Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2015-05-19:
Asyl- og innvandringspolitikk er krevende og utfordrende. Norge skal delta i verdenssamfunnet ut fra de beste verdier vi forvalter gjennom grunnlov, menneskerettigheter og internasjonale konvensjoner. Kristelig Folkeparti vil at Norges politikk på dette området skal bygge på rettferdighet, forutsigbarhet og en human praktisering. Kristelig Folkeparti mener at det er viktig å beskytte asylinstituttet for å kunne hjelpe dem som trenger det mest. Dette krever klart definerte formuleringer og praksis omkring innvandringsregulerende hensyn. Det er imidlertid viktig å se at i enden av alle saker sitter det enkeltmennesker med sine uønskede livshistorier og knuste drømmer. De har forlatt sitt bosted etter krig og forfølgelse og med fare for liv og helse. De ønsker fred, å få starte på nytt, få venner og arbeid, delta i sosial sameksistens og bidra i et positivt fellesskap. Det spesielle for barn og ungdom som havner i denne fortvilte situasjonen, er at de i tillegg er havnet der helt uforskyldt, iblant på grunn av foreldrenes feil og handlinger. Kristelig Folkeparti mener at ved å fokusere på barns beste i de fleste politiske saker så vil resultatet bli bra. Med mottoet «menneskeverd i sentrum» var barns beste Kristelig Folkepartis utgangspunkt i regjeringsforhandlingene og et vilkår vi forhandlet inn i samarbeidsavtalen. Rettsvilkår som bygger på barns beste, må vel være ethvert samfunns test på medmenneskelighet. Det betyr at barn ikke kan sees på som et vedheng til foreldrenes skjebne på godt og vondt – de har krav på en egen vurdering som et selvstendig rettssubjekt. På dette området mener Kristelig Folkeparti at vi har råd til å være rause, og på dette området ønsker Kristelig Folkeparti å endre rød-grønn praksis. I asyl- og innvandringspolitikken har Kristelig Folkeparti derfor løftet fram barns beste som et vilkår når det gjelder både forskrifter, lovverk og rutiner for praktisk gjennomføring i hele saksbehandlingskjeden. Dette må gjelde for UDI, UNE og PU, ved opphold i mottak og ved bosetting og integrering. I begrepet «barns beste» ligger mange underliggende vilkår som det etter hvert er inngått avtale om – i felles forståelse. Dette var – og er – et forhold statsråden kjenner godt til og hadde akseptert rammene for ved inngåelsen av samarbeidsavtalen. Kristelig Folkeparti har fulgt opp dette i møter, i Stortingets spørretime og ved alle anledninger der det var et relevant tema. Vi mener det i stor grad er i samsvar med folks rettsoppfatning, og – jeg vil tro – et nokså tverrpolitisk standpunkt. Jeg har også fått mange tilbakemeldinger på dette, ikke minst fra både medlemmer av og representanter for regjeringspartiene. For Kristelig Folkeparti er det derfor tre alvorlige forhold, som vi, med henvisning til Grunnloven § 82, vil holde fram i denne saken: For det første ble ikke tildelingsbrevet til Politidirektoratet for 2014 fulgt opp og videreformidlet til underliggende etater, og dermed ble ikke den omtalte «klare politikkendringen» fulgt opp. For det andre ble formuleringen «det åpnet seg en mulighet» brukt fra Stortingets talerstol av både statsråden og statsministeren. Det har i ettertid vist seg, etter vårt syn, at det ikke synes å være noen substans i denne uttalelsen. Tvert imot står formuleringen i kontrast til hva rapporter fra organisasjoner som jobber inn mot Afghanistan, hadde sagt. For det tredje opplyste ikke statsråden om at det var satt i verk en tiltaksplan i Politiets utlendingsenhet for å nå måltallene for 2014. I trontaledebatten den 6. oktober 2014 var lengeværende barn et tema i flere innlegg og replikker. Man måtte vite at måltallsoppnåelse ville få betydelige konsekvenser for utsendingen av lengeværende barn. Statsråden opplyste heller ikke at antallet lengeværende barn som var sendt ut i september 2014, var uvanlig høyt. Statsråden har dessuten uttalt seg til Stortinget om saken flere ganger uten å ha gitt alle de opplysningene som er nødvendige for å opplyse saken fullt og helt. Etter Kristelig Folkepartis syn har ikke Stortinget fått dekkende informasjon. Samtidig har det pågått utsendelser av lengeværende barn, bl.a. som følge av et tiltakende påtrykk fra statsråden inn mot underliggende etater, bl.a. med et måltallfokus. Sett fra Kristelig Folkepartis ståsted kan det virke som om statsråden har uttalt seg til Stortinget flere ganger uten å gi alle de opplysningene som er nødvendige og tilstrekkelige for å opplyse alle sidene ved disse forholdene. Kristelig Folkeparti er av den oppfatning at de utsendelsene av lengeværende barn som ble gjennomført i 2014, spesielt i andre halvår, ikke synes å ha vært i samsvar med den politikkendringen statsråden ga uttrykk for i Stortinget. Det er underlig at en statsråd gjennom et helt år med jevnlige dialogmøter med politietaten ikke på noe tidspunkt har fokusert på hvordan det som defineres som «en klar politikkendring», ble fulgt opp i praksis. Det er urovekkende at statsråden gikk ut fra at politikkendringen har skjedd med bakgrunn i endringen i tildelingsbrevet som ble sendt ut i januar, uten å undersøke om dette stemmer med realitetene. Jeg velger å tro at oppfølging og arbeidsfordeling fungerer annerledes og langt bedre på alle andre ansvarsområder mellom statsråd, departement og underliggende etater. Kristelig Folkeparti registrerer statsrådens uttalelse i Stortingets møte 2. desember 2014, der han beklaget at prioriteringsendringen i tildelingsbrevet ikke var fulgt opp av POD og underliggende etater. Kristelig Folkeparti har ellers merket seg statsrådens uttalelse til komiteen i høringen 6. februar 2015, der han understreket at det er behov for «å følge opp nye styringssignaler bedre og forsikre seg om at disse faktisk er oppfattet». Under høringen uttalte statsråden også at «saken har gitt grunnlag for læring og forbedring av rutiner og styring på feltet». Fra Kristelig Folkepartis side har vi dermed registrert at statsråden synes å erkjenne at det har vært vesentlige mangler og svakheter ved håndteringen knyttet til helt sentrale sider ved den politiske styringen av denne saken. Det synes ikke som om statsråden bevisst har gitt Stortinget annen informasjon enn hva han trodde var korrekt på tidspunktet den ble gitt. Kristelig Folkepartis konklusjon i denne saken er dermed at statsråd Anundsen i denne saken har informert Stortinget på en måte som er svært alvorlig og sterkt kritikkverdig.