Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-15:
Foregående taler var veldig opptatt av å stille en diagnose på regjeringens arbeid. Det skulle vel være unødvendig å nevne at det garantert finnes minst én «second opinion» om den diagnosen. Nå skal ikke jeg bruke taletiden min til å polemisere mot det, men jeg har lyst til å ta fatt i den situasjonen som mange representanter har vært inne på, at det er en betydelig uro og usikkerhet i økonomien i dag, både i Europa og i resten av verden. Selv om vi har god orden i eget hus og god kontroll med økonomien i Norge, er vi ikke uberørt. Noen mil sør for Bodø ligger Glomfjord. Der har de en snart hundreårig industrihistorie, og de senere årene har det blitt investert milliardbeløp i produksjon av wafere til produksjon av solcellepaneler. På bakgrunn av bl.a. synkende etterspørsel og lavere priser på verdensmarkedet, har REC, som eide disse fabrikkene, sett seg nødt til å avvikle all produksjon i Glomfjord. Det betyr at 650 mennesker mister jobben, det betyr at 650 familier opplever stor usikkerhet om framtiden. For kommunen som samfunn er det en katastrofe. Plutselig er 20 pst. av arbeidsplassene borte. I tillegg er det betydelig risiko for tap av ytterligere arbeidsplasser som følge av redusert aktivitet i kommunen. Summen av dette er en trussel for selve eksistensgrunnlaget for kommunen. Dette er ikke første gang Glomfjord har blitt stilt overfor store utfordringer på bakgrunn av økonomisk urolige tider i verden. Første gang var på 1920-tallet. Da ble løsningen at staten overtok all virksomhet, noe som sikret kommunen mange, mange år med høy verdiskaping. Det har også vært flere andre perioder med krav til store omstillinger, og det har man lyktes med i Glomfjord, fordi man har hatt vilje og evne til å lykkes med omstillinger – og fordi storsamfunnet ga litt hjelp til at de kunne komme seg over kneika. Hver gang har det kommet nye virksomheter og nye arbeidsplasser i Glomfjord, slik det ble gjort i forbindelse med omstillinger i Mo i Rana, i Meråker, i Årdal og mange andre steder opp gjennom 1900-tallet. Derfor er jeg glad for at storsamfunnet stiller opp når konsekvensene av det frie markedets mangler får alvorlige og direkte konsekvenser for mange mennesker, også denne gangen. I dag vil et flertall på Stortinget bevilge 50 mill. kr til omstillingsstøtte til Meløy kommune. Sammen med 25 mill. kr fra Nordland fylkeskommune og 25 mill. kr fra kommunen selv, gir det et viktig bidrag til å klare den nødvendige omstillingen også denne gangen. Det er slik at disse pengene dekkes over kapittel 551 Regional utvikling og nyskaping. Det er en post som gir fylkeskommunene handlingsrom til å støtte opp om nye næringsvirksomheter og dermed sikre bosetting i hele landet. Men jeg merker meg at Høyre og Venstre fremmer forslag om å kutte i disse midlene. Riktignok vil Høyre skjerme tilskuddet til Meløy kommune, men viser samtidig til sine forslag om at kommunene skal få beholde mer av skatteinntektene, herunder selskapsskatten. Det er min oppfatning at kommuner som sliter med nedgang i folketallet, et ensidig næringsgrunnlag og krevende omstillingsbehov, ikke trenger reduksjoner i offentlige overføringer til fordel for skatterike kommuner. De trenger en håndsrekning fra fellesskapet til å ta i bruk sine ressurser til beste for innbyggerne og for nasjonen.