trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-11-21:
Som jeg sa i mitt første svar, er for så vidt ikke dette lovregulert. Dette er noe som diskuteres mellom partene. Det er heller ikke alltid det er enighet mellom partene om hva som er å anse som streikebryteri, og det kan også variere litt fra sak til sak. Det må en avgjøre i den konkrete saken. Men når vi i tildelingsbrevene til våre underliggende etater nå skriver helt tydelig at de skal følge opp sine kontrakter og rapportere tilbake på det, er det fordi vi er opptatt av at det å inngå en kontrakt også innebærer en forpliktelse til å følge med og påse at kontrakten faktisk blir fulgt. Så kan man si at hvis en kontrakt ikke blir fulgt – i en del av kontraktene vil det være at man skal følge lønns- og arbeidsvilkår for gjeldende bransje – har man enten muligheten til å si den opp, i ytterste konsekvens, eller man kan la være å inngå en ny kontrakt når kontrakten utløper. Men vi har, som jeg sier, bedt etatene om å rapportere tilbake på hvordan de følger opp sine kontrakter, og da har man muligheten til å ta konsekvensene av det hvis kontraktene ikke er fulgt.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-11-21:
«Onsdag 14. november spurte jeg hvorfor bønder ikke får full erstatning etter ekstraordinære ulveangrep i Nord-Østerdal. Statsråd Nybø på vegne av statsråd Elvestuen la stor vekt på at utgiftene ikke var forhåndsgodkjent. Det fremstår som en logisk brist å skulle forutsi utgifter ved akutte ulveangrep i beiteprioriterte områder før man vet skadeomfanget. Mener statsråden at beitebrukere burde latt være å iverksette tiltak som begrenser skadeomfang og ivaretar dyrevelferden, som bl.a. ekstraordinært tilsyn og nedtak av sau?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-11-21:
Statsråden legger, som sist, stor vekt på budsjettmessig kontroll og forutsigbarhet for utgifter. Det er statens behov for forutsigbarhet, men bøndene har også et stort behov for forutsigbarhet. Det som skjer nå, er at det er bøndene som bærer den ekstra økonomiske belastningen med et for høyt rovdyrtrykk etter ulveangrepene i sommer. Bøndene har på samme måte som staten, og kanskje enda mer, et behov for å kunne forutse sine utgifter og ikke bli pålagt store økonomiske belastninger på grunn av rovdyrangrep. Det gjelder både dem som har mistet dyr, og dem som ikke har mistet dyr, men som har vært på et beitelag hvor man ikke vet hvilke sauer som er tatt, og hvor alle bidrar til leting og skadebegrensning. Hvis det er helt uproblematisk, sånn som statsråden beskriver det, hvordan kan det da ha seg at det fortsatt er millionbeløp som ikke er erstattet for bøndene i Nord-Østerdalen etter angrepene i sommer?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-11-21:
Det er tydelig at statsråden ikke ønsker å høre på bondeorganisasjonene og beitebrukerne som gir klart og tydelig uttrykk for at de ikke har fått fullgod erstatning for de utgiftene de har hatt. Konsekvensen av at regjeringen ikke skyter mer ulv og følger opp rovdyrforliket og ikke yter full økonomisk erstatning, er at beitebrukere kommer til å gi seg. Det er ingen som kan leve med den belastningen økonomisk og psykisk som det er å ha rovdyrangrep på sine besetninger år etter år. Da vil utmarka legges brakk, og viktige matproduksjonsområder både for dyrevelferd og ikke minst for klima kommer til å gå ut av produksjon. Statsrådens parti og regjeringen mener selv at de er en klimavennlig regjering, men hvordan kan statsråden egentlig forsvare at regjeringens rovdyrpolitikk og manglende vilje til å følge opp rovdyrforliket og utbetale erstatning undergraver hele forutsetningen for vår mest miljøvennlige måte å produsere mat på, nemlig ved bruk av utmarksressursene?
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-11-21:
Det stemmer at ordningen med forebyggende tiltak innebærer at tilskudd til forebyggende tiltak må avklares med Fylkesmannen på forhånd. Dette sikrer viktige hensyn som kontroll med kostnadene, at kostnadene er innenfor gjeldende budsjettrammer, og at tiltaket har forebyggende effekt i tråd med kravene etter ordningen. At tilskudd til forebyggende tiltak må avklares med Fylkesmannen på forhånd, betyr imidlertid ikke at dyreeiere må forutse sine utgifter ved akutte rovdyrangrep. Den ordinære søknadsfristen etter ordningen er 15. januar. Fylkesmannen følger imidlertid fortløpende opp akutte skadesituasjoner, og her gjelder det ingen frist. Fylkesmannen har en vakttelefon og kan fortløpende ha kontakt med beitebrukere i akutte skadesituasjoner. Det betyr at man i løpet av en telefonsamtale kan gi muntlig tilsagn til tiltak som har forebyggende effekt og er innenfor gjeldende budsjettrammer. Hvis det er behov for økte midler, kan Fylkesmannen ta kontakt med Miljødirektoratet eller Klima- og miljødepartementet. Direktoratet og departementet har etter henvendelser fra Fylkesmannen i Hedmark i flere omganger gitt økte bevilgninger til forebyggende tiltak i Nord-Østerdalen i løpet av årets beitesesong. I praksis kan altså beitebrukere og beitelag enkelt ta kontakt med Fylkesmannen i akutte skadesituasjoner gjennom hele beitesesongen og raskt få tilsagn om tilskudd til forebyggende tiltak før disse gjennomføres. Jeg mener derfor at vi har en fleksibel og god ordning. Jeg vil for øvrig understreke at beitebrukere som har fått husdyr drept eller skadet av rovvilt, også vil få tap og følgekostnader erstattet etter erstatningsforskriften innen utgangen av året. Erstatningen kommer i tillegg til kompensasjon for de tapsforebyggende tiltakene Fylkesmannen allerede har gitt tilsagn om å dekke etter ordningen med forebyggende tiltak.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-11-21:
Vi har to ordninger. Det er erstatning for tap og skade, som vil bli utbetalt i løpet av året, og så er det tilskudd til forebyggende tiltak. Vi har laget et så enkelt system som mulig, nemlig at man bare med en telefon til Fylkesmannen kan få avgjort saken i løpet av veldig kort tid. Dette kan gjøres i løpet av minutter. Det er også en beredskap hos Fylkesmannen i løpet av beitesesongen, sånn at de er forberedt på den situasjonen. Er det en akuttsituasjon med rovdyr, har vi laget et system som er så enkelt som det lar seg gjøre. Men det må være en forutsetning at man tar kontakt med Fylkesmannen og får saksbehandlingen der når man skal igangsette forebyggende tiltak.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-11-21:
Vi har en todelt ordning. Vi har beiteprioriterte områder, og vi har rovdyrprioriterte områder. Vi følger opp de to rovdyrforlikene fra Stortinget, vi følger opp flertallsvedtaket om ulv, og vi følger Bernkonvensjonen og naturmangfoldloven. Og det er ikke sånn at vi ikke har tilrettelegging for en beitenæring i Norge. Det er flere dyr på beite i Norge nå enn det har vært tidligere. Men vi skal også ha en forvaltning som ivaretar de store rovdyrene. Ser vi på uttak av ulv, har det vel ikke vært tatt ut mer ulv i Norge siden fredningen i 1973 enn det som er gjort i år. Vi skal følge opp stortingsvedtak, vi skal følge opp lovverket, vi skal ha en levende beitenæring, men vi skal også ha de store rovdyrene i Norge.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2018-10-01:
Hvis ingen har noe å innvende, vil jeg etterkomme anmodningen.
Trond Helleland (Høyre), 2018-10-01:
Jeg foreslår Tone Wilhelmsen Trøen .
Trond Helleland (Høyre), 2018-10-01:
Jeg foreslår Ingjerd Schou .
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-10-01:
Jeg har den ære å foreslå Eva Kristin Hansen .
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-10-01:
Jeg fremmer forslag om Magne Rommetveit .
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-10-01:
Jeg foreslår Runar Sjåstad .
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2018-10-01:
Jeg foreslår Morten Wold .
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-10-01:
Jeg tillater meg å foreslå Nils T. Bjørke .
Terje Breivik (Venstre), 2018-10-01:
Eg føreslår Abid Q. Raja .
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-01-16:
Jeg vil på vegne av Rødt fremme et forslag om kraftkabler til utlandet.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-16:
På vegne av representantene Karin Andersen, Torgeir Knag Fylkesnes, Gina Barstad, Marius Meisfjord Jøsevold og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om opplysningsplikt for statsråder og statssekretærer.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-01-16:
Senterpartiet meiner det skal vera openheit i norsk forvaltning. Det har Senterpartiet tydeleggjort fleire gongar. Partiet fekk gjennomført offentleglova, og me er det første partiet som opna landsmøta våre for all presse. Så kvifor røystar me imot forslaget om eit lobbyregister? No har saksordføraren gjort greie for nokre sider av saka her, men den største utfordringa med eit slikt register trur eg er at profesjonelle alltid finn løysingar på dette. Dei som kanskje synest dette er mest krevjande, er dei tilfeldige som har lyst til å besøkja oss og møta oss. Det er dei som ikkje har ein stor organisasjon rundt seg, men som har saker som dei brenn for, og vil ta opp. Dei profesjonelle klarer alltid å finna løysingar på å få den kontakten utan at det vert registrert, når dei føler behov for det. Me må ha tillit til at representantane får besøk her og veit korleis dei skal handsama informasjon. Det er òg viktig for meg at folk skal kunna ta kontakt og gjera det utan at dei vert synleggjorde. Det er ikkje dei som kjem til Stortinget for å ha møte med oss, som er den store utfordringa. Det er heller slik at kommunikasjonen har vorte profesjonalisert. Kommunar og fylkeskommunar får i større grad hjelp til å fremja bodskapet sitt, anten frå eigne kommunikasjonsavdelingar eller frå innleigd hjelp. Organisasjonane byggjer opp store kommunikasjonsavdelingar som finn nye måtar å gjera dette på. Eg trur faktisk dette kan verta eit register som vert ei sovepute for oss, utan at me klarer å få tak i dei store utfordringane. Me i Senterpartiet vil røysta for Raudts forslag, forslag nr. 3. Det er eit bra forslag, som me vil støtta.
Jon Gunnes (Venstre), 2018-01-16:
Representanten Wold snakket om at Venstre hadde foreslått dette for femte gang. Det er nok riktig, men det er en litt ny situasjon som har oppstått i det politiske Norge etter at det i Trondheim bystyre ble vedtatt å innføre et lobbyregister. Det er en spesiell bakgrunn for at det ble vedtatt i Trondheim – det er helt klart – og Venstre har nok også tidligere foreslått det i Trondheim bystyre, uten at det har vært flertall for det, men denne gangen fikk man flertall sammen med Arbeiderpartiet, SV, Miljøpartiet De Grønne og Rødt. Bakgrunnen for det er at man hadde en mistanke om at man hadde påvirket, uten at man fikk det verifisert. Og det er det store spørsmålet her: Får de som har interesse rundt en sak, vite hvem de forskjellige representantene har snakket med, med tanke på påvirkning? Venstre er også veldig for at vi fortsatt skal ha en åpen dør og åpenhet med tanke på å la oss bli informert og med tanke på at noen prøver å påvirke politikerne. Gjerne det – men vi må også være åpne om hvem vi har latt oss bli informert av, hvordan situasjonen rundt det var, og hvilken informasjon vi har hatt tilgang til. Jeg hører at det er flere representanter i denne debatten som påpeker store svakheter ved at vi eventuelt innfører et lobbyregister bare i Stortinget, men vi må begynne et sted, og vi tror at det enkleste og mest praktisk gjennomførbare er å registrere hvem man får besøk av på Stortinget. Jeg tror vi må få åpenhet rundt alle representantene hvis en avis eller et annet medium spør hvordan man har latt seg informere i en sak, og være åpne rundt det, enten det er i Stortinget eller i samfunnet utenfor. Det er helt fundamentalt viktig for oss å vise at det er åpenhet som gjelder i alle sammenhenger når vi politikere tar stilling i saker. Jeg hadde håpet at Arbeiderpartiet denne gangen hadde lært litt av Trondheim, hvor man så et helt klart behov for å begynne med et lobbyregister for å avdekke disse problemområdene når det blir tvil om hvem som har snakket med hvem. Jeg hadde også håpet at flere partier nå ville være med på å påvirke de andre bystyrene enn det i Trondheim, men det må vel kanskje gå den andre veien, ved at man bygger politikk nedenfra og opp, og ved at det er flere kommunestyrer rundt omkring som vedtar å innføre lobbyregister. Venstre vil jobbe for det ute i de forskjellige kommunestyrer og fylkesting, og dette er nok ikke siste gang vi kommer til å foreslå lobbyregister. Vi har tro på at dette i hvert fall er én måte å opprettholde og videreføre den åpenheten som er utrolig viktig for at demokratiet skal ha tillit, på.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-01-16:
Jeg er enig i mange av innsigelsene som har kommet mot forslaget om lobbyregister. Det er klart dette er en vanskelig sak, og den må håndteres på en fornuftig måte, men jeg er sikker på at den samlede hjernetrusten i dette hus kan klare å ordne også det. Stortinget må samle seg om et lobbyregister og løse de praktiske sidene ved det i stedet for nærmest på autopilot å stemme ned et forslag som dette. Som ny representant må jeg si at noe av det som har overveldet meg aller mest ved å komme inn i dette huset, er det store antallet med lobbyister som til daglig strømmer over oss. I dette øyeblikk, mens jeg står her og taler, sitter det en representant for en organisasjon – en organisasjon med små midler, riktignok – og venter på meg i stortingsrestauranten. Antallet informasjonsrådgivere overstiger nå antallet journalister i dette landet. Det gjorde det for lenge siden, og karrieremulighetene er betydelig bedre for informasjonsrådgivere enn de er for journalister. Med andre ord har karrieremulighetene for påvirkning steget de siste årene, og Stortinget må ta det innover seg. Det er ikke noe nytt at man av og til innfører regler man ikke kan feste med et fastpunkt. Prinsippet om mer offentlighet er et slikt eksempel, hvor man må vurdere ting fra gang til gang. Det gis ingen faste regler, men det legges føringer for hva det skal være mulig å lobbe for og ikke lobbe for. Når representanten fra Senterpartiet sier at det er så vanskelig å ta juksere, og at det skal være et argument for at det ikke skal innføres et lobbyregister, er det etter mitt syn en merkelig logikk som ligger bak. Jeg legger merke til at det fra presidentskapets side legges vekt på en helhetlig vurdering. I miljøet jeg kommer fra, pleier det å være et tegn på at man har et dårlig argument å framføre. Jeg synes Stortinget nå skal samle seg om å gi noen viktige signaler om dette svært viktige temaet som helt sikkert kommer til å ri oss i mange år framover.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Presidentskapet legger med dette frem sin innstilling om representantforslag nr. 80, fra Bjørnar Moxnes, som gjelder valg av medlemmer til Nobelkomiteen og Stortingets rolle i den forbindelse. Som kjent har Stortinget bedt presidentskapet sette ned et utvalg for å vurdere prosessen og valgbarheten til medlemmer i de komiteer, utvalg og nemnder som Stortinget oppnevner. Det omfatter også Nobelkomiteen. Utvalget som er satt ned, arbeider nå med disse spørsmålene, og der deltar også representanten Moxnes. Utvalgets mandat dekker etter presidentskapets syn i praksis representantforslagets siste del, om å få en vurdering av prinsipper for valg av medlemmer til Nobelkomiteen med utgangspunkt i de politiske partienes mandattall. Representantforslaget går imidlertid videre enn det som er mandatet til det nevnte utvalget. Det foreslås at Stortingets presidentskap skal gjennomføre en utredning av Nobels formål med fredsprisen og Stortingets rolle som valgorgan for medlemmene til komiteen. For det første kan ikke presidentskapet se at det skulle være en naturlig oppgave for Stortinget, som ble utpekt av Alfred Nobel som valgorgan for medlemmene til Nobelkomiteen, å initiere en utredning av Nobels formål med fredsprisen. Dette er Nobelkomiteens domene. Stortingets oppgave i denne sammenheng er å velge komiteens medlemmer, ikke å gi seg inn på å utrede forhold som angår grunnlaget for fredsprisen. Det vil etter presidentskapets syn være direkte uheldig om Stortinget tok et slikt initiativ, som så åpenbart befinner seg utenfor Stortingets ansvarsområde. Det vi har erfart, er heller et behov for å markere Nobelkomiteens uavhengighet av Stortinget. Den slags øvelser som det inviteres til her, vil ikke bidra til det – snarere tvert imot. Presidentskapet ser heller ikke behov for å gjennomføre en utredning av Stortingets rolle som valgkomité for Nobelkomiteen. Det er riktig nok, som forslagsstilleren påpeker, en oppgave som ligger på siden av Stortingets konstitusjonelle funksjon, men det samme kan sies om flere andre komiteer, utvalg og råd Stortinget velger medlemmer til. Dette er en oppgave Stortinget i sin tid påtok seg, i tråd med Nobels eget ønske – og som etter hvert har en over 100 år lang tradisjon bak seg. Det foreligger etter presidentskapets syn ikke forhold som tilsier en ny vurdering av dette nå. Et enstemmig presidentskap går etter dette inn for at forslaget ikke vedtas.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg ønsker å knytte noen ord til forslaget fra Senterpartiets side. Det overrasker ingen at det er delte meninger om fredsprisen og den norske Nobelkomiteen. Vi har alle gjort oss noen tanker om enkelte fredspriser – hvorvidt de på en god måte gjenspeiler Alfred Nobels ånd og testamente, og hvorvidt Nobelkomiteen det ene eller det andre året har gjort et klokt valg eller ikke. Jeg mener allikevel at en skal være veldig forsiktig med å gå fra dette og til å hevde at det institusjonelt eller formelt er noe galt med Nobelkomiteen eller det faktum at Stortinget oppnevner medlemmene i komiteen. For å begynne med det siste: Det er ingen tvil om at Alfred Nobel ville at det norske storting skulle oppnevne medlemmer til den komiteen som tildeler Nobels fredspris. Her er testamentet helt klokkeklart. I innstillingen sies det helt riktig at Stortingets oppgave i denne forbindelse kun har relevans som oppnevningsorgan. At Stortinget skulle gi seg i kast med å vurdere formålet med Nobels fredspris, mener jeg bærer helt galt av sted. Det er ikke en del av Stortingets rolle i denne sammenhengen, og det bryter med prinsippet om at Nobelkomiteen skal være uavhengig. Så har vi diskusjonene som har gått her i salen det siste året, om hvem som ikke kan være valgbar til Nobelkomiteen. Her har Stortinget trukket opp noen linjer for å sikre at det er en nødvendig distanse mellom Stortinget som folkevalgt organ og Nobelkomiteen. Vi har også nedsatt et utvalg som skal følge opp denne problematikken med en helhetlig gjennomgang og vurdere prosessene for valg til alle eksterne komiteer, utvalg og nemnder som Stortinget oppnevner. Utvalget skal avgi sin innstilling i juni. Det foreliggende representantforslaget, hvis det blir vedtatt, klusser til denne prosessen, og Senterpartiet kommer derfor ikke til å støtte det. Vi vil avvente utvalgets gjennomgang og se om det er forbedringspunkter som da må tas tak i. Jeg vil særlig nevne at det er helt uaktuelt for Senterpartiet å støtte noen utredning av om det er naturlig for Stortinget å fortsette som valgkomité for «en privat svensk stiftelse», som det står i representantforslaget. Det er iøynefallende hvordan dette bryter med Alfred Nobels testamente, der det står at «(…) ett utskott af fem personer som väljas af Norska Stortinget», skal dele ut prisen til «fredsförfäktare». (…) Senterpartiet slutter seg derfor helt til de vurderingene som er gjort av presidentskapet, og støtter at representantforslaget blir forkastet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det er veldig overraskende – etter alle de gode ordene i innstillingen og etter alt det som er sagt i debatten i dag – at det ikke skal være mulig å få flertall for å nedsette en totalberedskapskommisjon. For alle i hop synes åpenbart at det er en veldig god intensjon, alle i hop synes åpenbart at det hadde vært veldig fornuftig å se ting i sammenheng. Allikevel er det altså slik at en ikke vil være med på et forslag om å nedsette en slik type kommisjon – en kommisjon som kunne ha skaffet oss et godt kunnskapsgrunnlag for viktige vurderinger som skal gjøres her i salen, en kommisjon som kunne ha gitt oss en helhetlig tilnærming til mange av de beredskapsutfordringene som vi ser på ulike områder. Men det er altså ikke mulig. Det drysses over med gode intensjoner for å få drept et godt forslag. Spørsmålet er hvorfor. Hvorfor er det nødvendig å snu seg unna et så godt forslag? Jeg tror at årsaken til det er at her har regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti tenkt som så: Hvordan kan vi snu oss unna noe som er foreslått av andre – noe som kan være bra, men som vi ikke vil gjøre når vi ikke sjøl har foreslått det? Når vi ikke sjøl har funnet på det, skal vi neimen heller ikke stemme for det. Så enkelt tror jeg nesten det er. De høres i hvert fall ut som bortforklaringer, mange av de innleggene som har vært her i dag. For først skal en altså vente til NATO-øvelsen er ferdig. Så skal en vente til reformarbeidet i justissektoren er ferdig. Og så er det enkelte som sier at en skal vente til totalforsvarsprogrammet er ferdig i 2020. Da har vi kommet så langt at da regner jeg med at en har funnet på at en også skal vente til neste langtidsplan for Forsvaret er ferdig, og da er vi over i neste stortingsperiode en gang igjen. Så jeg tror egentlig dette handler om at en ikke unner noen andre partier enn sitt eget å få flertall for et forslag som egentlig alle i hop synes er bra. Det synes jeg er litt sørgelig. Jeg synes det er litt sørgelig for Stortingets del at vi ikke kan være med på et sånt forslag, som jeg tror er høyst nødvendig også ut fra de utfordringene vi ser nettopp på de ulike områdene. Nå er vi midt oppe i en situasjon hvor det er stor utrygghet omkring den sivile beredskapen i Nord-Norge, stor usikkerhet omkring akuttfunksjonene knyttet til liv og helse i Nord-Norge – flyambulansesituasjonen. Det er en debatt som illustrerer behovet for også å kunne ha en totalberedskapskommisjon som kan se dette på et helhetlig grunnlag og også skaffe oss mer kunnskap om både den sivile og den forsvarsmessige beredskapen, og ikke minst om sammenhengen mellom disse to.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg kan ikke la være å svare på et så direkte angrep som det fra Høyres side. For det første: Det har vært en bra debatt her i dag – ikke så veldig mange deltakere utenom Senterpartiet, men det har vært en veldig bra debatt, i og for seg. Men når da Høyre på slutten stiller spørsmål i siste innlegg om hvor Senterpartiet har vært i de ulike debattene omkring beredskap de siste årene, må jeg få lov til å understreke at vi har vært veldig aktive i alle de debattene, men det kan ikke være en betingelse knyttet til å være aktiv at en skal være enig med regjeringen. Det er ikke slik at en er engasjert i de debattene hvis en er enig med regjeringen, men en står på sidelinja hvis en ikke er enig med regjeringen. Nei, det er ikke slik det er. I disse debattene vil det sjølsagt være forskjellige utgangspunkt, forskjellige svar og forskjellige meninger, og Senterpartiet har vært meget aktiv i alle debattene som angår både den sivile og den forsvarsmessige beredskapen. Men vi har sjølsagt helt andre løsninger enn regjeringen, fordi vi mener at mange av regjeringens løsninger på de områdene er utrolig dårlige og lite gjennomtenkte, og vi ser også at det skaper store vanskeligheter rundt omkring i landet. Politireformen er et veldig tydelig eksempel på det, der en svekker både den forebyggende rollen og den tilstedeværende rollen for politiet utover i norske distrikter. Det en har sett i ambulansesaken i Nord-Norge nå, er et eksempel på en helseminister fra Høyre som står og toer sine hender, og en totalberedskapsminister som ikke helt klarer å få med seg at han har også ansvaret for den totale beredskapen knyttet til luftambulansen i Nord-Norge. Og imens har en gjennomført en anbudsprosess som er helt – ja, nesten skandaløs i den måten en har gjort det på, fordi en rett og slett er i en situasjon der liv og helse blir satt på spill i store deler av Nord-Norge. Senterpartiets forslag i dag var en åpen invitasjon til å få en helhetlig tilnærming til totalberedskap, til å få et bedre kunnskapsgrunnlag knyttet til totalberedskapen. Vi merker oss at det regjeringspartiene svarer med, rett og slett er å prøve å sno seg unna hele problemstillingen ved å unnskylde seg for det ene og det andre som kommer som gjør at en ikke kan nedsette den typen kommisjon ennå – iallfall ikke så lenge det er Senterpartiet som har stått for forslaget. Det er sørgelig at en skal behandle et så godt forslag på en så dårlig måte.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-05-14:
I dag er kun fem av ni ambulansefly i drift. Fra kl. 15 i dag sto begge flyene i Alta på bakken. Vi må bare håpe at det ikke skjer noen alvorlige hendelser i Finnmark dette døgnet. Beredskapen er altså kritisk. Kun ambulanseflyene i Tromsø og Bodø i er full beredskap de neste dagene. I to timer i morgen vil det være rød beredskap i Nord-Norge. Det betyr at situasjonen er kritisk, og det er den mest alvorlige beredskapssituasjonen. Hittil har 13 pst. av pilotene hos Lufttransport sluttet i jobben, og 20 av pilotene har fått tilbud om jobb i andre flyselskap. Dette er folk som det er ekstremt vanskelig å erstatte, som har en særegen spisskompetanse. Det som skjer, er at hele tjenesten er i ferd med å rakne, og tiltakene som er lagt fram foreløpig, er ikke med på å løse problemet i det hele tatt. Vi mener at Stortinget nå må ta ansvar og be regjeringen om å rydde opp, slik Rødt har foreslått. Derfor ber vi om at forslagene må behandles etter forretningsordenen § 39 annet ledd bokstav c og tas opp til behandling i etterkant av helseministerens redegjørelse i Stortinget i morgen.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-05-14:
Jeg vil gjerne starte med å takke komiteen for et veldig godt samarbeid, som gjør at vi fremmer en enstemmig innstilling for Stortinget i dag. De fire parlamentariske lederne i Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti fremmet et forslag – i fire punkter – om at tre skulle være et hovedelement i det nye regjeringskvartalet. I dag fremmer vi en enstemmig innstilling som handler mer om at det skal være et framtidsrettet regjeringskvartal med innovasjon og reduksjon i klimagassutslipp, enn konkret valg av et byggemateriale. En samlet komité ønsker et prosjekt som går foran når det gjelder å kutte klimagassutslipp, som har høy arkitektonisk kvalitet, som legger til rette for innovasjon, som er bygd innenfor økonomisk forsvarlige rammer, og som ivaretar et helt grunnleggende behov for sikkerhet. Regjeringskvartalet er en av de største offentlige anskaffelsene i Norge i årene framover. Det må vi utnytte. Jeg er sikker på at vi har et norsk næringsliv som kan skape både innovative og konkurransedyktige løsninger, som også vil bidra til å skape vekst i norsk økonomi. Det nye regjeringskvartalet gir oss også muligheten til å stille strenge krav når det gjelder reduksjon i klimagassutslipp. Regjeringen har fra før varslet at det skal stilles strenge miljøkrav, og at klimagassutslippet skal være vesentlig lavere enn i et referanseprosjekt med samme sikkerhetsnivå. Dermed går vi også foran som et ledende eksempel. Nå ser vi – en samlet komité – fram til fortsettelsen som følger, som sikrer oss gode og miljøvennlige løsninger. Vi må ikke glemme at regjeringskvartalet vil kunne være et mål for terrorangrep. Vi kan ikke kompromisse på sikkerheten, og løsningene som velges, må være kunnskapsbaserte. Det er også derfor vi som folkevalgte over bordet ikke bør detaljregulere materialvalg. Vi kan slå fast, som vi gjør i innstillingen i dag, at vi skal ha en sammenblanding av ulike materialer, og at tre skal benyttes der det er sikkerhetsmessig forsvarlig, gir miljøgevinst og er konkurransedyktig på pris og kvalitet. Med det samme vil jeg også nevne at i arkitektkonkurransens vinnerprosjekt, «Adapt», er det allerede planlagt og foreslått en utstrakt bruk av tre. Med det anbefaler jeg den enstemmige innstillingen fra komiteen.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-05-14:
Vi behandler i dag en litt annen innstilling enn det representantforslaget som opprinnelig ble fremmet fra opposisjonen. Men jeg er glad for at vi satte oss sammen og fant bedre løsninger enn det som opprinnelig lå på bordet, for å få det som er et stort offentlig byggeprosjekt, som vi skal følge i mange år framover. Vi går altså ikke inn for at det skal et hovedelement av tre i regjeringskvartalet – som det opprinnelig kunne virke som, og i alle fall var kommunisert fra opposisjonen at det skulle være. Vi lar det heller være opp til gode fagfolk å vurdere hvor tre kan benyttes, hvor det er trygt, miljømessig egnet og konkurransedyktig på pris. Men det er for så vidt heller ikke så mye nytt, for det var allerede interesse for å bruke tre. Hvis man leser svaret fra statsråden til komiteen, er det tydelig et positivt svar om å ha mulighet for å benytte tre i det nye regjeringskvartalet. Det er heller ikke nytt at det står et eget punkt i Jeløya-erklæringen om at man skal utvikle tre som byggemateriale og utvikle treindustrien i årene som kommer. Denne regjeringen har vært opptatt av å legge til rette for innovasjon og utvikling i alle deler av næringslivet. Det er fordi vi forstår at det faktisk må skapes flere nye jobber som bidrar til statsbudsjettet framfor å leve av statsbudsjettet, om vi skal overleve og klare å fordele midler i årene som kommer. Derfor er det heller ikke noe nytt at vi som en stor aktør, altså det offentlige, benytter store offentlige anskaffelser til å bidra til innovasjon og vekst i det private næringslivet. Det mener jeg er helt selvsagt at regjeringen og Stortinget skal bidra til når en utvikler et så stort prosjekt som regjeringskvartalet er. Derfor er jeg heller ikke overrasket over at regjeringen fremmer en så offensiv næringspolitikk som man gjør i dag. En kan nesten begynne å lure på om alle representantene sitter og hører på den samme debatten når man stiller spørsmål om regjeringen ikke er fremtidsrettet nok med hensyn til å skape nytt næringsliv. Det synes jeg tvert imot at replikkvekslingen og statsrådens svar viste. Nå ser jeg fram til at vi får et nytt regjeringskvartal, som har høy arkitektonisk kvalitet, og som bidrar til vekst og innovasjon. Jeg ser også fram til at gode fagfolk skal få muligheten til å vurdere hvor mye tre som kan benyttes, og hvor det kan benyttes på en god måte. Det skaper også vekst og innovasjon i norsk næringsliv.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2018-05-14:
Representanten Nordlund, som var på talerstolen rett før meg nå, sa noe sånt som at startlånsordningen var et boligsosialt tiltak som ungdom nå var stengt ute fra. Det er vel kjernen i hele saken – nettopp at ungdom, ressurssterk ungdom som er høyt utdannet, med høy inntekt, ikke trenger et boligsosialt tiltak. Og det er nettopp derfor regjeringen har valgt å prioritere annerledes. Jeg mener at den prioriteringen gjelder uavhengig av om man deler ordningen i to eller ikke, som blir brukt som et argument for at man ikke skal nedprioritere dem som trenger det aller mest. Konsekvensen av den politikken har vi prøvd tidligere, og det slo ikke godt til. Det er viktig at vi fortsetter å holde gjeldsveksten under kontroll. I en tid da vi ikke har oversikt over utviklingen i renter og heller ikke over utviklingen i boligprisene, mener jeg at det i alle fall skal ropes et varsku hvis man går for at ungdom skal få 100 pst. lånefinansiering av en bolig som man risikerer går ned i verdi. Det er en grunn til at man må gjøre de vurderingene som bankene gjør av om man kan få lån eller ikke, og det er en grunn til at man har innført en boliglånsforskrift. Men man kan også se på hvordan den skal følges opp. Det er også grunn til å minne om at det er rekordmange unge som eier sin egen bolig i dag. Det bygges også flere nye boliger. Vi har forenklet regelverket, og svaret for å få enda flere til å eie sin egen bolig er å sørge for at vi fortsetter det arbeidet. Representanten Greni etterlyste et boligsosialt løft, og mener at det å gi ressurssterk ungdom tilgang til startlån vil være et slikt løft. Jeg mener at svaret på det er snarere tvert imot. Det er under denne regjeringen vi har løftet det boligsosiale arbeidet, og det stemmer uavhengig av om SV går opp på talerstolen og sier det eller ikke. Det er rekordfå bostedsløse i Norge i dag. Nedgangen er størst blant barn. De som får bostøtte, får mer. Nesten 90 pst. av dem som får startlån gjennom Husbanken, får det til å fullfinansiere boligen sin. Flere går fra å leie til å eie gjennom de prosjektene som regjeringen har satset på. Det boligsosiale løftet kan jeg garantere skal fortsette også i tiden som kommer, men det gjøres ved at vi bruker boligsosiale tiltak på det boligsosiale arbeidet framfor å bruke boligsosiale tiltak på ressurssterk ungdom.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Jeg vil også benytte anledningen til å takke saksordføreren for et konstruktivt samarbeid. Det gjelder også de øvrige medlemmene i komiteen, hvor utgangspunktene var noe ulike, men hvor vi har jobbet oss sammen. Det er veldig bra. Det er viktig å understreke at vi kompromisser ikke på sikkerheten. Jeg ser at det har vært omtalt under komiteens arbeid og også etter at avgivelsen var et faktum. Det kompromisses ikke på sikkerhet. Det står også veldig tydelig i merknadene i saken at ut ifra dette er det behov for at det i den videre prosjekteringen av nytt regjeringskvartal blir lagt til rette for materialvalg som kan tilfredsstille høye krav til sikkerhet og terrorsikring. Jeg håper at de som måtte mene seg usikre på dette, ikke lenger er det. Dette representantforslaget, som er utgangspunktet for denne saken, og det som nå har skjedd gjennom komitébehandlingen, er viktig for næringslivet i Norge og viktig for innovasjon og utvikling i norsk byggebransje, hvor bruk av tre har en lang tradisjon. Det er nok å vise til det som er forslag til vedtak I i saken, om at man skal bidra til innovasjon og utvikling hos norske leverandører i tråd med målene for Nasjonalt program for leverandørutvikling. Dette forslaget er viktig når det gjelder klima- og miljøutvikling innen bygg, hvor vi nå har muligheten til å ta et steg videre og sørge for at vi får ytterligere fart på klima- og miljøutviklingen når nye bygg skal settes opp. Da viser vi til vedtakene II, III og IV. Det siste vedtaket var noe av utgangspunktet for hele representantforslaget. Det er at det nye regjeringskvartalet skal stå som et eksempel på god norsk byggeskikk og arkitektur, og at tre skal være et viktig element i det nye regjeringskvartalet. Alt i alt mener jeg at dette har blitt et veldig godt forslag og et godt utgangspunkt for regjeringen å jobbe videre med når det nå skal bygges et svært viktig signalbygg for hele Norge.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Jeg er glad for at statsråden slår fast at sikkerheten er vesentlig i regjeringskvartalet, at den er grunnleggende viktig, og at bruk av tre ikke nødvendigvis er til hinder for at man ivaretar den sikkerheten. Jeg er glad for at statsråden slo det ganske grundig fast – i hvert fall oppfattet jeg statsråden slik. Så til forslagene til vedtak. Forslagene til vedtak V og I – og for så vidt de andre også, men tydelig i V og I i hvert fall – oppfatter vi vil kunne gi byggebransjen i Norge et ganske stort løft med tanke på å drive innovasjon, skape ny næringsutvikling, skape nye arbeidsplasser. Mitt spørsmål er: Hvordan vil statsråden følge opp dette overfor byggebransjen?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Det var representanten Engen-Helgheim som fikk meg til å ta ordet, fordi jeg oppfattet at han sa vi var i ferd med å gjøre vedtak som ikke ville ivareta sikkerheten i regjeringskvartalet. Det er altså så feil som det går an å bli. Det må understrekes at det aldri har vært fremmet noe forslag – i hvert fall ikke fra Arbeiderpartiets side – som går ut på at man skal ha en svekket sikkerhet i regjeringskvartalet, tvert imot er dette noe vi har vært svært opptatt av. Derfor er det uforståelig at representanten Engen-Helgheim forsøker å gi inntrykk av at man har ment noe annet. Det er unødvendig å gjøre det, og det er en fullstendig feiltolkning. En kan undres på hvor han har det fra. Derfor må et slikt utsagn imøtegås. Det er nok å vise til merknadene fra en samlet komité. På side 3 i dokumentet vi har til behandling, står sikkerhet nevnt ikke mindre enn tre ganger i tre ulike avsnitt. Det er snodig at representanten Engen-Helgheim ikke har fått med seg det faktum at man har vært så opptatt av sikkerhet i forbindelse med regjeringskvartalet – det har en historie bak seg, som tidligere nevnt her. Som sagt slår statsråden selv fast at forslaget ikke vil sette sikkerheten i fare. Det er veldig bra at statsråden er tydelig på det, det setter jeg stor pris på. Det er bra, og det er riktig. Der står saken – ikke noe annet sted.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Dette er politikk, og dette viser forskjellen på politikk. Denne saken viser forskjellen mellom Arbeiderpartiet og Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, og delvis Kristelig Folkeparti. Den viser forskjellen mellom det vi kanskje kan kalle høyre- og venstresiden i norsk politikk. Dette er en skillesak. Hvis man ser på side 4 i innstillingen, er bl.a. Arbeiderpartiet med på forslaget der vi «ber regjeringen endre forskrift om startlån fra Husbanken, slik at søkere som er unge eller førstegangsetablerere med betalingsevne, men uten egenkapital, skal være i målgruppen for å motta startlån.» Og videre: «Startlånsordningen deles i to ordninger, én for dagens målgruppe og én for unge førstegangsetablerere.» Det er et glimrende forslag, som burde blitt vedtatt enstemmig i Stortinget. Det blir det dessverre ikke, og noe av grunnlaget henger kanskje igjen i historien. Jeg tror ikke Høyre og Fremskrittspartiet har noe ønske om å bruke Husbanken overhodet. De har i hvert fall ikke noe ønske om å hjelpe flest mulig unge inn i boligmarkedet. Jeg hører at det snakkes veldig mye om regler for banker osv. Det er skyggelegging av hva saken egentlig handler om. Jeg kjenner veldig mange ungdommer som har skaffet seg sin egen bolig nettopp fordi de har fått 100 000 kr, 150 000 kr – kanskje opp mot 200 000 kr – i en startlånsordning som gjorde at de kom seg over kneika, kunne skaffe seg sin egen bolig og komme inn og ta del i den utviklingen man har sagt man ønsker i Norge: at man skal være selveiere. Disse ungdommene hadde ikke rike foreldre. De hadde kanskje to vanlige jobber, én på en bensinstasjon og én som assistent i en barnehage. De kunne betale for seg, men hadde ikke mulighet til å spare opp dette. BSU-ordningen hører jeg også at man gjemmer seg bak. Det er en ordning for dem som kanskje er best stilt, og som kan klare å utnytte skattefordelen som en utvidet BSU-ordning har gitt. At regjeringen heller ikke her vil være med på å øke Husbankens rammer, og ikke legge til rette for en todeling, er politikk, og det viser forskjellen mellom høyre- og venstresiden i norsk politikk. Det er synd at dette ikke blir et enstemmig vedtak i Stortinget, for det hadde det fortjent å bli. Ungdommen der ute som sliter med å komme inn på boligmarkedet, hadde fortjent et storting som så dem.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Jeg vil også takke saksordføreren og komiteen for et godt stykke arbeid her. Det så ut til at vi kunne ende med et vedtak som kanskje kunne ha satt en del viktige hensyn til side. Det har vi heldigvis ikke gjort. Det har blitt jobbet veldig konstruktivt for å komme fram til et vedtak som ivaretar de aller fleste viktige hensyn. Det skal stilles strenge miljøkrav til nytt regjeringskvartal. Det har egentlig vært førende faktorer i saken, og det har vært førende for regjeringens arbeid hele tiden, men det er fint at vi på nytt har fått understreket det gjennom de vedtakene vi i dag kommer til å gjøre, slik at det ikke er noen tvil om at miljøhensyn blir vektet tungt i det videre arbeidet. Så er det veldig viktig, som flere har vært inne på, at sikkerheten ved et slikt bygg må ivaretas. Vi vet alle hva som potensielt kan skje med slike utsatte bygg, og da er det gledelig at en samlet komité har landet på noe som helt klart ivaretar de hensynene på en god måte. Vi har mye dyktig fagkompetanse i dette landet, og det er mye dyktig fagkompetanse tilknyttet dette prosjektet. Det har vært gjort et godt stykke arbeid allerede for å komme fram til det best mulige prosjektet. Da er det et viktig prinsipp at vi ikke politisk skal gå inn og overstyre det arbeidet og de hensynene som fagpersonene mener er viktig. Det gjør vi ikke nå med dette vedtaket. De hensynene som bør veie tyngst, skal fortsatt veie tyngst, og man skal bruke de materialene som er best egnet, tatt hensyn til miljø, pris og sikkerhet. Det er egentlig det vi vedtar i dag, og det er udramatisk. Fremskrittspartiet har dermed ingen problemer med å slutte seg til de forslagene i fire punkter som komiteen enstemmig innstiller på.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Man kan faktisk lure på om man har hørt samme debatten her, som forrige taler var inne på. Her har det vært noen forsøk på å komme med skryt til komiteen – og det gjelder da alle i komiteen – for et konstruktivt og godt arbeid som har ført til et vedtak som gjør at vi ikke setter sikkerheten til side. Det er det som har blitt understreket, og det er det man mener, og det er bra at vi nå får et vedtak som ikke setter andre hensyn foran sikkerhet, noe man kunne fått hvis det ikke hadde vært for det gode arbeidet som komiteen har gjort sammen. Det andre poenget mitt er at det er egentlig ikke noe nytt vi vedtar i dag – det må vi være såpass ærlige at vi sier. Det har ligget til grunn for regjeringens arbeid hele tiden det sterke hensynet til miljø, og næringslivsutvikling, arkitektur og sikkerhet har vært veldig viktig, og det er det vi vedtar i dag fortsatt skal være viktig. Derfor er det et veldig fornuftig vedtak som blir gjort i dag, hvor vi understreker også det som har vært viktig hele veien. At tre skal være viktig i regjeringskvartalet, har egentlig allerede gjennom vinnerforslaget, Adapt, blitt understreket – at det skal være mye bruk av tre der det er fornuftig. Så det er heller ikke noe nytt i det punktet, man fortsetter regjeringens arbeid videre. Derfor synes jeg det er bra at komiteen har landet på at regjeringens arbeid skal fortsette sånn som det var tenkt.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Startlånsordningen er en god ordning for dem som trenger det. Den er ment å hjelpe vanskeligstilte inn på boligmarkedet, og da hovedsakelig de som har spesielle utfordringer. Startlån skal være et supplement til det ordinære markedet, ikke en konkurrent. Det hadde selvsagt vært hyggelig om vi bare kunne utvidet denne ordningen, slik at alle enkelt kunne fått lån på denne måten, men særlig smart hadde det ikke vært. Det er gode grunner for at man i dag har retningslinjer for låneopptak. At det stilles krav til betalingsevne og egenkapital, skal forhindre at man låner over evne – med alle de negative konsekvensene det har for både låntakere og boligmarkedet. Forslaget fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV vil undergrave boliglånsforskriften og åpne for å gi lån til personer som ikke er vanskeligstilte, men som fortsatt ikke har klart å spare opp nok egenkapital. Det er egentlig ganske oppsiktsvekkende at disse partiene fremmer et slikt forslag. Å utvide ordningen til å gjelde unge førstegangsetablerere vil gjøre at de aller fleste unge vil bli omfattet av ordningen. Og som det har blitt nevnt her, den er ment som en boligsosial ordning. Det vil dermed bli en ordning som de fleste vil kunne bruke, og ikke lenger være en ordning for vanskeligstilte. Ikke bare ville det undergravet boliglånsforskriften, men det vil også være i strid med EØS-regelverket, som sier at det offentlige ikke skal gå inn i velfungerende kredittmarkeder og ta markedsandeler fra private aktører. Det kan virke som forslagsstillerne har bommet på virkemidlene i denne saken. Dersom de mener at boliglånsforskriften er for streng og holder for mange unge utenfor boligmarkedet, er det boliglånsforskriften de burde vurdert, ikke startlånsordningen. Men når det er sagt, vil jeg bare avslutte med å si at det ikke er noe i dag som tyder på at det er vanskeligere nå enn tidligere for unge å komme inn på boligmarkedet. Jeg tror dette forslaget bør stemmes ned, fordi det vil ha flere negative konsekvenser enn positive, og det vil faktisk undergrave en god ordning for dem som virkelig trenger det.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-14:
La meg først få takke saksordføreren og de andre partiene i komiteen for et godt samarbeid. Det er en seier for både norsk treindustri, norske arbeidsplasser og miljøet at et samlet storting støtter forslaget om at tre skal være et viktig element i det nye regjeringskvartalet. Bygging av nytt regjeringskvartal blir en av de største enkeltstående offentlige anskaffelsene de nærmeste ti årene. En bygningsmasse hvor tre inngår som sentralt element, er en gjentagelse av suksesshistoriene med bygging av den nye hovedflyplassen og av Vikingskipet på Hamar. Både Gardermoen og Vikingskipet er ypperlige eksempler på arkitektur hvor tre spiller en hovedrolle. Norsk treindustri er verdensledende. Et signalprosjekt som regjeringskvartalet vil bli et utstillingsvindu for norsk teknologi og norske klimavennlige byggeløsninger. I representantforslaget pekes det på at det offentlige må benytte store investeringer, som bl.a. regjeringskvartalet, til å bygge opp strategisk viktige næringer for å ruste Norge for framtiden og gjøre den norske økonomien mindre oljeavhengig. Treindustrien er et av beina Framtids-Norge skal stå på, men det forutsetter satsing på innovasjon i næringen, teknologisk utvikling og oppbygging av ny kompetanse. Vedtaket vi gjør i dag, følger altså opp en enstemmig komitéinnstilling og er en offensiv satsing på norsk byggeskikk, på norsk verdiskaping og ikke minst på norske arbeidsplasser. Det er kåret en vinner av plan- og designkonkurransen for nytt regjeringskvartal. Nå følger prosjekteringen av utbyggingen under ledelse av Statsbygg. Noen vil kanskje tro at vedtaket om tre som element i utbyggingen kommer på overtid, sammenlignet med framdriften av prosjektet. Det er ikke riktig. Det er i tiden framover Kommunal- og moderniseringsdepartementet og Statsbygg som skal legge premissene for hvordan det nye regjeringskvartalet skal gjennomføres. Våre vedtak i dag gir tydelige signaler som departementet og Statsbygg må følge opp. Jeg er derfor glad for at statsråden i sitt brev til komiteen i forbindelse med komiteens behandling har uttrykt en positiv holdning til bruk av tre i det nye regjeringskvartalet. Jeg er også glad for at Stortinget er konkret og viser vilje til å gi tydelige beskjeder til departementet. Det er nå vi kan gi premissene som departementet, Statsbygg og andre deltakere i utbyggingen må følge opp. Gjennom komitéinnstillingens fem krav, herunder bl.a. rundt sikkerhet, forutsetter Stortinget at man har en marsjordre som skal gjøre det nye regjeringskvartalet til et signalprosjekt når det gjelder både byggeskikk, sikkerhet og miljø. Et regjeringskvartal i tre ivaretar sentrale krav til utbyggingen fra miljøorganisasjonene. Jeg har merket meg deres entusiasme gjennom høringsinnspill og i uttalelser i komitéhøringer. I komiteens innstilling forutsetter vi bl.a. at det skal legges særskilt vekt på klima- og miljøfotavtrykket til materialene som benyttes i byggingen av regjeringskvartalet. Dette gjelder både i råvareuttak, i produksjon, i transport og i byggefase. Jeg er sikker på at vi kommer til å få et regjeringskvartal som vi kan være stolte av i framtiden.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg vil takke statsråden for et for så vidt positivt innlegg. Det er jo, som hun var inne på før, en enstemmig komité som står bak de fem konkrete forslagene som skal sikre et nytt regjeringskvartal der tre er et viktig element. Statsråden sa i sin høringsuttalelse til komiteen at hun mente det var for tidlig å konkludere med dette. Nå velger likevel Stortinget å si at man skal gjøre det. Hvordan vil statsråden sikre at Statsbygg og andre som deltar i prosjekteringen av nytt regjeringskvartal, blir forpliktet til å følge opp disse vedtakene?