Kent Gudmundsen (Høyre), 2014-06-12:
Folkehelse er ikke et ansvar som ligger på skolen alene. Vi har hatt teknologiske framskritt over de senere årene, som har vært med på å endre samfunnet ganske betydelig. De har absolutt vært et gode og har vært med på å utvikle Norge og andre vestlige land ganske så betydelig når det kommer til medisinske framskritt, som har hatt stor betydning for helse, men de har også bidratt til at vi løser oppgaver og utfordringer i samfunnet i dag på helt andre måter. Selv har jeg latt meg friste av å se på en robotgressklipper, for det er jo så kjekt – og det finnes andre roboter som løser huslige sysler for oss alle sammen. Vi tar buss når vi skal komme oss imellom, for busstilbudet er blitt bedre. Det er heller ikke uvanlig at vi kjører ungene på trening. Det er ingen tvil om at denne velferdsutviklingen som vi alle sammen har sett på som et gode i samfunnet, også har bydd på noen utfordringer når vi samtidig vet at all forskning sier at minimum 60 minutter fysisk aktivitet er et gode for å sikre en god folkehelse. Det kan by på utfordringer å være i god aktivitet i 60 minutter, med passe høy puls, i dagens samfunn på grunn av alle disse hjelpemidlene. Nå er ikke poenget mitt å si at vi ikke skal løfte fram teknologisk utvikling fortsatt, for det er det absolutt ingen tvil om at vi er nødt til å hilse velkommen hvis vi skal bidra til økt helse og økt utvikling i samfunnet vårt. Men vi må også være varsom med å tro at skolen alene kan være den arenaen som løser absolutt alle utfordringer som vi føler behov for å finne god framdrift på i samfunnet. Derfor er det viktigere at vi har et helhetlig perspektiv også på hvordan fysisk aktivitet kan sikres for våre unge, oppvoksende generasjoner, sånn at vi bygger et godt fundament når de skal forme sine liv og ta sine valg. Vi må legge til rette for god utbygging av idrettsfasiliteter, sånn at de som ønsker det, og har et behov for det, kan velge å starte med idrettsaktiviteter, uten at det er lange ventelister for å komme inn på en idrettshall. Vi må legge til rette for at vi som samfunn bygger opp gode holdninger, og til det kreves det kunnskap. Derfor er det ingen tvil om at regjeringens satsing på Nasjonalt senter for mat, helse og fysisk aktivitet er med på å koordinere all offentlig aktivitet, men også private organisasjoner bidrar inn i dette bildet på en positiv, kunnskapsrik og god måte. Det er også viktig, når vi har med oss folkehelseperspektivet, at vi ser at helse ikke bare er fysisk helse, men også psykisk helse. Det henger ofte sammen, og det er ofte en sammensatt problemstilling. Når vi i dag diskuterer fysisk aktivitet i skolen, er det også verdt å legge merke til at denne regjeringen tar psykisk helse på største alvor. Jeg vil berømme f.eks. den ekstra satsingen på 100 mill. kr, som er med på å styrke psykologiske tjenester ute i Kommune-Norge, og som er rettet inn mot – først og fremst, kanskje – barn og ungdommer, og forebyggingen som gjøres for denne aldersgruppen. Dette er med på å bygge hele mennesker – som tar kloke, gode valg, og som er med på å bygge sin egen helse, både fysisk og psykisk, i framtiden. La det avslutningsvis bare være sagt: Skolens bidrag er absolutt viktig for å skape gode holdninger. Den legger et viktig grunnlag. Derfor er det selvsagt viktig at vi her i dag peker på skolens rolle i så henseende, og derfor er det veldig gledelig å se at komiteen stiller seg bak et helhetlig perspektiv på dette området – at skolen har en viktig rolle i arbeidet, men samtidig anerkjenne at det ikke bare er en statlig «quick fix» og et pålegg herfra som nødvendigvis er fasiten. Landet er langt, landet har forskjellige forutsetninger. Jeg vil anta at det på vinterstid i Båtsfjord – hvis det er utfordringer med idrettsanlegg og fasiliteter – ikke er like enkelt å ha fysisk aktivitet der som i andre deler av landet. Det er det viktig at man tar hensyn til i det videre arbeidet.