Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2000-06-16:
Revidert er snart i havn uten noen form for dramatikk, og ganske snart kan Stortinget ta ferie. Det er likevel grunn til å spørre om hvilke motiver sentrumspartiene hadde for ikke å gå inn i reelle forhandlinger med Arbeiderpartiet om revidert budsjett. Vi ser av innstillingen at avstanden mellom sentrumspartienes og Arbeiderpartiets opplegg bare er i overkant av 1 milliard kr på utgiftssiden. Holder vi arbeidsgiverperioden, kontantstøtten og barnetrygden utenom, hvor alle visste at det var et borgerlig flertall, er avstanden minimal. Derfor må ønsket om ikke å samarbeide med Arbeiderpartiet ha vært sterkere enn ønsket om å få igjennom sin egen politikk. Jeg nevner f.eks. økte bevilgninger til bistand. Det er bare å konstatere at viljen fra sentrumspartiene ikke var til stede. Alle er vel enig i at revidert budsjett ikke skal være et helt nytt budsjett og innebære en helt ny politikk. Derfor er det helt uforståelig for Arbeiderpartiet at sentrumspartiene kutter 3 000 tiltaksplasser og 340 stillinger i A-etaten, og at de et halvt år etter at de inngikk en budsjettavtale med Arbeiderpartiet om 2000-budsjettet, løper fra sine forpliktelser overfor de arbeidsledige. De langtidsledige, yrkeshemmede, sosialhjelpsmottakere og innvandrere må nå være med på å betale regningen for de utgifter som Stoltenberg-regjeringen har vært nødt til å dekke inn i revidert budsjett. Denne uken har Stortinget også behandlet utjamningsmeldingen. I meldingen slås det ganske klart fast at de største skillene i dagens Norge går mellom dem som er i jobb, og dem som faller utenfor arbeidsmarkedet, for faller man utenfor arbeidsmarkedet, faller man utenfor det meste. Da blir det ganske påfallende at sentrumspartiene den ene dagen går inn for en rekke tiltak for å få flere folk i arbeid, mens de et par dager etterpå kutter i arbeidsmarkedstiltakene og i bemanningen i A-etaten, i de virkemidlene som gjør at vi virkelig kan få flere i arbeid. Et kutt på 340 stillinger i år vil også bety nedleggelse av mange arbeidskontor, spesielt i distriktene. Er det dette som er god distriktspolitikk? Arbeiderpartiet mener det var riktig å styrke pasientbehandlingen ved fylkessykehusene med 520 mill. kr istedenfor å la penger til sykehusutstyr stå ubrukt i inneværende år. Det betyr ikke at planen for sykehusutstyr utvides eller forlenges. Utstyrsplanen følges som planlagt og avsluttes i år 2003, slik det var forutsatt. Det er også viktig at 220 mill. kr av disse pengene går til fylkeskommunenes rammetilskudd, slik at fylkeskommunene gis midler til å dekke sine egenandeler. I går hadde vi debatt om kommuneøkonomien for 2001, og svært mye av debatten gikk på den vedtatte eldreplanen. I innstillingen til kommuneøkonomiproposisjonen ber et flertall, som også inkluderer sentrumspartiene, om at reformen skal videreføres uten innskrenkninger. Arbeiderpartiet er enig i at eldresatsingen skal gå som planlagt, og at det skal bygges 5 800 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger i år. Da blir det et paradoks at sentrumspartiene i henhold til NTB den 3. juni i år ville kutte i eldreplanen i inneværende år med 200 mill. kr, noe som ville betydd et drastisk kutt i antall omsorgsboliger eller sykehjemsplasser i inneværende år. Det er derfor grunn til å spørre sentrumspartiene, som for bare noen uker siden kom ut av regjeringskontorene, om eldrereformen har vært helt ute av kontroll og styring. Arbeiderpartiet synes det er bra at SNDs tapsfond og prosjektutviklingsfond får til sammen 20 mill. kr mer etter behandlingen i Stortinget, slik at også de fylker som har liten tilgang til distriktsvirkemidler, får midler til å utføre de oppgavene de er pålagt resten av året.