Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2007-06-05:
For Venstre er det viktig å ha ei fiskerinæring som er konkurransedyktig nasjonalt og internasjonalt, at vi sikrar fiskeri og aktivitet langs heile kysten, at vi får sikre og trygge arbeidsplassar for fiskarane, og ikkje minst at vi forvaltar fiskeressursane på ein måte som gjer at vi har fisk også i framtida. Dette trur eg at dei fleste kan slutte seg til, og det er derfor leitt at vi ikkje skulle få til brei semje om ei ny strukturmelding. Når representanten Gullvåg seier at det kunne vi fått, det var berre å slutte seg til det framlegget som var gjeve frå regjeringspartia, må eg seie at det er ikkje semje. Men vi forstår at det var så skjørt frå regjeringspartia si side at det ikkje var mogleg å få til nokon forhandlingar på det. For å få ei konkurransedyktig næring som både kan hevde seg i rekrutteringskonkurransen innanlands og konkurrere om pris og kvalitet i den internasjonale marknaden, må rammevilkåra for næringa vere slik at reiarane vil satse, slik som bedriftsleiarar i alle andre næringar. Reiarlaga må derfor kunne planleggje drift og investeringar ut frå eit sikkert driftsgrunnlag, som i fiskarane sitt tilfelle er at dei i det minste må vite kor mykje fisk dei har lov å ta opp av havet framover. Dette er også avgjerande for om bankane er villige til å yte langsiktige lån til investeringar. Kvotesystemet har kome fordi storsamfunnet vil passe på at det ikkje vert fiska meir fisk enn ressursen toler. Struktureringa vart innført fordi storsamfunnet ønskte at private skulle satse på fiskeri innanfor den samla mengda som etter havforskarane si tilråding er forsvarleg, samstundes med at ein fekk ned overfisket. Struktureringa innan havfiskeflåten bidreg også til at landanlegga får ein jamn og stabil tilførsel av råstoff. Strukturering er ikkje noko som fiskarane sjølve og reiarlaga har røva seg til, slik ein kan få inntrykk av mange gonger. Vert struktureringsgevinstane for låge for enkeltreiarlag, vil struktureringa stoppe opp, og det vil ikkje lenger vere eit bidrag for å hindre overkapasitet. Venstre meiner at den beste måten å sikre god ressursforvalting på med moglegheiter for investeringar som gjev moderne og trygge arbeidsplassar, er tidsuavgrensa strukturkvotar, slik det var under førre regjering. Dette gav også vilje til fornying og innovasjon i fiskeflåten – det såg vi – noko som Noreg er heilt avhengig av for å ha ei næring som hevdar seg internasjonalt og sikrar aktivitet langs kysten vår. Vi veit av erfaring innanfor både fiskeri og andre næringar at bedrifter som ikkje har stort nok næringsgrunnlag og stabile rammevilkår, ikkje har fornyingskraft i seg og etter kvart vert vekke. Derfor meiner vi at det for heile kysten er viktig med tidsuavgrensa kvotar. Vi går også inn for strukturering for båtar på 11–15 meter med same grunngjeving som for den andre gruppa. Denne gruppa har også behov for betre næringsgrunnlag. Regjeringa hevdar at dei har rettsleg grunnlag for å gjere dei allereie utdelte tidsuavgrensa strukturkvotane tidsavgrensa. Det kan hende at det held rettsleg. Men dette meiner Venstre iallfall ikkje er moralsk og heller ikkje praktisk og økonomisk. Det å endre spelereglane etter at spelet har begynt, er å føre bak lyset fiskarar som har gått inn med betydelege midlar i tru på ein stabil fiskeripolitikk. Venstre støttar Regjeringa i at det vert sett kvotetak, slik at det vert avgrensingar for kor store kvotar som kan tildelast for eitt enkelt fartøy i fiske etter kvart fiskeslag. Kvotetaket medverkar også til at vi får ein stor og desentralisert fiskeflåte. Og på same måten som for deltakarlova, som sikrar at konsesjonar skal delast ut til aktive fiskarar, meiner Venstre at dei naudsynte rammene er gjevne for å hindre at norske fiskeri vert på få hender og styrte av ein elite som sit på land og er pengeflyttarar. Det at det er reiarane som skal avgjere bygginga og investeringar om bord, er etter Venstre si meining også viktig for ei moderne og innovativ næring. Venstre er sterkt imot distriktskvoteordninga, og vi er med på forslaget om å fjerne ho no. Til slutt vil eg peike på spørsmålet om ressursfordeling – eg vert litt uroa over å høyre representanten Kvalvik. Det er viktig og avgjerande for ro og stabilitet i næringa at Regjeringa lèt noverande ressursfordeling mellom flåtegruppene og innan dei enkelte flåtegruppene liggje fast.