Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-16:
Det er litt merkverdig at statsråd Enoksen, den nye statsråden, til de grader går i forsvarsposisjon når en del partier nå sier at man vil satse videre på tiltak for barn og unge. Statsråden har da ikke bare gjennomgått en forandring, men nærmest en forvandling – i løpet av meget kort tid. Jeg er imidlertid glad for at skolen har vært tema i denne debatten, også de tilfeller der offentlige skoler forringes og legges ned mens privatskolen blir nærskolen med automatisk tilskudd fra staten. Johan J. Jakobsen skal ha honnør for at han på vegne av Senterpartiet mener at en må få en bedre løsning på dette enn hva tilfellet er i dag. Jeg vil imidlertid konsentrere meg om en annen side av skolesituasjonen, i en periode der vi kan konstatere at kommuneøkonomien er mer enn anstrengt. Kommunalministeren mener, etter det vi har hørt fra ham så langt, at dette ikke er tilfellet, og snakker samtidig varmt for flere frie midler av hensyn til det lokale selvstyret, men uten konkret å gjøre noe med det. Men det er mer enn overraskende at ikke statsråd Enoksen også erkjenner at det i utdanningspolitikken finnes en balanse i forhold til hvor meget man kan overlate til det enkelte lokalmiljø når man samtidig skal sikre at man opprettholder et likeverdig skoletilbud uavhengig av hvor barna får sin utdanning i dette landet. For det slår nemlig også skolelovene våre fast, at utdanningstilbudet gjelder for alle. Regjeringen har nettopp lagt frem en stortingsmelding – «Mot rikare mål» – der Regjeringen slår fast at det er ingen grunn til å gjøre noe med inntektssystemet, og at forskjellene mellom kommunene ikke er verre enn at vi kan leve med det. Det kan den si som betrakter elever som gjennomsnittstall og prosenter, men realitetene er at tiltak for barna, enten det er i barnehage eller skole, en del steder er svekket. Det kom frem i en interpellasjon som ble fremmet her i fjor av Einar Olav Skogholt. Situasjonen i en hedmarkskommune var så dårlig at foreldrene gikk til aksjon og holdt sine barn hjemme, bl.a. fordi skolen ikke hadde midler til de lovfestede tiltakene, og ikke engang kunne bruke den nye svømmehallen, fordi de ikke hadde nok voksenkapasitet. Statsråd Lilletun viste da til en tilstandsrapport. Den er nå lagt frem, men det er ikke skjedd endringer. Nå melder flere kommuner, skoler og foreldre om lignende forhold. Norsk Lærerlag har gjennomgått 199 kommuner, og flere kommuner står overfor klagesaker fra foreldrene, fordi eksisterende spesialundervisning som er gitt etter sakkyndig vurdering, blir redusert, selv om situasjonen for både behov og elev er den samme. Lignende forhold kan en vise til når det gjelder undervisningstimetall, delingstimer, morsmålsopplæring, og enkelte steder har en ikke anledning til å la elevene få vikar ved sykdom. Det jeg snakker om, er områder der elevene har rettigheter ut fra eksisterende skolelover. Dette medførte at statsråd Lilletun i forrige uke, samme kveld som komiteen avgav innstilling til den omtalte melding, overfor TV2 – som hadde en sending fra Møre og Romsdal, der bevilgningene til skolen var blitt redusert fordi kommunen må betale egenandel for å få del i statlige midler for å klare å fullføre eldrereformen – var veldig klar på, tror jeg, at noe måtte gjøres, noe han også sa senere hen fra denne talerstol. Jeg tror vi alle er enig om at en ikke kan fortsette å ha disse ulikhetene. Det har vi alle et ansvar for. Og siden statsråd Lilletun signaliserte at noe måtte gjøres, er det jo naturlig å spørre statsråden med det kommunale og regionale ansvaret om hvilke tiltak Regjeringen nå har til vurdering.