Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Fiskeriene er fortsatt blant de aller viktigste næringene i landet vårt, og fiskerinæringen vil også i framtiden være det. Fiskeressursene er folkets felles eiendom. Det er derfor etter min mening helt innlysende at ressursene og næringen må være underlagt sterk styring og kontroll. Fiskeressursene er en fornybar, men begrenset ressurs, som det er stor interesse for, og som det ligger store verdier i. Uten en sterk overvåking og kontroll kan hele næringen kollapse på kort tid. Dette tror jeg de aller fleste nå innser, selv de som ikke liker så mye regulering, kontroll og styring. Derfor er også de grep som nå gjøres fra Regjeringen og Stortinget, overordentlig viktige. Jeg vil også berømme Regjeringen for den fantastiske innsatsen som på kort tid er gjort for å få bukt med det ulovlige overfisket. Det viser med all tydelighet at kontroll og overvåking nytter, og det viser hvor nødvendig dette er for å sikre bestanden. Fiskerinæringen er fortsatt selve bærebjelken i mange livskraftige lokalsamfunn langs kysten, og bosetting og næringsutvikling er derfor uløselig knyttet til næringen. Selv om det også er mange andre næringer som kan utvikles i kystsamfunnene, er og blir fiskerinæringen hovednæringen til og basisen for hele kystkulturen. Svikter fiskeriene, svikter også mye annet i slike samfunn. Nærheten til ressursene må fortsatt stå sentralt. Det må være helt naturlig at de lokalsamfunn som er grunnlagt på fiskerinæringen, og som har ressursene rett utenfor stuedøra, fortsatt skal ha fortrinnsrett til å høste av denne ressursen. Det må skje på en slik måte at det skaper arbeidsplasser på land og dermed også virksomhet og bosetting. Derfor er det så overordentlig viktig både med regulering av fisket og hvor fangsten skal leveres. Jeg er derfor glad for at Regjeringen fokuserer på utviklingen av fiskeriene mellom landsdelene. Regjeringen slår i denne sammenheng fast at fartøyer hjemmehørende i Sør-Norge har hatt en gunstigere utvikling enn fartøyene fra Nord-Norge. Det bør ligge i sakens natur at de kystsamfunn som er mest fiskeriavhengige, fortsatt må få en ressurstilgang som gjør det mulig å opprettholde livskraftige lokalsamfunn. Det er dette som kan sikre «lys i husan» langs kysten, og som kan opprettholde mangfoldet i det norske samfunnet, som vi er så glad i å vise til. Regjeringen følger også opp lovnadene fra Soria Moria-erklæringen om å iverksette bl.a. et eget program for fornyelse av kystflåten. En slik fornyelse av flåten vil ha stor betydning for å styrke fiskeriavhengige områder og for å bedre mulighetene for rekruttering til fiskerinæringen. Sikrere fartøyer og bedre standard vil være av betydning for å få de unge inn i næringen. Det trenges altså ordninger som legger til rette for investeringer i nye fartøyer, og gjennom adgangsbegrensning og strukturering kan det skapes et økonomisk fangstgrunnlag som forsvarer slike investeringer. Jeg tror ikke at de som skal inn i næringen i dag, finner seg i fortidens opplegg for arbeidstid og fritid. Derfor må også dette være med i vurderingen når vi fastsetter morgendagens fiskeripolitikk. Jeg tror vi med dette kan få en tidsmessig, differensiert flåte som kan øke muligheten for verdiskaping og førsteklasses råstoff. Jeg synes Regjeringen med denne meldingen har invitert Stortinget til å gjøre grep som på en god måte kombinerer hensynet til bosetting, næringsutvikling, lønnsomhet og rekruttering. Dette er det man kaller for aktiv næringspolitikk.