Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-11-20:
Vi skal nå behandle et representantforslag fra Høyre om utredning av forholdene for mennesker som utfører omsorgsoppgaver for egne familiemedlemmer og mottar omsorgslønn. Under arbeidet med saken ble det fort klart at dette er en sak som alle partiene på Stortinget har vært opptatt av uendelig lenge. Utallige forslag har vært fremmet gjennom de siste årene. I årevis har de samme problemstillingene vært oppe til debatt, uten at man har vært i stand til å forbedre ordningen, og dette til tross for at alle partiene har sagt at de ønsker å forbedre den. Under arbeidet i komiteen ble det altså tidlig klart at vi heller ikke denne gangen ville klare å gjøre ordningen noe bedre. Jeg regner med at regjeringspartiene selv vil redegjøre for hvorfor de nå, når de har muligheten, ikke følger opp det de tidligere har sagt eller gjort i forhold til omsorgslønnsordningen. Omsorgslønn omfattes av lov om sosiale tjenester, og hovedformålet er å bidra til best mulig omsorg for dem som trenger hjelp i dagliglivet, og gjøre det mulig for private omsorgsytere å fortsette med omsorgsarbeidet. Kommunene har plikt til å ha en slik ordning, men det er helt opp til kommunene å bestemme hvor mye de ønsker å prioritere dette. Så til tross for at ordningen med omsorgslønn er svært viktig for familier med kronisk syke barn eller funksjonshemmede barn, oppfatter altfor mange av disse familiene en evigvarende kamp mot kommunen sin, ikke bare for å få omsorgslønn, men dessverre også på alle andre områder hvor disse familiene har ekstra utfordringer eller hjelpebehov. Etter dagens lovverk er det opp til kommunen om en velger en arbeidsavtale eller en oppdragsavtale. Statsråden sier i sitt brev av 10. juni til komiteen at retten til ferie og feriepenger avhenger av om man er arbeidstaker eller oppdragstaker. Som arbeidstaker har man rett på sykepenger, som oppdragstaker kan man tegne tilleggsforsikring. Arbeidstaker har rett på dagpenger, mens oppdragstaker har rett på kvalifiseringsprogrammet – totalt forskjellige rettigheter for den samme jobben. Allikevel greier statsråden i sitt svarbrev å konkludere med at det ikke er behov for endringer i omsorgslønnsordningen. Del to av forslaget omhandler retten og muligheten til å komme ut i ordinært arbeid etter lang tids fravær fra arbeidslivet grunnet omsorgsarbeid gjennom veldig mange år. Fremskrittspartiet mener at begge problemstillingene som ligger i saken, er svært viktig å få en avklaring på, noe brev av 17. juni til komiteen fra Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, FFO, bekrefter. De slår fast: «Dagens ordning er etter FFOs mening for svak i forhold til grunnleggende rettighetstenkning. Det er i flere år dokumentert urimeligheter knyttet til ordningen med omsorgslønn ved FFOs rettighetssenter.» Videre skriver de: «For at ordningen med omsorgslønn skal bli et reelt alternativ til mennesker som påtar seg omsorgsoppgaver for familiemedlemmer støtter FFO forslagsstillerne i at det er nødvendig med en gjennomgang og klargjøring av rettigheter og plikter til de som mottar omsorgslønn.» Avslutningsvis skriver de: «FFO har tidligere tatt opp en rekke av de problemstillingene som reises i dokument 8:113 med Helse- og omsorgsdepartementet.» Som tidligere kommunepolitiker og leder av helse- og sosialutvalget i min kommune kan jeg skrive under på at omsorgslønn er et svært viktig tilbud for en del familier, for at de skal kunne organisere sin hverdag slik de mener er best for dem. Fremskrittspartiet i min kommune økte derfor budsjettet på dette området hvert eneste år. Av en eller annen grunn var dette svært upopulært. Administrasjonen ønsket rett og slett å redusere bruken av omsorgslønn til et minimum. De mente at familiene ikke visste sitt eget beste. Det opprører meg at vi har et lovverk som åpner for at kommunene kan tvinge mennesker til omsorgsordninger i strid med det de selv mener er best. Og det opprører meg at kommunene kan endre tildelte goder, på kort varsel, enten ved å kutte i omsorgslønnen eller ved å fjerne den helt. Disse familiene har overhodet ingen forutsigbarhet. Disse familiene lever på kommunens til enhver tid svingende økonomi og politiske flertall. Dette er rett og slett ikke bra nok. Men slik skal det fortsette å være også etter i dag. Jeg tar hermed opp de forslag som ligger i saken.