Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-17:
Det representantforslaget som komiteen nå behandler, gjelder hovedprinsippene for hele innvandrings- og flyktningpolitikken. Regjeringen vil føre en human, rettferdig og konsekvent asylpolitikk og er opptatt av balansen mellom de ulike hensyn som må ivaretas. Regjeringen har gjennomført en rekke innstramninger i løpet av de to siste periodene. Antallet asylsøkere har gått ned siden 2008–2009, og en større andel av dem som kommer, har et reelt beskyttelsesbehov. I fjor resulterte dette i at det i 54 pst. av alle realitetsbehandlede saker ble innvilget beskyttelse. Det representantforslaget som er framsatt, legger uforholdsmessig stor vekt på kontroll- og innvandringsregulering. Folkerettslige forpliktelser og humanitære hensyn settes til side, og det foreslås en rekke nye vilkår som vil gjøre saksbehandlingen uforholdsmessig ressurskrevende og firkantet. Et av de overordnede elementene i forslaget er at det skal foretas en restriktiv fortolkning av alminnelig folkerett og internasjonale konvensjoner. Forslagsstillerne vil stryke det som i dag står om at loven skal anvendes i samsvar med internasjonale regler som Norge er bundet av, når disse har til formål å styrke individets stilling. Etter forslaget skal det bare henvises til EØS-reglene og avtaler mellom de nordiske landene. Forslaget ville åpenbart markere en helt annen holdning til internasjonale menneskerettskonvensjoner enn det Norge er kjent for i dag. Jeg har i mitt brev av 4. juni trukket fram eksempler på at representantforslaget på en rekke punkter er i strid med – eller synes å forutsette en praksis i strid med – våre folkerettslige forpliktelser. Jeg vil tilføye at når forslagsstillerne i komitéinnstillingen legger vekt på hvilke asylsøkere som kan «dokumentere» at de risikerer forfølgelse, blir jeg ytterligere bekymret for om forslagsstillerne tar Flyktningkonvensjonen på alvor. Det kan ikke kreves «dokumentasjon» for forfølgelse – potensielle overgripere gir sjelden skriftlig forhåndsvarsel. Jeg registrerer at representanten Morten Ørsal Johansen uttalte til Dagbladet 7. juni at Fremskrittspartiets politikk samsvarer med det som er gjennomført i Danmark og Finland. Selv om det nok er riktig at det er mange elementer i forslagsstillernes lovforslag som er inspirert av regler i den danske lovgivningen, er det så mange og viktige forskjeller at det blir helt feil å sette likhetstegn. Sammenligningen med finsk lovgivning blir enda mer misvisende. Det vil føre altfor langt å gå inn på alle enkelthetene, men jeg føler behov for å trekke fram noe, siden også representanten Ørsal Johansen kom inn på dette tidligere i dag: Både Danmark og Finland følger Schengen-regelverkets vilkår for indre grensekontroll. Begge landene følger Flyktningkonvensjonens regler om eksklusjon fra flyktningstatus. Verken Danmark eller Finland har en slik praksis som forslagsstillerne legger opp til, med å henvise flyktninger til å søke beskyttelse i land i nærregionen. Ingen av landene har bestemmelser om å avslå opphold på humanitært grunnlag for nasjonalitetsgrupper som oppleves å ha større integreringsutfordringer enn andre. Begge landene har regelverk og praksis som tillater at det legges vekt på helsemessige og humanitære forhold ved vurderingen av asylsaker. Begge landene har bestemmelser i utvisningsregelverket som enten henviser til folkerettslige forpliktelser, eller stiller egne krav til å vurdere om utvisning er forholdsmessig. Ingen av landene har så strenge fengslingsregler som foreslått i Dokument 8-forslaget, at asylsøkere «skal» fengsles inntil identiteten er klarlagt. Dette er bare noen av mange og viktige eksempler på forskjeller mellom forslaget og politikken i Danmark og Finland. Forholdet mellom de forslagene som er framsatt og folkerettslige regler, kan derfor ikke forklares med en henvisning til dansk og finsk lovgivning. Dette ser jeg også at representanten Ørsal Johansen har erkjent i Dagbladet 12. juni. Jeg vil dessuten vise til det brevet som jeg har sendt komiteen i dag, hvor jeg går ytterligere inn i detaljer rundt disse spørsmålene. Det fører for langt å gå inn i enkelthetene, men dette bør bidra til ytterligere dokumentasjon av spørsmålene som er til utredning i forslaget.