Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2009-03-24:
Jeg synes denne interpellasjonen fra Ivar Kristiansen, om høyt aktivitetsnivå på norsk kontinentalsokkel, er et betimelig innspill i debatten. Og jeg tror at det er viktig å bli oppmerksom på hvilken situasjon man pr. i dag er i, og hvilken situasjon man kan komme i i framtiden, hvis ikke så og så skjer osv. For det er helt krystallklart, og statsråden bekreftet det, at vi på oljesiden har en fallende kurve over det som er funnet – og på gassiden, men der har vi ganske mye igjen, så her vil naturressursene hjelpe oss en stund framover. Men hvis vi ser framover totalt sett, hvis vi går 20 år framover i perspektivet vårt, vil disse volumene – selv om det som er blitt funnet, vil ligge på halvparten av dagens nivå, la oss bare tenke oss det – fortsatt være ganske formidable. 100 milliarder kr kan det stipuleres til. Men dermed er det ikke sagt at vi kan lene oss tilbake. Jeg tror også det er viktig framover å reise en sterkere debatt om i hvilken grad hele nasjonen Norge kan bli en energiprodusent for Europa og andre omkring oss. Det er i det perspektivet vi må se alt dette, for jeg tror vi har unike muligheter til å være et magasin for ny fornybar energi – både på land og til vanns. Derfor synes jeg det også er gledelig at Regjeringen nå tar fatt i arronderingen av norsk sokkel, bl.a. på havvindmøllesiden – hvordan vi skal legge til rette, hvordan konsesjonene skal utdeles osv. – slik at vi har forutsigbarhet og langsiktighet også på dette området. Her mener jeg også det offentlige må gå tungt inn. Så vil jeg si at man har vist en viss vilje, og det tror jeg også vi må diskutere videre framover. Beklager at jeg kommer litt inn på skatt igjen: Vi gjorde et veldig viktig grep i skattepolitikken for norsk sokkel – det gjaldt petroleumsbeskatningen – da vi la om litt av skattesystemet slik at det ville ivareta de mindre utbyggingsfeltene og gjøre det mer attraktivt å få inn nye aktører og mindre aktører på norsk sokkel. Det mener jeg helt klart har vært en berikelse for norsk sokkel og en linje som vi må være oppmerksom på – og kanskje følge opp videre. Så tror jeg det er viktig å ha tanker om den totale infrastrukturen på norsk sokkel – hvordan vi kan se feltene i en større sammenheng, og hvordan vi på en bedre måte kan utnytte felles ressurser til fellesskapets beste. Det tror jeg vil bli en stor utfordring framover, som vi samtidig må ha i tankene. Vi må også vite hvem som egentlig skal føre ut og inn den elektrisiteten, energien, som produseres. Personlig synes jeg det for så vidt er naturlig at Statnett går inn i den rollen, men dette må tenkes igjennom, for jeg tror, som sagt, at Norge i framtiden har unike muligheter til å kunne bygge seg opp nettopp på energifeltet og, ikke minst, når det gjelder ny fornybar energi. Når vi ser på hvilke målsettinger innen 2020 som EU har satt seg, er det helt klart at skal de komme i havn med dem, må de også lytte til Norge og være med og se hva som skjer. Signalet fra EU ble vel gitt allerede da de godkjente utbygging på Mongstad og Kårstø. Men ikke minst signaliserte de klart deltakelse i Skanled som en viktig del av sin sikkerhet på energisiden. Det tror jeg det er veldig viktig å ta med. Så er det et punkt vi må drøfte som jeg tror har vært av stor betydning, nemlig at vi har hatt en generelt god politikk for leverandørindustrien. Leverandørindustrien må være sikker på at den kan overleve også i framtiden. Vi må time dette på en slik måte at denne industrien har sikkerhet, vi må ta fatt på oppgavene og være med i utviklingen, slik at den kan føle trygghet. Jeg tror det er viktig å ha forutsigbarhet på lengre sikt, vise at vi vil noe med politikken her. Det er klart vi kunne ha sagt om Barentshavet i forbindelse med forvaltningsplanen: Nei, her skal ingenting skje. Vi kunne sagt det. Men vi sa: Her skal noe skje, men det er noen områder som vi må bruke litt mer tid på. Føre var-prinsippet skal ligge i bunnen for det vi gjør, for ingenting hadde vært verre for oss enn at det hadde skjedd en eller annen dramatisk ulykke innenfor dette området. Da kunne mange av våre ressurser ha blitt spolert – og opinionen blitt en helt annen.