopp om hvor mye man stoler på lokaldemokratiet. Jeg er også åpen for å se på nye oppgaver, det er det vi ønsker å bruke tiden til – hvordan vi skal gi fylkeskommunene mer utviklingskraft og legge til rette for det. Men å gjøre det til først og fremst et spørsmål om størrelse, som representanten Skjelstad gjør her, mener jeg ikke er nødvendig. Når det gjelder Siva, er det mulig – som det ble foreslått av Solberg-regjeringen, og det ser vi på nå – f.eks. å flytte eierskap til innovasjonsselskap. Hermetikken Kulturnæringshage i Vadsø, med 32,59 pst. statlig eierandel, vil også en ny fylkeskommune – Finnmark fylkeskommune – godt ivareta eierskapet til.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2022-01-12:
Jeg synes representanten Skjelstad har til gode å nevne eksempler på oppgaver som han og Venstre har tenkt å overføre, og som klart utløser en diskusjon om fylkesgrensene. Jeg vil heller ikke slutte meg til beskrivelsen om at man nå legger til rette for en tonivåmodell. Tvert imot ønsker vi å styrke fylkeskommunene, i første omgang ved å ta fylkesdemokratiet og det regionale demokratiet på alvor, dessuten ved å styrke fylkeskommunal økonomi betydelig, trekke fylkeskommunene inn som en sentral aktør når det gjelder utvikling av regionvekstavtaler, og – som sagt i tidligere svar – se på hvordan vi kan styrke makt og ansvar for fylkeskommunene også på andre områder. Det er ikke å legge en kurs for å svekke fylkeskommunene, det er å legge en kurs for å styrke dem og den viktige rollen som det regionale demokratiet og regionalforvaltningen har i Norge.
André N. Skjelstad (Venstre), 2022-01-12:
«Statsråden har tidligere kritisert regionreformen ved å vise til at oppgavene som så langt er tildelt, fint kunne blitt håndtert av de «gamle» fylkene. Det er verken offensivt eller fremtidsrettet. Utflyttingen av Siva åpner eksempelvis for at fylkene kan få en langt mer spennende portefølje enn tidligere. Da må fylkene kunne bære det ansvaret. Er det slik at ambisjonene statsråden har for fylkene fremover, begrenser seg til oppgaver og ansvar som et innbyggerantall på godt under 80 000 er i stand til å ta på seg?»
André N. Skjelstad (Venstre), 2022-01-12:
Når Senterpartiet snakker om regionreformen og med tanke på hvordan tidligere statsråder fra samme parti har arbeidet knallhardt for å redusere antall fylkeskommuner, lurer jeg litt på hva en skal tro. Det kan tenkes at Senterpartiet i bunn og grunn faktisk mener at færre fylker vil være en styrke for dem og Distrikts-Norge. Når det gjelder fylkene som har blitt vedtatt slått sammen, betyr det at en må være en prinsipiell motstander av reformen. Om det stemmer, må den perioden vi nå går inn i, by på et hav av motstridende følelser. Senterpartiet har i tillegg gått til valg på å endre fylkesstruktur. De har hatt en kommunalminister som har arbeidet hardt for å få det til. Framstår det ikke mer fristende å fokusere på de positive mulighetene som færre fylker gir for sine innbyggere, enn å røske alt opp med rota og starte på nytt igjen?
André N. Skjelstad (Venstre), 2022-01-12:
Det er litt forunderlig å høre på statsråden, som har vesentlig lengre fartstid enn meg i fylkespolitikken – kanskje fra bortimot konfirmasjonsalderen – og som ikke klarer å se det som nå skjer. Vi er helt enige om at vi ønsker et trenivå av mange forskjellige grunner, men det grepet som Senterpartiet nå stiller seg i spissen for, er i ferd med å forvitre det – det blir fort et tonivå etterpå. Da vil mange av mulighetene som et trenivå gir, forvitre på grunn av at Senterpartiet er så ivrig og bringer dette tilbake. Det må rett og slett bety at Senterpartiet ikke lenger har tro på generalistprinsippet og vil revidere det. Er det slik?
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-01-12:
Mitt spørsmål er: «Mener statsråden det var riktig av Statnett å friskmelde kraftsituasjonen med tanke på fyllingsgraden i magasinene; og er det forsvarlig med full eksport med dagens fyllingsgrad?»
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-01-12:
Min bekymring handler om at markedet skal fungere sånn som markedet er designet for å fungere, altså at når kraftprodusentene ser at prisen i dagens spotmarked er høyere enn i forwardmarkedet, altså at man kan selge strømmen dyrere i dag enn i mars/april, vil de produsere mer strøm nå, for det lønner seg mer for dem å selge den strømmen nå enn i mars/april. Da blir jeg bekymret for at den markedsmekanismen i en situasjon med ekstremt høye priser gjør at den fyllingsgraden vi har i dag, kan falle, og at vi kan få en situasjon mer som den vi hadde tidligere, i fjor høst, som statsråden pekte på. Så mitt spørsmål er om det er noen grunn til å være bekymret for at denne ganske nye situasjonen med så høye strømpriser får en sånn effekt på fyllingsgraden, og hvilke tiltak statsråden i så fall ser for seg å innføre dersom fyllingsgraden skulle bli enda lavere enn i dag.
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2022-01-12:
Jeg er glad for at statsråden følger nøye med på dette, for det er alvorlig for landet hvis vi skulle havne i den situasjonen at vi må rasjonere på kraften. Derfor er jeg og Rødt bekymret for at man har for få virkemidler å bruke hvis man skulle nærme seg en sånn situasjon, og også at det er litt vanskelig å sammenligne tilbake i tid, når strømprisene er så ekstreme nå. Vi ser det hos husholdninger, vi ser det i det ekstraordinære som regjeringen har gjort med sikringstiltak, at det egentlig er helt nye tider i strømprismarkedet. Da lurer jeg på om statsråden mener det er forsvarlig å eksportere kraft i den situasjonen vi er i nå, og om man kan garantere at vi ikke får et problem med strømforsyningen, og at vi må importere enda dyrere strøm fordi vi bruker opp vårt eget vann, og da har dyrere strøm å hente inn.
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-01-12:
Mitt spørsmål dreier seg om nettleien: «Selv om den nye nettleien er utsatt, vil en innføring i sommer også føre til økning for mange – kan statsråden garantere at nettleien ikke skal øke?»
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-01-12:
Jeg takker for svaret. Gudbrandsdal Energi gjorde en ganske omfattende undersøkelse basert på 48 000 kunder. Den viste at 70 pst. av kundene deres vil få en økt nettleie med effektbaserte tariffer, altså rushtidsavgift på strøm. Modellen til Elvia her i Oslo for effektbaserte tariffer, for å ta et annet eksempel, fører til en økning for dem som forbruker minst strøm. På meg virker det som om den nye nettleiemodellen vil føre til en betydelig økning for et stort flertall, og at den ikke er sosialt rettferdig. Det er dette som er bakgrunnen for mitt spørsmål. Samtidig vet vi at staten tjener veldig mye penger. Kan det være aktuelt for regjeringen å dekke kostnader knyttet til oppgradering av nett på andre måter enn gjennom å øke nettleien?
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-01-12:
I forbindelse med at Arbeiderpartiet gikk inn for å slutte seg til EUs energibyrå ACER, vedtok landsstyret til Arbeiderpartiet også noen ufravikelige krav for at partiet skulle kunne slutte seg til ACER. Ett av dem handlet om nettleien. Det handlet om at flaskehalsinntektene fra de nye mellomlandskablene – altså North Sea Link og NordLink – fortsatt skal kunne benyttes til å redusere nettariffene, så vel som til vedlikehold og utbygging av det norske strømnettet. Så mitt siste oppfølgingsspørsmål dreier seg om dette. Mens staten håver inn inntekter, både i form av flaskehalsinntekter, i form av økt utbytte og økt grunnrenteskatt: Kan ikke noen av disse økte inntektene brukes på å bygge ut det norske strømnettet i tråd med det ufravikelige kravet som landsstyret til Arbeiderpartiet vedtok?
Geir Jørgensen (Rødt), 2022-01-12:
Mitt spørsmål handler også om kravene Arbeiderpartiet stilte da de i 2018 gikk sammen med regjeringen Solberg og Miljøpartiet De Grønne og sørget for flertall for å slutte oss til ACER: «Mener statsråden at Arbeiderpartiets ufravikelige krav for å slutte seg til ACER, om bl.a. energisikkerhet og samfunnsmessig kontroll, er oppfylt under dagens situasjon med skyhøye strømpriser?»
Geir Jørgensen (Rødt), 2022-01-12:
Å beskytte husholdningene og studentene kan man gjøre med sosialpolitikk. Det har vært nødvendig i den situasjonen vi er i. Men for å beskytte industrien og landbruket må noen drive energipolitikk for at man skal klare å komme gjennom det. Nå reiser strømbrølet seg – fra kraftforedlende industri i Trøndelag, fra noen av de få gjenværende treforedlingsbedriftene som produserer papir, fra Nordland, hvor vi produserer aluminium, stål og kunstgjødsel. Fra en samlet industri og fra et samlet LO er folkekravet at vi nå må få en energipolitikk som kan reguleres til beste for industrien. Da er spørsmålet: Et av kravene Arbeiderpartiet stilte, var at norsk fornybar kraftproduksjon skal bidra til økt verdiskaping og sysselsetting i Norge. Mener statsråden at dette er innfridd?
Geir Jørgensen (Rødt), 2022-01-12:
Hovedspørsmålet her handler om de kravene Arbeiderpartiet satte for å slutte seg til ACER og således gå inn og lage flertall for en integrering av norsk kraftpolitikk i EU, med tilslutning til både ACER og tredje energimarkedspakke. Når vi nå ser at dette har virket en stund, på tross av de samlede advarslene fra fagbevegelsen og en mengde av Arbeiderpartiets egne ordførere i industrikommunene, og vi nå ser at også NHO ved Norsk Industri kommer på og krever en sterkere regulering og en industripolitikk og energipolitikk som er til beste for oss, da er spørsmålet: Hvor dårlig er det nødt til å gå for denne delen av samfunnet før regjeringen tar de nødvendige grepene og slutter å la markedet styre energipolitikken?
Seher Aydar (Rødt), 2022-01-12:
Mitt spørsmål handler om makspris på strøm: «Hva tenker statsråden om mulighetsrommet for å innføre makspris på strøm i perioder med skyhøye strømpriser, i lys av at pristoppene har vært enda høyere etter at Stortinget behandlet regjeringens strømpakke?»
Seher Aydar (Rødt), 2022-01-12:
Når strømprisene skyter i været, handler det ikke bare om tall, men om mange mennesker som sliter med å betale regningene sine. Det gir i praksis en reallønnsnedgang. Produksjonskostnadene for strøm er lave i Norge. Det koster under 12 øre å produsere, men til tross for det koster det nå over 6 kr/kWh for husholdninger. Staten tjente nesten 30 mrd. kr i økte inntekter som følge av de høye prisene i form av økt utbytte og grunnrenteskatt bare i fjor. Lov om pristiltak slår fast at Kongen kan fastsette vedtak om makspriser når det er nødvendig for å fremme en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. Det finnes med andre ord en åpning for å innføre makspris på strøm. Mener statsråden at prisutviklingen vi nå ser i samfunnet, er samfunnsmessig forsvarlig? Hvis ikke, vil regjeringen bruke loven om pristiltak for å innføre en makspris på strøm?
Seher Aydar (Rødt), 2022-01-12:
Statsråden er redd for at markedet ikke vil ordne opp hvis vi setter en makspris, men da er det litt merkelig at statsråden tror at markedet ordner opp nå. Det er fint med strømtiltakspakker, men det holder faktisk ikke for folks økonomi i dag. Det er bedre med en pris som er jevnt lav enn at den skyter i været når vi bruker strømmen mest, som f.eks. i vinter. I kraftpolitikken har nesten et samlet storting latt markedet bestemme, og det er helt riktig som statsråden sier, at det er elendig på å omfordele. Faktisk raner det folk hver eneste dag. Det viser seg at det ikke fungerer – ikke for folk flest. Å ta demokratisk, politisk styring over prisene som har løpt løpsk, er rimelig, og det er ikke minst helt nødvendig, for utgiftene for helt vanlige folk er høye. De var høye før pakken, og de er fortsatt høye for ganske mange folk. Da er spørsmålet: Vil regjeringen ta politisk styring over prisene gjennom en makspris på strøm, eller vil regjeringen fortsette å ha en naiv tro på at markedet kommer til å ordne opp?
Mímir Kristjánsson (Rødt), 2022-01-12:
Mitt spørsmål dreier seg om den pågående elektrifiseringen av norsk sokkel med strøm fra land, og spørsmålet jeg vil stille statsråden, er: «Hvordan vil elektrifisering av sokkelen påvirke strømprisene for norsk næringsliv og norske husholdninger?»
Mímir Kristjánsson (Rødt), 2022-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret og det jeg oppfatter som en bekreftelse på at elektrifiseringen av sokkelen med strøm fra land vil føre til økte strømpriser, i likhet med alle andre store elektrifiseringsprosjekter som måtte være planlagt. Spørsmålet er da i hvilken grad det er fornuftig å gå videre med et sånt elektrifiseringsframstøt. Det er hevet over enhver tvil at det vil bidra til reduserte utslipp fra olje- og gassektoren i Norge. Spørsmålet er i hvilken grad det bidrar til reduserte klimagassutslipp i det globale klimaregnskapet. Selv om man skulle være i stand til å flytte utslippene fra én kolonne til en annen i et globalt klimaregnskap, blir det ikke noe mindre global oppvarming av den grunn. Det som skjer når man elektrifiserer sokkelen, er jo at man selger den samme gassen man ville brent på sokkelen, til et annet land der den blir brent i stedet. Mitt spørsmål er: Hvor fornuftig er egentlig elektrifisering av sokkelen som klimatiltak hvis man tenker litt større enn bare det norske klimaregnskapet isolert?
Mímir Kristjánsson (Rødt), 2022-01-12:
Takk for svaret fra statsråden. Jeg registrerer at statsråden mener det vil komme betydelige klimaeffekter av elektrifisering av sokkelen. Jeg tillater meg å tvile på om det har noen særlig global effekt at man eksporterer og brenner gassen andre steder enn på norsk sokkel. Det som derimot er utvilsomt, og som statsråden allerede har bekreftet, er at elektrifisering av sokkelen vil føre til økte strømpriser i Norge. Spørsmålet er: Til tross for at prosjekter med elektrifisering hittil har hatt bred støtte i det norske stortinget, bør ikke vinterens strømkrise, med påfølgende fare for industridød, med påfølgende fare for å utsette alle reelle prosjekter innenfor det grønne skiftet som krever billig kraft, gjøre at regjeringen og statsråden tenker nytt om hvorvidt man bør igangsette så store elektrifiseringsprosjekter som det sokkelen vil være?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-01-12:
«Hvordan synes statsråden at den nye strømpakken treffer, og er statsråden enig i at terskelen på 70 øre kilowattimen er en unormalt høy pris for strøm?»
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-01-12:
Jeg takker for svaret. Det strømsjokket husholdninger og en rekke næringer nå opplever – at utgiftene stiger voldsomt og plutselig – er helt spesielt. Som statsråden var inne på, var til sammenlikning den konsumprisjusterte spotprisen på kraft i perioden 2010–2020 i gjennomsnitt 33 øre/kWh eksklusiv merverdiavgift. I praksis kan dette være med og bidra til en reallønnsnedgang for masse folk der ute med vanlige og lave inntekter. Med andre ord: 70 øre/kWh er for de aller fleste en svært høy pris å betale for strøm. I dag er spotprisen i det området vi befinner oss i nå, i øst, hele 173,20 øre/kWh. Er statsråden enig i at på tross av regjeringens nye strømpakke er dette fortsatt en altfor høy pris å betale for strøm for vanlige folk der ute?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-01-12:
Staten alene håvet i fjor inn nærmere 30 mrd. kr for 2021. Det overskuddet beregner seg nå til nærmere 40 mrd. kr, og det er penger som vanlige folk, som Arbeiderpartiet har gått til valg på å si at de kjemper for, har betalt. Selv med regjeringens nye strømpakke, som statsråden redegjør for her, vil altså vanlige folk med 80 pst. dekning av strømregningen over 70 øre/kWh igjen ende opp med å fylle kraftselskapenes kasser istedenfor å bli sikret en overkommelig strømpris. Mitt spørsmål til statsråden er om hun er villig til å ta politisk kontroll over strømprisene og sikre lavere strømregninger for folk der ute – med andre ord bruke klassisk sosialdemokratisk politikk for å få kontroll på situasjonen som rammer vanlige folk.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2022-01-12:
«Noreg har fleire sjukepleiarar per innbyggjar enn noko EU-land, og vi er det OECD-landet med høgst del av folket sysselsett i helsesektoren. Likevel er kapasiteten på intensivbehandling for låg til å handtere omfattande smitteutbrot, og blir brukt som hovudgrunngjeving for dei inngripande smitteverntiltaka som no gjeld. Kva organisatoriske endringar er mogleg å gjere innanfor helstenesta for å auke intensivkapasiteten og få meir pasientbehandling ut av kvart årsverk i sektoren?»
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2022-01-12:
Eg vil takke for svaret, og la meg starte med å understreke at eg er einig med helseministeren i at det nok ikkje er mogleg å byggje opp ein intensivkapasitet som kan ta høgd for alt eller for ekstreme situasjonar eller smittsame pandemiar der det ikkje finst vaksine. Grunnen til at dette likevel er interessant å diskutere no, er at vi står i ein pandemi der vi no har vaksine, men der i alle fall ein god del ting tyder på at det vil kunne kome nye virusvariantar som kan gje behov for oppfriskingsdosar, og at dette kan bli veldig langvarig. Då blir det grunnleggjande spørsmålet i kva grad vi skal tilpasse samfunnet til helsetenesta eller helsetenesta til samfunnet. Under pandemien har vi operert med at det skal vere mogleg å skalere opp talet på intensivplassar til 1 200. Det er jo eit tal som har gått igjen. No melder regjeringa at det dei meiner er det realistiske talet, er 647. Det eg gjerne vil følgje opp med då, er å spørje: Kva er det som er urealistisk med det som tidlegare er sagt, for det har eg ikkje heilt fått grep på enno?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2022-01-12:
Det er eg klar over. Det eg spurde om, er kva vurderinga til helse- og omsorgsministeren er. Når det blir sagt at det ikkje er realistisk å gå opp til 1 200 plassar, eller noko meir enn 647, er spørsmålet: Kva gjer at det ikkje er realisme i det? I alle fall slik eg har lese dei ulike planane her, er det som kjem, fleire steg ut i prosessen for å trappe opp, særleg spørsmål om endring av arbeidstid og ferieavvikling, f.eks. at ein går over til å jobbe meir helg enn i dag, men innanfor reglane i arbeidsmiljøloven, og f.eks. at ein endrar på ferieavviklingsplanar. Er det det helse- og omsorgsministeren meiner er urealistisk i ein situasjon for å kunne trappe opp intensivkapasiteten?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2022-01-12:
Erfaringene fra koronapandemien viser at selv land som ifølge OECD har en betydelig høyere intensivkapasitet enn Norge, som Tyskland og Østerrike, ikke har en kapasitet som gjør at de kan unngå inngripende tiltak i samfunnet. Vi må derfor skille mellom den ordinære intensivkapasiteten og planer for å kunne møte større kriser av kortere og lengre varighet, som denne pandemien. Intensivkapasiteten har fått mye oppmerksomhet, men ved et stort smitteutbrudd med mange smittede og syke vil hele helsetjenesten bli satt på strekk. Selv om Norge har en veldig god intensivbehandling, er ikke risikoen for død og senfølger ubetydelig. Det er en krevende oppgave å sammenligne vår intensivkapasitet med andre lands. Kapasitet kan defineres på ulike måter, og det finnes ulike nivåer av intensivenheter basert på kriterier for hvor avansert behandling som tilbys. Dette inkluderer bl.a. krav til bemanning, kompetanse og utstyr. Det kan også variere hvilke helsepersonellgrupper som er involvert i behandlingen av alvorlig syke pasienter. Denne pandemien har vist at det er behov for å øke intensivkapasiteten i Norge. Det er et prioritert område for regjeringen. Vi må vurdere tiltak på både kort og lang sikt. Det er naturlig at vi innhenter kunnskap og erfaring om organisering av intensivkapasitet fra andre land. Bedre grunnfinansiering og flere utdanningsstillinger vil gi mulighet til å øke kapasiteten, og da kan vi ansette flere intensivsykepleiere. Ved at man satser på kompetansehevende tiltak til sykepleiere og andre helsepersonellgrupper, kan disse bidra til å avlaste intensivsykepleierne og legene, som da kan bruke mer tid til pasientbehandling som krever deres kompetanse. En mer fleksibel kapasitet er altså nødvendig, og en strategi. I går holdt jeg sykehustalen på Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø. Der la jeg fram en stor tiltakspakke for sykehusene, med 1,5 mrd. kr i økte midler til sykehusene og midler til 200 nye utdanningsstillinger for spesialsykepleiere. Det er konkrete grep som bl.a. vil styrke norsk intensivkapasitet, både grunnkapasiteten og den mer fleksible kapasiteten som gjør at vi kan håndtere en forventet smitteøkning med omikron denne vinteren, slik som det vi står i nå.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2022-01-12:
Jeg er enig med representanten i at vi må diskutere intensivkapasitet. Vi har et behov for økt intensivkapasitet i Norge, også utenom pandemi, som følge av at vi er en aldrende befolkning. Det er et behov som helseregionene har jobbet med over lengre tid, bl.a. i en utredning fra 2019. Det tallet representanten viser til, 647, er helseregionenes egen vurdering av hva det er mulig å trappe opp til nå på kort sikt. Det vil være håndterbart, men med en lavere kvalitet enn det vi er vant til i dag. Det betyr også at helseregionene her mener at en lavere kvalitet har betydelig risiko knyttet til seg. Nå har vi gjort en del tiltak på kort sikt – de utdanningsstillingene vi kom med i går, og også ekstra penger fordi hvert årsverk er dyrere når ferie er inndratt og man trenger særlige avtaler lokalt – sånn at man kan gjøre denne oppskaleringen, men det er regionenes egen vurdering.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2022-01-12:
Skalaen realistisk–urealistisk mener jeg ikke er en riktig beskrivelse av disse to tallstørrelsene. Tallet på 1 200 fra april 2020 var et tall med klare forbehold. Når det gjelder både kvalitet og tilgjengelig utstyr, var det et tall som ble satt i en situasjon hvor det var stor usikkerhet, og hvor man så for seg veldig dramatiske scenarioer. Tallet 647 er knyttet til en kvalitetsstandard hvor man har vurdert covid-19-pasientenes behov gjennom 22 måneder, både dem som får respiratorbehandling, og også dem som får en annen type intensivbehandling. Så det er nok et mer realistisk tall ut fra hvordan fagfolkene vurderer det. Tallet 1 200 var som sagt med klare begrensninger og lavere behandlingsstandard, og også med mulighet til å opprettholde det bare gjennom en kort periode.
Kari-Anne Jønnes (Høyre), 2022-01-12:
«Alle elever fortjener kvalitet i skolen uavhengig av hvor de bor og hvem foreldrene er. Skoler er viktige samfunnsaktører, men må ikke reduseres til et distriktspolitisk virkemiddel alene. Mener statsråden at små grendeskoler er viktigere enn kvalitet i skoletilbudet til alle elever i hele landet?»
Kari-Anne Jønnes (Høyre), 2022-01-12:
Takk til statsråden for svaret. Jeg har ikke sagt at størrelse og kvalitet henger nøye sammen, men jeg må si jeg er sterkt kritisk til å premiere kommuner som ikke planlegger for framtiden, for det er jo det det handler om. Det er bred enighet i Skole-Norge om at kvalifiserte lærere som har tid til å ta seg av den enkelte elev, det å styrke laget rundt eleven og det å bygge profesjonelle læringsfellesskap i alle skoler, er tre veldig viktige ambisjoner. Mener statsråden at det er viktige ambisjoner? Deler statsråden de ambisjonene? Og mener statsråden at det er riktig å premiere kommuner som ikke planlegger for framtiden, men konserverer 1950-tallets skolestruktur heller enn å ta inn over seg den befolkningsutviklingen og de trendene vi ser i samfunnet, som statsråden helt riktig bemerket?
Kari-Anne Jønnes (Høyre), 2022-01-12:
Det er nettopp det: Det er veldig, veldig mange dyktige lokalpolitikere, også fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som står i tøffe debatter som er krevende – skolestruktur er krevende, det treffer mange – og det gjør de jo for å nå målet om sterke kompetansemiljøer og kvalitet i tilbudet til alle elever. Det er tøffe, men helt nødvendige debatter i veldig mange kommuner, og det er det fordi samfunnet endrer seg. Mange kommuner får, som statsråden selv sier, færre elever, og mange velger å bo sentralt. Da er mitt spørsmål til statsråden om hun vil ta til orde for å videreføre ordningen – som faktisk innebærer å flytte 1 mrd. kr. Det er mye penger selv i det norske statsbudsjettet. De pengene brukes i dag på noen få elever, heller enn å bidra til en mer rettferdig fordeling av midler som gir også de store skolene og de store kommunene muligheten til å gi sine elever et godt skoletilbud.
Tonje Brenna (Arbeiderpartiet), 2022-01-12:
Regjeringens mål er å skape en sterkere fellesskole der elevene lærer mer, trives bedre og opplever mestring. Jeg er derfor enig med representanten Jønnes i at alle elever fortjener kvalitet i skoletilbudet, uansett hvor de bor, og hvor de kommer fra. Men jeg er ikke enig i representantens antagelse om at en stor skole nærmest automatisk gir god kvalitet, mens en liten skole har dårligere kvalitet. Den antagelsen støttes heller ikke i internasjonal eller norsk skoleforskning. Det tror jeg har å gjøre med at kvalitet i større grad påvirkes av om man har kvalifiserte lærere, om man har en god ledelse som gir retning for skolens arbeid, og om man har gode profesjonsfellesskap. Alt dette kan man oppnå på både store og små skoler, i byene og i distriktene. Jeg har tillit til lokalt folkevalgte, og det er viktig å understreke at det er de som avgjør hvor mange skoler de skal ha i kommunen, og hvor de skolene skal ligge. De må gjøre en vurdering knyttet til mulighetene for å rekruttere kvalifiserte lærere, belastningen for elevene som følge av f.eks. lengre reisevei, kommuneøkonomi og sammenhengen mellom skolestruktur, bosetting og næringsstruktur. I Norge har det over flere tiår vært en utvikling hvor det har blitt færre og større skoler. Selv om det er mange hensyn som må veies mot hverandre når skolestrukturen vurderes lokalt, blir strukturen i stor grad påvirket av befolkningstrender. Vi har en demografisk utvikling i Norge der vi får færre barn og samtidig lever lenger. Norge eldes i et økende tempo. Om bare ti år vil det for første gang være flere eldre enn unger. Dette får konsekvenser for skolestrukturen i hele landet. Samtidig er det en utvikling mot urbanisering og sentralisering, som ikke minst den forrige regjeringen bidro til. Med et dårligere elevgrunnlag i distriktene blir det også vanskeligere å opprettholde et desentralisert skoletilbud. En viktig oppgave for regjeringen er å bidra til god og forutsigbar kommuneøkonomi, slik at kommunene kan levere de tjenestene som innbyggerne forventer og har krav på i hverdagen. I 2022 får kommunesektoren en vekst i frie inntekter på 4,5 mrd. kr. Vi øker veksten i sektorens frie inntekter med 2,5 mrd. kr sammenlignet med den forrige regjeringens budsjett. Som en oppfølging av Hurdalsplattformen har regjeringen innført et nytt tilskudd på 500 000 kr per kommunale grunnskole, som finansieres innenfor innbyggertilskuddet i rammetilskuddet til kommunene. Jeg mener det bidrar til å utvikle et likeverdig skoletilbud med høy kvalitet i hele landet. Uavhengig av skolestrukturen må kommunene gi det skoletilbudet som opplæringsloven og forskriftene krever. Det innebærer bl.a. at elevene har rett til et trygt og godt skolemiljø, og at skolene må tilpasse opplæringen slik at alle elever kan oppleve læring og utvikling ut fra sine forutsetninger.
Tonje Brenna (Arbeiderpartiet), 2022-01-12:
Jeg er usikker på om man finner en lokalpolitiker i dette landet som mener at hun eller han ikke planlegger for framtiden. Er det én ting våre lokalt folkevalgte gjør, er det nettopp det. Derfor er poenget med å ha en god grunnfinansiering til kommunene og en god grunnfinansiering til skolene våre så enormt viktig, for i planleggingen for barnekull som ennå ikke er født, er det spesielt krevende å planlegge for en god skolestruktur. Jeg er av den oppfatning at vi er enige om at det er tilgangen på kvalifisert personell som er det avgjørende for hvorvidt man kan drive en god skole som er i tråd med de mål og krav som ligger i opplæringsloven. Derfor mener jeg at det er en slags distraksjon å diskutere størrelsen på skolene og mene at det å ha som ambisjon å opprettholde en grendeskole er en konserverende ting i seg selv. Jeg er helt sikker på at våre lokalpolitikere gjør alt de kan for å gjøre det best mulig for alle unger, både i grisgrendte strøk og i urbane strøk, å gå på skole i Norge.
Tonje Brenna (Arbeiderpartiet), 2022-01-12:
Det siste representanten Jønnes påstår, er rett og slett ikke riktig. Blant de kommunene som tjener aller mest på f.eks. et grunnskoletillegg, grunnskolefinansiering, er kommuner med mange innbyggere, og som også har byer. Så det at det finnes et tilskudd til grunnskolene våre som kommer elevene til gode, uansett hvilken grunnskole de går på, er en bra ting. Det finnes også mindre skoler i større byer, så resonnementet henger ikke helt på greip. Jeg mener at vi ikke kan underslå hvor nøye bosetting og skoletilbud henger sammen. Derfor er jeg også ut fra et utdanningsperspektiv veldig skeptisk til den sentraliseringen som skjer en del steder, og som den forrige regjeringen ikke bidro til å motvirke. Det handler bl.a. om stram kommuneøkonomi. Det handler om å slippe opp for at flere privatskoler kan etablere seg. De etablerer seg stort sett bare i de store byene. Det til sammen bidrar til å utarme også utdanningstilbudet i distriktene våre.
Ingunn Foss (Høyre), 2022-01-12:
«Adresseavisen og VG kunne 1. januar 2022 fortelle at Trøndelag politidistrikt har kalt inn ekstra etterforskere etter flere tilfeller med vold i nære relasjoner i julen. Vi vet at barn, unge og kvinner har vært spesielt utsatt for vold og overgrep i løpet av nedstengningene under pandemien. Når samfunnet igjen i praksis er nedstengt under en høytid, hvor tilfeller av vold i nære relasjoner normalt øker, er det alvorlig for de som rammes. Hvordan jobber regjeringen for å forebygge vold i nære relasjoner i en tid med pandemi?»
Ingunn Foss (Høyre), 2022-01-12:
Takk for svaret. I Hurdalsplattformen står det også at regjeringen skal legge fram en opptrappingsplan mot vold og overgrep mot barn og vold i nære relasjoner. Den forrige regjeringen la i august 2021 fram en ny handlingsplan for å forebygge og bekjempe vold i nære relasjoner, med over 80 kraftfulle og målrettede tiltakspunkter. Så mitt neste spørsmål er: Hvordan vil statsråden følge opp den forrige regjeringens handlingsplan, og når planlegger statsråden å legge fram den varslede opptrappingsplanen?
Ingunn Foss (Høyre), 2022-01-12:
Takk igjen for svaret. Jeg følger litt opp med en evaluering av politireformen, som er utført av Direktoratet for forvaltning og økonomistyring, der konklusjonen er at den viktigste effekten av reformen er sterkere fagmiljøer, som gjør politiet bedre i stand til å håndtere de mest alvorlige sakene. Min bekymring er at når statsråden vil opprette 20 nye tjenestesteder, et mål uten noen faglig begrunnelse, vil det svekke fagmiljøene som nettopp er så viktige for å etterforske denne type alvorlig kriminalitet. Spørsmålet er: Hvordan ser statsråden for seg at politiets mulighet til å etterforske denne type kriminalitet blir påvirket av at politireformen reverseres og fagmiljøer svekkes?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Jeg vil takke for representanten Foss’ engasjement for en sak som står høyt på regjeringens dagsorden. Vold i nære relasjoner er alvorlig kriminalitet som rammer den utsatte der man skal være aller mest trygg, i sitt eget hjem. Vi vet at pandemien kan være ekstra krevende for dem som allerede har en vanskelig hverdag. Internasjonal forskning viser at økonomiske og sosiale kriser fører til økt risiko for vold i familien. Årsakene kan være mange, men bl.a. økonomisk usikkerhet, stress, bekymringer knyttet til sykdom og helse og redusert tilgang til tjenesteapparatet er noen av de årsakene vi ser i det bildet. Koronakrisen, og andre ting som samfunnet står i løpende, har kostet mange dyrt, men det er ingen tvil om at den har rammet dem som allerede var mest sårbare fra før, aller hardest. Regjeringen er bekymret for at pandemien og smitteverntiltakene har gjort det vanskeligere å avdekke vold i nære relasjoner, og at alvorlighetsgraden kan øke. Terskelen for å oppsøke hjelp kan være høyere når bekymring for smitte og økonomi kommer i tillegg. Derfor er det viktig å begrense de negative konsekvensene av smitteverntiltakene. Ansatte i barnevernet og i kriseteamene fikk tidlig status som personell i samfunnskritisk funksjon. Disse tilbudene har derfor ikke vært stengt under pandemien, og det har vært viktig. Regjeringen har lagt vekt på at barnehager, skoler og tjenester for barn og unge skal holdes åpne så langt det er mulig og forsvarlig ut fra smittevernhensyn. Det er etablert en koordineringsgruppe på direktoratsnivå for tjenestetilbudet til sårbare barn og unge under pandemien. Gruppen avgir jevnlige rapporter og følger situasjonen tett. Behandling av voldsutøvere er også et viktig forebyggende tiltak. Gjennom pandemien har det vært økning i bevilgningene til familievernet og til Alternativ til Vold for å øke kapasiteten til disse tjenestene. I forebyggende øyemed er det viktig å nå ut med informasjon om at hjelpetiltakene er åpne trass i pandemien og smitteverntiltakene. Informasjonskampanjer om at krisesentre og andre hjelpetjenester er åpne og trygge å bruke, har vært gjennomført flere ganger. Flere hjelpetelefoner, bl.a. volds- og overgrepslinjen, har fått egne chattetjenester under pandemien. Under pandemien har det også fra politiets side vært rettet ekstra oppmerksomhet mot denne sakstypen. Så langt det har vært praktisk mulig, har politiet skjermet personell som har jobbet innenfor dette fagfeltet under pandemien. Politiet i Trøndelag har satt av ekstra ressurser til å følge opp familievoldssaker under julehøytiden, noe som viser at politidistriktene tar disse sakene på største alvor. I Hurdalsplattformen er også regjeringen tydelig på at vold i nære relasjoner og seksuelle overgrep er noe som skal prioriteres høyere i hele straffesakskjeden.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Kampen mot vold i nære relasjoner og overgrep mot de aller mest sårbare er en kontinuerlig kamp. Jeg er glad for at forrige regjering var opptatt av det, og for min del er det viktig som ny justisminister å styrke innsatsen også enda mer. Allerede i budsjettet for 2022, som vi la fram en tilleggsproposisjon til, la vi bl.a. inn 200 mill. kr ekstra til politiet for å forebygge kriminalitet, og også vold og overgrep. Vi har styrket påtalemyndigheten, og vi vil komme tilbake til når vi vil legge fram den konkrete opptrappingsplanen. Det er viktig for meg at vi jobber grundig med det før den kommer, slik at vi har en god og tydelig plan for veien videre.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Jeg lurer på hvor representanten Foss har lest at politireformen skal reverseres. Det er ikke jeg kjent med. Vi har sagt at vi ønsker å evaluere nærpolitireformen, bl.a. fordi man ser at politiets tilstedeværelse i hele Norge ikke er god nok alle steder, og at reformen kan ha vært en årsak til det. For oss er det viktig at vi har politi i hele landet som kan være til stede i folks hverdag, men også avdekke og etterforske alvorlig kriminalitet, som vold i nære relasjoner. Dette er kriminalitetstyper som vi dessverre finner i de aller fleste lokalsamfunn – det tror jeg vi kan si med sikkerhet. Da er det viktig at det ikke er forskjell på hvor man bor, med tanke på muligheten til å få hjelp og å bli oppdaget. Det er et mål for regjeringen at vi skal ha en solid satsing på dette over hele landet.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Politiet startet sitt droneprosjekt i juli 2018, altså under Solberg-regjeringen, og inngikk samarbeid med svensk og finsk politi, som allerede da kjøpte inn DJI-droner, for å se på deres erfaringer. Etter det ble det inngått en kontrakt 1. oktober 2019 med svenske Swedron AB som definerer at det skal leveres droner fra DJI. Som representanten kanskje kjenner til, ble disse dronene tatt i bruk i politiet i 2019 og 2020, under Høyres regjeringstid, i et pilotprosjekt. Dette har vi bl.a. sett dokumentert i mediene, hvor daværende justisminister Monica Mæland fra Høyre er med på demonstrasjon av DJI-dronene, som representanten fra Høyre nå to år senere stiller spørsmål ved. Etter gjennomføringen av et pilotprosjekt gikk politiet sammen med politimyndighetene i Sverige om en formell droneanskaffelse i mars 2021. Kontrakten med Elefun AS ble inngått i november/desember 2021. For denne regjeringen er nasjonal sikkerhet svært viktig og ligger til grunn for vårt arbeid. Derfor ba jeg om en redegjørelse fra politidirektøren fredag 7. oktober knyttet til politiets kjøp av droner. Politidirektøren har understreket at det er gjort en konkret vurdering av landrisikoen knyttet til bruk av DJI-droner, og PSTs trusselvurderinger er lagt til grunn. Politiet har også gjennom anskaffelsen gjennomført såkalte penetrasjonstester av utstyret underveis i prosessen, og utstyret fra DJI var det som skåret best i disse testene. Dette betyr, etter det jeg forstår, at DJI bl.a. ble valgt fordi andre leverandører hadde dårligere sikkerhet. Jeg mener det er viktig at offentlige myndigheter utviser forsiktighet når man bruker droner fra en kinesisk produsent. Derfor har jeg bedt Politidirektoratet om å få Nasjonal sikkerhetsmyndighet til å gjøre en konkret vurdering av hvordan politiet bør innrette seg knyttet til informasjonssikkerhet ved bruk av droner. Dialogen med POD og NSM er allerede opprettet. Jeg vil minne om hva som er formålet med bruk av droner i politiet. Politiet bruker utelukkende dronene i politioperativt arbeid, og de er aldri ment til bruk i sikkerhetsgraderte saker. Politiet benytter droner til f.eks. åstedsfotografering og søk og redning. Droner berger liv. Det fikk vi bl.a. se under redningsaksjonene etter jordraset i Gjerdrum. Det skal i hvert enkelt tilfelle gjøres risikovurderinger i forkant av all bruk av droner i politioppdrag. Politidirektøren har informert meg om at det nå vil bli presisert at det skal gjøres en konkret vurdering av mulighet for flyktningspionasje, slik at politiet er sikker på at deres bruk av droner ikke kan legge til rette for at noen kan misbruke den. Til slutt vil jeg opplyse om at det i USA, som representanten tar opp, benyttes droner fra DJI, bl.a. hos politiet i New York og Boston. Det samme gjelder for politiet i Sverige og Finland.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
For å sørge for at vi diskuterer saken på riktig grunnlag, kan jeg jo begynne med å opplyse om hva den informasjonen i desember går ut på. Jeg har fått i uttalelse fra E-tjenesten at US Department of the Treasury’s Office of Foreign Assets Control den 16. desember 2021 oppførte DJI på den amerikanske listen over kinesiske selskap som tilhører det kinesiske militær-industrielle komplekset. Det innebærer at det er forbudt for amerikanere å kjøpe eller selge verdipapirer som aksjer eller obligasjoner fra selskapet. Det handler om noe annet enn det jeg oppfatter at representanten prøver å få det til å høres ut som. Jeg er glad for at POD skal ta en ekstra runde med NSM for å være helt sikker på at politiets bruk av droner er trygg, men det er viktig at vi har opplysningene korrekt foran oss når vi skal diskutere dette.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Etter åtte år med Høyre i regjering mener jeg det helt klart er behov for å gjennomgå rutinene knyttet til nasjonal sikkerhet, og det er noe den nye regjeringen tok tak i ganske raskt etter at vi kom inn i regjeringslokalene i høst. Vi har sett flere saker som har vært eksempler på at det er behov for en gjennomgang av rutiner i departementet, og vi ønsker å gå gjennom sikkerhetsloven og sørge for at vi er godt rustet når det gjelder nasjonal sikkerhet. Så viser jeg til at dette er en anskaffelse som startet under Høyre – det er nærmest Høyre-droner vi snakker om her. Jeg tror vi har en felles interesse i at Norge skal være trygt, og at vi skal ha gode rutiner på dette området. Det at vi får en ekstra forsikring nå fra NSM om at bruken er helt i orden, trenger ikke å mistenkeliggjøre hva som er gjort tidligere.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Jeg gjentar her det jeg svarte representanten Wetrhus Thorsvik på et skriftlig spørsmål rett før jul: Regjeringen har ikke funnet grunn til å fravike hovedregelen om underholdskravet for selvstendig næringsdrivende så langt under pandemien. Det gjorde for øvrig heller ikke regjeringen Solberg, som representantens parti også var en del av. Vi vurderer imidlertid fortløpende behovet for unntak eller tilpasninger i regelverket som følge av pandemien. Hensikten med underholdskravet er, som kjent, at utlendinger som kommer til Norge, som hovedregel skal være selvforsørget og ikke bli en belastning for det norske velferdssamfunnet. Dette er et grunnleggende prinsipp som det er bred politisk enighet om. For å få oppholdstillatelse som selvstendig næringsdrivende er det en forutsetning at underholdet i det vesentlige vil være sikret gjennom ervervsvirksomheten. Det stilles derfor krav om at det er økonomisk grunnlag for virksomheten. Eventuelle unntak fra underholdskravet må vurderes opp mot de samfunnsmessige omkostningene det vil ha dersom utlendingen ikke klarer å oppnå tilstrekkelig inntekt etter pandemien og må få støtte fra det offentlige. Hensynet til den enkelte utlending og til Norges behov for denne typen arbeidsinnvandring må veies opp mot de negative samfunnsøkonomiske konsekvenser det vil ha dersom det gis fornyet oppholdstillatelse i saker der det ikke lenger er økonomisk grunnlag for driften av virksomheten. Regjeringen gjør, som nevnt, en fortløpende vurdering av behovet for unntak i regelverket.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-01-12:
Det er riktig at det i løpet av det første halvåret etter pandemiens utbrudd i Norge ble utvist noe fleksibilitet i underholdskravet for studenter og faglærte. Det ble bl.a. gjort for å avhjelpe den veldig vanskelige situasjonen disse ble satt i som følge av den plutselig nedstengningen av samfunnet, men det er nå godt over et år siden disse særordningene ble avviklet. Det er ikke innført noe mer varig unntak fra underholdskravet for dem som ikke har oppfylt kravet som følge av lavere inntjening under pandemien. Regjeringen vurderer, som nevnt, fortløpende om det er behov for særregler.