trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-01-31:
Kristelig Folkeparti har i dag fremmet forslag om å be regjeringen komme med tiltak for å nå de politiske målene om reduksjon i alkoholforbruket og ikke legge til rette for endringer som gir økt tilgang og økt forbruk. For å få bredest mulig støtte til forslaget og for å unngå misforståelser justerer vi forslaget til følgende: «Stortinget ber regjeringen fremme forslag til tiltak for å nå de politiske målene om reduksjon i alkoholforbruket.» Poenget her er at vi trenger en politikk som gir redusert forbruk, ikke økt forbruk. Når Kristelig Folkeparti utfordrer regjeringen i alkoholpolitikken, er det bl.a. fordi vi ser i regjeringserklæringen at regjeringspartiene går i helt feil retning. Og jeg har lyst til å spørre representantene fra regjeringen som er til stede her akkurat nå: Hvorfor legger de opp til økt tilgjengelighet av alkohol, når vi vet at økt tilgjengelighet betyr økt forbruk og dermed økte skader for enkeltpersoner, for ungene deres og for familiene? Alkohollovens formålsparagraf sier at lovens formål er å begrense forbruket av alkoholholdige drikkevarer. Hver for seg kan kanskje hvert enkelt forslag – om litt lengre åpningstider, litt mer liberal politikk – se tilforlatelig ut. Det er stort sett forslag som bare lemper litt, og litt til, slik at tilgjengeligheten bare øker «litt». Problemet er at summen av alle disse forslagene og småendringene gjør at en faktisk får et økt forbruk og økt tilgjengelighet. Problemet er at dette føyer seg inn i et mønster av en lang rekke tiltak som til sammen fører til at alkohol blir mer tilgjengelig. Poenget er at vi skal gå i riktig retning, ikke i feil retning, og regjeringens løsninger i erklæringen går i feil retning. Derfor kommer vi med dette forslaget. Kristelig Folkeparti vil ha en politikk som fører til mindre bruk og mindre skadevirkninger. Vi har et felles mål om å begrense og redusere forbruket av alkohol i Norge. For å nå disse politiske målene og en reduksjon i alkoholforbruket kan vi ikke legge til rette for endringer som gir økt tilgang til alkohol. Da vil vi ikke nå de målene vi selv har satt oss. Så vil jeg på vegne av Kristelig Folkeparti gi en stemmeforklaring. Vi kommer til å stemme for forslag nr. 1, 2, 3 og 5.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Det er på denne regjeringens vakt at man virkelig har sett den prisgaloppen som har vært i boligmarkedet gjennom de siste årene. Det har vært en ganske dramatisk utvikling, der prisene har gått raskt opp, og der en har tilrettelagt for en jojo-situasjon i boligmarkedet. Det er ikke gunstig for folk flest å oppleve de enorme svingningene som har vært i boligmarkedet. Vi ser store innslag av spekulasjon i boligmarkedet og ikke minst den enormt høye gjeldsgraden, som bør bekymre regjeringspartiene enormt. Det er en veldig stor andel av dem som eier bolig i dag, som sier at de ikke vil tåle en renteøkning, som vi tross alt må forberede oss på kommer. Hvis regjeringen hadde vært opptatt av å senke terskelen, slik at flere unge kunne komme seg inn uten å sette seg selv i dramatisk gjeld, og uten at boligmarkedet forsterker forskjellene i Norge, kunne det vært å tilrettelegge for at Husbanken også kan gi startlån til flere av dem som har betalingsevne, men som ikke klarer å få lån til å komme seg inn på boligmarkedet.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Det at prisene har økt i Oslo, skyldes i stor grad den spekulasjonen som er i boligmarkedet i dag, og det har ikke regjeringen noe svar på. Så er det ikke sånn at vi ikke har en regjering som sier fullstendig «hands off». Når en beskylder SV for statlig styring, er det denne regjeringen som har gått inn med særkrav til lån i Oslo. Så man er med på statlig styring her. Det er heller ikke sånn at det er byggekostnadene som først og fremst driver prisveksten, det er spekulasjonen. Vi har et boligmarked der vi i stor grad har tilrettelagt for at det er de som eier flest og dyrest boliger, som har fått mest i skattelettelse. Vi må klare å sørge for mer stabilitet i boligmarkedet. Boligskatt er en del av det. Det er også verdt å legge til at byrådet i Oslo har tilrettelagt for bygging av flere boliger i Oslo. Jeg har et stort håp om at de boligene som vi bygger nå, også skal være boliger som varer i framtiden. Da vil jeg advare sterkt mot å senke kravene, som denne regjeringen har gjort, som gjør at de som har dårligst råd(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Her får vi jo høre at vi er enige. Man sier at man skal ha tiltak som først og fremst rammer dem som driver med spekulasjon. Flott, sett i gang! Det vil vi også. Når vi foreslår endringer i boligskatten, dreier det seg om å ramme dem med de dyreste boligene og dem med flest boliger, ikke vanlige folk. Det er ikke vanlige folk som har den største byrden når det gjelder boligskatt i dag. Tvert imot er det heller de som sitter igjen med de største boligene, og de som har mest, som med SVs forslag må betale boligskatt, og det bidrar til å dempe svingningene i boligmarkedet. Det er flott at regjeringen vil satse på leie-til-eie. Kjør på! Sett i gang! Ikke skyld på andre! I Oslo er det veldig mye bra som foregår av boligsosiale tiltak. Representanten kan gjerne bli med på en runde og en liten studietur for å se på det. Jeg er sikker på at vi kan få til et godt samarbeid om å få på plass leie-til-eie. Det er det stor og bred politisk enighet om, så her kan vi finne sammen.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Jeg synes at Norges innvandringspolitikk i dag, at vi tar imot så få mennesker på flukt, er en skam. Vi burde ta imot flere som er på flukt. Det har Sverige gjort, og ja, det burde også vi se på. Det som Sverige ikke har lyktes med i så stor grad, er integreringspolitikken. Til det vil jeg si at vi i dag har en regjering som ser ut til å være fullstendig uinteressert i hva som er vellykket integreringspolitikk, som ikke lytter til dem som jobber med det, som ikke er villig til å sikre at de som kommer hit, og de som har vært her en stund, blir integrert. Men vi skal huske at det har vært en suksesshistorie i Norge, så la oss bygge videre på det. Det handler om språkopplæring, om å få folk ut i arbeidslivet, om at boligpolitikken som vi diskuterte i sted, har vært vellykket. Jeg bor på Veitvet i Groruddalen, og der har man lyktes på mange områder. Men det jeg vil advare mot, er det som vi ser skje nå, med politireformen, at politiet fjernes fra gatene, der man trenger at de er til stede, og at de ikke kjenner lokalmiljøene så godt som de burde.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Ja, man kan regne med SV i klima- og miljøpolitikken på Stortinget. Vi kommer til å jobbe hardt hver eneste dag for å fremme forslag som kutter utslipp, drive dem gjennom og skaffe flertall for dem i Stortinget. Det er lagt fram en regjeringsplattform hvor en ikke engang klarer å si hvor mye vi skal kutte utslippene med i Norge. Det er vanskelig å finne de konkrete tiltakene som vil redusere utslippene. Men – for all del – det har vi vært vant til de siste fire årene. Vi har blitt godt vant til å legge fram forslag og få gjennomslag for dem, for en mer ambisiøs miljøpolitikk. Det er opposisjonen i Stortinget som de siste fire årene har drevet igjennom den ambisiøse miljøpolitikken som har blitt ført – ikke regjeringen. Det kommer vi til å fortsette å gjøre. For å gjenta meg selv: Regjeringsplattformen slår fast at vi skal fortsette som før når det kommer til olje- og gassindustrien. Vi kommer til å fortsette å låse norsk økonomi og norsk arbeidskraft fast i en næring som ikke har framtiden foran seg. Da er det fortsatt oppgaver for SV i Stortinget.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Vi la før valgkampen fram en plan for hvordan det er mulig å kutte 5 mill. tonn CO 2 i Norge innen 2021. Det er en ambisiøs plan, med en lang rekke konkrete tiltak. Få av dem – om noen – finner vi igjen i denne regjeringsplattformen, så dem må vi fremme i Stortinget og håper selvfølgelig på støtte fra Venstre for det, for å få kuttet utslipp. At representanten Kjenseth trekker fram Danmark og deres elbilpolitikk, er interessant. Hva er forskjellen mellom Norge og Danmark? Jo, det er at Norge i utgangspunktet har hatt et avgiftssystem for biler som i stor grad tilrettelegger for at man kan gi goder til elbilene, og at elbilene kan unntas avgifter, mens de som går på bensin og diesel, fortsatt har avgifter. Det har ikke Danmark kunnet gjøre, og derfor har de heller ikke kunnet ha en elbilsatsing. Når Danmark i tillegg legger avgifter på elbilene, som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen foreslo i statsbudsjettet i fjor høst, blir konsekvensen at Danmarks elbilsatsing tryner fullstendig.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
SV kommer fortsatt til å mene at vi må ha en rausere, mer liberal og mer human innvandringspolitikk enn den som føres med dagens regjering. Men det er interessant å spenne spørsmålet tilbake til Venstre, som akkurat har gått inn i regjering med Høyre og Fremskrittspartiet. Jeg ser at man har lagt til et nytt ord – rettssikkerhet – i regjeringsplattformen. Det blir interessant å se hva det vil innebære av reell politisk endring. Venstre har vært kritisk til politikken som har vært ført på dette området av Høyre og Fremskrittspartiet. Det blir interessant å se om de får til en faktisk endring. Hvis jeg var representanten Raja, ville jeg vært mer opptatt av den politikken som skal føres på dette feltet av regjeringen som de akkurat har gått inn i, enn av det interne forholdet mellom SV og Arbeiderpartiet i Stortinget.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Her er vi inne på veldig viktige og ganske krevende politiske dilemmaer, som vi må diskutere og behandle seriøst i Stortinget og i SV framover. Det er ingen tvil om at teknologien nå åpner for noen muligheter som på den ene siden vil være positive, bra og bedre livet for mange, og som vil kunne bidra til økt likestilling, som representanten også var inne på, men som på den andre siden kan gi dilemmaer knyttet til sorteringssamfunn og en del etiske og moralske spørsmål. Jeg tror vi kommer til å ha og videreføre den restriktive linjen vi har hatt, der SV og Kristelig Folkeparti har stått sammen i en del av disse spørsmålene. Vi går inn i denne prosessen og diskusjonen med mye seriøsitet, for dette er krevende og viktige spørsmål framover.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Jeg merket meg i statsrådens innlegg at hun slo fast at kampen mot barnefattigdom ikke er over. Det er gode nyheter, all den tid det på denne regjeringens vakt har vært en økning av unger som vokser opp i barnefattigdom – fra 92 000 til 98 000 til 101 300 unger som vokser opp i fattige familier på denne regjeringen og finansminister Siv Jensens vakt. Spørsmålet blir da om regjeringen har tenkt å legge fram flere tiltak enn det vi klarer å finne i regjeringserklæringen, for faktisk å sikre at vi endrer situasjonen til disse familiene. Røde Kors har bl.a. kritisert regjeringens satsing på barnefattigdom for først og fremst å handle om å lindre familienes situasjon, ikke endre den – ikke sørge for at disse familiene får mer å rutte med.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Statsministeren vil at vi skal legge plattformen til grunn for klima. Det er i beste fall en minimumsløsning. Statsministeren sa ved framleggelsen i går at Norge må oppfylle sine klimaforpliktelser. Det får meg til å spørre: Hva er egentlig Norges klimaforpliktelser? Det er ikke mulig å finne et mål for norske utslipp og hva regjeringen mener at vi skal kutte i Norge, i den regjeringsplattformen som er lagt fram. Tør statsministeren f.eks. innrømme for Stortinget at klimaforlikets mål for 2020 nå er avlyst? Det er iallfall på den veien vi er i dag. Hvilken klimapolitikk og hvilke tiltak vil regjeringen iverksette for at vi skal kutte utslippene i Norge, hvis det er et mål for regjeringen?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Det jeg hører her, er egentlig rett ut at klimaforlikets målsettinger for 2020 som er vedtatt i Stortinget, er avlyst. Det er kun Kyotomålene det henvises til, og ikke klimaforliket, som vi har vedtatt. Det jeg også hører, er at regjeringen ikke har noen egne ambisjoner for hvor mye utslipp vi skal kutte i Norge. Det er vel og bra å bidra til den internasjonale dugnaden. Det skal vi gjøre, men vi har et internasjonalt ansvar for å kutte utslippene her hjemme, og vi må kutte betydelig mer enn bare 40 pst. i ikke-kvotepliktig sektor. Det har vi et ansvar for å gjøre. Det er også understreket i Parisavtalen, som regjeringen har sluttet seg til. Jeg merker meg også at det ikke kommer noen nye tiltak fra statsministeren i hennes svar om hvordan vi skal kutte utslipp i Norge. Transportsektoren er viktig. Det er en stor utslippssektor, men det er ikke bare i transportsektoren at vi har klimagassutslipp. Jeg kunne ønske meg en regjering som var hakket mer offensiv enn å si at man håper på det beste, og vi lar teknologien få råde.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Vi har hatt en debatt i mange timer nå der regjeringspartiene og representanter fra dem og posisjonspartiene her i Stortinget har beklaget seg over kritikk fra opposisjonen. Men hvis regjeringspartiene hadde håpet på at de ikke skulle møte en tøff opposisjon i dag, må jeg dessverre skuffe dem. Fra Venstre har vi i SV blitt utfordret på om vi er for en human flyktningpolitikk og om vi har lyst til å få til en bedre klimapolitikk. Det er altså en utfordring fra et parti som har valgt å gå inn i regjering med Fremskrittspartiet. Vi har hørt mye om barnefattigdom, men vi hører fortsatt tiltak som ikke går på å utjevne forskjeller som er helt grunnleggende hvis vi skal få mindre barnefattigdom, at færre unger vokser opp i fattigdom i Norge. Vi hører fortsatt at regjeringspartiene ønsker mer behovsprøving, og det trekkes fram gratis kjernetid i barnehagen, som i Oslo og andre steder har vist seg som en full fiasko. Tre av ti av dem som har krav på gratis kjernetid i barnehagen, benytter seg ikke av det. Man har ikke greid å treffe dem. Det er behov for universelle ordninger. Så hører vi altså fra statsministeren at ulikheter ikke vokser, når det er grunnleggende enighet fra samtlige forskere om at ulikheter vokser i Norge. Det kan man bruke ulike måter å se på. Man kan se på Gini-koeffisienten, men man kan også se på inntektsfordeling og formuesfordeling. Der ser vi at de rikeste har en større andel av inntekt og formue, vi ser at gapet mellom dem som tjener mest og minst, har økt, og forskjellene har økt de siste tre–fire årene. Så registrerer jeg også at statsministeren mener at ulikheter ikke skal vokse, men det er altså ikke et mål at ulikheter – hvor de rikeste nå drar fra – skal reduseres. Det er et mål for SV. Når det gjelder klima, har vi også fra den nyutnevnte statsråden med ansvar for miljø og klima fått en oppramsing av vedtak som Stortinget allerede har fattet. Jeg kunne ikke høre noen nye initiativer på det området, men vi har fått en skrinlegging av målene i klimaforliket. I utenrikspolitikken er det Norge først og lite solidaritet, og fiskeriministeren har åpenbart gått på så mange politiske nederlag den siste tiden at han måtte bruke to av sine tre minutter på å beskrive fargen blå. SV har både i høst og allerede i dag fått gjennomslag for mange av våre forslag og ny politikk. Vi har fått flertall for en mer rettferdig pleiepengeordning, vi skal utrede konsekvensene for Norge av et atomvåpenforbud, pengestrømmene i selskaper som leverer velferdstjenester, skal granskes, og sånn kunne jeg holdt på. Jeg ser fram til å invitere dette flertallet til fortsatt å sørge for en mer rettferdig og miljøvennlig politikk.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-01-31:
I motsetning til opposisjonen er regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti opptatt av å senke terskelen, slik at vanlige folk skal komme seg inn på boligmarkedet. Vi har gjort viktige endringer på tilbudssiden i boligmarkedet, som har gjort det raskere, enklere og billigere å bygge boliger. Resultatet ser vi: Det er den høyeste igangsettingen av boligbygging på flere tiår. Den 12. desember i fjor sa representanten Kaski følgende om boligpriser: «det er ikke et mål for SV at prisene skal gå ned.» SV var mot å forenkle byggteknisk forskrift, som får ned byggekostnadene med opp til flere hundre tusen kroner. Som ellers er SVs svar på de fleste problemer at man skal ta mer av vanlige folks penger, og det er løsningen også på boligmarkedet. Spørsmålet mitt til SV er da: Hvordan kan SV forvente at flere unge skal komme seg inn på boligmarkedet, når det er høyere byggekostnader, høyere boligpriser og høyere skatt for folk flest?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-01-31:
Jeg er enig i at vi er nødt til å gjøre tiltak på både tilbuds- og etterspørselssiden nettopp for å ta vare på det selveierdemokratiet som vi har i Norge. Hele 80 pst. av oss eier en bolig som eies av dem som bor der selv. Forskjellen på Høyre og SV er at en aktiv boligpolitikk for SV er mer statlig styring og økt skatt for folk. En aktiv boligpolitikk for meg vil heller være å sørge for digitalisering og tiltak mot spekulasjon – som det også står om i regjeringserklæringen – og at vi fortsetter å forenkle regelverket. Jeg kunne ikke høre at representanten Kaski egentlig svarte på spørsmålet om dette med økt boligskatt for folk flest. Problemet med det forslaget er at det ikke fungerer. SV tok over styringen av Oslo for noen år siden og økte boligskatten. Resultatet var at boligprisene økte med 20 pst. hvert år i to år. Spørsmålet mitt til Kaski er da: Hvor høy skal skatten være for folk som eier bolig i distriktet, for å få ned prisene i pressområdene?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-01-31:
For regjeringen er det viktig at det skal være enkelt for folk å kjøpe seg bolig nr. 1, og det skal være vanskeligere for spekulanter å kjøpe seg bolig nr. 2 og nr. 3. Det er en av grunnene til at man gjorde endringer i boliglånsforskriften, som vi ser har hatt effekt. Det har hatt en nedkjølende effekt, særlig i Oslo, og vi ser at det er færre investorer som kjøper seg bolig. Det gjør det enklere for vanlige folk å komme seg inn på boligmarkedet. En annen ting som er viktig i boligpolitikken i årene som kommer, mener jeg er det boligsosiale arbeidet. Det er nettopp derfor man i regjeringserklæringen bruker så mye plass på boligsosialt arbeid som man gjør. Jeg mener at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å sørge for at også flere vanskeligstilte får muligheten til å eie sin egen bolig. Derfor har regjeringen varslet at den vil satse mer på leie-til-eie-prosjekter i årene som kommer. Men da er vi prisgitt at vi har lokale politikere som er opptatt av å ta dette tiltaket på alvor. Ser man til Høyre-styrte Drammen, gjør man det veldig godt der når det gjelder leie-til-eie-prosjekter, men ser man til Oslo, gjør man det(presidenten klubber) ikke like godt der.(Presidenten avbryter.) Spørsmålet mitt til SV er da: Hva vil man gjøre for å bedre leie-til-eie-prosjekter?(Presidenten klubber igjen.) (presidenten klubber) (Presidenten avbryter.) (Presidenten klubber igjen.)
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-01-31:
I årene som kommer, må norsk økonomi få flere ben å stå på. Regjeringsplattformen tar inn over seg at verdiene må skapes før de fordeles. Regjeringen vil gjøre det lettere å skape nye jobber og mer lønnsomt å investere i norske jobber. Vi må ha en politikk som gjør at folk ikke går ut på dato, nettopp fordi vi går et arbeidsliv i møte hvor funksjoner vil bli automatisert og robotisert. Den utviklingen er en utfordring, men også en stor mulighet for norsk næringsliv. Samtidig trenger vi et arbeidsliv som har rom for alle. Enten man har nedsatt funksjonsevne eller hull i CV-en, er arbeid en nøkkel til selvrespekt og selvforsørgelse. Mange av dem som står utenfor arbeidslivet, vil og kan bidra, men finner dessverre ikke veien inn. Derfor trenger vi en inkluderingsdugnad i privat sektor, og vi er nødt til å ta et ansvar i offentlig sektor. Derfor er jeg glad for at regjeringen har et mål om at minst 5 pst. av nyansatte i staten skal være personer med nedsatt funksjonsevne eller med hull i CV-en. Det har en egenverdi for den enkelte, det er veldig viktig for fellesskapet, og det vil ikke være bærekraftig verken økonomisk eller sosialt om folk havner utenfor jobb og utdanning. En god bolig er et grunnleggende velferdsgode, og de aller fleste av oss klarer å skaffe seg en god bolig på egen hånd. Men vi har et ansvar for at alle, også vanskeligstilte, klarer å komme seg inn på boligmarkedet. Derfor løfter vi også de boligsosiale tiltakene i denne regjeringsplattformen. I replikkvekslingen tidligere i dag sa representanten Kaski fra SV noe jeg mener viser at opposisjonen ikke nødvendigvis forstår kva som virker i det boligsosiale arbeidet. Både SV og Arbeiderpartiet vil bruke Husbanken for å gi lån til helt vanlig ungdom. Disse partiene vil også prioritere at vanlig ungdom som klarer å tjene seg opp egenkapital på egen hånd på noen få år, skal gå foran dem som trenger det aller mest. Med det gjør man Husbanken til en konkurrent til helt ordinære banker. Regjeringen er tydelig og prioriterer annerledes. Vi prioriterer å gi mer til dem som trenger det mest, framfor å smøre det tynt utover til alle. Resultatet av vår boligsosiale politikk er at flere får fullfinansiert boligen sin gjennom startlån. Det har aldri vært registrert færre bostedsløse, og innsatsen rettes mot barnefamilier. Det arbeidet gleder jeg meg til å følge opp i årene som kommer.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Representanten Kaski nevnte lyspunkt. Jeg husker veldig godt at Audun Lysbakken for et par år siden kalte svensk innvandringspolitikk et lys i Europa. I Sverige har de siste årene over 131 personer blitt skutt og drept i den svenske gjengkrigen, og det snakkes om å sette inn militæret mot egen befolkning. Politiet har mistet kontrollen i flere områder, og folk føler seg rett og slett utrygge. Bare i 2017 døde over 40 personer, og 135 personer ble skadet i over 300 skyteepisoder. Står SV fortsatt ved at Sveriges innvandringspolitikk er et forbilde, og bør Norge la seg inspirere av den?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Det er mye god politikk i regjeringserklæringen, men det er nå engang sånn at det er fremmet en del andre forslag her i dag, som jeg dessverre ikke kan si er like god politikk. Det er sånn at hagesentre kan ha åpent, mens Maxbo og Jernia, som i stor grad faktisk selger de samme varene, må holde stengt. Bensinstasjoner kan være større enn butikker, og de kan ha større utvalg av dagligvarer enn det f.eks. matbutikker under 100 m 2 kan ha. Små dagligvareforretninger kan ha åpent og selge bøker, mens den lokale bokhandleren er nødt til å holde stengt. I dag tidlig kunne vi lese: «Stortinget stopper regjeringens plan om mer søndagshandel. Søndager skal vi kose oss, mener stortingsflertallet.» Jeg mener at det bør være opp til den enkelte om man ønsker å handle på søndager eller ikke. Fremskrittspartiet mener det ikke burde være en statlig oppgave å regulere dette. Det handler om valgfrihet. Vi synes heller ikke det er særlig heldig at politikere skal legge seg opp i hva som er kos, og hva som ikke er det. Vi ser at folk i stor grad benytter seg av butikker på søndager, enten det er såkalte Brustad-buer eller handling på nett, som f.eks. kolonial.no. Dette viser at folk har både ønske om og behov for å handle på nettopp søndager. Det synes jeg vi skal ta hensyn til. Derfor er det på tide, mener jeg, at man ser på regelverket for søndagsåpne butikker. Det er heldigvis ikke forbudt å handle på søndager. Arbeiderpartiet og de andre partiene bak forslag nr. 5, som vil beholde dagens regelverk, synes åpenbart det er greit at butikken er åpen så lenge den er under 100 m 2 og har et minimalt utvalg. Jeg synes det viser dobbeltmoral. Man kan undres om opposisjonen mener at så lenge det er vanskeligst mulig for folk å handle på en søndag, så er det greit med søndagsåpne butikker. Derfor mener jeg det er oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti mener at de er bedre skikket til å bestemme når folk skal handle, enn folket selv. At disse partiene ikke engang tar seg tid til å vente på tilbakemeldingene som kommer i den pågående høringen, vitner om at de ikke ønsker å lytte til verken forbrukerne eller bransjen. Det synes jeg er merkelig, jeg synes det er trist, og jeg synes det er direkte arrogant. Hva blir det neste – forbud mot netthandel på helligdager? Jeg håper på en mer ryddig og konstruktiv prosess fra opposisjonen når vi f.eks. skal diskutere regjeringens forslag om at kommunene bør kunne utvide Vinmonopolets åpningstider.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-01-31:
Representanten Kaski og SV formulerte to store utfordringer: ulikhet og klima- og miljøutfordringer. Jeg deler de utfordringene som SV trekker opp. Regjeringserklæringen har gode svar på dette. Når det gjelder ulikhet, snakker SV om Forskjells-Norge og de store forskjellene som er i ferd med å utvikle seg. Hvis en ser på nordisk forskning – det blir presentert tall i neste uke – vokser forskjellene fordi vi får flere eldre og mange flere innvandrere, og dermed er det færre som har inntektsgivende arbeid. Det skaper forskjeller, men det skaper også en skattebyrde, som SV legger opp til, hvis en vil skattlegge de stadig færre som er i jobb. Det er en utfordring for fellesskapet. Når det kommer til klima og energi, kan SV være en medspiller. Gahr Støre nevnte i sitt innlegg «klima», «energi» og «miljø» null ganger på ti minutter. Det er vel ikke noe alternativ for SV da å skape et flertall der. Kan vi regne med SV i miljøpolitikken på Stortinget?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-01-31:
Jeg håper at SV blir med på de store oppgavene. Karbonfangst er én av dem, og der må vi få til innovasjon og utvikling som fører til at vi får brukt hele den norske sokkelen, som er en stor mulighet for et karbondeponi. Danmark, vårt naboland, er et eksempel: De har etablert en klimalov og satt seg ambisiøse klimamål, men de har færre enn 10 000 elbiler. Elbilpolitikken ligger fast fram til 2020. Norge når målsettingen om å fase ut fossile drivstoff og ta i bruk nye, fornybare drivstoff, særlig i persontransporten. Hva ser SV for seg nå som kortsiktige mål for å trumfe dette – for å bruke et annet bilde på det – når SV har så store ambisjoner? Hvilke mål vil SV bidra til, med tanke på å senke utslippene fra persontransporten?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-01-31:
Den blå-grønne regjeringa og Jeløya-erklæringen peker ut seks store utfordringer som Norge står overfor. Jeg skal nøye meg med å snakke om de to første: omstille norsk økonomi for å skape vekst, nye arbeidsplasser og sikre flere ben å stå på oppfylle Norges klimaforpliktelser, slik at vi tar vår del av ansvaret for å løse klimautfordringen For Venstre er det å gå inn i regjering ikke et spørsmål om politisk taktikkeri. For oss handler dette om å ta ansvar. Norsk økonomi har over en generasjon vært svært avhengig av olje og gass. Samtidig som Norge har fått ta del i en internasjonal gullalder for fossile energikilder, har vi også gitt et bidrag til den CO 2 -baserte badehetta som har lagt seg rundt jordkloden og skaper klimautfordringene vi nå må håndtere. Den blå-grønne regjeringa lanserer en grønn industri- og miljøpolitikk som kan gjennomføres. Den er ikke en floskelbasert erklæring om månelanding – med havari på Mongstad – som den rød-grønne regjeringa sto for, eller konkursen i Habiol, som satte norsk utvikling av andre- og tredjegenerasjons biodrivstoff langt tilbake. Karbonfangst og -lagring i tørrlagte oljebrønner på en gjennomanalysert norsk sokkel er en av de store, uforløste industrielle mulighetene som Norge har, som i tillegg vil være et stort bidrag med hensyn til verdens store klimautfordring, som er skapt og skapes av forbrenning og prosessindustri. Norsk olje- og gassektor og maritim sektor er kanskje de beste i verden til å sette sammen teknologi til å spille sammen. Her kan vi lykkes, men vi må finne en finansiering som ikke kommer bare ett utslippspunkt til gode. Vi må finne de gode prosjektene, eller klyngene av kompetanse, som sammen knekker koden i stort. Da kan vi skape en miljøteknologi som verden trenger – og vil betale for. Klynger er et nøkkelord. Treklyngen på Hønefoss med utløp i Viken Skog, men med finske investorer og industriell kompetanse om bord, er et eksempel på å ta i bruk biomasse fra norske skoger til både varme og biodrivstoff. En annen klynge under etablering er Norwegian Wood Cluster med base i min hjemby, Gjøvik. Tolv aktører i Mjøs-regionen med Moelven-konsernet og NTNU i førersetet skal bli ledende på trebyggeri i Europa. Greier vi de neste fire årene å nærme oss å skyte CO 2 tilbake i havbunnen og ta i bruk mer av det grønne gullet i norske skoger, har Venstre lyktes med det grønne skiftet og det ansvaret vi tar på oss – både til havs og på land. På 1970-tallet, da Mjøsaksjonen måtte til for å redde Mjøsa fra akutt forurensning, ble verdens første biogassanlegg etablert på Hamar. I dag leverer norske Cambi verdens mest effektive biogassanlegg til verdens største byer – gjerne bygd under byene. På Hamar bruker de historien og kompetansen til å utvikle et av verdens første biologiske fosforgjenvinningsanlegg. Det ligger mye god, norsk miljø- og industrikultur i norske bygder og byer.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Representanten vil møta det same Venstre som ho alltid har møtt. Så er det sjølvsagt forskjell på å vera i posisjon og i opposisjon. I posisjon er det me som skal forvalta posisjonen si rolle og har eit ansvar for å vareta politikken til regjeringa, men sjølvsagt utan å gje slepp på Venstres politikk, Venstres program og Venstres grunnhaldningar. Det beste beviset på at det verkeleg er godt vareteke, er den regjeringserklæringa som me no diskuterer – som eg no har gjort rimeleg grundig greie for, med Venstre-briller på. Det er ikkje tvil om at dette er ei regjeringsplattform som vil bidra til at landet får, som eg sa, ein rausare, grønare og meir sosialliberal politikk.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Framtida vil visa korleis Venstre varetek samarbeidet, men eg vil minna representanten om at ho no utfordrar Noregs eldste parti, partiet som grunnla parlamentarismen, og som kanskje har lengst røynsle med å vareta prinsippa i parlamentarismen. Så eg trur nok me skal klara å forvalta den rolla me no er sette i, på ein høvisk måte, som òg representanten Christensen truleg kan verta fornøgd med.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Lat det heller ikkje vera nokon tvil i denne salen om at – som eg sa i hovudinnlegget mitt – det er ikkje kvar dag Venstre går i regjering med Framstegspartiet. Me har hatt ganske grundige, til dels tøffe prosessar i haust om me skulle ta steget og gå inn i forhandlingar. Me hadde ei veldig grundig behandling av dette i partiorgana før jul, både i landsstyret og i gruppa, der eit fleirtal gav partileiinga både tillit og beskjed om å gå i forhandlingar. Og når forhandlingsresultatet fyrst var klart no på nyåret, etter to intense, eigentleg kjekke veker på eit fantastisk hotell ute på Jeløya, var det ikkje tvil i partiorgana om at dette går me heilhjarta inn for.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
No vil eg nok tru at eg og min parlamentarisk leiar-kollega Arnstad nok lyttar med litt ulike øyre òg når me høyrer på Politisk kvarter. Det viktigaste for Venstre, og som er det beste svaret Venstre kan gje til både Venstres veljarar, tillitsvalde og representantar rundt omkring i kommunestyra i landet, er jo den politikken som Venstre skal bidra til at denne regjeringa fører. Og med det utgangspunktet som me no har lagt gjennom forhandlingane og regjeringserklæringa, føler eg meg veldig trygg på at me har svært gode føresetnader for å visa både veljarar og folk der ute at å delta i denne regjeringa er svært bra, ikkje berre for dei som har røysta Venstre, men for samfunnsutviklinga, for kongeriket.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Venstres parlamentariske leiar kan ikkje gå god for korleis Senterpartiets parlamentariske leiar konkluderer.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Fyrst takk for gratulasjonane, og gratulerer tilbake. Det er ikkje tvil om at det er ein viktig siger for dei som er opptekne av biologisk mangfald. Fjorddeponi er Venstre sjølvsagt like mykje imot i dag som me alltid har vore. Så må ein jo erkjenna at i regjeringsforhandlingar er det nokre saker som er verre å vinna enn andre. Me er framleis for forbod mot fjorddeponi, og som representanten Haltbrekken heilt sikkert er klar over etter å ha lese regjeringserklæringa, har me fått gjennomslag for at regjeringa no skal greia ut eit varig forbod mot framtidige fjorddeponi. Me har ei viss forståing for, når me har sete i forhandlingar, at det er verre å trekkja tilbake tillatingar som alt er gjevne, sjølv om me sjølvsagt òg har gjort forsøk på det.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Som eg sa i mitt fyrste svar: Venstre er like mykje imot fjorddeponering i dag som me alltid har vore. Så aksepterer me at me dessverre ikkje har fått gjort noko med dei to deponia som stortingsfleirtalet, mot Venstres røyster, gav løyve til. Me vil sjølvsagt vera ei vaktbikkje. For det fyrste har me no fått innført ei mellombels freding. Det kjem ikkje til å verta gjeve nokon nye tillatingar til fjorddeponering i inneverande stortingsperiode – parallelt med at regjeringa brukar den tida på òg å få greidd ut og vonleg konkluderer med at det er fornuftig å innføra eit varig forbod mot fjorddeponi.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Nei, tvert imot. Og som eg vil anta at representanten Brosvik er godt klar over, som sjølv har vore med og bidrege til å få fleirtal for dei siste budsjetta, kjem Venstre til å halda fram med den skattepolitikken me har stått saman om dei fire føregåande åra, og som òg denne regjeringa no tuftar sin skattepolitikk på, nemleg å gje mest skattelette til dei som treng det mest. Eg minner representanten om at me i fellesskap har bidrege til at folk med mellombels store inntekter og lågare i gjennomsnitt har fått ei skattelette dei siste fire åra på rundt 8 000 kr – kombinert med alt det me har gjort for å letta tilgangen økonomisk til barnehageplassar osv.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-31:
Eg vil nytta høvet til å takka for debatten. Ikkje minst er eg og Venstre glade for at fleire trekkjer fram at dei er samde i både formuleringane og målsettingane i Jeløya-erklæringa. Det lovar godt for samarbeidet i Stortinget. Har me felles mål, er det òg enklare å verta samde om vegen dit. Mange er opptekne av fargen på regjeringa. Den språklege nykonstruksjonen blå-blå-blå er nemnd. Ironisk nok er det Arbeidarpartiet som ikkje vil bruka den grøne merkelappen på regjeringa etter at miljøpartiet Venstre har gått inn. Sjølv hadde ikkje partileiar Gahr Støre behov for å nemna miljø eller klima med eitt ord i det ti minutt lange hovudinnlegget sitt, men valde medveten å bruka taletid på eit heller dårleg forsøk på populistisk, omtrentleg fargelegging. Eg kan roa Gahr Støre og andre som er språkleg forvirra, med at Venstre har grønvaska ei regjering som allereie var monaleg grøn etter fire års samarbeid med Venstre. Den blå-grøne regjeringa skal oppfylla klimaforpliktingane Noreg har teke på seg. Me skal ta vår del av ansvaret me har for å løysa klimautfordringa, og ikkje minst føra ein politikk som hjelper norsk næringsliv og norske arbeidsplassar til å verta vinnarar i det grøne skiftet. Eg stussar over at ein vel ikkje å sjå alle dei konkrete tiltaka i erklæringa. Avviklinga av pelsdyrnæringa er rimeleg handfast, vern av Lofoten, Vesterålen og Senja like eins. Eg kan fortsetja med rusreform, tredeling av foreldrepermisjon, vidareføring av elbilfordelane, gratis halvdagsplass i SFO for barn i familiar med låg inntekt, momsfritak for e-bøker, innføring av dobbelt statsborgarskap osv. Kan det verta meir konkret? Når ein angrip Venstre i arbeidslivspolitikken, må ein rota fram eit gamalt sitat om LO, teke heilt ut av samanhengen. Inkluderingsdugnad er ei av hovudsatsingane til regjeringa – gjera det lettare å få seg jobb for alle, både organiserte og uorganiserte. Å ha solidaritet med dei som står utanfor arbeidsmarknaden, og dei som har valt å ikkje vera organiserte, er ikkje brutalisering eller angrep på fagrørsla, men omsorg for dei som ikkje ei sterk røyst har. Betre grunnlag for at fleire vel å organisera seg enn å sikra at fleire kjem inn i arbeidsmarknaden, er det vel vanskeleg å finna. Avslutningsvis varslar eg at Venstre kjem til å røysta for forslag nr. 3, vedkomande nye finansieringsformer for bustadar til eldre.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg kjenner representanten Breivik ganske godt. Vi kommer begge fra samme fylke, vi har samarbeidet og kranglet, og han har til og med slått meg i rullestolkappløp på Festplassen. Jeg har stor respekt for representanten Breiviks analyser. Etter valget ble Venstre i Ulvik halvert, og på Vestlandet har de mistet tre representanter på Stortinget. Da trakk representanten Breivik fram i Nationen at samarbeidet med Fremskrittspartiet var en mulig forklaring på dette. Men nå ble det som det ble, og den gamle Breivik er ikke helt som den nye, og jeg trenger å bli kjent med det nye Venstre. Jeg lurer på hvilket Venstre jeg vil møte i Stortinget framover – jeg lurer på om hele Venstre er i regjering hele tiden. Det så ikke slik ut da det første Stortings-Venstre gjorde etter at Venstre kom i regjering, var å stemme imot regjeringen.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg har likevel den tvilen, men jeg håper at Venstre framover vil få gjennomslag i spørsmål om bistand og klima, og det skal jeg heie på. Men hva skjer hvis de ikke gjør det? Har representanten Breivik fått det samme hvite flagget som Fremskrittspartiet fikk? Vil Venstre likevel stå sammen med regjeringen når de er uenig, eller vil de søke flertall i Stortinget imot den? Har Venstre avklart om de samme reglene gjelder for dem som for Fremskrittspartiet – de reglene som ga Siv Jensen som partileder lov til å gå ut og oppfordre til boikott av politikken om å ta imot flere flyktninger, som regjeringen hadde lagt til grunn? Spørsmålet mitt er: Hvor frie er Venstre?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg tegnet meg under representanten Christian Tybring-Gjeddes innlegg. Jeg gjorde det fordi han fortalte hva som er regjeringens mål i bistandspolitikken. Han sa: «Regjeringens mål i bistandspolitikken er å fremme norske interesser. Norge først, kan man si,» sa han. Det synes ikke jeg man kan. Representanten var opptatt av innvandringsregnskapet, om hvorvidt mennesker lønner seg. Jeg er mer opptatt av flyktningregnskapet. Ifølge flyktningregnskapet i 2017 var 65,6 millioner mennesker på flukt fra krig, konflikt og forfølgelse. Noen av dem er palestinere. Representanten Tybring-Gjedde var også innom den konflikten i sitt innlegg. Han var opptatt av å nevne at palestinske selvstyremyndigheter er aktuelle kandidater for å oppleve kutt i støtten fra Norge. Det virker nesten som om Fremskrittspartiet mener vi bør følge etter USA her også – USA som etter å ha anerkjent Jerusalem som hovedstad i Israel, har bestemt seg for å kutte 512 mill. kr i støttemidler til FNs hjelpeorganisasjon for palestinske flyktninger i Midtøsten. Kuttet vil få ødeleggende konsekvenser for sårbare palestinske flyktninger over hele Midtøsten, inkludert hundretusener av flyktningbarn som er avhengige av den hjelpeorganisasjonen for å få utdanning. Utdanning som regjeringen sier er så viktig. Foreldrene vil bli fratatt deres sikkerhetsnett som hjelper dem til å overleve. I tillegg fratar det mennesker håp. Det i seg selv vil bidra til ytterligere å destabilisere et helt samfunn, og det bør bekymre representanten Christian Tybring-Gjedde. Siden anerkjennelsen av Jerusalem som hovedstad i Israel er 2 900 palestinere blitt skadet, og noen er drept. Disse «noen» er 16 år, 16 år, 15 år, 17 år, 28 år, og én er 30 år. Antallet husraid har økt. Antall husrivninger i okkuperte Øst-Jerusalem har økt. De som bor i de husene, blir ikke gitt et alternativ. Mange av dem blir heller plassert i fengsel uten lov og dom, seks måneder av gangen. I en slik situasjon trenger verden et Norge som i utenriks- og bistandspolitikken først og fremst konsentrer seg om hva vi kan gjøre for å bidra, og hva vi kan gjøre for å løse konflikter for å bidra til å stabilisere, skape håp og hjelpe, ikke først og fremst å skape fiendebilder og tenke på oss selv. I bistandspolitikken kan man ikke si Norge først.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Jeg vil gjerne starte med å gratulere representanten Breivik med at han og Venstre sikrer at SV og Venstres felles kamp for vern av Øystesevassdraget nå krones med seier. Det er historisk, og vi er svært glad for det. Så til de andre og mindre lystige sidene av Jeløya-plattformen. Den 30. juli 2015 sa Venstres leder, Trine Skei Grande, følgende til NTB om dumping av gruveavfall i Førdefjorden: «Dette er en av de viktigste miljøsakene vi har ved siden av klimakampen. Man skal aldri, aldri, aldri gi seg i så viktige saker». Den 18. januar sa Venstres nye statssekretær i Klima- og miljødepartementet følgende om den planlagte bruken av Førdefjorden som søppelplass: «Miljøverknadane av gruveverksemda blei svært grundig vurdert etter forureiningslova og vurdert som miljømessig akseptable da løyvet blei gitt.» Hvorfor mener Venstre det nå er miljømessig greit å bruke Førdefjorden som avfallsplass for gruveindustrien, slik statssekretæren sier?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Det er fortsatt slik i Førdefjorden, og også i Repparfjorden, at alle tillatelser til drift ikke er gitt. Det er bl.a. ikke gitt driftskonsesjon, og det er en tillatelse som høyst sannsynlig vil måtte bli behandlet av regjeringen. Da vil jeg spørre representanten Breivik om det er slik at vi kan forvente en like intens kamp fra Venstres side for bevaring av Førdefjorden og Repparfjorden, og at de dermed vil være med på å si nei til den driftskonsesjonssøknaden som vil komme.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
I det siste har vi fått høre at det aldri har vært lagt fram en mer ambisiøs regjeringserklæring for miljøet. Senest i dag sa representanten Tina Bru: «Aldri før har en regjeringsplattform vært så ambisiøs på miljøets vegne.» Om det var sant, står det dårligere til enn jeg selv trodde. I går sa statsministeren følgende her i Stortinget: «Vi må oppfylle Norges klimaforpliktelser fordi vi skal ta vår del av ansvaret for å løse klimautfordringen.» Men statsministeren har ikke tenkt å oppfylle våre klimaforpliktelser. Hun har tenkt å bryte med målene om store utslippskutt i Norge innen 2020. Ikke bare skal klimaforliket fra 2012 brytes, regjeringen har tydeligvis også glemt det. Det er ikke nevnt med ett ord i Jeløya-plattformen. Til VG 10. mars 2014 sa daværende miljøpolitisk talsmann for Høyre, Nikolai Astrup: «Vi klarer ikke å innfri klimaforliket dersom vi ikke får et taktskifte i klimapolitikken.» Nei, det skal være sikkert. Det er snart fire år siden uttalelsen falt. I fire år har regjeringen kunnet skifte gir og fått opp farten i klimapolitikken. I stedet har de holdt stø kurs. Mandag denne uken gikk olje- og energiministeren ut i Aftenposten og slo fast det de fleste av oss har sett: «Oljepolitikken ligger fast, selv med Venstre i regjering.» Statsråden hevder videre at regjeringen alltid legger vekt på miljøfaglige råd i forbindelse med utlysning av nye områder til oljeindustrien. Det er med respekt å melde det rene tøv. Siden høsten 2013, da Høyre og Fremskrittspartiet overtok regjeringsmakten, og fram til dagen før den nye regjeringen tiltrådte, har de ikke fulgt én eneste en av de miljøfaglige advarslene som har kommet mot oljeboring i sårbare havområder – ikke én av advarslene. De har overkjørt alle. Senest den samme uken som den utvidede regjeringen tiltrådte, kunne olje- og energiministeren tildele flere felt til oljeindustrien i sårbare områder, enkelte så nær som 10 kilometer fra land langs kysten av Trøndelag og Møre. I høringsrunden til 24. konsesjonsrunde advarte Polarinstituttet mot at det skulle åpnes for oljevirksomhet i 36 av de foreslåtte blokkene. Miljødirektoratet advarte mot 20 av blokkene. Allikevel valgte regjeringen å utlyse alle disse blokkene – med fare for å skade sjøfugl, den enorme biologiske produksjonen ved iskanten og viktige oppvekstområder for fisk. Skal påstanden om den mest ambisiøse miljøerklæringen ha et bitte lite snev av troverdighet, må denne regjeringen trekke tillatelsene til oljeboring i de mest sårbare havområdene tilbake.
Trude Brosvik (Kristelig Folkeparti), 2018-01-31:
Det blei sagt frå representanten Breivik noko om både barnefattigdom og berekraftig velferd – det er bra. I regjeringserklæringa seier regjeringa at små forskjellar mellom folk er viktig for å sikre eit berekraftig samfunn. Det er Kristeleg Folkeparti einig i, for det har vore suksessoppskrifta for Noreg. Kvifor er det då så viktig for regjeringa å ta vekk eller redusere skatt, t.d. eigedomsskatten på hus og endåtil hytter, samtidig som ein aukar avgifter som ikkje har den utjamnande funksjonen i seg? Og skal utjamninga berre gjelde dei som har vanleg lønsinntekt? Eg finn måla gode, men meiner løysinga til regjeringa bommar på å nå desse måla. Trur Venstre verkeleg at mindre skatt frå dei som har størst moglegheit til å bidra, skapar eit samfunn med små skilnader?
Trude Brosvik (Kristelig Folkeparti), 2018-01-31:
Klimautfordringa er ei av dei største utfordringane vi har, og som vi er sette til å løyse. Ho grip inn i alle politikkområde, anten det er flyktningstraumar, levekår eller næringsliv. Kristeleg Folkeparti er glade for at regjeringa har offensive mål og signaliserer handlingsvilje i den plattforma som er lagd fram. Mange stader i verda er hardare råka enn vårt land, og det tek Kristeleg Folkeparti på stort alvor. Prognosar syner at store område kan bli ueigna for matproduksjon. Urettferdig nok ligg desse områda i delar av verda som allereie er pressa av fattigdom. Dette har i tillegg til lidingane sider ved seg av migrasjonsmessig og tryggingspolitisk karakter som vi berre ser for oss konturane av. Heller ikkje regjeringa sin omdiskuterte retorikk mot flyktningar vil vere nok til å demme opp for dei folkevandringane som kan kome av dette. På vegen mot eit klimanøytralt samfunn må vi gjere store tilpassingar til dei endringane som allereie er komne, og dei som vil kome. Eg merkar meg òg at regjeringa tek inn over seg kor viktig klimatilpassing er, og at dei signaliserer at dei vil møte dette på fleire sektorar. Klimatilpassing kjem heller ikkje av seg sjølv. Samstundes som vi kjenner konsekvensane av klimaendringane på kroppen, har vi enno ikkje eit eige fagmiljø utanfor NVE-systemet som forskar, og som hjelper bygder, næringsdrivande og kommunar med klimatilpassing. Dei har mykje kompetanse, men det trengst samordning og meir forsking. Vi har eigne forskingssenter for energi, for utsleppsreduksjon og for klimamodellering, men det viktige samfunnsområdet klimatilpassing manglar. Kristeleg Folkeparti meiner at vi skal kunne bu trygt i alle delar av landet vårt, og at vi må ta på alvor den faren flaum, skred og endringar i naturen representerer. Kostnadene ved å førebyggje er også her mindre enn når ein må reparere. Det blir interessant å sjå kor offensiv den utvida regjeringa blir når det gjeld ras- og flaumsikringsarbeidet. Etterslepet er i milliardklassen, likevel var dette blant dei områda som Kristeleg Folkeparti måtte forhandle opp i samband med statsbudsjettet. Vi har merka oss initiativet som har kome om å etablere eit nasjonalt kunnskapssenter om berekraftig klimatilpassing, med utspring i Vestlandsforsking og Høgskulen på Vestlandet. I tett samarbeid med regionale og lokale myndigheiter kan eit slikt kunnskapssenter bli eit levande laboratorium der nye løysingar på korleis vi skal tilpasse oss klimaendringar, blir utvikla. I statsbudsjettet fekk Kristeleg Folkeparti støtte av Miljøpartiet Dei Grøne og SV for ein merknad som seier at eit nasjonalt senter for klimatilpassing er interessant og bør vurderast nærare. Eg oppmodar regjeringa til å sjå nærare på det.