Inger S. Enger (Senterpartiet), 2008-03-06:
Bjørg Tørresdal tar opp en debatt som har sveipa over landet i vinder. Det var et skriv fra Utdanningsdirektoratet i november som utløste mye av debatten - i alle fall på mine hjemtrakter. Det skal jeg komme litt tilbake til. Alf Prøysen er en kjent og kjær forfatter. I en av sangene sine, «Romjulsdrøm», skriver han: «og æille bikkjer skulde vara inne og æille biler skulde bære stå». Han kaller det en romjulsdrøm, vi kan kanskje kalle det en ønskedrøm - og det kan overføres til mange situasjoner. Det går an å tenke det samme om skolen. Alle aktiviteter skulle være gratis, fra turer med Hvite busser til fottur på Snøhetta. Dette kan dras utrolig langt. Og det gjøres. Gratisprinsippet er innført. Men som alle veit: Det er grenser for alt. Interpellanten trekker vel dette egentlig i motsatt retning og mener at det bør være lov å betale. Hun sier i teksten: «Når det er forbudt å ta egenandel» osv. Men nå er jo dette i løpet av debatten blitt oppklart, heldigvis. Jeg og mange med meg er svært glad for at statsråd Solhjell både i dag og i ulike medier rundt om i landet har understreka at det er tillatt med frivillige egenandeler. Det er veldig bra. Så kommer naturligvis det enkle motspørsmålet: Hvem vil betale når det er frivillig? Det har vi hørt mange ganger. Svaret mitt er da: Alle som har anledning til å betale, vil gjøre det. Vi vil gjerne at elevene, barna våre, skal få en mulighet til skoleturer og ekskursjoner som er knytta opp til skolearbeidet og utvikler dem til å få forståelse på ulike felt. En dagstur til Maihaugen for å utfylle pensum bør være gratis. Det må skoleeier ta høyde for. Noe annet er det når skolen velger turer som kan være relevante for det faglige, men som ikke er noen nødvendighet. Innsamlinger og dugnader er bra, jf. innlegget til Freddy de Ruiter og det han nevnte i forbindelse med tilstelninger 17. mai. Men apropos dugnader: Det kan bli for mye av det. En venn av meg som har en datter som går i 9. klasse, samler inn penger til tur med Hvite busser. På den skolen skal det i dette tilfellet ikke brukes penger. Det skal bare være dugnad. En familie kjører ut 900 Biltema-kataloger, som til sammen veier 400 kg. Spør ikke meg hvem som vil ha dem. I tillegg skal det kjøres ut gule telefonkataloger på til sammen 750 kg pr. familie. Dette er ikke akkurat lett å forklare i miljøsammenheng. Det er ikke rart at denne familien er glad for at det er blitt frivillige egenandeler. Fortell heller ikke meg at denne dugnadsjobben er lettere for enslige forsørgere eller for uføre med dårlig rygg. Gratisprinsippet med mulighet for egenandeler er veldig bra. Et par viktige moment: Når det arrangeres tur i skolens regi, skal det ha en nytteeffekt, og det skal gjelde alle. «Alle skal med» er et godt og riktig prinsipp. Her påhviler det skoleeierne og skolene et stort ansvar. Det må finnes penger til å dekke opp ekstra kostnader for funksjonshemmede og for elever som har vansker med finansieringa. For å gjennomføre dette på en skånsom måte gjelder det å bruke sunn fornuft og skjønn. Alt kan ikke nedskrives i regelverket. Dette er ikke noe nytt. Det er svært mange også i denne salen som har jobba i skolen over lang tid, og som veit at det i alle år - for å bruke det uttrykket - har vært sånn at det har blitt gitt økonomisk hjelp til dem som har trengt det. Til sist: Internasjonalisering er viktig. Det er nødvendig for en del av de ulike linjene å ha utenlandsopphold. Mitt inntrykk er nok allikevel at noen skoler legger opp til turer som er i dyreste laget. I noen sammenhenger er det kamp om de samme elevene. Her kan det være nødvendig at skoleeierne vurderer å se på egen praksis. «Alle skal med» må ligge i bakhodet på skoleeierne, og de må gi klare meldinger til skolene om dette, slik at de vurderer sin økonomi ut fra det prinsippet.