trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
I likhet med den debatten vi hadde om innvandring og asyl i forrige uke, var det igjen et innlegg som for det meste kommenterer det regjeringen legger fram. Nye forslag er i beste fall at man ønsker å gi mer penger enn det som ligger der fra før. Jeg skal ikke gjøre dette til et langt spørsmål, fordi det ikke er så mye å ta tak i. Jeg er veldig nysgjerrig, for hvis vi legger all kommentatorvirksomheten fra Arbeiderpartiet til side, må vi ta inn over oss at de selv under de åtte årene de styrte, ikke lanserte en så omfattende integreringspolitikk som vi gjør i dag. Jeg vil utfordre representanten Eirin Sund helt konkret på hva som er det nye med det Arbeiderpartiet har lagt inn av forslag til denne meldingen.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Representanten sier at man kommer med konkrete forslag og at de koster penger. Ja, vi ser at Arbeiderpartiet tar de forslagene som ligger, og ønsker å bruke mer penger enn det regjeringen gjør. Det er greit nok når man er i opposisjon. La meg ta tak i det med bosetting. Man sier man tenker nytt på bosetting. Hva er nytt med Arbeiderpartiets bosettingsmodell i forhold til det som ligger i meldingen? Ønsker dere å tvangsbosette, eller ønsker man fortsatt en frivillig linje? Hva er nytt?
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Om jeg tror at å få samfunnskunnskap og å lære det norske samfunnet bedre å kjenne fra man kommer til Norge, vil føre til økt og bedre integrering? Ja, det tror jeg. Jeg tror det er helt avgjørende å få det på plass. Så til punktet om norskopplæring: Ja, det er riktig at vi foreslår det, men jeg er ikke enig med representanten i at det dermed hindrer integrering. Jeg tror faktisk at vi gjør totalpakken bedre. Man får 125 timer med norskopplæring. Vi sørger for å styrke frivillighetens rolle, slik at også de kan bidra til å drive norskopplæring. Vi sørger for at vi driver med tidlig kompetansekartlegging, karriereveiledning, og vi legger disse 50 timene med samfunnskunnskap inn i integreringsløpet, som jeg vil kalle det, slik at man kan starte det fra dag én.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Jeg er helt enig med Senterpartiets representant i at det er viktig å få på plass en slik utdanning. Det var også derfor vi sørget for at det ble med som en del av integreringsforliket. Det er heller ingen tvil om at med dagens utvikling er det viktig at vi får imamer som forstår det norske språket, som forstår det norske samfunnet, og som også kanskje kan preke på det språket. Det tror jeg også er viktig for å møte mange unge muslimer på deres egen banehalvdel. Derfor mente vi også at det var viktig å få inn dette, og det mener vi fortsatt. Nettopp derfor har regjeringen sagt at dette er noe de riktige departementene vil komme tilbake til, bl.a. gjennom kunnskapsministerens gjennomgang av dette. Men at det ikke ligger i denne integreringsmeldingen i dag, betyr jo ikke at det ikke kommer. Det vil bare komme via riktig departement.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Jeg har ikke en eneste gang fra denne talerstolen sagt at vi skal ha mindre norskopplæring, men jeg snakker om at vi må se på hele integreringsløpet i en helhet. Vi skal ha 125 timer med norskopplæring, og vi skal også ha samfunnskunnskapsopplæring, som jeg mener er en viktig del av integreringsløpet. Vi legger også opp til at frivillige kan gå inn og være med på å bidra til norskopplæring. Vi styrker språkopplæringens plass i introduksjonsordningen. Hvis man ser på denne pakken under ett, vil det bli mer og bedre integrering. Så vil jeg nesten spørre representanten tilbake om det står og faller på at man ikke får disse 50 timene med norskopplæring, men lærer litt mer om det norske samfunnet: Er det det som gjør at integreringen blir dårligere? Hvis de frivillige går inn og hjelper til med norskopplæring: Gir det dårligere norskopplæring? Hvis introduksjonskurset fokuserer mer på språk og arbeid: Gir det dårligere integrering og dårligere språkkunnskap?
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Jeg glemte å si noe om et forslag vi skulle ta opp. Kan jeg få lov til å gjøre det, for ordens skyld?
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Jeg vil komme med en stemmeforklaring.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Det gjelder forslag nr. 50, som Kristelig Folkeparti tok opp, som er et alternativ til innstillingens IX, som jeg mener at representanten Toskedal sa. Jeg vil varsle at Høyre kommer til å støtte det forslaget.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-06-16:
Det er tradisjon for at når man begynner å nærme seg slutten av en debatt, skal man prøve å oppsummere den på vegne av debattantene. Det skal ikke jeg prøve å gjøre, men jeg vil bare reflektere litt over debatten vi har her i dag, på tvers av alle partier. Integreringsdebatten viser egentlig bredden i meninger. Vi må tro hverandre på at når noen vil veldig mye, er de ikke naive. Og de som ønsker å være litt strikte på enkelte saker, er ikke imot integrering. Det å sette krav er ikke å være imot integrering. De som ikke har alle svarene, er ikke tiltaksløse. Jeg tror det er summen av de stemmene som kommer fram i disse debattene, som vil skape legitimitet for Stortingets videre arbeid, og jeg vil faktisk berømme alle partier som har vært her oppe i dag og presentert sine synspunkter. Jeg vil også si at den integreringsmeldingen som ligger på bordet nå, er det største stykke arbeid som har vært gjort på en så grundig måte på dette feltet på veldig mange år. Her går man ikke i den klassiske fellen med at man diskuterer integrering bare langs den kulturelle aksen, men også langs den strukturelle aksen. Hva betyr det? Jo, man ser på hva det betyr strukturelt å jobbe med integrering. Hva betyr det for en kommune, at det skal bosettes folk? Det handler ikke bare om boliger. Det handler om antall skoleplasser, lærernes kompetanse, arbeidsliv, idrett, frivillighet, velferdstjenester og boligpolitikk. Mitt poeng er at integreringspolitikken må integreres i kommunens langtidsplaner. Det er jo der noe av den største utfordringen ligger i dag. Nå mot slutten av debatten vil jeg fra denne talerstol også utfordre de norske kommunene – ordførere og fylkesmenn. Hvordan skal de implementere denne meldingen i sine langtidsplaner på lik linje med alt annet de gjør i kommunen? Jeg tror at hvis vi ikke får til det, kan vi ha mange debatter om resultatene av integrering eller om resultatene av enkelttiltak. Men hvis vi skal se framover, hvis vi skal få en ny integreringspolitikk i Norge, er vi nødt til å ta inn over oss at alle skal bosettes i en kommune. Hvis kommunens planer for alle områder de jobber med, ikke reflekterer dette på riktig måte, vil integrering – jeg vil ikke si det er slik i alle kommuner, men i mange – fortsatt være et stykke arbeid som skjer litt på siden av det vanlige arbeidet. Da blir det veldig mange festivaler og festtaler, men det blir ikke reell integrering strukturelt på samme måte som med alt annet man gjør i kommunen.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Fremskrittspartiet har forslått en rekke ganger at ytelser som kontantstøtte skal f.eks. knyttes opp mot statsborgerskap. I den nye meldingen er det også forslag om ikke å gi kontantstøtte de fem første årene man er her, osv. Vi har stilt Arbeiderpartiet et spørsmål veldig mange ganger, som vi aldri får svar på. Jeg lurer på om kanskje representanten kunne gi et svar i dag. Begrunnelsen for å fjerne kontantstøtten er at ikke-vestlige innvandrerkvinner er overrepresentert på denne ordningen. Men det samme gjelder økonomisk sosialhjelp, trygdeordninger og en rekke andre velferdsordninger som er generelle i det norske samfunnet. Med denne begrunnelsen, hvilke andre generelle velferdsordninger ønsker Arbeiderpartiet å avskaffe i det norske samfunn, fordi det er ikke-vestlige innvandrere som er overrepresentert der?
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Jeg utfordrer representanten fra Arbeiderpartiet og alle andre representanter som hevder at det jeg listet opp, er skremsel, til å finne faktafeil – til å tilbakevise andelen arbeidsdeltakelse blant ikke-vestlige innvandrere og si at den er høyere enn den er, og til å tilbakevise det jeg viser til når det gjelder sosiale utfordringer. Hvor er faktafeilene? Når man refererer til sannheten, kan ikke det være skremselspropaganda eller forsøk på å skremme. Hvis sannheten skremmer, må man gjøre noe med den. Når det gjelder det som handler om norskopplæring, har vi svart på dette. Man flytter noen av disse timene, 50 timer, til et tidligere stadium slik at folk får opplæring i både norsk og samfunnskunnskap på et så tidlig stadium som overhodet mulig etter at de har ankommet Norge. Det tror jeg vil bidra til en bedre integrering, til at man kommer seg lettere ut i det norske samfunnet. Det var et helt nødvendig grep med tanke på hva som skjedde på det området rundt omkring i Europa.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Når det handler om muligheten for å jobbe, er det viktige presiseringer som er gjort i meldingen som ikke var en del av forutsetningen for dem som fremmet forslaget tidligere. Dernest var det en realitet – som representanten selv er inne på. Dette er en marginal ting for å få til integrering, sett med de store utfordringene vi har. Det var de partiene som foreslo det, som nærmest foreslo dette som den store løsningen for å få innvandrere ut i arbeid. Realiteten er at blant innvandrere, selv etter å ha fått norsk statsborgerskap, er det stor variasjon – basert på landbakgrunn – i hvor stor arbeidsdeltakelse man har. I de største flyktninggrupperingene i Norge er arbeidsdeltakelsen veldig lav, selv etter at man har oppnådd norsk statsborgerskap. At dette er den store løsningen, har ikke vi tro på. Det viktigste for få mennesker ut i arbeid er å gjøre noe med velferdsordningene, som rett og slett gjør det ulønnsomt å jobbe framfor å motta velferdsgoder.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Svaret på det er utvilsomt nei, det har vi overhodet ikke gjort. Det viser vi hver eneste dag i regjering ved å komme med konkrete forslag, ved å delta i debatten på dette feltet. Det vi har vært opptatt av, er at vi skal ha en sannferdig debatt basert på de realitetene som har gjort seg gjeldende. Jeg er også opptatt av å trekke fram gode eksempler, men vi kan ikke ha en debatt på et så stort samfunnsområde som dette basert på anekdoter, personlige erfaringer og enkelttilfeller. Hvis vi ser på empirien, dataen og statistikken på dette feltet, er bildet ganske klart og tydelig: at det i det store og hele har gått ganske galt. Det er et negativt bilde, og det er ikke et bilde vi som refererer til fakta, tegner. Det er realiteten rett og slett, og da må man være villig til å omtale det, for så å finne løsninger på de utfordringene det utgjør.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Jeg er glad for at man i debatten har understreket det poenget jeg hadde i mitt innlegg, nemlig at enhver som har fakta, empiri og kunnskap som viser at dette ikke bare er et glansbilde, skal få kjørt seg. Til representantene Håheim og Christensen fra Arbeiderpartiet: Hvor har jeg faktagrunnlaget fra? Det har jeg bl.a. fra et utvalg Arbeiderpartiet satte ned selv, som heter Brochmann-utvalget, som er veldig tydelig på at de som har to eller flere barn, ofte får så mye i overføringer – ettersom det ikke er tak på velferdsordninger – at de blir forhindret fra å komme i jobb, og at det ikke lønner seg å komme i jobb. Det faktagrunnlaget finner man hvis man er interessert i det. Men vi ser også i dag et stortingsflertall som er mest opptatt av å gjenta selvfølgeligheter som ikke har dekning i statistikken. Vi ser f.eks. på arbeidsdeltakelse. Det er jo ikke noe Fremskrittspartiet har funnet på. Representanten Lise Christoffersens hovedpoeng var at det er igangsatt en rekke tiltak og kurs som et direkte resultat av innvandringen, som f.eks. kurs i barneoppdragelse som er så berikende, og at disse ikke hadde eksistert uten innvandringen. Innvandringen har altså ført til at man er nødt til å sette i gang tiltak. Representanten Christoffersen ser på det som et tap for samfunnet at tiltakene som er igangsatt for å rette på uheldige sider ved innvandringen, ikke hadde eksistert uten den store innvandringen. Helt avslutningsvis må jeg si følgende til representanten Eirin Sund: Mitt innlegg er ideologisk basert, men det er også basert på det faktum at hadde ikke Fremskrittspartiet eksistert – hvis man hører på debatten i dag – så hadde ingen av ulempene ved innvandringen eller utfordringene ved integreringen kommet fram. Jeg har blitt utfordret på dette: Hva mener representanten Keshvari og Fremskrittspartiet om integrering? Har de i det hele tatt noen tiltak? Da lurer jeg på om representantene som har stilt de spørsmålene, vet hvor de er og hvilken debatt de befinner seg i. Vi debatterer en melding om integrering framlagt av regjeringen, av Fremskrittspartiet-statsråd Sylvi Listhaug. Hva vi mener må gjøres med integrering, er hovedgrunnen til at vi i dag er i salen og debatterer. At man ikke engang har fått med seg det, tyder jo på at det skal bli veldig vanskelig å få til ting på dette området. Alt vi mener, har vi lagt fram i denne meldingen. Det er derfor vi er her i dag. Det burde egentlig de fleste ha fått med seg, så jeg ble ganske flau på Arbeiderpartiets vegne da de begynte å etterspørre hvilke tiltak Fremskrittspartiet hadde for integrering. Det er den meldingen vi diskuterer her i dag i denne sal.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Kort til det siste: Det var et svar på at jeg og vi i Fremskrittspartiet blir utfordret på at vi ikke har noen tiltak for integrering. Hele grunnen til denne debatten er en melding om integrering, framlagt av regjeringen. Når det gjelder klargjøring av stemmegivning, tror jeg det må være en stor misforståelse. Folk snakker veldig mye forbi hverandre, for vi stiller oss 100 pst. bak innlegg som både representanten Audun Lysbakken og andre fra SV har holdt. Men vi ser ikke noen motforestillinger mot det forslaget som Kristelig Folkeparti har lagt fram, all den tid det må vurderes. Forhold som holder kvinner tilbake fra samfunnsdeltakelse, ja, hva er det? Det må defineres før en kan trekke statsstøtte fra noen. Det må konkretiseres. Alt det representanten Lysbakken tok opp, vil jeg si her og nå at det stiller jeg meg 100 pst. bak. Derfor har vi også redegjort i merknaden som står i saken, at det er slike forhold vi vil få opplyst. Det er ingen motsetningsforhold mellom det og forslaget som Kristelig Folkeparti har lagt fram.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
Mitt spørsmål gjelder utdanning av religiøse ledere, og jeg vil vise til anmodningsvedtaket fra Stortingets behandling av integreringsforliket, der «Stortinget ber regjeringen utrede muligheten for en offisiell, norsk utdanning av religiøse ledere». Regjeringen har ikke fulgt opp dette vedtaket. Jeg vil tro at Høyre er enig med oss i at det norske samfunnet vil være tjent med å ha religiøse ledere som har et syn som harmoniserer med våre grunnleggende verdier. Høyrepolitikeren Afshan Rafiq har tatt til orde for en norsk imamutdanning. Hvordan mener Høyre at regjeringen bør følge opp dette anmodningsvedtaket?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
Jeg antar at Fremskrittspartiet, på lik linje med Senterpartiet, er opptatt av at norske myndigheter skal ha oversikt over hvem som befinner seg i landet, og hvem som jobber her i landet. I fjor høst ønsket ikke Fremskrittspartiet å gi asylsøkere som ventet på asylintervju, midlertidig arbeidstillatelse. De var tvert imot det partiet som var tydeligst på hvilken farlig vei dette var å gå, og var i debatten tydeligst på å advare sterkt mot dette. Stemningen ser ut til å ha snudd nå. For det første forstår jeg ikke hvilken effekt dette skal ha så lenge det er bare 19 pst. av asylsøkerne som kan framlegge pass ved søknad om asyl. Altså vil svært få få nytte av ordningen, samtidig som vi vet at den største utfordringen er å få flyktninger med arbeidstillatelse ut i arbeid. Altfor mange av dem står utenfor arbeidsmarkedet. Senterpartiet er bekymret for at vi sender personer uten avklart identitet ut i arbeidslivet. Deler representanten Keshvari denne bekymringen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
SV fremmer veldig mange forslag, veldig mange detaljerte forslag, om hvordan vi skal regulere mange områder både når det gjelder skole og samfunnet ellers. For vår del er det viktig at kommunene organiserer dette litt ut fra lokale forhold. Vi er enige i at mange av disse forslagene har gode intensjoner, men det blir litt mye detaljstyring når vi ser på enkelte av dem. I noen kommuner er det kanskje dette som bør prioriteres, i andre kommuner er det kanskje andre tiltak som bør prioriteres, men vi har vært sammen om mange merknader om at kompetansen på dette området må ligge til grunn i alle offentlige etater, og kommunene må sørge for at de har det nødvendige hjelpeapparatet til stede også når det gjelder dette.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
Jeg skal love å kikke ekstra grundig på det ene forslaget, og så skal jeg varsle senere om vi kommer til å støtte det eller ikke.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
«Fra mottak til arbeidsliv – en effektiv integreringspolitikk», heter meldingen. Statsråden er altså opptatt av effektiv integreringspolitikk, og det er bra. Men det ser ut som om det tas to skritt fram og ett tilbake. I meldingen foreslås det bl.a. integreringsmottak og belønningsordninger, men bare for de mest ressurssterke. Dessverre skal timene til kultur og samfunnskunnskap tas fra norskundervisningen. Med de løsningene statsråden presenterer, virker det som om dette er tiltak for de få ressurssterke, mens de som har dårligere forutsetninger – innvandrerkvinner, de med lav kompetanse, analfabeter osv. – blir stående igjen, med fare for å ende som sosialhjelpsmottakere. Hvilke tiltak mener statsråden skal hjelpe dem som har lengst avstand til arbeidsmarkedet, de som ikke er kvalifisert til å komme inn på de såkalte integreringsmottakene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
Slik jeg har forstått forsøket med integreringsmottak, skulle det være et tilbud til de mest ressurssterke, dem med best grunnutdanning og dem som var mest motivert. Statsrådens svar i replikkordvekslingen gjorde at jeg ble litt usikker på om jeg hadde misforstått. Hvis det er slik at disse integreringsmottakene skal være for alle, er det bra at det blir likebehandling, men det reiser noen andre spørsmål. Som statsråden selv sa, vil analfabeter trenge mange, mange år fra de starter lese- og skriveopplæring til de kan ha håp om å komme inn i arbeidsmarkedet. Skal de da tilbringe fire, seks, åtte år i et integreringsmottak? Senterpartiet holder fast ved at integrering ikke foregår i et mottak, men i et lokalsamfunn i den kommunen flyktningen blir bosatt. Regjeringen foreslår å fjerne kravet om gjennomført asylintervju for å få midlertidig arbeidstillatelse. Jeg er overrasket over at regjeringen fremmer et forslag om noe de tidligere har advart sterkt imot. Jeg mener dette vil ha begrenset effekt, samtidig som jeg er bekymret for om en kan være trygg på at identiteten er avklart. Senterpartiet har derfor fremmet et forslag der vi ber om en utredning av konsekvensene av å fjerne kravet om gjennomført asylintervju før midlertidig arbeidstillatelse kan gis, før en slik endring eventuelt trer i kraft. Til slutt en forklaring om hvordan vi kommer til å stemme: Vi vil støtte forslagene nr. 11, nr. 13, nr. 24, nr. 47 og nr. 48. Primært støtter vi flertallsforslaget, men vi vil også varsle subsidiær støtte til forslag nr. 50.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
Lønnsoppgjøret i statlig sektor fikk en økonomisk ramme i pakt med frontfagene. Det er slik det bør være, og Senterpartiet vil støtte de avtalte rammene for oppgjøret. Når det likevel er grunn til å reagere på årets statsoppgjør, er det fordi vi har endt opp med hovedtariffavtaler for de fire hovedsammenslutningene som ikke lenger har samme innhold. Avtalen med Akademikerne har et likt prosenttillegg på lønnstabellen tilsvarende 0,5 pst., mens avtalene med LO Stat, Unio og YS har et likt prosenttillegg på lønnstabellen med 1,15 pst. Akademikerne skal fordele 2,3 pst. lønnsøkning gjennom lokale forhandlinger, mens de andre skal fordele 1,5 pst. gjennom lokale forhandlinger. For uorganiserte arbeidstakere i staten vil tariffavtalen mellom LO Stat, Unio og YS bli gjort gjeldende. Konsekvensen av årets lønnsoppgjør i statlig sektor er at det blir ulike lønnstabeller for ansatte i samme virksomhet. Det vil skape både praktiske og prinsipielle utfordringer. Statens lønns- og forhandlingssystem endres ikke ofte og særlig ikke med så store konsekvenser som årets avtale legger opp til. Fra 1991 har en basert forhandlingene på samme prinsipper og da etter en grundig utredning gjennom en offentlig utredning og redegjørelse for Stortinget. I forkant av årets oppgjør har det ikke skjedd en tilsvarende utredning og debatt om behovet for omlegging. Vi har i våre merknader til oppgjøret sagt at denne mangelen på forarbeid må oppfattes som et press på Stortinget for å akseptere premissene for oppgjøret og de omlegginger som er avtalt med partene. Konsekvensene av at det nå foreligger to ulike hovedtariffavtaler for det statlige tariffområdet, er at vi får et mer komplisert lønnssystem for statlig ansatte som innebærer både effektivitetstap for staten og økte motsetninger mellom arbeidstakere ut fra fagforeningstilknytning. Dette er uheldig. Årets statsoppgjør står i konflikt med regjeringens uttalte mål om å forenkle og modernisere lønns- og forhandlingssystemet. Tvert imot ender vi opp med økt byråkrati. I en fellesmerknad står Senterpartiet sammen med Arbeiderpartiet og SV i å peke på at regjeringens opptreden i årets statsoppgjør har brutt med sentrale prinsipp som fram til nå er lagt til grunn for et helhetlig lønns- og forhandlingssystem i staten. Vi mener dette er uheldig. Jeg ser at komiteens medlemmer fra Høyre og Fremskrittspartiet bagatelliserer utfordringene ulikhetene i hovedtariffavtalene i staten gir. Det vises til at ulikelydende avtaler er en konsekvens av avtalefriheten mellom partene i arbeidslivet. Ja, det er flere parter på arbeidstakersiden, men det er én på arbeidsgiversiden – staten. Det er denne partens ansvar for å ivareta hensynet til prinsipper som har ligget fast gjennom flere tiår, vi etterlyser. Senterpartiet står sammen med Arbeiderpartiet og SV om et forslag som legger føringer for regjeringens forberedelser av neste revisjon av hovedtariffavtalen. Vi mener Stortinget skal be regjeringen gjennomføre forhandlingene om neste revisjon av hovedtariffavtalen slik at resultatet blir at vi igjen får fire likelydende hovedtariffavtaler.
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Representanten har malt fram et sterkt ensidig negativt bilde av innvandrere og framtiden – dommedagsaktig. Så er representanten selv et eksempel på en vellykket innvandrer, en innvandrer som Norge gir muligheter, og som faktisk får det til. Det finnes tusenvis av innvandrere i Norge som bidrar, lykkes og får det til. Og man evner å endre seg hvis man har negative holdninger. Et eksempel på det er Muhammad Ali Chisthi, som i 2009 på et dialogmøte jeg arrangerte i Litteraturhuset, sto fram og malte fram jødehat. Han ble eksemplet på selve jødehateren. I fjor fikk han Fritt Ord-prisen fordi han tok initiativet til å slå ring rundt Det mosaiske trossamfunn da de var under trussel. Det er et eksempel på at det går an å få det til hvis man bare vil det sterkt nok. Og mitt spørsmål til representanten er: Har Fremskrittspartiet egentlig gitt opp å lykkes med integreringen?
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Folk evner å endre adferd – også innvandrerne evner å lære og å endre seg. Hva slags retorikk vi bruker mot en gruppe, har svært mye å si – kanskje har det avgjørende betydning for hva slags endring vi kan forvente. Med respekt for statsråden har den retorikken hun har tillagt seg, vært under sterk kritikk fra svært mange ulike kanter. Spørsmålet mitt til statsråden er: Ser statsråden at hun kan lykkes bedre med det arbeidet hun er satt til å gjøre, dersom hun opparbeider seg genuin omsorg for innvandrerbefolkningen og viser at hun er en medspiller? Vil det være en bedre strategi hvis målet er å lykkes, eller er det bedre å framstå som fiende i et miljø man ønsker å endre? Ser statsråden behov for å justere kursen for retorikk noe, kanskje bare bitte-bitte litte grann?
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Magdi og Chirag, Yosef og Tshawe, Haddy N’jie, Kadafi Zaman, Moa, Carew, Shazia Sarwar, Yama Wolasmal, Mah-Rukh Ali, Hadia Tajik, Mudassar Kapur, Mazyar Keshvari, Shabana Rehman, Usman Rana, Bushra Ishaq, Shakeb Syed, Iram Haq, Ulrik Imtiaz Rolfsen, Assad Siddique, Haitam Aleesami, Stella Mwangi, Ezinne Okparaebo, Wasim Zahid, Sylo Taraku, Abu, Dilek Ayhan, Sundeep Singh, Adil og Deeyah Khan, Nico & Vinz, Olav Chen, Leo Ajkic, Marco Elsafadi, Sumeet Singh, Iman Meskini, Markus Bailey, Lan Marie, Nadia Hasnaoui, Sarah Natasha Melbye, Shahzad Rana, Lubna Jaffery, Johan Golden. Dette er noen få personer jeg har nevnt navnet på blant de mest kjente nordmenn med brunere hudfarge, blant de mest vellykkede eksempler på at det går an. Det er et lite antall jeg har nevnt, men – om jeg må si – fjerner man disse, står vi ribbet tilbake som en fattig nasjon. Jeg vil si til hele Fremskrittspartiet: Slutt å forsøke å gjøre oss fattigere. Blant asylbarna i Norge er det både framtidige Hadia Tajik-er, en John Carew, en Chirag Patel. Vår oppgave er ikke å snakke dem ned, lage fiendebilder av dem, men å la dem få leve ut hele sitt potensial. Det er vår oppgave som politikere. Det er også statsrådens oppgave. Her er det et stort potensial blant asylsøkerne. Det er mye energi. Har man klart å kjempe seg bort fra despoter og undertrykkelse, klart å overvinne forfølgelse og ta seg over kontinent til Norge, har man en ekstrem mengde energi i seg, som kan brukes til noe. Og vi, vi tar livet av den energien ved å sette folk passivt på mottak, hvor vi sløser med den menneskelige energien og ressursene. Passive foreldre gir i neste runde passive barn, og her har vi et stort arbeid foran oss. Lykkes vi med integreringen i Norge, lykkes vi også som nasjon. Hva om vi mislykkes? Det bør vi også våge å tenke på. Gettoer, parallelle samfunn, ekstremisme – eksempler som vi ser i England, Frankrike, Belgia, Sverige, er eksempler til advarsel, og vi i Norge er ikke der. Det må Fremskrittspartiet slutte å late som at vi er. Vi er heller ikke på vei dit, og da må vi også gjøre noe med retorikken vår dersom vi skal lykkes med dette. Jeg ga den oppfordringen til statsråden i mitt spørsmål til henne i stad. Den oppfordringen tok hun ikke på strak arm, men hun har sommerferien til å tenke seg litt om. For retorikk endrer atferd, og den retorikken bør være best fra den som har det største ansvaret for dette, nettopp denne statsråden. Så bruk gjerne sommerferien til å tenke bitte, bitte lite grann på det, statsråd – om jeg får melde det, president!
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Den første jeg sier hei til på Stortinget, er vaskedamen med minoritetsbakgrunn. Og Karin Andersen har helt rett, slik to tidligere ordførere i Oslo sa det: Norge og Oslo holdes i gang av innvandrere. Det er utallige ukjente minoriteter som gjør en iherdig innsats, utover de kjente personene jeg nevnte i mitt innlegg tidligere, i både privat sektor, offentlig sektor og servicebransjen, og det Fremskrittspartiet må innse og berømme, er nettopp det, og det er gratis å gi ros, det koster bare lite grann ære. Vi må ikke overdrive hvor dårlig det går, for vet du hva – det går egentlig ganske bra, særlig hvis man tar i betraktning at innvandrerne har vært i landet i svært, svært kort tid og kommer fra en helt annen virkelighet, og at innvandrerbarna ofte har foreldre som både er analfabeter, har psykiske utfordringer og har store økonomiske problemer. Utgangspunktet er derfor at disse barna, som Keshvari, meg selv og andre, egentlig er dømt til å mislykkes, det skal egentlig gå dårlig, for alle oddsene har ballet seg på og står på den ene siden og sier: Det skal ikke gå bra. Og så går det bra allikevel med veldig, veldig mange, og vår rolle som politikere er å gi Ali, Fatima, Pjotr og andre like gode muligheter som Ola og Kari får. Det er vår oppgave. Det er ikke vår oppgave å rakke ned på innvandrerbarna og de barna som vokser opp i Norge. Det er ikke bare gratis å gi ros. Det er også gratis å vise omsorg, og det å bry seg er også gratis, og det gjør at man faktisk føler seg bedre selv. Ikke minst, hvis man skal få igjennom politikken sin, vil den gruppen man snakker til, faktisk høre lettere på deg og på dine politiske løsninger. Statsråd Listhaug sa at hun er en ganske bestemt dame, og jeg vil påstå at jeg er vel en slik type bestemt mann selv, og det er ikke få ganger jeg har tatt opp disse utfordringene i minoritetsmiljøet, men det er kanskje særlig retorikken og humanismen som er ulik oss to imellom. Det er snakket om at passive foreldre gir passive barn, og her har vi et stort lerret foran oss som vi må jobbe med. Vi snakker ofte om integrering i fire kategorier: språk, utdanning, lovlydighet og arbeid – så er vi i mål. Men det er bare inngangsbilletten. Det er nødvendig å ha alle disse tingene, men du er ikke i mål. Det står igjen et stort lerret som består av verdier, og det handler om likestilling, om synet på homofile, ytringsfrihet, synet på demokrati. Barna lærer av sine foreldre, og veldig mange foreldre kommer fra en helt annen virkelighet, og det å forvente at de etter den fysiske reisen som tar seks–sju timer fra en annen virkelighet, på samme tid mentalt skal forflytte seg til den norske virkeligheten, tror jeg er å legge litt for mye ansvar på deres skuldre, og da må vi ha både utdanningssystemer og ting som gjør at man faktisk kommer dit at man kan være fullt ut samfunnsborger i Norge. Jeg går tilbake til mitt første innlegg, til omsorgsbiten, og min anmodning igjen til statsråden er: Bruk sommerferien til å tenke hvordan du kan være medspiller og ikke framstå som en fiende inn i innvandrermiljøet.
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Det skal altså være synd på statsråden fordi man har fått merkelapper kastet etter seg. Hvis det skulle være sånn, er det bare å stille seg i køen, langt bak etter meg, for det er ikke få merkelapper vi andre har fått, trusler og rasisme. Og hvis det er så tung bør å bære for statsråden, er det ingen tvang å inneha denne posisjonen, dette vervet. Hun snakker om at hun har en realisme i seg når hun kommer til forskjellen på humanismen oss imellom – nedrakking av en gruppe, det er ingen realisme i det. Jeg har hatt mange gode kristne venner på Stortinget, særlig i Kristelig Folkeparti – med gode verdier som jeg liker å kjenne og dra kjensel på, som medmenneskelighet, humanisme og nestekjærlighet. Jeg tror sommeren kommer til å være god for statsråden dersom hun bruker den tiden til litt indre refleksjon.
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Jeg tar i utgangspunktet ordet veldig kort for først å gi ros til saksordføreren for godt og grundig arbeid med saken, ikke minst under høringen, men også her, og støtter i utgangspunktet innstillingen slik den foreligger. Hvis man leser den, står Venstre inne på merknader sammen med saksordføreren og Arbeiderpartiet og utgjør flertallet i en rekke av de merknadene. Slik jeg også kommenterte under høringen, støtter vi i Venstre fullt opp om Sivilombudsmannen, hans rolle og uavhengighet. Vi mener det er en viktig del av vårt demokrati, og vi mener overhodet ikke det var upassende eller uriktig på noen som helst måte å bringe saken inn til Stortingets oppmerksomhet slik de gjorde, slik vi lett kunne få inntrykk av at iallfall ett parti mente var problematisk. Vi har alle hatt tidligere liv før vi ble politikere, og som advokat hadde jeg også stor glede av å bringe enkelte saker inn for Sivilombudsmannen. Jeg opplevde at det var en nyttig aktør å være i kontakt med, og jeg opplever også som politiker at det er en nyttig og viktig aktør i vårt demokrati. Når man har fri taletid, kan man fort bli fristet til å kommentere enkelthetene i høringen, og også etter at vi nå har hørt representanten Tetzschner gå inn på maktfordelingsprinsippet og alt det som hører med der, er det veldig lett å la seg rive med og begynne å kommentere alle de delene, men jeg skal avstå fra den fristelsen. Men jeg noterte meg at det var enkelte etterspill fra noen andre advokater som hadde sett høringen, og det var litt pussig – man kunne i hvert fall lett få det inntrykket, slik enkelte andre fikk det inntrykket utenfra – at representanten Tetzschner da hadde forsøkt å belære nåværende sivilombudsmann, som har vært tidligere høyesterettsdommer og for så vidt også professor i juss, og kanskje vil regnes som en som kan forvaltningsloven og skjønner maktfordelingsprinsippet ganske godt. Etter høringen var det enkelte utenforstående som da skrev denne artikkelen i avisen og mente det var en pinlig seanse. Med de ordene vil jeg bare si at jeg slutter fullt opp om Sivilombudsmannens autoritet, ikke minst institusjonen som den finnes, og jeg er 100 pst. overbevist om at Sivilombudsmannen fullt ut forstår både forvaltningslovens regler og maktfordelingsprinsippet.
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Jeg skal ikke gjøre det så vanskelig. Nå har Jette Christensen allerede tatt dette. Statsråden kunne jo kanskje ha sagt at jeg føler at denne høringen egentlig ikke er nødvendig, men selvfølgelig stiller jeg fordi, osv. Nå har jo Gunnar Gundersen selv åpnet det ballet, men jeg skal ikke gå videre på den. Så sier representanten at disse opplysningene ville ha kommet gjennom eierskapsdialogen til departementet og Stortinget likevel – selv om denne varslingen altså skjedde i 2011, og de har sittet på disse opplysningene siden 2011. Da er mitt spørsmål: Når skulle disse opplysningene plutselig gjennom eierskapsdialogen kommet til statsråden og til Stortinget – av seg selv, plutselig, uten at det var oppe i offentligheten? Jeg forstår ikke helt argumentasjonen til representanten Gundersen, og han kan få mulighet til å klargjøre.
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Det er representanten Gundersens mening, men jeg skjønner ikke hva den er basert på. I generalforsamling i 2011, 2012, 2013, 2014 og 2015 har ikke disse tingene kommet fram. Sist vi var her i salen – og statsråden var her – hadde hun ikke disse opplysningene. Disse opplysningene satt altså både juridisk direktør og finansdirektøren på – og ikke minst satt styrelederen på disse opplysningene i minst ti måneder før den nye konsernsjefen brakte dette videre, etter at all offentlighet hadde skrevet om dette, og lagt dette ut i pressen. Jeg skjønner at representanten Gundersen har en personlig mening om dette, men jeg tror ikke den er kunnskapsbasert og basert på de opplysningene resten av komiteen, som har jobbet med denne saken i to år, kjenner til. Så litt forsiktighet burde man kanskje legge til når man kritiserer andre for å ta opp denne høringen – og å ha høringen.
Abid Raja (Venstre), 2016-06-16:
Hvis det er noen som har holdt på med spillfekteri her – ja, nå skal jo representanten Tetzschner snart ha ordet … Men først var de for å åpne sak, så var de imot høring, så var de for høring, og nå er jeg usikker på hva de egentlig er. Representanten Gundersen sier at høring var bra. Det har jo også statsråden sagt. Så hvis det er noe spillfekteri her, er jo dette drevet fram av Høyres representanter. De ville ikke stille spørsmål til Jo Lunder under høringen fordi han var under siktelse og etterforskningen pågikk, men i den forrige saken, forsvarssaken, stilte de 18 spørsmål til en person som var under siktelse. Så hvis man først skal snakke om spillfekteri, bør man kanskje se innover i seg selv først, før man begynner å anklage andre for å ta opp en høring. I en så stor sak, som har internasjonale forgreninger og kanskje er den største avdekkede korrupsjonssaken i verdenshistorien, skal vi altså ikke ha en høring, når vi får høre at konsernledelsen faktisk visste om anklager allerede i 2011.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-06-16:
Vi vet at kostnadene med mislykket integrering er betydelige. En kostnadsrapport laget av Fafo og Samfunnsøkonomisk analyse på oppdrag fra kunnskapsministeren viser at prisen for å mislykkes med å gi flyktningbarn fullgod grunnopplæring i norsk skole er fire ganger så høy som prisen for å gi det. Jeg skulle derfor ønske at de som roper varsko om høye kostnader, også var like ivrige etter å iverksette effektive integreringstiltak, for kostnadene blir bare høyere om vi mislykkes med integrering. Som min gode kollega og venn Abid Q. Raja sa nylig i et innlegg, er det mange gode eksempler. Det er ingen tvil om at vårt samfunn måles etter hvor godt vi klarer å integrere, ikke etter hvor sterk og streng innvandringsretorikk vi har. Derfor er nøkkelen til dette ikke å prate hverandre ned. Venstre er positiv til en utredning av muligheten for å trekke tilbake økonomisk støtte til trossamfunn. Vi mener imidlertid dette bør ses i sammenheng med den varslede stortingsmeldingen om en helhetlig tros- og livssynspolitikk, som kommer opp etter initiativ fra Venstre. Den varslede meldingen følger opp innstillingen fra Stålsett-utvalget, som de rød-grønne la i en skuff. Vi savner imidlertid i meldingen en oppfølging av anmodningsvedtak om utredning av muligheten for en offisiell norsk utdanning av imamer. Det er viktig at religiøse ledere som skal virke i det norske samfunnet, både har mulighet til å bli, og i stor grad er, utdannet i Norge og kjenner til norske referanser og norske verdier. Så vil jeg avslutningsvis si, som jeg glemte i mitt første innlegg: Vi fremmer ikke løst forslag nr. 49. Vi støtter derimot Kristelig Folkepartis forslag nr. 50. Så støtter vi heller ikke forslag til vedtak IX.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2016-06-16:
Vi behandler to saker i dag. Det ene er et representantforslag fra bl.a. representanten Karin Andersen, som ble fremmet i desember. SV argumenterer med, og skriver i sine merknader, at man fremmet dette forslaget fordi man ønsket å få på plass et forpliktende integreringsarbeid. Det var vel også på et tidspunkt hvor det var kjent at det ville komme en integreringsmelding, men SV mente da – og skriver i sine merknader – at denne meldingen ville komme for sent. Så behandler man sine egne forslag i dag, samtidig med integreringsmeldingen. SV har også valgt ikke å delta i det forpliktende integreringsforliket fra januar. Erkjenner SV nå at det ville vært en styrke, siden man nå tross alt kommer til å stå sammen om veldig mye felles politikk i integreringsarbeidet, om SV ikke hadde stilt seg på sidelinjen, men heller hadde deltatt som en forpliktet partner i integreringsforliket?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-16:
Jeg har forsøkt å sette meg inn i forslaget. Jeg har for det første den aller største sympati for intensjonen, og jeg er klar over at formålet med forslaget er det representanten Andersen gir uttrykk for. Grunnen til min skepsis er at ulovlige handlinger er regulert gjennom det norske lovverket, og det er regulert i god balanse med åpningen for ytringsfrihet. Det er lov å mene at kvinner skal tie i forsamlinger, og det er lov å mene mange andre ufyselige ting i det norske samfunnet. Det skal vi bekjempe i en åpen, demokratisk og tøff debatt. Men jeg er veldig skeptisk til tiltak som går ut på politisk regulering av trossamfunn og andre typer livssynssamfunn, som kan gi en oppfatning av at vi driver en politisk regulering av andre folks meninger i stedet for å bruke det lovverket vi har og skal ha, og gjerne kan utvikle videre.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-16:
Debatten om hvorvidt staten bør finansiere trossamfunn eller ikke, ser jeg fram til med stor lyst. Problemet knyttet til forslag til vedtak IX er signaleffekten av det. Vi kan selvfølgelig foreslå å utrede hva som helst fra Stortinget, og vi kan si at det er helt uforpliktende – det spiller ingen rolle, fordi det bare er en utredning. Det gjør vi jo veldig ofte. Her er det selvfølgelig ikke noe problem, som representanten Karin Andersen påpeker, å gjennomføre den utredningen, men vi i Miljøpartiet De Grønne, og i hvert fall representanten Hansson – dette er det selvfølgelig debatt om i partiet, men representanten Hansson har fristilt seg selv i dette spørsmålet – mener at signaleffekten er viktig. Derfor er det også viktig å ta stilling til den signaleffekten her fra Stortinget.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-16:
Hvilke utredninger regjeringen velger å gjøre, er det regjeringen som beslutter, og de spør ikke representanten fra Miljøpartiet De Grønne hva jeg synes om det. Det gjør representanten Andersen ved å legge fram dette forslaget, og det tar jeg stilling til.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Det er alltid artig å høre på Arbeiderpartiet når de snakker om kontantstøtten, som de selv satt og administrerte i åtte år i regjering. Med rent flertall bak seg hadde man da alle muligheter til å fjerne ordningen. Jeg registrerte at det gjorde man ikke. Når det gjelder opplæring og kutt i norskopplæring, mener denne regjeringen at det aller viktigste vi må lære folk som kommer til landet, er hvilke norske lover, regler og verdier som gjelder i vårt samfunn. Det er så viktig at vi mener at de 50 timene som nå innføres, bør prioriteres. Så er det sånn at man gjerne skulle hatt mer av alt, og det ser også ut til å prege mange av forslagene til Arbeiderpartiet. Men når man på den ene siden kritiserer regjeringen for å bruke for mye penger og for på en måte å være for ekspansiv, og på den andre siden kritiserer at man bruker for lite, blir det litt vanskelig å forholde seg til. Vi må prioritere. Det har vi gjort her. Vi prioriterer det vi mener er viktigst, og det er det en regjering til enhver tid må gjøre.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
La meg starte med å si at vi absolutt har ambisjoner om å bli landets nest største parti, men vi må ennå jobbe litt for å komme dit. Når det gjelder kontantstøtten, er det slik at Fremskrittspartiet og regjeringen støtter kontantstøtten. Vi ønsker å videreføre den. Vi mener det er viktig at foreldre har valgfrihet. Vi mener at foreldre skal kunne velge noe annet enn å ha ungene i barnehage. Jeg har selv erfaring med det. Jeg har selv brukt kontantstøtte for at mitt barn skulle unngå å komme i barnehage det første året. Neste gang valgte jeg barnehage, men jeg likte å ha den valgfriheten, og det tror jeg mange norske småbarnsforeldre har. Så er det utfordringer knyttet til den også, og det må vi løse. Derfor har regjeringen bl.a. foreslått at de fem første årene man er i Norge, skal man ikke ha mulighet til å få kontantstøtte. Det betyr at den inntektskilden faller bort, og det er også viktig.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Vi skal nå jobbe med konkretiseringen av hvordan dette skal gjennomføres, og vi ønsker å få til en mest mulig effektiv måte å gjøre det på. Jeg hadde møte med Vox senest denne uka for å diskutere nettopp disse spørsmålene, og jeg kommer til å engasjere meg sterkt både i innhold og i hvordan dette skal gjennomføres på en best mulig måte. Jeg er selvfølgelig også opptatt av at det skal være mest mulig kostnadseffektivt. Når det gjelder inndekningen, har vi foreslått i denne meldingen at vi skal bruke penger som ellers går til norskopplæring, for å finansiere disse timene. Vi mener at innenfor den rammen skal det være fullt mulig å få til et slikt opplegg. Som lærer er jeg også veldig interessert i at vi skal få til et opplegg som slår an der ute, og kanskje både bruke fjernundervisning som en del av det – selvfølgelig er det også viktig med diskusjoner mellom deltakerne – og få til et opplegg som gjør at de som skal lære om våre verdier, sitter igjen med god kunnskap etterpå.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Jeg er absolutt for en effektiv integreringspolitikk, selv om jeg er veldig påpasselig hele tiden med å snakke om at dette ikke er noen «quick fix». Jeg vet ikke hvor representanten Greni har det fra at det bare er de mest ressurssterke som skal inn i disse integreringsmottakene. Det vi har sagt, er at det er de som er mest motivert, som skal inn der, og at kravene selvfølgelig skal utformes i forhold til hva man kan oppnå, altså utgangspunktet til den enkelte. For noen vil det ta mange år, det vil være et langt lerret å bleke. Jeg var selv og besøkte norskopplæring for analfabeter i Tønsberg og fikk der en liten innføring av læreren om hvordan det arter seg. Det er et langt lerret å bleke og noe som tar tid. Derfor har regjeringen i denne meldingen bl.a. foreslått at en kan bruke lengre tid på introduksjonsordningen, at en kan utvide den til å gjelde flere år for de som trenger det. Det vil hjelpe nettopp dem som står lengst unna arbeidslivet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Jeg har som ambisjon å fortsette å påpeke det som er realitetene, ta opp de spørsmålene som er utfordrende, og påpeke det som bør være en diskusjon i det offentlige rom. Jeg mener at vi som samfunn tjener på det. Vi har sett hva som har skjedd i Sverige, der de feide mange problemstillinger under teppet. Det har ikke gått særlig bra der. Vi ser at det utvikler seg både parallelle samfunn og en manglende debatt i offentligheten. Jeg kommer til å fortsette å føre en debatt i offentligheten og å ta opp de vanskelige spørsmålene. Men så er jeg opptatt av å treffe mange av de personene det gjelder, snakke med dem, få vite hvordan det går, og hva som er utfordringene. Derfor har jeg allerede besøkt mange mottak og mange fylker, og jeg har som ambisjon å fortsette med den reisen, nettopp for å få vite mer om integreringsarbeidet som skjer rundt omkring. Der er det frivillige organisasjoner, menigheter og kommuner som sammen står på for at vi skal lykkes med dette arbeidet. Så jeg har ingen fiender, men jeg er en krevende dame som setter krav til folk, og det kommer jeg til å fortsette med.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Nå var det litt vanskelig å oppfatte spørsmålet, fordi representanten tok opp mange problemstillinger. Men jeg er glad for at vi er enige om noe. Det er det ikke så ofte vi er, men på integreringsfeltet er det viktig at vi er enige om de store linjene. Det at vi har fokus på arbeidslinjen – det at folk kommer raskere ut i arbeidslivet – er utrolig viktig, også for å få arbeidstrening. Når det gjelder barn, har vi i denne integreringsmeldingen konkret foreslått at også to- og treåringene som er i mottak, og som har fått opphold, skal få komme i barnehage og sånn sett bli en del av lokalmiljøet der de befinner seg. Det er viktig for at barna skal bli raskt integrert. Jeg har, som jeg var inne på, besøkt mange mottak, og det er imponerende hvor raskt barna lærer språket. Det er mange jeg har møtt, som bare har vært her noen få uker, og som allerede er godt i gang med både å snakke flytende og lære ord og sanger. Det er moro å se, og det er noe å ta med seg.