Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Saken om CO2-håndtering har en spennende forhistorie. Hadde det i sin tid blitt åpnet for en satsing på sterkt forurensende gasskraftverk, hadde ikke Norge vært en pådriver internasjonalt for CCS, altså CO2-håndtering, som nå er et viktig element i vår regjerings energi- og klimapolitikk. Jeg mener også at denne saken er et godt eksempel på at et nei kan bli til et ja. Nei til sterkt forurensende gasskraftverk ble ja til ny teknologi og storsatsing på nye løsninger som er miljøvennlige og framtidsretta. Hadde det derimot vært opp til Fremskrittspartiet, som også er forslagsstiller i denne saken vi nå debatterer, ville vi aldri ha kommet så langt som der vi er i dag. Jeg tillater meg å nevne følgende: Før valget i 2005 ble alle partier spurt om vi var for statlig subsidiering av CO2-rensing. Fremskrittspartiet svarte da følgende: «Nei. FrP ønsker å bruke en større andel av norsk naturgass til innenlandsk verdiskapning. FrP vil arbeide for etablering av gasskraftverk der dette gir best mulig avkastning i form av energi og økonomi. FrP er positive til å støtte forskning på energiteknologier, og har flere ganger fremmet forslag om et energi- og petroleumsforskningsfond, uten å få støtte på Stortinget. Eventuelle tiltak» – eventuelle tiltak, jeg bare understreker det – «pga klimapolitikken bør utføres der den gir mest miljø for pengene, ikke det teknologiområdet som er politikernes favoritt. Næringslivet må få bruke de internasjonale mekanismer som ligger i Kyotosystemet, slik at tiltak gjøres der man får mest miljø for pengene. Klimagassutslippene blir ikke redusert ved at norsk industri må flytte ut av landet.» Det er selvsagt lov å skifte mening. Partiet er hjertelig velkommen til å begynne å mene at klimaendringene er menneskeskapte – og kan bli farlige. Dette er iallfall årsaken til at SV mener at en satsing på CCS, eller CO2-håndtering, er nødvendig. Hvorfor Fremskrittspartiet nå plutselig mener at CCS er viktig, er for meg en gåte, men la gå. Uansett er CO2-håndtering som sagt et hovedelement i Regjeringas energi- og klimapolitikk. Vår regjering har iverksatt flere viktig prosjekter for å realisere fangst, transport og lagring av CO2 i Norge. Målsettinga er å fremme kostnadseffektive og framtidsretta teknologikonsepter for CO2-håndtering og å sikre en bred anvendelse av slik teknologi. Energieffektivitet og fornybar energi vil bli viktig for å redusere klimagassutslippene. På lang sikt må energiproduksjonen bli 100 pst. fornybar. Men for å redusere utslippene i stor nok grad før 2050, må vi også fange og lagre CO2 fra store utslippskilder, som kullkraftverk. En viktig grunn til dette er at fossile energikilder som kull, gass og olje vil bli brukt i stor skala i flere tiår framover – enten man liker det eller ikke. Hovedårsaken er at folk i de fattige delene av verden vil stille rettmessige krav om å få ta del i den levestandarden som vi i Vesten tar for gitt. Deres energiforbruk øker i et halsbrekkende tempo, og Det internasjonale energibyrå har faktisk advart mot at det såkalte referansescenarioet vil kunne føre til en temperaturøkning på seks grader, betegnet som ragnarok i Dagens Næringsliv forleden. Dette bør kunne skremme noen hver til å ta dette mer på alvor, kanskje også til å skifte mening. Uheldigvis kan ikke energieffektivitet og fornybar energi møte den økende etterspørselen etter energi på kort sikt. Ifølge de mest optimistiske scenarioene fra IEA, TECH Plus-scenarioet, vil global kraftproduksjon i 2050 være om lag 35 000 TWh. Bare 13 000 TWh vil bli produsert fra fornybare energikilder. Dette etterlater seg et gap mellom kraftetterspørsel og fornybare muligheter tilsvarende 22 000 TWh. Dette er de mest optimistiske mulighetene, slik IEA ser det. IEA antar at gapet vil være mye større enn hva TECH Plus-scenarioet viser. Fangst og lagring av CO2-utslipp fra storskala kraftverk som går på fossilt brennstoff, blir derfor avgjørende for å redusere drivhusgasser uten å hindre en stor del av menneskeheten deres rettmessige tilgang til energi. I tillegg trenger vi en global omfordeling av godene vi i vår del av verden tar for gitt.