trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Gunnes (Venstre), 2019-11-05:
Takk for representanten Lars Haltbrekkens bidrag. Jeg kan supplere Lars Haltbrekken. Han beskrev utfordringene ved Trondheim–Vanvikan godt, men her har man altså tenkt å kjøre utslippsfri båt fra Trondheim til Kristiansund, og med et par ladepunkt så skal nok det gå bra, for de skal selvfølgelig innom både Brekstad og andre plasser for å ta på nye passasjerer og slippe passasjerer av. Så her er helt klart Trøndelag frampå, men det er kanskje andre fylker som skal være først ute, sånn som jeg har forstått det, som har enda mer nærliggende nye anbudsrunder med tanke på å kunne kreve utslippsfrie båter. Det er jo det som er så viktig nå, disse signalene som vi blir gitt fra Stortinget om at vi heier på dem som er med på å utvikle den teknologien og disse båtene framover. Det er nå de skal ha nye anbud, og de varer ofte i ca. ti år, og dermed er det en sjanse. Vi har håp om at Sogn og Fjordane skal begynne å kunne bruke noen av disse båtene allerede i 2022, og det blir særs spennende om vi når det til da, og ikke minst hva slags utvikling vi får videre. Venstre håper helt klart på at vi får den samme revolusjonen i forbindelse med hurtigbåter som vi har hatt med ferjer. Vi kommer selvfølgelig til å jobbe for at mobiliteten skal være god, men ikke minst for at det skal skapes arbeidsplasser i de miljøene som allerede lager båter, at de ikke går tapt, men kan omstille seg og bygge rene båter. Til slutt: Jeg tar ferja som går mellom Trondheim og Fosen – og det er mange andre ferjer når du er med i transportkomiteen – og passasjeropplevelsen med å ta en elektrisk ferje, den er fantastisk. Det er ikke bare at det ikke ryker ut av skorsteinene lenger, det er stille og rolig. Det er et fantastisk behagelig transportsystem vi nå har fått med disse nye, grønne fartøyene.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2019-06-03:
På vegne av stortingsrepresentantene Hans Andreas Limi, Per-Willy Amundsen, Solveig Horne, Morten Stordalen, Bård Hoksrud, Erlend Wiborg og meg selv har jeg gleden av å sette frem et forslag der Stortinget inviteres til å vedta at «Ja, vi elsker dette landet» skal anerkjennes av Stortinget som Norges offisielle nasjonalsang.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
På vegne av representanten Karin Andersen og undertegnede vil jeg legge fram et forslag om avvikling av au pair-ordningen og styrkede rettigheter for au pairene i Norge fram til ordningen er avviklet.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Jeg registrerer at Kristelig Folkeparti foreslår en definisjon av liv, «fra unnfangelse». Hvor i FN-dokumenter man har det fra, er jeg veldig usikker på. Det er ikke slik det er der, men Kristelig Folkeparti definerer det slik, at det er «fra unnfangelse». Slik det da leses, innebærer dette forslaget et totalforbud mot abort. Da er jeg opptatt av å spørre representanten: Hvis dette vedtas, vil Kristelig Folkeparti gå inn for en kriminalisering av kvinner som tar abort, og av helsepersonell som utfører abort?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Jeg finner det veldig, veldig underlig at det går an å sette fram et så veldig radikalt forslag, som leses som et forbud mot abort, nesten et totalforbud mot abort, uten å ha reflektert over konsekvensene av det. Det er en veldig merkverdig politisk debatt, og det er en uansvarlig debatt om Grunnloven. Slik det leses, hvis det blir vedtatt, vil dette storting gi instruksjon til Lovavdelingen i regjeringen om å utforme hvordan kvinner og eventuelt også de som utfører abort, skal kriminaliseres. Jeg forventer at vi får et klart svar på hva som vil være konsekvensen av dette grunnlovsforslaget med hensyn til kvinner som har uønskede svangerskap.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Jeg finner dette fortsatt veldig underlig. Jeg opplever at Kristelig Folkeparti setter fram et grunnlovsforslag som er svært radikalt, og det er på linje med utviklingen vi ser i f.eks. Alabama i USA, som jeg tror de fleste er forskrekket over. Men representanten Grøvan greier ikke å presentere en eneste refleksjon over konsekvensene av det han foreslår, hvis det skulle gå gjennom, og det mener jeg er en uansvarlig måte å nærme seg Grunnloven på. For å gjøre det veldig konkret: Vil representanten Grøvan, i tråd med dette forslaget, mene at f.eks. abortpille skulle være ulovlig?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2019-06-03:
Som presidenten sa, gjelder det grunnlovsforslaget vi nå behandler, en endring i § 98. Komiteen har i innstillingen delt seg i et flertall som ønsker å avvise forslaget, og et mindretall som ønsker å slutte seg til forslaget. Som det anføres i innstillingen fra komiteen, er flertallet kritisk til en slik bestemmelse i Grunnloven og tviler på at dette vil bidra til å avhjelpe situasjonen. Tvert imot mener flertallet at en slik bestemmelse vil kunne stimulere til økt rettsliggjøring, og da slik at det blir domstolene som reelt sett fastsetter hvorledes en lov eller forskrift skal forstås, og ikke lovgiver. Likevel var flertallet tydelig på, også i merknadene, at man vil understreke behovet for en diskusjon og gjennomgang av bruken av adgangen til å delegere fullmakter til ytre etater til å utforme forskrifter. Mindretallet, som undertegnede er en del av i denne saken, ønsker å få fram at i et moderne, komplisert samfunn har man behov for mange former for regulerende inngrep i enkeltpersoners og juridiske personers frihetssfære. Disse kan komme i et motsetningsforhold der ønsket om samfunnsregulering på den ene siden står opp mot hensynet til personlig handlefrihet og autonomi på den annen side. I norsk rettsteori har det fra tid til annen vært hevdet å eksistere et såkalt forholdsmessighetsprinsipp når en har diskutert hvilke grenser staten og de organer som handler på vegne av staten, må underlegges for å beskytte et kjerneområde av borgernes frihet mot for store offentlige inngrep. Forslagsstillerne, og mindretallet i komiteen, mener at det er behov for å avklare at forholdsmessighetsprinsippet er et anerkjent rettsprinsipp, ved å gi det en uttrykkelig hjemmel som en grunnleggende rettsnorm i vår grunnlov. Dette betyr at et krav til forholdsmessighet ikke bare blir et krav til innholdet i forvaltningsavgjørelser, men at det også blir en overordnet norm for beskyttelse av den enkelte borger i all offentlig regelproduksjon som griper inn i borgernes handlefrihet, enten det er lov eller forskrift. Det har vært forslagsstillernes intensjon med forslaget å kreve en innholdsmessig forutgående kvalitetssikring som fører til at det i mindre grad treffes vedtak som virker uforholdsmessige overfor de borgere og juridiske personer som rammes av byrdefulle inngrep. Samtidig vil det bli enklere å bringe inn mothensyn mot inngripende regulering fra borgernes perspektiv. Mindretallet i komiteen slutter seg til det som har vært anført i grunnlovsforslaget fra forslagsstillerne, og støtter forslaget, alternativ 2, slik at § 98 første ledd skal lyde: «Ingen lov, forskrift eller vedtak må gripe inn i en borgers frihetssfære dersom inngrepet er uforholdsmessig. Ved vurderingen av hva som er uforholdsmessig skal det ses hen til den enkeltes ulempe veid opp mot nytten som begrunner inngrepet. Det skal tas i betraktning om inngrepet er egnet, om det er nødvendig, og om det finnes mindre inngripende virkemidler for å oppnå tilsvarende nytte.» Jeg tar herved opp forslaget.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2019-06-03:
Som presidenten akkurat sa, behandler vi grunnlovsforslaget om § 95 nytt tredje ledd. Som det står i grunnlovsforslaget, mener forslagsstillerne at man ved grunnlovsrevisjonen i 2014 ikke i tilstrekkelig grad overveide hensynet bak den opprinnelige bestemmelsen da man skrev den tidligere bestemmelsen i § 98, prinsippet om at staten ikke måtte avgiftsbelegge adgangen til rettshjelp, ut av Grunnloven. Hensikten med forslaget er for det første at folk ikke skal måtte betale merverdiavgift som legges på rettsgebyrene. Men de skal heller ikke risikere å måtte betale merverdiavgift på advokatenes salærer når disse er betaling for tjenester advokatene utfører i forbindelse med arbeidet med rettssaker. En person som henvender seg til en advokat og ber om advokatens bistand for å fremme f.eks. et erstatningskrav, må betale advokaten et honorar som i dag medfører et tillegg på 25 pst. merverdiavgift. Forslagsstillerne av grunnlovsforslaget mener det ikke er rimelig at staten skal tjene på denne statlige virksomheten: rettspleien. Komiteen har vurdert forslaget og er enstemmig i sin konklusjon, som jeg kort skal begrunne. Komiteen viser til at sportelbestemmelsen i den gamle Grunnloven § 98 i praksis ble opphevet ved lovendringen av Sportelreglementet i 1830. Grunnloven § 98 hadde dermed i praksis kun historisk interesse da den ble opphevet i 2014, slik komiteen ser det. Komiteen viser i innstillingen til at advokattjenester generelt er omfattet av merverdiavgiftsloven, og mener at eventuelle endringer i regelverket bør reguleres i merverdiavgiftsloven på vanlig måte. Grunnloven bør forbeholdes de mer prinsipielle sider og ikke regulere detaljer knyttet til enkelte skatte- og avgiftstyper. Komiteen vil derfor foreslå at forslag til § 95 nytt tredje ledd ikke bifalles.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Jeg vil starte med å takke for responsen fra representanten Harberg på at vi kan jobbe sammen om å prøve å finne fram til formuleringer som både er juridisk holdbare, og som vi kan samles om. Med det som bakgrunn tenker jeg på det seminaret vi hadde, der juridisk kompetanse – og annen kompetanse, for så vidt – problematiserte alle tre formuleringene, f.eks. Senterpartiets forslag, som jeg har veldig stor sympati for. Der står begrepet «det norske folk». I andre stortingsdokumenter sier vi at Norge er et land etablert på grunnlag av to folk. Noen kan juridisk problematisere at vi da ekskluderer den samiske befolkningen. Jeg er klar over at det ikke på noen måte er intensjonen, men det er et eksempel på det faktum at det foreligger tre forslag som vi ikke kan forandre ordlyden i. Jeg tror kanskje at hadde vi kunnet justere lite grann på ordlyden, hadde vi i hvert fall klart å etablere et solid flertall i komiteen, om ikke grunnlovsmessig flertall i salen, for å samle oss om et forslag. Men da må vi ha orden på alle sånne ting. Derfor vil jeg være glad hvis vi i alle partier kan gå sammen om å jobbe med et sånt forslag, som skal handle om det grunnleggende i Grunnloven, som Lundteigen nå var – veldig bra – inne på. Representanten Knag Fylkesnes har flere ganger tatt opp at Arbeiderpartiet ikke har sagt noe om fordelingen i sitt grunnlovsforslag, og jeg registrerte at han hyllet tidligere havrettsminister Evensen. Det er det grunn til, men ikke noe sted i den havretten står det at oljen skal komme Stavangers befolkning til gode. Men det har den altså gjort. Vi har sagt at Statoil skal ha sitt hovedkvarter der. Vi har gjennom politiske vedtak styrt sånn at de som ligger nærmest, delvis får ilandføring og på andre måter nyter godt av ressursen. Men når det gjelder en grunnlovfesting av fellesskapets rett til å eie og disponere fisken, må det handle om alle i Norge, slik havrettsminister Evensen fikk det til i sin tid. Det handlet om hele Norge. Jeg må minne om det seminaret vi hadde. Det er kanskje ikke den største saken i denne sammenheng, men Norges Jeger- og Fiskerforbund er representanter for allmennhetens bruk av fiskeressursen. Det er også viktig med tanke på at det skal være fellesskapets eie. Selv om det kanskje ikke har den største økonomiske betydningen, har det betydning for oss som nordmenn å kunne fiske fritt i sjøen. Ja, jeg mener at folk fra Røros også skal ha den retten. Jeg mener at hvis vi skal si at det skal være fellesskapets eie, skal det gjelde alle i Norge. Jeg håper vi skal klare, innenfor denne periodens frister, å komme fram til et grunnlovsforslag som ivaretar det, som grunnlag for behandling i neste periode.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Jeg har bare behov for å få en avklaring, for når vi vedtar grunnlovsendringer, er det virkelig fordi vi mener at det skal bety noe. Grøvan har vært veldig unnvikende med å svare på om den grunnlovsendringen eventuelt må føre til endringer i eksisterende lovverk. La meg spørre på en annen måte: Ser Grøvan at hvis denne grunnlovsendringen skulle bli vedtatt, vil noen kunne bruke muligheten til å gå til sak mot staten med hjemmel i Grunnloven for å få kjent dagens abortlovgivning ulovlig?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Da må jeg spørre representanten Grøvan – når han nå innrømmer at han ønsker en endring av abortloven, at grunnlovsforslaget står i den sammenhengen, og det er noen få land i verden som holder på å fatte vedtak om at abort f.eks. skal være absolutt forbudt, til og med etter overgrep: Ser representanten Grøvan at noen kan oppfatte det grunnlovsforslaget han nå forsvarer, som en håndsrekning til dem som vil ha dramatiske innskrenkninger i kvinnens rettigheter i henhold til dagens abortlov?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Jeg tror det er best at vi gir oss nå.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Jeg skal på vegne av mindretallet gi uttrykk for vårt syn. Vi mener at det å grunnlovfeste retten til å stifte familie er noe som vil være helt riktig etter de prinsippene som Grunnloven er bygd på. Jeg er blant dem som mener at vi ikke skal grunnlovfeste alt – Grunnloven må ikke bli en boks med gode ønsker – men en så grunnleggende verdi som det å stifte familie, mener vi altså hører hjemme i Grunnloven, jeg holdt på å si ikke minst med tanke på den debatten vi akkurat har gjennomført her i salen. Det å ha en liberal holdning til nettopp det saksordføreren sa, at familier i dag kan være så mye, er en selvstendig grunn til å få det grunnlovfestet. I familiebegrepet ligger det her, som Kongen sa, at noen gutter er glad i jenter, noen gutter er glad i gutter, og noen er glad i både jenter og gutter. Det er det mangfoldet vi mener at en moderne stat bør ta inn i Grunnloven for å slå fast at det er ens eget frie valg som skal avgjøre om en ønsker å gifte seg. Det er også relevant med tanke på helt andre diskusjoner vi har om tvang eller sterk påvirkning når det gjelder valg av ektefelle, og den type debatter som er aktuelle i samfunnet i dag. Derfor mener vi det er riktig å grunnlovfeste retten til å velge hvem man vil, og foreslår derfor at forslaget bifalles, noe jeg tar opp på vegne av forslagsstillerne.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
På bakgrunn av saksordførerens grundige gjennomgang og av begrunnelsen for forslaget, som er grunnen for at noen av oss mener det bør vedtas, behøver ikke jeg å bruke veldig lang tid. Det er som saksordføreren var inne på, begrunnet i den helheten som er bygd opp fra Menneskerettighetsutvalgets arbeid, at vi som en naturlig konsekvens av det, skriver en egen paragraf om reglene for begrensningene i Grunnloven. Det viktige i dette forslaget er de punktene som vi foreslår at det ikke kan gjøres begrensning i. Jeg oppfattet Grunnlovsutvalget og Menneskerettighetsutvalget den gangen – og det er vår oppfatning – at hovedpoenget med det er at på de punktene er det Stortinget selv som skal definere hva det ikke kan gjøres unntak fra, fordi vi mener at det er demokratisk riktig at det ikke overlates til rettssystemet å definere hva som skal være forståelsen av Grunnloven i så stor grad. Det er der skillelinjen i saken går. Vi mener altså at det er noen punkter det ikke skal kunne gjøres unntak fra, og vi synes det er riktig at det folkevalgte organ gjennom grunnlovsbehandling er de som definerer det. På den bakgrunn tar jeg opp det forslaget som Arbeiderpartiet står bak i innstillingen.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
For det første, bare for å slå det fast: Jeg hører at statsråden prater om mange forskjellige tall. Det som er realiteten, er at vi har behandlet 776 vedtak, og av disse er det 470 som ikke er fulgt opp – bare for å ha slått fast det. Til det litt mer generelle først. Statsministeren har jo bestemt seg for ikke å være her, så da går jeg ut fra at Høie kanskje prøvde å dekke opp for det, i og med at han sa litt om det generelle, knyttet til at komiteen tidligere har sagt at vi ønsker at den meldinga vi får til kontrollkomiteen, også skal omfatte tidligere ikke lukkede vedtak. Det er riktig, det har komiteen sagt. Vår måte å arbeide på er ofte at vi har merknader, og når vi har felles merknader, regner jeg med at regjeringa leser og følger opp dem. Jeg oppfattet at det ble sagt av statsråden som en begrunnelse for at det nå ikke var tatt inn tidligere vedtak. Men det har altså komiteen bedt om før. Vil statsråden sørge for at det blir fulgt opp heretter?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Det var ikke et signal bare fra meg, men fra en enstemmig komité, som har skrevet det inn i merknadene, så vi forutsetter at det nå blir fulgt opp. Jeg vil bare få lov til å bemerke at jeg også ga ros for at departementet er blitt flinkere til å rapportere i de årlige budsjettene. Det sa jeg i innledningen min. Men det kommer altså ikke til erstatning for kontrollkomiteens arbeid. I og med at statsråden selv viste til Frøiland-utvalget, og det er flere representanter her som har vært innom det: Det er et viktig prinsipp at det skal være en egen sak til Stortinget, og at den skal gå i til kontrollkomiteen. Inntil det eventuelt er bestemt noe annet, er det det som er reglene. Jeg håper virkelig at statsråden følger opp det. Så vil det være mulig å komme tilbake til flere spørsmål knyttet til fagkomiteen, hvis det skulle være grunn til det på det enkelte spørsmålet. Jeg vil bare si til slutt at jeg håper vi også får de andre statsrådene som har funnet ut at de vil være til stede, på talerstolen, sånn at det blir anledning til å stille spørsmål til noen av de statsrådene som har fått mest kritikk i en samlet komités innstilling.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Takk for svaret på et spørsmål som ikke var et spørsmål. Jeg har et nytt – i hvert fall en kommentar. For det første: Det må være sånn at inntil det eventuelt er forandret noe i Stortingets forretningsorden, så gjelder den nåværende forretningsordenen. Det bør regjeringa forholde seg til, ikke drømme om at de får en forretningsorden som de synes passer bedre. Det er det ene. Det andre er – og det er viktig å understreke, ikke minst fordi vi har justisministeren her – det prinsippet at det ikke er sånn at hver gang man skifter statsråd, så blir tidligere stortingsvedtak borte. De anmodningsvedtakene som ligger der, følger med til neste statsråd. Det kan se ut som om noen departementer regner med at nye statsråder begynner med blanke ark. Det gjør de altså ikke. Det var ikke et spørsmål, men jeg tar gjerne imot en kommentar, hvis det er nødvendig.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-06-03:
I denne saka vil eg fyrst opplysa om at Senterpartiet sine representantar er fristilte. Det er me vane med når det er slike saker. For meg er retten til liv, i likskap med komiteen si innstilling, så grunnfesta i menneskerettane og i ei rekkje konvensjonar at eg føler at dette området er godt dekt i norsk lov. Me i Senterpartiet har stått saman med Kristeleg Folkeparti i mange saker knytt til etiske spørsmål, både innanfor bio- og genforsking og elles i mange verdispørsmål. Men i denne saka vil eg tru at mange oppfattar dette forslaget frå Kristeleg Folkeparti som eit forsøk på omkamp på abortlova. Eg håpar dei ikkje legg opp til det, men etter replikkordskiftet no og dette løpet, er det tydeleg at her er det ein vilje til å gjera endringar me ikkje ser konsekvensane av. Eg meiner at i denne saka har me det vernet som mennesket treng, allereie dekt inn i det lovverket som finst. Eg er heilt klar på at eg støttar komiteen si innstilling. Eg trur det er viktig at me står på dagens grunnlov, slik ho ligg i dag.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-06-03:
Det høyrest tillitvekkjande ut med eit grunnlovsforslag som tek til orde for eit forbod mot å gripa inn i fridomssfæren til borgarane. Då skulle ein tru at det meste var dekt opp for urett som vert gjord mot folk. Eller er det ikkje så enkelt? Forslagsstillarane skriv at dei er uroa over utviklinga, som inneber at det er vanskeleg å fylgja med på alt som vert vedteke av forordningar og forskrifter. Eg kunne ikkje vore meir samd. Det er ikkje lett å få den heile og fulle oversikta over kva konsekvensar desse reglane får for folk. Ikkje minst gjeld dette at me her på Stortinget gjev makt til departementet – korleis dei skal utforma forskrifter for handheving av lova. Men som fleirtalet har merka seg, er òg forslagsstillarane einige i at dette ikkje vil løysa dei store utfordringane. Eg er redd for at det heller vil skapa ein meir uoversiktleg situasjon. Den største utfordringa for enkeltmenneske i dag er jo at me stadig vekk overfører myndigheit til ulike direktorat og andre, slik at ein får ein lang vedtaksveg der ein slepp å ha politisk ansvar for det som vert vedteke. Det er litt underleg at dette forslaget kjem frå Høgre, partiet som eg oppfattar stadig vekk meiner at alle reglar og forordningar som kjem frå Europa, EU og EØS, skal gjennomførast utan at me skal ha ei skikkeleg vurdering av det her i huset. Ein prøver å få vridd det til at det er så lite inngripande at me ikkje treng å ta omsyn til Grunnlova. Hadde ein berre prøvd å utfordra – der ein faktisk utnyttar dei handlingsromma me har i dei ulike samarbeidsavtalane me har, der me verkeleg går igjennom og ser om det er til beste for enkeltpersonar i Noreg – i staden for at me stadig vekk berre lèt oss fylgja med uansett kva som kjem! Hadde me utnytta det handlingsrommet, trur eg folk flest hadde følt seg mykje meir trygge på at det er folks beste som vert teke omsyn til. Eg vil berre referera til kva finansminister Siv Jensen sa i etterkant av årets val til Europaparlamentet. Ho sa at valet var eit signal om at folk er lei overnasjonal styring og skeptiske til dette. Det er me i Senterpartiet samde i, men i motsetning til finansministeren og regjeringa meiner me at svaret på dette er å utnytta det handlingsrommet me har, ikkje slavisk inngå alle avtalar.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-06-03:
Berre ein kort merknad til representanten Tetzschner, når han seier at me er imot europeisk samarbeid: Senterpartiet har aldri vore imot europeisk samarbeid, men me vil ha eit samarbeid der me sjølve kan vurdera dei ulike avtalane ein går inn i og gjer vedtak om. Så til om ein burde ha gått inn for denne grunnlovsendringa: Eg trur ikkje det er Grunnlova som er problemet om folk føler seg tilsidesette, om dei føler at dei vert tekne vare på eller ikkje, men korleis me legg opp regelverket, korleis me lagar til system der me kan få ein samanheng mellom kven som vedtek lovane, korleis det vert gjort, og kven som er ansvarleg for korleis det verkar på den enkelte borgaren. Det er på den måten folk får ei oppfatning av kva som er rettferdig og ikkje.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-06-03:
Eg vil fyrst takka komiteen og komitéleiaren som saksordførar for eit godt arbeid. Han gjorde så godt greie for mange av desse sakene at eg treng ikkje å gå inn i kvar enkelt sak. Det er alvorleg når det er så mykje som ikkje er handtert. Eg er glad for at me som samla komité, òg representantane frå regjeringspartia, er så tydelege på den kritikken som er lagd fram. Det bør verka ekstra tydeleg når me er ein samla komité. Det er problematisert mykje at det er mange oppmodingsvedtak. Ja, det er ei utfordring. Det er ikkje tvil om at det er ei utfordring korleis ein skal handtera det, men kanskje ein bør stilla seg spørsmålet: Når eit stortingsfleirtal føler behov for så mange vedtak, har me ei regjering som faktisk ikkje tek stortingsfleirtalet på alvor? Elles burde kanskje mange slike vedtak vore unødvendige – viss regjeringa gav klare signal om at dette var saker dei arbeidde med. Ein kan ikkje berre sjå på at her er mange vedtak, det er faktisk ein grunn til at det er sånn. Eg vil òg støtta komitéleiaren i synet på at det hadde vore naturleg at statsministeren hadde vore her i dag og vore med i denne debatten. Det er mange enkeltpunkt ein kunne gått inn i, men med så mange punkt og så mange saker som ligg her, trur eg at eg skal prøva å halda meg til det overordna. Det er alvorleg viss det vert ei oppfatning at regjeringa «sorterer» sakene etter om dei synest det er ei god sak å ta tak i eller ikkje. Det er ikkje bra for demokratiet. Det er ikkje bra for korleis Stortinget vert oppfatta, viss det er slik. Det verkar iallfall slik for meg når det gjeld mange av sakene, at med dei sakene dei meiner det er høveleg å ta tak i, går det mykje fortare enn når det er saker der dei meiner det er feil. Det er faktisk eit stortingsfleirtal, og då må ein forventa at regjeringa fylgjer det opp og handterer det på høveleg måte og innan rimeleg tid.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Representanten Myrseth tar til orde for forslag nr. 23, der 80 pst. av forslaget er ein blåkopi av ein tekst som underteikna har skrive. Stortinget har vel knapt nokon gong før opplevd at ein på same vis – så tydeleg – har kopiert utan å spørje. Men eg fann ikkje noka grunngiving for kvifor Arbeidarpartiet her legg opp til å støtte eit forslag der kystens folk og kystsamfunna er utelatne av prinsippet. Det er to prinsipp som gjeld i havressurslova, deltakarlova og fiskesalslagslova: Det er både allmenningsprinsippet, at havet tilhøyrer folket, og nærleiksprinsippet, at det skal kome kystbefolkninga til gode. Men dette har Arbeidarpartiet valt å ta ut, og den einaste grunngivinga eg fant frå Myrseth si side, var at det var problematisk, og at dette var politikk. Men alt er jo politikk her. Kva er den eigentlege grunngivinga for at ein vil halde det utanfor?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Eg høyrer framleis ikkje ei ordentleg grunngiving for det. Det er dei to prinsippa som har prega norsk bruk av havet. Kvifor finn ikkje Arbeidarpartiet i denne saka kystens folk verdige nok til å bli løfta inn i det gode selskapet, inn i Grunnlova? Det er nettopp her eit av dei største slaga står i norsk fiskeripolitikk. Det er her kystens folk dagleg opplever at dei blir skubba ut av dei norske fiskeria, og at det er dei få som overtar ressursar og makt – ikkje dei mange. Så eg vil gi representanten Myrseth, som er fiskeripolitisk talsperson i Arbeidarpartiet, og som representerer Nord-Noreg, som har merka dette veldig tungt, ei ny moglegheit til å svare: Kva er grunnen til at nærleiksprinsippet ikkje blir funne verdig å kome inn i Grunnlova?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Et siste oppfølgingsspørsmål til det: Vi har nyleg hatt diskusjonar om tredjelandskvotar til EU og korleis ein skal fordele pliktkvotane, viss dei ikkje skal eksistere lenger – altså kva rett kysten skal ha til fisken. Så eg er ikkje sikker på at linja til Arbeidarpartiet er heilt klar her. Da er spørsmålet om ein faktisk er villig til å reise dei to prinsippa, dei som er funne verdige som føremålsparagraf i både havressurslova, deltakarlova og fiskesalslagslova. Kvifor plukkar ein berre eitt av prinsippa frå desse lovene og utelèt det andre?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
I eit framoverperspektiv deler eg inngangen til både representanten Andersen og representanten Harberg – her er det mogleg å sjå korleis ein klarer å bryne ulike prinsipp på ein slik måte at ein kjem til ei høgare einigheit. Det er vel difor noko som får stort nok fleirtal til å bli vedtatt i denne salen. Så eg har trua på det, for dette er eit arbeid som må vere ferdigstilt innan 30. september neste år, og det betyr at vi eigentleg har den tida til å kunne bli ferdig med det. I den typen prinsipielle debattar som vi har i Stortinget om Grunnloven, blir også reelle debattar som går føre seg i samfunnet, synleggjorde, i tillegg til den dramatikken som utspelar seg i mange kystsamfunn, spesielt i kystsamfunn som føler at dei her er på den tapande sida av samfunnsutviklinga – dramatikken og følelsen av at det hastar med å få gjort noko. Mange kystsamfunn er allereie lukka ute av dei profesjonelle fiskeria, heilt utan grunn. Dei har fantastiske fiskeressursar rett utanfor stuevindauget, og på grunn av den fiskeripolitikken vi har tillate Stortinget å føre, er dei stengde ute – som ein direkte konsekvens av ein fiskeripolitikk eg trur ingen eigentleg ønskjer. Regjeringa kjem no med ei kvotemelding, truleg rett før sommaren, som skal sjå på heile fordelinga av fiskeressursane, og eg håpar at den dramatikken som utspelar seg i kystsamfunna, er spegla av der. Det djupe engasjementet mitt i dette handlar om kystsamfunna, men også om den kystkulturen som er i ferd med å bli øydelagd som ein konsekvens av dette, ein kultur som vi har hatt med oss heilt frå Noreg som territorium blei til, frå dei første menneska kom hit da isen begynte å trekkje seg tilbake. Det er den kulturen som er blitt dyrka sidan den tida, vi no ser blir svekt. Difor meiner eg det er ei stor nasjonal oppgåve å snu utviklinga, og vi kjem til å insistere på at dei to prinsippa, nærleiksprinsippet og allmenningsprinsippet, må likestillast. Det Evensen og co. gjorde innan petroleum, var fantastisk, eg vil seie det var den norske staten på sitt beste, med dei ti oljeboda, osv., men oljeressursen skil seg ganske vesentleg frå ein fiskeressurs som faktisk har vore hausta av i – det kan dokumenterast – 11 000–12 000 år. Petroleum er ein ressurs vi fann, som på ein måte ligg utilgjengeleg for befolkninga, som ligg langt utanfor eit typisk vanleg haustingsområde. Det vi snakkar om her, er fiskeressursar som har vore hausta av, altså ein hevdvunnen rett. Det er det som gjer det til ei prinsippsak, og det er det som gjer at det Jens Evensen gjorde på dette feltet – for han sette eit skilje – ved å argumentere for at Noreg skulle få ein større økonomisk sone, var heilt riktig. Han forstod at ved å anerkjenne nærleiksprinsippet ville Noreg kunne forsvare og argumentere for at vi skulle ha ei større økonomisk sone, som var heilt riktig tenkt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Det representanten Adelsten Iversen her peiker på, er ein direkte konsekvens av at dei overordna prinsippa i dagens lov ikkje blir direkte etterlevde. Eg såg i Fiskeribladet ein annonse om sal, og den minste kvoteeininga var på rundt 4 mill. kr for ein grunnkvote. Det er det minste ein treng for å kome inn i det profesjonelle fisket – og det er før ein har kjøpt båt. Det betyr at kostnaden med å kome inn i fiskeria har eksplodert – eg trur det har vore 7 pst. auke berre dei siste sju åra – og har blitt så høg at det er berre dei som har tilgang på kapital, som har moglegheit til å kjøpe seg inn. Vi ser at det er dei kapitalsvake delane av Noreg som er dei store taparane. For å seie det sånn: Hasvik har mykje, men ikkje mykje kapital – det veit vi dessverre.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Det kan hende at det er eit følgjeproblem. Vi senka jo struktureringa frå 15 til 10 nokre år tilbake, men ein senka ikkje den inngangen EØS-borgarar har til å delta i fisket. Dermed kan plutseleg EØS-borgarar delta i strukturering, og det trur eg nok ikkje eigentleg var hensikta frå lovgivarane og regjeringa si side. Eg meiner det er eit følgjeproblem som vi bør ta tak i. Fiskeri er utanfor EØS-avtalen i dag. «No Fish Olsen» og den framforhandla avtalen vi hadde frå den tida, sikra det. Det betyr at vi faktisk kan bestemme den politikken heilt sjølve. Når vi veit kor viktig dette er for å oppretthalde kystsamfunna og kystkulturen, meiner eg vi skal ha veldig bestemte reglar – ikkje at ein skal nekte, men at ein skal ha heilt bestemte reglar for kven som skal kunne få innpass i dei norske fiskeria.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Vår vurdering er at dette er eit godt forslag, og det følgjer jo på mange måtar opp anbefalinga frå Menneskerettsutvalet om at ein bør få knesett i grunnlovs form køyrereglar for kva – spesielt menneskerettar – det ikkje skal kunne gjerast avgrensingar i. Det er ein viktig diskusjon, all den tid det i dag blir gjort avgrensingar gjennom praksis i Høgsterett. Når det gjeld menneskerettane, ser vi gjennom praksis i EMD, Den europeiske menneskerettsdomstolen, at også dei har visse køyreglar for kva menneskerettar det ikkje skal kunne gjerast avgrensingar i, f.eks. når det gjeld rettargang, retten til ikkje å bli straffa utan lov og dom, det å bli fengsla utan ordentleg rettargang, osv., og også når det gjeld spørsmål om tanke, tru osv. Menneskerettsutvalet la vekt på kva type rettar det ikkje skulle gjerast inngrep i, og viste spesielt til Høgsteretts praksis, der dei har lagt til grunn at prøvingsretten vil vere meir intens der det er tale om avgrensing av rettane som tryggjar den personlege fridomen og tryggleiken, enn der det er tale om rettar som sikrar økonomiske verdiar. SV støttar forslaget langt på veg, men det er spesielt det at ein eksplisitt ønskjer å innlemme § 105 i Grunnlova i denne klassen, vi reagerer på. Paragrafen handlar om ekspropriasjon. At det ikkje skal kunne gjerast nokon avgrensingar knytte til spørsmålet om ekspropriasjon, at det ikkje skal kunne gjerast vurderingar av allmenne interesser i det heile, synest vi er vanskeleg å forstå grunnen til å grunnlovfeste. Det ville vere ei ganske radikal styrking av den paragrafen i ei tid med store endringar – vi har no f.eks. ein diskusjon om avvikling av pelsdyrnæringa – som synleggjer at allmenne omsyn kan spele inn når storsamfunnet bestemmer at det skal gjerast endringar knytte til § 105. Dramatikken i ikkje å vedta dette er ikkje stor, bortsett frå at ein da ikkje har ei grunnlovfesting av køyrereglar og ei knesetjing av det som eigentleg er praksis i dag. Eg meiner prinsipielt at Stortinget bør nedfelle denne typen føresegner i grunnlovs form, men vi trekkjer oss frå å støtte forslaget, med grunngiving i § 105. Vi ser ikkje at det oppfyller den praksisen som Høgsterett har gjennomført, der det har vore fokusert på personleg fridom og den typen spørsmål. Vi ser også problem med å styrkje den typen rett gjennom grunnlovfesting.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Når ein har gått igjennom dei ulukka sakene, alle dei vedtaka som ikkje var nemnde i eigenmeldinga frå regjeringa, som strekkjer seg lenger tilbake i tid, og som altså ikkje var inkluderte i det tidsintervallet som regjeringa la fram for Stortinget, og der det var ein del ting som var oversett av regjeringa, får ein inntrykk av at regjeringa ikkje jobbar systematisk med vedtak gjorde av Stortinget, noko som for Stortinget er ganske overraskande. Har regjeringa eit systematisk forhold til vedtak gjorde i Stortinget, og er det sånn at statsministeren ser til at departementa følgjer opp vedtak gjorde i Stortinget?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Grunnen til at eg spør, er at det er ein del vedtak, bl.a. på statsråden sitt eige felt, Helse- og omsorgsdepartementet, og også frå statsråden si eiga tid, som ikkje er kvitterte ut. Viss ein ser på side 105 i innstillinga, ser ein at «helsepersonell blant beboere på mottak», vedtak nr. 437, ikkje er følgt opp. «Basestrukturen for luftambulansen i Norge», som han for så vidt nemnde i stad, men også «prevensjon for rusavhengige», «tilbud og informasjon om LAR-behandling», «samarbeid mellom helseregisteret og andre aktører», «ungdomshelsestrategi og reklame», «ungdomshelsestrategi og tiltak mot kroppspress», og «behandlingstilbud til barn og unge» er alle vedtak som statsråden ikkje har følgt opp. Er dette fordi ein har valt å oversjå dei, eller er det eit arbeid som er undervegs, som vil kome til Stortinget i nærmaste framtid?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-03:
Sidan vi har helseministeren – vi har også justisministeren og klima- og miljøministeren her, og eg håpar jo dei òg tar ordet i denne saka, når vi ikkje har statsministeren til å greie ut – vil eg berre ha svar på eit veldig enkelt spørsmål: Når vil vi på Stortinget sjå at dei 88 ulukka oppmodingsvedtaka på helseministeren sitt eige bord vil bli lukka?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Det er ikke noe hemmelighold rundt hvorfor Arbeiderpartiet stemmer som vi gjør. Vi mener at det ligger noen prinsipper til grunn for hva som skal være grunnlovfestet, og hva som skal gjennomføres gjennom andre politiske vedtak i Stortinget. Det er andre lover som Arbeiderpartiet slår ring rundt, som sier veldig mye om kystens befolkning, og som kommer kystbefolkningen til gode. Jeg kommer ikke til å gå inn i den runden som var i forrige periode, for jeg satt ikke på Stortinget da, men det er jo ikke uvanlig at man legger fram de deler av et forslag som man er enig i, for å klare å skape et flertall – og ikke hele forslaget, fordi det er deler man ikke er enig i.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Her var det mange påstander fra Knag Fylkesnes om både hva som er Arbeiderpartiets politikk, og hvorfor man gjør som man gjør. Jeg tror Knag Fylkesnes godt har fått med seg både hva undertegnede har sagt her, og hva andre i Arbeiderpartiet har sagt tidligere. Man er kanskje bare ikke enig i vår begrunnelse. Vi har mye politikk for å sikre de viktige prinsippene i fiskeripolitikken, og den fremmer vi veldig ofte i Stortinget. Veldig ofte er vi også enig med representanten fra SV, men å legge alt man mener på et politisk nivå, inn i Grunnloven, mener vi ikke er måten å jobbe på.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Jeg mener jeg har svart på dette opptil flere ganger nå. Representanten fra SV kommer ikke til å få noe annet svar. Vi kommer til å legge fram mange viktige forslag om fiskeripolitikken når vi skal behandle dette til høsten. Forhåpentligvis kommer vi, Arbeiderpartiet og SV, til å være enige da, men vi er ikke enige med SVs representant om prinsippene om hva som skal legges inn i Grunnloven.
Øystein Hassel (Arbeiderpartiet), 2019-06-03:
Fisken i havet har i uminnelige tider vært en livsviktig ressurs for mennesker som har levd ved den langstrakte kysten vår. Det å kunne høste av havet har vært en helt avgjørende forutsetning for bosetting og arbeid i små samfunn langs kysten og for framveksten av byer og handelssteder. Som f.eks. min egen hjemby, Bergen – den vokste fram nettopp på grunn av de rike forekomstene av fisk i havet, og fordi lofotfiskerne i hansatiden dro den lange veien sørover til Bergen for å bytte fisk med korn fra tyske handelsmenn. Norge er en rik nasjon takket være ressursene i havet. De havbaserte næringene olje og gass, maritim sektor og sjømatnæringen sysselsetter mer enn 200 000 mennesker og bidrar med rundt 500 mrd. kr av verdiskapingen i Norge. Rundt 70 pst. av den norske eksporten kommer fra havnæringene. Vi er Europas største fiskerinasjon og verdens niende største fiskerinasjon. Så har vi også et havareal som er mellom seks og syv ganger så stort som landarealet vårt. Mens de fossile ressursene en gang tar slutt, er fisken en evigvarende ressurs som framtidige generasjoner kan nyte godt av hvis vi bare forvalter den på en bærekraftig måte, unngår overfiske og får bukt med den alvorlige plastforurensningen, som truer livet i havet. Derfor er det viktig for Arbeiderpartiet at vi sikrer dagens innbyggere og framtidige generasjoner i fellesskap tilgang på ressursene i havet. Det er allerede slått fast gjennom havressurslova at de viltlevende marine ressursene tilhører fellesskapet i Norge, og at forvaltningen av ressursene skal sikre sysselsetting og bosetting i kystsamfunnene. Når Arbeiderpartiet likevel vil ta disse prinsippene inn i Grunnloven, er det fordi vi anser de viltlevende ressursene i havet og det genetiske materialet som så viktig for Norge at de trenger et ekstra vern gjennom en egen grunnlovsbestemmelse. Vi vet ikke hva framtiden bringer. Selv om Norge i dag har politikere som slutter opp om prinsippene i havressurslova om at fisken i havet tilhører det nasjonale fellesskapet, kan politiske interesser skifte fort. Vi i Arbeiderpartiet er særlig opptatt av at dette forslaget handler om at de som forvalter fiskeressursene, i framtiden skal være de samme som i dag: fellesskapet. Fisken er vår felles ressurs, og fordelingen av hvordan den foredles og forvaltes i dag, tjener oss godt. Arbeiderpartiet vil derfor stemme for grunnlovsvern av disse ressursene for å sikre at dette også vil gjelde i framtiden.
Svein Harberg (Høyre), 2019-06-03:
Jeg vil først si takk til saksordføreren for arbeidet med saken og et godt innlegg, der han også framholdt vårt felles syn i saken, så jeg skal ikke gå mer inn på det. Bare en liten kommentar til Myrseth, som etterlyste Kristelig Folkeparti og Venstre i innstillingen. Nei, de er ikke i komiteen og kan selvfølgelig da heller ikke levere sitt syn i innstillingen, bare slik at det er avklart. Jeg vil takke komiteen for godt arbeid. Jeg tror ikke det er veldig vanlig at en har grunnlovssaker der en lager seminar og arbeider sammen for å få best mulig grunnlag for å behandle sakene. Det synes jeg var veldig positivt og en fin måte å arbeide på. Det er jo slik med grunnlovssaker at det er en litt spesiell behandling. I veldig mange saker snakker vi oss fram til en enighet på Stortinget. Det kan vi ikke her, for teksten ligger der med sine små formuleringer, og det er vel det vi ser i denne saken, at det er nyanser i formuleringer som gjør at en ikke kommer fram til noe felles. Så kom det en konkret invitasjon fra komitéleder om vi ville være med og samarbeide videre. Det synes jeg er en god invitasjon. Jeg kan på vegne av Høyre, som ble konkret utfordret, si: Ja, vi vil gjerne arbeide videre med disse sakene og få et enda bedre grunnlag for å se om vi kan komme fram til et felles forslag. Jeg hadde tenkt, uforbeholdent, å si at dette må vi kunne få til en tverrpolitisk enighet om og et forslag på, men etter å ha hørt representanten Knag Fylkesnes er jeg ikke så sikker på det lenger, for han hadde noen forutsetninger som måtte være med. Men noe tror jeg vi kan bli enige om i Stortinget som vi kan fremme i løpet av perioden. Vi er i hvert fall positive til å være med på det, og det hadde jeg lyst til å kvittere ut.
Svein Harberg (Høyre), 2019-06-03:
Grunnlovsforslaget som er fremmet av representanter fra SV og Venstre om å grunnlovfeste retten til å søke asyl gjennom endring av § 93 i Grunnloven, er begrunnet med et ønske om å lovfeste de rettighetene som i dag gjelder, på et høyere nivå. Komiteen understreker i sin innstilling støtte til forslagsstillernes understreking av at retten til å søke tilflukt i et annet land på grunn av forfølgelse er internasjonalt anerkjent. Norge skal selvsagt være en del av denne felles forståelsen og håndtere dette på en god måte. Rettighetene er i dag reflektert i utlendingsloven på bakgrunn av at Norge har forpliktet seg til en rekke internasjonale konvensjoner som ivaretar asylrettighetene. Bestemmelsene i flyktningkonvensjonen, Den europeiske menneskerettskonvensjon og FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter gir rett til beskyttelse eller vern mot utsendelse. Det er ikke så lenge siden Menneskerettighetsutvalget gjorde en grundig vurdering og konkluderte med at retten til å søke asyl, eller retten til asyl, ikke egner seg for grunnlovfesting. Delvis kan dette begrunnes med at en slik rett må begrenses og vil kreve presiseringer og unntak beskrevet i loven for å kunne forstås og brukes riktig. Grunnloven egner seg ikke for en slik løsning. En annen viktig grunn er at dersom man tok inn denne retten med en slik beskrivelse, ville det gjøre paragrafen svært lite fleksibel med tanke på at dette er et område der man stadig opplever faktiske endringer i rammer og forutsetninger. En vil dermed kunne oppleve at en grunnlovstekst med en god hensikt kan skape hindringer for det som er intensjonen i forslaget. Som en siste grunn kan det nevnes at en endring av Grunnloven som foreslått ikke vil føre til bedrede rettigheter for den gruppen rettighetene skal gjelde for. De synes godt ivaretatt med dagens lover og konvensjoner, og da er det slik for meg at det sitter langt inne å endre Grunnloven. Komiteens medlemmer, alle unntatt representanten fra SV, foreslår i innstillingen at forslaget ikke bifalles. SV foreslår å bifalle forslaget, og jeg regner med at de selv vil begrunne dette grundigere.
Svein Harberg (Høyre), 2019-06-03:
Takk for debatten så langt. Grunnen til at jeg måtte ta ordet, var at Karin Andersen i sitt innlegg refererte noe, men det ble ikke riktig. Det er alltid slik at når en hører noe i salen og skal referere det, har en ikke referatet foran seg, så en må ta det på husken. Men Karin Andersen ga inntrykk av og var skremt over at komiteens innstilling sier at de fleste ikke er reelle asylsøkere. Det er direkte feil, og vi kan ikke la det stå at komiteen mener noe slikt. Det som er realiteten, er at det i innstillingen refereres til Menneskerettighetsutvalget: «For utvalget var det også et tankekors at mange» – ikke de fleste – «av dagens asylsøkere ikke er på flukt fra forfølgelse, men fra vanskelige levevilkår, og dermed ikke er reelle asylsøkere.» Da håper jeg det er oppklart, og at komiteen ikke tillegges et syn som den ikke har. Det er godt å se at selv om en har litt forskjellige konklusjoner i saken, er vi like opptatt av at retten til å søke asyl står fast. Vi er opptatt av at den skal følges opp. Ja, det er nok riktig, som Karin Andersen sier, at den til tider er under press. Det skal vi vokte over enten det står her eller der. Vi mener at den står så klart så mange steder at det greier vi godt å kjempe for slik det står i dag. Det er spesielt det at en må ha disse begrensningene med, som gjør at vi mener det ikke er egnet som grunnlovstekst.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-06-03:
Knag Fylkesnes tok opp i sitt innlegg at det var vanskelig for kystens folk å få delta i fisket. Hvorfor mener du det? Jeg skjønner det kanskje, for jeg bor i et samfunn som opplever hvor dyrt det er å få seg en kvote. Vet du hvem det er som kan kjøpe kvote i dag, og hvor mye koster den minste kvoten du får tak i?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-06-03:
Da har jeg et oppfølgingsspørsmål. I dag er det sånn at folk fra hele EØS-området kan starte å fiske med flåte inntil 15 meter. Skjer det – er det sånn i dag at disse blir konkurrenter til fiskere som bor langs kysten?