Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-03-24:
Problemet med norsk energipolitikk og Regjeringens politikk er ikke at den har stått stille, men at den har beveget seg over hele banen uten særlig retningssans. Det vi nå ser, er enkeltrepresentanter fra de rød-grønne partiene komme med utspill som blir fullstendig avvist av andre enkeltrepresentanter i denne sal. Det er derfor det er behov for å få en helhetlig politikk. Det er helt riktig som representanten Aasland sier, at det ikke er veldig mange der ute som ber om å få en kopi av Soria Moria-erklæringen som en stortingsmelding. Det vi ber om, er å få en politikk som henger sammen, og som virker, der en f.eks. sier at en skal ha grønne sertifikater som inkluderer småkraftverk, og som ikke ekskluderer dem. De aller fleste som har sett på saken, sier jo at mangelen på småkraftverk i et grønt sertifikat-system er årsaken til at en ikke har fått en avtale med Sverige. Det er jo derfor vi hadde håpet at en energipolitisk handlingsplan, eller en rikets energitilstand, hadde gjort at Regjeringen måtte sette seg ned og kvantifisere tilbud og etterspørsel, forventninger om økt produksjon på industrien i framtiden, forventninger om husholdningers strømforbruk i framtiden, forventninger om elektrifisering av bilparken i framtiden, og sørge for at tilpasningen på produksjonssiden var der, at ubyggingen av et nett til Europa var på plass, og også i forhold til elektrifisering på norsk sokkel. Det er jo det som mangler. En skal altså ha en satsing på havvindmøller som skal være enorm, vi snakker om hundrevis TWh – tusenvis TWh av og til, når en er på det mest optimistiske. I en samtale med Statnett forrige uke ble jeg fortalt at det ikke er en sjanse i havet – bokstavelig talt – for at Statnett kan bygge et strømnett der ute som kan frakte denne strømmen noen plass. Allikevel er en i alle debatter hyperoptimistisk i forhold til hvor mye strøm en skal få fra norsk havbasert vindkraft i 2020. Teknologirådet har jo allerede regnskapsført 5 TWh. Det er prinsippet om å få en stortingsmelding om energipolitikken som er det viktige her. Representantene Aasland og Sande etterlyser at vi må begynne å diskutere enkelthetene i sakene her. Hadde vi kommet med mange konkrete forslag, slik vi har gjort i andre saker, ville de blitt avvist fordi en var uenig i akkurat det konkrete forslaget som vi kom med. Det er derfor vi bevisst unnlater å komme med noe konkret, så Regjeringen selv får fullmakt til å legge det fram – men at en gjerne, sett fra opposisjonens side, tar diskusjonen internt og ser på hvilke justeringer en må gjøre. La meg komme med ett eksempel fra dagens debatt: Jeg utfordret statsråden i forhold til Statnett og Statkraft om bygging av kabler til utlandet. Jeg tenker, sa Terje Riis-Johansen. Men det er jo Regjeringen som burde tenkt, for i dag har Statkraft mulighet til å bygge den kabelen til utlandet, med mindre Statnett sier at de vil gå inn i prosjektet. Men statsråden gir jo her et signal om at de ikke ønsker at Statkraft skal kunne bygge dette. Det er slike ting som burde kommet i en stortingsmelding, og ikke bare som en jeg tenker-setning i Stortinget. Hvordan i alle dager skal Statnett kunne agere med en slik statsråd?