Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-27:
Vi har gått inn i det åttende året med SV i regjering. Det har vært en god tid for Norge. Budsjettet som vi nå skal behandle, viser på felt etter felt SVs innflytelse i norsk politikk. Vår kurs er en kurs for miljø og rettferdighet, for å bruke de store pengene på de største utfordringene, og for å utjevne forskjeller og bekjempe klimaendringene. Mens forskjellene øker overalt i Europa, har Norge siden 2005 gått motsatt vei. Forskjellene i inntekt har gått ned. En viktig grunn til det er en skattepolitikk som har sørget for at de rikeste betaler mer til fellesskapet samtidig som mange vanlige mennesker betaler mindre. Den gangen høyresiden styrte landet, var formuesskatten i stor grad en pensjonistskatt. Nå er det langt mer av en rikmannsskatt. Vi har redusert antallet som betaler formuesskatt med 560 000 siden 2005, og bunnfradraget er økt fra 151 000 den gangen til 870 000 kr med forslaget til budsjett for 2013. Kort tid før klimaforhandlingene starter i Doha, tegner ny kunnskap om klimaendringene et stadig mer dramatisk bilde av trusselen vi står overfor. Det internasjonale energibyrået slår fast at det meste av de fossile energiressursene vi har igjen i verden, ikke kan brennes dersom vi skal nå togradersmålet. Ingenting tyder på at verdens stormakter står klare til å ta på seg de forpliktelsene til utslippsreduksjoner som må til for å hindre en sånn utvikling. Da er det uhyre viktig at rike land som Norge går foran. Det gjør vi gjennom å ta på oss forpliktelser, sette i verk tiltak som kutter i egne utslipp, og bruke vår rikdom til å investere i utviklingen av ny teknologi som kan bidra til globale reduksjoner i framtiden. Forslaget til statsbudsjett følger opp klimaforliket. Vi øker bevilgningene til jernbanen med nesten 15 pst. Med det har vi nær doblet bevilgningene og tredoblet jernbaneinvesteringene siden 2005. Satsingen på kollektivtrafikk øker med hele 64 pst., samtidig som det bevilges mer til gang- og sykkelveier. Det satses mer på miljøteknologi, og bevilgningene til å bekjempe avskoging i utlandet øker. CO2-avgiften på sokkelen øker med 200 kr per tonn, og klimaforskningen får et løft. Det finnes noen som sjelden når opp når de store pengene skal fordeles. Det er dem som ikke har mektige lobbyister eller store velgergrupper i ryggen. Men med SV i regjering har de barna som har det aller vanskeligst i Norge, likevel blitt sett. I dette budsjettet bygger vi videre på barnevernsløftet, det største løftet for det kommunale barnevernet i Norge på 20 år. Det kommunale barnevernet styrkes med ytterligere 205 mill. kr og omtrent 270 øremerkede stillinger, på toppen av de mange nye stillingene som allerede har styrket førstelinjen i barnevernet de siste årene. Det er en uhyre viktig investering i Norges framtid. Vi har for mange fattige barn i Norge. Den store endringen de siste årene er at fattigdommen mer og mer får et etnisk preg. Mange innvandrerfamilier møter store utfordringer på det norske arbeidsmarkedet. Det betyr at utfordringene i kampen mot fattigdom har endret seg. Det ser vi, og derfor lanserer vi programmet Jobbsjansen i dette budsjettet. Det skal gi kvinner med innvandrerbakgrunn en ny mulighet til å komme i arbeid og dermed løfte både seg selv og barna sine ut av fattigdommen. Å øke lærertettheten er noe av det viktigste vi kan gjøre for å forbedre skolen i Norge. Vi må utjevne de sosiale forskjellene når det gjelder læring. Det kan vi gjøre gjennom å gi bedre muligheter for den enkelte lærer til å se den enkelte elev. Flere lærere er et konkret svar på den utfordringen. Derfor øremerker vi penger til nye lærerstillinger: 600 nye lærere fordelt på ungdomsskoler med det største faglige og sosiale utfordringene. Det er en investering i kunnskap og økt læring som det norske samfunnet over tid vil tjene på. Forskningen har siden 2005 hatt en realvekst på 32 pst. Vi sørger for flere studieplasser og satser videre på bygging av studentboliger. Vi satser på kunnskap og innovasjon hele veien, fra barnehagen til høyere utdanning og forskning. Familiepolitikken er radikalt forandret med SV i regjering. Den handler ikke lenger om å gi støtte til familier som velger at mor ikke skal jobbe, men om å legge best mulig til rette for at kvinner kan kombinere arbeid og barn. En barnehageplass koster i dag ca. 25 000 kr mindre i året enn den ville gjort om prisnivået i dag tilsvarte nivået før barnehagereformen. Vi har bygget 60 000 nye plasser og redusert prisene med en tredjedel. Samtidig har vi bygget ut verdens beste permisjonsordning for foreldrene. Det gis nå to uker ekstra pappaperm fra 1. juli neste år, sånn at den totale foreldrepermisjonen øker fra 47 til 49 uker. SV har gått i spissen for en historisk utvidelse av permisjonsordningen. Det er en æressak for SV å styrke solidariteten med verdens fattige. Vi øker bistanden med 2,4 mrd. kr og har med det doblet budsjettet siden 2005. Slik går vi foran i Norge og opprettholder en innsats tilsvarende 1 pst. av bruttonasjonalinntekten, BNI. Samtidig legger vår utviklingspolitikk mer vekt på betydningen av fordeling for utvikling og på en miljøvennlig utviklingspolitikk. Det skal ikke bare bli mer penger, pengene skal også brukes på en bedre måte. Vi lytter til de innspillene vi får, også etter at budsjettforslaget til regjeringen er framlagt. Derfor gjør vi også endringer. For SV var det viktig å bevilge mer til behandlingsreiser til utlandet fordi vi vet at dette tilbudet er av stor betydning for revmatikere og flere andre grupper. De ba om økte bevilgninger, og de ble hørt. Valgkampen er i gang. Det ser vi tydelig i denne debatten. I SV har vi hatt tidenes tidligste valgkampstart. Det er fordi mye står på spill 9. september neste år. Høyresidens alternativ er noe nytt – blåere og mer radikalt enn før. Det er på tide at høyrepartiene svarer tydelig på hva de vil med Norge. Når disse utfordringene kommer, ser vi nå at Høyre løper fra løfte etter løfte. Høyre mener noe annet om intercityutbygging i dag enn de gjorde i sommer. Etter å ha kjeftet på regjeringen i flere år fordi løpende opptak i barnehagene ikke er innført, kunne vi i Aftenposten før helgen lese at Høyres løfte er avlyst. I årevis har Høyre kritisert regjeringen for at ikke alle fedre får uttaksrett til pappapermisjon. I fjor var anslaget i det alternative budsjettet mellom 350 og 650 mill. kr, i år finnes ikke en krone, bare et vagt forslag om en gjennomgang. Høyre står heller ikke ved regnskogsforpliktelsene, og studenter ved private høyskoler som ble lovet større stipend tidligere i år, har plutselig fått beskjed om at det ikke gjelder lenger. Det er å lure velgerne å gjøre seg lekker gjennom en hel stortingsperiode for så å komme like før valget og fortelle at løftene ikke var alvorlig ment. Derfor imøteser vi i spenning en avklaring på hvilke løfter Høyre har tenkt å holde. Et løfte vi vet er prioritert, er det å fjerne formuesskatten, med de konsekvensene det vil få for forskjellene i Norge. Jeg er glad for at vi i dag har fått avklart at Erna Solberg og Høyre før valget vil komme med sitt forslag til hvordan man skal unngå at det fører til at rike mennesker i Norge blir nullskattytere. Det er et spørsmål av stor betydning, både fordi fjerning av formuesskatten vil tappe fellesskapet for store ressurser, og fordi det vil bety økende forskjeller i Norge, ikke bare mellom inntektsgrupper, men mellom regioner og mellom kjønn. Det er derfor avgjørende at dette forslaget kommer på bordet før valget, sånn som Erna Solberg har lovet i dag. Høyresidens alternative budsjetter viser også medaljens bakside. Mange vanlige lønnstakere vil få større utgifter til dyrere barnehager med Høyres alternative budsjett enn de vil få økt inntekt gjennom Høyres helt marginale skatteletter til vanlige folk. Det snakkes mye om gjennomføringskraft for tiden. Så prøver noen å få det til å se ut som om det er små forskjeller i norsk politikk, som om alternativene bare handler om hvem som er best til å gjennomføre sånt som alle er enige om. I virkeligheten står vi foran et veivalg i Norge. SV vil gjøre Norge rødere og grønnere. Vi har mot til å gjennomføre de store endringene som trengs for å gjøre Norge til et lavutslippssamfunn. Det er i de neste årene det avgjøres om vi kommer til å nå våre utslippsmål eller ikke. Vi ønsker å fortsette å redusere forskjellene, fordi vi vet at et samfunn med små forskjeller er et godt samfunn å leve i for de aller fleste. Flertallet i denne salen kommer til å velge et budsjett for fellesskap og solidaritet istedenfor alternativer som vil gi økte forskjeller og privatisering. Denne debatten markerer at vi for alvor er i gang med en valgkamp, og norske velgere kan gjøre det samme valget som oss i september neste år.