Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Jeg vil først uttrykke min glede over at Stortinget er engasjert i de problemstillinger som dette Dokument nr. 8-forslaget reiser. Flere tragiske familiekonflikter har i den senere tid endt med drap, og oppmerksomheten er med rette blitt rettet mot den situasjonen at en forelder som har forårsaket den andre forelderens død, automatisk får foreldreansvaret for barna. Det føles ikke riktig at pårørende i en allerede tragisk situasjon må gå rettens vei for at den gjenlevende av foreldrene skal frakjennes foreldreansvaret. Barneloven § 38 regulerer i dag to forskjellige situasjoner. I den ene situasjonen har gjenlevende hatt del i foreldreansvaret før dødsfallet og vil dermed også opprettholde det alene ved den andres død. Det andre tilfellet omhandler den situasjonen der begge foreldrene bodde sammen med barnet før dødsfallet, men bare avdøde hadde foreldreansvaret. Gjenlevende vil da automatisk få overført foreldreansvaret til seg. Det er denne problemstillingen Fremskrittspartiet tar opp, slik jeg har forstått det. Som Stortinget er kjent med, har en arbeidsgruppe lagt fram en rapport med forslag til tiltak for å beskytte barn mot overgrep. Ett forslag i rapporten omhandler endring i barneloven angående foreldreansvar i de tilfeller hvor den ene av foreldrene forvolder den annens død. Der den ene av to samboende og biologiske foreldre ikke har foreldreansvar og samtidig er siktet for den annens død, går arbeidsgruppen inn for å fjerne dagens bestemmelse om automatisk overtakelse av foreldreretten. Forslaget går ut på å snu søksmålsbyrden, slik at den gjenlevende forelderen i slike tilfeler må gå til sak for å kunne overta foreldreansvaret. Dette er jeg enig i. I de tilfellene der gjenlevende forelder har del i foreldreansvaret før dødsfallet, ønsket ikke arbeidsgruppen å foreslå endringer. Arbeidsgruppen har vist til at det er en vesentlig forskjell mellom det å frata noen en rett de allerede har, og det å la være å tilkjenne en ny rett. Etter arbeidsgruppens vurdering vil det være et for inngripende tiltak å ta fra en forelder foreldreansvar han eller hun allerede har del i, uten rettssak og dom. Etter min mening er det behov for å se nøyere også på denne situasjonen. Det må vurderes om gjenlevende forelder som har hatt del i foreldreansvaret, kan fratas det på en enklere måte enn tilfellet er i dag, dersom vedkommende har drept den andre forelderen. Det skal imidlertid ikke underslås at det dreier seg om kompliserte problemstillinger og forskjelligartede situasjoner. Det kan f.eks. tenkes at den som er siktet for drapet, blir frifunnet på grunn av nødverge, at avdøde har utsatt gjenlevende for årelang mishandling, eller at drapet er et «ulykkestilfelle». Hensynet til barnet må få avgjørende betydning. Det kan slå ulikt ut i forskjellige situasjoner. Vi må unngå å lage et nytt regelverk som skaper nye urimelige situasjoner som kan skade barnet. Arbeidsgruppens rapport og høringsuttalelsene vil danne grunnlaget for det videre lovutviklingsarbeidet. Jeg ønsker å legge fram et lovforslag som best mulig ivaretar barnets interesser, og som samtidig tar hensyn til at de pårørende ikke utsettes for urimelige påkjenninger som er i strid med den alminnelige rettsfølelsen i samfunnet. Jeg mener det er viktig å følge de vanlige fasene i lovarbeidet før endelig konklusjon. Jeg er derfor glad for at komiteens flertall vil avvente departementets odelstingsproposisjon om endringer i barneloven før Stortinget foretar en lovendring i regelverket om foreldreansvar etter dødsfall. Forslaget vil komme Stortinget i hende før påske.