Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-04-16:
Forskeren Robert Rosenthal gjorde for mange år siden et viktig eksperiment. Han besøkte en skole, gjennomførte en test blant elevene og sa at 20 pst. av elevene hadde bedre mulighet til å utvikle sin IQ enn de andre. I virkeligheten hadde han plukket ut disse elevene helt tilfeldig, og den såkalte IQ-testen hadde ingen betydning for de 20 pst. som ble plukket ut. Da forskeren kom tilbake etter halvannet år, hadde de elevene han hadde plukket ut, ganske riktig utviklet sin intelligens bedre enn de andre elevene. Det var altså positive forventninger som i seg selv skapte gode resultater. Norske lærere har lavere forventninger til elevene enn lærere i andre nordiske land. En 19 år gammel gutt som ikke har jobb, sa til A-magasinet forrige helg: «Etter hvert ga lærerne opp. I norsktimene fikk jeg være hos vaktmesteren i stedet, og hjalp til med å feie og gjøre praktiske ting. Der og da syntes jeg det var greit. Jeg hadde det jo så mye bedre hos vaktmesteren.» Han sa også at han egentlig hadde en drøm om å jobbe på lager, men at ingen vil ha en lagerarbeider som ikke kan lese hva som står utenpå kassene. Skolens sosiale mål forutsetter større vekt på kunnskap. De som sier at det ikke gjør så mye hva elevene lærer på skolen, bare de deltar i fellesskapet, lager hvit saus på skolekjøkkenet og er gode i ballspill, snakker ikke sant til norske skoleelever. I vårt samfunn holder det nemlig ikke å si at man bare kan skru bil hvis man er lei av skolen. Bilmekanikk krever teoretiske ferdigheter – matte for å kunne bilelektronikk, engelsk for å lese instruksjonsbøkene. Det å skru bil i våre dager er ikke lenger bare bare. Det er mange som ikke har fått med seg det mest grunnleggende fra barnetrinnet. De henger ikke med på ungdomsskolen. Ofte er det gutter som er bråkete og jenter som sitter helt stille uten å si et ord. Disse elevene har krav på å lære det mest grunnleggende før de går ut av fellesskolen. Alle skal ikke kunne alt, men alle skal kunne det mest grunnleggende etter ti års skolegang. Vi har nok trodd at norsk skole er bedre til å utjevne sosiale forskjeller enn det skolen i virkeligheten er. Det er også en svakhet ved norsk skolesystem at når det gjelder ferdigheter i f.eks. matematikk, er det viktigere enn i Finland og på Island hva slags utdanning foreldrene dine har. Vel så ille er det å få informasjon om forskningen fra Pedagogisk forskningsinstitutt på Blindern som viser at elever som har foreldre med lav utdanning og lav inntekt, men som selv har toppkarakterer, i mindre grad tar høyere utdanning enn de nest beste akademikerbarna. Altså holder det ikke bare å være flink. Det å forandre sosiale strukturer og forventninger er tyngre enn det vi hadde trodd. Det holder ikke å gi alle de samme mulighetene rent formelt. Hvis vi skal gi alle de samme reelle mulighetene, krever det en felles innsats i utdanningssystemet, og det krever bevissthet i skolen. Det er ikke mangel på IQ som stopper elever med foreldre uten utdanning, det er mangel på forventninger og gode læringsmetoder som ikke bare fremmer dem som er vokst opp med mange bøker i bokhylla. Derfor vil vi gi barnehager til alle, som er godt finansiert og med gode førskolelærere. Det krever kvalitet og er noe mer enn bare barnepass, som Fremskrittspartiet skriver i sine merknader. Det forundrer meg at høyresiden så samlet holder fast ved og opprettholder disse mytene om at barnehagene ikke skal ha så positiv effekt på barna. Professor Anne Inger Helmen Borge ved Psykologisk institutt sier at språkgevinsten ved en barnehageplass er enorm allerede fra første året. Det er viktig ikke å forsere barnets naturlige utvikling, skriver Høyre og Fremskrittspartiet. Vel! Det er jo underlig at begge partiene gikk inn for skolestart for seksåringer, men at de ikke skulle gå ti år på skolen, kun ni – lære mer på kortere tid når de er yngre. Snakk om å forsere et barns naturlige utvikling! I denne meldingen legger vi opp til tidlig innsats. Vi vet både fra Sverige og fra Finland at de setter i verk tiltak tidligere overfor barn som ikke kan lese og skrive. Vi bruker mest penger på spesialundervisning på ungdomstrinnet. Vi er nok for sent ute med tiltak overfor dem som sliter. Og vi vil ha heldagsskole, som et samlet storting gikk inn for i forrige periode. Nå trekker høyresiden seg fra reformen, og sier at kvalitet er viktigere enn timetall. Men alle vet at høyresiden aldri var interessert i å betale for kvalitet i skolen. Høyreskolen er spareskolen. Hva er årsaken til at de plutselig ikke ønsker flere skoletimer nå? Er det forskningsrapporter? Underveisevalueringer? Eller er det rett og slett at man ikke støtter gode reformer i skolen så lenge de rød-grønne sitter i posisjon? Vi vil innføre heldagsskolen fordi vi vil ha flere timer, tidlig innsats og tid til lek og fysisk aktivitet i løpet av skoledagen. I dag er Anita Orlund inne som vararepresentant for Akershus fylke. Hun er ordfører i Skedsmo kommune, der Arbeiderpartiet har tatt initiativ til innføring av heldagsskolen ved Sten-Tærud skole. Interessen er enorm. Foreldrene er fornøyde. Ungene går på skolen seks timer hver dag, med tid til lek, fysisk aktivitet og måltid i løpet av skoledagen. Foreldrene der ber oss ikke vente. De roper at vi skal fortsette denne reformen og få innført dette ved alle skoler i Skedsmo kommune og i hele landet. Vi er opptatt av lese- og skriveferdigheter, for vi vet at det er stort frafall på videregående. 25 pst. av elevene på videregående fullfører ikke i løpet av fem år etter at de har startet. Derfor må vi sette i verk tiltak overfor de elevene som ikke har fullført utdanningen sin, for å få tettere oppfølging av den enkelte elev. Ett viktig tiltak er delt rådgivningstjeneste, slik at vi får en mer profesjonell yrkesrettledning, fordi veldig mange ungdomsskoleelever velger feil. I tillegg er vi godt i gang med utprøving av praksisbrev, der elever som avslutter ungdomsskolen, skal kunne søke seg til et planlagt toårig løp, hvor hoveddelen av opplæringen vil være praksisrettet og foregå i bedrift. Kompetansemålene skal være delmål på vei til fullt fagbrev, slik at praksisbrevet kan inngå i et fagbrev. Rosenthal viste hvordan høye forventninger ga høye prestasjoner. Regjeringen har høye forventninger til norsk skole. For det er de aller svakeste elevene som taper mest på mangel på kunnskapsfokus i skolen.