trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-08:
Takk til saksordføraren for vel utført arbeid. Regjeringa føreslår i Prop. 79 LS for 2015–2016 å omdanne statsføretaket Aerospace Industrial Maintenance Norway SF til eit aksjeselskap. Vedtaket om å omdanne verksemda frå forvaltingsorgan til statsføretak i 2011 var grunna i eit ønskje om å setje verkstaden i stand til å kunne ta på seg større vedlikehaldsoppdrag knytte til nye kampfly og redningshelikopter. Den gongen vart det, som tidlegare nemnt, eigentleg lova at ein ikkje skulle gå vidare til omdanning til eit aksjeselskap. No ser ein kor mykje det er verdt i dag. Me ser at vedlikehaldsavtalar i aukande grad vert integrerte i kontraktane ved kjøp av nytt forsvarsmateriell, og det var den gongen viktig å leggje til rette for at AIM kunne vinne fram i marknader som vart etablerte, som ei følgje av denne utviklinga. Like fullt la ein i 2011 avgjerande vekt på å ha tilstrekkeleg kontroll over føretaket sine leveransar til Forsvaret. Senterpartiet meiner utsal av AIM ikkje er naudsynt for å sikre selskapet investeringsmidlar. Me deler heller ikkje regjeringa si vurdering av at privatisering automatisk fører til betre selskapsstyring og betre drift. Me har sett nok av døme på at privatisering ikkje gir betre styring. At ein her står overfor ein veksande marknad, er for oss òg eit argument for nasjonal eigarskap. Gjennom nasjonal, statleg eigarskap i eit veksande selskap sikrar ein potensielt store og viktige inntekter til fellesskapen i Noreg. Eg vil vise til at då AIM vart omdanna til eit SF, var ein sentral del av grunngivinga for dette at ein ville sikre tilstrekkeleg kontroll over verksemda sine leveransar til Forsvaret. I proposisjonen legg regjeringa no mindre vekt på dette. Det verkar som om evna til kommersiell drift har vel så høg prioritet. Eg er oppteken av å vurdere dei samla konsekvensane for sikkerheit og samfunn ved eit utsal av AIM. Når ein legg andre problemstillingar, som forsvarsevne og sikring av fagmiljøet i Noreg, til grunn, ser me det som ei klårt betre løysing å halde på AIM som eit statsføretak.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-08:
Fleirtalet har i innstillinga i dag stilt fleire vilkår for omdanninga til aksjeselskap. Det gjorde òg fleirtalet i 2011, då ein omdanna AIM til statsføretak. Mitt spørsmål til statsråden er: Korleis kan statsråden garantere at vilkåra som vert lagde i dag, får større verdi enn dei som vart lagde i 2011, og som ikkje hadde haldbarheit lenger enn i fem år?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-08:
Senterpartiet støttar oppstart av dei føreslåtte investeringsprosjekta i proposisjonen. Investeringane regjeringa føreslår på Ørland, verkar fornuftige. Med tanke på utbygginga på Ørlandet har like fullt Senterpartiet uttrykt uro rundt måten ein del av innbyggjarane på Ørland er tekne hand om. Tysdag 19. april viste NRK, gjennom dokumentaren «Støy på landet», at fleire av dei som vert råka av flystøyen, ikkje er nøgde med korleis Forsvarsbygg har handtert saka. 176 huseigarar får ifølgje NRK tilbod om å selje huset ved rullebana i det som vert kalla raud sone, medan rundt 800 bustadeigarar får tilbod om støyisolering på grunn av den auka støyen frå dei nye kampflya. NRK snakka med dei 33 første som hadde selt huset sitt, og av desse svara 26 at dei ikkje var nøgde med prosessen. Senterpartiet er klåre på at dei som misser hus og heim, må få ei skikkeleg erstatning. Difor har me lagt inn merknader der me gjer det klart at me forventar at Forsvarsbygg ter seg på ein rimeleg og raus måte, slik at lokalbefolkninga på Ørland ikkje må lide for at dei skal huse landets kampflyplass. For oss er det ikkje akseptabelt at bønder ufrivillig må akseptere bustad utanfor støysona, medan dyra skal verte att innanfor støysona. Det er heller ikkje akseptabelt om folk vert kompensert med ein bustad Forsvaret meiner at «dei etter sin livssituasjon har trong for», i staden for at dei vert kompensert med ein bustad tilsvarande det dei har i dag. Forsvaret må vere tydeleg på at ein ønskjer å nytte nasjonale leverandørar i alle prosjekt der det er mogleg. Forsvarsindustrien vår er viktig for Noreg, både for økonomi, arbeidsplassar og nasjonal tryggleik. Dette er Stortinget samde om. I innstillinga til meldinga om nasjonal forsvarsindustriell strategi slo ein samla komité fast at Forsvaret er avhengig av forsvarsindustrien, ikkje berre for leveransar av materiell, men òg for å oppretthalde kompetanse på komplekse sensor- og våpensystem. Det står no att to leverandørar som konkurrerer om ein eventuell leveranse av ubåtar til Sjøforsvaret. Me må syte for at ei slik investering legg grunnlaget for flest mogleg arbeidsplassar og ei tydeleg nasjonal, industriell verdiskaping i Noreg. Senterpartiet understreker, saman med Venstre og SV, at før ein eventuelt skal underteikne kontrakt om leveranse av ubåtar, skal det gjerast forpliktande industriavtalar som sikrar norske leveransar. Det er viktig å slå fast at ein eventuell industriavtale skal ha ambisjon om å gje oppdrag til norsk industri til ein verdi som svarer til kjøpsverdien av ubåtane.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-08:
Eg tek opp framlegget frå Senterpartiet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-08:
«Det er etter komiteens syn også viktig at befolkningen både i Norge og i de respektive mottakerlandene gjennom ulike informasjonstiltak gjøres kjent med programmene og resultatene av disse.» Er det éin merknad Senterpartiet meiner er på sin plass i innstillinga om den nye finansieringsordninga for EØS-midlar, er det nettopp denne. Attendemeldingane eg får frå folk når dei høyrer om Noregs løyvingar gjennom EØS-midlar, er svært sjeldan, rettare sagt aldri, at dei får for mykje informasjon om desse midlane. Tvert imot, særs få har fått informasjon om kor mykje Noreg faktisk løyver i slike midlar. Enda færre har fått informasjon om kva midlane faktisk går til. Ord som transparens og openheit er flott, men dei er lite verde om dei ikkje vert følgde opp i praksis. Med denne merknaden frå ein samrøystes komité er det gitt ei klår oppgåve frå storting til regjering: Informer norske veljarar meir om kva desse midlane går til. Senterpartiet vert kritisert for at me ikkje støttar dei høge og aukande løyvingane av EØS-midlar. Det er sjølvsagt heilt legitimt å meine at me skal auke bruken av EØS-midlar, og kritisere Senterpartiet for at me vil det motsette. Eg helsar debatten velkomen og vil gjerne medverke til den. Eg er ikkje i tvil om at Noreg kan motverke fattigdom meir effektivt på andre måtar enn gjennom å gi løyvingar til EØS-midlar. Det har Riksrevisjonen sagt noko om i 2013, at det er usikkert om det kan dokumenterast at det faktisk har vorte meir sosial og økonomisk utjamning. Òg i europameldinga vert det stilt spørsmålsteikn kring dette. Fleirtalet viser i sine merknader til at EØS-midlane skal kanaliserast gjennom program, ikkje enkeltprosjekt. Eg håpar at dette ikkje gjer det vanskelegare å ettergå bruken av EØS-midlar, noko som ikkje skal skje, ifølgje ein samla komité. For det er interessant å sjå kva EØS-midlane vert løyvde til. Lat meg ta eit par døme: På informasjonssida for EØS-midlane kan ein sjå at me vil løyve 10 mill. kr til finansiering av museum for samtidskunst i Sofia, og ein kan lese at Noreg har løyvt nær 50 mill. kr til bygningen som husar polsk kunst frå det 19. hundreåret. Det er sjølvsagt fint å bidra til det, men er det ei vital norsk interesse å nytte 50 mill. kr til det? Eg meiner me kan bruke pengane meir effektivt og betre. I revidert nasjonalbudsjett skriv regjeringa at den nye EØS-ordninga vil koste 82 mill. kr dette året – berre i administrasjonskostnader. Senterpartiet vil kutte dei kostnadene og heller nytte midlane til å trene Heimevernet meir enn det me gjer i dag. Me kan finansiere årleg trening av alle heimevernssoldatar i Noreg for dei pengane, og me veit at Forsvaret manglar midlar til å gjere det. Eg synest det er spesielt interessant at Framstegspartiet er ein ivrig tilhengjar av å prioritere midlane på eit slikt vis. Eg forventar at regjeringa følgjer opp merknaden frå komiteen, og legg opp til meir debatt om bruken av norske EØS-midlar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-08:
Eg registrerer at representanten Svein Roald Hansen ikkje svara på spørsmålet mitt og den utfordringa eg gav, så eg vil gjenta utfordringa, i tillegg til at eg vil støtte førre talar i hans veldig gode og nyanserte innlegg. Mi utfordring var: Kan representanten Hansen vise til ei einaste bedrift som har redusert produksjonen sin i Noreg på grunn av tollhindringar? Når han er så tydeleg som han har vore i media i dag, og skuldar oss for å bagatellisere dette, må ein i alle fall ha så store kunnskapar at ein kan leggje fram nokre fakta i saka og ikkje spreia mytar – unyanserte mytar. Ja, toll har sjølvsagt ei tyding, men det er ikkje slik som det vert framstilt av enkelte, at det berre er toll som er viktig for at me skal få ein endå større vekst i den kjempeviktige framtidsnæringa som fiskeri og havbruk er for Noreg.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Jeg vil i likhet med flere i salen takke saksordføreren for et godt samarbeid, også med komiteens medlemmer og ikke minst flertallet i komiteen. Jeg registrerer at statsråden har vært veldig opptatt av dette med at det er spisset overvåking det her er snakk om, og ikke en masseovervåking. Derfor er jeg litt spent på hva som var begrunnelsen, hva det var statsråden tenkte da han valgte å legge det opprinnelige forslaget for dataavlesing så lavt som til simple narkotikaforbrytelser, hvis begrunnelsen er at dette skulle være en spisset overvåking. Jeg er også glad for at flertallet har endret akkurat det punktet. Men det ville vært godt å høre hvilken begrunnelse, hvilke tanker, statsråden hadde i forkant av dette.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Jeg takker for svaret. Vi registrerer at statsråden har valgt ikke å følge opp de norske endringene etter datalagringsdirektivet, etter at det ble reist tvil om deler av det var innenfor menneskerettighetene. Samtidig er det deler av dette opprinnelige forslaget som er uomstridt, som krav om kjennelse for retten ved utlevering av trafikkdata. Støtter statsråden krav om kjennelse i forbindelse med trafikkdata?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Jeg skal ikke gjenta det jeg sa i mitt hovedinnlegg, men jeg tror det er veldig viktig, iallfall for Arbeiderpartiets del, at dette med skjulte metoder og tvangsmidler kan tas i bruk av politiet for å kunne avverge og ikke minst avdekke og forebygge kriminelle handlinger. Uenigheten her går vel på omfanget av bruken av disse tvangsmidlene og på hvilket nivå det skal innføres. Det handler ikke minst om hvorvidt dette er spisset overvåking, eller om det er en massiv overvåking av mennesker i Norge som eventuelt kan være potensielle forbrytere. Alle er klar over at kriminalitetsbildet endrer seg, og at den kriminaliteten som utøves i dag, er av mer alvorlig art. Derfor er det viktigere enn noen gang å fokusere på akkurat det området. Disse metodene krever gode avveininger for rettssikkerhet og for personvern, ikke minst i et demokrati – et demokrati hvor vi kan bevege oss fritt, og hvor vi slipper trusselen knyttet til om man blir overvåket eller ikke i det offentlige rom, eller i den private sfære. Det er viktige prinsipper for vårt demokrati og for vårt personvern. Derfor er jeg veldig glad for – som jeg sa i mitt hovedinnlegg – at flertallet var med på å bevege komiteen i riktig retning knyttet til dette spørsmålet, og at proposisjonen på den måten er blitt bedre. Helt avslutningsvis vil jeg si at jeg synes at dette har vært en god debatt som ikke bare sier noe om viktigheten, men også om alvoret knyttet til disse spørsmålene som vi skal håndtere også i tiden framover.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2016-06-08:
Venstre nevner høner rett som det er. I en debatt i 2004 – tror jeg det var – var det krise på grunn av eggmangel, og da var Venstres Lars Sponheim opptatt av at hver mann skulle ha sin egen høne. Jeg hadde håpet at vi hadde kommet lenger i debatten her i dag. Jeg hadde gleden av å være folkevalgt på regionalt nivå i fylkeskommunen i Sør-Trøndelag fra 1987 til 1999. I denne perioden hadde fylkeskommunene ansvar for helsevernet for psykisk utviklingshemmede, de hadde ansvaret for sykehus, for psykiatri, for rusfeltet, for barnevernet, osv. – oppgaver som fylkeskommunen også den gangen håndterte på en meget god måte. Etter den tid er mange av disse oppgavene delegert ned til kommunene, mens noe er sentralisert oppover til staten – oppgaver som var viktige for kommunene og for innbyggerne som bodde der, som skulle ha et nært forhold til sine tjenester. Skal vi utvikle gode, sterke regioner som er underlagt direkte folkevalgt styring, og som kan og vil ta et styrende ansvar, må vi også gi dem oppgaver deretter – oppgaver som er meningsfylte, oppgaver som har betydning for dem som bor i disse områdene. Når Trøndelag nå har tatt det steget, når disse to fylkeskommunene har funnet sammen og funnet det riktig å utløse dette til et felles regionalt nivå og skape gode tjenester for sine områder, er det ikke på grunn av regjeringen, men på tross av regjeringen. Når vi skal ha en kommunereform og en regionreform, handler det ikke om tall, statistikk og grenser. Det handler om innhold og kvalitet, det handler om barnehage, skole, eldreomsorg, fylkesveier osv. Det handler ikke om å trekke opp et tall og sette en grense. Dette er nesten som et tvangsekteskap: Du vet at du skal gifte deg, men du vet ikke hvem du får. Det er også viktig når vi skal ha slike reformer, å beskrive de arbeidsoppgavene som må til, og som dette nivået skal ha og forvalte på en god og trygg måte for sine innbyggere. Disse oppgavene og denne fortellingen har ikke regjeringen eller statsråden på noen måte fortalt. Det er derfor det skjer at flere kommuner sier nei til denne strukturen og denne reformen, og derfor er det enda viktigere i tiden framover at vi greier å snu dette på en god måte. Det er ikke nok å si at vi skal ha ti regioner, så blir dette veldig bra. Det snakkes om at kunnskapen og oppgavene i kommunene knyttet til disse tjenestene er blitt for store. Men det er jo Stortinget som har delegert dette. Har Stortinget delegert det til kommunene med viten om at dette er folk som ikke jobber godt nok eller ikke har god kompetanse? Nei, i dag vet vi at folk som bor i dette landet, har en mye høyere kompetanse innenfor barnehager, skoler og velferdstjenester. Vi er kanskje det folket i verden som er høyest utdannet, og vi vil håndtere dette på en meget god måte.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
I likhet med foregående taler har jeg lyst til å gratulere institusjonen for menneskerettigheter med sin første årsrapport til Stortinget. Det er kanskje ikke den mest fyldige årsberetningen ennå, men det kan nok bli en mye mer fyldig beretning framover, for det er mange områder å gripe fatt i innenfor dette temaet. Nå har for så vidt saksordføreren sagt det som bør sies, men jeg har lyst til å komme med et lite tillegg til det. Når man oppretter en slik institusjon, er det nok en del forventninger der ute blant en del mennesker som opplever at man som stat av og til svikter på menneskerettighetssiden, til at denne institusjonen skal sette sitt preg på debatten, være en mottaker for henvendelser, følge opp osv. Det er nok en del forventninger der ute, og det tror jeg institusjonen på en eller annen måte må finne en løsning på hvordan man skal håndtere. Jeg skjønner at man ikke kan gå inn i alle typer enkeltsaker, men det er viktig at man blir tatt på alvor som borger når man henvender seg. Det har jeg all mulig tro på at institusjonen vil finne løsninger på. Jeg har bare lyst til å stresse det. Det er noen forventninger der ute, og jeg håper institusjonen også tar det på alvor og ser hvordan man kan løse det rent praktisk.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-08:
Jeg vil starte med å takke statsråden for et godt samarbeid og ikke minst for et godt innlegg. I innstillinga berører vi sikkerheten rundt teknologien og programvaren som skal brukes til dataavlesing. Jeg var litt inne på det i mitt innlegg i sted også. Men i dag i Dagens Næringsliv har Teknologirådet en interessant kronikk, som de har kalt Staten som hacker. De viser til Tyskland som i 2011 hadde en sak der en klarte å utnytte de trojanerne som politiet hadde satt inn i en datamaskin, og at hackere da kunne bruke det som et verktøy til å få oversikt over andre maskiner. Det var riktignok snille hackere, så de misbrukte det ikke, men det viser litt av utfordringene med selve programvaren og sikkerheten. Det er i hvert fall ekstremt viktig at en ikke lager et verktøy som kan misbrukes av andre kriminelle til f.eks. å plante bevis eller avlytte andre kriminelle. Jeg vil gjerne utfordre statsråden litt på de merknadene vi har skrevet om at det skal komme forskrifter som regulerer sikkerhet, og det som handler om programvare. Hva tenker han om det?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-08:
La meg starte med å si, som flere har sagt, at dette har vært en krevende sak, som vi har gått dypt inn i, og vi har tatt grundige avveininger. Det er heller ikke sånn at grensen for når man kan bruke de ulike metodene, nødvendigvis er statisk og at det er en fasit på det. Det er derfor helt greit at komiteen har ulike vurderinger for når den kan brukes. Og det er krevende å finne akkurat det rette. Men jeg synes det er ekstremt krevende som politiker ikke å ivareta iallfall de innspillene vi får fra politiet og andre, som er så tydelig på at de havner lenger og lenger bak når det gjelder å ta de kriminelle, fordi de ikke har de virkemidlene som de trenger. Det var representanten Rotevatn som fikk meg til å ta ordet fordi han sa noe sånt som at når politiet ber om noe, gir vi dem det. Ja, jeg lytter til det når politiet sier noe. Men i proposisjonen er det gjort mange vurderinger av ulike tiltak som man hadde et ønske om å få, men som man ikke får, nettopp av personvernhensyn. På samme måte gjør komiteen ytterligere innstramninger av personvernhensyn. Man ønsker også at terskelen for f.eks. å bruke dataavlesning skal være høy. Men så er det andre områder der vi gir politiet og PST mulighet til å kunne bruke verktøyene oftere. Det er ikke fordi, som Rotevatn sier, man skal overvåke det vi alle «bedriver tiden» med. Tvert imot er det veldig målrettet og skal kun brukes i tilfeller der domstolene finner at det er riktig – eller selvfølgelig hastekompetanse, men da er det grundig forsikring og sjekk av det etterpå. Årsmeldingene til både EOS-utvalget og Kommunikasjonskontrollutvalget viser at det ikke misbrukes. Derfor styrker vi også budsjettet til Kommunikasjonskontrollutvalget, slik at de skal sikre det videre. Så er Rotevatn også inne på at vi senker terskelen slik at det ikke nødvendigvis skal være krav om organisert kriminalitet. Ta ett eksempel – drap. I dag er det altså greit å bruke det for å avverge et drap som kan bli begått gjennom organisert kriminalitet. Men skal vi som politikere si at det er greit å bruke det ved organisert kriminalitet, men ikke hvis det ikke er organisert kriminalitet bak? Jeg kan forstå at organisert kriminalitet i seg selv gjør det hele mer alvorlig, men dersom vi kan avverge et drap gjennom bruk av skjulte tvangsmidler, vil jeg si at det er positivt. Jeg har i hvert fall veldig vanskelig for å si at man ikke skal gjøre det. Det er kanskje også hovedinnvendingen til Rotevatn, at den sklir nedover, fordi man kan argumentere sånn som jeg gjør nå. Derfor vil jeg til slutt bare vise til B. II i innstillingen, der vi understreker at vi vil ha dokumentasjon og følge bruken tett, for at det ikke skal skli videre.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-08:
Det passer med en kort merknad. Rotevatn var opptatt av det som går på å forebygge drap, og jeg ser jo at Venstre har levert et forslag sammen med SV om å fjerne forberedelseshandlinger til terror. Men som statsråden påpekte i sitt innlegg i stad, er det jo en mulighet med spionasje, og det er en mulighet med trusler mot myndighetspersoner. Så det er altså greit for Venstre at en skal kunne bruke skjulte tvangsmidler når det gjelder den type kriminalitet, men ikke med terror. Jeg sier det fordi det handler litt om tersklene, og det handler om hvordan debatten framstår. For når angrepene kommer mot oss som så tydelig understreker at vi er opptatt av personvern, og vi har foretatt grundige avveininger som ivaretar personvern, så oppleves det litt hult når en bruker så store ord, og når en er med på det samme. Jeg ser f.eks. heller ikke, som statsråden påpekte, at det er forslag om å fjerne det som går på avverging av drap når det er organisert kriminalitet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-08:
Jeg vil takke statsråden for et godt innlegg. Det er alltid kjekt å få litt lekkasjer fra rapporter som skal komme, og derfor vil jeg understreke at jeg synes den høres veldig bra ut, den måten statsråden velger å møte en sånn rapport på. Hvis den utredningen som NKVTS har gjort, avdekker sånne svakheter som statsråden peker på, er det viktig at vi offensivt møter dem for å prøve å finne gode løsninger, så det er jeg glad for. Mitt spørsmål gikk egentlig mer på institusjonene. Som vi viser til i representantforslaget, har både Danmark og Sverige en litt annen type behandling av unge overgripere, og i Sverige har de bl.a. egne institusjoner. Statsråden var litt innom det, men jeg skulle gjerne ha hørt litt mer. Statsråden viste til en utredning der en skulle se til flere land, men er det en utredning som vil ta lang tid? Er det noe som kan komme i opptrappingsplanen som er varslet til høsten, eller vil det være for kort tid? Hva tenker statsråden selv om den typen tiltak?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
I denne saka har Senterpartiet vore særleg oppteke av temaet «domstolskontroll», at det er domstolane som skal avgjere når politiet får bruke skjulte tvangsmiddel. Det er synd at regjeringspartia ikkje har vore like opptekne av dette som oss, f.eks. når det gjeld utsett underretning ved beslag og utleveringspålegg, som innhenting av trafikkdata frå teleselskap. Noko vi står aleine om i komiteen, er å behalde domstolskontrollen ved postbeslag. Ein ting er at ein opphevar paragrafen om at domstolane skal sjå gjennom posten, noko som kan grunngjevast i ressursbruk. Det mest problematiske er etter vårt syn at alt skjer på same tid. I same andedrag som ein tek bort domstolskontrollen, senkar ein terskelen for å bruke postbeslag frå å gjelde ved mistanke om handlingar med seks månaders strafferamme til å gjelde for ting som ein kan anta har betydning som bevis. Korleis kan statsråden forsvare at terskelen forsvinn samtidig som at domstolskontrollen også forsvinn for postbeslag?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
For meg ligg det eit stort paradoks i at Framstegspartiet, som stadig framstiller seg som eit parti som vil kjempe mot kriminalitet, ikkje er for å bruke grensekontroll som verkemiddel. Medan det har vore ein stadig auke i grenseoverskridande kriminalitet sidan Noreg vart medlem av Schengen, var det først då asyltilstrømminga vart stor, at Framstegspartiet reagerte. Då er plutseleg grensekontroll eit viktig verktøy likevel. Mitt spørsmål til statsråden er: Kvifor sluttar nasjonal grensekontroll å vere viktig viss EU får kontroll på asyltilstrømminga?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
Det er jo klart at dette er eit vanskeleg tema for mange. Når ein høyrer argumentasjonen, ikkje berre frå statsråden, men for så vidt òg frå dei andre partia i salen, er han veldig prega av skremselspropaganda – at alt kjem til å rakne viss vi ikkje skal ha denne indre passfridomen i Schengen-området. Det er jo viktig frå mi side å presisere at Noreg openbert har ein stor fordel av å ha justispolitiske avtalar med EU, men den fordelen går òg andre vegen. EU har fordelar av å ha eit samarbeid med Noreg. Eg spør statsråden: Meiner han verkeleg at vi kjem til å bli behandla veldig annleis enn f.eks. Storbritannia og Irland, for dei er heller ikkje medlemer av Schengen, viss vi skulle tre ut?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
Eg må berre ta éin ting til, for det haglar med påstandar om kva som kjem til å gå gale dersom ein går ut av Schengen-samarbeidet. Det er berre éin ting eg har lyst til å spørje justisministeren om, konkret. Det er den påstanden han kom med om Dublin-avtalen og det som gjeld asyl, som òg vi i Senterpartiet sjølvsagt er opptekne av at vi skal ha fornuftige avtalar om i Europa. Men no er det jo slik at verken Storbritannia, Irland, Romania, Bulgaria eller Kypros er med i Schengen, men dei er med i Dublin II-forordninga. Eg synest justisministeren går veldig langt i å påstå at vi må ut av sjølve det justispolitiske samarbeidet, vi må ut av Dublin-avtalen, osv., dersom ein går ut av Schengen, og knyter det så sterkt opp til akkurat dette grensesamarbeidet. Eg vil gjerne at statsråden utdjupar dette som eg vil vere tilbøyeleg til å kalle skremselspropaganda frå statsråden.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
Fordelen med slike debattar når ein sit og lyttar til innlegga, er at eg innser at eg har hamna i rett parti. Og eg er veldig, veldig glad for at eg ikkje høyrer til Framstegspartiet, for det er vanskeleg for meg å ta innlegga som har kome i denne debatten, seriøst. Det har kome så mange rare påstandar og mange rare utsegner. Det eine er jo at representanten Elvenes dreg inn Senterpartiets landsmøtefestar. Vi i partiet er fullt klar over – og òg stolte over – at dei er vidt kjende på positivt vis, men det er jo heilt opplagt at det ikkje er slik at vi gjer landsmøtevedtak på desse festane. Dessutan, når det gjeld akkurat denne saka, er det inga døgnfluge for oss, det er noko vi har vore imot sidan opprettinga av Schengen-avtala. Vi har gjenteke det på landsmøtet at vi meiner at Noreg skal ut av Schengen-samarbeidet, og er det ein ting som er sikkert, så er det at partia til høgre ofte består av mange folk som veit veldig mykje om nettopp dette som handlar om EU, EØS og Schengen. Vi har ein sterk vilje, sjølvsagt, når det gjeld dette, og det som er litt artig, er å sjå at dei andre partia dreg til i debatten med slike innlegg, som på den eine sida er noko useriøst, m.a. landsmøtefesten som vart dregen inn, det tek eg ikkje hardt, men det som eg tek hardare, er at representanten Ellingsen dreg inn 22. juli-katastrofen, noko som er heilt på sida. Det høyrer ikkje heime i denne debatten, rett og slett. Vi har ei sak som vi er dundrande ueinige om. Senterpartiet står aleine, det er greitt nok – slik er det jo berre – men det som er synd med at vi står aleine, er ikkje det at vi blir stemde ned på dei forslaga vi har om å tre ut av Schengen-samarbeidet no, for det forstod vi jo på førehand. Det er opplagt at det kjem til å skje, men det som er så synd, er jo at dei andre partia ikkje tenkjer litt lenger enn berre å seie nei, men at dei ser på kva det er Noreg kan bidra med for å gjere – nei, vi skal ikkje ut av Schengen, for all del – det minst mogleg dårleg innanfor det samarbeidet, og påverke slik at ein i størst mogleg grad kan ha nasjonale løysingar og sørgje for at ein ikkje plutseleg kan bli nekta å ha nasjonal grensekontroll når vi sjølv meiner vi treng det, viss ikkje ein elles i Schengen meiner at det trengst. Så ei konstruktiv tilnærming framover er det som eg anbefaler dei andre partia å ha til saka, for dette er viktig, det er mange som er opptekne av det rundt om i befolkninga, og grensekontroll er eit viktig verktøy som vi ikkje berre bør kaste på båten på det viset som fleirtalet gjer.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
Stortinget behandlar i dag årsmeldinga for 2015 frå Noregs nasjonale institusjon for menneskerettar, som eg delvis vil omtale forkorta som NIM vidare i innlegget mitt. Den nye nasjonale institusjonen for menneskerettar vart oppretta ved lov av 1. juli 2015. Institusjonen er organisatorisk lagt under Stortinget, men er elles uavhengig. Etter lov om nasjonal institusjon § 1 skal NIM «fremme og beskytte menneskerettighetene i tråd med Grunnloven, menneskerettsloven og den øvrige lovgivning, internasjonale traktater og folkeretten for øvrig». NIM har dermed ein viktig funksjon i vårt demokratiske samfunn. Etter § 11 i lova skal NIM årleg sende ei melding til Stortinget om verksemda si og utviklinga av den menneskerettslege situasjonen i Noreg. Det er den meldinga vi behandlar no. Institusjonen er nyleg oppretta, og årsmeldinga er derfor ikkje lang. Eg vil peike på at meldinga likevel er innhaldsrik. Ho gjev eit godt bilete av dei oppgåvene som institusjonen vil arbeide med. NIM skal belyse menneskerettsleg problematikk i Noreg, drive heilskapleg overvaking av alle menneskerettar og gje råd til myndigheiter og andre. Det er stor breidde i dei sakene institusjonen vil utgreie og gje faglege råd og innspel om. Desse inkluderer internasjonale forpliktingar på asyl- og flyktningretten sitt område, rusomsorg, diskriminering på etnisk grunnlag, situasjonen for urfolk, nasjonale minoritetar, behandlingspraksis innanfor psykiatrien, religionsfridom og menneskehandel. Særleg vil eg peike på den nyttige og tidsaktuelle drøftinga av isolasjon i fengsel, som var eit hovudtema i årsmeldinga. Dette er ei viktig sak å diskutere. Utgreiinga og vurderinga, som Noregs nasjonale institusjon for menneskerettar har gjort av saka, er eit teikn på at institusjonen kan gje eit nyttig bidrag til samfunnsdebatten som ein kunnskapsbasert rådgjevar og pådrivar overfor nasjonale myndigheiter. Eg synest derfor at det er på sin plass å gje ros til institusjonen for det arbeidet som er utført så langt. Eg vil understreke at komiteen ser fram til det vidare arbeidet til NIM, som ei uavhengig stemme og ei kritisk motvekt til myndigheitene. På vegner av ein samrøystes komité legg eg fram innstillinga for Stortinget, og eg nyttar også høvet til å takke komiteen for godt samarbeid i saka.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-06-08:
Eg skal vere lynkort. Den svake grensekontrollen som no blir ført i store delar av Schengen-området, har store konsekvensar for Noreg. Sidan vi i Senterpartiet per i dag ikkje har fleirtal på Stortinget for å gjeninnføre nasjonal grensekontroll, jamfør debatten vi nyleg hadde i salen her, er vi avhengige av best mogleg kontroll ved Schengens yttergrenser, sjølvsagt. Det er derfor viktig at den norske regjeringa bidrar til å gjere denne yttergrensekontrollen betre. Eg vil på denne bakgrunnen stemme for forslaget. Samtidig vil eg understreke primærsynspunktet mitt om at Noreg bør tre ut av reglane om grensekontroll i Schengen-avtalen.
Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-08:
En av de grunnene som med tyngde har blitt brukt for å argumentere for dataavlesing, er at politiet ikke lenger har tilgang til den samme informasjonen på grunn av kryptering. Det blir understreket om igjen og om igjen at kryptering gjør ting vanskelig for politiet. Men da vil jeg utfordre statsråden på dette: Er det ikke slik at politiet gjennom dataavlesing får tilgang til mer informasjon enn de ville ha fått hvis informasjonen ikke hadde vært kryptert og de hadde brukt de andre virkemidlene for kommunikasjonsavlytting? Og i så fall: Hvorfor har ikke statsråden begrenset dataavlesing til bare å gjelde den informasjonen politiet hadde fått hvis det ikke hadde vært for krypteringen? Hvorfor har ikke statsråden begrenset det slik at vi ikke utvider politiets tilgang til informasjon, og at vi faktisk holder oss på det samme nivået som brukes som begrunnelse …(Presidenten avbryter.) (Presidenten avbryter.)
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-08:
Viss sant skal seiast, og det bør det av og til: Eg har eigentleg alltid hatt lyst til å gå på dei landsmøtefestane til Senterpartiet som eg har høyrt så mykje om. Dei er vel ikkje akkurat kjende for at det vert diskutert store, alvorlege spørsmål som Schengen der – det er vel heilt andre ting, har eg høyrt rykte om – så eg synest saksordføraren skulle vist både temaet og Senterpartiet hakket meir respekt i korleis han omtalar dette, og kvar deira forslag kjem frå. Eg er litt overraska over at det synest å vere sånn at dess større utfordringar for heile Schengen-samarbeidet og Dublin-forordninga som vert openberra, dess sterkare ordbruk kjem det frå Høgre og Framstegspartiet mot forslaga om å gjere noko med det. Det er heilt openbert for alle at Schengen-samarbeidet har vore, og er, i ein kritisk situasjon, og at Dublin-forordninga slik som ho er i dag, har så store svakheiter at det bør verte gjort anten justeringar eller betydelege endringar i ho. Eg trur alle forstår at å gå heilt vekk frå viktige delar av det som ligg der, er umogleg. Det er vel f.eks. sterkt ønskjeleg å kunne behalde vesentlege delar av det politisamarbeidet som er ein del av Schengen-samarbeidet. Det er òg heilt openbert at det vi treng i Europa, er meir og tettare samarbeid om asyl- og flyktningpolitikken, ikkje det stikk motsette. Svakheita no er jo at EU ikkje i det heile har klart å handtere dette i fellesskap. Å ha ein betre og meir levande debatt om korleis Schengen-samarbeidet fungerer, ville vere klokt. Sosialistisk Venstreparti kjem likevel til å stemme imot forslaga nr. 1–3, frå Senterpartiet, i dag, og det er det to grunnar til. Det første er at det er vel neppe gjennom eit representantforslag vi bør ta stilling til spørsmålet om vi skal vere del av Schengen-samarbeidet eller ikkje. Vi hadde nok heller ikkje meldt oss inn i EU eller ut av FN gjennom eit representantforslag. Dette er ei svært stor avgjerd, som eg trur vil krevje at ein har tenkt betydeleg gjennom det tidlegare, uansett synspunkt. Difor synest eg ikkje dei tre forslaga er modne nok. Det er òg slik at akkurat der vi står no, er det sant at Schengen-samarbeidet har store utfordringar, men akkurat der vi står no, er det òg krevjande berre å seie at vi skal innføre nasjonal grensekontroll igjen, med alle dei ganske store konsekvensane det ville fått. Derimot synest eg forslag nr. 4, frå Senterpartiet, er eit godt forslag, nemleg å leggje fram ei stortingsmelding om alternativ til Schengen-samarbeidet – som kunne drøfte korleis det fungerer, kva for svakheiter det har, kva for sider ved samarbeidet som det absolutt er nødvendig å ta med seg vidare, og gå gjennom kva som er nasjonale interesser i møte med dette. Det hadde vore ein litt «stor» måte å møte dei utfordringane som vi har felles, på.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-08:
Det er i denne saka ingen som er ueinige i at saksordføraren har gjort eit godt stykke arbeid, og han får takk frå meg òg. Eg vil leggje til at AIM, eller Aerospace Industrial Maintenance Norway SF, er eit viktig selskap, har fungert vel og gjer viktige jobbar, som er viktige òg for Noreg, gjennom det norske forsvaret. Etter vår oppfatning er det ikkje gode grunnar til at det skal omdannast frå eit statsføretak til eit aksjeselskap, og i utgangspunktet støttar ikkje vi det nedsalet som vart føreslått av regjeringa. Eg vil likevel leggje til at vi meiner at vi subsidiært kan stemme for det, fordi det no er sikra ei løysing der det for det første er ein klar nasjonal kontroll gjennom den eigarposten som ligg i tilrådinga til vedtak i saka, der det vil vere eit godt grunnlag for å forsikre seg om at hovudkontoret, arbeidsplassane og verksemda vert verande i Noreg, og der ein har funne ei løysing som gjer at vi føler oss trygge på at vilkåra og rettane til dei tilsette vert varetekne på ein god måte. Det er avgjerande, og det må vi stå ved overfor dei tilsette. Men at ein har funne ei god løysing for dei tilsette, er òg viktig for at det skal vere føreseieleg og mogleg å behalde kompetansen. Det er ikkje berre viktig for dei tilsette, men det er òg viktig for selskapet og Forsvaret. Vi ser ikkje gode grunnar for og meiner at det ikkje er empiri for at det å omdanne eit statsføretak til eit aksjeselskap i seg sjølv skal gi nokon gevinstar, særleg ikkje i eit selskap som først og fremst er så vesentleg for Forsvaret – det er store, nasjonale interesser – og vi kjem subsidiært til å støtte proposisjonen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Det spørsmålet besvarte jeg egentlig i slutten av mitt innlegg, hvor jeg sa at vurderingen var at en kunne legge det på samme nivå som den hovedmetoden dataavlesing er ment å erstatte, nemlig kommunikasjonsavlytting, og kommunikasjonsavlytting er på det nivået. Bakgrunnen for det er rett og slett, som jeg også sa i mitt innlegg, at når en nå kan kommunisere kryptert, enkelt og tilgjengelig for oss alle gjennom f.eks. Skype, mente vi at det var mest relevant. Men så er det andre vurderinger som også kan tillegges vekt, fordi dataavlesing også er noe annet og gir tilgang til noe mer enn det en får gjennom kommunikasjonsavlytting. Dermed synes jeg det har vært en avveining som komiteen har gjort på en god måte. Men det er altså mulig å argumentere fra begge hold. I tillegg er det den praktiske vurderingen knyttet til skillet mellom grov og simpel narkotikaovertredelse, som først og fremst er knyttet til mengde narkotika, som gjør at også dette er noe mer komplisert. Men som sagt: Jeg støtter komiteens konklusjon.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Det er et spørsmål vi ikke følger opp i proposisjonen, og det betyr at vi forholder oss til situasjonen slik den er, og til gjeldende rett på området.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Det er helt åpenbare bekymringer som det er relevant å ha med seg. Det er helt avgjørende at både bruken av programvaren og måten en installerer og henter ut programvaren på i ettertid, og for så vidt også den informasjonen som programvaren sender til politiet eller PST, ikke kan misbrukes på noen måte. Vi jobber, som representanten er inne på, med forskriftsfesting av hva slags type sikkerhet som skal være rundt det, men det vil alltid være krevende med teknologisk utvikling, for det som kan fremstå som trygt og sikkert det ene øyeblikket, kan i det andre øyeblikket være utsatt for fare. Men det er helt avgjørende for metodebruken og tilliten til tjenestene at en har den nødvendige tryggheten og sikkerheten også rundt programvaren som brukes når en skal hente ut data. Jeg er av den oppfatning at de har et svært bevisst forhold til dette. Vi har svært fremtredende og gode miljøer på dette området, og det er viktig at vi også følger det opp politisk, med de nødvendige rammene for dette.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Domstolskontrollen opprettholdes for all metodebruk. Det at påtalemyndigheten får muligheten til å utsette underretning i åtte uker, er ikke noe som endrer domstolskontrollen av selve bruken av de metodene som skal brukes. Det eneste som utsetter domstolskontrollen av metoder, er hastekompetansen. Hastekompetansen – hvis den er i bruk – skal også ettergås av domstolen ved første mulige anledning. Så all metodebruk er domstolskontrollert. Det eneste som er endret på det området, er at påtalemyndigheten kan utsette underretning i åtte uker. Når det gjelder regelen om postbeslag, er det en ganske gammeldags bestemmelse, for det gjelder primært brevpost. I dag er korrespondansen over på noen sekunder. Da er på en måte forsendelsen kommet frem. Hvis en skal ha et regelverk som tilsier at domstolen skal gjennomgå alle e-postkontoene til en person som er under etterforskning, før politiet kan få tilgang til dette materialet, ville det skape enorme utfordringer, og det ville ha veldig liten praktisk betydning.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Det tror jeg rett og slett rent praktisk ikke ville la seg gjøre, fordi en med denne metoden vil få tilgang til det som gjøres og skrives på datamaskinen. Men jeg har lyst til å understreke at selv om en ved dataavlesing får tilgang til mer enn det som tidligere ble kommunisert mellom to parter – eller flere, for den saks skyld – vil en likevel ikke få så mye større samlet tilgang, for mye av det en får tilgang til ved dataavlesing, vil en da kunne få tilgang til gjennom f.eks. hemmelig ransaking. Da vil en også kunne få tilgang til – som representanten Nybø var inne på – f.eks. dagboknotatene til personer som har skrevet dagbok, selv om jeg er enig i at det sikkert ikke er så mange av dem som gjør det. Men en vil få tilgang til veldig mye av den samme informasjonen. Forskjellen er at en vil få tilgang til informasjonen løpende, i større grad enn en ville få ved å gjennomføre hemmelige beslag. En vil i tillegg være i den situasjon at en vil kunne få tilgang til noe som bare er skrevet, men som er verken sendt eller lagret. Det er på en måte utvidelsen. Så samlet sett, hvis en ser dagens metoder opp mot dataavlesing, er forskjellen mindre enn man kan få inntrykk av.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Jeg synes det har vært en veldig bra debatt. Men jeg synes også det har vært en debatt som har vist at det er noen underligheter også. Ikke minst synes jeg representanten Rotevatn, som på en måte angrep representanten Ropstad for å diskutere dette med drap i sitt innlegg, viser en litt underlig tilnærming. Så vidt jeg har forstått det, er Venstre tilhenger av at man kan bruke skjulte metoder for å avverge drap – forutsatt at det er som ledd i organisert kriminalitet – men imot å avverge akkurat det samme drapet hvis det ikke er som ledd i organisert kriminalitet. Jeg tror ikke at avstanden sånn prinsipielt er så veldig stor som det en kanskje fikk inntrykk av ved representanten Rotevatns innlegg nå sist. Det er noen terskelendringer, men å gi uttrykk for at det er noen dramatisk store endringer, mener jeg det ikke er grunnlag for. Representanten Asphjell sa også litt om det med terskel. Jeg opplever at det er veldig stor enighet i Stortinget om muligheten til å bruke skjulte metoder både i avvergende sammenheng og etterforskningssammenheng. Det som har vært den største diskusjonen, er hvor langt en skal gå i forebyggende sammenheng, og det er ofte det som er blitt brukt som det jeg vil kalle litt spesielle eksempler, i offentligheten. Derfor har jeg lyst til å understreke følgende: For det første er det slik at PST allerede i dag kan bruke skjulte metoder for å forebygge terror, for å forebygge etterretning og spionasje og for å forebygge trusler mot myndighetspersoner. Det er gjeldende rett. Det er ingen forslag – som jeg har sett, i hvert fall – som skulle indikere at noen ønsker å forandre det. Så har regjeringen foreslått – og får forhåpentligvis i løpet av dagen Stortingets tilslutning til – at en også skal ha muligheten til å bruke slike virkemidler for å forebygge omgang med masseødeleggelsesvåpen, altså biologiske våpen, kjemiske våpen, atomkomponenter. Det er en liten utvidelse – og en velbegrunnet sådan – særlig når en ser den opp mot hva som er gjeldende rett. Det er ikke slik at politiet bare kan igangsette en slik overvåking. Det skal være grunn til å undersøke – altså ikke skjellig grunn til mistanke – men det skal være grunn til å undersøke. Det skal foreligge objektive holdepunkt, og det skal være grunn til å tro at dette inngrepet er av vesentlig betydning for å kunne forebygge handlingen, at forebygging ellers i vesentlig grad vil bli vanskeliggjort, og at inngrepet ikke fremstår som uforholdsmessig. Så det er veldig, veldig, veldig langt unna det inntrykket som enkelte har forsøkt å skape, særlig i debatten utenfor denne salen, av at man nå gir politiet tilgang til nær sagt å kunne gjøre hva de vil med hvem som helst. Det er direkte feil.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
På vei til Stortinget i dag var jeg innom Høgskolen i Oslo og Akershus for å få med meg presentasjonen av NOVAs nye rapport om omfanget av vold og overgrep mot barn. Det er et utrolig viktig arbeid som bidrar til å bedre kunnskapen vår om omfanget av vold og overgrep mot barn. Den viser en sammenlikning med situasjonen i 2007, og den gir også noen indikasjoner på om den innsatsen vi alle er så opptatt av skal gjøres, faktisk har de resultatene som vi ønsker at den skal ha. På enkelte områder, f.eks. den milde volden mot barn, har det vært en reduksjon i forekomsten. Den grove volden er like omfattende som tidligere. Det er også en stabilitet når det gjelder seksuelle overgrep mot barn. Det viser at det er en formidabel utfordring på veldig mange nivå, og slik sett har jeg lyst til å ønske velkommen det engasjementet som både Arbeiderpartiet og Senterpartiet gjennom disse forslagene viser. Så er det også slik at dette engasjementet, og det tror jeg er noenlunde godt kjent for denne sal også, deles av regjeringen. Det betyr at vi har vært svært opptatt av problemstillingene knyttet til taushetsplikt og handlingsplikt, og vi har satt i gang veldig mye arbeid, som jeg gjorde rede for i mitt brev til komiteen, for å sette oss i stand til å gjøre de riktige valgene. Det er fortsatt slik at det ikke er fremkommet sterke påstander om at det er regelverket i seg selv som er problemet, men at det er kunnskapen om, innsikten i og fortolkningen av regelverket og balansen i regelverket som har vært krevende. Derfor er det gjennomført et arbeid for å sikre veiledning. Det er gjennomført arbeid for å sikre informasjon og opplysninger. Det er igangsatt arbeid for å se på om en likevel bør vurdere lovendringer for å få likere bestemmelser på dette området. Det er et krevende og omfattende arbeid, men alle disse tingene er satt i gang. Jeg pleier ikke å bruke begrepet «å slå inn åpne dører», men jeg føler at dette forslaget bærer preg av det, også fordi det er så pass bred støtte til måten som vi egentlig er i gang med å løse dette på. Så forstår jeg at fra Arbeiderpartiets side mener de at det nå er tid for handling, og nå skal man ikke prate om dette lenger. Det er jo et prisverdig initiativ, og det er derfor vi faktisk handler. Men det er også viktig å handle riktig, og det forslagene i stor grad går ut på, er å be regjeringen om å gjøre noe regjeringen allerede gjør, og som Stortinget er kjent med at regjeringen gjennomfører. Jeg er veldig glad for at det har vært fokusert på dette gjennom en lang periode fra mange partier. Jeg har svart på spørsmål om denne problemstillingen mange ganger fra Stortingets talerstol, og jeg mener vi nå er i rute med dette arbeidet, og at den jobben som nå gjøres, vil legge forholdene godt til rette både for å spre informasjon, hindre misforståelser og eventuelt komme med forslag tilbake til Stortinget om regelendringer, hvis det viser seg at det er nødvendig å endre bestemmelser på dette punkt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
Jeg er veldig glad for at representanten Wiik og representanten Mandt peker på at det er egentlig ikke så veldig stor uenighet i salen knyttet til viktigheten av dette området. Alle har de samme intensjonene. Og det kan jo faktisk være at vi under det arbeidet som vi nå har satt i gang, vil konkludere med at det er behov for lovendringer, og at vi da kommer tilbake til Stortinget med lovendringer. Det er på ingen måte slik at kroken er satt på døren for eventuelle lovendringer, men nå har vi altså en utredning på gang som bl.a. skal identifisere det behovet. Så er det riktig også som representanten Wiik sier, at dette er et ansvar som på mange måter er spredt på ulike departementer. Derfor har det vært viktig for oss at vi koordinerer innsatsen, at vi lager felles veiledere, og at vi jobber i fellesskap for at alle relevante etater skal få den samme informasjonen om grensene for taushetsplikten og grensene for avvergingsplikten. Det er et arbeid som har pågått over tid. Det foreligger mange resultater fra dette, men vi ser likevel at det fortsatt er for stor usikkerhet ute. Der har vi som regjering et viktig ansvar, og etatene har et viktig ansvar, for å sikre at en får den nødvendige kunnskap og innsikt som gjør at en ikke praktiserer dette i strid med det som er regelverkets intensjoner. Derfor er det også viktig når vi nå har gjennomført det vi har gjort, laget de veilederne som er laget, og får kunnskapsmaterialet for hvordan status rent faktisk er, å vurdere grunnlaget for eventuelle lovendringer også. Det er klart at det ville vært en fordel hvis vi kunne fått lovbestemmelser som var likere formulert. Utfordringen med det er at det ivaretar ulike hensyn på ulike områder, og det er noen forhold som gjør at det kan være noe komplisert. Men det arbeidet er altså i gang, og vi kommer tilbake til Stortinget hvis det skulle vise seg å være behov for noe mer, derunder eventuelle lovendringer.