Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-06-19:
Det er mye statistikk som har vært påstått referert riktig i løpet av debatten. Det er bare å anbefale folk å gå inn i statistikken og se på bl.a. produksjonsutviklingen under Stoltenberg-regjeringen – den rød-grønne regjeringen – og under Bondevik II. Da ser en selv at de påstandene som er kommet, ikke er riktige – heller ikke når det gjelder bruksnedleggelser, at det har vært tidenes høyeste til nå. Det er bare å gå og se på statistikken så ser man at heller ikke den påstanden er riktig. Så til representanten Gundersen, som så tilforlatelig sier at de skal flytte jordbruksforhandlingene fra våren til den ordinære budsjettbehandlingen i Stortinget, og at det ikke er noen dramatikk i det. Men hvorfor ønsker man det? Det er selvfølgelig for å svekke makten til Bondelaget og Småbrukarlaget i den situasjonen. Man skal altså samkjøre det med de andre budsjettprosessene, sånn at det ikke blir en egen prosess – en prosess som har fungert godt for norsk landbruk fra 1950-tallet til i dag. Man sier da tilforlatelig at nå skal vi bare legge det inn i den ordinære budsjettprosessen på Stortinget – det blir noenlunde det samme. Det er jo en måte å svekke Bondelagets og Småbrukarlagets forhandlingsrett på, og deres mulighet til å være med og utforme politikken sammen med staten. Noe av suksessen i den norske modellen er nettopp at vi har utformet politikken sammen. Vi mener at de mange titusener som jobber i næringen, ser vel så godt som oss hva som er næringens utfordringer. Derfor gjør vi det sammen. Derfor gjør vi det i en egen prosess på våren, der vi diskuterer hvordan vi skal bruke budsjettmidlene, hvordan vi kan prioritere også prisvirkemidler, og der vi har en tett gjennomgang. Det å legge det til den ordinære budsjettbehandlingen gjør at jordbrukets rolle blir svekket – jordbrukets makt blir svakere, og statens makt blir sterkere. Vi i den rød-grønne regjeringen ønsker ikke at statens makt skal bli sterkere. Det ønsker dessverre Høyre, og jeg synes det er trist. Når det gjelder Kristelig Folkeparti, har jeg skjønt at de blir veldig, veldig provosert over at vi bare snakker om de budsjettbevilgningene fra Bondevik II. Men de må jo ikke la seg provosere over at vi løfter fram de budsjettbevilgningene som var under Bondevik II – det er jo bare faktum at det var sånn det var. Det var kutt i budsjett i nesten alle år under Bondevik II. Det var den prioriteringen man fikk til i det politiske flertallet da. Takket være Kristelig Folkeparti og den innsatsen ikke minst Kjell Magne Bondevik gjorde, ble det ikke så store kutt som det hadde blitt uten Kristelig Folkeparti. Det er faktumet. Men etter valget – hvis Kristelig Folkeparti mot formodning går i regjering sammen med Høyre og Fremskrittspartiet – vil det ikke sitte en Kjell Magne Bondevik på Statsministerens kontor og gå inn i siste forhandlingsrunde. Kristelig Folkeparti vil ikke ha den samme styrken til å stoppe de fundamentale kuttene og de enorme endringene som Fremskrittspartiet og Høyre ønsker i landbrukspolitikken. Det må Kristelig Folkeparti være åpen og ærlig på og ikke late som om det kommer til å bli en satsing – nye tollgrep, store budsjettøkninger, som vil gi ny optimisme – hvis man slipper Fremskrittspartiet og Høyre inn i regjeringskontorene, for det blir det motsatte. Men sammen med Arbeiderpartiet og SV skal vi vinne valget.