Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-12:
Jeg synes representanten Thommessen i sitt innlegg var inne på noe vesentlig. Det er grenser for hva man skal regulere politisk. Det er ikke slik at man i en mannsmelding kan gå inn i norske hjem og si hvordan norske menn og kvinner skal leve sine liv. Men som politikere kan vi heller ikke se bort fra at når vi i mange år har hatt en familiepolitikk som ikke har lagt til rette for at kvinner kan jobbe, gikk fødselstallene ned. Vi kan ikke se bort fra at par som deler arbeidsoppgavene hjemme, skiller seg mindre, at de får flere barn, og at par som er gode til å dele på arbeidsoppgavene, opplever mindre partnervold. Derfor synes jeg det er viktig både at vi har en offentlig diskusjon om dette, og at vi legger fram politiske forslag i tråd med den virkeligheten vi ser. Den virkeligheten vi ser, handler jo om flere undersøkelser, norske og europeiske, som viser at menn som ønsker å ta ansvar for sine barn, blir diskriminert på arbeidsmarkedet i større grad enn kvinner. Dermed har pappakvoten gitt norske menn en rettighet i forhold til å ta vare på sine barn, en rettighet som nå brukes så å si av alle som har opptjent den. Vi har sett formidable endringer i den norske mannsrollen i de siste årene. Det er ingen som tar mer ansvar hjemme enn norske menn. Det gjør at norske kvinner jobber mest og føder mest i hele Europa, hvis vi slår sammen de statistikkene. Jeg er enig med representanten Skei Grande i mye av det hun sier, bortsett fra dette med muligheten til å planlegge barn. Jeg er litt usikker på om det er mulig å planlegge i den grad hun redegjør for. Men jeg er veldig opptatt av det hun legger til rette for: en diskusjon om hvordan kvinner er gode til å holde menn utenfor sine arenaer. I den offentlige diskusjonen om kvotering til styrer, snakker vi om et glasstak. Kvinnene når ikke opp, og de vet ikke helt hvorfor. I mange kvinnedominerte yrker er det mange usynlige glassvegger, mange uskrevne regler som gjør det vanskelig for menn å jobbe i disse yrkene. Derfor trenger vi en aktiv rekrutteringspolitikk. Derfor trenger vi kommuner som går foran. Og de erfaringene vi har fra å rekruttere kvinner til mange mannsyrker, etablere kvinnegrupper, skape et fellesskap mellom kvinnene som er der, bruker vi nå til å rekruttere flere menn til skoler og barnehager. Det jeg synes er litt underlig i denne diskusjonen, er at Fremskrittspartiet, som prinsipielt er mot kvotering, argumenter for kvotering av menn til kvinnedominerte yrker – en pussig prioritering når man prinsipielt er imot kvotering. Så er jeg opptatt av hvordan skolen i stor grad gjør at guttene ikke gjør det så bra. Jeg tror det henger sammen med at vi har mange kvinnelige lærere, og at guttene i liten grad blir sett. Dette er ikke noe norsk fenomen som peker tilbake på enhetsskolen. Dette er jo et europeisk – et vestlig – fenomen som vi ser i mange land. Derfor ønsker jeg en bevisst politikk i forhold til at guttenes erfaringsbakgrunn i større grad skal ses i skolen, og at vi skal ha aktive rekrutteringsstrategier for menn både i barnehage og i skole. Representanten Molvær Grimstad var inne på et landsomfattende tilbud til voldsutøvere. Det er også vi veldig opptatt av. Derfor er vi stolte av å ha lagt til rette for dette i løpet av denne perioden. Det har aldri vært et større tilbud til voldsutøvere. Det som er nytt i det vi har gjort i de siste årene, er å legge til rette for at familien, barna, til voldsutøvere skal få et bedre tilbud. Vi foreslår en ny krisesenterlovgivning som pålegger kommunene ikke bare å stille med krisesenterboliger og boliger til beskyttelse av voldsutsatte kvinner, men også til voldsutsatte menn. Det er mange menn som trenger beskyttelse. Vi legger i denne meldingen opp til en betydelig økt fedrekvote, 14 uker. Jeg noterer meg at Høyre i innstillingen famler litt. På noen områder skriver de seg sammen med Fremskrittspartiet og sier at dette er noe hver enkelt familie skal ordne opp i selv. Jeg merker meg også at Fremskrittspartiet er for at man skal ha selvstendig opptjeningsrett til fedrekvoten, men at man egentlig er imot en fedrekvote – en litt uforståelig politikk. Jeg mener at dette er en fantastisk norm som gir fedre rettigheter i forhold til sine arbeidsgivere. Det har ført til at norske menn er blant dem i verden som tar mest ansvar hjemme. Jeg vil avslutte med å si at jeg tror vi har behov for en offentlig diskusjon om likestilling som handler om menn. Det er et virkemiddel for at også kvinner skal nå lenger i sin likestillingskamp.