Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-05:
Som utgangspunkt for denne debatten har vi både trontalen og, ikke minst, synes jeg, rapporten om rikets tilstand – og de store spørsmålene, som flere har vært inne på, ikke minst den internasjonale situasjonen, med konsekvenser også for Europa og Norge. Det er mange som har behov for å søke tilflukt hos oss. Det er et spørsmål som vi kommer til å diskutere bredt, og der faktisk opposisjonen var initiativtaker til det forliket som ble inngått før sommeren. Når det gjelder utfordringene på klimaområdet, møtet i Paris og utfordringene i vår hverdag, er det temaer der vi kanskje først og fremst konkurrerer om å være mest offensive og finne de beste løsningene – med noen unntak, som fornekter at klimaet er et problem. Men på det som jeg synes er kanskje et av de aller største spørsmålene denne gangen, situasjonen på arbeidsmarkedet, arbeidsledigheten, registrerer vi at forskjellen er stor. Mitt inntrykk av rapporten om rikets tilstand er at arbeidsledigheten og utfordringene med den faktisk tones ned og forsøkes avdramatisert. Men det er over 20 år siden vi sist hadde så høy arbeidsledighet som vi nå har i Norge, og jeg mener det er dramatisk at langt borti 10 pst. av ungdommene i Norge i dag ikke får en jobb. Det er en av våre store utfordringer. Vi kritiserer selvfølgelig ikke regjeringa for at oljeprisen har gått ned. Men vi mener at en aktiv regjering må møte situasjonen når vi får utfordringer på arbeidsmarkedet. Det er faktisk sånn at varslet om ledighetsøkningen kom før oljeprisfallet. Vi hadde en interpellasjon i denne salen i juni i fjor der statsministeren svarte på en interpellasjon fra meg som utfordret henne til å sette full sysselsetting som øverste tema for alle departementers arbeid. Men på det tidspunktet hørte vi at det vi hadde advart mot med hensyn til å kutte på tiltaksplasser, det vi hadde advart mot når det gjaldt å stramme inn på permitteringsregelverket, ikke ble hørt. Ja, det var så ille at finansminister Siv Jensen i en debatt samme vår sa at det var viktig ikke å ringe i varselklokkene for tidlig. På dette området er det stor forskjell på politikk. Vi mener at dette er et område der føre-var-prinsippet virkelig skal gjelde. For hvis vi ikke setter inn tiltak mot å møte en økende arbeidsledighet, vet vi at den er selvforsterkende, og det er det verste et samfunn kan oppleve. Isteden er svaret til regjeringa at den kutter 1 mrd. kr på ytelsene til dem som går på dagpenger – ja, fordi feriepengetillegget ble tatt bort. Dem blir det tatt fra, mens det brukes 12 mrd. kr på å gi skattelette til dem som har mest i dette landet. Da blir den politiske forskjellen tydelig, og den blir særlig tydelig fordi regjeringa gjentar og gjentar at den gir skattelette for å møte utfordringene på arbeidsmarkedet, etter at all erfaring sier at å møte ledigheten med skattelette ikke virker. Ja, spesielt virker det ikke, viser regjeringas egne utredninger, å kutte i formuesskatten – at dét skulle gi noen sysselsettingseffekt. Det er da heller ingen næringsbeskatning, det er en personbeskatning. Her er den politiske forskjellen stor, og erfaringer fra de landene som har prøvd skattelette for å møte økt ledighet, er da også entydig dårlige. Da vi møtte den store utfordringen med den internasjonale økonomiske situasjonen i 2008 og 2009, fikk vi også da tips og råd fra Høyre i opposisjon om å bruke skattelette som verktøy. – Jo da, vi gjorde det, vi var på de samme møtene, statsminister. Det var det som var anbefalingen fra den borgerlige siden. Men vi valgte en annen vei, vi valgte aktivitet. Sverige valgte skattelette, og de fikk altså enormt høy arbeidsledighet. Vi har så seint som i dag lagt fram et forslag om tiltak for å bedre permitteringsregelverket, noe som kan avdempe situasjonen for dem som nå har utfordringer. Jeg håper at vi også på dette området kan finne felles løsninger framover.