Bente Stein Mathisen (Høyre), 2020-05-05:
Først vil jeg takke komiteens medlemmer for et godt og konstruktivt samarbeid. I denne undersøkelsen har Riksrevisjonen sett på hvordan myndighetene arbeider for å ivareta Stortingets mål om at flyktninger og innvandrere skal integreres i det norske samfunnet gjennom kvalifisering og deltakelse i arbeid. Funnene som avdekkes, forklarer hvorfor målene ikke blir nådd. Undersøkelsen er fra årene 2010–2018 og omfatter innvandrere med fluktbakgrunn og familiegjenforente mellom 18 og 67 år født i land utenfor EØS- og OECD-området. I disse årene ble det bosatt 74 000 flyktninger i Norge, og i tillegg ble ca. 133 000 familiemedlemmer bosatt på familiegjenforening. Staten bruker betydelige midler på tiltak for å kvalifisere innvandrere til arbeid. Likevel er sysselsettingen for lav, og ledigheten er tre–fire ganger høyere blant innvandrere fra Asia og Afrika enn i befolkningen for øvrig. Det er bekymringsfullt at en så stor andel av innvandrerbefolkningen står utenfor arbeid over tid. Det er uheldig for den det gjelder, og kostbart for samfunnet. Jobb og deltakelse i arbeidslivet er en viktig inngang til det norske samfunnet og en forutsetning for økonomisk selvstendighet. Riksrevisjonen peker på viktigheten av treffsikre tiltak og bedre samarbeid mellom de departementer og etater som har ansvar for integrering. Gruppen asylsøkere og innvandrere er sammensatt, og det er stor variasjon når det gjelder kompetanse og arbeidserfaring. Noen er høyt utdannede, andre er rett og slett analfabeter. Funnene i rapporten er følgende: Det er ikke godt nok samarbeid mellom Kunnskapsdepartementet og Justis- og beredskapsdepartementet når det gjelder kartlegging av asylsøkere i asylmottak. Bosettingsarbeidet går for så vidt greit, men det er ikke alltid målrettet for å oppnå god integrering. Introduksjonsprogrammet bidrar ikke godt nok til utdanning og arbeid på varig basis, og Navs tiltak får innvandrere i arbeid, men sysselsettingen faller over tid. «Jobbsjansen» viser seg å gi noe bedre resultater enn f.eks. introduksjonsprogrammet. Et annet positivt funn er at flere tar videregående opplæring gjennom introduksjonsprogrammet. Det kan også åpne viktige dører inn i samfunnet til arbeidsliv og høyere utdanning. I undersøkelsen kommer det frem at de instanser som har ansvaret for å sikre helheten i integreringspolitikken, ikke samarbeider godt nok. Undersøkelsen avdekker bl.a. mangelfull kartlegging av beboerne i mottak, noe som forsinker integreringsarbeidet. Bosettingen av flyktninger med innvilget opphold går raskere enn tidligere, men utfordringen er å gi flyktninger et tilbud om kvalifisering og jobb. Det er bekymringsfullt at introduksjonsprogrammet ikke treffer godt nok til å sikre kvalifisering til arbeid og utdanning på varig basis. Derfor må det tenkes nytt. Det er veldig positivt at det er innført nye kriterier for bosetting i kommunene med mer vekt på jobbmuligheter, og at det satses på nye tiltak. Når mål ikke blir nådd, er det viktig å tenke nytt – og noen greier å tenke nytt. Sisters In Business i Asker er et godt eksempel. Det ble startet av de to initiativtakerne Sandra Tollefsen og Farzaneh Aghalo, som ville gå nye veier for å hjelpe innvandrerkvinner som strevde med å få jobb. De etablerte et sosialt nettverk mellom kvinner med ulik og verdifull kompetanse, hvor mottoet er: Ingen kan bli selvstendig alene. IKEA, Nav og Asker kommune har vært viktige samarbeidspartnere. Sisters In Business startet med en systue på IKEA, hvor det produseres forklær og handlenett for salg, og de tar også imot klær til reparasjon. Nylig ble enda en systue åpnet. Elleve kvinner har fått jobb gjennom prosjektet, og fem har arbeidstrening med mål om fast jobb. I disse dager deltar disse kvinnene aktivt med det landet vårt trenger, med å jobbe på spreng med å sy smittevernfrakker til norske sykehus. I Sisters In Business lærer ikke deltakerne å skrive en cv, men de lærer å presentere en levende søknad ved å synliggjøre egen erfaring og kompetanse. De lærer om norsk arbeidsliv, rettigheter, plikter, oppmøte og samarbeid ved «learning by doing». Og de lærer norsk. Den nye integreringsloven har heldigvis mer fokus på norskopplæring, utdanning, kvalifisering og arbeid, og det er bra. Derfor er det viktig å tenke nytt og lære av det som fungerer, som sånne prosjekter som Sisters In Business. Jeg synes det lover godt at de ansvarlige statsråder sier i sine kommentarer at de vil følge opp anbefalingene til Riksrevisjonen med bedre koordinering av virkemiddelapparatet mellom statlige etater og kommunene. Bedre samarbeid på tvers er viktig mellom de departementer og etater som har ansvar for integrering.