Turid Kristensen (Høyre), 2018-11-06:
Folkehøyskolene er en viktig del av det norske utdanningssystemet. Jeg kan berolige representanten Nina Sandberg med at det er flere partier enn Arbeiderpartiet og Senterpartiet som har store ambisjoner for folkehøyskolene og ser verdien i disse. Mange ungdommer og voksne har stor glede av å tilbringe et år på folkehøyskole. Som statsråd Sanner var inne på, er et år på folkehøyskole for mange unge det første møtet med voksenlivet. Mange flytter hjemmefra for første gang og skal etablere seg på egen hånd og stå på egne ben – i ukjente omgivelser, med ukjente mennesker. Alle kjenner vel noen som har gått på en folkehøyskole, og som kan fortelle om gode opplevelser, læring og minner for livet. Jeg kjenner mange, og i ettertid skulle jeg nesten ønske at jeg selv hadde valgt et år på folkehøyskole. Jeg valgte i stedet å tilbringe et år mellom videregående og studier i Danmark for å drive med det jeg likte aller best på den tiden, nemlig sprangridning. Og slik er det for mange. Dette er en mulighet til å bruke tid på det man liker og er opptatt av, eller å prøve noe helt nytt. Også for meg var dette første gang jeg skulle stå på egne ben, også for meg var dette et år hvor jeg kunne tenke meg om når det gjaldt veien videre, og «finne meg sjæl». Jeg har aldri angret på det, og angre gjør heller ingen av alle dem jeg kjenner som har gått på folkehøyskole. Et år som dette er viktig, godt og nyttig for veldig mange, for det er ikke alle som er klare til å starte på videre studier eller til å gå ut i arbeidslivet etter fullført videregående opplæring. For mange er derfor folkehøyskolen et godt og spennende alternativt tilbud om å gjøre noe litt annerledes. Folkehøyskolen er et sted der ungdom møtes på tvers av fylkesgrenser, kultur og religion, med felles interesse for friluftsliv, musikk, teater, film, gaming, idrett eller gamle håndverksteknikker, for å nevne noe. Folkehøyskolene er en institusjon i samfunnet, og de er kulturbærere. Året på folkehøyskole glemmes som nevnt aldri. Det er et fellesskap de som har vært der, tar med seg videre i livet. Nettopp derfor bruker regjeringen hele 848 mill. kr på folkehøyskoler i 2018. Til sammenligning ble det brukt rundt 700 mill. kr i 2013. En økning på 100 mill. kr betyr at vi har kunnet utvide tilbudet betraktelig de siste årene. I representanten Marit Knutsdatter Strands innlegg i dag kunne det nesten høres ut som om det legges opp til å svekke folkehøyskolene og elevenes muligheter til å gå der. Jeg opplever dette som en litt underlig virkelighetsbeskrivelse, all den tid satsingen på folkehøyskolene har vært og er som den er. Jeg kjenner meg heller ikke igjen i representanten Strands beskrivelse av en berg-og-dal-banetilværelse for folkehøyskolene. Jeg antar at representanten Strand hadde i tankene endringen som flere har vært inne på i støtten til de såkalte kortkursene, kurs hvor over halvparten av deltakerne tilhører en av de mest kjøpesterke gruppene i samfunnet vårt, mennesker over 50 år. Det er faktisk et spørsmål om hva det offentlige skal betale for, og dette mener jeg er en av de tingene som ikke bør prioriteres høyest. Derfor mener jeg at det er riktig med en justering, og det er også noe jeg mener vil styrke folkehøyskolene og tilbudene til de mange som også i framtiden skal få gleden av å tilbringe tid der. Jeg kjenner meg heller ikke igjen i representanten Nina Sandbergs undring over om høyresiden forstår kvaliteten, hensikten eller meningen bak folkehøyskolene. Det er jeg helt overbevist om at representanten Sandberg godt vet at også høyresiden gjør, og det viser vi faktisk i praktisk politikk. Denne regjeringen er opptatt av å sikre folkehøyskolenes forutsigbarhet og mulighetene for å videreutvikle seg, og jeg vil være med og jobbe for at mange flere ungdommer nettopp kan få oppleve og ta med seg erfaringene som en folkehøyskole gir.