trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kent Gudmundsen (Høyre), 2018-10-03:
Jeg tror representanten Fagerås vanskelig kan ha fulgt med på hva Høyre har gjort i en rekke år i stortingssalen. Det er vel kanskje Høyre som har vært aller mest på ballen når det kommer til å møte barna på deres egne premisser, det med tilrettelagt undervisning og ikke minst å sikre at alle sammen blir sett. Nettopp derfor er det vi nå har en massiv satsing på tidlig innsats, for å sikre at ungene våre får det nødvendige påfyllet som de trenger for å lykkes videre i opplæringsløpet sitt, og ikke minst også de store grepene vi har tatt innenfor barnehagesektoren – alt fra rammeplanen som er på plass, til å lovfeste gode overganger mellom barnehage og skole. I så måte mener jeg at vi har kommet godt i gang, men jeg er enig i at dette er en stor sak, og det vil kreve ytterligere oppfølging. Derfor har vi varslet en egen stortingsmelding om tidlig innsats. Vi vil komme tilbake til Stortinget med konkrete forslag inn mot spesialundervisning og hvordan vi kan følge opp den typen elever enda bedre.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Regionreformen skal gjennomføres med tvang. Det har flertallet i denne sal stadfestet. Den framstilles attpåtil som et storstilt desentraliseringsprosjekt. I NRK i går var det et oppsiktsvekkende oppslag som viste at KS hadde regnet på hvor mange arbeidsplasser som blir overført til fylkene og regionene på bakgrunn av avtalen som ble inngått mellom regjeringen og Kristelig Folkeparti. Det ville utgjøre under 100 arbeidsplasser og ville kun gi en budsjettøkning på 0,25 pst. På bakgrunn av denne pinlige avsløringen vil jeg gjerne stille representanten følgende spørsmål: Vil denne overføringen gjøre regionene robuste, og hvilke av disse 100 arbeidsplassene er av en slik karakter at de ikke kunne forsvare at Finnmark kunne være et eget fylke, men måtte tvangssammenslås med Troms?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Vi hører begge to til det nye tvangssammenslåtte fylket Troms og Finnmark, og regjeringen og flertallet har ikke tatt hensyn til den sterke motstanden som har vært fra Finnmark, hvor 87 pst. av befolkningen har sagt nei til dette. Når vi ser hva som er kommet ut av dette nå – det er gjerne mulig at det skal utredes videre – og hvor lite robust disse regionene blir, lurer jeg på: Var det verdt det?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-10-03:
Det er vanskelig å være uenig i representanten Gudmundsens konklusjon, om at forskning og utdanning vil være viktig i framtiden. Det har det for så vidt alltid vært, uavhengig av hvilken måte man har tilegnet seg kompetansen på. En viktig del av det å lære er bl.a. gjennom lek og det å delta på turer og ekskursjoner i regi av skolevesenet. I de senere dagene har NRK satt fokus på at det hvert år er mellom 8 og 15 elever som skader seg alvorlig ved bruk av rødsprit i forbindelse med utflukter i den norske skolen. Statsråd Sanners svar til undertegnede er at dette er et ansvar som skolen selv må ta. Jeg lurer på hvilket svar representanten Gudmundsen har til de mange som lider av brannskader, og om han er enig med Norsk brannvernforening i at vi faktisk bør få på plass en nasjonal veileder for dette, nettopp for å beholde turgleden og å styrke kompetansen og opplæringen for å unngå disse alvorlige uhellene.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-10-03:
Trontalen inneholdt noen få ord om de store utfordringene som møter oss. Et par av dem var som følger: Det var behov for å sette Norge i stand til omstilling, og det var behov for å ha gode velferdsordninger. Jeg bet meg derfor merke i at på utfordringen til helseministeren fra en Arbeiderparti-representant om Høyre hadde tatt ansvar for noen gode velferdsordninger, påberopte helseministeren seg ansvaret for at en Høyre-ledet regjering la fram folketrygdloven. Det er altså ikke riktig. Når vi snakker om omstillingsbehov og vi snakker om at det skal være gode velferdsordninger, er vi nødt til å finansiere det. Det store vedlikeholdsetterslepet på veiene våre har vært et av sommerens store debattemaer, både i mediene og blant folk som har reist rundt i landet. Den tidligere samferdselsministeren deltok med sedvanlig iver i debatten og hevdet at han og den sittende regjeringen overhodet ikke kunne lastes for dårlige fylkesveier. Eller sagt med andre ord: Den forhenværende samferdselsminister ønsket ikke å ta ansvar for å sette Norge i stand til å gå gjennom den omstillingen vi må igjennom. Jeg registrerer at fiskeriministeren nå har kommet inn i salen, og han skal arbeide for en næring som er en av de nye næringene, og som faktisk krever gode transportårer. De fleste fisketransporter starter på en fylkesvei, og faktumet er at fylkeskommunene etter 2010, da de overtok store deler av riksveinettet, har gjort en god jobb innenfor de økonomiske rammene de har rådighet over. Med andre ord: De har lagt om til at samfunnet skal kunne være i omstilling. Prosentandelen fylkesvei med dårlig eller svært dårlig dekkestandard har faktisk sunket fra 45 pst. til rundt 40 pst. de siste årene. Fylkeskommunene har altså vært seg sitt ansvar bevisst og vridd budsjettmidlene sånn at mer går til vei og annen infrastruktur. Likevel vokser det totale etterslepet. Regjeringspartiene har skjøvet denne utfordringen foran seg, ved å be om at saken om å få på plass et skikkelig program for å ta igjen etterslepet på fylkesveiene er utsatt til rulleringen av Nasjonal transportplan. Dårligere fylkesveistandard er et problem i det daglige for folk i hele landet, spesielt for næringslivet i distriktene. Vår voksende sjø- og havbruksnæring er avhengig av stadig raskere transport fra produksjonsanleggene, som ofte ligger langs en fylkesvei ved kysten. Om få dager skal regjeringen legge fram sitt forslag til budsjett for 2019. Jeg frykter at vi igjen kan se et budsjett som ikke har samsvar mellom hva samferdselsministeren påstår han har gjort, og hva han ønsker å gjennomføre. For det er nå en gang sånn at samferdselsministeren og kommunalministeren sitter i samme regjering. Det er kommunalministeren som har ansvaret for å sørge for at fylkeskommunene har tilstrekkelige budsjettrammer for å kunne legge til rette både for regional utvikling og for gode infrastrukturtiltak, nettopp sånn at det voksende næringslivet vårt langs hele kysten kan bidra til økte eksportinntekter og dermed bedre velferd. Dermed er tråden trukket fra folketrygdloven og fram til veiene våre.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Vi er nødt til å lykkes bedre med integrering. Under dagens regjering er det kun 61 pst. av nyankomne flyktninger som har gått videre til arbeid eller utdanning. Veien til selvforsørgelse er lang, vi må kvalifisere flyktninger slik at de kommer raskt inn i arbeidslivet. Like viktig er det at bor en i Norge, skal en også bli en del av Norge – en skal bli en del av et sterkt norsk fellesskap. Den integreringsjobben blir vanskeligere i områder hvor mange ikke kan norsk og er utenfor arbeidslivet. Derfor har det utvalget jeg har ledet, som jobber med innvandring og integrering, tatt til orde for at kommuner ikke lenger skal bosette nyankomne flyktninger i områder med store levekårsutfordringer. Derfor er mitt spørsmål: Vil Fremskrittspartiet støtte Arbeiderpartiets forslag om å si nei til bosetting av flyktninger i områder med store levekårsutfordringer?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Vi må lykkes bedre med integrering i Norge, for få jobber og forsørger seg selv. De siste årene har kun 61 pst. av dem som har gjennomført introprogrammet, gått videre til arbeid eller utdanning, og kun noen få timers arbeid gir positive tall. Dette er ikke godt nok. Veien til selvforsørgelse er lang. Vi ser at mange innvandrerkvinner er utenfor arbeidslivet. Det er store variasjoner fra kommune til kommune når det kommer til kvaliteten i integreringsarbeidet. Mye er tilfeldig, og det er for lite koordinert. Det er altfor mange barrierer. En bosettingspolitikk med en bevisst strategi for hvor nyankomne flyktninger kan få den beste starten, er fraværende. Barnefattigdommen i Norge har økt betydelig på kort tid. I mange familier er det mange barn og kun én voksen i arbeid. Forskjellene øker. Boområder trenger et løft, slik at barn og unge får gode oppvekstmiljøer og gode forbilder. Altfor mange vokser opp under dårlige boforhold, der fattigdom går i arv. Vi må gå vekk fra tilfeldig integreringsarbeid til kvalitet og krav. Vi må stille krav til bosetting, krav til kommuner, krav til å bygge ned barrierer som hindrer kvalifisering, og krav til den enkelte. For målet er klart: Du skal stå på egne bein. Det er viktig for deg og din familie. Det er viktig for velferdssamfunnet Norge. Vi skal stille krav, og vi skal stille opp. Arbeiderpartiet har som det eneste politiske partiet jobbet grundig med hele innvandrings- og integreringspolitikken. Utvalget jeg har ledet, foreslår å reformere hele bosettingspolitikken, slik at vi får til skikkelig integrering fra dag én. Kvoteflyktninger skal, før de kommer til Norge, lære om de viktigste norske verdiene, frihet, demokrati, likestilling, og at arbeidslinjen gjelder. Det betyr grundig kartlegging av den enkelte flyktning, slik at flyktningens kompetanse matches med den kommunen der det er størst sannsynlighet for å komme seg inn i arbeidslivet. Det betyr å stille krav til kommuner – arbeidsmarked, samarbeid med utdanningsinstitusjoner, samarbeid med næringsliv og tilgang til språkpraksisplasser. Hele integreringsarbeidet skal være samordnet fra dag én. Det betyr med én gang et løp med norsk, kompetanse, fagbrev og arbeid. Like viktig som kvalifisering er det at flyktninger inkluderes i et sterkt fellesskap – at bor man i Norge, må man også bli en del av Norge. Derfor sier vi at kommuner ikke lenger skal kunne bosette flyktninger i områder med store levekårsutfordringer, der man ikke kan norsk og arbeidsledigheten er høy. Med disse forslagene vil vi bidra til at vi får bedre arbeidsdeltakelse, og at vi lykkes enda bedre med integreringspolitikken enn det vi gjør i Norge i dag.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-10-03:
Representanten Wiborg snakket om gode arbeidsmiljø. Er det ett sted hvor det er en utfordring nå om dagen, er det i politiet. Nylig kom de siste tallene om det store sykefraværet i den sivile delen av politietaten. Plutselig er vi oppe i 7,4 pst., dvs. et helt prosentpoeng høyere enn i staten ellers. Nærpolitireformen får skylden. Da kan vi stable nok en rapport eller en undersøkelse på toppen av den stadig voksende haugen av beviser på hvor mislykket reformen er. Men Fremskrittspartiet forsvarer innbitt denne reformen, uansett hvor mange feil og mangler den har. Så mitt spørsmål handler derfor om noe jeg har lurt på veldig lenge: Hvorfor kan ikke Fremskrittspartiet bare erkjenne at ikke alt er bra i politireformen, og snart bruke tilstrekkelig med energi på å ordne opp i fadesene – og ikke minst bevilge nok penger til dette? Med tanke på disse siste illevarslende sykefraværstallene til politiet som kom på bordet: Kan representanten Wiborg være enig i – omsider – at nærpolitireformen ikke er en stor suksess?
Iselin Nybø (Venstre), 2018-10-03:
Det er et omfattende spørsmål representanten løfter, og det er et omfattende oppdrag vi har foran oss for å følge opp kvalitetsmeldingen. Vi har vært inne på ulike ting gjennom forrige stortingsperiode, og Stortinget har også vært aktiv i debatten. Det er klart at en del av det som skal følges opp, vil komme i statsbudsjettet, men det legges ikke fram før på mandag, så jeg synes det er litt vanskelig å gå inn på de tingene der. Men det er klart at kvalitetsarbeidet er viktig for regjeringen, og som jeg også sa i mitt innlegg, er kvalitet i høyere utdanning viktig. Det er viktig for at studentene skal lære mer og komme seg gjennom studiet. Og det er viktig for arbeidslivet at de får gode kandidater. Jeg vil også si at det var kjekt å se representanten igjen etter sommerpausen. Nå er vi klare til å starte opp igjen.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-10-03:
Dette er noe vi skal få snakke mye om utover høsten, både i forbindelse med statsbudsjettet og i forbindelse med langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Denne regjeringen har økt innsatsen til forskning. Den ligger nå på rett over 1 pst. av BNP. Det er riktig at det har vært en liten nedgang, som skyldes at man tok ut et forskningsfartøy – det er forklarlig og forståelig. Men det er ingen tvil om at under denne regjeringen har det vært et taktskifte i satsingen på forskning. En av grunnene til det handler nettopp om langtidsplanen. Vi fikk den første langtidsplanen for fire år siden, og det har gitt oss et verktøy og en mulighet til å prioritere. Det har gitt sektoren en måte å jobbe langsiktig på. Nå har vi en revidering av den. Det er ikke en helt ny plan, men en revidering som vi legger fram på mandag, der vi også viser i hvilken retning vi skal gå videre, og hvilke prioriteringer vi må gjøre i forskningspolitikken framover.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-10-03:
Dette er et felt som faller litt mellom mitt ansvarsområde og Jan Tore Sanners ansvarsområde. Men hvis vi skal snakke om kvalitet i høyere utdanning, snakker vi om en bredde i dette som er viktig på mange felt, og der vi har en stor oppgave foran oss. Vi har varslet en stortingsmelding om mobilitet, som handler om kvalitet. Vi blir bedre når vi sender folk ut. Vi blir bedre når vi får folk hjem. Vi har opprettet et nytt direktorat, Diku, som skal jobbe for kvaliteten i høyere utdanning. Her er det mange aktører, bl.a. er NOKUT en viktig aktør. Det er mange som jobber sammen for å løfte kvaliteten, og det handler om at vi må ha gode studier, vi må ha høyere gjennomføringsgrad, studentene må lære mer, og arbeidslivet må få gode kandidater med den kompetansen og de kvalifikasjonene som trengs.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-10-03:
Studenthelsen henger jo sammen med helsepolitikken som sådan og er en del av helseministerens konstitusjonelle ansvar. Men selv om det er han som har ansvar for kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten og de tilbudene som studentene og resten av befolkningen må benytte seg av, enten det gjelder psykologer ute i kommunene, eller det gjelder andre tilbud, ligger mange av de forebyggende virkemidlene til meg. Her er det mange ting som jeg mener at vi allerede jobber med. For det første er det viktig for studenter at de får en god velkomst når de kommer til universitetene. Fadderukene er kjempeviktige for å lage et sosialt miljø, det er også viktig for å bli sosialt integrert i studiesammenhengen. Studentboliger er viktige for å lage gode bosituasjoner der en også kan legge til rette for en samhørighet mellom studentene. Studentene selv peker på elleve måneders studiestøtte. Der er regjeringen godt i gang med opptrapping.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-10-03:
Som jeg sa i mitt innlegg, vil en stor del av dette ikke være på mitt konstitusjonelle område, og derfor kan jeg heller ikke svare Stortinget på det. Men det som folkehelseministeren har varslet ute i offentligheten, er at også ensomhet blant studenter vil være et tema i den folkehelsemeldingen som hun legger fram. Jeg er opptatt av at vi må se på de forebyggende tiltakene som er på mitt område, for det aller viktigste en kan gjøre, er å sørge for at studentene har det bra når de studerer. Det er bra for studentene, det er bra for gjennomføringen til studentene. Så jeg er opptatt av at vi skal fortsette med det gode arbeidet vi har gjort. Jeg mener det er et potensial for å bli enda bedre. Institusjonene har lagt veldig mye mer i årets fadderuker. De har gode evalueringer nå, de ser at de kan bli enda bedre. Vi vet at ensomhet er en utfordring, at rus er en utfordring – dette er ting som de ser grundig på ute i institusjonene, og jeg opplever at det er en stor vilje til å bli enda bedre her. Men som sagt: Studentboliger, studiestøtte og mange ting spiller inn.
Iselin Nybø (Venstre), 2018-10-03:
Denne regjeringen har et felles mål om at vi skal ha god høyere utdanning på universitetene og høyskolene våre, men vi skal også ha god høyere utdanning på fagskolene våre. Det er et mål for denne regjeringen at studentene skal velge ut fra interessene sine, at de skal velge ut fra evnene sine, og at vi skal få flere til å velge yrkesfaglige retninger, for vi kommer til å trenge mange med den kompetansen i framtiden. Så det er ikke noen motsetning mellom det å ha en Venstre-statsråd som styrer fagskolene, og det å ha en Høyre-statsråd som styrer fagskolene. Tvert imot er det slik at vi har god dialog i Kunnskapsdepartementet med hverandre, for vi har et felles mål. Vi har et felles mål om å ha en god utdanning, for det er det viktigste for den enkelte student, enten en går på en høyskole, et universitet eller en fagskole. Men det er viktig for samfunnet at vi har studenter som får tilegne seg viktig kompetanse for arbeidslivet og for framtiden.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Først: Velkommen til statsråden. Det er hyggelig å se henne igjen. Jeg vil gjerne be statsråden om å få en status på oppfølgingen av Stortingets vedtak i forbindelse med behandlingen av kvalitetsmeldingen for høyere utdanning, som ble vedtatt i fjor. Jeg lurer på i hvilken grad studentene som i dag går på universiteter og høyskoler, merker at vi har fått en kvalitetsmelding – og for den saks skyld at de har fått sin egen utdanningsstatsråd. Hva vil statsråden trekke fram som de viktigste endringene som vanlige studenter vil merke når de nå er godt i gang med et nytt studieår?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Jeg er glad for å ha fått en replikk til. Den skal gjelde forskning – det andre hovedområdet til statsråden. I fjor var det en realnedgang i bevilgningene til forskning i statsbudsjettet, ifølge NIFUs gjennomgang. Arbeiderpartiet forsøkte å styrke denne i det alternative budsjettet vårt med bl.a. å opprette tre nye forskningsprogram til 150 mill. kr innenfor IKT og datasikkerhet, samfunnssikkerhet og beredskap og profesjonsforskning. Dette foreslo vi under Forskningsrådet, slik at det ville bli konkurranseutsatt til miljøene, men regjeringspartiene stemte ned de forslagene. Hva vil statsråden si til sektoren i år? Forsker vi nok på disse samfunnsområdene, eller er det behov for økt satsing, slik Arbeiderpartiet foreslo?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Det er ingen tvil om at vi vil trenge mange fagfolk i framtiden, det er snakk om at vi trenger 100 000 flere fagarbeidere de neste 20 årene, veldig mange av disse vil måtte jobbe i helsesektoren. Da er det viktig at vi som politikere og samfunnet generelt framsnakker nødvendigheten av å velge yrkesfag og velge innenfor helsesektoren, hvor det er et økende behov for å få flere til å jobbe. Kommer folk til å velge helsefag, har vi også gitt muligheten for at de, etter at de har tatt fagbrev, får rett til å ta påbygg, slik at de kan gå videre på høyere utdanning og utdanne seg som sykepleiere, som det også er stort behov for.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
I revidert kom det 100 nye sykepleierplasser rundt omkring i landet, bl.a. kom det 10 eller 15 til Finnmark. Tilbakemeldingene derfra er jo de samme, at erfaringene er at 60–70 pst av dem som tar utdanning et sted, bosetter seg i det området der de tar utdanningen. Så det arbeidet føler jeg at vi er i gang med, at vi sprer utdanningen utover, og det arbeidet kommer vi til å fortsette med.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Jeg registrerte egentlig ikke noe konkret spørsmål, men om regionreformen kan jeg si at Fremskrittspartiet er med på en avtale med de tre andre partiene. Det er ingen hemmelighet at vårt primærstandpunkt er to forvaltningsnivå, men i en avtale for å få på plass en nødvendig kommunereform har vi også sagt ja til å redusere antall fylker til elleve. Det mener vi er en god ting å gjøre fordi vi vil kunne redusere byråkratiet. Det har kommet en rapport som viser at det kan beregnes ned til ca. 340 mill. kr. Men det er ingen hemmelighet at vårt primære standpunkt er å legge ned fylkeskommunene. Vi mener det er bedre med elleve fylkeskommuner eller regioner enn med de fylkeskommunene vi har i dag.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Her var det mye på en gang. Bare for å ta det med overskudd først: Gjennomsnittlig utbytte i sektoren er 0,4 pst. 800 private barnehager gikk i 2016 med underskudd, og overskuddet som ble tatt i utbytte i 2015, var på 85 mill. kr. Så det er ikke enorme utbytter som blir tatt ut. La meg slå fast med en gang: Jeg er for private barnehager, jeg mener de er viktige bidragsytere til det mangfoldet vi har i sektoren, og som har gjort at vi klarer å ha full barnehagedekning i dag. Når vi vet at private barnehager scorer bedre i Foreldreundersøkelsen enn de offentlige gjør, og vi vet at de driver billigere enn de offentlige gjør, synes jeg ikke det er galt at det også er noen som klarer å tjene penger på å drive disse barnehagene.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2018-10-03:
Utdanning, forskning, innovasjon, demokrati: Dette er jo viktige momenter uansett hvem som skal få mer eller mindre makt – om det er i denne salen eller det er rundt kjøkkenbordet. Målsettingene er ofte like, men virkemidlene er høyst forskjellige, som vi fikk et eksempel på her. Hvem som skal legge premissene for innovasjon og regional utvikling, er et slikt viktig spørsmål. Regionreformen skrider videre, men hvem vil dette, og hvem er egentlig arkitekten? Det kan man fortsatt spekulere på, og kanskje spesielt når det gjelder uttalelser fra Fremskrittspartiet. Når situasjonen har blitt som den har blitt, med et prinsipielt syn om at fylkesnivået skal bort samtidig som byråkratiet skal reduseres, er det spesielt at ikke Fremskrittspartiet har en tydeligere røst i denne debatten. Er det nok en gang oppgavemeldingen det skal argumenteres med, som skal viske bort enhver tvil? Vi husker det samme lokkemidlet ble brukt da kommunene skulle slås sammen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-03:
Ja, vi kjem til å støtte den kampen heilhjarta, og det vi snakkar om her, er ein tradisjon som strekkjer seg fleire tusen år tilbake i tid. Noreg har alltid vore ein sjøfartsnasjon, vi har den nest lengste kystlinja i heile verda, det har vore aktivitet langs kysten i all vår tid. Det er kysten som har gjort at folk i utgangspunktet har etablert seg her. Det er havet som er både vår fortid og vår framtid. Det som no skjer i dei maritime næringane, er at arbeidsfolk blir pressa ut fordi jakta på profitt blir større og større. Den same utviklinga ser vi òg innanfor fiskerinæringa, at det også der kjem innslag av utlendingar i stadig større grad. Det er ein direkte fare for framtida til Noreg som sjøfartsnasjon, og eg meiner det ikkje berre er ein uklok politikk for Noreg framover, men òg eit direkte angrep på vår kulturhistorie.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-03:
Det er heilt feil. Kristendomen er ein heilt fundamental del av vår kulturarv. Han har også vore ein sterk samfunnsberar – ikkje berre for Noreg, men for heile den vestlege verda. Det å anerkjenne det som eit fundament i vårt samfunn, har SV ingen problem med. Vårt mål er ikkje å sekularisere Noreg totalt, eit slags postmoderne prosjekt der ein skal utrydde all religion. Det har aldri vore eit ønske frå SVs side. Det vi ønskjer, er å få ein betre balanse i det som f.eks. blir undervist i skolen, at ein også får innblikk i andre religionar, at ikkje kristendommen får ei altfor stor tyngd. Men vi ønskjer absolutt ikkje å gjere det sånn at opplæringa som skjer i skolen, blir slik at ein ikkje får ei innføring i det fundamentet som kristendommen er for det norske samfunnet. Det er ein heilt fundamental del av vår kulturarv, som skal bringast vidare, men det skal ikkje misjonerast.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-03:
Så vidt eg hugsar, er også partiet til Kapur, Høgre, av den oppfatning at ein ikkje skal drive kristen forkynning, misjonsarbeid, i skolen, men at ein skal gi informasjon om det som er grunnlaget for vår kultur. Det er openbert. Og så er spørsmålet: Korleis skal den balansen vere? Det er kanskje nokre av dei mest interessante diskusjonane i norsk politikk – korleis skal vi bringe vidare det kristne elementet i norsk politikk, og korleis skal det leggjast til rette for at vi får innsyn i det som er fundamentet for vår kulturarv, og samtidig leggje til rette for at vi får innsyn i andre religionar. Når det kjem til stykket, handlar det jo om å skape eit samfunn med gjensidig respekt, uansett kva for bakgrunn ein har, uansett religionsutøving, og da er det heilt fundamentalt at vi har kunnskap om det. Men, som sagt, det at Noreg skal bevege seg bort frå å fortelje historia om det som er fundamentet for vårt samfunn, har aldri vore SVs meining.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-10-03:
SV er veldig med på det, og eg synest at den utviklinga som har vore i Senterpartiet dei seinare åra, har vore veldig positiv. Vi står no i ein situasjon der vi har gitt ein stor del av fiskeressursane til eit knippe reiarlag, gjennom det såkalla pliktsystemet. Utgangspunktet var veldig enkelt, det var at trålarane kunne fiske torsk og hyse dersom dei leverte fisken til industrien på land. Det var det eine vilkåret ein hadde. Det er berre 10 pst. som i dag blir levert der det skal. Elles leverer dei i akkurat den forma dei ønskjer. Det er eit regelrett ran som har skjedd, eit historisk ran. Det er snakk om enorme ressursar, hundre tusen tonn torsk og hyse. No er det på tide, meiner vi i SV, at vi tar eit oppgjer med denne ordninga – og det er elles også noko som har vore regjeringa sin politikk – men oppgjeret må sørgje for at fisken kjem tilbake der han høyrer heime, til kysten. Ein må altså ta fisken tilbake, eit heimfall av fiskeressursane til folket langs kysten i nord.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Jeg registrerer at representanten Knag Fylkesnes ønsker å avlive myten om Høyre som et næringsvennlig parti, og jeg synes det kom en god del gode poenger. Når det gjelder næring, har mitt hjemfylke, Vestfold, et særlig varmt og bankende hjerte for våre sjøfolk. Arbeiderpartiet jobber for at det ikke skal startes et kappløp mot bunnen i norsk skipsfart, og jeg er bekymret for at Color Line kan erstatte 700 av de ansatte på Kiel-ferjene med mannskap som kan jobbe for en lønn som det ikke er mulig å leve av i Norge. Vi er skuffet over høyreregjeringen, som ikke vil ta norske sjøfolk på alvor og sikre norsk sjøfart for framtiden. Vil SV – også framover – støtte Arbeiderpartiet i kampen for norske sjøfolk?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
For Arbeiderpartiet er det viktig at vi har en justispolitikk som henger sammen, fordi alt henger sammen med alt. Politiet skal være tilgjengelig for folk, og domstolenes behandling skal være effektiv. Den som bryter loven, skal få straff som fortjent, og havner man i fengsel, skal man motta hjelp slik at man kan vende tilbake til lokalsamfunnet som en god nabo. For at vi alle skal kunne leve trygge og gode liv, er en slik sammenhengende justispolitikk selve bærebjelken. Dette er fundamentet for vår rettsstat. Dessverre ser det ikke ut til at denne regjeringen tar justispolitikken på alvor. Resultatet er at politiet henlegger saker med kjent gjerningsmann, og saker som er ferdig etterforsket, blir liggende i påvente av påtaleavgjørelse – med fare for store strafferabatter. Fra fengslene har vi over tid fått alvorlige tilbakemeldinger om økt bruk av tvang og isolasjon overfor de innsatte. Trusler og vold er blitt mer vanlig overfor de ansatte. Gode rehabiliterende tilbud er tatt ut av fengslene – ikke fordi de ansatte mangler kompetanse, men på grunn av gjentakende kutt fra regjeringen over år. Dermed blir høyt kvalifisert personell hensatt til inn- og utlåsing av celler. Både ansatte og innsatte reagerer. De forteller oss at målet om at alle skal tilbake til samfunnet som gode naboer, er en visjon som stadig glir lenger ut i det blå. Og dette skjer med Fremskrittspartiet i justisministerstolen. Fremskrittspartiet har lenge vært svært høye og mørke i lov og ordens-saker, men justispolitikken til Fremskrittspartiet er en hån mot ofre for kriminalitet. Tiden da Høyre og Fremskrittspartiet kunne kalle seg lov og orden-partier, er for lengst over. Regjeringen liker å skryte av kuttene i fengselskøene, men i realiteten har de flyttet køene over til politiet og domstolene. Resultatet er at uskyldige mennesker står i kø, mens røverne får strafferabatt. Advarslene fra politiet, påtalemyndigheten og kriminalomsorgen har vært tydelige og klare, men regjeringen viderefører kuttene med åpne øyne. Arbeiderpartiet kan ikke akseptere det, og vi følger opp det vi har blitt enige om i Stortinget. Politiet skal ta telefonen når noen har blitt utsatt for kriminalitet, og etterforskningen skal prioriteres. Vi vil sette domstolene i stand til å behandle det som nå har blitt FrP-køene, av folk som venter på å få sine saker behandlet. Dette handler om rettssikkerheten til folk, og det handler om trygge nabolag.
Mudassar Kapur (Høyre), 2018-10-03:
Representanten var innom mange temaer i sitt innlegg, bl.a. velferd, mennesker og også litt norsk historie, og jeg hadde lyst til å fortsette litt langs det sporet. Høyre er, som de fleste vet, opptatt av folks frihet til å velge hvordan de vil leve livet sitt, enten det er hvordan vi organiserer familielivet vårt, eller hvem som skal pleie oss når vi blir eldre. Denne valgfriheten må også gjelde for livssynsspørsmål; vi må vise toleranse og respekt for at folk tror på ulike ting. Men vi må allikevel ikke glemme at Norges kristne kulturarv innebærer og har innebåret mye annet enn det vi egentlig oppfatter som religion. Mye av det vi oppfatter som det beste ved det norske samfunnet, skyldes en tusenårig tradisjon med kristendom og kristne verdier. Selv det vi i dag oppfatter som universelle verdier i Norge – nestekjærlighet, menneskeverd og likeverd – har sitt opphav i den kristne kulturarven. Med dette som bakteppe har jeg følgende spørsmål, som jeg vil at SV skal svare på: Hvorfor er det så nødvendig å fjerne alle referanser til kristendommen fra barnehagen, skolen, ja, også fra Grunnloven?
Mudassar Kapur (Høyre), 2018-10-03:
En kort oppfølging: Det første representanten sier, henger ikke sammen med det han avslutter med. Er det virkelig slik at det har vært en overdreven vekt på undervisning av kristendom i norsk skole? Er det virkelig slik at det har vært et behov for å temme undervisningen om kristendom i norsk skole? Hvorfor mener SV at K-en i KRLE-faget må bort og kristendommen ut av Grunnloven for at vi skal kunne ha en bedre balanse? Jeg har aldri opplevd Norge som et ubalansert samfunn når det gjelder plassen til de forskjellige religionene.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Jeg vil først minne om at de viktige og store delene av politireformen er kommet på plass denne våren. For mange er det sånn at strukturen kom på plass nå 1. juni. Det betyr ikke at hele reformen er på plass, men det betyr at de viktige organisatoriske grepene er på plass, og folk skal plasseres ut der hvor de skal være. Jeg er helt enig i at det gjenstår en god del ting som skal gjøres, men jeg vil også minne om at vi har bare noen måneder bak oss fra de siste tingene var på plass. Det skal være politikontakt i alle kommunene, de skal ha oppfølgingssamtaler med kommunene, og vi skal lytte til innbyggerne. Det vi ser så langt på en del av målingene, er at politiet nyter stor tillit – ja, faktisk større tillit. Publikums tillit til politiet har økt under reformen. Det synes jeg i seg selv er ganske imponerende.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Representanten redegjør ikke for hvilke vedtak hun tenker på, bortsett fra ett poeng, og det er styrking av lensmannen. Ellers er det veldig greit å vite hvilke forslag og hvilke avtaler som de mener er brutt. Jeg mener at det aller viktigste er å styrke politikraften. Da er det ikke nødvendigvis et skilt eller en bygning med navnet lensmannskontor som er det viktige. Det viktige er at politikraften også i distriktene er bedre og i stand til å håndtere en ny type kriminalitet, som kanskje det gamle lensmannskontoret ikke forholdt seg til tidligere, men som i dag vokser, dessverre. Blant annet har vi hatt en sterk vekst i antall seksuallovbrudd. Det er en type kriminalitet som det kreves kompetanse, erfaring og innsats for å løse, og det er det vi har hatt gjennom bl.a. barnehusene.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
La meg først minne om at vi har styrket politiet med 1,8 mrd. kr siden denne regjeringen overtok. 2 600 årsverk er tilført. Det er altså ikke sånn at det er manglende ressurser, men jeg forstår godt at man mange steder skulle ønske seg enda flere politifolk og enda flere ressurser. Men det har vært en historisk satsing og et historisk løft for politiet som jeg tror det er vanskelig å finne sammenligningsgrunnlag for. Så ser jeg også presseoppslagene som er kommet. Jeg søkte også litt på «krise» og «politi», og jeg fant ut at det var ganske mange oppslag – betydelig politikrise i landet gjennom et stort folkemøte, 104 000 saker ligger i kø, osv. Problemet er at mange av disse oppslagene er fra før politireformen og mens Senterpartiet satt i regjering. Så man må ikke lage et bilde av at alt var bedre før. Også da var det hver sommer oppslag om krise.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Først av alt tror jeg at jeg har lyst til å invitere representanten med på en tur til POD for å se om hun klarer å finne over 1 000 personer der. Så vil jeg igjen minne om at disse stillingene som vi har styrket med, er fordelt utover politidistriktene. Alle politidistrikt har i dag flere polititjenestemenn enn de hadde før reformen ble gjennomført, og alle politidistrikt har flere polititjenestemenn enn før denne regjeringen overtok. Så det har vært en reell styrkning. Men det har også vært en utvikling i en del kriminalitetssaker som er svært krevende. Det er det ene jeg synes vi skal ta med. Det andre er, som sagt, at reformen har virket i noen måneder. Jeg vil gjerne – og med glede – ta denne debatten når reformen har fått virke noe mer. Jeg er også utålmodig, og jeg synes ikke alt er bra eller godt nok, men jeg er helt sikker på at det blir bedre.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Jeg er også veldig bekymret over utviklingen når det gjelder vold i nære relasjoner, og over den voldsomme økningen i antall seksuallovbrudd. For det er jo ikke manglende kapasitet, men det er en kraftig vekst innenfor disse områdene, spesielt seksuallovbrudd, som har vokst med 66 pst. Det betyr at vi må reallokere ressurser dit. Det har vi gjort. Vi har satset kraftig på barnehusene, og det er satt av egne midler til å jobbe med vold i nære relasjoner. Jeg er også bekymret over noen av de voldtektstallene vi ser, særlig blant mindreårige. De viktige tingene vi kan gjøre for å avsløre dette og slåss mot det, ligger i politireformen, ved å skape enheter hvor man har spesialister, ressurser og kompetanse til å avsløre det. Det er også bekymringsfullt sett i lys av ungdomskriminaliteten, som har hatt en god utvikling i mange år.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Det er ikke naturlig for meg å kommentere enkeltsaker. Men la oss si det sånn: Saker med trusler og trusler om vold bør etterforskes. Det er min holdning, det har jeg også gitt uttrykk for til media. Oslo-politiet har fått betydelig tilgang på ressurser. Men det er de som skal prioritere mellom de ulike sakene, for jeg sitter ikke på politikamrene og kan si at den ene saken er viktigere enn den andre. Men jeg vil være overrasket hvis Oslo-politiet ikke gjør noe med noen av disse sakene.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Både justisministeren og jeg har reagert kraftig på de rystende, veldokumenterte reportasjene VG har hatt om Addictologi Akademiet og deres behandling av sårbare, avhengige mennesker. Ja, justisministeren har endog kalt det totalt uakseptabelt, og kjente advokater har sagt til VG at det dreier seg om straffbare trusler, hensynsløs atferd, straffbar tvang, personforfølgelse osv. De framhever at politiet på egen hånd kan etterforske mulige straffbare forhold og se anmeldelser og henlagte saker i sammenheng. Likevel har politiet til nå henlagt minst 15 anmeldelser knyttet til Addictologi-miljøet – stort sett på grunn av kapasitet. Og de svarer ennå at de ikke har mulighet til å prioritere dette sakskomplekset. Mitt spørsmål blir: Hva mener statsråden om at politiet sier de ikke kan prioritere en sak med så stor samfunnsmessig betydning? Hva mener han om at de ikke tar egne initiativer? Og hva tror han dette sier om ressurssituasjonen i politiet, særlig i Oslo-politiet?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2018-10-03:
I den landsdelen jeg kommer fra, og i den landsdelen representanten Kjerkol kommer fra, har det den siste tiden vært diskusjon rundt ambulansetilbud og responstid. Flere steder svekkes tilbudet, og responstiden vil øke. Vi ser eksempelvis bare i mitt hjemfylke, på Senja, at responstiden vil øke til over 50 minutter. Jeg skjønner godt at folk føler seg utrygge. Jeg vet også at representanten Kjerkol deler denne bekymringen. Men når Senterpartiet har fremmet forslag om bl.a. å lovfeste responstid for å sikre folk et forsvarlig tilbud, lurer jeg samtidig på hvordan Arbeiderpartiet stiller seg til et slikt forslag.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Jeg tror ikke at jeg kalte fritt behandlingsvalg for snikprivatisering; det er en ganske åpen privatisering. Det er uttalt som formålet med ordningen: å gi private behandlere tilgang til norske pasienter som har rett til behandling i norske sykehus. Så akkurat det tror jeg ikke jeg har beskyldt helseministeren for å snike rundt med. Vi mener at det er bedre måter å bruke pengene på, som sikrer hjelp i vår felles helsetjeneste. At man har møtt pasienter som har nytt godt av ordningen, tror jeg er helt riktig, men det er fortsatt en veldig liten del av de norske pasientene. Dette gjør ingenting for å møte de store utfordringene i helsetjenesten, altså pasienter som trenger mye helsehjelp gjennom et langt liv. Det er fortsatt bare en bitteliten prosentandel av pasientene. Vi har også besøkt klinikker hvor de offentlige sykehusene har måttet redusere sin kapasitet, og sånn sett har man ikke skapt et større tilbud.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Her var det mye forskjellig. Uttrykket «snikprivatisering» uttalte undertegnede for noen dager siden på et spørsmål fra Aftenposten om helprivate sykehjem, hvor beboerne betaler for alle tjenestene selv. Det var sitatet fra Kjerkol, ikke om fritt behandlingsvalg. Så har vi i hvert fall lagt det på plass. Jeg synes at fastlegene er fantastiske helseeksperter i vår felles helsetjeneste, og fastlegeordningen skulle jeg faktisk ønske at flere fra representantens parti sto opp for, også i regjeringen, og at man startet litt tidligere. Vi er i en situasjon i dag hvor flere kommuner står i fare for ikke å kunne dekke opp behovet til innbyggerne om en egen fastlege. Det er sånn at fastlegene jobber for mye, og man klarer ikke å rekruttere nye. Dette er en kjent utfordring som helseministeren nå endelig har blitt enig med fagforeningen om delvis å løse, men vi har langt igjen.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Jeg deler representanten Sandra Borchs bekymring over det som nå skjer i veldig mange deler av landet, nemlig at man diskuterer hvor man skal plassere ambulansebasene, og man ser på de oppnådde responstidene. Dessverre er de oppnådde responstidene nedslående lesing. Veldig mange ligger utenfor å klare det. Vi i Arbeiderpartiet mener at det er veldig viktig å ha en retning for tjenesten som også gir trygghet for befolkningen. Det er den hensikten responstidene tjener. Hvis jeg hadde vært overbevist om at det å lovfeste responstidene ga bedre måloppnåelse på dem, ville Arbeiderpartiet vært for det. Det er jeg altså ikke. Det som skjer i dag, er at det helsepersonellet som rykker ut til hendelsene, ikke greier å prioritere godt nok ut fra hva som haster mest medisinsk. Det er det vi må søke å oppnå, og vi vil opprettholde(presidenten klubber) responstiden som mål. (presidenten klubber)
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Arbeiderpartiet er veldig enig i at økt grunnbemanning er viktig for å oppnå bedre kvalitet i tjenestene. Friheten på det enkelte tjenestested er også viktig for å kunne planlegge dagsordenen godt og ta hensyn til dem som bor der og mottar tjenester hver dag. Om en bemanningsnorm fører oss dit, er jeg heller usikker på. Det vil være ulikt hvor store enhetene er. Kommunene organiserer også tilbudet sitt ut fra de behovene de kjenner. Men at det er en direkte sammenheng mellom økt grunnbemanning og kvaliteten i tjenesten, er vi helt enige om, og så diskuterer vi gjerne norm med SV.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Regjeringen varsler en ny nasjonal helse- og sykehusplan, både i trontalen og i statsrådens innlegg. Sist det ble lagt fram en slik plan, fikk regjeringen kritikk for å ha glemt de prehospitale tjenestene. I dag opplever vi at nær halvparten av kommunene bryter de såkalte responstidskravene, og det har vært et sterkt fokus på det i forbindelse med at helseforetakene planlegger sin framtidige ambulansetjeneste. Vi vet at behovene bare øker for ambulansetjenesten, som er det viktigste leddet i denne tidskritiske akuttmedisinske kjeden. Mitt spørsmål til helseministeren er om den neste nasjonale helse- og sykehusplanen legger føringer for utviklingen av de prehospitale tjenestene, og om statsråden kan forsikre om at folk kan føle like stor trygghet for å få hjelp i Salangen som i Oslo hvis uhellet skulle være ute.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Jeg takker for svaret. I og med at helseministeren begynte innlegget sitt litt mutt mot min kamerat Sverre Myrli, har jeg lyst å stille et spørsmål til statsråden. Jeg har hørt alle Høyre-representantene og alle statsrådene fra Høyre i denne trontaledebatten snakke om at Norge er et godt land å bo i, med små forskjeller. Vi har et regulert og godt arbeidsliv, et godt trepartssamarbeid. Man har snakket fram den norske samfunnsmodellen, og man har snakket om godt utbygd offentlig velferd, hvor vi bidrar over skatteseddelen, og hvor man får hjelp etter behov. Så jeg har lyst å stille helseministeren et spørsmål: Hvilke av velferdsreformene som har gitt oss dette gode samfunnet som har blitt beskrevet at Høyre-representantene i hele dag, har Høyre gått i bresjen for og drevet fram?
Turid Kristensen (Høyre), 2018-10-03:
Jeg har lyst til å gripe fatt i noe som Kjerkol selv og Arbeiderpartiet har snakket en del om i det siste, og det er at fritt behandlingsvalg og å bruke egne penger på omsorgstjenester kalles for snikprivatisering. Jeg synes det er smått dobbeltmoralsk, så lenge Arbeiderpartiets egen leder, Jonas Gahr Støre, har uttalt at han syntes det var helt ok at hans egen far bodde på et privat sykehjem. For mennesker som trenger hjelp med f.eks. rus- og psykiatriproblemer, kan det å få velge behandlingssted være et spørsmål om å overleve eller ikke – eller som Anne Wahl Kaldestad, som fikk hjelp fra Fanafjellet, uttalte til Bergens Tidende: «Denne klinikken berget livet mitt.(...) Hele familien min har fått et nytt liv.» (...) Uten fritt behandlingsvalg ville kanskje ikke Anne Wahl Kaldestad eller alle de som får hjelp ved f.eks. Karmsund ABR-senter i Rogaland, overlevd. Vil Arbeiderpartiet og representanten Kjerkol fremdeles avvikle fritt behandlingsvalg, som betyr så mye for dem det gjelder? Burde ikke de eldre selv få lov til å bestemme hva de skal bruke pengene sine på, så lenge vi politikere sørger for en god offentlig helsetjeneste?
Turid Kristensen (Høyre), 2018-10-03:
For det første er begrepet «snikprivatisering» hentet fra Arbeiderpartiets egen nettside, fra en uttalelse som Kjerkol kom med til mediene for et par dager siden. For det andre: God offentlig velferd er et offentlig ansvar, og det er jeg sikker på at vi er helt enige om. Men samtidig har altså de ikke-sosialistiske partiene stått godt sammen om å innføre pasientens helsevesen, og en nøkkelfaktor der er nettopp at man skal kunne velge selv. Jeg er ikke enig i at dette er ubetydelig. Over 10 000 personer har benyttet seg av fritt behandlingsvalg, 280 personer innenfor rus og psykiatri. Det er ikke ubetydelig. Dette er liv spart, og noe som jeg mener er helt vesentlig at vi ivaretar og sørger for at disse får et tilbud om. Det er litt hvordan man ser på private tilbydere: Arbeiderpartiet snakker stadig mer om private velferdsprofitører. Jeg har lyst til å spørre Kjerkol: Synes du din fastlege og din tannlege er en privat velferdsprofitør, eller er det kun den type tjenester som Arbeiderpartiet godkjenner, som dere mener skal få være private?
Svein Harberg (Høyre), 2018-10-03:
Arbeiderpartiet og Senterpartiet har brukt mye tid på å kritisere nærpolitireformen denne dagen. Det tegnes et skremselsbilde av norsk politi om hvor ille det står til. Dette er direkte urimelig og dessuten virkelighetsfjernt. Norsk politi ble gjennomanalysert etter 22. juli-tragedien. Gjørv-kommisjonen og Politianalysen var krystallklare i sine konklusjoner – vi trengte et nytt politi. Dette følger vi opp – vi gjennomfører norgeshistoriens største politireform. Arbeiderpartiet og Senterpartiet velger å svartmale istedenfor å bidra til en vellykket reformprosess. Hvert eneste år med Høyre i regjering har politiet vært budsjettvinner. Vi har totalt brukt 1,8 mrd. kr på nyansettelser i politiet. Dette tilsvarer 2 300 – ja, jeg hørte til og med at statsråden justerte det til 2 600 – flere kolleger i politietaten. Vi øremerker penger særskilt til reformarbeidet. Vi har gitt politidistriktene 400 mill. kr i frie midler i år, og spaden er satt i jorden på Taraldrud, der det nye beredskapssenteret skal ligge. I sommer toppet det seg, med økende vold og kriminalitet blant gjenger i Oslo øst, og justisministeren fulgte opp i forrige uke. Regjeringen blar opp 70 mill. kr til bekjempelse av dette. Det kommer nye politihelikoptre. Beredskapstroppen er utvidet med 50 pst. Nye responstidskrav er innført i hvert politidistrikt, og målinger viser at kravene overholdes. Innbyggerundersøkelser viser at tilliten til politiet fremdeles er høy i befolkningen. Likevel fortsetter svartmalingen fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Politidirektør Humlegård kunne nylig vise til at flere saker med kjent gjerningsmann blir oppklart. Likevel svartmaler Arbeiderpartiet og Senterpartiet. En Difi-rapport fra februar konkluderer med at reformen er krevende, men at vi er i rute. Likevel fortsetter svartmalingen fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. De kan ikke slippe unna med slike usannheter og påstander om løftebrudd. Denne historiske reformen er ikke ferdig implementert før 2020. Det gjenstår altså over to år før vi kan høste fruktene fullt ut. I mellomtiden kan man velge å tegne et uriktig bilde av virkeligheten og villede velgerne til å tro at alt går den gale veien, alternativt kan man bidra konstruktivt til prosessen, slik at vi får et best mulig resultat og et best mulig politi. Dette burde vi særlig kunne forvente av Arbeiderpartiet, som var med på å vedta reformen.
Bent Høie (Høyre), 2018-10-03:
Som representanten er klar over, har vi hatt en offentlig utredning om de prehospitale tjenestene. Regjeringen følger opp det arbeidet. Når det gjelder responstiden, var deres anbefaling å ikke lovfeste responstidene, men å ha dem som et mål og ikke minst også innføre dem som en nasjonal kvalitetsindikator. Det har jeg fulgt opp. Det er nå innført som en nasjonal kvalitetsindikator. Det betyr at en vil bli målt på dette. Men jeg er enig med representanten Kjerkol, som jeg hørte i en replikkveksling med Senterpartiet tidligere i dag, når det gjelder at det å lovfeste responstidene ikke vil være et godt virkemiddel, og det anbefaler heller ikke den offentlige utredningen. De dataene vi har for 2017, som media gjengir, er Norsk pasientregister veldig tydelig på ikke har en datakvalitet som gjør at de kan brukes ennå. Så de tallene må en ta med en viss klype salt.