Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-05-30:
Senterpartiet ser det som svært viktig å sikre kompetansen innen gamle håndverksfag, ikke minst med hensyn til å ivareta kulturarven. Innstillingen viser at det er stor enighet i komiteen om dette; vi støtter også økningen av antallet opplæringskontor. Men så er det nødvendig at ord følges av handling, og med det budsjettmidler. Flere opplæringskontor skal primært hjelpe elever som ønsker seg lærekontrakt i små og gamle håndverksfag, men de skal også hjelpe verksteder/bedrifter å legge til rette for lærlinger. Dette kan også skje ved at enmannsbedrifter går sammen i opplæringsringer, der de hver for seg tar ansvar for deler av fagopplæringen. Poenget er å få de små bedriftene til å ta «belastningen» med å være lærebedrift. Som sekretariatet for verneverdige fag sier i sin informasjonsbrosjyre: «Å ha lærling er en utfordring. De er kreative, ser på virksomheten med unge øyne, er krevende og er en ressurs for bedriften.» Dette betinger at vedkommende bedrift eller virksomhet har både nødvendig kapasitet og kompetanse. Det er viktig å ha dette for øye når en skal se denne saken i et helhetlig perspektiv. Opplæringssystemet i Norge har fått kritikk for å være for byråkratisk. Det er derfor avgjørende at de foreslåtte opplæringskontorene blir noe mer enn papirflyttere. Kontoret må være et kompetanseknutepunkt for bedrifter og lærlinger. Det blir departementets utfordring – sammen med de aktuelle opplæringsrådene for håndverksfagene – å sørge for at så skjer. I brosjyren fra sekretariatet for verneverdige fag har jeg talt opp til hele 58 fag som kommer under den kategorien vi nå omtaler. Det er et betydelig antall. Opplæringen i små, verneverdige håndverksfag har vært tatt opp på Nordisk Råds nivå, og det er viktig at de nordiske landene samarbeider om opplæring innen dette fagområdet. I tillegg til å nevne sekretariatet for verneverdige fag vil jeg også minne om at håndverksregisteret på Maihaugen bør brukes for å hjelpe elever, lærlinger og lærebedrifter så langt det er hensiktsmessig. En må heller ikke overse at fagopplæringskontorene i de enkelte fylker besitter kompetanse på en del av de gamle verneverdige fagene. De nye opplæringskontorene vi omtaler i innstillingen, skal inneha den spisskompetansen som ikke de ordinære fagopplæringskontorene har mulighet for å fylle. SV fortjener ros for at saken er satt på dagsordenen. Jeg vil også vise til at jeg selv tidligere har tatt opp hvordan en skal sikre en høgere utdanning utover fag- eller svennebrev innenfor bygghåndverksfagene. En arbeidsgruppe har lagt fram en innstilling overfor Kirke- utdannings- og forskningsdepartementet. Jeg regner med at denne blir behandlet i forbindelse med Berg-utvalgets innstilling og oppfølging, slik den forrige statsråden var innstilt på. For også innen de praktiske håndverksfag trengs det en faglig fordypning utover fag- eller svennebrev. Det handler om intet mindre enn å ta vare på vår kulturarv, en kulturarv som har sin opprinnelse flere hundre år tilbake. Denne håndbårne kunnskapen kan ikke erstattes av moderne teknologi, men den nye teknologien kan være et hjelpeverktøy for nødvendig FoU-arbeid innen fagfeltet, ikke minst med hensyn til registrering og dokumentasjon. Eksempel på dette fikk komiteen ved sitt besøk på Universitetet i Bergen i fjor. Der fikk vi se hvordan IKT og andre medier blir brukt for å studere flere hundre år gamle håndverksprodukter og håndverksteknikker ned til de minste mikroskopiske detaljer innen glasshåndverket. Nå er jeg langt utenfor det som gjelder oppretting av opplæringskontor for små og verneverdige håndverksfag, men i et helhetsperspektiv syns jeg det passet å ta det med her.