trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-01-30:
Det står lite i denne regjeringserklæringen om helikopter og beredskap i Nord-Norge. Senterpartiet har kjempet og kommer fortsatt til å kjempe for Forsvarets helikopter i nord. Ved å fjerne seks av de dedikerte helikoptrene på Bardufoss blir Hæren sterkt svekket. Helikoptrene er en støtte Hæren og Nord-Norge har et stort behov for. Sjef Hæren uttalte i januar 2018 at Hæren er helt avhengig av helikopterstøtte for å være operativt relevant, ikke minst ved medisinsk evakuering og taktisk transport av personell. Likevel virker det som om det har gått prestisje i saken for regjeringen og forsvarsministeren – dette til tross for mange advarsler og bekymringsmeldinger fra Forsvaret, fra Fylkesmannen og fra politidirektøren i Troms. Dette er med på å sette Forsvaret i en svært utfordrende og krevende situasjon. Med den flyttingen regjeringen legger opp til nå, kan Norge bli det eneste landet i verden som har en moderne hær uten helikopterkapasitet. I den senere tid har vi også sett at Bell-helikoptrene har hatt en stor betydning når det gjelder beredskap. Den tragiske skredulykken i Tamokdalen er dessverre et godt eksempel på viktigheten av Forsvarets helikopter i nord. Vi så viktigheten av Bell for bare noen uker siden, og vi har sett viktigheten av beredskap i Nordland med tanke på de utfordrende værforholdene som har vært der. Vi ser nå en regjering som er i ferd med å rane hele Nord-Norge for helikopter, både når det gjelder Forsvaret, og ikke minst når det gjelder beredskap. Dette uroer med rette veldig mange, og det bør også uroe oss politikere. Vi er altså nå i ferd med å sette hele beredskapen i nord på sidelinjen. I dag finnes det ikke ett eneste redningshelikopter i Troms. Det er ingen tvil om at dette lager et stort beredskapshull i Nord-Norge. Derfor fremmer Senterpartiet i dag et forslag om å etablere permanent redningshelikopterberedskap i Troms med base på Bardufoss. Det er fra Senterpartiets side ikke en erstatning for Bell-helikoptrene. Kampen om Forsvarets helikopter har vi ikke tenkt å gi oss på, selv om denne regjeringen ikke ser ut til å bry seg. Jeg har også merket meg at stortingsrepresentanter fra Høyre i denne salen har vært på Bardufoss den siste uken og nettopp tatt til orde for beredskapshelikopter på Bardufoss. Det vil forundre meg veldig i dag om Høyre velger å stemme ned forslaget fra Senterpartiet. Beredskap i hele landet er viktig – livsviktig i mange situasjoner. Mitt og Senterpartiets syn er at dette er en av de viktigste samfunnsoppgavene vi som politikere bør legge til rette for. Det er faktisk snakk om sikkerheten og tryggheten til våre innbyggere. Derfor håper Senterpartiet på støtte for det forslaget.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
Høyre har, med rette, fått mye tyn for firerkravet i matematikk for å komme inn på lærerutdanningen, fordi det slår så fryktelig uheldig ut og fører til at lærermangelen fortsetter i norsk skole. En kan altså ha 5,2 i snitt og likevel ikke komme inn på lærerutdanningen, fordi en ikke har 4 i matematikk – selv om en aldri skal undervise i matematikk og har 5 eller 6 i de fagene en drømmer om å undervise i. Å sørge for at ungene våre møter en kvalifisert lærer når de kommer til skolen, er så viktig at jeg hadde håpet vi kunne ha lagt partipolitikken til side og tatt et felles ansvar for å finne en gyllen middelvei. Universitets- og høgskolerådet har kommet med et kompromissforslag, en prøveordning med et alternativt opptakskriterium hvor høy gjennomsnittskarakter kan trumfe firerkravet, altså at det kreves 40 studiepoeng istedenfor karakteren 3 i matematikk. Er dette noe Høyre kan vurdere?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
Forrige uke var jeg på besøk ved min gamle lærerskole i Tromsø. Det var et veldig hyggelig gjensyn. Da jeg spurte om hva vi burde gjøre for å få bukt med lærermangelen, som er spesielt kritisk i nord, fikk jeg ett svar: Aldri gi opp å kjempe imot firerkravet i matematikk! Tromsø fyller alle sine plasser. Det er et populært studiested, og det er det mange gode grunner til. Likevel ser de en utvikling der de skjevutdanner studentene sine. Alle studentene som kommer inn, tar videreutdanning i matte og naturfag, og ingen velger norsk, for det er frivillig å ta norsk for 5.–10. trinn. Ser virkelig ikke representanten og Høyres parlamentariske leder noen utfordringer med firerkravet, når de faglige signalene fra Universitets- og høgskolerådet, institusjonene og pedagogstudentene er så tydelige?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
Ifølge den nye regjeringsplattformen åpner nå regjeringen for å gi kommunene mulighet til å prøve ut nye modeller for en mer fleksibel skolestart. Erfaringene fra bl.a. Oslo-skolen fra begynnelsen av 2000-tallet under Høyres ledelse viste dessverre at en slik ordning, der barnet, når det ble 6 år, kunne begynne på skolen når man ville i løpet av skoleåret, var vanskelig å håndtere for skolene. Dessuten advarte forskerne mot lite effektiv læring og mye uro. Hvem mener kunnskapsministeren er best kvalifisert til å vurdere om fleksibel skolestart er bra for elevenes læring og skolenes mulighet til å skape et godt læringsmiljø – politikere eller lærere?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
Jeg vet ikke om ministeren inkluderer meg i den konstruktive delen av opposisjonen, men i fjor vår da vi diskuterte en tillitsreform i skolen og jeg argumenterte sterkt for mer tillit til lærerne, var svaret fra Høyre at lærerne har metodefrihet og et stort faglig handlingsrom. Men å innføre modeller for fleksibel skolestart er en stor inngripen i hvordan lærere må jobbe. Mener kunnskapsministeren at en kommune som innfører fleksibel skolestart på tross av lærernes ønsker, ville være i strid med metodefriheten som han argumenterer så sterkt for?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
Den dagen regjeringspartiene la fram regjeringserklæringen, følte jeg det nesten som jeg ville følt det om bestevennen min hadde havnet i skikkelig dårlig selskap. I skolepolitikken har SV og Kristelig Folkeparti hatt mange felles saker – lærernorm, veiledningsordning for nyutdannede lærere, i spørsmålet om overgang mellom barnehage og skole, om å beholde barndommens egenverdi og ta vare på lekens plass i skolen, om fysisk aktivitet og om å styrke bemanningsnormen. Og Kristelig Folkeparti og SV har vært dundrende uenig i avskiltingen av norske lærere og selvfølgelig firerkravet i matematikk. Så da Kristelig Folkeparti valgte å bli med i Solberg-regjeringen, hadde jeg noen tydelige forventninger til hva de skulle få til. Dessverre ser jeg få fotavtrykk i erklæringen fra våre venner i Kristelig Folkeparti. Vi er nødt til å få på plass flere lærere for å sikre at alle barn og unge får like muligheter til å lære, lykkes og trives. Vi trenger lærere med tid og mulighet til å tilpasse undervisningen slik at barn og unge med ulike forutsetninger og behov får den undervisningen de trenger. I regjeringsplattformen tas det ingen nye grep for å forhindre det faktum at lærermangelen under Høyre og Venstres statsråder i Kunnskapsdepartementet har økt med 40 pst. 1,5 millioner skoletimer undervises per i dag av en lærer uten godkjent utdanning. Mange av disse kommer rett fra videregående. Den nye regjeringen sier riktignok at de skal sette i verk noen omfattende rekrutteringstiltak. Men dette er lite konkret og veldig lite forpliktende. Og tiltak som i dag medfører lærermangel, fortsetter med stor styrke og vil undergrave dette vage målet de setter seg om å øke rekrutteringen. Kristelig Folkeparti er blitt tatt som gissel i utdanningspolitikken og har ikke fått endret det urimelige kravet om 4 i matematikk fra videregående, noe som holder døren igjen for elever med høye snittkarakterer, holder dem fra å komme inn på lærerutdanningen, samtidig som man heller ikke anerkjenner kompetansen til erfarne lærere. Jeg synes det er trist at Kristelig Folkeparti har havnet i så dårlig selskap, og jeg synes det er trist at de har gitt opp disse kravene for å få flere kvalifiserte lærere inn i norsk skole.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Jeg vil begynne med å ta opp tråden fra tidligere i debatten og oppfordre representanten Helleland til å sette seg litt mer inn i hvem kollegaene hans i Stortinget er, for Miljøpartiet De Grønne og Arbeiderpartiet står nær hverandre i både verdiskapings- og EØS-spørsmålet. Forskjellen er bare at Miljøpartiet De Grønne ikke ønsker å forsterke oljeavhengigheten. I klimapolitikken ligger djevelen i detaljene. Denne regjeringen har som en av fanesakene innenfor klimapolitikken en flat CO 2 -avgift, som skal økes gradvis fra 2020. Men så står det et annet sted i plattformen at når det gjelder pumpeprisen, altså bensin- og dieselprisen, for personbiltransporten, skal den kompenseres for. Så akkurat når det gjelder personbilistene, som altså står for halvparten av utslippene fra transportsektoren – og transportsektoren er den enkeltsektoren i Norge med størst utslipp – skal man ikke merke miljøpolitikken. Spørsmålet er hvordan Høyre, som statsministerens parti, har tenkt å nå målet om å halvere utslippene i transportsektoren, når man ikke skal røre det viktigste virkemidlet, i personbiltransporten.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Klimaendringene fører til mer ekstremvær. Det betyr at matproduksjonen i Norge blir vanskeligere. Det gjør at havene våre blir surere, og de blir varmere. Fisken utenfor Norskekysten vandrer nordover. Vi får mer sult i verden. Vi får flere klimaflyktninger. Veiene i Norge blir mindre trygge fordi vi får mer ras og skred. Da synes jeg det er litt stusslig at det er de minste partiene i denne regjeringen som har klima og miljø som sin viktige sak. Derfor lurer jeg på: Hvilke tre tiltak i denne regjeringsplattformen er det Fremskrittspartiet synes har vært viktigst å jobbe for selv for å kutte i 45 pst. av utslippene i Norge i ikke-kvotepliktig sektor innen 2030?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Takk for svaret. Noen av de virkemidlene som representanten her refererer til, har Stortinget allerede fastlagt at regjeringen skal gjøre. Mye av det gjøres allerede. Det å endre på elbilfordelene i vår tid ville mildt sagt vært veldig merkelig. Det ville skapt oppstandelse internasjonalt. Jeg vil gjerne komme tilbake til spørsmålet mitt: Hva har Fremskrittspartiet jobbet for i denne plattformen, og hva er de mest stolt av når det gjelder konkrete tiltak for at vi ikke bare kutter 10 pst. de neste tolv årene, men 45 pst. i ikke-kvotepliktig sektor – det gjelder transport, landbruk, avfall og bygg?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Jeg er sikker på at jeg og representanten Breivik er enige om at vi trenger å styrke klimapolitikken, ikke bare bevare status quo. Men noen av seirene som Venstre framhever som miljøseire – de viktigste seirene på miljøfeltet – er å videreføre elbilfordelene, å fortsette å bygge landstrøm og ladestasjoner og å fortsette å ikke ha oljeboring i Lofoten, Vesterålen og Senja. Det siste tenker jeg på litt som å være imot testing og press i skolen – og så være fornøyd med å ha utsatt en ny, første eksamen i 1. klasse i skolen. Det er en ikke-seier. Spørsmålet gjelder egentlig CO 2 -avgiften. Tidligere i debatten har vi hørt at på grunn av Fremskrittspartiets seier med at det skal kompenseres i pumpeprisen, vil man ikke få effekten av CO 2 -avgiften i transportsektoren. Da er spørsmålet mitt hvordan man da kommer til å kunne se en klimaeffekt av CO 2 -avgiften i transportsektoren.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Da tillater jeg meg å svare på replikken. Jeg håper at rapporten om norsk klimarisiko fortsatt ligger øverst i bunken til statsråden for finans, Siv Jensen, for den har akkurat kommet ut. Det som den sier, egentlig veldig tydelig, og som er alarmerende, er at jo mer verden lykkes med klimapolitikken, desto mer utsatt er en av våre største eksportsektorer – en av de to virkelig store – oljesektoren. Derfor er noe av det jeg er spent på, hvor mye Arbeiderpartiet klarer å bevege seg de neste årene i nettopp oljepolitikken. Jeg mener det er helt tydelig at det som først og fremst har vært et klimaspørsmål, nå vokser mer og mer som et økonomisk velferdsspørsmål – like mye som økologisk velferd. For et styringsparti som Arbeiderpartiet, som skal være opptatt av trygge arbeidsplasser, håper jeg også å kunne se en endring der. Det er først og fremst der klimarisikoen virkelig ligger for Norge, tror jeg. Så ser vi også at klimaendringene kommer til å ha stor påvirkning på tryggheten(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Nå fikk jeg en anledning til å si noe om dette uttrykket, å kjøpe seg fri fra miljøavgifter, for det har jeg hørt flere ganger fra venstresiden. Jeg synes det er litt merkelig, for miljø- og klimaavgifter handler ikke om å kjøpe seg fri eller ikke. Det som måler om en klimaavgift virker, er om det faktisk endrer atferd, og da spiller det ingen rolle hvordan lommeboken til folk er, mener jeg. Noe av det Miljøpartiet De Grønne foreslår, er at den økningen vi legger på bensinavgiften, går inn i en fordeling og ut igjen til folket. Det betyr at den aldri skal inn på statsbudsjettet, det skal ikke være en inntekt til statsbudsjettet. Det skal betales ut som et incentiv, sånn at man får mer igjen i pengeboken dersom man gjør de klimavennlige valgene, og så merker man den avgiften mer hvert år dersom man ikke gjør de endringene. Jeg er helt enig i at et rettferdig samfunn hører sammen med et mer klimavennlig samfunn. Miljøpartiet De Grønne viser i sitt alternative budsjett at man kan styrke fellesskapet, man kan gjøre noe med de sosiale forskjellene og også klare 60 pst. kutt fram til 2030.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Det er flere viktige lærdommer. For det første må man allerede i forhandlingene være konkret når man blir enige om politikken, så man ikke utsetter de aller viktigste diskusjonene. Så var nok vi også litt heldige med at vi har forhandlet med den delen av Arbeiderpartiet som er interessert i å gjøre noe med utslippene i byene. Den andre viktige lærdommen er at man må tørre å stå i noen kamper. Det vi oppdaget da vi kom inn i byrådet i Oslo, var at grunnen til at man ikke får til sykkelsatsingen, grunnen til at man ikke klarer å få ned biltrafikken inn til byen, som gjør at man får mer luftforurensning, at det blir trangere om plassen, at det blir mindre trafikksikkert å gå rundt for eldre og barn, var at det da gikk på bekostning av personbilene. Alle sammen har jo hatt dette som mål. Det har til og med vært vedtatt i Stortinget at økningen i reisende inn til de store byene skal tas med kollektiv, sykkel og gange, ikke med biler, men likevel betyr det at man må prioritere. Det er det som er den aller viktigste lærdommen, synes jeg, at partier som er opptatt av klimapolitikk og en bedre politikk i byene, må også stå for det i forhandlinger.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Jeg synes faktisk – helt ærlig – at norsk politikk synker ganske lavt når regjeringspartiene, i hvert fall to av dem, har som strategi hver gang de blir utfordret på klima- og miljøpolitikk, å true med hva opposisjonen ellers skulle ha fått til – uten at det har vært noen forhandlinger i opposisjonen heller. Så det vet vi jo ikke. Det er det enkle svaret. Jeg vet ikke hva jeg kunne ha fått til i forhandlinger med Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Det eneste jeg vet, er at i dag har vi en regjering som ikke leverer på det som er den aller største utfordringen for oss alle. Som jeg var innom tidligere i debatten, går dette ut over matsikkerheten vår. Det går ut over arbeidsplasser langs kysten fordi fisken vandrer nordover. Vi får flere klimaflyktninger. Jeg er ikke fornøyd med at den mest ambisiøse plattformen for klima og miljø, hvis den nå er det – det er veldig vanskelig å måle før man har sett resultatene, når det er så få tiltak – men til og med om den er det, så er det ikke bra nok, for vi vet at det haster. Vi har tolv år på oss til å halvere utslippene. Det holder ikke å være mer ambisiøs enn dem som er foran. Hver plattform framover må være mer ambisiøs.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Hvis jeg plutselig her i salen var nødt til å ta stilling til EU-spørsmålet før en folkeavstemning, hadde jeg i hvert fall håpet at jeg fikk tid til å ta en runde med partiet vårt. Det stemmer at vi ikke har tatt stilling til det, i likhet med flere andre partier for øvrig, som også er splittet i det spørsmålet. ACER var et eksempel på at Norge er nødt til å knytte seg nærmere EU for å kunne bidra, som vi bør, til et grønt skifte også i Europa. Så det tror jeg er mer et eksempel på at Miljøpartiet De Grønne er ganske udogmatisk når det kommer til hva Norge bør bidra med. Vi har ikke låst oss fast i løsninger eller i debatter som var i det forrige århundre. Vi ønsker å se på hvordan Norge kan bidra nå. Det vi sier om EU, er bl.a. at vi ønsker, både i samarbeid med EU og gjennom Norges rolle i EØS-avtalen, å bidra til at EU tar den rollen EU bør ta i miljø- og klimaspørsmål. Akkurat nå synes jeg det ser ut som om EU er mer ambisiøs enn Norge.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Det er også noe som jeg måtte ha tatt med partiet mitt. Jeg er én representant som representerer 94 788 velgere på grunn av sperregrensen, men likevel har jeg ansvaret for at alle de velgerne skal bli tatt på alvor, og jeg har en runde med partiet mitt hvis jeg skulle ta så pass store beslutninger. Vi har sagt før at det ville være helt unaturlig å støtte en regjering som åpner for nye letetillatelser. Vi sa det i 2017 fordi vi mener at det er et av de viktigste virkemidlene, det første stedet en bør starte hvis en ikke ønsker større investeringer i en sektor som har mer og mer økonomisk risiko ved seg, og som er en stor bidragsyter til klimaendringene i Norge. Men om det kommer til å være en konklusjon neste gang vi går inn i et stortingsvalg, det kan jeg ikke si her og nå.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Ganske mange. Vi ville nok ikke revet spaden ut av hånden der hvor veiene allerede blir bygd, men det vi har sett til i f.eks. vårt alternative statsbudsjett – og vi har også noe vi kaller en GrønNTP, altså en grønn nasjonal transportplan – er hvor det er naturlig å stoppe kapasitetsøkende motorveier, altså stoppe dem på et naturlig sted, fordi vi mener at disse er en veldig dårlig prioritering av transportbudsjettet vårt. Vi prioriterer egentlig ganske likt det som regjeringen gjør innen samferdsel totalt, men vi prioriterer mye mer på kollektivtransport og særlig på tog.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-30:
Jeg håper jeg fanget opp spørsmålet. Jeg tror nok ikke alle partiene på venstresiden ville vært enig i at de er kritiske til økningen i barnetrygden. Det hørte vi en debatt om tidligere i dag. Det vi i Miljøpartiet De Grønne gjør, er at vi øker barnetrygden, men vi differensierer den også. Vi tredobler engangsstønaden – det kan Kristelig Folkeparti kanskje se til neste gang de går inn i forhandlinger om statsbudsjettet – og vi gjør om engangsstønaden til ordentlige foreldrepenger, fordi vi mener det er urimelig at forskjeller i Norge skal gå i arv når folk får barn. Vi er nødt til å være sikre på at når folk får barn, skal det være like godt og trygt, uansett hva lommeboken din sier. Når det kommer til tid, er jo det et av de interessante forholdene hvor jeg tenker at Miljøpartiet De Grønne og Kristelig Folkeparti har en del til felles. Jeg hadde jo håpet på mer gjennomslag for Kristelig Folkeparti i denne regjeringen også på den delen av familiepolitikken – og egentlig livskvalitetspolitikken – til Norge, for jeg tror vi må ta på alvor at stadig flere opplever stress og press i hverdagen sin som går litt utover det at det er litt ubehagelig, f.eks.(presidenten klubber) fører det til mer …(presidenten avbryter) (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Det er en realitet at i løpet av de årene som har gått siden 2013, har både helse- og eldreomsorg og rus og psykiatri blitt styrket vesentlig gjennom store satsinger. Vi ser at ventetiden på behandling har gått ned. Generelt har ventetiden gått ned – det er færre som står i helsekø, og spesielt gjelder det innen rus og psykiatri. Så jeg mener at vi har fulgt opp de løftene som ble gitt. Det skal vi fortsatt gjøre, og det bærer også den nye plattformen preg av. Det er viktig å etablere gode tilbud for dem som har rusproblemer, og derfor skal vi sørge for at ventetiden og behandlingstilbudet blir enda bedre.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Det er jo ikke slik at vi har forhandlet bort abortloven i regjeringsforhandlingene – snarere tvert om. Vi har sikret at det ikke blir noen store endringer i abortloven, med ett unntak, og det gjelder altså tvillingabort. Det er jo litt forunderlig å tenke på at det Arbeiderpartiet i første rekke angriper den nye regjeringen for og angriper plattformen for, er enighet rundt punkter som Arbeiderpartiet ikke gjorde noe med så lenge de satt i regjeringsposisjon. De hadde åtte år på seg til å gjøre endringer både på gen og bio og i og for seg også gjøre noe med tolkningen av lovverket i forhold til tvillingabort. Det valgte de ikke å gjøre. Nå har vi gjort det fordi vi har vært enige om at vi kunne gjøre noen begrensninger, men vi har også veldig tydelig definert at det er de eneste begrensningene som kommer i gjeldende abortlov.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Det er det nok ikke. Jeg bare registrerer at det var først i 2016 at dette ble definert og tolket innenfor gjeldende lovverk. Og som sagt står det ganske tydelig i Granavolden-plattformen at det ikke er aktuelt å gjøre endringer i abortloven med ett unntak, og det er det som gjelder tvillingabort. Det er tydelig avgrenset og definert i den plattformen som er forhandlet frem mellom de fire partiene.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Fremskrittspartiet mener selvfølgelig ikke det er fornuftig at strømprisene øker, det skulle bare mangle. Jeg vil minne representanten Gjelsvik om at i budsjettet for 2019 gikk elavgiften ned, den ble redusert i likhet med andre avgifter. Nå er vi i en situasjon der det er høye strømpriser, samtidig som vi vet at vi til tider er helt avhengig av å importere strøm, fordi vi har et veldig høyt forbruk. Det betyr at vi er avhengig av å ha en utveksling med et marked i Europa. Vi har hatt et nordisk energisamarbeid i mange år, og vi har et europeisk energisamarbeid. Når det er sagt, er det litt spesielt å angripe Fremskrittspartiet for å ha gjennomført såkalte avgiftsøkninger, samtidig som vi vet at vi totalt sett har redusert kraftig på skatt og avgift. Vi ser at det er en veldig positiv utvikling i hele landet, og vi ser(presidenten klubber) at det etableres bedrifter – det er et rekordhøyt antall – og at arbeidsledigheten går ned. I sum er resultatene av denne politikken(presidenten klubber igjen) veldig god. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Det som er realiteten, er at vi i løpet av de årene vi har sittet i regjering, har redusert skatter og avgifter med nesten 25 mrd. kr. Vi har redusert skatt både for selskaper og for lønnsmottakere, og det har også kommet dem med lave og middels inntekter til gode. Det er ikke riktig at det er bare dem som har mest, som har fått skattelette, det har kommet de aller fleste til gode. Nå er det engang slik at en forutsetning for å ta del i en skattelettelse, er at man allerede betaler skatt. Vi har et progressivt skattesystem som bidrar til at det selvfølgelig slår mest ut for de aller høyeste inntektene, men poenget er at det blir fordelt på alle. Jeg ser ikke for meg at vi skal inn i en ny periode med avgiftsøkninger. Det som er signalisert, er at man skal ha en gjennomgang av merverdiavgiftssystemet. Det er jo tydelig på andre områder i denne plattformen at det som måtte komme av endringer, bl.a. på CO2-avgiften, skal kompenseres med andre tiltak, så det er en balanse i det som er fremforhandlet.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Ordet «svekkelse» er nok litt misvisende hvis man ser på det som har skjedd. Det har vært gjennomført noen tilpasninger i arbeidsmiljøloven, bl.a. for å åpne for midlertidige ansettelser innenfor strengt regulerte rammer. Erfaringene så langt tilsier ikke at dette benyttes i noen særlig grad. Det som er hovedregelen i norsk arbeidsliv, er fast ansettelse – og det skal det fortsatt være. Det vi er åpne for, er å se på litt større grad av fleksibilitet, bl.a. når det gjelder turnusordninger, som vi vet at det innenfor mange bransjer og yrkesgrupper er et stort både ønske om og behov for. Vi må hele tiden se hva arbeidslivet og samfunnet trenger, og tilpasse det regelverket vi har, for å imøtekomme de ønskene og behovene som er der.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Vi står selvfølgelig bak hele plattformen slik den er fremforhandlet på Granavolden. Fremskrittspartiet har alltid vært opptatt av kostnadseffektive miljø- og klimatiltak. Det som ligger i denne plattformen, er bl.a. en videreføring av elbilfordelene – veldig kostbare tiltak, som man gjerne kan stille spørsmål ved kost-nytte-effekten av, men de skal videreføres. Og vi har fått inn at den grønne omleggingen av engangsavgiften også skal videreføres, selv om det nå blir et annet målesystem i Europa – som også innføres i Norge. Vi mener at viktige tiltak på en positiv måte bidrar til at folk tar mer miljø- og klimavennlige valg, bl.a. når de kjøper ny bil. Det er det tilrettelagt for, og det er en videreføring av den politikken som vi har ført de siste fem årene.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
Jeg nevnte de tiltakene som har vært viktige for oss for å få folk til å ta mer miljøvennlige valg. Vi tror også at for å oppnå ambisjonene i klimapolitikken må man bruke positive virkemidler. Det kan ikke bare være pisk, det må også være noen gulrøtter. Vi ser at når vi bruker avgiftssystemet på en positiv måte, får vi også store effekter. Resultatene av det er bra. En videreføring av både avgiftspolitikken når det gjelder engangsavgiften, og de elbilinsentivene som ligger der, er riktige klimatiltak – i hvert fall i denne perioden. For øvrig har vi prioritert gjennomslag på andre områder i den plattformen som har vært viktige for Fremskrittspartiet.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-01-30:
La meg starte med å si meg enig i det min gode kollega i regjeringspartiet Høyre sa. Jeg synes også representanten Arne Nævras oppsummering og karakteristikk av debatten var ganske treffende. Jeg var ikke enig i alt han sa, men jeg synes den var ganske treffende. Det har vært en lang debatt, og av og til kan man stille seg spørsmålet: Har det dukket opp noe nytt? Er det tilført noen nye momenter i debatten? Det er i hvert fall noe som er nytt, og det er at det foreligger en ny regjeringsplattform. Vi har fått en flertallsregjering, og det gir større handlekraft og større forutsigbarhet. Og så må det være lov – uten å skjønnmale – å glede seg over gode resultat. Det er en realitet at vi opplever veldig lav arbeidsledighet. Vi har en økende andel sysselsatte, og vi har rekord i antall nyetablerte bedrifter. Det bidrar til at det nå skapes arbeidsplasser i hele landet. Og vi bygger ny vei og bane også i hele landet. Nye Veier er jo en suksess. Det var ikke mye hjelp å få fra opposisjonen i starten da vi etablerte det nye veiselskapet, men vi klarer nå å bygge bedre, mer helhetlig og billigere – og det er bra. Politikken virker og gir resultater. Samtidig er det også utfordringer. Mange har vært innom nærpolitireformen. Strukturen er etablert, men den er ikke fullt ut gjennomført, fordi kvalitetsdelen først skal gjennomføres i 2020. Det betyr at det fortsatt er noen utfordringer og helt sikkert behov for å gjøre justeringer. Det er krevende å gjennomføre store reformer. Det er ingen grunn til å legge skjul på det, men det er altså ikke sort-hvitt. Regjeringspartiene blir beskyldt av opposisjonen for å ville gjennomføre en storstilt privatisering i Norge. La meg si det sånn: For Fremskrittspartiet er det ikke avgjørende om tjenestetilbudet innen ulike sektorer er offentlig eller privat. Det avgjørende er at konkurranse gjennomføres for å sikre valgfrihet og bedre kvalitet i tjenestene, for det finnes veldig, veldig få eksempler på at offentlig monopol – eller private for den saks skyld – er de beste til å levere god kvalitet til fornuftige priser. Derfor er det gjennom konkurranse og samspill mellom offentlig og privat sektor vi sikrer god utnyttelse av fellesskapets ressurser. Så tenker jeg helt til slutt at det er grunn til å minne oss selv om at vi bor i et land som gir enkeltindivider gode muligheter for å lykkes – gjennom både utdanning og arbeid. Ulikhetene og forskjellene er små, og det synes jeg vi skal ta vare på fordi det bidrar både til mangfold og til sosial mobilitet. En liten stemmeforklaring: Fremskrittspartiet kommer ikke til å støtte forslagene fra opposisjonen.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg vil gratulere Fremskrittspartiet med sin tredje regjeringserklæring – en ny vår, som representanten Limi sa. Fremskrittspartiet ser ut til å ha fått gjennomslag på Granavolden. Taxfree-kvoten er tilbake for dem som kan bære tungt, og for helsepolitikkens del ser vi noen tydelige knepp mot høyre og iveren etter å privatisere, da på bekostning av vår felles helsetjeneste, som er til stede overalt for alle. Man løfter noen ambisjoner på rus og psykiatri, mens realiteten der ute for folk flest er at man opplever at det kuttes i denne tjenesten. I Møre og Romsdal legges det ned plasser til rus og psykiatri, på Sjøholt i helsepolitiker Sylvi Listhaugs hjemmeområde, hvor man uttaler at dette ikke er akseptabelt. Så mitt spørsmål er: Vil man også i denne regjeringen oppleve ett FrP i Stortinget, ett FrP i lokalmedia og ett FrP i regjering?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Da er det lett for meg å tolke representanten Limi dit hen at den nedbyggingen av og de reduksjonene i antall behandlingsplasser som nå skjer rundt om i alle landets helseforetak for denne pasientgruppen, er en riktig korrigering – det er i tråd med de satsingene regjeringen har lagt opp til. Det er vanskelig å forstå det på annet vis. Det er i hvert fall en opplevelse som ikke deles der ute, hvor man rett og slett opplever at det blir vanskeligere å få hjelp, lokale behandlingsplasser står i fare, og det blir lenger til bl.a. ambulansen. Jeg har også lyst til å stille representanten Limi et annet spørsmål: I såkalte samvittighetsspørsmål har Fremskrittspartiet hatt tradisjon for å fristille sine representanter. For Arbeiderpartiet er abortloven akkurat et sånt spørsmål. Det handler om etikk, det handler om grunnleggende rettigheter for kvinner. Synes representanten Limi at abortloven er som en hvilken som helst annen sak man kan forhandle om i en regjeringserklæring? Eller ser man fortsatt spesielt på kvinners opparbeidede rettigheter i sånne dypt alvorlige spørsmål for den enkelte?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Det er tydelig at angrep er det beste forsvar, men når representanten Limi beskylder Arbeiderpartiet for ikke å gjøre noen ting, er det en påstand som ikke holder vann. Det som er realiteten, er at det alltid har vært lov med den praksisen som man har avklart gjennom Lovavdelingen under dagens regjering, når det er snakk om fosterreduksjon for flerlinger. Det har alltid vært lovlig, og det har vært praktisert i helsetjenesten. I 2016 slo helseminister Bent Høie fast at dette er selvbestemt. Det må til Stortinget, og abortloven må endres for at det skal endre seg. Det er det man har innrømmet Kristelig Folkeparti i forhandlingene, det er innskrenkninger i abortloven. Er det sånn at Limi ser annerledes på dette enn statsråd Bent Høie?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Gratulerer til statsråden med nok en ny regjeringsplattform. Det begynner å bli flere. I Granavolden-plattformen har partiene som står bak, besluttet at Finnmarkssykehuset skal legges inn under Universitetssykehuset i Nord-Norge. Dette har overrasket både tillitsvalgte og ansatte ved Finnmarkssykehuset og ved UNN i Tromsø, som nå er litt fortvilet over å ha fått en sammenslåing tredd ned over hodet. I Altaposten 18. januar omtales dette punktet i regjeringsplattformen, og der uttaler en representant fra Finnmark Venstre seg, Trine Noodt, og sier at det må bety utbygging av fødeavdeling og akuttilbud, i praksis et sykehus i Alta. Stortingsrepresentant Bengt Rune Strifeldt fra Fremskrittspartiet sier at den nye strukturen hvor Klinikk Alta blir en del av UNN-systemet, gjør at målet om fullverdig fødeavdeling er realistisk. Hvorfor denne manøveren, statsråd? Og betyr dette det befolkningen i Alta håper på: et fullverdig akuttsykehus?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Spørsmålet mitt var dreid mer mot de forventningene som er skapt lokalt, om flere akuttfunksjoner i Finnmark. Det tror jeg er veldig viktig blir svart opp fra regjeringen. Det siste befolkningen i Alta trenger nå, er flere glansbilder som knuses i neste øyeblikk, så her burde regjeringen være tydelig. At ting skal utredes, er fornuftig. Jeg har et annet spørsmål til statsråden, og det handler om de delene i plattformen som sperrer for framtidige endringer i loven om bioteknologi. Der har Kristelig Folkeparti fått en vetorett. Seksjonsoverlege Torbjørn Moe Eggebø ved St. Olavs hospital fortalte i helgen til TV 2 at de har funnet en sammenheng mellom fosterreduksjon av flerlinger og assistert befruktning i utlandet. Ser statsråden det betenkelige i at dette tilbudet holdes igjen på norsk jord, mens man samtidig gjør innstramminger i den muligheten de har for å berge de svangerskapene de har fått, med en lavere kvalitet og en praksis hvor man setter inn flere egg, i utlandet?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-01-30:
Der holdt jeg på å falle i fisk(munterhet i salen – representanten snublet i vesken til fiskeriministeren på vei opp til talerstolen.) Et av de sterkeste avtrykkene etter over fem år med Fremskrittspartiet i regjering er en kraftig økning av avgiftene i Norge. I løpet av de første fem årene som Fremskrittspartiet satt i regjering, økte avgiftene med 6,6 mrd. kr. Det var avgifter som rammet norske arbeidsplasser, som førte til nedlegging av flyplass, som første til investeringer som ikke ble gjort, og som førte til at arbeidsplasser gikk tapt. En av avgiftene som har økt kraftig under dagens regjering, er avgiften på strøm: over 30 pst. høyere avgift i dag enn da Fremskrittspartiet gikk inn i regjering. I tillegg til økningen i avgiftene har også nettariffene økt, og det er lagt til rette for nye utenlandskabler som fører til at strømprisene i Norge vil øke. Hvor mye mener Fremskrittspartiet det er fornuftig at strømprisene i Norge skal øke videre? (munterhet i salen – representanten snublet i vesken til fiskeriministeren på vei opp til talerstolen.)
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-01-30:
Det er riktig at summen av skatter og avgifter har gått ned, men avgiftene har gått opp. Det man har gjort, er at folk flest har bidratt til et spleiselag gjennom å betale stadig økte avgifter, slik at de som har mest fra før, skal få reduserte skatter. Det er fasiten med Fremskrittspartiet i regjering, og en ser at det vil fortsette. I den nye regjeringsplattformen, eksempelvis på momssystemet, sies det fint at en skal gjennomgå og forenkle momssystemet og redusere antall satser. Da skulle en kanskje tro at det skulle føre til at en reduserer avgiftene, reduserer momsen. Men nei, rett etter at den nye plattformen er lagt fram, kommer et mandat fra finansministeren der en ikke får instruks om at dette skal føre til reduserte avgifter. Tvert imot får man en instruks fra finansministeren om at de skal legge fram et forslag som innebærer økte avgifter, slik at en kan redusere skattene for dem som har mest fra før, ytterligere. Hvorfor har dette blitt fornuftig politikk fra Fremskrittspartiets side?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-01-30:
Vårt oppdrag som folkevalgte i det norske storting er å ivareta norske interesser, det er å stå opp for norske arbeidsfolk, det er å stå opp for norske bedrifters interesser, det er å sikre vekst og verdiskaping i hele Norge. I møte med dette har vi dessverre en regjering som bidrar til det stikk motsatte. En øker skatten for vanlige arbeidsfolk, pendlerne har fått innstramminger i sine vilkår i runde etter runde. De som bor borte fra sin familie i lengre perioder, og som bor på brakke, har fått økt skatt, sjøfolkene har fått økt skatt, og nå er det også bussjåførene som skal få økt skatt. Og dette kommer på toppen av at veldig mange av disse arbeidsfolkene jobber i praktiske yrker der det allerede er sterkt press på lønns- og arbeidsvilkår gjennom fri flyt fra andre land. En har et flertall som øker avgiftene som rammer norske arbeidsplasser, innenfor næringsmiddelindustri, innenfor reiseliv, og taxinæringen, som opplevde en skattesmell gjennom budsjettbehandlingen i fjor. Og vi har et flertall og en regjering som selger Norge bit for bit. Mens denne debatten pågår, så pågår det en intens kamp om eierskapet til Oslo Børs. En 200 år lang historie om en selvstendig nasjonal børs, som har ivaretatt norsk næringsliv og norske interesser på en god og viktig måte, kan være over dersom en selger til et utenlandsk børskonsern, og det er dessverre en fullstendig passiv regjering så langt. En hører ikke et ord fra statsministeren om verdien av å ivareta Oslo Børs, en hører ikke et ord fra finansministeren, regjeringspartiene ville ikke stille til debatt. Og den børsen – ja, vi er ikke en stormakt i verden, men vi har en børs som altså er den største i verden på sjømat, som også er blant de største på energi, på shipping, og som har tjent norsk næringsliv i hele Norge på en særdeles viktig måte. Det som regjeringen har som sitt ansvar gjennom norsk lov, er å sørge for å stoppe den type raid mot børsen som vi har opplevd bare de senere ukene. Men ikke bare det: En bør bidra til en strategi for å styrke det strategiske eierskap på børsen slik at det kan utvikle seg for framtiden, f.eks. gjennom at Folketrygdfondet eller andre strategiske eiere kjøper seg opp i børsen. Der kan regjeringen bidra. Det trengs en strategi for norske interesser, for norsk næringsliv og for norske arbeidsfolk. Det vil Senterpartiet bidra til.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-01-30:
Etter å ha sittet og lyttet til denne debatten gjennom dagen har en hørt mange fine ord og vendinger fra regjeringspartienes side, bl.a. når det gjelder grønt skifte, at det haster, at vi skal bidra med klimatiltak og ha en offensiv klimapolitikk. Men det en blir målt på i klimapolitikken til sjuende og sist, er jo ikke evnen til å formulere seg i fine ord og vendinger og kalle ting grønt skifte. Det er hva som skjer praktisk og konkret. Et av de grepene som Stortinget ved gjentatte anledninger har bedt regjeringen komme opp med, er et CO 2 -fond for næringstransporten. Næringstransporten står for 20 pst. av utslippene i Norge. Det er et særdeles viktig grep. En har aktører innenfor næringen som både ser utfordringene, som ønsker å ta ansvar, og som til og med presenterer konkrete løsninger. Men forhandlingene med regjeringen står på stedet hvil. Eller som vi fikk greie på for to dager siden: Det var ikke bare det at forhandlingene sto på stedet hvil, forhandlingene hadde ikke startet engang, ifølge NHO-sjefen, som sammen med andre næringsorganisasjoner er i forberedende samtale med regjeringen. Det er over et og et halvt år siden – i juni 2017, i forbindelse med revidert – at det kom en klar bestilling fra Stortinget til regjeringen: Stortinget ber regjeringen starte forhandlinger med berørte næringsorganisasjoner om et CO 2 -fond. Med en regjering som i ord og vendinger snakker om at en er opptatt av å gjøre noe med hensyn til klimaforhandlingene og klimaproblemene, har etter et og et halvt år fortsatt ikke de forhandlingene startet. NHO-sjefen sier at hvis det ikke blir noen framdrift nå, og hvis en ikke er villig til å komme næringen i møte, ser en ikke noe poeng med å fortsette å være i dialog med regjeringen. Det er svært alvorlig. Det er utrolig viktig at en nå tar ansvar, og at det blir kommentert fra regjeringens side. Hvorfor kan en ikke stille opp på det som er etter modell av den NOx-modellen som allerede har virket fra før? En hører fra representanter fra regjeringens side, bl.a. statssekretær Rotevatn, at nei, vi må tenke over om det kanskje er andre modeller, for det er ikke sikkert at dette er i tråd med prinsipper i regjeringens klimapolitikk. Hva er de prinsippene? Er det at en ikke skal ha tiltak som virker, men bare skal øke avgiftene fordi det ser fint ut på papiret? Skal vi løse klimaproblemene, som er store, må vi ha praktiske tiltak, og en må spille på lag med næringslivet. Det er nå forventet at vi får framdrift i arbeidet med et CO 2 -fond for næringstransporten.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
I regjeringsplattforma står det: «Regjeringen vil derfor fortsette arbeidet med å modernisere og tilpasse arbeidsmiljøloven.» Sist regjeringa moderniserte arbeidsmiljølova, vart det opna for mellombelse stillingar utan behov for mellombels arbeidskraft. Kva konkrete svekkingar og forverringar – eller oppmjuking, som de gjerne kallar det – kan folk venta seg med denne fleirtalsregjeringa?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-30:
Me er mange som er bekymra for arbeidslivet og korleis rammevilkåra for arbeidsfolk kjem til å verta med denne regjeringa. På ei side seier regjeringserklæringa at det organiserte arbeidslivet er viktig, på ei anna side tråkkar ein rett på det organiserte arbeidslivet ved ikkje å peika på nokon ting som helst for å bidra positivt til organisasjonsgraden. Politikken til regjeringa vil dermed svekkja grunnleggjande pilarar som trepartssamarbeidet og den sterke posisjonen til arbeidstakarane i det norske arbeidslivet. Me skal ut på konkurranse, ut på anbod. Regjeringa gjer ingenting for at det skal verta lettare å vera organisert. Sanninga er at det kjem til å verta dyrare å vera fagorganisert. I tillegg vil regjeringa føra vidare ABE-reforma. Dette er reine ostehøvelkutt, som vil verta gjennomførte i offentleg sektor og i realiteten visa seg å vera reine velferdskutt. Arbeidstakarane må springa fortare og gjera meir, med færre folk, utan nokon vidare føringar for smart effektivisering. Det som er bra, er at det står at Arbeidstilsynet skal styrkjast. Men òg dei må silast gjennom denne ABE-reforma. Det er ikkje lett å tru på at Arbeidstilsynet faktisk kjem til å verta styrkt. Når ein ser på statsbudsjettet for i år, eksempelvis, ser ein at ein gjev med den eine handa – og tek med den andre handa. Og så skryter ein av styrking, når den litle styrkinga som faktisk kom, ikkje eingong gjer opp for dei mangeårige kutta til ABE-reforma. Arbeidstilsynet består stort sett av flinke arbeidsfolk, som sjekkar ting veldig nøye, rapporterer og på vegner av staten prøver så godt dei kan å passa på at me har eit trygt arbeidsliv. Det er for meg ei gåte korleis Arbeidstilsynet skal kunna utføra fleire kontrollar, få bukt med ein større del av den useriøse arbeidsmarknaden og sosial dumping med færre tilsette og strammare budsjett. Det er faktisk ikkje lett å tru noko anna enn at denne regjeringa faktisk ikkje har nokon ambisjon om å slå ned på ein større del av dei svarte pengane som er i omløp.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-01-30:
Jeg snakket vel ikke om mindre folkevalgt styring i kommunene. Jeg snakket om mer embetsmannsstyre og mindre folkevalgt styring når regjeringen nå velger å overlate sentralisering til foretak og styrene i de ulike institusjonene, for det er en veldig uklok måte å gjøre det på. Mange av de endringene som skjer i strukturer i samfunnet, bør skje i folkevalgte organ. Det er et svakhetstegn når regjeringen overlater det til styrer eller foretak. Det var det jeg mente med embetsmannsstyre i forhold til folkestyre. Så er det riktig at vi ikke har støttet regjeringen på alle punkt når det gjelder plan- og bygningsloven, men vi har sluttet opp om veldig mange punkter. Trellevik velger det ene forslaget der vi kanskje hadde litt ulike vurderinger om saken, men vi har også støttet Høyre, Fremskrittspartiet og regjeringen på en rekke andre punkter som angår plan- og bygningsloven. Senterpartiet ønsker sjølsagt et sterkest mulig lokaldemokrati. Det er også en av grunnene til at vi går imot kommunesammenslåing, for det fører til færre folkevalgte. Det fører til at det er færre som engasjerer seg i lokalpolitikken og tar del i lokaldemokratiet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-01-30:
Jeg prøver å holde meg litt ung til sinns, så jeg foretrekker å diskutere det som har skjedd de siste fem årene, mens denne regjeringen har sittet, i stedet for å diskutere det som skjedde de åtte årene før det igjen. Vi er samlet her i dag for å diskutere regjeringserklæringen til en regjering som allerede har sittet i fem år. Så jeg synes nok det er viktig. Debatten om avgifter er viktig, for i motsetning til skattelettelser rammer avgiftene alle, uansett hvor mye de tjener. Derfor blir det noe grunnleggende usosialt med den måten denne regjeringen finansierer skatteletter til de høytlønnede på, med avgiftsøkninger til folk flest. Det har Senterpartiet påpekt, og det kommer vi til å påpeke. Når det gjelder eiendomsskatt – hvis vi nå først skal tilbake til den rød-grønne perioden – var eiendomsskatten da vi gikk av i 2013 på 3,7 mrd. kr i sum. I dag er den på 7,1 mrd. kr. Så jeg forstår godt at Fremskrittspartiet, med sin profil, har et visst behov for å prøve å redusere eiendomsskatten.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-01-30:
Jeg tror ikke representanten Bjørnstad kan ha lyttet til mitt replikksvar. Jeg betonte jo nettopp at i Fremskrittspartiets regjeringstid har man fordoblet eiendomsskatten. Den har gått fra i sum å være på 3,4 mrd. kr da de rød-grønne gikk av, til å være 7,1 mrd. kr per 2017, da Fremskrittspartiet har sittet og styrt i fire år. Så jeg forstår at Fremskrittspartiet har et visst behov for å prøve å redusere eiendomsskatten. Jeg er fra en Senterparti-styrt kommune som ikke har eiendomsskatt. Det er sjølsagt mange fordeler med det. Men det Fremskrittspartiet også må tenke over når de ønsker å redusere eiendomsskatten, er at da må man faktisk gjøre noe med kommuneøkonomien. Man må sørge for bedre inntekter og bedre fordeling av inntektene fra staten mellom kommunene, slik at det ikke går ut over velferdsoppgavene i kommunene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-01-30:
Eiendomsskatten har ikke bare økt – den er blitt fordoblet. Så jeg forstår at Fremskrittspartiet ønsker å ta ned eiendomsskatten. Senterpartiet ønsker å føre en politikk når det gjelder kommuneøkonomi – inntektene og fordelingen av inntektene til kommunene – som gjør at kommunene slipper å ta inn altfor mye eiendomsskatt. Det skal vi nok fortsette med å gjøre.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-01-30:
Det er ikke noen tvil om at ute på kysten går f.eks. havbruksnæringen veldig bra – også i den regionen vi kommer fra, Trøndelag. Det er vel kanskje derfor Høyre og Fremskrittspartiet nå funderer på å innføre en grunnrenteskatt på havbruksnæringen, som til og med skal være statlig. Det kommer til å skape opprør langs kysten hvis det skjer. Det er helt håpløs tenkning omkring forvaltning av naturressurser. I den grad man skal gjøre noe, bør man sjølsagt ha et havbruksfond eller en produksjonsavgift som også blir liggende lokalt og ikke indirekte trukket inn gjennom kommunerammen, som regjeringen også har truet med. Det er på slike måter man ødelegger driftigheten og verdiskapingen langs kysten og ute i distriktene. Men jeg regner med at det er lenge siden representanten Skjelstad har vært i Snåsa og sett at de holder på å miste ambulansen sin og ikke kommer i dialog med politiske myndigheter. Jeg regner med at det er ganske lenge siden han har vært på E6 i Namsskogan og sett hvor mange timer det tar før politiet kommer til en ulykke på den delen av E6. Og de bekymringene folk utover i Nord-Trøndelag har omkring det, skal jeg som representant derfra sjølsagt formidle så godt jeg kan.