Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-06-10:
Jeg er glad for at en enstemmig justiskomite har sluttet seg til hovedprinsippene i Regjeringens forslag, både at FNs barnekonvensjon nå vil bli inkorporert i norsk lov gjennom menneskerettsloven, og at enkelte artikler vil bli transformert og synliggjort i annen norsk lovgivning. Jeg er videre glad for at komiteens flertall er enig i alle de konkrete lovendringene som Regjeringen har foreslått for å synliggjøre FNs barnekonvensjon bedre i norsk lovgivning. Det at Barnekonvensjonens bestemmelser synliggjøres og presiseres i den lovgivningen der de naturlig hører hjemme, vil bidra til å sikre at norske myndigheter overholder Barnekonvensjonen på en god måte. Jeg har særlig merket meg at en samlet justiskomite stiller seg bak forslaget om endringen i straffeloven § 204. Endringen av definisjonen av barn i forhold til barnepornografi vil gi personer under 18 år et bedre vern mot seksuell utnyttelse. Befatning med barnepornografi er i høyeste grad et grenseoverskridende fenomen. Framforhandlingen av tilleggsprotokollen til Barnekonvensjonen og den foreslåtte endringen av § 204 er derfor også et viktig eksempel på samspillet mellom internasjonal regelutvikling og harmonisering av nasjonale regler for effektivt å kunne bekjempe denne typen kriminalitet. Jeg har merket meg komiteens anmodninger om å utarbeide et eget straffebud om barnepornografi for å gjøre det helt klart at dette er overgrep mot barn og skal behandles på den måten, og om å utrede behovet for endringer i strafferammen for befatning med disse overgrepene for å skape rettsenhet med EU-landene. Jeg vil likevel understreke at også gjeldende straffelov markerer klart at seksuelle overgrep mot barn er forbudt gjennom reglene i lovens kapittel 19 om seksuallovbrudd, særlig §§ 195 og 196 om seksuelle overgrep mot barn. Nå har imidlertid flertallet i justiskomiteen i Innst. O. nr. 118, som behandles senere i dag, gått inn for å øke strafferammen fra to til tre års fengsel i straffeloven § 204, særlig med sikte på ulovlig befatning med barnepornografi, en endring som samtidig med forslag til ny § 60 a vil medføre at øvre strafferamme ved organisert virksomhet økes til hele seks år i fengsel. Komiteen har fremmet forslag om at Regjeringen skal foreta en gjennomgang av lovverk og praksis som angår barn med funksjonsnedsettelser, med sikte på å synliggjøre Norges forpliktelser etter Barnekonvensjonen. Regjeringen har nylig nedsatt et utvalg som skal vurdere behov for ny lovgivning som kan styrke det rettslige vernet mot diskriminering av funksjonshemmede og eventuelt fremme forslag til slik lovgivning. Det framgår av utvalgets mandat at utvalgets forslag skal ligge innenfor rammen av Norges internasjonale forpliktelser. Det er naturlig at funksjonshemmede barns rettigheter ses i sammenheng med dette arbeidet, og jeg vil gjøre utvalget oppmerksom på Stortingets vedtak og sørge for at det blir gjennomført. Jeg har videre merket meg komiteens merknader om innarbeiding av FNs torturkonvensjon, FNs kvinnekonvensjon og FNs rasediskrimineringskonvensjon, og særlig oppfordringen til Regjeringen om å prioritere arbeidet med innarbeiding av FNs rasediskrimineringskonvensjon. Som kjent har et utvalg utredet og kommet med forslag til en ny lov mot etnisk diskriminering. Forslaget har vært sendt på høring, og er nå til behandling i Kommunal- og regionaldepartementet. En lov mot etnisk diskriminering kan i seg selv ses på som en gjennomføring og synliggjøring av FNs rasediskrimineringskonvensjon og vil styrke det rettslige vernet mot diskriminering og rasisme i Norge. Det vil også bli vurdert om konvensjonen i tillegg skal inkorporeres i norsk lov, slik utvalget har foreslått. For Regjeringen er kampen mot rasisme og etnisk diskriminering et prioritert område. Det er særlig viktig i disse tider, hvor kampen mot terrorisme har kommet i fokus. Kampen mot terrorisme er viktig og nødvendig, men like viktig er det at de tiltak vi gjennomfører, er i samsvar med våre internasjonale menneskerettsforpliktelser, og at den ikke fører til diskriminering av, og fordommer mot, f.eks. muslimer generelt. Regjeringen ser derfor arbeidet med ny lov mot etnisk diskriminering som et viktig og prioritert arbeid og tar sikte på å fremme en proposisjon i begynnelsen av 2004. Jeg fant det riktig å knytte disse prinsipielle merknader til denne lille merknaden i komiteens innstilling, for jeg synes det er viktig også å si at det pågår et arbeid. Jeg vil imidlertid ved slutten av dette innlegget først og fremst konsentrere meg om det en rekke representanter har vært inne på – og som for meg ble ganske sterkt synliggjort på en høring som Barneombudet hadde, hvor jeg veldig klart fikk for meg det som jeg hadde trodd før jeg kom dit, og fikk forsterket mens jeg var der – at det er viktig at barn blir hørt. Det er et inntrykk jeg har tatt med meg. Synspunktene på hvordan dette ikke har vært tatt hensyn til, eller har vært feilvurdert i forhold til voksenverdenen, synes jeg på mange måter har kommet klart fram i en rekke representanters innlegg her. Jeg vil for min del understreke at jeg selvfølgelig støtter de refleksjoner som her er kommet fram. Barneombudets høring klarte på en utmerket måte i tillegg til det intellektuelle i hvert fall emosjonelt å gjøre det veldig tydelig for meg, ikke minst ved den måten det var organisert på, og ikke minst gjennom den måten som barn var delaktige på i det som skjedde i forbindelse med høringen. Utover dette har jeg ikke noen merknader. Jeg er glad for at Stortinget tar dette skrittet. Og selv om noen sier at det var på tide, får vi glede oss over at vi i fellesskap tok det opp av skuffen, at andre behandlet det med intensitet og glød, og at vi har fått en god innstilling som vi kunne behandle her i dag.