trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2004-02-26:
Når vi i dag diskuterer fritak fra å betale merverdiavgift for arbeid på fredede bygninger og anlegg i privat regi eller andre former for kompensasjonsordninger, viser behandlingen i komiteen så vel som debatten i salen i dag at det er liten uenighet om behovet for å finne gode løsninger. Det at vi i Norge ser betydningen av å verne bygninger og anlegg, gjør at vi samtidig tar vare på kulturen vår, på tradisjonene og på historien vår. Det er derfor av stor betydning å finne treffsikre og gode ordninger for å oppnå denne målsettingen i størst mulig grad. Målsettingen må stå i fokus. Vi har alle plikt til å vedlikeholde våre egne hus, men når det gjelder fredede bygninger og anlegg, påhviler det eierne et ytterligere ansvar – til felles glede for oss alle. Dette fordi det ofte kreves litt mer for å holde dem i stand på en bevaringsverdig måte, og det vil ofte være fordyrende fordi det krever spesielle metoder. Eierne av slike bygninger er seg sitt ansvar bevisst, og det er ofte deres egeninnsats som avgjør hvor godt bygningene blir ivaretatt. Men det er viktig å vurdere om vi har gode nok og treffsikre nok løsninger, som både virker motiverende og letter den økonomiske situasjonen for eierne av disse bygningene. Når det gjelder virkemidlene og forholdet til skattesystemet, ønsker vi et enkelt skattesystem uten for mange særordninger. Skal vi følge den linjen – og det er jeg glad for at flertallet i komiteen er enig i – bør en unngå fradrag i inntekt som ikke har direkte sammenheng med opptjent inntekt. Dermed bør eventuell støtte heller gis gjennom direkte støtte framfor særskilte fradrag i inntekt. Direkte støtte vil som en hovedregel være mer målrettet enn særskilte fradrag eller andre former for særordninger i skattesystemet. Til slutt vil jeg presisere, liksom flertallet i komiteen tydelig har sagt, at det er viktig at vi øker satsingen på fredede og vernede bygninger på en god måte. Og siden utspringet til hele denne saken kommer fra en tidligere framlagt NOU, «Fortid former framtid. Utfordringer i en ny kulturminnepolitikk», synes jeg det er helt riktig, slik som det så godt ble påpekt av saksordføreren, at den videre oppfølgingen av dagens problemstilling blir tatt opp i en mer helhetlig ramme i forbindelse med at Regjeringen vil fremme en stortingsmelding om kulturminnepolitikken i løpet av 2004.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-02-26:
Her står en av de såkalte kulturfiendtlige representantene. Det er jo bestandig Høyre og Kristelig Folkeparti som står i fremste rekke og sier at de er liksom kulturpartiene i Norge. Her hadde de en gyllen anledning til å vise det i praksis. Men hva gjør de? De gjør stikk motsatt. Det er vanskelig å bryte inn i momssystemet, har flere representanter sagt her. Hvordan er momssystemet i dag, da? Går jeg ned på McDonald’s og kjøper meg en is eller en hamburger, betaler jeg 12 pst. moms hvis jeg går ut på gata og spiser den der. Hvis jeg finner ut at jeg skal spise den inne, må jeg gå inn igjen og betale 24 pst. moms. Å legge dette kulturtiltaket i nullsystemet, må jo være veldig enkelt. Avisene har nullsystem, flere andre har nullsystem – at dette skal være noe hokuspokus, er for drøyt. Men her følger Regjeringen altså gladelig i sosialistenes spor og ønsker flere byråkrater. Det er det dette går ut på. Dette er vel ikke akkurat i den ånd som Høyre hele tiden har stått for – at nå skal man avbyråkratisere. I tillegg til at staten pålegger eierne å istandsette og vedlikeholde etter bestemte regler – det koster en god del mer med den rehabiliteringen som gjøres – tar staten inn 24 pst. moms på alt dette, og det blir en stor økning for dem som er eiere av disse bygningene. I tillegg til dette verner mange kommuner en hel del bygninger. Det er tre forskjellige grader kommunene kan verne en bygning etter, og denne iveren har grepet om seg i mange kommuner. Men i tillegg til dette pålegger mange kommuner eiendomsskatt på disse bygningene. Om ikke momsen er nok, skal man også ha eiendomsskatt. Og så kommer man tilbake en tredje gang og pålegger formuesskatt på disse bygningene. Finnes det ingen grenser for grådigheten fra det offentlige når det gjelder å pålegge skatter og avgifter på slike bygninger? Først freder og verner man private eiendommer, så pålegger man de private eierne store utgifter til vedlikehold og rehabilitering av disse vernede og fredede bygningene. Deretter pålegger man dem eiendomsskatt, i tillegg til at man plusser på med formuesskatt. På toppen av dette kommer en ivrig stat med 24 pst. moms på rehabilitering, som egentlig koster det dobbelte av hva det ville ha kostet for en vanlig bygning – og dette fra dem som man kaller kulturpartiene. Når det gjelder mitt fylke, Oppland, er snart hele fylket vernet og fredet, og det er ivrige byråkrater i kommunene – pluss en del i staten – som driver med dette. Hva blir resultatet oppe i dalførene hos oss? Jo, det forfaller. Det er bare å ta seg en tur oppover, så ser man dette. Finansministeren har ikke vært oppe på talerstolen her i dag – jeg håper han kommer. Det hadde vært fristende til slutt å få et svar fra ham på om han ikke ser vanviddet i denne avgifts- og skattleggingen av gamle flotte bygninger.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-02-26:
Statsråd Foss var inne på momssystemet, og at det ville bli vanskelig å legge dette inn i en nullsats. Det kan umulig bli flere byråkrater av det når man legger det inn i et nullsatssystem, i stedet for å ha det som i dag, hvor det sitter en hel del byråkrater og avgjør hvem det er som skal få penger til å skifte ut vinduene sine. Jeg tok altså opp det systemet som hotellene og serveringsbedriftene har i dag. Når det gjelder serveringsbedriftene, har man et todelt momssystem, med 12 pst. eller 24 pst. Hotellene har 0 eller 24 pst. Det er vanskelig. Men her er det et nullsystem som ikke er vanskelig, det er et enkelt system. Finansministeren forstår det nok, men han må jo forsvare det som er gjort. Det er vel slik det er. Han sa også at det var vanskelig å få dette inn i momssystemet fordi man måtte gå etter bord og plank. Men skattemyndighetene løper jo etter hver eneste bord- og plankebit i dag, for de er nidkjære og vil se om du bruker plankebiten på hytta di, eller om du bruker den på bygningene dine. Så den jobben gjør sannelig byråkratene godt nok i dag! Så skal jeg komme med et annet eksempel. Man har vært veldig flott når det gjelder veteranbiler. På personskadeavgiften er det halv pris, man har ikke årsavgift på veteranbiler, og det er ingen avgifter ved import av veteranbiler. Man har kun moms. Der har man altså klart det, fordi man ser den kulturelle verdien i å ta vare på en gammel, flott bil. Men når det gjelder bygninger – se bare på Oslo, hvor mange flotte bygninger det er her – vil man altså ikke gå hen og gjøre det.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-02-26:
Personskadeavgiften var bare én av flere avgifter som jeg nevnte. Årsaken til byråkratiet er rett og slett at Regjeringen har sluppet løs kommunene med hensyn til å verne i hytt og vær. Hos oss er alt fjell vernet, all skog er vernet og fredet, og nå begynner man også å verne og frede alle bygninger. Det er akkurat som min gode venn Rudihagen hvisket til meg her i stad: Det er snart bare du og jeg som ikke er vernet eller fredet. Er det noe med byråkratiet, kan vi her fjerne det. Avisene har nullsats. Hvorfor skal dette systemet være så vanskelig? Foss skjønner det nok, men han vil ikke innrømme det.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-02-26:
Det er nok ikke så enkelt at dersom man legger nullsats på et område, så er kontrollproblemene borte – snarere tvert imot – det er da de oppstår. Jeg har ikke noe behov for å forsvare alt som er gjort. Det er jo helt unødvendig, med det kunnskapsnivået representanten Nistad representerer, å gjøre oppmerksom på at differensieringen mellom matvarer eller ikke matvarer i momssystemet ble gjort mot enkelte partiers stemmer. Jeg føler ikke noe behov for å forsvare noe standpunkt. Jeg vil bare peke på at når det gjelder enhver grenseoppgang i et skatte- og avgiftssystem, er det slik at dess flere unntak og dess flere forskjellige satser, dess vanskeligere og mer byråkratisk blir det å administrere. Et parti som er opptatt av å redusere byråkratiet, burde faktisk se på årsaken til byråkratiet. Og årsaken til byråkratiet ligger ikke hos byråkratene, den ligger hos de politiske myndigheter som lager systemer som gjør det vanskelig å administrere. Jeg skal ikke ta opp spørsmålet om veteranbiler her, men jeg vil anta – uten å forsvare alt som er skjedd – at grunnen til en noe lavere trafikkskadeavgift for veteranbiler kan ha sammenheng med veteranbilenes opptreden i trafikken. Jeg synes ikke det høres helt urimelig ut.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-02-05:
På vegne av representantene Ursula Evje, Karin S. Woldseth, Jan Arild Ellingsen og meg selv har jeg fornøyelsen av å fremsette forslag om endring i opplæringsloven slik at det heretter skal kreves politiattest fra personer som søker arbeid også i den videregående skolen.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-02-05:
En kyststat som Norge, med en langstrakt og sårbar kyst, har et ekstra behov for en beskyttelse mot oljekatastrofer. Denne tilleggsfondprotokollen av 2003, som vi nå gir vår tilslutning til, gir en ekstra økonomisk beskyttelse ved en større oljekatastrofe. Protokollen etablerer et tilleggsfond for oljesølskader fra oljetankere. Dette vil komme inn som et tillegg til eksisterende internasjonale ordninger for kompensasjon ved slik oljesølskade. I praksis vil det fungere som en ekstra katastrofedekning ved eksepsjonelt omfattende oljeulykker der de eksisterende ordningene ikke vil gi full erstatning til de skadelidte. Verden har stort sett vært forskånet fra store oljekatastrofer. Men «Erika»-ulykken i Frankrike i 1999 og ulykken med «Prestige» i Spania i 2002 viste at erstatningsbeløpet innenfor eksisterende ordninger ikke var nok. Derfor har det blitt tatt et initiativ for å få utvidet erstatningsordningene. «Prestige»-ulykken i Spania forurenset ikke bare de flotte spanske atlanterhavsstrendene, men en hel fiskerinæring fikk ødelagt næringsgrunnlaget sitt for mange år framover. Dette krever store økonomiske kompensasjoner. Gode fonds- og forsikringsordninger er viktig for å dekke tap hvis ulykken skulle skje. Men jeg vil understreke at det ikke kan nevnes ofte nok at det viktigste er å forebygge og forhindre at oljesølskader oppstår. For Norge, med en langstrakt kyst, er det særdeles viktig å ha gode erstatningsordninger om ulykker skulle inntreffe. Vårt tøffe klima og mørketida gjør oss ekstra sårbare. I tillegg er økologien ekstra sårbar så langt mot nord. De tilfellene vi har hatt av oljesøl langs norskekysten, har vært forårsaket av drivstoffolje fra andre typer skip som har havarert. Risikoen for oljesøl fra store oljetankere har imidlertid økt de senere åra. Russland transporterer stadig mer olje fra sine havner i nordområdene. Dette medfører økt transport av olje langs norskekysten. Vi fikk en viktig advarsel i fjor sommer om faren som er til stede, da 100 000-tankeren M/T «Moscow» fikk motorstopp utenfor Nordkapp med 102 000 tonn råolje ombord. Til sammenlikning hadde «Prestige» 77 000 tonn olje ombord. Arbeiderpartiet gir sin fulle tilslutning til denne tilleggsprotokollen og gir også sin støtte til de endringer som vi nå gjør i sjøloven i den forbindelse.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-02-05:
Dette er en positiv sak for Stortinget. Av og til har vi nok et variabelt utgangspunkt når vi diskuterer en sak, men her er det en samlet komite som slutter seg til i større grad å kunne forebygge ulykker og rydde opp i etterkant av ulykker med store miljøkonsekvenser. Jeg er også glad for å høre forsikringen fra representanten Dybevig om at Regjeringen vil fortsette satsingen på sjøfartssikkerhet. Det er betryggende, og det hilser vi velkommen. Vi ser i spenning fram til innholdet i meldingen. Det er klart at forutsetningen og intensjonen her er å ha et – skal vi kalle det – sikkerhetsbelte når vi ender opp med forlis og utslipp som vil medføre store miljøkonsekvenser. Hvis omfanget er av en slik størrelse som en del tankbåter vil kunne påføre skipsleden og de områder de farer forbi, så vil konsekvensene være så store at man er helt avhengig av å ha økonomi til å gripe inn og rydde opp etterpå. Derfor er det fornuftig at man samler seg under slike paraplyorganisasjoner som man legger opp til her. Det er, med andre ord, noen ganger fornuftig å finne fram til gode og effektive fellesløsninger. Jeg tror også at noe av det aller viktigste er at man tar inn over seg at omfanget, størrelsen på det, blir så stort at ett land vil få problemer med å ta opprydningen alene. Jeg tror det vil være slik at forsikringsselskapene er nødt til å få en ny og bredere horisont for å kunne dekke dette opp. Jeg ønsker, som sagt, ikke å gå inn på detaljene. Det er det flere andre som har gjort før meg. Men jeg ønsker å avslutte med følgende: Det er å håpe at behovet for å nyttiggjøre seg denne ordningen blir lite. Styrken er at ordningen forefinnes.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-02-05:
Som vi alle vet, og som vi dessverre har opplevd et eksempel på nå i den siste tiden, med forliset av «Rocknes», skjer det med jevne mellomrom tragiske skipsulykker der menneskeliv går tapt eller miljøet utsettes for oljesølforurensning, eller begge deler. Jeg er opptatt av kontinuerlig å arbeide for å bedre sikkerheten til sjøs og for å bedre det erstatningsrettslige vernet for ofrene når ulykken er ute. Det gleder meg derfor meget at komiteen har gitt sin enstemmige tilslutning til at Norge skal tiltre den nye protokollen fra 2003 til de internasjonale oljesølkonvensjonene, som retter seg mot tilfelle av oljesøl fra oljetankere, slik som ulykkene med «Erika» og med «Prestige». Som vi så av disse ulykkene, kan tapene etter utslipp av olje fra en stor oljetanker bli enorme, særlig når det rammer en kystlinje hvor folk i stor grad lever av høsting av naturressursene ved kysten, og turisme, slik som mange steder i Norge. Vi har heldigvis ikke hatt noen slike oljesølkatastrofer som med «Erika» og «Prestige» i Norge, men også her kan en slik ulykke skje. Med den nye protokollen vil det bli tilgjengelig 7,5 milliarder kr til ofrene etter en oljesølulykke med en oljetanker. I dag er det ca. 2,5 milliarder kr tilgjengelig. Vi får altså med denne protokollen en tredobling av tilgjengelige midler til ofrene etter oljesølkatastrofer. Dette viser at Norges internasjonale arbeid innenfor FNs sjøfartsorganisasjon IMO gir resultater, og Norge vil fortsette dette viktige arbeidet for å bedre sikkerheten til sjøs og erstatningsordningene i den forbindelse.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Jeg vil fremme et forslag på vegne av Geir-Ketil Hansen, Karin Andersen og meg selv om tiltak for behandling av ikke-returnerbare asylsøkere med endelig avslag og andre ikke-uttransporterbare utlendinger.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Europarådet har fått en økende betydning etter kommunismens sammenbrudd i Øst-Europa. Det som har skjedd i løpet av disse årene, har forandret sammensetningen av Den parlamentariske forsamling, som nå består av 46 stater, med over 800 millioner mennesker. Ser vi bort fra den indiske nasjonalforsamling, er Europarådets parlamentariske forsamling den demokratiske forsamling som representerer flest mennesker. Og nettopp fremme av demokrati og menneskeretter er selve kjernen i virksomheten. En samlet komite ser det som betydningsfullt at våre parlamentarikere aktivt deltar i denne forsamlingen. Europarådet har spilt en avgjørende rolle i det å sosialisere og integrere tidligere kommuniststater og diktaturer i det europeiske samarbeidet. Én side ved det å bli medlem av Europarådet er at det kreves helt bestemte standarder når det gjelder utviklingen av demokrati og menneskeretter. Det kan ta tid, og det er flere nye medlemsstater som ligger på grensen av det som kreves for å være medlem. Men likevel ser vi at det virker. En annen og kanskje vel så viktig side er at her må eksempelvis ledende russiske parlamentarikere sitte i timevis og lytte til skarp kritikk av den russiske politikken i Tsjetsjenia. Det har utvilsomt hatt en virkning på holdningene i Moskva. Jeg tror også at utøvelsen av politikk i Tyrkia har blitt påvirket av at tyrkiske parlamentarikere i årevis har deltatt aktivt i Europarådet og lyttet til debatter og med tiden overtatt mange av de verdier Europarådet står for, og gjort dem til sine egne. Det er ikke tvil om at Europarådet har hatt stor betydning for forberedelse av inntreden i EU for de ti nyeste EU-medlemmene. Som det framgår av årsmeldingen for 2003, er det svært mange saker som har blitt behandlet, bl.a. situasjonen i Tsjetsjenia, som har vært grundig behandlet, situasjonen i Irak og forholdet mellom de ulike europeiske institusjonene, og spesielt forholdet til EU. Viktige verdimessige spørsmål som migrasjon, asyl, menneskehandel og miljøsaker har vært behandlet. Det kan være grunn til å se nærmere på hvordan oppfølgingen av disse sakene skjer. Svært ofte havner jo konklusjonene bare i en skuff. Forsamlingen er et slags idéforum som leverer forslag til Ministerkomiteen. Det viser seg å være en svært liten andel av sakene som virkelig følges opp av Ministerkomiteen. Selv om det norske formannskapet i denne komiteen, dette formannskapet som ble avsluttet 10. november, ikke omfattes av denne meldingen, kan det være hyggelig å trekke fram at Norge har fått mye ros for sin effektive ledelse av komiteen. Det er spesielt lagt merke til den vekt Norge har lagt på å få utviklet et nærmere samarbeid mellom OSSE og Europarådet. Dette samarbeidet har jo eksistert, særlig når det gjelder valgobservasjon, men det er helt åpenbart at det kan utvikles videre. Videre har det vært lagt vekt på videre fremming av menneskeretter, reformer av domstolen og også en ytterligere innsats fra Europarådets side når det gjelder fred og forsoning, som det dessverre fremdeles er stort behov for i Europa.
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Fra Fremskrittspartiet ønsker vi å innta en noe mer offensiv holdning i forhold til dette spørsmålet enn det komiteflertallet legger seg på. Forslagsstillerne har etter vår oppfatning en rekke gode poenger, og foreslår å få testet ut elektronisk stemmegiving på en bedre måte. Vi tror derfor det vil være riktig å støtte de forslagene som forslagsstillerne har fremmet. Jeg tror at det i det informasjons- og teknologisamfunnet vi lever i, er fullt mulig å utvikle gode nok og sikre nok løsninger til å kunne gjennomføre valg også elektronisk. Vi vet at store pengetransaksjoner foregår via nettet, og at sensitiv informasjon ligger på nettet. En rekke forhold som krever et høyt sikkerhetsnivå, foregår i dag elektronisk og via Internett. Vi tror at det er fullt mulig å utvikle et system som også i en valgsammenheng utfører dette. Med dette framsetter jeg forslagene på side 3 i innstillingen.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Det er ingen tvil om at det er andre tiltak enn de rent tekniske som er de viktigste vi som politikere kan sette i verk for å sikre en økt valgdeltakelse. Men samtidig er det slik at valgdeltakelsen er så sentral for vårt demokrati at det ikke er noen grunn til ikke å sette i verk alle de tiltak vi faktisk har muligheten til å sette i verk. Dette må selvfølgelig veies opp mot hensynet til stabilitet i valggjennomføringen fra gang til gang. Når vi ser, f.eks. i forhold til valget høsten 2003, at nærmere 90 pst. i en undersøkelse på forhånd svarte at de helt sikkert kom til å stemme ved valget, mens den reelle valgdeltakelsen var på under 60 pst., viser det etter vårt syn at det fortsatt er ting å gjøre i forhold til den praktiske gjennomføringen. Og ser man på en undersøkelse fra valget i 2001, oppgav 40 pst. praktiske årsaker som grunn til å sitte hjemme. Egentlig er det oppmuntrende at de fleste av velgerne, flere enn det som kommer til uttrykk ved hvert valg, tross alt har et oppriktig ønske om å delta i demokratiet gjennom å avgi stemme. Vi har samtidig et stort ansvar for å legge til rette for at de faktisk får gjort dette, selv om det som sagt er andre ting enn tilgjengelighet som nok er av overordnet betydning for valgdeltakelsen. Jeg er enig med saksordføreren i at det er viktig å understreke at det finnes ulike former for engasjement. Det er ikke slik at valgdeltakelsen er den eneste pekepinn vi har på politisk engasjement i vårt samfunn. Men igjen: Det er ingen grunn til å la være å gjøre alt vi kan, bare fordi dette er en kompleks problemstilling. Vi i SV er svært glade for at statsråden viser vilje til å fortsette å følge opp i forhold til forhåndsstemmegivning både på universitet, høyskoler, statlige institusjoner og også videregående skoler. Vi tror at det er mulig å få til en enda bedre oppslutning hos førstegangsvelgerne dersom man legger like godt til rette på de stedene de er, slik man f.eks. har gjort på institusjoner som har andre aldersgrupper. Videre tar komiteens flertall, som er et mindretall i salen – Arbeiderpartiet og SV – opp ressurstilgangen i forhold til det å øke antall stemmesteder, for dette ligger nå inne i rammen. Dersom vi fra Stortinget ønsker en ytterligere innsats på disse områdene, må det vurderes om rammen bør økes tilsvarende. Flertallet, som er et mindretall i salen, tar særlig opp problemstillingen med utgifter for kommuner som skal legge til rette for stemmegivning for andre enn sine egne borgere, f.eks. ved universiteter og høyskoler, og ønsker egentlig en vurdering av om dette er egnet til å gå innenfor rammen, i og med at den er basert på egne innbyggere. Vi registrerer at det i denne omgang er flertall for en klar oppfordring fra denne sal og fra statsråden til statlige institusjoner, til fylkeskommunene, om å legge til rette for en enda bedre valggjennomføring og forhåndsstemmegivning ved dette valget, og vi håper at vi får resultater av det.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Riksrevisjonen sine oppgåver kan delast inn i rekneskapsrevisjon, forvaltningsrevisjon og selskapskontroll. Ei overordna målsetjing for alle Riksrevisjonen sine oppgåver er at desse skal hjelpa til slik at staten sine inntekter vert betalte inn som føresett. Ein skal også kontrollera at staten sine midlar og verdiar vert brukte og forvalta på ein økonomisk forsvarleg måte og i samsvar med Stortinget sine vedtak og føresetnader. I Dokument nr. 2 for 2003–2004 peikar Riksrevisjonen bl.a. på at det den seinare tida har vore gjennomført store endringar i forvaltninga. Fleire kommunale oppgåver har vorte statlege. Det fylkeskommunale sektoransvaret på barneverns- og familievernsområdet vert t.d. overført til staten 1. januar 2004. Riksrevisjonen overtok på det same tidspunktet revisjonsansvaret for desse institusjonane. Slike endringar i organiseringa av det offentlege Noreg fører også til endringar i Riksrevisjonen sin kontroll med forvaltninga. Utviklinga går i retning av eit klarare skilje mellom politikk, forvaltning og tenesteyting. Også den nye ordninga med moglegheit for konkurranseutsetjing av kommunal revisjon gjev auka oppgåver for Riksrevisjonen. IKT-utviklinga skaper dessutan utfordringar for etaten. Men eg er glad for at det no vert gjennomført tiltak for å møta dei utfordringane som den tekniske utviklinga gjev. På vegner av Kristeleg Folkeparti vil eg gje Riksrevisjonen honnør for ei god årsmelding. Stortinget forventar at Riksrevisjonen arbeider uavhengig og er ein kompetent organisasjon, og at ein opptrer aktsamt og objektivt. Eg opplever det slik at Riksrevisjonen fyller dei måla som er oppstilte for arbeidet. Eg har også merka meg at årsrapporten strekar under poenget med å formidla rapportane med lett språk, slik komiteen tidlegare har streka under. Riksrevisjonen hadde i 2003 ei ramme på 465 årsverk. Dette er ein betydeleg stab. Ein må kunna slå fast at Riksrevisjonen har ein svært stor fagkunnskap. Det er eit ønske at Stortinget skal kunna dra enda større nytte av denne kunnskapen enn i dag. Eg vil be om at Riksrevisjonen i sine forvaltningsrapportar fokuserer meir på kva slags effekt stortingsvedtak har hatt for innbyggjarane. Som tillitsvald for innbyggjarane spør eg meg ofte: Har dei oppsette måla vorte nådde gjennom forvaltninga si iverksetjing av stortingsvedtaka? Svaret på dette trur eg Riksrevisjonen har moglegheit til å gje Stortinget i større grad enn det som kjem fram av forvaltningsrapportane, slik desse vert utforma i dag. Eg trur også det ville vera nyttig for kontroll- og konstitusjonskomiteen at representantane frå Riksrevisjonen presenterte forvaltningsrapportane sine i møte med komiteen. Vi ville da hatt moglegheit til å få ein dialog om rapporten. Eg vil vurdera å ta initiativ til at ein slik praksis vert innførd. Til slutt vil eg igjen rosa Riksrevisjonen for det arbeidet som er utført i 2003. Som medlem av kontroll- og konstitusjonskomiteen ser eg fram til nye og innhaldsrike revisjonsrapportar frå Riksrevisjonen.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Det er spennende tanker representanten Aukan presenterer her. Han sier at han nå vil ta initiativ til at det blir innført en slik praksis, altså at Riksrevisjonen får den type oppgaver i sine årsmeldinger. Vi avviser ikke dette på noen som helst måte, men vi vil gjerne se hva Aukan kommer med i neste runde, slik at vi kan ta endelig stilling til det da.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Norge er en betydelig fiskerinasjon og har som kyststat en suveren rett til å utnytte sine ressurser innenfor Norges økonomiske sone. Men i likhet med de fleste andre kyststater deler vi flere av de viktige fiskebestandene med andre land og er derfor avhengige av et samarbeid når det gjelder regulering og vern av bestandene. Jeg konstaterer som saksordfører at det er en enstemmig innstilling fra næringskomiteen når det gjelder de fiskeriavtalene som Norge har inngått med andre land for 2004, og fisket etter avtalene i 2002 og 2003. Det er viktig for at vi skal kunne ha en bærekraftig forvaltning, at det ligger en internasjonal omforent fiskeri- og ressursforvaltning til grunn. Beskatningene av de ulike bestandene må sikres gjennom et forsvarlig beskatningsmønster. Tekniske reguleringstiltak og en aktiv politikk når det gjelder beskatningsmønster og utkast av fisk, er sentrale elementer i norsk ressursforvaltning. Tekniske tiltak, kontrolltiltak og avtaler er viktig, men det er åpenbart ikke tilstrekkelig. Komiteen peker på at alle tiltak som kan være med og sikre bærekraftige bestander, må være en viktig del av de internasjonale avtaler og de samtaler som Norge har med andre fiskerinasjoner. Bare når vi har internasjonal enighet om hvordan viktige fiskeribestander skal beskattes, kan vi se for oss et bærekraftig fiske som vil sikre inntekter, sysselsetting og bosetting i generasjoner framover. Med disse ord vil jeg anbefale komiteens enstemmige innstilling.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-11-23:
Jeg vil gjerne benytte denne anledningen til å gi fiskeriministeren min fulle støtte i forhold til de krav han har framsatt, hvor han legger sonetilhørighetsprinsippet til grunn for fordelingen og forvaltningen av pelagisk fisk i denne omgang. Det er et prinsipp som bør følges i alle sammenhenger, og det er særdeles viktig at dette følges selv om det, som fiskeriministeren sier, i enkelte tilfeller også kan slå negativt ut i den fordeling vi har hatt med andre nasjoner. Det å få gjennomslag for prinsippet er vesentlig, og så får forskning og bestandskontroll avgjøre nivået og fordeling landene imellom i ettertid. Jeg slutter meg fullt ut til de synspunkter statsråden har gitt uttrykk for, og vil fra denne talerstolen si at statsråden i alle fall har Senterpartiets fulle støtte, og jeg regner med også Stortingets fulle støtte, i forhold til å stå på de krav som fiskeriministeren har fremmet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-11-23:
Det er særdeles positivt at det er en enstemmig komite som gir tilslutning til SIVAs virkeområde, og at dette skal være både eiendom og innovasjon. SIVA har spilt og spiller en be-tydelig rolle som næringspolitisk aktør, med et spesielt distriktspolitisk fokus. En innretning av det næringsrettede virkemiddelapparatet mot større fokus på innovasjon er viktig, og den omstillingen som SIVA i så måte har stått for de senere år, er særdeles prisverdig. Det å ha gått fra å være et rent eiendomsselskap for noen år tilbake til å ha et så vidt stort fokus på innovasjon og ikke minst bidra så mye til utvikling av regionale verdiskapingsmiljøer som SIVA har gjort de senere år, har vært vellykket og er særdeles viktig for å utvikle gode regionale og distriktsrettede næringsclustere. Det er etter Senterpartiets oppfatning fornuftig å videreføre SIVA som en selvstendig enhet. For at SIVA skal lykkes i sitt videre arbeid, er det imidlertid vesentlig at SIVA gis tilstrekkelig finansiell basis til å kunne gjøre et godt og framtidsrettet arbeid. Etter min oppfatning følger dessverre ikke Regjeringen godt nok opp på dette punktet, og det er også på det punktet komiteen skiller lag. Et av de områdene hvor SIVA etter min oppfatning har lyktes godt, er deltakelsen i næringshagene. Man nærmer seg et kritisk punkt for de første etableringene, som snart har eksistert i fem år, hvor det vil være avgjørende at SIVA skal kunne følge en del av disse videre, og ikke minst at SIVA også bør gis anledning til å satse videre både på nye næringshager og på nye konsepter. Den satsingen som SIVA har stått for når det gjelder næringshager, gir mulighet til nettverksbygging bedriftene imellom. Det gir mulighet til samlokalisering, til kostnadsdeling og ikke minst til å bygge faglige og sosiale miljøer innenfor næringshagene, som er verdifullt i mange av disse forholdsvis næringssvake områdene som næringshagene er etablert i. Det må ikke være tvil om at med det økonomiske fundament som flertallet nå legger til grunn, vil SIVA i tiden framover ikke ha tilstrekkelig med muskler for å kunne gjøre den jobben som SIVA faktisk er i stand til. Det vitner ikke om spesielt grundig arbeid fra Regjeringens side når man, midt under behandlingen av stortingsmeldingen om SIVA, ser seg nødt til å legge fram en tilleggsproposisjon med tilførsel av nye 90 mill. kr i egenkapital. Det tyder på at departementet ikke har hatt full oversikt over det behovet som SIVA har. Det tyder dessverre også på at man ikke har vært i stand til å legge en langsiktig plan for SIVAs kapitalbehov som styrker SIVA på den måten som Stortinget nå burde ha gjort. Senterpartiet mener derfor at det er nødvendig å tilføre SIVA 100 mill. kr i egenkapital utover Regjeringens forslag. Vi mener også at det i tillegg er nødvendig å opprettholde lånerammen på dagens nivå. Det vil i langt større grad sette SIVA i stand til å være framtidsrettet og offensiv på den måten man hittil har vært.
Michael Momyr (Høyre), 2004-11-23:
Det er gjerne slik at vi politikere henter billedbruk fra idrettsarenaen. Så raskt som møtet går i dag, får jo det en særlig aktualitet. Hvis vi velger å sammenlikne etableringen av en bedrift med en stafett, er det slik at forskning er én etappe, såkorn er én etappe, venture er én etappe, og så har vi bedriftens driftsfase, eller blomstringstid, hvis vi kan kalle det det. Det er viktig at vi bidrar til at det blir smidigere vekslingssoner, og at det er gode aktører på de ulike etappene. Men i en slik idrett som stafett er det også viktig å ha en arena. Da velger jeg å sammenlikne SIVA med arenabyggeren. SIVA har et hovedansvar for eiendom og for å bygge opp gode og hendige nettverk mellom bedriftene. SIVA er også i noen grad deltaker i denne stafetten, i og med at SIVA disponerer såkorn- og venturefond. Det er et klart flertall i komiteen som ønsker at det skal SIVA gjøre også i fremtiden, og jeg siterer fra komitemerknadene: «Flertallet vil gå inn for at SIVA viderefører sine eierskap innenfor såkorn og venture, men ber departementet foreta en nærmere vurdering av SIVAs fremtidige rolle på disse områdene i forbindelse med budsjettet for 2006, bl.a. i forhold til det øvrige virkemiddelapparatet.» SIVA er gjennom budsjettproposisjonen og tilleggsproposisjonen tilført en bedret egenkapital, i og med at statskasselån er konvertert til egenkapital. Den meldingen som vi behandler i dag, er slik jeg ser det, en foreløpig sluttbehandling av en grundig gjennomgang som vi har hatt av virkemiddelapparatet. Vi har gjennom behandlingen i Stortinget etablert Innovasjon Norge, som er en sammenslutning av fire tidligere selvstendige deler av virkemiddelapparatet. Vi har fått på plass et distriktssåkornfond. Vi får på plass i budsjettbehandlingen nå før jul et regionalt landsdekkende såkornfond i de fire universitetsbyene, og vi har en økt satsing på forskning. Vi får også på plass disse TTO-ene, som er en forkortelse for de engelske ordene «technology transfer office». Hvis vi, som har som mål å bli blant de mest nyskapende nasjonene, skal nå våre mål, er det viktig at vi har en stadig debatt og en tilpasning av innovasjonssystemene. Vi har hatt et grundig og godt samarbeid i komiteen ved behandlingen av meldingen om SIVAs fremtidige rolle, og komiteen fremmer en samlet innstilling om at St.meld. nr. 46 for 2003-2004 vedlegges protokollen. Jeg benytter anledningen til å takke de andre i komiteen for et godt samarbeid.
Michael Momyr (Høyre), 2004-11-23:
Jeg trykte på feil knapp!
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Siden representanten Kristiansen grep tak i noe av mitt innlegg, må jeg bare svare: Ja, SIVA kommer litt mer styrket ut, men etter at Stortinget har tatt tak i saken, og etter at Regjeringen har tenkt seg om én gang til. Jeg minner altså om at de siste 90 mill. kr kom som en tilleggsproposisjon til Stortinget mens næringskomiteen behandlet saken, så det har nok gått noen signaler både herfra og derfra. Jeg minner også om at Høyres og Kristelig Folkepartis grupper ikke fullt ut har fulgt Regjeringens forslag, men altså har fulgt flertallet i Stortinget. Så dette er til Stortingets ære, ikke nødvendigvis Regjeringens.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Jeg har lyst til å spørre næringsministeren om næringshager. Vi vet at mange som starter opp en bedrift, trenger lang tid på å komme skikkelig i gang. Jeg hørte en gang at man måtte regne med at det tok mellom sju og ti år før man så de første svarte tallene i regnskapet, særlig når man skulle til med nyskaping som krevde en del utviklingsarbeid. Vi vet at en del av de bedriftene som har startet opp innenfor næringshagene, har fått gunstige vilkår de fem første årene i forhold til husleieavtaler osv. Nå nærmer man seg en tid der denne første tiden er ute, og man forventer at de er selvgående og i stand til å kunne gjøre opp for seg på normal måte. Jeg er litt bekymret for at vi kan miste en del gode bedrifter som gjerne skulle hatt litt mer tid, fordi vi er litt for utålmodige. Er næringsministeren enig i det, og syns næringsministeren at SIVA bør finne ordninger slik at bedrifter som ser ut til å ha livets rett, får noe lengre tid med gunstige vilkår innenfor næringshagene?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Noreg skal vere eit av verdas mest nyskapande land, der bedrifter og menneske med pågangsmot og skaparevne har gode moglegheiter til å utvikle lønnsame verksemder og vere internasjonalt konkurransedyktige. Dette er Regjeringa sitt mål, som kjem fram i meldinga. Veldig mykje går bra for næringslivet i Noreg i dag. Vi har merka positive resultat av ein stram finanspolitikk og ei rekordlåg rente. Men vi treng òg selektive tiltak for nærings- og distriktspolitikken, og her er SIVA eitt av fleire veldig viktige tiltak. Kristeleg Folkeparti er glad for at heile komiteen ser positivt på forslaget frå Regjeringa om å vidareføre SIVA som eit sjølvstendig foretak med vekt på tilretteleggjande eigarskap i innovasjonsnettverket. Det er flott at heile komiteen er einig med departementet i at SIVA skal ha to hovudsatsingsområde, eigedom og innovasjon. Dette heng saman med at eigedomsinvestering gir ein fysisk infrastruktur for innovasjonsverksemd og dels òg gjer det mogleg å finansiere denne. Det er ei veldig brei semje i komiteen, ser ein på dei viktige utfordringane for SIVA, når denne innstillinga blir behandla i dag, og det er gledeleg. Fleire plassar der komiteen har vore på reise, ser ein konkret korleis SIVA kan spele ei viktig rolle for verdiskaping og sysselsetjing i privat sektor i dei ulike regionane. Som representanten Inge Ryan var inne på: Under besøket som komiteen hadde i Murmansk, fekk ein sjå korleis den norske kompetansen kunne vere med og bidra til å skape arbeidsplassar og utvikling i Murmansk-området. Det var veldig spennande. SIVA har med seg ca. 1 000 medeigarar fordelt på dei ca. 70 innovasjonsarenaene som SIVA deltek i rundt om i landet. Det er veldig mange. Eg er glad for at det er semje om betydninga SIVA vil ha vidare framover, og at vi kan slutte opp og vere i lag om den viktige strategien for SIVA. Eg ser at det i ein del distrikt er vanskeleg å få investeringar i infrastruktur, fordi det ikkje har den same lønnsemda som i meir sentrale område. Ved å vere med og leggje til rette for nyskaping og utvikling der får mange fleire moglegheita til å skape og utvikle arbeidsplassar der ein ser at det er veldig mykje kreativitet og nyutvikling. Det er berre snakk om å hjelpe til å leggje til rette, så vil ein i lag kunne få betydeleg meir nyskaping og verdiskaping.
Børge Brende (Høyre), 2004-11-23:
Det jeg har vært opptatt av, er at vi skal ha et slagkraftig SIVA som innenfor de rammene det har, også kan prioritere de prosjektene SIVAs ledelse og styre mener er de som gir best uttelling i forhold til å skape nye bedrifter og økt innovasjon i Norge. Der har jeg stor tillit til SIVA. Det SIVA og hele innovasjonsarbeidet trenger, er forutsigbarhet, og også at man har et sett av virkemidler på plass. Da henger dette veldig nært sammen. Dette må ses sammen med de såkornfondene som nå er opprettet, på godt over 1 milliard kr i neste års statsbudsjett, og det må ses i sammenheng med de bedrede vilkår som Regjeringen nå har lagt opp til gjennom å fremme en egen sak for Stortinget knyttet til de distriktsbaserte såkornmidlene, som også er på nærmere 1 milliard kr. Så må dette også ses i sammenheng med de vurderingene SIVA gjør i forhold til en optimalisering av bruken av sine ressurser. Det er også opp til SIVA-administrasjonen og styret å finne ut hvor man får mest innovasjon ut av det.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-11-23:
«Trist» var ordet representanten Grethe Fossli brukte da hun med bekymring fastslo at stortingsflertallet ikke valgte å følge Arbeiderpartiets forslag til SIVAs låneramme. SIVA kommer styrket ut, fastslo representanten Inge Ryan. Jeg mener bestemt at representanten Ryan er den som treffer skiven i dagens «skuddveksling», hvis vi kan tillate oss å kalle det det. Faktum er at SIVA i dag får styrket sin egenkapitalbase, og får styrket sin utlånsramme. SIVA får beholde sine venture- og såkornfond. Jeg tror at viktigst av alt er at SIVA nå flyr videre fremover med egen logo på vingene. For et år siden var nemlig ikke det noen selvfølge – all den tid det ble åpnet for at SIVA skulle vurderes i fase 2 med bakgrunn i virkemiddelproposisjonen som vi da behandlet, hvor ett alternativ var at SIVA kunne bli innlemmet i Innovasjon Norge. Jeg tror alle sammen i dag er svært glade for at dette ikke blir tilfellet, og at SIVA blir et fremtidig viktig instrument for den norske stat når det gjelder nyskaping, og i virkemiddelpolitikken. Jeg tror også at i dagens debatt er det viktig å ta med seg at når man savner større utlånsramme og mer egenkapital, bør man ikke glemme at vi får på plass, og helst så snart som overhodet mulig etter årsskiftet, de fire distriktsfondene, som gjennom tilleggsproposisjonen har fått svært mye forbedrede rammevilkår. Vi får på plass fire nye landsdekkende såkornfond, slik at de instrumentene vi setter inn fra statens side i 2005, blir ganske kraftig forbedret og mer robuste enn det som har vært tilfellet når vi ser bakover i tid. Det jeg egentlig bad om ordet for, gjelder SIVAs tilstedeværelse i Nordvest-Russland, som jeg synes vi må slå ring om. SIVA bør være det hovedinstrument staten skal spille på i dette viktige nærområdet vårt, som har kanskje verdens største «velferdskap» frontet mot seg. Jeg hadde gjerne sett at SIVA, selvfølgelig i samråd med oppdragsgiveren, Nærings- og handelsdepartementet, kunne bli det instrumentet som ivaretok norsk nettverksbygging og utvikling av en tosidig interesse i dette svært viktige området. Om SIVA ser enda lenger utover Murmansk-regionens grenser, ville ikke jeg hatt noen verdens ting imot det.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-12-07:
I motsetnad til debatten tidlegare i dag skal dette verta ganske kort. Dette gjeld budsjettet for inneverande år, og eg vil berre gjera merksam på at det her er nokre endringar. Komiteen viser til at Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab fekk ein dom og vart dømt for grovt bedrageri mot staten etter straffelova. Dei skal betala 103,6 mill. kr til staten. Me er glad for dommen og for at dette er avslutta. Det er ei endring i budsjettet knytt til Hurtigruta, der ein tok 16,7 mill. kr frå rassikring på tre forskjellige strekningar i Møre og Romsdal. Desse midlane legg vi no tilbake igjen. Det er altså ikkje rasutsette strekningar i Møre og Romsdal som skal betala for dette. Elles har eg ingen kommentar til saka.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-12-07:
Når det gjelder disse to sakene, vil jeg bare vise til et kort notat i St.prp. nr. 11, hvor budsjettposten Vegformål har fått en nettotilgang på hele 75 mill. kr etter rettssaken mot OVDS – bruttoen var på over 100 mill. kr. Det vises overhodet ikke til hvor man ønsker å benytte disse ekstramidlene. Jeg forutsetter at det går i den sekken med ubrukte midler som Vegvesenet ellers har, og som det nå stod i avisen var på hele 600 mill. kr. Da står altså nesten 700 mill. kr på bok, og det i en tid hvor hele landet skriker etter veipenger. Da er det kanskje på tide å se på planleggingsvirksomheten til Vegvesenet. Trenger vi å ha den, eller bør også den konkurranseutsettes? Både vegvesen og departement sier at det er planleggingsvirksomheten som har gjort at disse 600 mill. kr ikke er brukt. Ikke vet jeg. Det kunne vært interessant å få en redegjørelse fra statsråden om disse ubrukte midlene. Hvorfor er ikke disse midlene brukt, hvor har hun tenkt å bruke dem, og når vil hun bruke dem? Og vil den dårlige planleggingen fortsette i 2005, eller ligger det andre ting bak når det gjenstår så mange ubrukte midler? Hvis statsråden ikke har noen forslag til å bruke disse midlene, vet jeg om mange strekninger som både er planlagt og står klare til å ta imot disse pengene på dagen.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2004-12-07:
President, jeg håper at jeg kan kommentere Kystverket, at vi tar disse to sakene under ett.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2004-12-07:
Flott, da er jeg på rett spor, president. St.prp. nr. 28 inneholder små justeringer på Fiskeridepartementets budsjett. Det som har vakt litt interesse i komiteen, er merkostnadene til «Rocknes»-aksjonen, på 17 mill. kr, og aksjonen knyttet til «Gudrun Gisladottir», på 4,2 mill. kr. En samlet komite viser i innstillingen til prosjektene Miljøovervåkning av området og Utvikling av proaktive fiskehus i forbindelse med «Gudrun Gisladottir»-forliset. I en kombinasjon vil disse gi en tilfredsstillende løsning i forhold til forurensningsfaren, skaffe ny kunnskap når det gjelder miljøet omkring vrak, muligheter for nedbryting av installasjoner på havbunnen og samtidig bidra til å bygge opp truede lokale fiskestammer. Flertallet i komiteen, bestående av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, ber Regjeringen komme tilbake til saken på egnet måte.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2004-12-07:
Det skal òg frå mi side bli berre nokre korte kommentarar til dei to innstillingane som vi debatterer under eitt. Først til endringane av løyvingar på Fiskeri- og kystdepartementet sitt område. Der er det ein samla komite som sluttar seg til dei endringane som er føreslått. Det er òg ein samla komite som står bak merknaden om dei to prosjekta Miljøovervåkning av området og Utvikling av proaktive fiskehus, men Senterpartiet står saman med Arbeidarpartiet og SV om ein merknad der vi ber Regjeringa komme tilbake med ei vurdering av saka, også finansieringa av prosjektet, i revidert nasjonalbudsjett. I den andre saka, om endringar av løyvingar på Samferdsledepartementet sitt område, kan Senterpartiet slutte seg til det som saksordføraren sa, men Senterpartiet har eit eige forslag i den innstillinga. Dette har samanheng med Senterpartiet sitt standpunkt når det gjeld vegutbygging i Bjørvika. Senterpartiet har heile tida gått imot å bruke midlar av samferdslebudsjettet til eit prosjekt som i stor grad er eit byutviklingsprosjekt. Senterpartiet sitt forslag i denne saka er ei følgje av den haldninga vi har hatt til Bjørvika-prosjektet heile tida. Eg vil med dette ta opp forslaget frå Senterpartiet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-12-07:
Jeg vil gjerne kommentere det som går på at det er midler for 2004 som ser ut til ikke å bli benyttet innenfor dette året. Midlene vil for det første bli overført til 2005. De tallene som vi har nå, ligger på om lag 670 mill. kr. Det som dette mindreforbruket er knyttet til, går på investeringspostene, dvs. post 30 Riksveginvesteringer, post 31 Rassikring, post 35 Kompensasjon for økt arbeidsgiveravgift og post 60 Forsøk. Overgangen til full konkurranseutsetting har vært krevende for organisasjonen, samtidig som etaten har vært i omstilling. De siste overgangskontraktene som ble inngått med Mesta AS, fases ut i 2004, og kravet til utarbeidelse av formelt konkurransegrunnlag har derfor nå slått inn for fullt. Selve utarbeidelsen av konkurransegrunnlaget kan ta rundt et halvt år, avhengig av størrelsen på og kompleksiteten i prosjektet. Det er også slik at entreprenørens kalkulasjons- og vedståelsesfrist, inkludert klagefrist, til sammen tar ca. fire og en halv måned. Det betyr at fra man starter med prosjektering og utarbeidelse av konkurransegrunnlaget til anleggsstart kan det lett ta opp mot et år. Dette synes vi er litt for lang tid, for å si det slik. Derfor settes det nå i gang tiltak fra Vegvesenets side for å unngå å komme i den samme situasjonen både i 2005 og senere år. Det bør være et mål at de midlene som blir bevilget for et år, skal benyttes det året. Det er en lang rekke tiltak man ser på for å komme bedre à jour i forhold til dette. Et aspekt går på bl.a. at det er veldig mange små prosjekter som krever oppfølging, og som også er ressurskrevende. Selv om man har brukt tid og ressurser på dette, viser det seg at konkurranseutsettingen også har gitt store besparelser. Et stort mindreforbruk, har jeg lyst til å understreke, skyldes at det også ligger an til betydelige kostnadsbesparelser på flere større anlegg, bl.a. på E6-prosjektene i Østfold og Akershus. Det finnes også prosjekter hvor sluttoppgjøret ikke blir klart før lenge etter at anlegget er avsluttet. Betydelige beløp holdes derfor tilbake for å avvente denne avslutningen, bl.a. på rv. 35 Lunner–Gardermoen.