trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-11-19:
Denne saka er jo ikkje ny. Dette har vore ei sak som har gått føre seg og vore debattert tidlegare, og i VG den 9. februar 2012 kunne ein lese bl.a. Ivar Kristiansen uttale veldig tydeleg at dette er folk som er i ein spesiell situasjon, me må gi dei vern, om det så skulle skje i Noreg. Dåverande leiar i forsvarskomiteen sa at Forsvaret måtte vere med og finne løysingar på dette, saman med andre instansar. Meiner forsvarsministeren framleis at Forsvaret har eit ansvar i denne saka, at dette ikkje berre kan sjåast på som innvandringspolitikk, men at det er folk som har risikert liv og helse for det norske forsvaret, og at me dermed har eit spesielt ansvar for dei, utover det som følgjer av reint innvandringspolitiske omsyn?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-11-19:
Me har ein dyktig forsvarsminister. Det er eg samd i. Ho er òg dyktig med ord og framstiller det som slett ikkje er nokon gigantisk vekst, som nettopp det. Ho er òg flink til å dekkje over det som er akutt – det vert ikkje nemnt. Forsvaret har jo ein langtidsplan og årlege krav til intern effektivisering. Under høyringa om forsvarsbudsjettet vart det veldig sterkt påpeikt at regjeringa sitt ytterlegare kutt gjer at Forsvaret har eit dobbelt krav til intern effektivisering neste år. Det vart òg tydeleg understreka i høyringa at budsjettet er utilstrekkeleg på fleire område. Det tek Senterpartiet konsekvensen av: Me har lagt inn 130 mill. kr meir i vårt alternative budsjett. Men det som forundrar meg – etter dei sterke utsegnene som statsråden hadde før valet og i førre periode – er korleis ho då kan leggje fram eit forsvarsbudsjett der ho doblar kravet til intern effektivisering, og ikkje i staden legg inn dei milliardane som det vart forventa at ho skulle gjere.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg tar et sitat: «Før et eventuelt nedsalg i Kongsberg må det utredes om det kreves tilpasninger i nasjonal sikkerhetslovgivning for å ivareta hensynet til vår nasjonale sikkerhet. En vurdering av forsknings- og utviklingsmessige forhold i forsvarssektoren vil også være en naturlig del rundt vurderingen av nasjonal sikkerhet.» Det var svaret til forsvarsministeren på et skriftlig spørsmål fra Laila Gustavsen her i høst. Men det står jo ikke et eneste ord i eierskapsmeldingen om dette. Hvor har da forsvarsministeren vært, med tanke på den planen som ligger i forhold til eierskapsmeldingen? Hva slags plan er det for å utrede her – når har den jobben startet, når skal den begynne, når skal den være ferdig? Og det er merkelig, uansett om man ikke skal bruke fullmakten, å be om en fullmakt før man gjør den jobben i forkant.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-11-19:
Ikke til forkleinelse for kunnskapsministeren, men jeg vil gjerne følge opp med statsråd Horne. Mange av de undersøkelsene vi nå har hatt om det å prøve ut gratis kjernetid, viser at det fungerer veldig godt for barn. Barn har godt av å være i barnehage, spesielt de barna som kanskje ikke har så mange vekttall med seg hjemmefra. Sist jeg sjekket med Oslo, har de som reiser rundt til familier og sier at det er lurt at barna er i barnehage, altså driver en aktiv rekrutteringspolitikk, ennå ikke opplevd at det er noen familier som sier at nei, det vil de ikke. Så mange ser at dette er viktig. Vi ser likevel at vi ikke får noe høyere yrkesdeltakelse hos de foreldrene som får dette tilbudet. Skal folk komme seg ut av fattigdomsfella, er det å få mammaer og pappaer i jobb en ganske viktig del av det. Det skulle jo en barnehageplass bidra til. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva tenker hun om tiltak for å få disse ut i jobb?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Takk for spørsmålet. Jeg deler representanten Trine Skei Grandes bekymring for at den siste rapporten, som vi også fikk, viste helt klart at det ikke har hatt effekt på foreldrenes arbeidsdeltakelse eller at de kommer seg ut i utdanning. Det er jo noe av det som er viktig, spesielt for personer med innvandrerbakgrunn, at de også deltar i arbeidslivet eller får seg en utdanning som gjør dem selvforsørgende og er med på å bekjempe barnefattigdom. Jeg er veldig glad for at vi i samarbeid med både Venstre og Kristelig Folkeparti i revidert nasjonalbudsjett klarte å øke tilskuddet til gratis kjernetid, men også la inn et punkt om at det skal være en aktivitetsplikt. I den satsingen som kom på plass både i Drammen, Bergen og Oslo fra i høst av, ligger det klare føringer om aktivitetsplikt, at de kommunene må arbeide for å få foreldrene ut i en aktivitet. Det kan være arbeidstrening, det kan være grunnskoleutdanning, eller det kan være foreldreveiledningskurs.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Jeg tror det er viktig å ha to tanker i hodet samtidig. Vi skal jobbe med en god integreringspolitikk, samtidig som vi skal ha god opplæring og fokusere på barnehager for minoritetsbarn. Flere har vært inne på kontantstøtte, også kunnskapsministeren. Kontantstøtte er en ordning som gjelder for barn opp til to år. Det er altså ikke for fireåringer og femåringer. Det er gledelig å se at 72 pst. av alle toåringer i landet med minoritetsbakgrunn er i barnehage i dag. Vi ønsker å øke det tallet. Så må det være lov til, også for familier med innvandrerbakgrunn, å velge kontantstøtte, velge å være hjemme litt lenger med barna sine. Men jeg registrerer også at Arbeiderpartiet nå har innsett at kontantstøtte kan være viktig for familiene for å få større fleksibilitet. Jeg tror at med to tanker i hodet samtidig klarer vi å kombinere gratis kjernetid og kontantstøtte for de familiene som trenger det.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Nå skal jeg ta med meg rapporten, lese den nøye og gå gjennom de tiltakene som viser positive resultater, og de som ikke har hatt noen effekt. Det er sånn som alle gjør når man får en rapport. Da må man kunne ta kunnskapen man får, med seg i det videre arbeidet. Så skal jeg komme tilbake til Stortinget når regjeringen har konkludert om den videre oppfølgingen av forsøket med gratis kjernetid. Det som er gledelig – det har jeg ingen problemer med å si – er at dette har hatt effekt. Det har hatt effekt på minoritetsbarn ved at de har lært seg norsk og står bedre rustet når de begynner på skolen. Rapporten viser også helt klart at det ikke har hatt den samme effekten på etnisk norske barn. Jeg er også veldig glad for at rapporten viser at foreldrene har fått større tillit til barnehagen. De ser også verdien av å lære barna sine norsk mye tidligere – noe som er gledelig. Jeg er også veldig glad for at vi nå har utvidet og målrettet ordningen med gratis kjernetid i Bergen og i Drammen til å gjelde treåringer og til å gjelde alle barn. Så får vi se på rapporten og resultatet videre.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Mitt oppfølgingsspørsmål går også til statsråd Horne. Det kan være krevende av og til å gjenkjenne Fremskrittspartiet fra opposisjon til posisjon, og det gjelder for så vidt også spørsmålet om gratis kjernetid. Siv Jensen sa da den rød-grønne regjeringen lanserte ordningen: Jeg er imot at befolkningsgrupper skal særbehandles, og kan ikke begripe at regjeringen går inn for dette. Dette er jo nok et eksempel på at Fremskrittspartiet er politikkens utgave av Extreme Makeover, men la meg i dette tilfellet være raus nok til å rose statsråden for at hun har tatt kunnskapen til seg og har lyst til å fortsette med gratis kjernetid. Statsråden snakket om viktigheten av at disse foreldrene er ute i jobb, og vil innføre aktivitetsplikt. Men paradokset er jo at samtidig vil regjeringen utvide og øke kontantstøtten, som betaler de samme foreldrene for å ikke jobbe og ikke sende ungene i barnehagen. Tror statsråd Horne at det hadde vært en fordel i integreringspolitikken om tiltakene regjeringen innfører, henger sammen og bygger opp under hverandre, og ikke det motsatte?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-19:
Det skal eg gjere, og eg skal framleis halde meg til barne- og likestillingsministeren. Rapporten som no er lagd fram, er ei sjeldan suksessfull beskriving av eit tiltak for å treffe det som var hovudmålet for tiltaket, nemleg at fleire born skulle gå i barnehage, og at det over tid skulle ha effekt over i skulegang. Det står òg i avisa at det ikkje hadde vore mogleg å plukke ut akkurat dei borna som ikkje hadde gått i barnehage, viss ein ikkje hadde hatt gratis kjernetid. Så diskuterer ein ulike måtar å vidareføre det på: å ta det ned til to–treåringar, å gjere det tilgjengeleg for alle, eller rette det inn mot nokre grupper. Det statsråden har bite seg merke i, er ideen som vert diskutert i eit avsnitt om å rette det spesielt inn mot innvandrarfamiliar, og som ho ifølge Aftenposten er open for. Eg må seie at det er ei overrasking å høyre Framstegspartiet seie det. Er det aktuell politikk for Framstegspartiet og regjeringa å innføre gratis kjernetid som berre går til dei i eit område som har innvandrarbakgrunn, og ikkje til andre som kan trenge det i same området?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-19:
Lat meg presisere at eg ikkje spør om dei justispolitiske sidene ved saka. I svar til meg tidlegare har forsvarsministeren skrive om desse tolkane: «Arbeidskontrakten og gjeldende reguleringer legger til grunn at lokalt ansatte ikke skal uniformeres, permanent bevæpnes, eller anses som medlemmer av Norges væpnede styrker. Disse grunnleggende forholdene taler imot å inkludere lokalt ansatte under begrepet veteraner.» Det vi spør om her, dreier seg om opptil 26 enkeltpersonar som ifølgje Veteranforbundet, ein del bildemateriale og offentleg debatt ofte har vore uniformerte, ofte har vore væpna, og dei vert omtalte som kollegaer og veteranar av Veteranforbundet i fleire møte og samtalar med oss. Mitt spørsmål vert då: Tek Veteranforbundet feil når dei seier at denne vesle gruppa, ikkje andre enn desse, er veteranar og har vore væpna og gått i uniform ei rekkje gonger?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-19:
Lat meg på vegner av meg sjølv og SV seie at eg eigentleg er lykkeleg for at Høgre ikkje følgjer opp sine opposisjonsbudsjett i regjering når det gjeld Forsvaret. Det er berre synd at dei pengane som då vert frigjorde ved at dei ikkje ligg på det same nivået, vert brukte så dårleg i resten av budsjettet. Eg skal spørje om ein bitte liten del av dette budsjettet, nemleg forsking på ekstremisme – noko som både forsvarsministeren og justisministeren har eit ansvar for, og som ikkje vart prioritert i det førre budsjettet – nærare bestemt forsking på høgreekstremisme. FFI bygde opp eit miljø etter 22. juli for slik forsking på si eiga grunnløyving, og det har fått stor merksemd at det er nødvendig å gjere meir. Men det har ikkje utløyst ressursar, verken i handlingsplanen som kom tidlegare i år, eller no i budsjettet. Vil forsvarsministeren, gjerne saman med justisministeren, ta eit konkret initiativ for å sikre at vi får eit levedyktig miljø for forsking på høgreekstremisme i Noreg, og at det følgjer ressursar med det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-19:
Norge har ansvar for å ivareta Forsvarets personell før, under og etter oppdrag. Det innebærer å gi beskyttelse også til personell som ikke er norske, men som har tjenestegjort for Forsvaret og politiet i farlige oppdrag. I Afghanistan har Forsvaret ansatt en rekke kamptolker som har tjenestegjort i første linje sammen med norske soldater, og som har vært eksponert for samme – om ikke større – risiko som norske medsoldater. Veteranforbundet SIOPS hevder at de 26 kamptolkene som Norge har benyttet seg av i Afghanistan, er i livsfare og kan være en sikkerhetsrisiko der de er. I svar til SV skriver statsråden at Norge har et åpenbart ansvar for personell. På tross av disse advarslene og det vi nå vet om sikkerhetssituasjonen i Afghanistan, foretar forsvarsministeren seg ingenting. Dette handler ikke om norsk innvandringspolitikk, men om hvorvidt det norske forsvaret beskytter mennesker som våre styrker er totalt avhengige av, og som på grunn av det har blitt satt i livsfare. Italia har, etter det jeg har fått opplyst fra Veteranforbundet, nå besluttet å hente 112 av kamptolkene til Italia. Det er nok nødvendig å gjøre også for Norge. Men i og med at forsvarsministeren hittil ikke har villet løse dette spørsmålet, er mitt spørsmål til forsvarsministeren om hun kan garantere at de 26 kamptolkene er i sikkerhet der de er nå?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-19:
Jeg må si jeg er skuffet over at forsvarsministeren ikke ser at dette er et ansvar for forsvarsministeren, og ikke er ordinær norsk asyl- og flyktningpolitikk. I svar til SV på skriftlig spørsmål om saken sa forsvarsministeren at disse kamptolkene ikke er å regne som norske veteraner, bl.a. fordi lokalt ansatte ikke skal gå i uniform, være permanent bevæpnet, mens Veteranforbundet SIOPS bekrefter at kamptolkene har gått i uniform, og det foreligger en rekke bilder som viser både uniformering og bevæpning av disse kamptolkene. Det betyr at de er i en helt annen situasjon enn det forsvarsministeren tydeligvis tar inn over seg. Vil forsvarsministeren vurdere sakene på nytt ut fra realitetene i felten som disse veteranene dokumenterer, og ut fra bildene og annet stoff som dokumenterer at disse kamptolkene faktisk har både båret uniform og vært bevæpnet?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Det er godt at forsvarsministeren skal gå igjennom rutinene med sikte på soldater vi sender til nye operasjoner. Jeg er også enig i at det skal være en individuell behandling, og at det skal foretas av justismyndighetene. Men spørsmålene er: Er forsvarsministeren sikker på at alle som har jobbet for oss, har fått anledning til å søke? Og vil det gjøres en ny vurdering av saker som tidligere er avvist, dersom det viser seg at sikkerhetssituasjonen for den enkelte har blitt forverret?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren: I åtte år har Høyre ved enhver anledning kritisert forsvarsbudsjettet for å være for lavt. «Vi er villige til å betale for regjeringas beslutninger i motsetning til dem selv.» Dette sa forsvarsministeren før valget, mens hun var leder av utenriks- og forsvarskomiteen – og i opposisjon – og hun understreket videre at Høyre hadde foreslått økninger i størrelsesorden 3,2 mrd. kr. Det bidro jo til å skape en del forventninger til hva Høyre ville levere når de kom i regjering. Vi har en dyktig forsvarsminister. Det er bare så synd at hun taper kampen om budsjettkronene – for det er skattekutt som er det aller viktigste for denne regjeringa. Jeg mener at den sikkerhetspolitiske situasjonen tilsier en helt annen prioritering av Forsvaret. Høyre leverer ikke denne gangen et forsvarsbudsjett i samsvar med ambisjonene i langtidsplanen. Det gjorde de heller ikke forrige gang Høyre satt i regjering, og heller ikke nå. Mitt spørsmål er: Hvorfor er aldri Høyre villig til å betale for Forsvaret når partiet er i regjering, og er forsvarsministeren fornøyd med å legge fram et budsjett som ligger langt under det nivået hun lovet mens hun satt på Stortinget?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Ved hver eneste anledning der Stortinget skulle vedta forsvarsbudsjett, foreslo forsvarsministeren, mens hun satt der, en stor økning – 600 mill. kr. Det er jo skapt en del forventninger. Så er det slik at Høyre alltid har vært misfornøyd med Arbeiderpartiets forsvarsbudsjett, men forskjellen på Arbeiderpartiet og Høyre er at vi gjør det samme i opposisjon og i posisjon. Det er det Høyre systematisk ikke gjør, for når det kommer til stykket, er det skattekutt som prioriteres fra Høyre. Hvorfor er det alltid slik at forsvarsbudsjettet ikke prioriteres når Høyre sitter i regjering? Og hvor er egentlig samsvaret mellom det statsråden sa og gikk til valg på i opposisjon, og det som hun nå konkret leverer? Det har vi ikke fått svar på.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«Statsministeren sier at hun «går fra dialog til handling i nord». Er det slik å forstå at statsministeren mener at den tidligere nordområdesatsinga var preget av dialog og lite handling, og hva er det i tilfelle som underbygger påstanden om mer handlekraft i nord?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Når jeg stiller spørsmålet sånn, er det jo på grunn av Høyres offensive slagord: Fra dialog til handling. Det underbygger på en måte at det før bare var samtaler, mens nå er det virkelig handlekraft. Så mitt spørsmål er: Ligger det noen kritikk av den tidligere regjeringa i dette slagordet, at før var det bare dialog, mens nå er det virkelig ny handling? Vi ser jo det som blir presentert, fire nye tiltak. Det er fine tiltak, men de signaliserer ikke akkurat noen ny handlekraft. Ligger det i dette slagordet noen realitet – at det tidligere var for mye dialog, og at det nå har kommet handlekraft inn i Utenriksdepartementet?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Handler den nåværende utenriksministeren mer offensivt enn det de tidligere utenriksministrene de siste åtte årene gjorde? Grunnen til at jeg stiller spørsmålet, er at det framstår ganske offensivt i det offentlige rom å si at nå går vi fra ord til handling, nå går vi fra dialog til handling. Det framstår jo som en kritikk av det som har vært før. Mener utenriksministeren selv at det nå virkelig har blitt en helt ny offensiv, i motsetning til det som var tilfellet mens Arbeiderpartiet styrte Utenriksdepartementet?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg er litt forvirret nå. Selvsagt er det en økning i forsvarsbudsjettet. Det skulle jo bare mangle. Det er heller ingen som har bestridt det. Det er en økning i forsvarsbudsjettet, og det er det også lagt opp til i langtidsplanen for forsvarssektoren. Men med det forslaget til forsvarsbudsjett som nå er lagt fram, er økningen for liten til å følge opp nivået i langtidsplanen, som Høyre og den nåværende forsvarsministeren i forrige periode sa var altfor lite. Forsvaret og langtidsplanen var underfinansiert, fikk vi høre i en rekke debatter her i salen. Bevilgningene var for små, og det var ikke samsvar mellom ambisjoner og bevilgninger, fikk vi høre. Ja, det er en økning i forsvarsbudsjettet. Det er ikke oppe til diskusjon her i dag, men økningen er ikke nok til å følge opp nivået på langtidsplanen, som Høyre sa – før valget – var altfor lavt. Spørsmålet mitt er rett og slett: Har forsvarsministeren skiftet mening? Er Forsvaret underfinansiert, eller er det ikke underfinansiert?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«Planlegging av ny riksveg 22 over Glomma i Fet i Akershus er i gang. Dagens bru har for dårlig kapasitet, og det er i dag lange bilkøer og store trafikale problemer. Ny Glomma-kryssing er omtalt i Nasjonal transportplan 2014–2023. Hvordan er framdriften på planleggingen av ny Glomma-kryssing, og når ser en for seg at utbygging av prosjektet kan starte opp?»
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Takk til samferdselsministeren for svaret. Jeg tror både samferdselsministeren og undertegnede er utålmodige med tanke på å få bygd ny Glomma-kryssing. Arbeiderpartiets lokale folkevalgte er det, og Fremskrittspartiets lokale folkevalgte er det, og muligens med unntak fra SV er det både i de aktuelle kommunene og i Akershus lokalt bred tilslutning til at dette er et påkrevd prosjekt. Dagens Fetsund bru er flaskehals nr. én i vegnettet på Romerike. Dagens køer er et stort problem for østre deler av Romerike, men også for deler av Hedmark og Østfold, som bruker denne forbindelsen inn til Lillestrøm og Oslo-området. Jeg har tidligere registrert at statssekretær Hoksrud har vært ute og signalisert når vegen skal bli ferdig, og det har vært litt andre årstall enn Vegvesenet har opplyst om. Historie er historie, nå får vi se framover. Hvis det nå er slik statsråden sa, at det vil være mulig å få bygd vegen i 2024, er det altså ti år til. Er det mulig å få gjort det tidligere?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg må si at jeg likte samferdselsministeren i det første svaret, men så klarte han ikke å holde seg lenger. Jeg synes det er synd at vi har en samferdselsminister som oppfatter nærmest alle spørsmål som blir stilt, som kritikk mot nåværende regjering. Jeg har ikke kritisert nåværende regjering for arbeidet med ny Glomma-kryssing i det hele tatt – jeg er opptatt av å finne løsninger. Det var en milepæl da vi fikk det inn i Nasjonal transportplan. Prosjektet ble omtalt – fra ikke å være et prosjekt – og dermed startet også planarbeidet, som statsråden også sa. Det er nå i godt gjenge lokalt, iallfall første fase. Jeg er opptatt av å finne løsninger, opptatt av å se framover. Ti år fram i tid er ganske lenge. Spørsmålet mitt er rett og slett: Er det praktisk mulig å kunne få bygd vegen tidligere enn om ti år, og kunne samferdselsministeren kommet med et løfte til dem som faktisk sitter timevis i kø hver eneste dag?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-19:
Det er riktig at det er et økt budsjett, men det er først og fremst en økning på det som er investeringer i nytt materiell. Vi har tidligere erfaring med at vi har anskaffet fregatter hvor én har blitt liggende som delelager for de andre, etter at de er anskaffet. Det er en problemstilling at vi investerer for mye, uten å følge opp på driftssiden og bygge opp en logistikk omkring de store investeringene vi gjør. Dette er også – etter Venstres mening – definitivt en risiko når vi ser på kampflyprogrammet. Det er en risiko for at vi også der investerer, og at flyene blir stående i hangaren når de først kommer. Mitt spørsmål blir da: Er forsvarsministeren enig i at vi må bygge opp en mye bedre balanse mellom det som er investeringer vi gjør, og det å bygge opp med nok utdannet personell og en logistikk omkring de store investeringene?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Mitt spørsmål til kunnskapsministeren er: «I rapporten Nordkloden slår regjeringen fast at Norge skal være ledende på kunnskap om nord, for nord og i nord. Kunnskapsinstitusjonene i nord gir oss grunnlaget for å omgjøre kunnskap og ressurser til arbeidsplasser og verdiskaping. Universitetet i Nordland er ledende innen havbrukskunnskap. I havbruksnæringa har vi fortrinn til økt verdiskaping. Vi har Høgskolen i Narvik med sitt teknologimiljø som er viktig for utvikling av leverandørindustrien. Hvorfor er de to institusjonene knapt nok nevnt i regjeringens nordområdepolitikk?»
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker for svaret. Dette med nærhet er det ingen tvil om har stor betydning. Vi vet at kunnskapsmiljøene i nord spiller en viktig rolle – gjennom både forskning og, ikke minst, rekruttering til næringslivet. Utviklingen av havbruksnæringen er kanskje det beste bildet på det, fordi det har skjedd nettopp i samspillet mellom næring og kunnskapsmiljø. Rapporten Framtid i nord, som regjeringen mottok i april – rett nok initiert av vår regjering – viser til at økt satsing på FoU og utdanning er det virkemiddelet som gir størst utslag når det gjelder økt verdiskaping i havbruksnæringen. I Nordland har vi det jeg velger å kalle havbruksuniversitetet. Når vi ser at det eneste tiltaket i regjeringens nordområdestrategi er at man tar sikte på å legge fram en stortingsmelding, må jeg igjen spørre om kunnskapsministeren kan forklare regjeringens manglende satsing og fokusering på kunnskapssektoren i Norges største havbruksfylke, Nordland.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg synes godt man kan forvente at stortingsrepresentanter leser det som kommer fra regjeringen. Vi gjør det. Derfor var det med stor forventning vi så fram til regjeringens nordområdestrategi. Vi er fornøyd med den fantastiske oppsummeringen av den gode politikken som er blitt ført fram til nå. Forventningen om nye tiltak var stor. Man trengte ikke å bruke mye energi på å lese om tiltakene – de var dessverre få. Nettopp det jeg pekte på, tilgangen til arbeidskraft med rett kompetanse, er avgjørende også for næringslivet i nord. Når vi vet sammenhengen mellom nærhet til utdanningsinstitusjonene og det å få slik arbeidskraft i nord, er det vi stiller spørsmål. La oss ta teknologiutdanningen og teknologifagene i Narvik – som det neste spørsmålet handler om – knyttet til utvikling av petroleumsnæringen og mineralnæringen, som regjeringen peker på. Det at man utdanner folk i nord, gir jo også mulighet til verdiskaping og aktivitet i disse næringene. Ser ikke regjeringen denne sammenhengen?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Kunnskapsministeren har en lang økt i salen i dag, og jeg tillater meg å stille ett spørsmål til: «Ved noen høyskoler og videregående skoler i fylker som Oslo, Østfold og Telemark har det oppstått konflikter rundt bruk av heldekkende plagg som niqab og burka. Til nå er det skoleeier lokalt som har grepet inn og bestemt at slike plagg ikke kan brukes, fordi det gjør det vanskelig å kommunisere i undervisningen. Hva mener statsråden om behovet og muligheten for å skape nasjonale regler og retningslinjer for dette, slik at vi ikke stadig får flere lokale konflikter som må håndteres av den enkelte skoleeier alene?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker statsråden for et veldig positivt svar. Jeg synes utdypingen av at det angår læringsmiljøet til alle på disse skolene, universitetene og høyskolene, er viktig, for det er jo kvaliteten i kommunikasjonen som rammes f.eks. i et klasserom hvis man ikke kan se ansiktet og ikke ha en god kommunikasjon. Det rammer selvsagt også integrering og muligheten til å komme ut i arbeid etter utdanning hvis man kler seg sånn. Vi kjenner også til at det i muslimske land som Emiratene er tilsvarende regler, om at man ikke kan bruke heldekkende plagg på universiteter og offentlige arbeidsplasser osv. Men det jeg vil spørre om, er om statsråden kan tenke mer over og utdype, ut fra en så klar holdning som statsråden har, hvorfor det ikke er bedre å ha en generell regel som angår alle undervisningssituasjoner – alle skoler, høyskoler og universiteter – slik at man kan ha en felles tilnærming og slippe at dette blir et problem gang på gang på de forskjellige steder.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker også for den utdypingen. Jeg vil bare si at det jeg opplever i det nærmiljøet jeg kjenner, er at det at det er en åpning for å bruke heldekkende plagg som niqab og burka, gir rom for et press på jenter fra radikale islamistiske miljøer og konservative islamistiske miljøer. Jeg tør påstå at det er langt flere som utsettes for det presset enn de som vil stå fram for å si at dette er frivillig bruk, som det er noen ytterst få som har sagt. Derfor tror jeg en klarere regel om hva man har å holde seg til i utdanningssystemet i Norge, ville gi de jentene som utsettes for dette presset, mye støtte, fordi man slipper hele den tilnærmingen og slipper å ha den løpende diskusjonen. Jeg forstår innvendingene statsråden kommer med, men jeg viser til dommen i Den europeiske menneskerettighetsdomstolen som sier at dette ikke er diskriminerende, og at hensynet til å leve sammen, integreres, ha dialog og kommunikasjon er overordnet. At domstolen sier det, gir oss nye impulser til diskusjonen. Jeg vil bare oppfordre til at vi har en løpende vurdering av dette, for jeg oppfatter det som en reell problemstilling i en del nærmiljøer.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
: «Høyre og Fremskrittspartiet har gjennom 8 år i opposisjon kritisert nordområdesatsingen til Stoltenberg II-regjeringen, og etterlyst mer handling. I forbindelse med framleggelsen av «Nordkloden» har statsministeren uttalt at «konkretiseringen kommer i budsjettet». Kan statsministeren svare på hvor i budsjettet den konkrete satsingen ligger, ut over det som var igangsatt av Stoltenberg II-regjeringen?»
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg merker meg at statsministeren ikke kan svare på hvor i budsjettet konkretiseringen ligger, men jeg er veldig glad for at utenriksministeren stiller opp. Jeg er også veldig glad for at regjeringen viderefører de mål og visjoner som Stoltenberg II-regjeringen hadde for nordområdesatsingen. Jeg er glad de er enige med oss i mye av virkelighetsbeskrivelsen, og jeg takker også for anerkjennelsen av de resultatene som er kommet under den rød-grønne regjeringen. Det svaret fra utenriksministeren imidlertid viser, er at det er ikke noe taktskifte på gang fra den nye regjeringen – tvert imot. Jeg vil si at fra Arbeiderpartiets side er vi glade for de pengene som kommer til f.eks. isbjørntelling og mineralkartlegging. Men da Høyre i fjor meldte i Troms Folkeblad at Høyre vil satse mer på det nordnorske næringslivet enn andre partier hittil har våget å snakke om, er ikke det noe som er fulgt opp i budsjettet som er lagt fram. Der ligger det kutt i reiselivssatsing, marint verdiskapingsprogram, Copernicus og bredbåndsatsing for å nevne noe. Så jeg gjentar spørsmålet: Hvor i budsjettet er Høyres lenge varslede satsing på næringslivet i nord?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Det er interessant å diskutere metodikk, men det er enda mer interessant å diskutere politikk og hva slags prioriteringer man gjør for de neste årene. Vi er enige i det meste som ligger i budsjettet, men vi etterlyser den satsingen som Høyre varslet i opposisjon. Når regjeringen og utenriksministeren her sier at man bruker en halv milliard kroner mer til neste år, er jo spørsmålet: Hva er det til? Det er til isgående forskningsfartøy, det er til det nye MH-bygget i Tromsø og det er til sykehus i Kirkenes, i hovedsak – satsinger som vi er enige i, men som ble igangsatt av den rød-grønne regjeringen. På næringslivssiden ligger det i pluss, men det er flere minus enn pluss, så satsingen på næringsliv i nord går i minus med den nye regjeringen. Jeg har også lagt merke til at da Erna Solberg var i Finnmark for å presentere satsingen, sa hun at særordningenes tid er over i Finnmark. Da lurer jeg på: Hva slags ordninger er det regjeringen sikter til, og når skal de fjernes?
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Det er en styrke for Norge at det er bred enighet om hovedlinjene i nordområdepolitikken. Slik har det vært siden daværende utenriksminister Petersen la frem den første stortingsmeldingen Muligheter og utfordringer i nord i 2005. Det viktige nordområdearbeidet ble videreutviklet av Stoltenberg II-regjeringen. Da stortingsmeldingen Nordområdene – visjon og virkemidler ble behandlet i 2012, ga Høyre og Fremskrittspartiet tilslutning til retningen. Regjeringen prioriterer å videreføre satsinger som det har vært bred enighet om. Dette gjelder bl.a. geologisk kartlegging i nord, som er tilgodesett med 60 mill. kr i budsjettet, og mineralkartlegging gjennom NGU med 20 mill. kr – to satsinger som skal legge til rette for ytterligere vekst i nord. Vår ambisjon er å gjøre nordområdene til en av landets mest skapende og bærekraftige regioner. Som det fremkom i debatten tidligere her i dag også, er veksten nå faktisk høyere i nord enn i resten av landet, og det er slik at vi står her i Stortinget og ser nordover, og ikke lenger slik at man står i nord og ser ned til Stortinget. Det er et taktskifte som vi må videreføre gjennom offensive tiltak. Derfor har regjeringen satt av 150 mill. kr til næringslivsprosjekter i perioden 2014–2019. Vi slår sammen Utenriksdepartementets tilskuddsordninger for nordområdene og oppretter Arktis 2030 for å realisere samarbeidsprosjekter i hele det sirkumpolære Arktis. Styrket miljøvern, sjøsikkerhet, rednings- og oljevernberedskap er avgjørende i nord. Regjeringen har foreslått å bevilge 9,6 mill. kr til helikopterberedskapen på Bardufoss. Vi vil etablere en oljevernbase i Lofoten/Vesterålen og foreslår å bevilge 40 mill. kr til dette i 2015. Samlet foreslår regjeringen i budsjettet for 2015 en satsing på 2,9 mrd. kr. Det er en økning på vel en halv milliard, 574 mill. kr, fra i fjor. Ikke alle tiltak kommer inn på denne listen. Et eksempel på dette er det norske nordområdediplomatiet og samarbeid f.eks. innen Arktisk råd. Et annet eksempel er arbeid vi har igangsatt for å effektivisere nasjonale planprosesser som kan tilrettelegge for næringsutvikling. Ikke minst er det mange av samferdselstiltakene som ikke er med. Regjeringen forsterker og forserer arbeidet på vei og jernbane i nord. Vi utarbeider strategier for grensekryssende forbindelser og følger opp Barents transportplan. Det å redusere transportkostnadene er et viktig initiativ for å øke konkurransedyktigheten og avstandsulempene i nord. I så måte mener jeg at utbedringen av E6 i de kommende årene, slik at reisetiden kortes ned med 60 minutter, er helt avgjørende.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Denne regjeringen har fulgt den samme metodikken når det gjelder å samle nordområdetiltakene og å tallfeste dem. Jeg mener at den tallfestingen har sine svakheter. Som jeg bl.a. viste til, tar man ikke med f.eks. samferdselssatsingen. Men basert på den metodikken som Stoltenberg II-regjeringen brukte, er det i 2015 en satsing på nesten 3 mrd. kr – 2,9 mrd. kr. Det er en økning på vel en halv milliard kroner, altså en dobbelt så stor økning som det den rød-grønne regjeringen fikk til i sitt budsjettforslag for inneværende år. Under den satsingen er det viktige tiltak som jeg har nevnt, som jeg synes er vesentlige for utvikling i nord. I tillegg er det ting som ikke tallfestes. Jeg synes f.eks. regjeringens arbeid nå med å opprette en miljøbase i Lofoten og Vesterålen er vesentlig, og det at man nå åpner for olje- og gassleting i Barentshavet sørøst for første gang siden på 1990-tallet, vil f.eks. skape flere arbeidsplasser og muligheter for leverandørindustrien.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Som jeg sa innledningsvis, synes jeg det er bra at det er en bred enighet om nordområdesatsingen. I tillegg til at det er en næringslivssatsing i nord når det gjelder arbeidsplasser, utvikling av mineralnæringen, oppdrettsnæringen, og olje- og gassnæringen på miljøets premisser, er det vårt viktigste internasjonale satsingsområde. Vi har havområder som er seks ganger større enn våre landområder. Den tevlingen som representanten nå legger opp til, er jeg ikke så sikker på om jeg skal delta i, men tallenes tale er klar. Vi har brukt den samme metodikken som den tidligere regjeringen, og det ligger en satsing på over en halv milliard kroner ekstra. Jeg synes ikke det er ufornuftig å ta inn sykehussatsingen. Det er faktisk viktig med helseinstitusjoner i nord. Det er viktig å ta inn helikopterbaser som går på søk og redning. Jeg mener at det er en god nordområdeprofil i regjeringens budsjett, og det kan også tallfestes.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Jeg tror jeg må gjenta noe av det jeg sa i den forrige runden, og håper representanten bærer over med meg på grunn av det. Men som jeg sa – og understreker – har det vært tverrpolitisk enighet i nordområdepolitikken. Mye godt arbeid er gjort, det er jeg den første til å understreke. Vi konkretiserer nå nordområdepolitikken innenfor prioriterte områder som næringsliv, kunnskap, infrastruktur, beredskap, miljø og internasjonalt samarbeid. Dette gjør vi på følgende måter: Vi tilrettelegger for gründerkraften som finnes i nord. Regjeringen utarbeider nå en helhetlig strategi for vekst og verdiskaping i de maritime næringene. Vi vil forbedre verdiskaping i sjømatindustrien gjennom en stortingsmelding og et lovforslag høsten 2015. Det er fortsatt økt potensial for oppdrett i nord. Vi bygger infrastruktur. Regjeringen har økt den statlige rammen for veiprosjekter i nord ut over Nasjonal transportplan for 2014–2023, f.eks. E6 vest for Alta og E6 Helgeland nord. Vi har bevilget midler til E105 mellom Kirkenes og grensen til Russland slik at den blir tidligere ferdig. Vi bygger årlig ned fem–ti grensehindre mellom de nordiske landene for å bidra til arbeidskraftmobilitet. Grensehinderrådet under Nordisk ministerråd arbeider med å redusere saksbehandlingstiden innen trygdeområdet i EU. Det er også slik at regjeringen har initiert et prøveprosjekt med samordning av statlige innsigelser, og dette er allerede i gang hos seks fylkesmenn, hvor bl.a. Nordland deltar. Vi har et godt utgangspunkt for å realisere det potensialet som finnes for vekst og utvikling i Nord-Norge og for Norges posisjon i Arktis. Som jeg også nevnte i svaret mitt til representanten Pedersen, er det i tillegg til dette viktig at vi nå åpner for nye leteområder i Barentshavet. Ikke minst er det vesentlig for leverandørindustrien langs Finnmarkskysten, Nordlandskysten og Tromskysten. Det er også slik at vi tar initiativer innenfor dette med kunnskap, utvikling og forskning. Mye av den næringsvirksomheten som vil skje i nord i årene fremover, vil være knyttet til næringer hvor man produserer høyt oppe i verdikjeden, hvor man tilfører mye kunnskap, forskning og utvikling, og det er produkter som tåler det norske kostnadsnivået. Utviklingen i nord er faktisk positiv. Vi ser at det er vekst i arbeidsplasser. Vi ser også at det nå er kritiske clustere som opparbeides, f.eks. innenfor romfartsteknologi. Det senteret vi har på Andøya, kombinert med de clusterne man har i Tromsø og i Narvik, er et av de ledende og positive miljøene globalt.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Jeg merket meg i alle fall, bare noen dager etter at denne regjeringen tiltrådte, at opposisjonen var veldig opptatt av å påpeke det man mente var mangler knyttet til nordområdesatsingen. Jeg synes det er viktig å gi den nye regjeringen en mulighet. Nå har vi fremlagt vårt første budsjett. Som jeg også slo fast i svaret mitt til representanten Pedersen, har vi økt satsingen med en halv milliard kroner til nordområdene, som er dobbelt så mye som det ble lagt opp til i budsjettet for 2014. Men det viktigste her – som jeg også har understreket – er at det er bred enighet om denne nordområdesatsingen. Det vi gjør i nord, henger også veldig nært sammen med vår utenriks- og sikkerhetspolitikk, hvor det også er bred enighet om hovedlinjene, selv om ting utenfor endrer seg. Så dialog er bra, men handling er heller ikke uvesentlig.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Jeg føler at jeg har besvart spørsmålet ved å si at det er bred enighet om hovedlinjene i nordområdepolitikken. Jeg mener at denne regjeringen har fremlagt et offensivt statsbudsjett. Vi øker satsingen på nordområdene. Men det er jo ikke bare snakk om penger. For eksempel er veisatsingen meget positiv og meget avgjørende. Det er ikke engang med i beløpet på 2,9 mrd. kr. Det vi gjør nå innenfor oppdrett, å åpne for nye muligheter innenfor oppdrettsnæringen, det at vi åpner for nye muligheter innenfor mineralnæringen, som har et kjempepotensial i nord, og det at man for første gang siden 1990-tallet nå åpner for letemuligheter i den sørøstlige delen av Barentshavet, er positivt. Men jeg mener det også er positivt at vi kan stå sammen om dette. Vi har alle en sterk interesse av at vi skal lykkes i nord, og jeg synes ikke man skal skape unødvendige skiller. Jeg er i alle fall den siste til å begynne å sette karakterer på min egen innsats her, men jeg mener at vi har fremlagt et godt og offensivt budsjett på disse områdene, som jeg kan stå inne for.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Først vil jeg takke representanten Simensen for å ta opp et meget vesentlig spørsmål – et spørsmål som jeg også diskuterte med utenriksminister Lavrov da han var i Kirkenes for noen uker siden. Vår sikkerhet er avgjørende. Det er i Norges interesse å ha et atomsikkerhetssamarbeid med Russland. Derfor har også statssekretær Glad Pedersen deltatt i den såkalte kommisjonen som ser på dette, nå i høst. Jeg syntes det var riktig å videreføre dette viktige arbeidet med Russland. Det har gitt målbare resultater i over 20 år og trygget befolkningen og miljøet i Norge. Innsatsen anses som en suksess internasjonalt. Norge har valgt å bidra med tiltak på Kola kjernekraftverk som styrker vår egen sikkerhet. Vi har bevisst finansiert sikkerhetstiltak som ikke kan knyttes til forlengelse av Kola-reaktorenes levetid, bl.a. trenings- og opplæringstiltak. Det har vært vesentlig. Antall sikkerhetshendelser på Kola kjernekraftverk har derfor gått betydelig ned siden 1990-tallet, noe som også følger av norsk og nordisk innsats. Russland har en sterk egeninteresse i å beskytte sin befolkning mot atomuhell, noe Lavrov også understreket. Vi har sett en positiv utvikling i både evne og vilje til å bidra til dette på Kola kjernekraftverk. Vårt forhold til Russland er selvsagt preget av situasjonen i Ukraina, men som jeg sa innledningsvis, har vi begge sterke interesser i at atomsikkerhetssamarbeidet fortsetter. Det ble bekreftet under dette atomsikkerhetskommisjonsmøtet. Vi samarbeider fortsatt godt om atomutfordringene, og det skal vi gjøre fremover. Samtidig har vi ulike oppfatninger når det gjelder videre drift av Kola kjernekraftverk. Jeg tok konkret opp med utenriksminister Lavrov situasjonen ved Kola-kraftverket, og han lovte å følge opp saken. Vi har fra norsk side utvetydig understreket at Kola kjernekraftverk bør avvikles, og særlig de to eldste reaktorene. Kola kjernekraftverk består av fire reaktorer. Levetiden for reaktor 3 og 4 ble henholdsvis i fjor og i år forlenget til 2026 og 2039. Disse reaktorene skiller seg lite fra vestlige kraftverk som ble bygd på samme tid. Reaktortypen er i dag i drift i EU-land som Ungarn og Finland. Konsesjonen for de to eldste reaktorene ved kraftverket, reaktor 1 og 2, går ut i 2018 og 2019. Russiske myndigheter har innledet et forprosjekt for å vurdere forlenget levetid til de to eldste reaktorene. Det er viktig å understreke at mange land har forlenget levetiden for gamle reaktorer. Jeg deler likevel representantens bekymring over forlengelsen av levetiden for reaktorene ved Kola kjernekraftverk, og jeg vil fortsette å fremføre det norske synet overfor russiske myndigheter – at sikkerhetsnivået for de eldste reaktorene ikke er tilfredsstillende, og at de bør stenges.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Som jeg understreket i svaret mitt, har vi tatt opp situasjonen rundt Kola-kraftverket – sikkerheten og en eventuell fornyelse av konsesjonen for de to eldste kraftreaktorene – med utenriksminister Lavrov. Min klare anbefaling er at de bør stenges. Når det gjelder Russlands ansvar, har Russland som en av verdens største økonomier, med store olje- og gassinntekter, et selvstendig ansvar for å betale for både sikkerhet, miljø og en oppgradering av sine egne kjernekraftverk. Norge har strukket seg langt sammen med de andre nordiske landene og bidratt – ikke til prosjekter som forlenger levetiden, men til prosjekter som øker sikkerheten, og vi jobber sammen med russiske myndigheter på dette området. Det skal vi, som jeg sa, fortsette med gjennom kommisjonen. Men jeg mener at Russland er i stand til å betale hovedtyngden av dette selv, ikke norske skattebetalere.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Som jeg sa innledningsvis, synes jeg det er veldig bra at dette spørsmålet blir stilt i Stortinget. Det ga meg også en anledning til å vise til samtalen med utenriksminister Lavrov i Kirkenes, hvor jeg tok opp dette spørsmålet, og hvor Lavrov sa at han skulle se på det. Det har vært en god dialog her tidligere. Det var en god dialog også under møtet i atomsikkerhetskommisjonen, hvor statssekretær Glad Pedersen deltok. Jeg mener at vi i dialog med Russland må forsøke å komme til bunns i hva som er planene deres når det gjelder de to eldste kjernekraftreaktorene. Her har Lavrov lovet meg en tilbakemelding. Basert på den tilbakemeldingen bør vi se på hvordan vi mest strategisk kan jobbe vis-à-vis Russland for å påvirke at atomsikkerheten settes høyest, og at disse to reaktorene stenges, som jeg mener vil være det ideelle. Men vi må gjøre det med klokskap og med diplomati, noe jeg tror representanten og jeg er enige om.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Jeg tror det kanskje kan foreligge en misforståelse her, knyttet til formaliteter. Som representanten er klar over, er en strategi – også den som tidligere statsråd Giske utarbeidet – en beskrivelse av den politikken regjeringen fører på et gitt område, og er ikke nødvendigvis forankret gjennom en stortingsmelding. Den strategien som det her henvises til, ble ikke fremmet som en stortingsmelding. Derfor vil strategien – formelt sett – ikke lenger være beskrivende for gjeldende politikk når regjeringen som har fremlagt strategien, fratrer. Jeg mener det er bred enighet om viktigheten av mineralnæringen. Dette er rene formaliteter. Det viktigste er – som også representanten var inne på i sitt spørsmål – hvilken politikk som faktisk føres, og hvilke tiltak som gjennomføres. De fleste beskrivelsene og tiltakene i strategi for mineralnæringen – som tidligere statsråd Giske fremmet – er det bred politisk enighet om. Denne regjeringen vil legge til rette for bærekraftig vekst i mineralnæringen. Vi vil videreføre mineralkartleggingen i Sør-Norge, og vi fortsetter mineralkartleggingen i Nord-Norge utover den perioden som var planlagt av den forrige regjeringen. Vi har intensivert arbeidet med å forenkle og effektivisere beslutningsprosesser knyttet til plan- og bygningsloven, og vi støtter professoratet i mineralteknikk ved NTNU. Videre er vi opptatt av å styrke kapasiteten og kompetansen i Direktoratet for mineralforvaltning. Vi skal finne mineralressursene, og vi skal forvalte dem til beste for samfunnet. Staten tilbyr virkemidler for å supplere markedet. Selv om Innovasjon Norges virkemidler skulle bli små for enkelte mineralprosjekter, kan slike bidrag sende signaler til de store aktørene om at norsk risikokapital har tillit til prosjektene og bedriftene det gjelder, og vilje til å dele prosjektrisikoen. Det er satt i gang et betydelig arbeid med forenklinger og effektiviseringer av planprosessene. Det er gjennomført en forsøksordning der Fylkesmannen skal koordinere statlige innsigelser. Ordningen vil bli utvidet til flere fylker. Vi vurderer også om Direktoratet for mineralforvaltning skal få en egen og sterkere rolle når forslag til reguleringsplaner skal behandles i kommunene. Samtidig er terskelen for å fremme innsigelser blitt høyere enn tidligere, og terskelen er høyere for å gi innsigelser medhold. Videre vil generelle næringspolitiske tiltak knyttet til kompetanse være viktig for mineralnæringen. Jeg vil her spesielt vise til tiltak som skattefradragsordningen SkatteFUNN, forskingsprogrammet BIA, Brukerstyrt innovasjonsarena, og Nærings-ph.d, doktorgradsutdannelse knyttet til en bedrift.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Det er store muligheter knyttet til mineralnæringen i Norge, det er det ikke noen tvil om. Jeg tror jeg leste et sted at det er 1 400 mrd. kr i mulig verdiskaping knyttet til næringen, og tusenvis av arbeidsplasser. Men næringen må utvikles på en bærekraftig måte, og den må være lønnsom, og mineralprisene går opp og ned. Skal man lykkes i mineralnæringen, må man ha gode veiforbindelser og lavere transportkostnader. Der satser regjeringen mye. Vi legger også til rette for at man skal få en mer smidig prosess når det gjelder innsigelser, som har vært en hemsko for denne næringen, og vi viser en generell ja-holdning. Men vi har samme visjon for mineralnæringen som vi hadde for oppdrettsnæringen. I dag er oppdrettsnæringen en av de viktigste arbeidsplassene og inntektskildene for Norge, og mineralnæringen skal være en lønnsom industri som skal betale skatt og avgifter til Norge for å betale for velferdsstaten, ikke en næring som skal subsidieres.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-19:
Når det gjelder mineralnæringen, tror jeg det som er mest avgjørende for denne næringen, er knyttet til bl.a. transportkostnadene, som jeg var inne på. Det er en storstilt økning i det å bygge nye veier og ny infrastruktur i regjeringens budsjett. Så har en hemsko vært planprosessen, og der har vi initiert forenklinger. Dette skal være en overskuddsnæring, ikke en næring som vi skal subsidiere, men jeg er enig med representanten i at det skal være incentiver, og jeg nevnte de ordningene som finnes i Innovasjon Norge. Jeg nevnte også dette med støtte til et professorat i mineralteknikk ved NTNU og å styrke kapasiteten og kompetansen i Direktoratet for mineralforvaltning, som er viktig. Så dette må komme i tillegg til de mer generelle virkemidlene som jeg var inne på.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«Reaktor nummer fire på Kola atomkraftverk har fått utvidet sin levetid med 25 år. Det er nesten det dobbelte av reaktorens tekniske levetid. – Norske myndigheter må ta ansvar for å avklare hvorvidt dette er forsvarlig, sier Bellonas atomfysiker Nils Bøhmer. Jeg vil følge dette opp ved å spørre utenriksministeren hva myndighetene gjør overfor Russland for å få avklart om fortsatt drift av disse reaktorene er forsvarlig, og om det utgjør en sikkerhetsrisiko overfor befolkningen i Finnmark.»