Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 1999-06-18:
: Som skatte- og avgiftspolitisk talsmann blir man aldri arbeidsledig. Det er alltid mer enn nok å ta av når det gjelder avgiftspolitiske snurrepiperier og rariteter klekket ut i Finansdepartementet. Det ser ikke ut til at skifte av politisk ledelse har særlig effekt på kreativiteten hverken når det gjelder å finne på nye avgifter, eller når det gjelder å konstruere nye begrunnelser for gamle avgifter. Jeg skal på 5 minutter begrense meg til et lite utvalg av hva som finnes i kongerikets offisielle avgiftskokebok bind 2, 1999, også kalt revidert nasjonalbudsjett. Det er vanskelig å være særlig humørfylt i sin tilnærming til Regjeringens håndtering av olje- og gassvirksomheten. Det bør etter hvert synes rimelig opplagt for denne forsamling at oljeindustrien sliter i motbakke, og at flatere terreng i form av vedvarende høyere oljepriser ikke er særlig sannsynlig. Historisk sett er oljeprisen akkurat i dag faktisk litt over normalnivået. Den oljeformu-en som er skapt her i landet er imidlertid kommet som følge av historisk sett svært høye oljepriser, nettopp i den perioden norsk oljeproduksjon har vært på sitt høyeste. Dagens avgiftsregime er ikke tilpasset den nye virkeligheten som innebærer både lave oljepriser, marginalt lønnsom haleproduksjon på gamle felt og tilnærmet full stopp i letevirksomhet og igangsetting av nye felt. Vi står derfor overfor en utfordring som er helt akutt. Vi trenger økt haleproduksjon på gamle felt, og vi trenger å tilføre incitamenter for letevirksomhet og igangsettelse av nye felt. Fremskrittspartiet er derfor glad for å stå sammen med Høyre og Arbeiderpartiet om å be Regjeringen fjerne produksjonsavgiften på enkelte felt. Fremskrittspartiet ville dog foretrukket, og fremmer forslag om, å avvikle produksjonsavgiften for eksisterende felt snarest. Fremskrittspartiet fremmer også forslag om å avvikle CO2-avgiften på kontinentalsokkelen fullstendig, med virkning fra 1. juli. Dette gjør vi i erkjennelsen av at en fullstendig fjerning av CO2-avgiften garantert virker bedre enn den puslete reduksjonen som er kommet. Dessuten er det beste både for oljeselskapene og deres ansatte, samt hele leverandørindustrien, kommuneøkonomien og staten selv at vi har et avgiftsregime som tilrettelegger for virksomhet som i siste hånd skaper skatteinntekter fremfor trygdeutbetalinger. Vi er redd for at reduksjonen i CO2-avgiften, som vi subsidiært støtter, slett ikke er nok for å opprettholde et forsvarlig aktivitetsnivå i olje- og gassindustrien og deres tilknyttede virksomheter. Man kommer altså ikke i godt humør av Regjeringens håndtering av behovet for endrede rammebetingelser på kontinentalsokkelen. Regjeringens innstilling til behovet for endrede rammebetingelser kan kort oppsummeres i to ord: Sitt stille! Sentrumspartiene er blitt så opphengt i en grønn skattepolitikk at de er blitt helt grønne politisk – og det er altså ikke et komplement. Norsk kontinentalsokkel er allerede den mest miljøvennlige i verden. Med den grønne sitt stille-politikken kan den bli for miljøvennlig. Når produksjonen tar slutt fordi avgiftene har tatt kvelertak, tar som kjent også utslippene slutt. På grensen til å være enda mindre humørfylt er sitt stille-politikken når det gjelder det særnorske avgiftsregime på flyging. Det har tilsynelatende gått sentrum hus forbi at det er fri konkurranse i luften. Utenlandske selskaper og norske selskaper med stor utenlandstrafikk drar nytte av avgiftsfritt innkjøp av drivstoff og andre varer og tjenester. Dermed stiller ikke alle selskaper likt når det gjelder rammebetingelsene for konkurransen. Dette vil vi gjøre noe med nå, og derfor fremmer vi forslag om avgiftsmessig likestilling mellom flyselskaper med virkning fra 1. juli, og vi er glade for støtten fra Arbeiderpartiet og Høyre Hvilken god begrunnelse sentrum har for å opprettholde en urett frem til neste årtusen, er en godt bevart hemmelighet i finanskomiteens innstilling. Arnulf Øverlands ord om urett burde være velkjent i Kristelig Folkeparti, så vi får tro det er Senterpartiet som har trukket det lengste strået i de interne sentrumsforhandlingene. Der i gården er man mer trent nå det gjelder å opprettholde lov- og avtalebeskyttelse for ubegrunnet urett.