Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-02-21:
Takk til saksordføreren for et veldig iherdig og godt arbeid med denne saken, og takk til komiteen for en skikkelig behandling og en god debatt. Innstillingen vi behandler i dag, har fire elementer. Det er et forslag om en supplerende nasjonalparkplan, et forslag om å opprette en nasjonalpark Preikestolen, et forslag om å opprette en nasjonalpark Østmarka og et forslag om å gjennomgå eksisterende nasjonalparker med sikte på utvidelser. Tre av forslagene fremmes av Arbeiderpartiet, Venstre, SV og Miljøpartiet De Grønne, og forslaget om en supplerende nasjonalparkplan får også støtte fra Kristelig Folkeparti, så vidt jeg forstår. Jeg er veldig glad for det, for det viser at det er stor vilje til å ta de norske nasjonalparkene som system et steg videre. Dessverre har vi foreløpig et flertall bestående av Senterpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre, som vil stille seg i veien for denne naturlige framdriften, noe som betyr at i denne stortingsperioden stagnerer arbeidet med norske nasjonalparker. Historien om de norske nasjonalparkene er historien om noen av friluftslivets og naturvernets virkelig store gaver til Norge. Nasjonalparkene knytter sammen naturvern, friluftsliv og identitet og har gjort det i over 50 år, og Jotunheimen, Rondane, Børgefjell, Dividalen, Hardangervidda, Breheimen og de andre er blant de nasjonale rikdommene våre som skaper livsglede og opplevelser for hundretusener av mennesker, og som trekker veldig mange turister og inntekter til landet. Det var allerede i 1904 at daværende formann i Den Norske Turistforening, Yngvar Nielsen, argumenterte for å bevare det han kalte bruddstykker av norsk natur, og spurte om man ikke skulle holde av en del av Norge for å la denne bevare sin opprinnelige natur til de kommende slekter. Spørsmålet stortingsflertallet nå må stille seg, er om vi er fornøyd med det vi har, når vi vet følgende: Vi har fortsatt ikke en eneste nasjonalpark som gir et skikkelig vern av den naturen som er aller viktigst for aller flest nordmenn i hverdagen, nemlig lavlandsskogen på Østlandet. Vi har fortsatt vernet en helt ubetydelig del av kystnaturen vår, og vi har nesten ikke vernet noe som helst av det som er Norges suverent største og viktigste økosystem, havet, akkurat samtidig som det legges fram store planer om den enda mye større betydningen det økosystemet skal få for Norge i framtiden. Det er fortsatt et veldig naturlig potensial for viktige utvidelser av nasjonalparker som Jotunheimen og andre og ikke minst for å se på samarbeid om nasjonalparkvern på tvers av landegrensene på Nordkalotten. Norsk institutt for naturforskning har i en rapport fra 2010 fastslått at de viktigste områdene for naturmangfold i Norge i for liten grad er sikret gjennom vern, og det er fordi mye av nasjonalparkvernet er knyttet til fjell – fint, men ikke tilstrekkelig representativt. Når det gjelder Østmarka, må vi rett og slett med en viss forundring konstatere at Høyre nå har tatt opp konkurransen med Senterpartiet om å være prinsipielt mest imot alt som er knyttet til nytt naturvern. På lørdag slo Dagsavisen opp at 98,5 pst. av innbyggerne rundt Østmarka bor i kommuner som støtter en utredning av Østmarka nasjonalpark, og de lokale folkevalgte i Oslo, Oppegård, Lørenskog, Rælingen og Ski, med til sammen over 700 000 innbyggere, er positive, mens det politiske flertallet i Enebakk, med omkring 11 000 innbyggere – hvorav sikkert ganske mange gjerne vil ha en nasjonalpark, for øvrig – er imot en slik utredning. Vi vet også at det er snakk om Oslo kommunes egne skoger, som allerede forvaltes for vern, og vi vet framfor alt, ikke minst fra erfaringen i Ytre Hvaler nasjonalpark, i den nye Færder nasjonalpark og i kommende Raet nasjonalpark, at nettopp for de kommunene som blir omfattet av vern selv, er mulighetene for markedsføring, profilering, reiseliv, næringsutvikling veldig gode og veldig store, og ulempene for eksisterende aktiviteter er neglisjerbare.