trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Løvik (Høyre), 2006-04-04:
Eg takkar for rettleiinga. Det er alltid nyttig å lære noko nytt. Eg vil først få takke fiskeriministeren for dei svara vi fekk. Sjølv om det er brei einigheit i komiteen om det aller meste – og her er det veldig mange lyse sider – er det ikkje til å stikke under stolen at det også er ein del ueinigheit når det gjeld førstehandsomsetning og organisering av det arbeidet. Det punktet som kanskje har vekt litt debatt i den seinare tida, er den ekstradirigeringa som ligg i forslaget om distriktskvotar, som vi har debattert i denne salen fleire gonger tidlegare. Vi veit det er ueinigheit, og vi skal ikkje ta det opp igjen no. Opposisjonen er samla kritisk til det som skjer der, men det kunne vere greitt å få eit svar på spørsmålet: Vil regelverket for distriktskvotar snart liggje føre, slik at vi kan få det endeleg klart kva dette omfattar?
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2006-04-04:
Råfiskloven og fiskeeksportloven er myndighetenes viktigste redskap for å regulere omsetningen av fisk. Lovverket har bl.a. et transittforbud som innebærer at fangster som er landet i Norge, ikke kan føres ut av landet med mindre fisken er omsatt gjennom eller med godkjenning av et salgslag. Dersom fisken ikke er landet i Norge, men er importert fra et annet land, er det ikke noe slikt transittforbud. EU har i lang tid krevd at EU-fartøy må gis anledning til å transittere fisk gjennom Norge, og ved utvidelsen av EU/EØS-avtalen aksepterte norske myndigheter transitt av EU-fanget fisk. Som motytelse skulle EU på sin side øke kvoten for frosne, pillede reker som kan eksporteres tollfritt til EU. Den eksisterende kvoten er på 5 500 tonn, og den skulle da utvides til 8 000 tonn. Det går fram av meldingen at denne saken ikke er løst, men jeg forstår at det har vært arbeidet med disse spørsmålene, og at en løsning faktisk er innenfor rekkevidde. Etter det jeg forstår, er det særlig to spørsmål som har vært avgjørende. Det første er om fisken som skal transitteres gjennom Norge, skal veies ved landing for å unngå fiskejuks, og norske myndigheter har lagt til grunn at slik veiing bør skje. Det andre spørsmålet gjelder opprinnelsen til den fisken som kan transitteres gjennom landet. EU-kommisjonen har ment at også fisk fanget av fartøyer fra tredjeland som er omlastet til EU-fartøy, skal omfattes av transittavtalen. I praksis vil dette da være russisk fanget fisk. Jeg vil spesielt be statsråden kommentere status i disse spørsmålene og eventuelt gi til kjenne når en avtale om transitt med EU kan være klar. Med det omfattende ulovlige fiske som er avdekket i Barentshavet, og den irregulære eksporten av svart fisk som vi har sett til det europeiske markedet, er det etter min oppfatning veldig viktig å styrke kontrollordningene og sikre oss best mulig mot at ulovlig fanget fisk blir transittert gjennom Norge. Råfiskloven er ikke til hinder for at det inngås langsiktige avtaler mellom kjøper og selger. Det har imidlertid vært og er store variasjoner med hensyn til hvilke omsetningsformer som benyttes av de ulike salgslagene, og i hvilken grad inngåelsen av langsiktige avtaler aksepteres. Jeg har merket meg at departementet har tatt initiativ til et toårig prøveprosjekt mellom salgslagene og landindustrien. Formålet med prosjektet er å høste erfaringer med langsiktige avtaler i ulike deler av næringen. Prøveprosjektet pågår og vil bli evaluert i neste stortingsmelding om gjennomføring av råfiskloven og fiskeeksportloven. Jeg vil i den forbindelse peke på at næringskomiteen enstemmig spesielt understreker fiskeforedlingsindustriens behov for jevn og stabil tilgang på råstoff.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-04-04:
Det er eit samla storting, unnateke Framstegspartiet, som framleis vil halde på råfisklova. Men Venstre ser som fleire andre kor viktig det er med den moderniseringa og oppmjukinga som er gjord av råfisklova som gjer at det kan verte inngått langsiktige avtalar mellom kjøpar og seljar. Så langt ser dette positivt ut, og vi ventar sjølvsagt med å dra konklusjonar til evalueringa kjem i 2007. Fiskeri er ei veldig viktig næring, og komiteen har i merknadene sine også nytta høvet til å peike på ein del ting utanom det som akkurat har med råfisklova å gjere, bl. a. er det sagt noko om WTO og frihandelsavtalar gjennom EFTA. Eg vil også peike på at det vert viktig for dei som forhandlar, å sjå på fiskeri også som ei svært viktig næring, i tillegg til landbruk. Så vil eg nytte den fyrste sjansen eg har, til å rose Regjeringa for det valet ho gjorde mellom olje og fisk på Møre-kysten. Eg synest det var eit kjempeflott val at fiskerinæringa, som betyr så mykje for kysten vår, vart prioritert i den samanhengen. Så takk for det! I kommentarane frå komiteen er det også sagt noko om kor viktig det er med fast, stabil leveranse av råstoff, som det vart peikt på her av Gullvåg. Eg vil også peike på at vi alle ynskjer at fiskeforedlingsbedriftene, særleg nordpå, som no ser ut til å kunne ha fått moglegheiter til å utvikle seg vidare, også vert sikra fisketilgang. Men då vil eg peike på at det vert viktig for fiskeriministeren som skal handtere dette, også å sjå på den struktureringa og den struktureringsstoppen som er sett i gang. Vi veit at båtar som skal levere til desse fiskeforedlingsanlegga, i dag ikkje kan levere fersk fisk, fordi dei ikkje får samla kvotane på ferskfisktrålarane. Det er alvorleg for dei bedriftene som dei skal betene. Så handlar denne meldinga også om kontroll med landing av fisk. Vi har fått ganske mange signal på at det er hol i regelverket, eller at regelverket vert utnytta eller omgått, så det skjer framleis at russisk fisk vert presentert som norsk i Polen f.eks., og også at norsk fisk forsvinn ved grensene. Eg vil berre oppmode om at det vert sett inn eit intensivt arbeid når det gjeld å kontrollere fisken både ved landing, ved ressurskontroll og også ved overføring.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-04-04:
Regjeringen vil jobbe aktivt for å sikre landindustrien helårig tilgang på ferskt råstoff. Distriktskvoteordningen er et ledd i dette. Vi tar sikte på at forslag til ordning skal sendes ut på høring etter påske og før sommerferien, i det tidsrommet.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-04:
Det er helt riktig at den forrige regjeringen gjorde et betydelig arbeid de fire årene de satt med regjeringsmakten, det skal de ha all honnør for. La meg si det sånn at svaret på mange av de spørsmål som representanten Sanner stiller, ligger i det jeg gjerne vil definere som en aktiv og forutsigbar næringspolitikk. Vi gjør dette fordi Norge har en liten og åpen økonomi, og vi er avhengig av handel for å opprettholde en høy verdiskaping og et høyt velferdsnivå. Vi gjør det fordi Kinas raske økonomiske utvikling gir store muligheter for norske bedrifter. Norsk næringsliv har produkter, varer og tjenester som det kinesiske markedet etterspør. Vi gjør det fordi eksport av varer og tjenester til Kina bidrar til sosial og økonomisk utvikling i Kina, samtidig som norske forbrukere får gode og rimelige produkter fra Kina. Og vi gjør det fordi norske bedrifter som lykkes internasjonalt, bidrar til å styrke bedriftenes virksomhet i Norge. Så peker representanten Sanner på mulighetene og etterlyser engasjementet for en mulig frihandelsavtale med Kina. Initiativet til en frihandelsavtale mellom EFTA og Kina ble tatt under nettopp tidligere statsråd Børge Brendes besøk i Kina i 2004, og det ble videre fulgt opp under kommisjonsmøtet her i Oslo i 2005. Kina har vært tilbakeholden med å si noe om hvorvidt dette arbeidet kan starte. Island har igangsatt bilaterale forstudier knyttet til en mulig avtale med Kina. Men de har også gjennom EFTA bedt om å inkludere EFTA i denne prosessen. Kina har sagt at de vil vurdere dette etter at studiene når det gjelder Island, er avsluttet i juni i år. Jeg er optimist, for på siste ministermøte i EFTA ble det klart gitt uttrykk for at EFTA var enige om at dette var en frihandelsavtale man ville jobbe for. Representanten Sanner peker på eksport av sjømat i sitt første innlegg. Det er også en sak som jeg tok opp med min russiske kollega Reiman da jeg besøkte Russland for tre uker siden: overflyvinger over Sibir i forbindelse med eksport av fisk og sjømat til Kina og Japan. Og det er enda et ledd i å åpne mulighetene for økt norsk handel med Kina.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-04:
La meg avslutningsvis igjen få takke for en god debatt og si at jeg setter pris på at representanten Sanner tar opp viktige spørsmål for norske næringsliv. Jeg skal forsøke å kvittere ut den konkrete spørsmålsstillingen som ble reist om piratkopiering. Jeg kan bekrefte at dette er et problem som det er viktig å ta på alvor, og vi tar dette opp med kinesiske myndigheter. Det viser seg at også kinesiske myndigheter tar dette på alvor, siden de nå har opprettet denne særskilte domstolen. Det er også slik at WTO er et viktig virkemiddel for å få et rettferdig internasjonalt handelsregime. Det er et viktig bidrag i så måte. Som jeg har sagt: Vi tar det opp med kinesiske myndigheter jevnlig. Et eksempel på det er at den tidligere regjeringen tok opp med kinesiske myndigheter det man opplevde med piratkopiering i forhold til Jordan. Den reaksjonen som kom som en følge av dette, var at dette produktet ble stoppet. Det viser at det nytter å ta opp problemer, og det vil vi gjøre også i fortsettelsen. Så noen konkrete satsingsområder: Vi satser målrettet på å få flere turister til Norge. Jeg vil aktivt følge opp den nylige inngåtte avtalen om visum for kinesiske turister. Innovasjon Norge har styrket tilstedeværelsen i Kina med en egen reiselivsutsending, og vi ser allerede konkrete resultater av dette. Kinas kraftige økonomiske vekst gir muligheter for norsk skipsfart. Den har medført en økning i bulk-, tank- og containerfrakt for norske skip, og vi forventer en fortsatt vekst. I 2004 var det over 1 000 kinesiske sjøfolk på norske skip, og etterspørselen øker. Det medfører at vi har flere samarbeidsprosjekter for å utdanne kinesiske sjøfolk. Vår handel med Kina omfatter stadig nye områder. Kina har et mål om månelanding i 2017, og gjennom den europeiske romfartsorganisasjonen ESA har Norge flere samarbeidsprosjekter med Kina. Kina har allerede to satellitter med norske instrumenter om bord. Også norske forskere har vært involvert i disse prosjektene. Norsk forskning har mye å vinne på å samarbeide med Kina. Norges Forskningsråd og Innovasjon Norge arbeider sammen med forskningsmiljøene for å styrke og utvide dette samarbeidet. I dag er det etablert samarbeidsprosjekter innenfor marine fagområder, helse, medisin og biologiske fag, IKT, arkitektur og byggteknologi. Det er mye positivt som skjer i samhandel mellom Norge og Kina. Dette skal vi bygge videre på. Jeg kan også bekrefte at jeg ser fram til at også Høyre etter hvert vil bidra positivt til politikkutvikling på dette området, noe som er så utrolig viktig for norsk næringsliv.
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2006-04-04:
Eksport til og etableringer i Kina kan være et tveegget sverd for norske selskaper. Selv om Kina vokser frem som et attraktivt marked for norske eksportvarer og utsiktene til billig arbeidskraft gjør bedriftsetablering fristende, er det dessverre noen utfordringer man kan møte i det kinesiske markedet. En av disse utfordringene er den omfattende piratkopieringen som blir praktisert av noen kinesiske bedrifter. Denne piratkopieringen har nå gått så langt at Kinas høyesterett har opprettet en særskilt domstol som skal behandle immaterielle rettigheter. Domstolen etablerer også en side på Internett der piratkopister skal henges ut. Selv om det er beundringsverdig at kinesiske myndigheter tar affære overfor dette, er det kanskje litt optimistisk å tro at kinesiske myndigheter klarer å komme til bunns i problemet når det ifølge den svenske avisen Dagens Industri bare i fjor ble levert inn 166 000 sivile søksmål på grunn av piratkopiering i Kina. For norske bedrifter som bruker titalls millioner kroner på produktutvikling, og ytterligere millioner på markedsføring rundt omkring i verden, er det en bitter opplevelse når noen lager en kopi av deres produkt, for så å konkurrere med produktet i de samme markedene som de selv opererer i. Samtidig er det et markedsmessig problem når kundene tror de kjøper et kvalitetsprodukt fra en norsk leverandør, mens realiteten faktisk er at de kun har kjøpt et produkt som ligner, og som ikke har de egenskaper norske myndigheter krever til sikkerhet og kvalitet. En av de bedriftene som har opplevd nettopp dette, er Nobø Electro AS, lokalisert med hovedkontor i Stjørdal. På en stor elektromesse i Köln i Tyskland oppdaget norske representanter en utstilling som inneholdt kopier av en av Nobøs varmeovnsserier. Gjennom nitid arbeid har det nå lyktes Nobø å få tak i bilder og markedsføringsmaterialer for det kinesiske firmaets produkter. Denne informasjonen viser at produktene, lansert i de samme markedene som Nobø opererer i rundt omkring i verden, er eksakte kopier. Dette blir et stort problem for et norsk firma som bruker millioner av kroner for å utvikle norske kvalitetsprodukter som skal kunne konkurrere på det internasjonale markedet. I noen grad kan produktene beskyttes ved å sikre patent- eller lisensrettigheter, men det vil alltid bli et spørsmål om mulighet, kostnad og nytteeffekt. Vil en klage til den kinesiske høyesterett bli behandlet i det hele tatt, eventuelt når, når man vet at det leveres inn i underkant av 600 klager hver dag hele året? Undertegnede er av den tro at problemet jeg nettopp har skissert, bare vil eskalere i fremtiden, da verdensøkonomien blir stadig mer globalisert. Jeg kunne godt tenkt meg et svar fra næringsministeren på hvordan han har tenkt å håndtere problemet rundt piratkopiering av norske produkter, og om han vil ta dette opp med sin kinesiske kollega?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2006-04-04:
President! Eg vil anta at det vil vere formålstenleg at vi prøver ein gong til med votering. Det er noko som har skjedd her …
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-05-16:
På vegner av representantane Odd Einar Dørum, Gunvald Ludvigsen, Gunnar Kvassheim og meg sjølv har eg gleda av å setje fram eit forslag om å opprette ei kompensasjonsordning for norske krigsseglarar som sat i fangenskap i Afrika under den andre verdskrigen.
Bent Høie (Høyre), 2006-05-16:
På vegne av representantene Erna Solberg, Inge Lønning, Martin Engeset og meg selv vil jeg fremme forslag om en kompetanseplan for å rekruttere flere kvalifiserte arbeidstakere til pleie- og omsorgssektoren.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2006-05-16:
Jeg føler behov for å rette opp noen misforståelser eller noen selvmotsigelser, og jeg vil begynne med representanten Sanners innlegg, der han sa at det var så viktig å få medeierskap for å få medinnflytelse for f.eks. å hindre utflytting. Samtidig skriver representanten i sitt forslag at i Hydro er det 10 000 medarbeidere. Jeg syns han skulle reise opp til Årdal og bruke sine argumenter der. At det går så bra for Mamut, er jo fint. Men det er med dagens system, så det er heller ikke noe godt argument. Så til representanten Gitmark: Det er riktig at folk fra Feda – som er en vakker plass, som jeg ikke skjønner at de reiste fra – reiste til Amerika. Ja, de gjorde det. Men det som er merkelig, er at når de blir pensjonister, eller de blir syke, eller de får barn som har behov for offentlig hjelp, flytter de tilbake til Feda, én etter én. Og vet dere hva som er det verste: De sitter i kommunestyret for Fremskrittspartiet!(Munterhet i salen) Jeg vil ikke at det skal være representativt for Feda, derfor følte jeg behov for å rette opp det. (Munterhet i salen) Så sier representanten Sponheim at vi må ha et bredt eierskap. Ja, men er det ikke da flott at snart 5 mill. mennesker er med og eier Statkraft, er med og eier Statoil? Stort bredere enn det kan en ikke få det i Norge. Så er det ikke slik at vi avviser forslaget – vi vedlegger det protokollen. Så vi må ikke framstille det her i denne sal som at dette er noe vi slakter. Men det er altså slutt på stortingsregjereriet. Og det var det vi gikk til valg på. Høyrekreftene gikk til valg på privatisering og privat valgfrihet. Men når de rike – Høyres venner – skulle ha større valgfrihet, måtte de ha mer penger. Derfor fikk vi i forrige periode flere fattige. Når de eldre skulle ut på anbud, ble kommunepolitikerne tvunget til å privatisere. Når det ble kuttet i skatten til de rike, økte egenandelene og gebyrene for dem som har behov for hjelp. Når den forrige regjeringen og Fremskrittspartiet valgte skattelette framfor fellesordninger, ble den offentlige støtten til begravelse fjernet. Skolene fikk kutt, og eldreomsorgen ble dårligere. Det norske folk ville noe annet. Det er den politikken Regjeringen og de partiene som sitter i den, er med på å føre videre. Høyrekreftene får kalle det hva de vil – vi har flertall fram til neste valg.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2006-05-16:
Jeg hadde tenkt å spare meg for å ta ordet, men jeg fant etter hvert ut at jeg igjen måtte drive med litt voksenopplæring overfor Fremskrittspartiet, som jeg gjorde i hele forrige periode, og forklare dem hva de egentlig driver med. Det er slik at dette forslaget også er et forslag med én reell hensikt, nemlig å få stemmer for å skape et annet samfunn enn det nordmenn er stolte over, og FN sier er det beste i verden. Men jeg skal konkret gå inn på den problemstillingen som representantene fra Fremskrittspartiet har tatt opp. Strømmarkedet i Norge er todelt. Det er en nettdel og en produksjonsdel. I 2003 – da Fremskrittspartiet var delaktig i at den forrige regjeringen satte arbeidsfolk på døra i industrien for å selge strømmen til høystbydende, og strømprisen var på over 1 kr pr. kWh – hadde vi en særnorsk høy strømpris, fordi nettet holdt på å falle sammen. Så hadde vi en reduksjon i strømforbruket i Norge på 10 pst. Da blir spørsmålet til Fremskrittspartiet: Hvis Stortinget hadde gått inn og fjernet moms og elavgift, som de da snakket så varmt om, hva hadde konsekvensen vært av det? Jo, kanskje vi hadde fått en økning av prisen på strøm på 10 pst., og da kunne det faktisk blitt mørkt rundt om i Norges land. Det var Fremskrittspartiet som først og fremst forherliget energiloven da den ble vedtatt i Stortinget. Arbeiderpartiet og SV var sammen om å si at Statkraft må ha en oppdekningsplikt, slik at vi i framtiden sørger for å ha nok strøm. Det ble vi nedstemt på. Det gjorde at SV stemte imot hele energiloven. Arbeiderpartiet var med på å føre den videre, men vi har hele tiden pekt på at dette vil føre til en underbalanse når det gjelder kraft, mens Fremskrittspartiet i debatten sa at når vi får mer konkurranse på markedet, vil selvfølgelig strømprisen gå ned. Nei, det er ikke slik. Et marked fungerer hvis det er en vare, og det er en kjøper. Hvis det blir for lite varer og for mange kjøpere, går prisen opp. Det er grunnleggende lærdom i økonomi, og det burde Fremskrittspartiet også prøve å sette seg inn i. Men jeg skjønner nå at det kanskje ikke er den store drømmen til Fremskrittspartiet å sette seg inn i den økonomiske virkeligheten, for da hadde de kanskje også måttet ha en annen budsjettbalanse, som vi behandler her i Stortinget. Men det er først og fremst Fremskrittspartiet som har forherliget energiloven. De kan bare lese debatten fra den gangen da loven ble vedtatt her i Stortinget.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-05-16:
La meg bare for ordens skyld ta opp forslagene i innstillingen som mindretallet setter frem. Jeg registrerer at finansministeren ikke har til hensikt å ta ordet i denne saken – henne om det. Det er nok et uttrykk for SVs rådvillhet, som vi tydelig har sett i denne diskusjonen, men også for at man ikke i større grad ønsker å blottstille den gammeldagse tenkningen som ligger i Regjeringens og SVs holdning i denne saken. Jeg registrerer at representanten Heikki Holmås sier at SV er for innflytelse og demokratiske rettigheter for de ansatte. Det er Høyre også. Men vi ønsker å utvide denne innflytelsen. Vi ønsker at de ansatte i tillegg til å ha innflytelse gjennom de demokratiske rettighetene man har i lovverket, også skal ha mulighet til å være medeiere. Det dreier seg ikke om, slik representanten Holmås sier, at direktørene skal komme enda bedre ut. Det er ikke det denne saken dreier seg om. En forutsetning for at man skal kunne få skattefradrag for kjøp av aksjer, er at det er brede ordninger som kommer alle de ansatte til gode. Med andre ord: Dette dreier seg om lagerarbeiderne, ikke om direktøren. Det er derfor jeg er litt overrasket over at SV inntar denne holdningen. SV er åpenbart for at ansatte skal ha innflytelse ved å ta makten fra eierne. Man er imot at de ansatte skal sikres innflytelse ved at de ansatte faktisk er medeiere. Da er mitt spørsmål: Er ikke dette egentlig en litt krampaktig holdning fordi man ser at nå faller motsetningen mellom arbeid og kapital bort? Lever ikke egentlig SV og Regjeringen nær sagt i forrige århundre, hvor motsetningsforholdet var mellom arbeid og kapital? Man ser at i det nye og moderne arbeidslivet er det ikke lenger slike motsetningsforhold, i hvert fall ikke hvis man klarer å få til systemer og ordninger som gjør at flere ansatte er medeiere i bedriften. Så – siden taletiden er kort – til slutt til Lundteigen, som snakker om at skattereformen har vært et tilbakeslag for de selvstendig næringsdrivende. Men det er jo den nye regjeringens skatteforslag som innebærer et tilbakeslag for de selvstendig næringsdrivende. For det var de selvstendig næringsdrivende som fikk hele skatteskjerpelsen av den nye regjeringen – gjennom høyere formuesskatt, gjennom høyere toppskatt enn vår regjering hadde lagt opp til, og med et lavere skjermingsfradrag. Det er tre forslag som innebærer at de selvstendig næringsdrivende har kommet dårligere ut. Det er Lundteigens og Regjeringens ansvar – ene og alene. Så i den grad man er opptatt av de selvstendig næringsdrivende, bør man reversere de skatteøkningene som kom med den rød-grønne regjering, da det ble lagt nye byrder på de små bedriftene – på de selvstendig næringsdrivende.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-05-16:
Jeg registrerer at Karl Eirik Schjøtt-Pedersen er mer opptatt av å diskutere fortid enn fremtid. Hvis det er slik at en regjering hadde fått gjennomført all sin politikk i løpet av fire år, er det ingen regjering som hadde hatt behov for å søke gjenvalg. Jeg antar at den sittende regjering kommer til å ha behov for minst én periode til etter hva vi ser så langt. Jeg registrerer også at Schjøtt-Pedersen til slutt sier at det arbeiderbevegelsen og venstresiden er opptatt av, er å sikre innflytelse gjennom arbeidskraft, selve bedriftsdemokratiet. Høyre er også for bedriftsdemokratiet. Det dette dreier seg om, er om man skal utvide bedriftsdemokratiet gjennom at man skal ha innflytelse – ikke bare ved å ta eiermakt fra de som eier, men ved at man også skal ha innflytelse gjennom selv å være medeier. Til slutt til Lundteigen: Jeg registrerer at Senterpartiet nå er mer opptatt av landbruket enn av personlig næringsdrivende generelt. Før hadde Senterpartiet mange spennende forslag som også ville ha kommet andre selvstendig næringsdrivende til gode. For å si det slik: Hvis Senterpartiet får gjennomslag for å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital, vil det få støtte fra Høyre, som et første viktig skritt for å få fjernet den helt. Vi ser frem til at Senterpartiet klarer å stå opp for de private eierne. Det har vi ikke sett mye til så langt.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-16:
Til Ulf Leirstein, som ikke er i stand til å lese på en tilstrekkelig god måte: I Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiets merknad i innstillingen står det: «Bedrifter som eies og styres av de ansatte vil være opptatt av langsiktig lønnsomhet(...) (...) mens det i svaret fra finansministeren står: «Jeg vil også peke på at aksje- og opsjonsavlønning kan ha negative sider på den langsiktige verdiskapingen.» Det blir kortsiktig fordi aksje- og opsjonsavlønning brukes til å få de ansatte til å kjøpe aksjer i de tilfeller der aksjekursen har steget. Man får en lavere pris for å hente det ut i direkte lønn, fordi man i utgangspunktet ikke har råd til å sitte med disse aksjene, som muligens er blitt dyrere. Det fører til kortsiktighet. Eierskap og styring fører til langsiktighet. Så til Jan Tore Sanner, som er blitt så høy og mørk at det er helt utrolig – han ser ut til å ha glemt at han er i ferd med å bli grå i håret: Han har sittet som finanspolitisk talsmann for et regjeringsparti i fire år. 23 milliarder kr i årlige skatteletter har de gitt de siste årene. Likevel har man ikke funnet plass til disse skattelettene. Likevel har vi i løpet av de fire siste årene ikke hørt et knyst fra Jan Tore Sanner om medeierskap. Nå kommer det – som en ekstra skattepakke akkurat nå. Vi er ikke interessert i å avvise dette forslaget. Vi synes det bør vedlegges protokollen, som forrige taler sa. Forslaget fra bl.a. Jan Tore Sanner mangler noen vesentlige elementer. Den forrige regjeringen la ikke fram et eneste dokument som viser at den type aksjeoppkjøpsordning som vi behandler i dag, og som ble innført av Willoch, har ført til en enorm spredning av eierskapet. Det er altså ikke lagt fram noen god dokumentasjon på at det har skjedd. Det avgjørende for at ansattes medeierskap skal ha positiv innflytelse på produktiviteten, er at man eier en betydelig andel av bedriften. Det er det det står. Dokumentasjonen, forskningen fra USA, som man fra Høyres side lener seg på, viser at man må ha betydelig innflytelse, man må ha desentralisert. Det desentraliserte og innflytelsen har vi jobbet for å sikre – bl.a. gjennom arbeidstakeres rettigheter når det gjelder innflytelse på politikken. Vi mener at vi må se på andre organisasjonsmodeller, f.eks. samvirkemodeller, og lære av de landene i Europa der man har den type organisering som sikrer faktisk innflytelse i bedriftene. Det at ansatte eier 1 pst., 2 pst. eller 3 pst. i et selskap, vil ikke føre til noen produktivitetsvekst. Det vil i det hele tatt ikke føre til noen økt innflytelse. Det blir bare skattelette til de rikeste.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-05-16:
Saksordføreren har jo gjort rede for saken som sådan, men det var jo litt forfriskende å høre representanten Klunglands innlegg om alt fra parlamentarismens fødsel og framover til 2006. Jeg var litt usikker på om det var antiamerikanismen eller antihøyredelen som var hans største motivasjon på ferden mot Soria Moria. Men det var i hvert fall et sterkt innlegg, og jeg må si at han tar i hvert fall ikke Høyre i beste mening når Høyre har fremmet dette forslaget. Det har derimot vi fra Kristelig Folkepartis side tenkt å gjøre, og vi stemmer for første del av forslaget, der man ber om en bred vurdering. Det står altså en «vurdering», og det er vel ikke helt sikkert at det bare behøver å bety en økning av skatterabatten, det kan også bety andre virkemidler for å styrke ansattes medeierskap i egen bedrift. Når vi leser svaret fra finansministeren, får vi vel et inntrykk av at der i gården ville man helst stryke alt som heter aksjerabatter, hvis det hadde vært mulig. Det er sterkt når man skriver at «aksje- og opsjonsavlønning kan ha negative sider på den langsiktige verdiskapingen», at det kan få bedriftsledelsen og ansatte til å endre motivasjonen for å arbeide i bedriften ved at man er ute etter kortsiktig profitt, og at det også kan «bidra til finansiell ustabilitet og øke risikopremien i aksjemarkedet». Jeg synes det er sterke ord, og det burde vel absolutt ha avstedkommet en vurdering før man er så klar i konklusjonen som man er i det brevet man har sendt komiteen. Så jeg har i grunnen lyst til å høre fra Arbeiderpartiets og SVs representanter om de kanskje har tenkt å stryke den skatterabatten som finnes i dagens system. Det tyder i hvert fall både retorikken og innstillingen på at man egentlig skulle ønske seg. Man har pene ord om at arbeidsgiver bør være mer demokratisk, og at et demokratisk arbeidsliv også sikrer den langsiktige lønnsomheten. Det kan sikkert ha noe for seg, men det er jo ikke et veldig konkret svar på de utfordringene som norsk næringsliv står overfor, nemlig å sørge for at vi får en mer innovativ og dynamisk utvikling enn tilfellet har vært de siste årene, ikke minst når vi sammenligner med andre land. Selv om representanten Klungland ikke hadde mye godt å si om USA, kommer vi vel ikke fra at gründervirksomheten i det landet er sterk, og at det medvirker til at landet har en dynamisk økonomi som mange land ser hen til, selv om man kanskje ikke har den samme ideologiske bakgrunn som representanten Klungland. Vi støtter forslag nr. 1. Når det gjelder det konkrete spørsmål knyttet til å øke den skattefrie rabatten, kommer vi tilbake til det i budsjettet. Der kan jeg jo være enig i at Holmås har et poeng, at noen hver av oss kan være flinkere til å fremme forslag som vi ikke tidligere har fremmet. Men det er vel noe representanten Holmås i stor grad vil kjenne seg igjen i, skulle jeg tro.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-05-16:
Jeg skal fatte meg i korthet. Saksordføreren har vel egentlig sagt det meste om framtiden – til og med kommet med invitasjoner til hvordan vi skal gjøre dette nye avgiftssystemet så godt som mulig. Vi tar jo stort sett imot invitasjoner på en pen og pyntelig måte, så vi imøteser det. Fra Kristelig Folkepartis side har vi tatt Regjeringen på ordet. Vi avventer det som kommer i budsjettet. Og for så vidt kan jeg godt gi ros til Regjeringen i forbindelse med revidert. Der har man tatt et første steg akkurat på dette området. Som man vil se av innstillingen, er ikke vi nå beredt til å si at vi skal senke avgiftene slik at dette blir noe vi må prioritere framfor noe annet. I utgangspunktet er det fra Kristelig Folkepartis side slik at vi ønsker å prioritere en mer miljøvennlig bilpark. Men vi har også sett hen til at vi trenger å sikre et avgiftsnivå som er noenlunde levelig for familier som har behov for sikre biler. Det er vel, vil jeg tro, kanskje kombinasjonen av dette som også er Regjeringens – jeg skal ikke si – hodepine, men jeg ser at her er det noen utfordringer med tanke på å kombinere disse to tiltakene, som jeg skjønte representanten Holmås mente at man hadde til hensikt å kombinere når man fremmet det nye forslaget til høsten. Det er i stor grad i tråd med de prioriteringer vi gjør i Kristelig Folkeparti når det gjelder dette feltet – en mer miljøvennlig bilpark – og så må vi samtidig sikre at det ikke går ut over de familievennlige bilene hvor trygghet settes i høysetet. Så vi avventer og ser fram til det forslaget som blir presentert til høsten.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-05-16:
Representanten Sanner hadde en hilsen til Senterpartiet i forbindelse med budsjettet for 2006 – det gjaldt at vi hadde opptrådt i motsetning til det som var interessene til sjølstendig næringsdrivende. For å presisere det: En sjølstendig næringsdrivende som tjener mye, skal på samme måte som en lønnsmottaker som tjener mye, betale toppskatt, og etter Senterpartiets syn betale mer toppskatt enn det som Høyre la til grunn. På samme måte får en sjølstendig næringsdrivende eller lønnsmottaker som har mye formue i aksjer, dermed grunnlag for å betale økt formuesskatt. De er skatt etter evne som er vårt prinsipp. Det er et prinsipp som er under tungt skyts i dag. Det er et prinsipp som har stått i norsk skattepolitikk fra 1882. Da fikk vi en avløsning av matrikkelskyldskatten, altså en eiendomsskatt, til en skatt på inntekt og formue, og en formue av en betydelig størrelse. Formuen i sin opprinnelse var anslått til å kunne være så stor som tre til fire ganger brutto årsinntekt. Det var en formue som hver borger kunne ha uten at det skulle utløse en ekstraskatt på det som ble kalt en arbeidsfri inntekt. Det prinsippet ligger til grunn, og det prinsippet følger Senterpartiet, enten det gjelder sjølstendige næringsdrivende eller lønnsmottakere. Men det som var min utfordring – og det er en kjerneutfordring, og det er en utfordring som vil ha stor betydning for hvordan norsk næringsliv blir organisert framover – er utfordringen knyttet til beskatning av enkeltpersonsforetak kontra aksjeselskaper. For med den skattepolitikken som Høyre la til rette for ved sin finansminister Per-Kristian Foss, er det i dag slik at dersom et aksjeselskap har et overskudd av et visst beløp, tilsvarende overskuddet for et enkeltpersonsforetak, vil aksjeselskapet som beholder overskuddet i bedriften, komme betydelig bedre ut enn enkeltpersonsforetaket som beholder overskuddet i bedriften. Det kan Høyres nåværende skattepolitiske talsmann, Svein Flåtten, sikkert understreke korrektheten av. Det vil over tid kunne føre til at vi får omorganisering av virksomhet i dag knyttet til enkeltpersonsforetak over til aksjeselskapsforetak – fra ubegrenset økonomisk ansvar til begrenset økonomisk ansvar, og fra en tradisjon med langsiktighet til en tradisjon med større grad av kortsiktighet. Det er for Senterpartiet en uheldig utvikling. Er det ikke slik at her har Høyre en jobb å gjøre når det gjelder det en her snakker om, for å få økt delaktighet, økt ansvar, inn i næringslivet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-05-16:
Jeg setter pris på at Høyres skattepolitiske talsmann utfordrer Senterpartiet. Det bare skjerper arbeidslysten vår. Det som imidlertid er interessant, er at representanten Flåtten ikke engang nå fra Stortingets talerstol kan innrømme at det var en planlagt forskjellsbehandling fra tidligere finansminister Per-Kristian Foss når det gjelder beskatning av de overskudd som vi her snakket om, i aksjeselskapsformen eller i formen sjølstendig eierskap. Det er interessant at Høyre ikke kan innrømme den bevisste forskjellsbehandling som det her er lagt opp til. Når det gjelder formuesbeskatningen, står Senterpartiet ganske solid på skatt etter evne, forankret i skatteloven av 1882, knyttet til at formuesskatt var en skatt som du betalte for en arbeidsfri inntekt utover en viss størrelse. Hvis du har en formue som ikke gir en arbeidsfri inntekt, er det etter skattelovens intensjon ikke grunnlag for å pålegge formuesskatt. Derfor går vi fortsatt for fritak for arbeidende kapital.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-05-16:
Det er vel ganske erkjent at strømmarkedet fungerer mye dårligere enn det mange teoretikere håpet på da en liberaliserte markedet. Det er en rekke fysiske hindringer som gjør at det er begrensninger når det gjelder å overføre strøm til ulike områder. Det er også slik at en ikke kan starte produksjon av elektrisk kraft uten at en kommer inn under offentlige myndigheter når det gjelder å få tillatelse til det. Det er i det hele tatt svært mange ting som viser at strømmarkedet ikke fungerer etter tilbud og etterspørsel. Når en så har endret strømmarkedet, har en jo gitt dem som har makt i markedet, mulighet til å utnytte sin markedsmakt. Det gjør de også, noe som fører til at en får en dramatisk heving av prisene. Dette er et faktum som Fremskrittspartiet er fullstendig klar over, håper jeg. De vil da også være klar over at sjøl om en har lav priselastisitet på strøm fordi folk trenger strøm uansett, vil det nødvendigvis føre til at dersom avgiftene blir redusert, vil markedsaktørene gis mulighet til å ta ut en høyere markedspris, som for forbruker ikke vil føre til noen annerledes strømpris enn den som vi ser i dag. Jeg synes det er ganske frimodig av Fremskrittspartiet i denne saken og i tilliggende saksfelt å holde en så høy fane. En kritiserer Regjeringa for at den ikke får fram mer energi, og spesielt fornybar energi. En kritiserer at det er for store bevilgninger over statsbudsjettet, og en kritiserer at det er for høye priser på strømmen. Det er slik at dersom en skal få noe gjort, må bl.a. noen betale. Det er ganske opplagt at den situasjonen vi står oppe i, vil innebære at det blir høye strømpriser i tida framover. Det må finansieres på en måte. Det som da blir utfordringen, er å få til et system som kan gjøre at en kan skjerme vesentlige grupper fra den prisøkningen. Derfor er ikke forslaget om en toprisordning på strøm noe mindre aktuelt i dag enn tidligere. Fremskrittspartiet har et troverdighetsproblem i forhold til den ideologi om tilbud og etterspørsel en forfekter, når en går imot det som er Regjeringas og regjeringspartienes standpunkt i denne saken her i dag.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-05-16:
Jeg er i hvert fall av den oppfatning at fangenskap i Finansdepartementet gjør politikere til bedre politikere. Iallfall har vi gode eksempler på det. Først vil jeg gi uttrykk for i synet på provenynøytralitet at Venstre kommer til å legge til grunn når vi vil gjennomgå dette til høsten, å se på provenynøytraliteten i lys av de samlede bilavgifter, og kanskje ikke avgrense det til kjøpsavgiftsspørsmål. Det har bl.a. med omlegging fra bruk til å kunne kjøpe miljøvennlige biler. La meg også berømme regjering og finansminister for forslaget om bioetanol, som nå er likestilt med biodiesel. Spørsmålet mitt er knyttet til hvordan vi sikrer attraktive incentiver for å ta i bruk de miljøvennlige bilene, nullutslippsbilene. Venstre har bidratt til å få til mange gode løsninger for elbiler, bl.a. avgiftsfritak, bompengefritak og parkeringsavgiftsfritak. Nå foreligger det, ifølge mediene, et forslag, et notat, til Regjeringen som går på parkeringsbestemmelser, om å oppheve nettopp dette med avgiftsfritak på parkering for elbiler. Er det noe finansministeren vil engasjere seg i for å bidra til ikke skjer?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-05-16:
Representanten Klungland snakker om Soria Moria. Soria Moria lå som kjent i tåkeheimen, så det er overhodet ikke problematisk å se for seg både representanten Klungland selv og Regjeringen rett på vei til Soria Moria. Det andre jeg finner underlig i representanten Klunglands innlegg, er de negative assosiasjonene rundt det forjettede land USA. Klungland kommer fra en del av Norge, Feda i Kvinesdal, hvor kanskje flest forsvant til det forjettede land. Så det er nok en grunn til at Klungland og hans slekt ble værende. Så over til sakens kjerne, nemlig ansattes medeierskap. Dette er en sak som er i tiden. Det er noe som øker, og det er positivt. Man ser en sterk vekst i ansattes medeierskap i både EU og USA, og man ser det innenfor enkelte bransjer og næringer i Norge, spesielt IKT. Da Mamut-sjefen Eilert Hanoa ble spurt om hva dette gjør for Mamut, sa han: På den ene siden gjør det at lagerarbeiderne mine faktisk ønsker å stå på litt ekstra, at de hvert eneste kvartal kommer på mitt kontor og ber om å få utlevert kvartalsresultatene. På den andre siden gjør det at jeg som sjef klarer å låse inn de beste hodene i bedriften litt lenger. Mens man innenfor IKT-bransjen har en enorm svingning i arbeidsstokken, som går fra bedrift til bedrift, er det nettopp de bedriftene som tilbyr sine ansatte medeierskap i bedriften, som klarer å låse dem inne litt ekstra. Fast har det på samme måte. Veidekke er nok den bedriften i Norge som i størst grad og over lengst tid har brukt nettopp incentivet med å gi ansatte eierskap. Og hvis man skulle driste seg til å sammenlikne SAS Braathens og Norwegian, ser man i hvert fall en helt annen lojalitet i selskapet Norwegian, og så kan man jo spekulere på hva som er begrunnelsen for det. Det som er helt sikkert, er at man ser økt produktivitet. Man ser bedre konkurransekraft, som motiverer på en helt annen måte. Man ser en innovasjonskraft, som også er bedre. Det er høyere lønnsomhet. Det låser inne kompetansen, som jeg var inne på. Det gir en bedre gründerånd. Og det gir bedre tilgang på kapital. Dette er noen av de mest positive sidene ved ansattes medeierskap. Jeg tenkte jeg avslutningsvis skulle komme inn på første gang jeg traff representanten Heikki Holmås. Da var han ikke representant. Det var på et debattmøte i Bergen, hvor hovedsaken for representanten var viktigheten av å få ansatte inn som eiere, siden å eie sin egen bedrift. Det løper representanten bort fra. Mens vi har løsningene, sitter ordene løst i Regjeringen.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-05-16:
Jeg har stor forståelse for at denne regjeringen og regjeringspartiene har behov for å se bakover. De ser i hvert fall ikke framover, og de har ikke visjoner for framtiden. Når man ser på antallet saker som denne regjeringen legger fram, må det være et historisk lavmål. Samtidig er det god grunn til å gå litt tilbake til fortiden og se hva den forrige regjeringen faktisk gjorde: Vi snudde en arbeidsledighet som var stigende under Arbeiderpartiet og Stoltenberg I, vi la til rette for at antall personer med betalingsproblemer gikk merkbart ned, antallet hjemløse gikk også merkbart ned. Så totalt sett var den forrige fireårsperioden svært god for dem med lavest inntekt og for dem uten inntekt i det hele tatt. Så til den faktiske innflytelsen som man snakket om her. Jeg vil tro at det å ha både ansatterepresentanter i styret og andre ansatte med medeierskap, som dermed er valgt inn på eiersiden i et selskap, øker ansattes representasjon totalt sett. Hvis man bruker Veidekke som et eksempel, sier jo også administrerende direktør at hadde det ikke vært for at de ansatte hadde vært såpass store på eiersiden, ville Veidekke ikke lenger vært norsk. Da ville man ikke lenger hatt et nasjonalt eierskap over Veidekke. Det er også ett av de virkemidlene man ikke ser nevnt fra dagens rød-grønne regjering: Man ønsker å ha et nasjonalt eierskap, men man ønsker å skatte dem ut av landet. Man ønsker å øke formuesskatten, som man har gjort, man har redusert skjermingsfradraget, og man øker toppskatten. Alt dette er med på å gjøre det vanskeligere å drive bedrift fra Norge, og det gjør igjen at man får et økt press for å få internasjonale eiere inn. Men våre 1 400 dager i regjering er på langt nær nok, jeg ser fram til 1 400 nye – eller langt flere enn dette – når denne regjeringsperioden slutter i 2009.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-05-16:
Norske bilavgifter er for høye. Dessverre er det slik at norske bilavgifter faktisk legger til rette for at unødvendig mange liv går tapt i trafikken og bilene forurenser for mye. Vi har en bilpark i Norge som er om lag 10,3 år i gjennomsnitt, mens man i USA og EU har en bilpark som har en gjennomsnittsalder på 7–8 år. Hvis man ser på miljøstatistikken, viser det seg at biler de siste 15 årene har blitt 95 pst. mer miljøvennlige. Med andre ord slipper en bil fra i dag ut en tjuendedel av det en bil som er produsert for 15 år siden, gjør. Dette er et formidabelt framskritt. Hvis man går videre til sikkerhetsmomentet, gir det svenske forsikringsselskapet Folksam hvert år ut en rapport, «Hur säker är bilen?», som legger til grunn at når man sammenlikner biler fra perioden 2000 til i dag med biler fra perioden 1985–1989, er det ved møteulykker 90 pst. mindre dødsrisiko dersom man sitter i den nyeste bilen. Dette tar ikke Regjeringen tak i. Man er utelukkende opptatt av miljøsiden – og jeg er for så vidt glad for at man er opptatt av det også, men man glemmer sikkerhetsaspektet. I en omlegging hvor man så sterkt vil fokusere på miljøet, vil sikkerheten, og spesielt de familievennlige bilene, lide. Sikrere biler er tyngre, og tyngre biler bruker i snitt mer drivstoff. Jeg er fristet til å sitere tidligere statsminister Thorbjørn Jagland, nå stortingspresident, som sa rundt 1997 – uten at jeg har det nøyaktige året – at det virkelig var på tide å gjøre noe med de norske kjøpsavgiftene på bil, bilavgiftene hadde blitt for høye, og de måtte reduseres. Det er helt riktig. Den forrige regjeringen satte ned en arbeidsgruppe i 2002 for å se på nettopp dette. Arbeidsgruppen konkluderte med ja, dersom man ønsker et system hvor også miljøet spiller inn. Det er nettopp det som er Høyres intensjon – at man skal fokusere på miljøet på den ene siden og sikkerheten på den andre siden. Så må man vente til bilprodusentene selv legger opp til å publisere utslippstallene. Det gjør de nå, og derfor fremmer også Høyre dette forslaget. Samtidig er jeg veldig glad for at man fra Regjeringen signaliserer at man kommer tilbake med en større sak på dette, hvor vi kan ta det opp i et større rom. Men jeg kan allerede nå signalisere at i vårt budsjettforslag for 2007 vil det bli generell avgiftslettelse for bil. Det vil ikke finne sted, slik Regjeringen sier, innenfor en provenynøytral ramme. Vi har mange barnefamilier som er helt avhengige av bil. Disse fortjener armslag når det gjelder kjøpsavgiften. Det er kun Danmark som har høyere bilavgifter i Europa enn Norge. Det bærer man også preg av i Norge når det gjelder gjennomsnittsalderen på biler. Hvis vi ønsker å spare liv, gjør vi det vi kan i Stortinget for å få ned kjøpsavgiftene og bygge mer vei. Den kombinasjonen er med på å forbedre trafikksikkerheten blant alle dem som er avhengige av bil. Til slutt vil jeg ta opp de to forslagene Høyre er medforslagsstiller til.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-05-16:
La meg først si at jeg har den største forståelsen for at finansministeren misunner Høyre, som nå er frislupne fanger. Jeg er litt forundret over finansministeren og det hun nå sier om trafikk og trailere, spesielt trailere under ett tonn – de finnes det egentlig ganske få av. Problemet er bare at når man ser på avgiften på såkalte 7490-lastebiler, så er den økt nå. Det betyr at nettopp trailere i tettbebygde strøk vil gå opp i vekt, fordi avgiftene er lavere. Møter man da statsministeren i en Mini Cooper, vil konsekvensen være fatal. Det samme vil det være dersom olje- og energiministeren kommer kjørende i sin XE90 mot statsministeren. Tar man sikkerhet på alvor, må man faktisk få ned det totale avgiftsnivået, slik at hver familie har muligheten til å kjøpe den bilen som passer dem best, og da til en pris som ligner mer den i våre naboland.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-05-16:
Det er overraskende at finansministeren i sitt svar til finanskomiteen i denne saken ikke benytter anledningen til en diskusjon om hvordan man kan bidra ytterligere til en positiv utvikling for næringslivet. Nærmest uten å kommentere forslaget går man over til en teoretisk diskusjon om skattereformen, om hvorfor det bryter med den, og om hvorfor det bryter med likebehandlingsprinsippet, mens man uten blygsel helt fra dag én har brutt intensjonene i skattereformen om utjevning av marginalbeskatningen, om formuesbeskatningen og om opprydding i fradragsjungelen. Vi har i øyeblikket en bitteliten rabatt på ansattes medeierskap. Forslagsstillerne har slett ikke foreslått noe beløp som, slik det står i brevet fra finansministeren, vil bidra til en avlønning med verdipapirer som skulle bidra til en finansiell ustabilitet i verdimarkedet. Jeg er selvsagt glad for finansministerens nyervervede omsorg for børsen og for verdipapirmarkedene, men jeg tror neppe noen ville mistenke Høyres finansfraksjon for å stå i spissen for å bidra til finansiell ustabilitet på dette området. Det vi har bedt om, er en bred vurdering av tiltak som kan bidra til at flere ansatte blir medeiere og får ansvar og interesse for egen bedrift. Og vi vet at dette virker. Representanten Sponheim har lest gamle forslag fra regjeringspartiene. Jeg har lest en nyere festtale fra regjeringspartiene som heter Soria Moria-erklæringen, som er den representanten Klungland marsjerer taktfast etter inn i fremtiden. Der vil man at elever skal få delta i elevbedrifter, at de skal oppsøke læringsarenaer, at de skal lære entreprenørskap som en del av grunnopplæringen i skolen, og man vil ha større eller flere fond for gründere i regi av Innovasjon Norge. Så kommer da et konstruktivt forslag fra opposisjonen som ikke går på hvordan man skal lære noen teoretisk å bli entreprenører eller eiere, eller hvordan staten skal lage støtteordninger, men rett og slett hvordan man i praksis kan bli medeier – på egen arbeidsplass. Og det møter finansministeren med skattereformen høyt hevet, som en slags hellig gral – en skattereform der SV under behandlingen faktisk ikke hadde noe helhetlig syn på dette i det hele tatt, utenom å påføre eiere og arbeidstakere høyest mulig skattebelastning. Her hadde Regjeringen en mulighet til å gi et lite, men viktig bidrag til det som det også synges om i Soria Moria-erklæringen, nemlig det nasjonale eierskapet. Når de ansatte eier, vil det alltid være et nasjonalt eierskap. Men den muligheten ble forskuslet. Det hadde faktisk vært mer ryddig å si at skattelettelser er vi prinsipielt imot, uansett formål, bortsett fra fradrag for fagforeningskontingent, skattefritak for kost for sokkelarbeidere og også nå i det siste som bidrag til å få jordbruksoppgjørene i havn.