Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Dette er en interpellasjon som jeg er veldig glad for å få, for det gir meg en unik mulighet til å orientere Stortinget om en viktig del av det som er vår innsats, Ny GIV, for å sørge for at flest mulig ungdommer gjennomfører videregående opplæring. Den 17. februar i 2009 hadde VG en helside: «10 000 unge er ukjente.» Det er drøyt to år siden. Siden det har vi igangsatt en helt klart forpliktende plan for å finne disse ungdommene. I målgruppen 15–21 år var ca. 25 000 ungdommer som vi ikke visste hvor var for et år siden. Nå er den andelen mer enn halvert til under 5 000. Vi har funnet 5 000 ungdommer i løpet av et år. Jeg mener oppfølgingstjenesten i fylkene har gjort en kjempejobb. Dette er én av søylene i vår innsats, Ny GIV, for å sikre at vi nettopp klarer å følge opp ungdom og sørge for at flest mulig kommer seg gjennom videregående opplæring. Ny GIV er et samarbeid mellom regjeringen, alle fylkeskommuner og Oslo kommune. Dette partnerskapet handler nettopp om å øke gjennomføringen i videregående opplæring. Den delen av partnerskapet som styrker oppfølgingen av dem som er utenfor skole eller arbeid, heter Oppfølgingsprosjektet. Dette er et treårig prosjekt for å styrke samarbeidet mellom skoler, oppfølgingstjenesten, fagopplæring og Nav. Ungdom utenfor skal motiveres tilbake til videregående opplæring eller til ordinært arbeid. Veien dit kan for noen unge gå gjennom deltakelse i praksisnære opplæringsløp. Dersom full kompetanse på videregående nivå ikke er et realistisk mål, skal delmålet være planlagt grunnkompetanse. Her er opplæringsløpene lærekandidatordningen eller forsøksordningen med praksisbrev. Sistnevnte har godt dokumenterte resultater. Jeg skal komme tilbake til det. Et kortere praksisbasert opplæringsløp er ingen endestasjon. Det er en byggestein på veien til full kompetanse. Dette er det viktigste tiltaket vi kan sette inn for store deler av de ungdommene som i dag utgjør målgruppen i oppfølgingstjenesten. SINTEF-rapporten fra 2010, som representanten viser til, forteller om en oppfølgingstjeneste som er ulikt organisert og ulikt bemannet rundt omkring i fylkene. Vi har eksempler i statistikken som tyder på en direkte sammenheng mellom antall ansatte i oppfølgingstjenesten og resultater i det arbeidet som oppfølgingstjenesten gjør. For eksempel er det store forskjeller i OT-statistikken mellom fylkene, på tross av sammenlignbar geografi, levekårsforhold, elevgrunnlag og frafall. Fra statistikken ser vi eksempler på at ett fylke har tre ganger så mange OT-ansatte som et annet, noe som kanskje forklarer hvorfor det ene fylket har ti ganger flere ukjente og langt færre tiltak enn det andre. Det første fylket har satset på en oppfølgingstjeneste som har hender nok til å gjøre jobben. Vi har eksempler på fylker som har full oversikt over sine ungdommer. For eksempel har Oppland fylke ingen ukjente. Der gjøres det et veldig godt og systematisk arbeid både med å ha oversikt over målgruppen og i oppfølgingsarbeidet. Oppland har også etablert rutiner for å være tidlig inne med oppfølging når en elev er i ferd med å slutte. Det er et veldig avgjørende trekk. Vi ser også store forskjeller mellom by og land, mellom kjønn og aldersgrupper. Det er vanskeligere å ha oversikt i byene enn på tettsteder. Det er 55 pst. gutter i målgruppen, og målgruppen i OT er de som har avsluttet grunnskolen og fram til og med det året de fyller 21 år, og som ikke er i opplæring eller arbeid, som jeg var inne på. Vi ser at gruppen øker i omfang opp til 20 år for så å reduseres med 21-åringene. Det er f.eks. dobbelt så mange 19-åringer som 16-åringer i gruppen mellom 15 og 21 år. Gjennom Oppfølgingsprosjektet styrker vi nå den fylkeskommunale oppfølgingstjenesten og samarbeidet med Nav, både på statlig nivå, fylkesnivå og lokalt nivå. Det overordnede målet i Oppfølgingsprosjektet er å øke gjennomføringen i videregående opplæring. Det er nødvendig å etablere bedre fungerende systemer for en samordnet oppfølging av unge utenfor opplæring og arbeid. Oppfølgingen må bygges på et strukturert og målrettet samarbeid om og helhetlig bruk av samfunnets virkemidler. Noen ungdommer er registrert i oppfølgingstjenesten en kort tid, for så å returnere til videregående opplæring eller til annen formålstjenlig aktivitet. Andre trenger betydelig tett og langsiktig oppfølging. For eksempel er 4 pst. av alle elever som skrives ut av 10. klasse, verken i opplæring eller i arbeid året etter. Av dem som begynner på Vg1, er 8–10 pst. verken i opplæring eller i arbeid året etter. Risikoen for at unge mennesker skal bli stående varig utenfor arbeid og opplæring øker med tiden de unge er utenfor. Oppfølgingstjenesten skal selvsagt følge opp hele målgruppen, men de mest risikoutsatte i målgruppen skal gis høyest prioritet. En av premissene i Oppfølgingsprosjektet er at fylkeskommunene skal organisere prosjektet i sammenheng med allerede etablerte og velfungerende tiltak. Ny GIV skal bidra til at det beste i fylket videreføres som del av fylkets samlede prosjektdeltakelse i Ny GIV. Fylkeskommunenes del av ansvaret i partnerskapet Ny GIV er å utvikle gode modeller for en praktisk organisert videregående opplæring. Oppfølgingsprosjektet har tre nasjonale innsatsområder: opplæringsmodeller som kombinerer arbeidspraksis med læreplanmål tidlig inn med tverrfaglig oppfølging kompetanseheving for oppfølgingstjenesten Til punkt 1: Fylkeskommunenes videregående skoler og fagopplæring skal samarbeide med opplæringskontorer og bedrifter for å ta i bruk planlagt grunnkompetanse gjennom ordninger som praksisbrev og lærekandidatordningen. Oppfølgingstjenesten skal samarbeide med Nav for å kvalitetssikre at de arbeidsrettede tiltakene har i seg opplæringselementer som er hentet fra det programområdet som er relevant for at tiltaket skal virke motiverende og kvalifiserende for å skaffe ordinært arbeid eller returnere til videregående opplæring. Til punkt 2: I prosjektet etableres det nå systematiske samarbeidsrelasjoner mellom skoler, oppfølgingstjenesten og Nav for avklaring, veiledning, tiltaksutprøving og oppfølging av ungdom utenfor opplæring og arbeid. Skolene skal tilrettelegge for tidlig involvering av oppfølgingstjenesten ved at det avholdes avklaringssamtaler og undertegnes oppfølgingssamtaler i samarbeid med oppfølgingstjenesten og andre instanser før elevene formelt skrives ut av skolen. Til punkt 3: Utdanningsdirektoratet har denne høsten samarbeidet med fylkeskommunene og fagmiljøer og utviklet et felles kurstilbud for ansatte i oppfølgingstjenesten og Nav. Vi har hatt 500 ansatte i oppfølgingstjenesten og Nav på felles kurssamling for å styrke samarbeidet om oppfølgingsprosjektet og videreutvikle samarbeidsstrukturene. Det burde dekke omtrent alle som jobber med oppfølgingstjeneste rundt omkring i fylkene. Det arbeides nå med å utvikle og etablere et videreutdanningstilbud for ansatte i oppfølgingstjenesten og for ansatte ved skolene som har sosialpedagogiske oppgaver og ansvar. Tilbudet skal tilbys fra og med høsten 2011. Oppfølgingstjenestens oppgave er å ta kontakt med alle unge som ikke er i videregående opplæring eller arbeid fra og med avsluttet grunnskole til og med fylte 21 år. Fylkeskommunene skal gjennom oppfølgingstjenesten følge opp ungdommene og sørge for at de tilbys opplæring, arbeid eller annen aktivitet. I tillegg skal oppfølgingstjenesten sørge for og koordinere den tverrfaglige sektorielle innsatsen mot målgruppen. For å gjøre det enda tydeligere hvilket ansvar fylkeskommunen har med oppfølging av ungdom som er utenfor videregående opplæring, reviderer vi nå oppfølgingstjenestens forskrift. Det arbeides i disse dager med å oppsummere høringsuttalelsene til forslaget om forskriftsendringer. For å få til dette har det vært viktig å bygge på allerede etablerte samarbeidsrelasjoner og -avtaler mellom fylkeskommunene og Nav i fylkene. Gode samarbeidsavtaler er nedfelt mellom fylkeskommunene og Nav som følge av den sentrale avtalen mellom Arbeidsdepartementet og KS fra mai 2007. Fylkeskommunene og fylkesnivået i Nav er derfor oppfordret til å videreutvikle og å konkretisere dette samarbeidet. Det er et sterkt ønske fra oss om at særlig de yngste ungdommene skal følges opp på en slik måte at de kommer tilbake igjen til videregående opplæring. Det betyr ikke at det er det ordinære løpet som passer for alle disse ungdommene. Vi har veldig god erfaring med og en oppsummering av det forsøket vi har hatt med praksisbrev. Vi har gjort det mulig for alle fylkene å ta det i bruk mens vi venter på hvordan vi skal sikre at intensjonene i dette forsøket kan videreføres på permanent basis. Vi har lyktes – med en innsats som bare har vart i ett år – med å oppmuntre dem som har jobbet med oppfølgingstjenesten rundt omkring i fylkene, som ofte har vært en glemt tjeneste, som ikke i noen særlig grad har blitt sett, og som har vært en litt hemmelig tjeneste. Ved å se dem og styrke deres kompetanse har vi altså klart å få redusert antallet ungdom vi ikke visste hvor var, fra 10 000 til 5 000 på ett år.