Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-08:
Norge har et svært bevisst og målrettet arbeid for kontroll av og åpenhet rundt eksporten av forsvarsmateriell. Vårt kontrollregime er et av de strengeste i verden. Det gis ikke tillatelse til eksport av våpen og ammunisjon til land hvor det er krig, hvor krig truer, eller hvor det er borgerkrig. Det siste året er ytterligere tiltak satt i verk for å styrke eksportkontrollen, bl.a. ved å gjenopprette en egen eksportkontrollseksjon i UD. Det er positivt. Mange land er i dag restriktive med hensyn til innsyn i sin forsvarseksport. Det gjør det ekstra viktig at Norge spiller med åpne kort, og at vi bidrar internasjonalt. Stortingets behandling av de årlige meldingene er en slik anledning og har vist tverrpolitisk oppslutning både om praktiseringen av eksportkontrollregelverket og om graden av innsyn som gis om eksporten av forsvarsmateriell. Så også denne gang. Det er en enstemmig komité som vil opprettholde og videreutvikle et strengt regelverk, og vårt utgangspunkt er å gjøre Norges gode eksportkontroll enda bedre. Komiteen har denne gang gjennomført en høring der organisasjonene ble invitert til komme med synspunkter. Oppsummert kan man si at flere tok til orde for bedre kontroll over sluttbruken av norskeksportert forsvarsmateriell og bedring av dagens merkings- og sporingspraksis når det gjelder håndvåpen og ammunisjon. Samtidig ble det også pekt på at Norge har et av verdens strengeste regelverk for eksport av forsvarsmateriell, og at mange også er opptatt av et felles internasjonalt regelverk for eksport av forsvarsmateriell. En sluttbrukererklæring innebærer at man sikrer seg at ikke det enkelte land videreselger materiell kjøpt i Norge. Regjeringen jobber for at dette også blir normen i NATO. Det er positivt og et arbeid som støttes av en enstemmig komité. Vi ser fram til at Utenriksdepartementet kommer tilbake med mer informasjon om det pågående arbeidet for å etablere en felles norm i NATO og om det internasjonale regelverket for teknologi- og kunnskapsoverføring. Samtidig er det viktig at den norske forsvarsindustrien har rammebetingelser som gjør at den kan konkurrere på like vilkår i dette spesielle markedet. Norges arbeid i internasjonale fora for å få til bedre kontroll med konvensjonelle våpen, særlig håndvåpen og lette våpen, med tilhørende ammunisjon fortjener anerkjennelse. Internasjonal enighet om et folkerettslig bindende instrument for merking og sporing av håndvåpen og ammunisjon er etter vår mening svært viktig på bakgrunn av de humanitære lidelsene som bruk av håndvåpen representerer og medfører. Norsk forsvarsmateriell merkes i dag. Likevel ønsker en samlet komité at regjeringen ser nærmere på forslaget fra Kirkens Nødhjelp, som kom fram i høringen, om bedre merking av hver enkelt ammunisjonspatron. Et slikt arbeid bør selvfølgelig gjennomføres i samarbeid med industrien. Regjeringen har satset på å styrke samarbeidet mellom Forsvaret og industrien. Forsvarsindustrien i Norge blomstrer. Det pågår en debatt i samfunnet om hvorvidt dette er et problem. Jeg vil si nei. Utgangspunktet for en forsvarsindustri og en forsvarseksport er en legitim rett for ethvert land til å ha et forsvar. Arbeiderpartiet mener at Forsvarets anskaffelser også skal brukes for å bygge en solid norsk forsvarsindustri. Det er derfor vi fører en politikk der store anskaffelser til Forsvaret skal bidra til økt verdiskaping i Norge gjennom gjenkjøpsavtaler, at vi skal vektlegge flernasjonalt samarbeid i forsvarspolitikken og videreutvikle det nordiske forsvarssamarbeidet. Vi ser resultater av denne politikken i form av et moderne og høyteknologisk forsvar, høykompetente arbeidsplasser i Norge og viktig teknologi som også har et stort sivilt bruksområde. Samtidig krever dette at vi har en ryddighet i eksporten. Alt i alt kan vi oppsummere med at Norge er et foregangsland internasjonalt rundt åpenhet, og at kontrollen med norsk eksport er god. Senest så vi dette i forbindelse med eksportlisensen til det tidligere støttefartøyet KNM Horten. Jeg har lyst til å trekke fram det eksempelet i dagens debatt – for hva skjedde? Jo, Utenriksdepartementet trakk tilbake den lisensen som var gitt da nye opplysninger fra kjøperen om planer om bevæpning av fartøyet og tilbudet om sikkerhetstjenester utenfor kysten av Somalia ble kjent. Som kjent var opplysningene som først ble gitt, at fartøyet skulle brukes til rent sivile formål. Dette synes jeg er et viktig eksempel på en konsekvent politikk for eksport av materiell. Jeg har lyst til å oppsummere med å si at jeg er glad for at det i dag er en enstemmig komité som legger fram en samlet innstilling, og for at det er tverrpolitisk enighet i en så viktig politisk sak.