Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-05-26:
Dette saksforholdet engasjerer meg veldig. Det er også årsaken til at jeg i opposisjon var med på å fremme forslag om dette. I posisjon har jeg gjort hva jeg kan, både i de individuelle sakene som en blir møtt med, og generelt for å kunne bidra til at vi får bedre forebygging og bedre iverksettelse av tiltak som kan få barn tilbake igjen til Norge. Derfor vil jeg gi all mulig honnør til forslagsstillerne, for jeg syns det er nyttig å ha disse debattene i Stortinget. Det kan jo også gi nye innspill til nye tiltak. Så fra min side er jeg åpen for det meste når det gjelder dette feltet. Det betyr ikke at alle forslag er like egnet, og at alle forslag er gjennomførbare, men jeg syns de er verdt å diskutere nærmest ved enhver runde. Senest i går kveld hadde jeg samtaler med to fedre som vi bistår i Justisdepartementet, og som har mistet sine barn til to land, det vi tidligere kunne kalle østblokkland. Jeg ser hva slags lidelse barna utsettes for, og hva slags lidelse fedrene, i disse tilfellene, utsettes for, og hvor vanskelig og komplekst dette er. Det er jo slik at norske myndigheters jurisdiksjon opphører ved grensen, og det vanskeliggjør litt en slik «task-force»-tenkning som representanten Ørsal Johansen tok til orde for. Vi ser også at de forskjellige typer rettssystemer vanskeliggjør det å kunne få effektiv gjennomføring av egentlig helt opplagte vedtak, også der statene er medlem av Haagkonvensjonen. Men det som gjør meg optimistisk også her, er at det er saker i Justisdepartementets regi der man har sikret vellykket tilbakeføring fra land, jeg kan nevne Palau – dere kan prøve å finne ut hvor det ligger – eller andre nærliggende land, hvor vi har fått lykkelig slutt på sakene. Vi har også hatt saker der jusen har vært opplagt, der vi har hatt store forhåpninger til at man også har hatt myndigheter som skulle klare å gjennomføre dette, men tida har gått, og barnet har blitt såpass stort at det til slutt har kommet inn helt andre ting enn til barnets-beste-vurderinger. Når man har vært nærmere ti år i et annet land med én forelder, sier det seg sjøl at det ikke bare er helt enkelt å si at det barnet plutselig skal flytte til et land, kanskje til personer, som det overhodet ikke kjenner. Så dette er komplekst, og det gjør sitt til at vi er helt avhengige av å forsterke en god del av de tiltakene som vi allerede har satt i gang. Dette er et arbeid som startet under den forrige regjeringa ved justisminister Dørum, og som etter min mening bare har blitt sterkere og sterkere, både når det gjelder rettshjelpssiden, liste over advokater med særlig kompetanse, det å utvide straffeansvaret, som har vært på høring, og som vi nå tar sikte på å legge fram forslag om for Stortinget, det å utvikle dommerkompetansen, bl.a. med et nordisk-baltisk seminar som snart går av stabelen, oppfordringer til ikke-medlemsland om å slutte seg til Haag-konvensjonen, og det å forsterke innsatsen fra de respektive departementer og myndighetsorganer. Jeg må si at jeg har en sivilavdeling i Justisdepartementet med utrolig mange dyktige og gode medarbeidere som hver eneste dag nærmest bruker hver eneste anledning til å skape press i konkrete saker. Noen av sakene løftes opp på politisk nivå og er tema på ministermøter. Vi stanger hodet i veggen i mange saker, av uvisse årsaker. Vi kan ikke gå inn og diktere en bulgarsk domstol, sjøl om jeg mange ganger etter lange samtaler med noen av fedrene, har veldig lyst til det. Ved ambassadene ute rigges det opp nærmest tilbakeføringsteam som skal stå klare når overlevering og eventuell fullbyrdelsesordre foreligger. Det har skjedd mye bra som gjør sitt til at jeg i hvert fall har forhåpninger om at vi skal klare å løse flere av de sakene som vi nå står overfor. Jeg mener det er et veldig godt sitat som representanten Ropstad leste opp fra mine uttalelser om økonomiske virkemidler. Det er dilemmaer ved det å trekke inn økonomiske virkemidler, ja. Men jeg mener at mye av motivet, som flere representanter har vært inne på, ligger i økonomien. Det særlig å kunne fryse barnebidrag, holde det tilbake – den type ytelser – har vi hatt på høring. Dette er nå til behandling i Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, og jeg skal gjøre hva jeg kan for at det blir levert så fort som mulig til Stortinget.