trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Vannforvaltningsplanene for 2016–2021 ble godkjent av Klima- og miljødepartementet 1. juli 2016. Det er satt miljømål for alle elver, innsjøer, kystvann og grunnvann i Norge. Planene er et resultat av mange års arbeid utført i de elleve vannregionene. Det skal nå gjennomføres miljøforbedrende tiltak på en rekke områder. Gjennomføring av konkrete miljøforbedrende tiltak skal generelt dekkes i tråd med forurenser betaler-prinsippet. Kommunenes kostnader til miljøforbedrende vanntiltak skal normalt dekkes gjennom kommunale vann- og avløpsavgifter. Bevilgningen til vannmiljøarbeidet over Klima- og miljødepartementets budsjett de siste ni årene, fra 2008 til 2016, utgjør til sammen over 550 mill. kr. Bevilgningen til slike tiltak er økt med 58 mill. kr i perioden 2015–2016. Mye av det gode arbeidet i vannforvaltningsplanene som nå er godkjent, er gjort av det lokale nivået, i de såkalte vannområdene. Deler av bevilgningene over statsbudsjettet har vært fordelt til dette nivået for å styrke deltakelsen og innflytelsen på planarbeidet. Regjeringen vil i 2017 i hovedsak videreføre denne praksisen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Hva som er de fremtidige planene til regjeringen, må klima- og miljøministeren eventuelt komme tilbake til. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Rasmus Hansson om hva som er gjort, redegjorde jeg for det i mitt svar. Det er to elementer i det svaret. Det ene er at også her legger vi til grunn et forurenser betaler-prinsipp. Vi vet at kommunene vil ha kostnader med det som er et kraftig løft for vannmiljøet i Norge, men det skal normalt dekkes gjennom kommunale vann- og avløpsavgifter. Klima- og miljødepartementet har et budsjett som har økt kraftig over de siste ni årene. I dag utgjør det 550 mill. kr. Bevilgningen til tiltak er økt med 58 mill. kr i perioden 2015–2016 og blir i hovedsak videreført til neste år, så basert på det vil det ikke være riktig å si at her ligger det ikke penger fra regjeringens side.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Dagens etterslep vil med dagens bevilgningsnivå være innhentet i løpet av 2019. Så har vi også tiltak for å oppnå miljømål som skal være operative innen utgangen av 2018. Der er sektormyndighetene forpliktet til å vurdere alle foreslåtte tiltak og velge dem som gir best resultat. Jeg har tro på at den prosessen som er satt i gang, vil lede frem til det målet. Så er det, som jeg sa i mitt første svarinnlegg, også her slik at vi bruker et forurenser betaler-prinsipp. Likevel bevilger vi også noe ekstra til særskilte temaer, som f.eks. krypsiv, elvemusling, elverestaurering og pilotprosjekter i landbruket.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Jeg setter pris på spørsmålet. Det er helt riktig, det som er premisset her, at norske gutter og jenter velger i stor grad kjønnstradisjonelt i sine utdannings- og yrkesvalg. Gutter velger f.eks. i større grad yrkesfaglige utdanningsprogram, jenter i større grad studiespesialisering. Vi så igjen at gutter i mye større grad velger bygg- og anleggsteknikk og elektrofag, mens jenter velger helse- og oppvekstfag og design og håndverk. Det store flertallet får innvilget førstevalget sitt når de søker inntak til Vg1. Årsaken til ujevn kjønnsdeling på enkelte utdanningsprogram er først og fremst elevenes søkemønster. Et kvoteringssystem vil derfor trolig ha begrenset effekt på kjønnsspredningen, men det kan selvfølgelig ha noe effekt, så jeg vil ikke utelukke at reglene for inntak til videregående opplæring kan bidra til bedre kjønnsbalanse i ulike fag. Nasjonale regler om kvotering ved inntak til videregående opplæring vil bryte med den tankegangen som har ligget til grunn i dagens regler om inntak, hvor fylkeskommunen dimensjonerer og søkerne rangeres etter poeng. Det betyr at vi må, som Stortinget også har bedt om, bruke litt tid på en utredning, og det må gjøres grundig. I samarbeid med Utdanningsdirektoratet skal vi utrede hvordan reglene for inntak kan bidra til bedre kjønnsbalanse i videregående opplæring, og vi vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte. Den konkrete bestillingen til Utdanningsdirektoratet vil gå i disse dager – altså ikke i dag, men i løpet av kort tid.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Jeg er enig i at fylkeskommunene, som har ansvar for de videregående skolene, også må tenke likestilling, og at når det er en overordnet, tverrpolitisk målsetting at vi ønsker mer kjønnsutradisjonelle utdanningsvalg, og det samme politiske flertallet sitter i alle fylkeskommuner – for jeg tror ikke det er noen partier som er uenig i det – må de også ta den jobben. Men jeg tror ikke at det å ha et nasjonalt pålegg om å ha en bestemt stilling som jobber med likestilling i hver fylkeskommune, er den riktige måten å gjøre det på. Det er veldig fint hvis noen fylker har det, eller helt greit, men jeg tror ikke et nasjonalt pålegg om det er fornuftig. Jeg mener også at det er viktig hva vi gjør bl.a. når vi styrker programmer og kampanjer for å rekruttere jenter til teknologifag f.eks., og bygger opp under det viktige arbeidet som også partene gjør med kjønnsutradisjonelle utdanningsvalg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Jeg oppfatter det vel snarere tvert imot, at der vi har hatt mest oppmerksomhet knyttet til likestilling, er nettopp på yrkesfagene, for det er der vi ser den største skjevfordelingen – både ved at flere jenter velger studieforberedende enn yrkesfag, og ved at det er så veldig tydelig innenfor de forskjellige yrkesfaglige studieprogrammene. Jeg mener også at når representanten spør hva vi skal gjøre da, er det et spørsmål om å ta utgangspunkt i hva Stortinget har bedt oss om å gjøre noe med og utrede. Det er naturlig at jeg som statsråd i et parlamentarisk system følger opp det Stortinget har bedt oss om. Jeg har ikke fått noen bestilling på at vi skal utrede eller kreve en likestillingsansvarlig i hvert fylke. Det siste poenget mitt er at vi må være ærlige om hva utfordringene er, for problemet her er jo ikke at det er noe feil med den formelle likestillingen. Det er at når gutter og jenter får velge, velger de kjønnstradisjonelt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Som i forrige spørsmål er jeg enig i mye av problembeskrivelsen. Jeg er også enig i at likestilling er et viktig mål, og vi følger opp arbeidet med likestillingsmeldingen og Stortingets vedtak i den forbindelse. Når det gjelder videregående opplæring, viser jeg til mitt svar til representanten Eldegard om at det store flertallet av søkere til videregående opplæring får innvilget førstevalget sitt, og at årsaken til ujevn kjønnsfordeling på enkelte utdanningsprogram først og fremst skyldes elevenes søkemønster, altså hva elevene velger. Det betyr ikke at det er uproblematisk, men det er bare greit å vite nøyaktig hvor problemstillingen er. Opptak til høyere utdanning reguleres i forskrift fastsatt av Kunnskapsdepartementet, og den forskriften gir departementet fullmakt til å bestemme at det for søkere av det kjønn som er klart underrepresentert blant studenter eller yrkesutøvere fra vedkommende utdanning, kan gis 1 eller 2 tilleggspoeng. Slike tilleggspoeng har tradisjonelt vært brukt for å rekruttere kvinner til teknologiske og andre mannsdominerte studier. Fra 2004 har menn fått 2 tilleggspoeng ved opptak til veterinær- og dyrepleierutdanningen. Ved behandlingen av likestillingsmeldingen fra Barne- og likestillingsdepartementet fattet Stortinget vedtak om å be regjeringen «utrede utforming og innføring av ekstrapoeng til gutter og jenter som søker på studier der det er for eksempel 80 prosent eller mer av det motsatte kjønn, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte». Med utgangspunkt i det vedtaket har jeg bedt universitetene og høyskolene om å spille inn forslag til flere utdanninger som vil kunne ha behov for slike tilleggspoeng for å oppnå bedre kjønnsbalanse. Vi er også i dialog med sektoren, gjennom NTNU og Komité for kjønnsbalanse og mangfold i forskning, om oppfølging av anmodningsvedtakene fra Stortinget. Tilleggspoeng for underrepresentert kjønn vil bare ha betydning der hvor det er flere søkere enn antall studieplasser. Til studier der alle kvalifiserte søkere får tilbud om studieplass, må det tas i bruk andre midler. Jeg kan f.eks. nevne barnehagelærerutdanningen. Det er en utdanning med overvekt av kvinner der de fleste kvalifiserte søkerne får studieplass, og der det er lite hensiktsmessig å gi tilleggspoeng. Antallet menn som søker utdanningen, har hatt en jevn stigning i de senere årene grunnet informasjon og holdningsskapende arbeid. Regjeringen kan ikke alene endre tradisjonelle utdanningsvalg. Dette er en problemstilling som vi må løse i fellesskap. Arbeidslivet har også et ansvar for å vise frem interessante yrker for både menn og kvinner. NTNU, som har hatt flest studier med tilleggspoeng for kvinner, sier at slike tilleggspoeng er viktig, men ikke alene nok til å oppnå bedre kjønnsbalanse. De incentivene som mitt departement rår over, er derfor neppe tilstrekkelige. Det må føres en politikk på flere områder. Denne regjeringen legger stor vekt på en helhetlig likestillingspolitikk. Vi har derfor lagt frem en likestillingsmelding der skjev kjønnsfordeling i yrkes- og utdanningslivet er ett av flere områder som regjeringen skal følge opp.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
For det første har jeg sagt at jeg synes dagens regelverk i utgangspunktet er godt, og det betyr at det er universiteter og høyskoler selv som melder inn om de ønsker å bruke kjønnspoeng. Det har de fått anledning til, og jeg har ingen planer om å endre på den praksisen, så sant det ikke er noe som er helt urimelig som skulle tilsi at de ikke skulle få anledning til det. Det andre er at det er ikke det at man ikke er opptatt av problemstillingen «likestilling». Spørsmålet er: Fungerer kjønnspoeng? Det kan fungere i noen tilfeller: hvis det er slik at veldig mange av det underrepresenterte kjønn søker, men ikke har karakterer som er gode nok til å komme inn, f.eks. Men hvis en tar f.eks. veterinærstudiet, som jeg nevnte, hvor menn har fått to tilleggspoeng siden 2004, ser vi at det kom et hopp opp, men så er det i dag tilbake omtrent på det nivået det var i 2004. Hvorfor? Jo, fordi det er så få menn som søker i utgangspunktet, at disse kjønnspoengene ikke hjelper. Da må man med andre ord gjøre noe med hvor mange som søker, ikke bare med at de som søker, får ekstra tilleggspoeng.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-10-19:
Det som ble tydelig etter likestillingsmeldingen, var at opposisjonen og Arbeiderpartiet har lagt veldig mange av eggene sine – om ikke alle – i én kurv, og den kurven heter «kjønnspoeng». Så er problemet, når man blir konfrontert med at kjønnspoeng ikke nødvendigvis vil løse den grunnleggende problemstillingen, at man tyr til angrep istedenfor å forklare hva man selv ønsker å gjøre med det. La meg si to ting om det. For det første er det vanskelig å lovregulere holdninger, dvs. at det er ikke noen «quick fix» eller noe raskt vedtak man kan gjøre for å endre det som for hver enkelt kvinne eller mann, gutt eller jente er holdninger som gjør at de bestemmer seg for bestemte utdanningsvalg. Det vi kan gjøre, er, punkt nr. 2, å stimulere til f.eks. – som vi også støtter – prosjekter med jenter og teknologi, som er ett eksempel. Jeg har vært opptatt av også å fremheve og synliggjøre menn både i barnehagen og i skolen. Så tror jeg også for øvrig at en ny masterutdanning for lærere, som kommer fra 2017, også kan bidra til å gjøre yrket attraktivt for flere.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Eg har lyst til å be statsråden svara på eit spørsmål: «Eg syner til Innst. 228 S for 2015-2016, vedtak 604; «Stortinget ber regjeringen utrede utforming og innføring av ekstrapoeng til gutter og jenter som søker på linjer på videregående skoler der det er for eksempel 80 prosent eller mer av det motsatte kjønn, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.» Kva plan har statsråden for dette?»
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Eg vil takka for svaret. For det første må eg seia at det kan jo ikkje vera så veldig vanskeleg, for det har fungert, f.eks. på 1980-talet. Då var kunnskapsministeren sikkert ganske ung, men det har fungert før. Eg tenkjer det er mogleg å gjera dette, og eg er glad for at det vert sett i gang. Men eg har lyst til å ta ei lita utfordring som kjem etterpå, for når først jentene og gutane har valt utradisjonelt, er det utruleg viktig at me følgjer dei opp. Før i tida var det ein likestillingsansvarleg i kvar fylkeskommune, og dei følgde opp og hadde det som ansvar. I dag er det sånn at dersom nokon er interessert i likestilling, kan det skje ganske mykje, f.eks. i Møre og Romsdal, som har veldig gode tiltak – Sør-Trøndelag òg, for den del. Men dersom det er fylke der det ikkje er nokon som har spesiell interesse for det, skjer det faktisk ingen ting. Eg tenkjer at me må ha tilbake ein likestillingsansvarleg i fylkeskommunane. Kva tenkjer statsråden om det?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Eg registrerer at statsråden seier at det ikkje er viktig med noko nasjonalt pålegg. Men då tenkjer eg: Kva skal ein gjera då? Dersom ministeren seier at han faktisk er oppteken av at det skal vera likestilling i fylkeskommunane, og at det skal vera likestilling i dei vidaregåande skulane, må me ha eit forslag til kva me kan gjera. For eg trur ministeren er ganske einig med meg i at me vil ha behov for mange fagarbeidarar i framtida, dyktige fagarbeidarar. Viss me skal få dei dyktigaste, treng me både gutar og jenter. Og som ministeren òg sa som innleiing, tek ein veldig tradisjonelle val: 3–4 pst. jenter på bil og elektro, endå mindre på bygg og maskin. Når ein snakkar om likestilling, kan det verka som om det berre handlar om jenter og teknologi, og om høgskule- og ingeniørfag eller motsett, men det er veldig lite fokus på yrkesfag. Eg lurar på kva ministeren tenkjer om dette.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
«Søkingen til mange studier og linjer er fortsatt kjønnsdelte, og utdanningsvalgene tradisjonelle. Få menn utdanner seg innen de store helse- og omsorgsyrkene og flere pedagogiske fag og få kvinner innen noen av de teknologiske og matematisk-naturvitenskapelige fagene. Kjønnsdelingen er også tydelig i videregående opplæring. Dette påvirker det fremtidige arbeidslivet da grunnlaget legges i skole og utdanning. Hva er statsrådens løsninger for mer likestilling og bedre kjønnssammensetning i studier og arbeidsliv?»
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
I likestillingsmeldingen kan man fort lese at regjeringen går langt i nærmest å avvise kjønnspoeng som et tiltak for bedre kjønnsbalanse, og i komiteen sier flertallet, medlemmene fra Høyre og Fremskrittspartiet, at Arbeiderpartiet vil ty til «lover, tvang og sanksjoner for å gjennomføre endringer i samfunnet». Høyre og Fremskrittspartiet mener «endringer av holdninger best mulig skjer gjennom debatt, tilrettelegging og ulike insentivordninger». Nå ser vi at dette ikke virker, at kjønnsbalansen er like skjev – og på enkelte studier skjevere enn noensinne. Dette har en kostnad i form av at vi ikke bruker talentet i hele befolkningen, det har en kostnad ved at vi rett og slett ikke kommer til å dekke kapasiteten. Hvis vi skal dekke kapasiteten innenfor helse og omsorg bare med jenter, kommer vi ikke til å ha nok folk. Hvis vi skal dekke kapasiteten i teknologifagene bare med gutter, kommer vi ikke til å ha nok folk. Og det går ut over kvaliteten. Vi vet at det er viktig f.eks. å ha menn i barnehage og i barneskole, og vi er i ferd med å få en fullstendig kvinnedominans. Hva vil statsråden gjøre for å endre utviklingen? Venter han på bestilling fra Stortinget, eller vil han ta noen egne initiativ?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Men dette er jo en glimrende analyse. Da må man gjøre noe med grunnen til at så få søker. Og da er spørsmålet: Hva gjør statsråden med det? Det er helt greit at der det er åpne studier, er det det frie valget som i stor grad styrer, men vi har altså nå lærerutdanninger hvor det bare er jenter igjen, det er klasser som er helt guttefrie. Ja, det er det frie valget, ja, det er åpne studier, men vi er nødt til å gjøre noe med det. Dette begynner jo langt ned i grunnskolen, forsterker seg gjennom videregående og slår ut i full blomst i høyere utdanning. Vi ser at guttene faller fra mer, de velger veldig kjønnsforskjellig, og vi mister masse talent i yrker hvor vi trenger begge kjønn aktivt med. Jeg leser statsrådens kommentarartikler i Morgenbladet med stor interesse. Han skriver godt, ikke bestandig med kommaene på rett plass, men veldig interessant. Men statsråden er ikke kommentator til virkeligheten. Han er politiker og må selv – både når Stortinget bestiller det, og gjerne på eget initiativ det året som står igjen – iverksette tiltak som bedrer likestillingen i samfunnet. Regjeringen er passiv, men denne statsråden er også veldig passiv.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-26:
Jeg vil på vegne av representanten Audun Lysbakken og meg selv fremme et forslag om å oppheve fraværsgrensen på 10 pst. i videregående opplæring. Og på vegne av representantene Audun Lysbakken, Snorre Serigstad Valen, Torgeir Knag Fylkesnes, Karin Andersen og meg selv vil jeg fremme forslag om endringer i lovverket for private skoler og høyskoler.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-26:
Flere talere har trukket fram at NVE har ment at det er verneverdier i vassdraget, men nå anbefaler utbygging. Men bare for å oppklare noe rundt en åpenbar sannhet: Hvis man spør NVE om et vassdrag inneholder verneverdier, og de svarer ja, og Stortinget avviser å verne, er det helt åpenbart at hvis man spør igjen om dette er et vassdrag som har vannkraftressurser som vi kan bygge ut, vil de også kunne anbefale utbygging, sånn som de har gjort i dette tilfellet. Nå har det seg sånn at Erna Solberg til Bergens Tidende for om lag to uker siden sa veldig klart at hun mener fortsatt at øvre del av Øystesevassdraget bør vernes. Derfor har jeg ett spørsmål til Tord Lien: Vil statsrådens behandling av konsesjonssøknadene også kunne vurdere vern som et alternativ?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-26:
Jeg vil gå i rette med et par av påstandene som kom fra Tord Lien. Han mener at det er viktig å bygge ut mer vann av hensyn til klimaet. Jeg synes det er litt underlig når det bare er en uke siden Tord Lien selv la fram en stortingsmelding – en energimelding – der det viktigste grepet han tok, var å avskaffe støtte til ny fornybar energi. Da er det vanskelig å si at det er viktig å få mer. Det er ikke veldig troverdig å hevde det Tord Lien da hevder. Hvis han er opptatt av effekt til utlandet, ville det vært logisk å foreslå bygging av flere utenlandsforbindelser enn dem Stortinget allerede har godkjent. Det har ikke Tord Lien tatt til orde for i energimeldingen sin. Så må han ikke framstille beslutninger i departementet som om det er utelukkende faglige beslutninger. Det er å framstille seg selv som usjarmerende naiv. Det synes jeg ikke er lurt å gjøre, for alle beslutninger som fattes av departementet, er det statsråden som står til ansvar for. Alle stortingsmeldinger, som f.eks. meldingen om vern av vassdrag, suppleringen av vassdragsvernet, er det regjeringen som fremmer. Ja, det ligger faglige beslutninger i bunnen, men det er politikerne som fatter beslutningen, og da må ikke statsråden framstille det som om dette handler om embetsverkets vurdering. Selv om jeg har sittet 15 år på Stortinget snart, blir jeg fortsatt provosert over at statsråden bevisst lar være å svare på spørsmålet som jeg stilte. Jeg stilte følgende spørsmål til statsråden: Vil vern av øvre del av Øystesevassdraget være noe som blir vurdert i forbindelse med konsesjonsbehandlingen, som statsministeren i offentlighet gir uttrykk for at hun fortsatt ønsker, eller er det bare spill for galleriet av statsministeren når hun sier at hun mener det samme i dag om vern av øvre del av vassdraget som hun gjorde sist gang dette ble behandlet? Til Arbeiderpartiet og Per Rune Henriksen, som sier at her er det ikke riktig å være prinsipiell – her er det ingen som ønsker å være prinsipiell i salen – vil jeg bare si følgende: Arbeiderpartiet har tatt beslutningen, en prinsipiell beslutning, slik jeg forsto Anna Ljunggren i innlegget hennes, om at man ikke vil verne enkeltvassdrag, men se verneplaner i en helhet og i en sammenheng. Vel, vi fremmer faktisk akkurat det forslaget, om å be regjeringen få en helhetlig supplering av vassdragsvernet. Men det stemmer også Arbeiderpartiet imot. Da er det bare å slutte at Arbeiderpartiet er imot videre vern.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-26:
Jeg blir gjerne med Odd Henriksen, takk for invitasjonen. Jeg håper statsråden svarer like positivt på min invitasjon. Til Odd Henriksen er det en ting som er viktig å si om Høyres linje i denne saken: De var for å supplere sist med dette konkrete vassdraget. Det stemte de for sist. Denne gangen stemmer de imot, angivelig på grunn av at de ikke vil behandle ett vassdrag for seg, men de stemmer også imot muligheten til å få supplert verneplanen på en helhetlig måte. Hvis de mener alvor med det Erna Solberg sier, så burde de jo stemt for å få en helhetlig vurdering av verneplanen, slik at man også kunne fått en behandling av Øystesevassdraget på nytt. Til Tord Lien – han har hatt ordet to ganger nå, men han har fortsatt ikke svart på spørsmålet mitt: Vil vern være en av de tingene som vurderes i forbindelse med konsesjonsbehandlingen? Og hvis han ikke svarer positivt på det spørsmålet, da kan vi ikke slutte annet enn at Erna Solbergs uttalelse om at hun fortsatt ønsker vern av øvre del av Øystesevassdraget, er spill for galleriet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-26:
Jeg skulle ha stemt for.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-26:
Verneverdiene i Øystesevassdraget er grundig dokumentert, og det er verdier knyttet til det vassdraget som kommer i tillegg, som ikke er like mye lagt vekt på, bl.a. at det er et av de siste og viktigste lakseførende vassdragene i en fjord som har fått mer juling enn noen andre fjorder i Norge av oppdrettsnæringen, noe som gjør denne elva ekstra viktig. Så er det slik at vi, ettersom årene går, bygger ned mer av norsk natur, samtidig som forpliktelsene til å ta vare på biologisk mangfold og natur øker. Det tilsier at gjenværende urørt natur får stadig høyere verdi. Spørsmålet er: Er statsråden enig i at verdien av urørt natur og av Øystesevassdraget nødvendigvis må være enda høyere i dag enn den var tidligere, da det ble vurdert som et verneverdig vassdrag? Og: Kommer statsråden til å legge en slik tenkning til grunn: at verdien av urørt natur øker for hvert år som går?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-26:
Det er i hvert fall én ting som vi må legge oss på minne i Stortinget når vi arbeider sammen for å finne løsninger på den klimautfordringen vi har, og det er at løsningen er ikke å helle resten av naturen ut med badevannet. Gjør man det, har man skjønt veldig lite av hva klimaproblemet går ut på, for det klimaproblemet går ut på, er at det ødelegger naturgrunnlaget. Det at det blir varmt, er ikke et problem i seg selv – det er det at naturgrunnlaget og grunnlaget for å produsere mat, og alle andre sider ved det, ødelegges. Derfor er det å bevare natur en ekstremt viktig del av å løse klimaproblemet. Det er et stort problem i norsk klimadebatt at det synes som om veldig mange oppfatter det omvendt, nemlig at klimaproblemet er blitt et sterkere argument for å ødelegge resten av naturen vår. Og så er vi i den situasjonen, som mange har påpekt, at vi har et stort overskudd av fornybar energi i Norge. Det er i og for seg bra, den skal vi nok få bruk for, men det er altså ikke slik at vi sitter med klare og detaljerte planer for hvordan vi skal bruke det kraftoverskuddet. Vi famler tvert imot i blinde og havner i en situasjon hvor kraftprisene blir så lave at de blir et hovedargument for å undergrave energieffektivisering, som egentlig er et kjempepotensial og veldig nødvendig å gjennomføre. Og, framfor alt: Lave kraftpriser brukes – ikke minst i denne salen – som et argument for ikke å satse på utvikling av virkelig nye, virkelig lovende, virkelig viktige energiteknologier, f.eks. havvind. Vi er kommet i en situasjon hvor det at vi bygger ut stadig mer og fornybar kraft med tradisjonell teknologi i Norge, gjør Norge til en stadig større sinke i utvikling av fornybar energiteknologi, som andre land satser på, og som Statoil og andre norske selskaper satser på i utlandet, mens regjeringen altså hindrer sitt eget fornybarlokomotiv – Statkraft – i å gjøre det samme, nemlig å bygge ut de teknologiene som vi virkelig trenger. Vi har her fått et godt eksempel på at når Høyre faktisk må levere på naturvernløftene sine, så gjør de det ikke. Når Arbeiderpartiet faktisk har mulighet til å levere på naturvernløftene sine, så gjør de det ikke. Dette er norsk naturverns store tragedie, at de store, tunge partiene ikke holder det de lover. Men vi har altså fortsatt en mulighet – og det vil jeg understreke, basert på de uttalelsene som statsministeren har kommet med – for at regjeringen i siste omgang i hvert fall verner øvre del av Øystesevassdraget, og dermed i hvert fall delvis leverer på sine egne naturvernløfter.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Stortinget vedtok Verneplan for vassdrag i 1973, i 1980, i 1986 og i 1993 – med supplering i 2005 og avsluttende supplering i 2009. Verneplanen består av 389 objekter og omfatter ulike vassdrag som til sammen skal utgjøre et representativt utsnitt av Norges vassdragsnatur. Under Stortingets behandling i 2009 gikk Arbeiderpartiet, sammen med SV og Senterpartiet, imot vern av Øystesevassdraget, og Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti var for. Argumentene for vern var at vassdraget har særskilte kvaliteter som ikke er til stede i allerede vernede vassdrag, og at dette best kan gjøres gjennom en konsesjonsbehandling. Så til Rasmus Hansson: Vi satte ikke foten ned i 2009, vi ønsker forutsigbarhet for de kraftselskapene som har igangsatt planene sine, og vi viser til at NVE nå har gitt positiv innstilling. Terje Riis-Johansen, som da var olje- og energiminister, sa det på denne måten: «Når vi nå har gjennomført denne avsluttende suppleringen av verneplanen slik Stortinget har forutsatt, må det heretter vises varsomhet med å redusere potensialet for fornybar energi ytterligere gjennom vern. Til grunn for en slik varsom holdning ligger dagens klimautfordringer og behovet for fornybar energi.» Dette handler ikke om et ønske om å være teknokratisk, men det handler om et ønske om ny fornybar energi. NVE har avgitt positiv innstilling, konsesjonsbehandlingen foreligger, den ligger nå hos OED. Det er altså BKK Produksjon AS og Øystese Kraft AS som ligger an til å kunne få tillatelse fra OED til å bygge ut kraftverket. Når vi har ønsket en konsesjonsbehandling, mener vi det er ryddig å lytte til det som NVE sier. NVE mener at utbyggingene er viktige bidrag til fornybar kraftproduksjon, og at de har avgrensede miljøeffekter. Samlet årlig produksjon for begge prosjektene blir 83 GWh, som tilsvarer strømbruken til 4 150 husstander. De planlagte utbyggingene vil redusere vannføringen i Øysteseelva, men med innføring av tilstrekkelig minstevannføring og god planlegging og oppfølging av anleggene i byggetiden vil skadevirkningene for miljø og landskap være akseptable – dette i følge NVE. NVE vurderer videre at fordelene av tiltakene, sammenlignet med de allmenne og private interessene, er større enn skadene og ulempene. Det lytter vi til. I Arbeiderpartiet mener vi at en kraftutbygging i et vassdrag som Øystese må gjennomføres skånsomt, sånn at man sikrer vassdragets naturkvaliteter, at lokale myndigheter blir tatt med tidlig i prosessen, og at utbyggingen fører til lokal verdiskaping. Utbyggingene er viktige bidrag til fornybar kraftproduksjon og økte inntekter til Kvam og Samnanger kommuner. Jeg kan betrygge representanten Rasmus Hansson med at vi har tenkt grundig igjennom dette, vi har hatt en grundig behandling i Arbeiderpartiets stortingsgruppe, og vi har landet på å stemme imot at Øystesevassdraget i Hordaland blir supplert inn i Verneplan for vassdrag.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
NVE anbefaler jo konsesjon, men understreker at ved en eventuell utbygging vil god planlegging og oppfølging av anleggene i byggetiden gi skadevirkninger for miljø og landskap som kan være akseptable. Kan statsråden garantere at han i sin behandling av konsesjonene vil vektlegge en skånsom utbygging, slik at vassdragets kvaliteter bevares?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Jeg vil bare sitere det som ligger i merknadene fra oss, at: «en vurdering av om Øystesevassdraget har særskilte kvaliteter, som ikke er til stede i vassdrag som allerede er vernet, best kan gjøres gjennom en konsesjonsbehandling.» Det betyr ikke at vi er imot framtidig vern av vassdrag. Nei, viser det seg at vassdrag med kvaliteter som ikke allerede er vernet, bør vernes, så vil vi sterkt vurdere det. Men vi har sagt at en konsesjonsbehandling skal legges til grunn for om Øystesevassdraget skal vernes eller ikke, og NVE anbefalte rett før jul at saken vurderes i Olje- og energidepartementet, og at det ikke er særskilte kvaliteter i vassdraget, som ligger til grunn for at det ikke eventuelt skal kunne bygges ut. Det vil alltid være enkelte som stadig vil utfordre verneplanen, og representanten Rigmor Aasrud utfordret jo statsråden på nettopp dette. For Arbeiderpartiet er det ikke aktuelt å ta ut vassdrag som allerede er vernet, fra verneplanen. Vi har lang tradisjon for vern, vi tar vern på alvor, men det vil ved enkelte tilfeller kunne være behov for å vurdere om man skal sette i gang tiltak for å hindre flom og sikre at lokalsamfunn ikke blir hardt rammet. Da Stortinget vedtok avsluttende supplering i denne salen 9. juni 2009, ble det satt to prinsipper for videre kraftutbygging. Det ene var at lokale myndigheters syn skulle vektlegges i forbindelse med konsesjonsbehandling, og det forutsetter vi fra Arbeiderpartiet at Olje- og energidepartementet tar med seg inn i vurderingen som nå skal gjøres. Det andre var at dersom det skulle bli kraftutbygging, må det bli skånsomt for å sikre vassdragets kvaliteter. Jeg vil understreke at disse prinsippene fortsatt er Arbeiderpartiets politikk. Det er ikke å være teknokratisk, men det er politisk.
Odd Henriksen (Høyre), 2016-04-26:
Jeg kan slutte meg til mye av det som ble sagt av forrige taler. Det er altså ikke sånn når vi skal verne vassdrag, at det skjer helt uten at man har en viss saksbehandling. Vi har en lang og god tradisjon i dette huset for at når vi skal verne vassdrag, gjør vi det på en ordentlig måte. Vi startet planarbeidet i 1973 – som det er sagt – vi hadde en ny plan i 1980, i 1986 og i 1993, og vi hadde revisjoner i 2005 og i 2009. Det er altså ikke sånn at det er en teknokratisk regel som legges til grunn for den vurderingen som skal gjøres av hvilke vassdrag som skal vernes, og hvilke vassdrag som ikke skal vernes. Det er viktig. Det er viktig at man har gode debatter, det er viktig at man tar et helhetlig ansvar, og det er viktig at man har et helhetlig syn når man skal vurdere hvilke vassdrag som skal vernes, og hvilke vassdrag som skal bygges ut, for det er nå engang slik at hvis vi ønsker å bygge ut fornybar energi, og hvis vi ønsker å ta den kraften i bruk, er det noen vassdrag som er så viktige at vi ønsker å verne dem. Så har man en god debatt om hvilke vassdrag det skal være åpning for at man kan bygge ut. Det er også slik at man har enkelte vassdrag som selv om det er åpnet for konsesjon, skal igjennom en god konsesjonsbehandling. Konsesjonsbehandlingen skal gjøre at man, selv om man må få lov til å bygge ut, skal gjøre det på en så skånsom og god måte at man tar hensyn til de verneverdiene som er der – så langt det lar seg gjøre i forhold til de konsesjonene som skal gis. For oss er det heller ikke slik at det er en teknokratisk regel man gjemmer seg bak selv om man nå sier at man ikke ønsker å verne Øystesevassdraget. Dette gjør vi på bakgrunn av at Stortinget, dette hus, har gjort en helhetlig vurdering av vassdragene som er til disposisjon i Norge, og som kan bygges ut. Hvis man da skal åpne for enkeltsaksbehandlinger fordi noen synes at enkelte vassdrag er bedre enn andre, blir det en uforutsigbarhet som ingen, særlig ikke Stortinget, er tjent med. Hvis det er slik at et nytt miljø og nye utfordringer gjør at det er behov for nye verneplaner, nye suppleringer, er mitt forslag at man i hvert fall tar en helhetlig debatt om en verneplan slik at man får det diskutert på en ordentlig og god måte. Det stemmer at Høyre gikk inn for vern da verneplanen ble diskutert i 2009, man ønsket å verne øvre del. Så er det ikke alle ganger man får det slik man vil, men da er det for vårt parti viktig – når en sak er vedtatt og besluttet – at det faktisk er noen i den andre enden som i utgangspunktet også bruker tid og energi på å vurdere de vassdragene som er tilgjengelig for å kunne bygges ut. Det er også et ansvar vi har, at vi er konsistente når det gjelder dette, og at man ikke begynner med enkeltsaksbehandling fra Stortinget. Fra vår side har vi hatt en grundig og nøye debatt om Øystesevassdraget. Vi har kommet til at de beslutningene som Stortinget har tatt, fra 1973 og fram til 2009, er en helhetlig forvaltning av våre vassdrag. Det er derfor fornuftig at vi nå følger opp det som har vært tidligere, og at man ikke verner dette vassdraget.
Odd Henriksen (Høyre), 2016-04-26:
Det er interessant å høre at det er noen som har enerett på om beslutninger man tar, er for eller imot miljøet. Det er faktisk ikke slik. Det er faktisk slik at også vi i Høyre har en sterk tradisjon for å verne det som bør vernes, og ta gode, grundige vurderinger av hvordan dette skal skje. Det kunne være fristende å gå inn i en debatt om energimeldingen. Jeg skal ikke gjøre det, men jeg er i hvert fall glad for at det er vi på Stortinget som skal sette rammen for hvordan man skal håndtere framtidig fornybar energi. Og jeg er veldig glad for at vi ikke da skal vurdere hva vi skal bygge ut eller ikke bygge ut, og om vi har kraftunderskudd eller kraftoverskudd. Det hadde blitt spennende å se hvilke næringer vi ville ha stått igjen med hvis det var kortsiktige vurderinger av et kraftoverskudd som skulle danne grunnlaget for den framtidige energipolitikken i Norge. Det hadde blitt spennende å se på, og slik kan det ikke være. Jeg tror det er lurt at vi legger rammen, og så har verden rundt oss noe å forholde seg til, slik at vi får den utviklingen som vi ønsker nasjonalt, og at vi tar ansvar internasjonalt. Slik tror jeg vi skal håndtere det også i framtiden, og slik tror jeg også Høyre kommer til å håndtere denne typen saker i årene som kommer. Men det er jo ikke dermed sagt at vi bygger ut alt som kan bygges ut, og at vi ødelegger natur. Jeg har tiltro til at det vi snakker om her, er om vi skal supplere verneplanen eller ikke. Det er det denne saken egentlig handler om. Vi har sagt at vi har hatt en grundig vurdering. Når verneplanene og hvilke vassdrag som skal ha en helhetlig vurdering, skal legges til grunn, er det fornuftig at dette skjer gjennom en helthetlig vurdering av alle de vassdragene som man har til disposisjon. Det som skal gjøres nå, er at man skal ha en konsesjonsbehandling. I den konsesjonsbehandlingen skal man ta vare på verdiene på en best mulig måte, slik at hvis man eventuelt gir konsesjon, gjør man det på en så skånsom måte at de naturverdiene som er der, ikke ødelegges, og at man tar hensyn til naturmangfoldet. Så kunne det vært fristende å lage en historie fra min egen kommune, hvor jeg kunne ha tatt med representanten Heikki Eidsvoll Holmås til et vassdrag som er utbygd. Vi kunne ha startet i Tjorvi, vi kunne ha fisket kilosørret og dratt videre nedover, sett på svanene og de vakre endene som er i vassdraget, koset oss videre nedover, sett på naturmangfoldet og fossekallen i et allerede utbygd vassdrag. Det går altså an å ta hensyn både til miljøet og til en skånsom utbygging, hvis man ønsker, og hvis man vil. Og jeg har faktisk tiltro til at det er de som skal gi konsesjon, fullt kapable til å gjøre.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Øystesevassdraget er et av de få intakte vassdragene i Hordaland. Ved siste behandling av verneplanen for vassdrag anbefalte NVE hele vassdraget vernet. Fylkesmannen i Hordaland, Direktoratet for naturforvaltning og Hordaland fylkeskommune anbefalte øvre del vernet. Det siste var også Kristelig Folkepartis standpunkt den gangen. Men noe vern ble det ikke. Når SV prisverdig har fremmet dette forslaget, gir vi vår støtte til det. Siden sist er det blitt enda klarere at vassdraget må vernes. Det er ett av svært få i regionen som får renne fritt fra fjell til fjord, og det er også beliggende i et viktig turområde for mange mennesker. Og som NHO Reiseliv påpeker i et støttebrev til Bergen og Hordaland Turlag, vil en utbygging ha store negative konsekvenser for reiselivsnæringa. Opplevelse av urørt natur er for mange utenlandske turister hovedgrunnen til at de oppsøker Norge. De som kommer for å oppleve vestlandsnatur, må ha mulighet til å oppleve i alle fall ett ikke utbygd vassdrag av denne kvaliteten. Jeg er ikke imot vannkraft, men jeg synes det her foreligger tungtveiende grunner til å supplere verneplanen med Øystesevassdraget. Og det må gjøres nå. Når vassdraget ikke er vernet, er det ikke rart at det søkes om konsesjon, og at konsesjonssøknader behandles. Toget går nå. En formaldiskusjon og motstand mot behandling av enkeltvassdrag vil i historiens lys framstå som rimelig flaut. Dermed støtter Kristelig Folkeparti alle forslagene. Vi støtter vel primært ett forslag og subsidiært de andre forslagene – det må vi se på når avstemningen skal settes opp. Jeg håper vi for en gangs skyld ikke trenger å være så opphengt i formalia at vi ikke griper denne sjansen til å gjøre noe særdeles viktig både for reiselivet, for naturvernet og for friluftslivet en gang for alle i Øystese.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Mindretallet viser til store negative konsekvenser ved utbygging av vassdraget. Vi snakker om urørt natur, friluftsliv og rekreasjon i et unikt fjordvassdrag. Spørsmålene mine til statsråden blir: Er det klokt å ofre dette unike området for å tilby vel 4 000 kraft i et område som har overskudd på kraft? Og: Bør det være like lett å legge til et vassdrag i verneplanen som det er å ta ut et vassdrag?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-04-26:
Vi har satt sammen fire verneplaner for vassdrag som omfatter i alt 389 vassdrag eller avsnitt av vassdrag. Målet er at de skal utgjøre et representativt utsnitt av norsk vassdragsnatur, og at det skal være retningslinjene også for vern av vassdrag. Denne saken har nok vært krevende for mange av partiene, og det tror jeg ikke vi skal legge skjul på, noen av oss. Det har vært en del vanskelige avveininger – både hensynet til det mer prinsipielle knyttet til det som er inne i verneplanen, behovet for en helhetlig vurdering hvis man først skal supplere, og også det faktum at Øystesevassdraget er et av de få uberørte vassdragene i Hordaland, og det ligger i et populært og mye brukt friluftsområde. Historikken knyttet til vassdraget viser også at i forbindelse med supplering av verneplanen i 2009 var det svært ulike syn både når det gjaldt vern, og når det gjaldt utbygging. Nå har NVE hatt til behandling to alternativ til utbygging i Øystesevassdraget. BKK ønsker å bygge ut den øvre delen i høyfjellet, mens Øystese Kraft vil bygge ut den nedre. NVE anbefaler at begge gis konsesjon. Lokalt er det støtte til utbygging av den nedre delen av Øystesevassdraget, men sterk motstand mot å bygge ut øvre del, siden de største verneverdiene ligger i den øvre delen av vassdraget og også, sjølsagt, fordi en utbygging i øvre del vil gjennomføres på en slik måte at den vil virke negativt inn på mulighetene for utbygging i nedre del av vassdraget. Det er ikke noen tvil om at vi skal være varsomme når det gjelder spørsmål om en utvidelse av verneplanene gjennom enkeltsaker i Stortinget. Men man stenger ikke for å gjøre det. En utvidelse av verneplanen kan være aktuelt hvis det blir påvist særskilte naturverdier som ikke er ivaretatt i planen. Samtidig vet vi når flertallet, Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, i innstillingen går inn for at enkeltvassdrag ikke kan tas inn uten en helhetlig revidering – og det vet også disse partiene – at før vi får en eventuell helhetlig vurdering på bordet i Stortinget, vil konsesjonsbehandlingen for både øvre og nedre del av Øystesevassdraget være gjennomført og avgjort. Senterpartiet synes dette har vært en krevende sak, men vi mener at Øystesevassdraget har viktige verneverdier, og har derfor kommet til at vi vil gå inn for at øvre del av vassdraget blir supplert inn i verneplanen for vassdrag. Det er også godt i tråd med de vedtak som er gjort både i Kvam herad og i Hordaland fylkeskommune. Øvre del av vassdraget har særlig stor verdi for friluftsinteresser. Det er et område som gir grunnlag for rekreasjon og friluftsaktiviteter for hele regionen, og nærmere 400 000 mennesker har Bergsdalen og Kvamsfjella som sitt nærmeste eller nest nærmeste friluftsområde. Vi vet at i Hordaland har det også vært avstått veldig mange vassdrag til kraftproduksjon, og de allmenne interessene for at ikke hele Øystesevassdraget skal bygges ut, er etter vår mening sterke og må balanseres opp mot kraftutbygging. Derfor vil vi også gjennom dagens behandling støtte at den øvre delen av vassdraget blir vernet og supplert inn i verneplanen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-04-26:
Jeg kan anbefale statsråden å bli med på befaring langs Øystesevassdraget og se Ørredalsfossen – jeg gjorde det sist på lørdag. Det er et veldig konsentrert område, med stor variasjon. Jeg vet ikke hvor mange hundre vannkraftkonsesjoner og søknader som ligger hos NVE, store og små. Det er en stor mengde, og det i en situasjon hvor vi har et kraftoverskudd i Norge. Samtidig er anbefalingen fra NVE, da de gjorde sin uavhengige, helhetlige vurdering, tydelig: Hele Øystesevassdraget bør vernes. Statsråden sier også i sitt innlegg at tiden for vern av vassdrag ikke er forbi. Når vi vet at det er nettopp fjordvassdrag som mangler i verneplanen, vil statsråden gjøre en vurdering av utvidelse av vern som også inkluderer Øystesevassdraget?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-04-26:
Ja, gjerne – da blir det om konsesjon. Statsråden sier i sitt innlegg at tiden for vern av vassdrag ikke er forbi, men så sier han i svaret på replikken at nei, det er ikke noe arbeid som pågår for å verne ytterligere vassdrag, og han har også påpekt at det er 389 vassdrag som er vernet. Det vil si at den eneste måten vi nå kan få en utvidelse på, er ved statsrådens vurdering av klager på konsesjonsbehandling som kommer til departementet. I en situasjon nå hvor man har mange søknader inne, mange vil bli påklaget til departementet, må det være statsrådens oppgave å sortere disse slik at det nettopp er de som er minst kontroversielle, som blir bygd ut, og de kontroversielle, som Øystesevassdraget, kan bli ivaretatt. Da blir spørsmålet: Kan statsråden bekrefte at han i hvert fall vil gjøre en vurdering ut fra en helhet, slik at han har sine ord i behold, at tiden for vern ikke er forbi?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-04-26:
Først til representanten Per Rune Henriksen: Jeg har faktisk stor respekt for beslutningen til Hordaland Arbeiderparti, jeg synes de har en veldig god begrunnelse – at det er nettopp helheten i vassdraget som er grunnen til at det bør ivaretas, det er det korte strekket der en har den store variasjonen. Men det kan ikke være sånn at det er et argument for utbygging at det er andre vassdrag som fortsatt kan gi naturverdier å gå i selv om det er naturinngrep. Det er jo en selvfølge at NVE når man tillater utbygging, legger til grunn en kvalitet som gjør at inngrepet er så lite som mulig. Det som er det unike med Øystesevassdraget, er jo heller ikke at man ikke ser inngrep. Hvis staten er bekymret for at man ikke har muligheten til å se kraftlinjer, så har man det. Her går jo de berømmelige tidligere omtalte monstermastene rett over. De står der rødmalte og synlige, så det er god anledning til å se dem. Det som er viktig med Øystesevassdraget, er jo nettopp at det er en elv som renner fritt. Her er det heller ikke noen diskusjon om flom. Her tar man vannet fra Øystesevassdraget og leder det over til Samnanger. Det er klart at det gir store endringer i hele vassdraget. Det er også derfor det er viktig å ivareta hele vassdraget. Det er utbygging av den øvre delen som gir størst negativ virkning særlig for laksen og den anadrome fisken i de helt nedre delene av vassdraget. For Venstre er det slik at ja, vi vil ha hele vassdraget vernet, men hvis vi må velge, så er de største negative virkningene for naturen i den øvre delen. For landskapet og for fossen vil også utbygging av den nedre delen ha store konsekvenser, for Ørredalsfossen vil ikke ha den spektakulære formen den har i dag. For den vil utbygging ha negativ betydning. Når det gjelder laksefiske, vil en fortsatt kunne ha en vannføring for laksen som gjør at den kan beholde sin posisjon. Ut fra debatten blir det det samme igjen: Arbeiderpartiet ville ikke verne vassdraget da det var en helhetlig vurdering. Da la man det over i en konsesjonsbehandling. Når NVE følger den vurderingen fra 2009 når de behandler en konsesjon, vil man heller ikke se på det på nytt når man har det som enkeltsak. Høyre var for da det var snakk om en helhetlig vurdering, men når vi nå faktisk kan verne, vil man ikke gjøre det. Da blir det til slutt til at det er statsråden som må ta det helhetlige ansvaret. Verneverdiene er det ingen som bestrider. Det er verneverdier som ellers ikke er vernet. Statsråden må her ta ansvar og sørge for at Øystesevassdraget til slutt blir vernet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-04-26:
Til Odd Henriksen: Ja, selvfølgelig er det også kvaliteter i vassdrag som er utbygd – det skulle egentlig bare mangle. Slik vil det jo alltid være. Vi må forvente at det er en kvalitet der, men her er det jo det unike ved Øystesevassdraget som blir borte. Det er nettopp at man har dette korte strekket, at man har den frie flomelva og den variasjonen som ligger der nå, som vil bli borte. Det vil bli en helt annen elv med andre kvaliteter. Det unike vil ikke være der som før. Men så til selve saken om Øystesevassdraget: Det er ikke slik at dette ikke har vært en debatt og en diskusjon. Det har det jo vært hele perioden siden 2009. Saken har ligget der som en uenighet. Det som er forskjellen fra 2009, er at vi har hatt et valg i mellomtiden, som gjør at nå har man et flertall for å få gjennomført det som er Høyres syn, og som var Høyres syn i 2009. Og man må jo kunne forvente at partier har en stødighet som gjør at når man får muligheten, så gjør man det som man har synliggjort og gått til valg på tidligere.