Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Jeg synes det er passende å følge opp forsvarsdebatten i dag med jordbruksavtalen og landets matvareberedskapspolitikk. Det er et bratt og skrukkete land vi bor i, og mange synes det ikke egner seg til moderne og effektiv landbruksproduksjon. Men landet vårt er rikt på vann – og på vann til rett tid. Vannkvalitet og tilstrekkelig vann i vekstsesongen er den største begrensningen i verdens matvareproduksjon. Norge er et land rikt på grasressurser, og beitemark i utmark er ett av våre komparative fortrinn. Her i landet har vi en god forvaltningstradisjon i forhold til disse ressursene og en bevisst holdning til matvareberedskap. Det synes jeg vi skal være stolte av. Regjeringen Bondevik forhandlet fram en avtale om jordbruksoppgjøret med begge organisasjonene både i 1998 og i 1999. Jeg vil nå gratulere Arbeiderpartiet med at de for første gang på veldig lenge har fått i stand en avtale med begge jordbruksorganisasjonene. Fjorårets forhandlingsbrudd var spesielt skuffende, da forventningene fra signalene ved behandlingen av jordbruksmeldingen ikke ble innfridd. Kristelig Folkeparti vil stemme for avtalen. Vi mener det er viktig at Stortinget forholder seg til den avtalen som er forhandlet fram. Dersom vi skulle gå imot viktige punkter i avtalen, vil det undergrave forhandlingene. Det ville redusere verdien av organisasjonenes forhandlingsrett, og det ville undergrave Regjeringens mulighet til å føre reelle forhandlinger på vegne av staten og ut fra de politiske retningslinjer vi har i Stortinget. Jordbruksavtalen har en interessant historie gjennom det siste århundret, og den har en god historisk og politisk begrunnelse. Den politiske vektleggingen har vært litt ulik gjennom årene. Jordbruksavtalen og forhandlingsinstituttet er en materialisering av en samfunnsavtale mellom staten og jordbruksbefolkningen. Samfunnskontrakten – eller kanskje en skal si forvaltningskontrakten – skal sikre Norges befolkning matvaretrygghet og matvareberedskap, sikre matvarer til rimelig pris og sikre rimelige inntektsmuligheter for dem som skal gjøre forvalterjobben. Den skal sikre miljøverdier, kulturlandskap og nasjonale kulturverdier og tradisjoner. Nå til dags er ikke slike samfunnsforpliktelser og næringsavtaler helt politisk korrekt, da veldig mange mener at markedet og konkurransen skal ordne det meste til beste for forbrukerne. Likevel tror jeg at jordbruksavtalen og liknende solidariske forvaltningsopplegg som gir nasjonal nytte, har framtida for seg. Jordbruksavtalen er i seg sjøl en bærer av de beste tradisjoner i vårt demokrati og folkestyre. Det er ikke vanskelig å registrere at mange vil dette forhandlingssystemet til livs. Det er heller ikke særlig hemmelig at forhandlingssystemet, slik den politiske situasjonen er på Stortinget, gir staten stor makt over forhandlingsutfallet. Staten kan straffe motparten ved å gå med et dårlig opplegg til Stortinget hvis jordbruksorganisasjonene gir opp å forhandle på grunn av rammen eller politisk innhold. I Stortinget kan dagens regjering få flertall for hva som helst – til og med få flertall for å gå ned med inntektene til landbruket. Dette er ingen god situasjon for dem som skal forhandle på vegne av jordbruksbefolkningen – merk: på vegne av jordbruksbefolkningen, ikke på vegne av organisasjonenes medlemmer. Stortinget skal legge føringer for de lange linjer, og jeg vil benytte den siste delen av innlegget til å gi noen signaler. Før jeg går inn på dette, vil jeg ta fram noen deler av avtalen som vi ikke er fornøyd med. Sjøl om det er noe vi ikke er fornøyd med, vil vi sjølsagt stemme for avtalen. Vi er skuffet over at Arbeiderpartiet nok en gang beveger seg på grensen eller utenfor rammene av det jordbrukspolitiske forliket fra våren 2000 når det gjelder inntekt. Denne avtalen sikrer ikke aktive utøvere en inntektsutvikling og sosiale vilkår på linje med andre grupper i samfunnet. Den inntektsutviklingen som er nå, sikrer ikke det vedlikehold og den moderniseringen som denne næringen trenger. Regjeringen har satt mye inn på at prisene skal gå ned når momsreformen gjennomføres. Hele gevinsten skal komme forbrukerne til gode. Da er det underlig å registrere at den samme reformen skal gi utøverne i landbruket 500 mill. kr mer i inntekt. Det anser jeg som urealistisk med de premisser som er lagt fra Regjeringens side.(Presidenten klubber) Jeg vil til slutt bare si at jeg er glad for at Regjeringen ikke fulgte opp det strukturgrepet de gjorde i fjor. Jeg håper at de i fortsettelsen, ved neste avtale, går videre når det gjelder å sikre allsidigheten i jordbruket. Jeg er glad for det som er gjort med hensyn til samdrift, og den tilleggsprotokollen som har kommet. (Presidenten klubber)