Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2001-06-05:
Pasientombudene har en meget viktig oppgave i samfunnet vårt. Vi har mange lover, forskrifter og retningslinjer som det kan være svært vanskelig å forstå og finne fram i. Det er viktig at folk får sine rettigheter innfridd uten å måtte bruke mye tid og krefter, og slik at man også slipper å bruke store summer på å skaffe seg juridisk bistand. Jeg hører ofte rosende omtale av den lovfestede pasientombudsordningen som er innført, og som i ganske lang tid har fungert i flere fylker. Når vi nå har fått et forslag som tar opp spørsmålet om en utvidelse av pasientombudenes rolle til å dekke også primærhelsetjenesten, er dette naturlig å vurdere. Også i primærhelsetjenesten kan det være tilfeller hvor et komplisert regelverk gjør at folk ikke vet å kunne framsette krav om det de har rett på. Jeg tror alle er opptatt av at de ordninger og rettigheter som er iverksatt for våre innbyggere, skal bli benyttet slik de er ment, etter intensjonene, og da er det viktig at brukerne vet om dem og ut fra det kan etterspørre det de har rett på. Det er tungt nok å slite med sykdom og funksjonshemninger; derfor må folk slippe å bruke store ressurser på å få det de så klart har rett på. Når vi vet at pasientombudene i flere fylker får inn saker som er knyttet til kommunehelsetjenesten, kan dette klart tyde på at vi står overfor et udekket behov for tjenester. Og som saksordføreren sa, er en samlet komite enig med helseministeren i at ordningen med lovfestet pasientombud i alle fylker bør få fungere en tid før man går videre med en permanent utvidet ordning. I den sammenheng er det også viktig å huske på at en rekke prøveordninger og evalueringer er i gang, og det er faktisk flere enn dem som saksordføreren i sitt innlegg nettopp viste til. I 1999 ble det etablert en 4-årig prøveordning med eldre- og omsorgsombud i noen kommuner. Her forventes det at forsøket skal kunne gi svar på om ombudsordningen kan være et talerør for brukerne og sikre deres rettigheter også i slike sammenhenger. La meg også nevne at Sosial- og helsedepartementet finansierer et forsøk med brukerkontor i Oslo med formål å ivareta den enkelte bruker i forhold til det offentlige hjelpeapparat innenfor helse- og sosialtjenester, trygd og arbeid. Som en oppfølging av St. meld. nr. 8 for 1998-99, Om handlingsplan for funksjonshemma 1998-2001, er det etablert et 3-årig prosjekt med brukerveiledning, og det er etablert veiledningskontorer flere plasser i landet. Her gis det veiledning og råd om bl.a. trygdeytelser, hjelpemidler, sosialtjenester, helsetjenester, pasientrettigheter, bolig, arbeid, transport mv. I tillegg har flere kommuner på eget initiativ etablert ombudsordninger for å arbeide for at det i den kommunale forvaltning ikke blir gjort urett mot kommunens innbyggere i saker som omhandler kommunens velferdsoppgaver – herunder pleie- og omsorgstjenester. Dette viser at det skjer mye på dette området. Det er derfor nødvendig å se hvordan disse ordningene fungerer, før man iverksetter nye ordninger. Jeg er tilfreds med at et flertall i komiteen, inklusiv forslagsstillerne, deler denne oppfatningen, og ber om at Regjeringen på en egnet måte må komme fram med en sak som viser resultatene fra de pågående forsøkene.