Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
Det er to etterlengtede saker vi skal behandle i dag. Den ene er om sponsing i fjernsynet, og er i hovedsak en etablering av et klarere regelverk og et sterkere skille mellom sponsing og reklame. Det blir også etablert et bedre regelverk for sponsing i NRK. Den andre saken er i hovedsak en avklaring av rollefordelingen mellom de ulike fora etter omdanningen av NRK til aksjeselskap. I tillegg er det en oppklaring av NRKs ulike roller og muligheter i den nye fjernsynsvirkeligheten vi allerede nå ser kommer. Først til sponsorreglene: Det primære for flertallet har vært å etablere et system som klart skiller mellom sponsing og reklame som to vidt forskjellige finansieringsmåter, der det ene går til drift og det andre til produksjon, grovt forenklet. Det er selvsagt ikke like enkelt for seerne å skille dette. Derfor er det bra at vi nå også får etablert et klarere skille, slik at det kan framstå litt forskjellig. Regjeringen foreslo en del endringer der det nok ikke fremstod like klart, bl.a. fordi forslaget ville ha medført et skille mellom sponsing i kommersielle selskap og sponsing i ikke-kommersielle selskap. Nå får vi et veldig klart regelverk, som også vil være enklere å kontrollere. Det vil også bety at seerne vil oppfatte et sterkere skille, selv om jeg tror at det ikke vil være avgjørende for publikums holdning til sponsing. Faktisk oppfatter jeg det som en klar fordel at publikum er såpass kritisk og oppmerksom på dette, og det er en av årsakene til at vi velger å beholde den klare synliggjøringen av sponsorene som vi gjør. Derimot er det ikke flertallets ønske at sponsing skal få lov til å utvikle seg slik at overgangen til reklame blir mer og mer diffus. Det kan også medføre at sponsing blir brukt til å omgå regelverket for reklame, men dagens vedtak setter en stopper for det. Reglene for NRK blir også klarere og enklere å forholde seg til. Enkelte land har langt bedre erfaringer med å regulere etter programtyper framfor beløpsgrenser. Det som har slått meg i det påvirkningsarbeidet som har skjedd overfor oss, er at det nye regelverket visstnok skal medføre at TV 2 mister all sin sponsing, mens den vil øke i NRK. Det henger selvsagt ikke på greip, men er med på å bekrefte at det nye regelverket nok ikke vil medføre de helt store endringene i volum på sponsing, men vil bidra til å bremse en utarting av sponsingen. Det andre forslaget går på rammene for den forretningsmessige virksomheten i NRK. Med den utviklingen vi har bl.a. i rettigheter og kostnader knyttet til programmer, er det vanskelig å se for seg at NRK skal kunne holde det samme gode kvalitetstilbudet til publikum i framtiden dersom det ikke skjer endringer. Det blir først og fremst et kostnadsspørsmål. Jeg tror ikke det er mulig å bruke lisensen til både å opprettholde NRKs virksomhet og samtidig utvikle nye tilbud som følge av den utviklingen vi ser med digitalisering. Derfor må NRK gis mulighet til å skaffe seg inntekter på andre områder. Det som derimot står veldig klart, er at det tilbudet som gis i dag, skal være reklamefritt. Det er NRKs store forse i dagens konkurranse, og den skal det ikke rokkes ved. Derfor blir ikke publikum utsatt for mer reklame når de bruker det tradisjonelle allmennkringkastingstilbudet. Derimot er det helt urimelig at norske lisensbetalere skal være med og betale for utviklingen av nye tilbud som f.eks. retter seg mot nordmenn og etterkommere i utlandet. Det må kunne finansieres på andre måter. Det er veldig klart at NRK ikke kan opprette tilbud med reklame som sendes her i landet. Så for publikum vil dette ikke medføre endringer, men gi mulighet til at de kan motta det samme høye kvalitetstilbudet også i framtiden. På mange måter er dette å gi NRK mulighet til å kunne gå inn på områder der det skjer verdiskaping som følge av fjernsynet, og sørge for at disse pengene ikke havner i private lommer, men gir folk et bedre tilbud på skjermen. Det er omtrent den motsatte strategien av det vi for tiden ser i f.eks. TV 2, men det er helt i tråd med det som skjer i f.eks. BBC. To andre saker er også behandlet i innstillingen. Det første er et forsøk på omkamp fra departementets side når det gjelder visning av film i filmklubber, og det handler litt om hvordan man ser på film, i hvert fall gjør det det for min del. Stortingsflertallet har tidligere vært veldig klar på at film er et kunstverk, det er et åndsverk, og da må det finnes arenaer der dette kan presenteres som et kunstverk, og ikke bare som et kommersielt produkt. Det er mange år siden vi sluttet å sensurere malerier, bøker og andre åndsverk, men fortsatt henger dette igjen i filmen. Det syns jeg for så vidt er greit i forhold til en kommersiell visning. Derimot er det prinsipielt litt betenkelig når det gjelder visning av film som et åndsverk. Her velger flertallet å stå fast på tidligere standpunkter, og så blir det opp til departementet å finne en løsning på problemet. Politikken er veldig klar. Da må det være mulig å finne de rette ordene i lovteksten som sikrer at politikken også kan gjennomføres, og så komme tilbake til Stortinget med den saken. Så har det skjedd en merkelig sak hva gjelder et tidligere vedtak i Stortinget. Da vi behandlet nærradiomeld ingen gikk flertallet inn for å beholde den praksisen som var, mens et mindretall – deriblant jeg – ville ha radikale endringer. Paradokset var at mindretallet i komiteen hadde flertall i stortingsalen. Dermed måtte mindretallet i komiteen fremme det som forslag for å få gitt uttrykk for sitt syn siden de hadde flertall i stortingssalen. Selvsagt måtte det ses i sammenheng med måten det var behandlet på, og de merknadene som var skrevet, eller forarbeidene, som det heter. I ettertid dukket det opp en sak, først ved Jæren Misjonsradio, og så ved ytterligere en radio, der vi oppdaget at departementet begynte å bruke vedtaket i innstillingen og ikke så det i sammenheng med flertallets intensjon. Dermed ble det helt feil. Enden på visa ble at man begynte å ta sendetid fra enkelte radioer. Det var helt tydelig at det ikke var flertallets ønske, og det var helt klart i strid med det som står i den opprinnelige innstillingen. I dag gjøres det et nytt vedtak for å være sikker på at dette ikke fortsetter, men at flertallets egentlige intensjon den gang blir fulgt.