Heidi Larssen (Høyre), 2002-06-21:
Med brodd mot Arbeiderpartiet etter regjeringsskiftet i 1981 sa Jo Benkow en gang: Det eneste vi tapte ved valget, var en ansvarlig opposisjon. Nå ser vi igjen at Arbeiderpartiet i økonomisk politikk ikke er samme parti i posisjon som i opposisjon. Riktignok hevder de at de fører en mer ansvarlig politikk enn Regjeringen i forbindelse med revidert budsjett – ved å stramme inn rundt 600 mill. kr. Men hva betyr nå det, når man springer etter alle populistiske Dokument nr. 8-forslag, noe som sender regningen videre til neste år og årene etter der? Slik kan Arbeiderpartiet bidra til å drive rentenivået i været, for Norges Bank ser på hvilke utgiftsdrivende faktorer som ligger foran oss. Én slik faktor er hvilke signaler som kommer fra flertallet i Stortinget. Hvor mange ekstra penger har ikke Arbeiderpartiet allerede brukt for neste år? Vi har allerede vedtatt forslag som fjerning av investeringsavgift, avskrivingssatser, studiefinansiering og tippenøkkelen – til sammen over 8 milliarder kr. I tillegg kommer det de har gått inn for i disse dager – alt fra å skyve på forsvarsbevilgninger til barnehageforlik, kommuneoppgjør, enda en økning av avskrivningssatser, opprettholdelse av kortbaneflyplasser, fjerning av egenandeler på kunstig befruktning og fri rettshjelp – ca. 6 milliarder. Og til slutt ønsker partiet å redusere diverse alkohol-, sjokolade-, campingvogn- og bilavgifter med 9 milliarder kr i denne perioden, noe som blir ca. 3 milliarder kr i året. Til sammen beløper dette seg til over 17 milliarder kr i rene penger bare til neste år. Da har jeg ikke tatt med alle de pengene som Arbeiderpartiet ønsker avsatt til diverse fond – alt fra kommunepensjonsfond, forskningsfond, folkefond for palestinske flyktninger og strukturfond. Tallene er så store at jeg ikke engang tør regne dem sammen. Sett på bakgrunn av de fremtidige utgiftene, blir innstramningene på 680 mill. kr i årets reviderte budsjett for småpenger å regne, ikke minst når det i tillegg er en triksing med tall og at det største kuttet, på 250 mill. kr, tas i driftskutt i statsforvaltningen i år. Det sier alt om seriøsiteten i kuttene deres, for Arbeiderpartiet vet så inderlig godt at et kutt av denne størrelsen ville fått dramatiske følger. Jeg går ut fra at de er glad for at det ikke blir flertall for det. Det synes som om Arbeiderpartiet rett og slett ikke forstår at også et opposisjonsparti har et ansvar i et demokrati. I mine øyne er det mest løfterike med det Arbeiderpartiet nå gjør, at det synes som om de ikke har tenkt seg inn i regjeringskontorene igjen med det første. Arbeiderpartiet opptrer også på en annen måte annerledes i opposisjon enn i posisjon, nemlig ved midt i året å fremme forslag som krever store bevilgninger. Tidligere var Arbeiderpartiet enig i at budsjettspørsmål behandler man kun to ganger i året. Men det var altså før. Nå bidrar Arbeiderpartiet til å vedta utgiftsøkninger gjerne flere ganger om dagen. Men nå behandler vi revideringen av årets budsjett, og det blir flertall for hovedlinjene i Regjeringens forslag. Med subsidiær støtte fra Fremskrittspartiet beholdes de økonomiske rammene og handlingsregelen. Samtidig er det funnet rom for økt pasientbehandling, bedret kommuneøkonomi og oppfylling av forsvarsvedtaket. Regjeringen kan konstatere at den har fått gjennomslag i Stortinget på viktige områder. Ikke bare gjelder det revidert budsjett og Forsvaret, det gjelder også kommuneopplegget for neste år, trygdeoppgjøret, en offensiv miljøpolitikk og avvisning av et gigantisk strukturfond. Når vi også vet at Regjeringen sist høst fikk gjennomslag for de største skatte- og avgiftsreduksjonene som noen gang er foretatt, og har en gjennomslagsprosent i fremlagte saker på over 90 pst. det første året, synes jeg faktisk at Regjeringen og regjeringspartiene har grunn til å være fornøyd.