Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-11-04:
Stortingets delegasjon til Nordisk Råd har bedt Regjeringen om å redegjøre for oppfølgingen av Barentssamarbeidet og Østersjøsamarbeidet. Barentssamarbeidets første parlamentarikerkonferanse i Alta 7.–9. april i år er en viktig milepæl. Der fikk det seks år gamle samarbeidet mellom sentrale og lokale myndigheter, næringsliv og folk flest sin parlamentariske forankring. Siden det ble etablert i 1993, har Barentsrådet vært et viktig redskap i vårt forhold til Russland. Gjennom dette samarbeidet er det skapt åpenhet og tillit, som er grunnleggende forutsetninger for praktisk og målrettet arbeid i denne regionen. Samtidig har vi sett at utfordringene i nord bare kan løses gjennom langsiktig innsats. Vi har lært at vi også må trekke inn land og institusjoner utenfor regionen. Utenriksdepartementet har en løpende dialog med nordnorske fylkesmyndigheter om aktuelle spørsmål i Barentssamarbeidet. Jeg er imponert over det sterke engasjementet på lokalplanet. Dette engasjementet er viktig og er en grunnpilar i Barentssamarbeidet. Barentssamarbeidet krever at vi setter av økonomiske ressurser. Mye kan oppnås gjennom økt koordinering av de ulike regionale virkemidlene som i dag er tilgjengelige. Dette gjelder ikke minst i forhold til EUs regionale programmer, som Alta-konferansen pekte på. Energisektoren står sentralt i engasjementet vårt både i Barentsregionen og Østersjøregionen. Bedre ressursutnyttelse og et bærekraftig regionalt energisystem er avgjørende for å styrke den økonomiske utviklingen i området. Stabil energitilgang er også et viktig bidrag til langsiktig politisk stabilitet. Vi har bl.a. bidratt til prosjekter for energiøkonomisering og utnyttelse av vindkraft. Norge har nå formannskapet for miljøsamarbeidet i Barentsrådet. Vi arbeider ut fra en sektorovergripende tilnærming, med det såkalte Lokal Agenda 21-programmet som paraply. Vi vil også legge vekt på å trekke EU aktivt med. Vi ønsker å bidra til oppbyggingen av frivillige miljøvernorganisasjoner og til å stimulere utviklingen av kommune til kommune-samarbeidet. Videre vil vi legge stor vekt på bevaring av det biologiske mangfoldet. Økt atomsikkerhet i Nordvest-Russland forblir et hovedsatsingsområde. Vi er engasjert i en lang rekke konkrete prosjekter for lagring, transport og behandling av atomavfall. Som et eksempel kan jeg nevne det norsk-russiske anlegget i Severodvinsk for flytende radioaktivt avfall, som ble åpnet i september i år. Utfordringene når det gjelder atomsikkerhet i Nordvest-Russland, er enorme. Et bredt internasjonalt samarbeid er nødvendig, og derfor er den multilaterale erklæringen om dette som ble undertegnet i Alta, så viktig. Vi legger derfor stor vekt på å engasjere andre land og EU-kommisjonen i dette arbeidet. Helt siden Barentssamarbeidet ble innledet i 1993, har vi gått inn for å legge forholdene til rette for økt økonomisk samarbeid i regionen. Dette er de små skritts vei, men resultatene går i riktig retning. Det er både vanskelig og tidkrevende å få fart på det økonomiske samarbeidet med Nordvest-Russland. Her må vi være tålmodige og ha en langsiktig strategi. De siste årene har vi sett en alvorlig forverring i helsesituasjonen i dette området. For å snu denne utviklingen vedtok Barentsrådet i Bodø i mars i år et eget helsesamarbeidsprogram for perioden 1999-2002. Det er stor interesse i norske helsemiljøer for å delta i konkrete prosjekter. Satsing på ungdom og utdanning er også viktig for varig fremgang i Barentsregionen. Et overordnet mål er å sikre at studenter og forskere i regionen kan utnytte best mulig de stipendordningene som allerede er tilgjengelige fra de nordiske land, fra Nordisk Ministerråd og fra EU-systemet. Barentsrådet etablerte våren 1999 en arbeidsgruppe for mer effektiv oppfølging av arbeidet på det ungdomspolitiske området. Barentsrådets aktiviteter er også innrettet mot regionens urfolk og deres kultur, levesett og næringsliv. Et samlet program for urfolksdimensjonen har imidlertid manglet. Vi arbeider nå med å få dette inn i det nye Barentsprogrammet. Det må også legges økt vekt på å bedre kvinnenes stilling i Nordvest-Russland, bl.a. slik at de i større grad kan engasjere seg politisk. Vi har derfor tatt initiativ til en kvinnekonferanse i Murmansk i april neste år. Som Stortinget vil være kjent med, har Norge i år formannskapet i Østersjørådet. I den forbindelse hadde jeg gleden av å delta på den parlamentariske Østersjøkonferansen i Mariehamn i september i år, hvor jeg presenterte det norske formannskapsprogrammet. Arbeidet i Østersjørådet og andre regionale organer er et viktig instrument i norsk utenrikspolitikk, ikke minst når det gjelder forholdet til Russland. Det bidrar til sikkerhet og stabilitet i våre viktigste nærområder. Jeg har stor tro på at slike regionale organer vil få økt betydning i årene som kommer, som fora for politisk dialog og konkret samarbeid. Det er likevel behov for å demonstrere Østersjørådets betydning for folk flest. Som formann vil jeg derfor legge stor vekt på å oppnå konkrete resultater på områder hvor medlemslandenes innbyggere kan merke dem. Norske hovedsatsingsområder under formannskapet er demokratibygging og grenseregionalt samarbeid, energi, økonomisk samarbeid og sivil sikkerhet. EUs arbeid med utviklingen av en nordlig dimensjon vil selvsagt stå sentralt. På ministerkonferansen om den nordlige dimensjon i Helsingfors i neste uke vil jeg fremheve at Østersjørådets og Barentsrådets betydning nettopp ligger i at de omfatter alle land som geografisk dekkes av den nordlige dimensjon. De vil derfor kunne spille en viktig rolle i gjennomføringen og videreutviklingen av dette samarbeidet, noe som også understrekes i resolusjonen fra parlamentarikerkonferansen. Som et ledd i arbeidet med demokratiutvikling bidrar Østersjørådet til å bygge opp demokratiske strukturer både i forvaltningen og i ulike organisasjoner i regionen. Her står arbeidet med å styrke lokaldemokratiet sentralt. Norge vil i tillegg prioritere subregionalt og grenseoverskridende samarbeid. Her vil vi trekke på erfaringene fra Barentsrådet. Jeg har stor tro på folk til folk-samarbeid på alle nivåer. Norge er bl.a. aktivt engasjert i prosjekter knyttet til forholdet mellom de baltiske landene og Russland. Et av hovedpunktene i parlamentarikerkonferansens resolusjon berører energi, og et eget energiministermøte mellom østersjølandene ble avholdt 25. oktober i år. Parlamentarikerkonferansens resolusjon vil inngå som et av bakgrunnsdokumentene i det videre arbeidet. Arbeidet med miljøforslagene som er omtalt i resolusjonen, vil også videreføres. Vi tar sikte på å bruke Østersjøregionen som et prøveområde for gjennomføringen av Kyoto-avtalen om klimagasser. Behovet for å etablere stabile rammebetingelser for handel og industri vil stå sentralt under det norske formannskapet og i forberedelsene til et handelsministermøte i Bergen i februar neste år. Målsettingen er å komme frem til enighet om konkrete tiltak som bidrar til økt handel og investeringsnivå. Usikkerhet omkring rammebetingelsene for næringslivet har spesielt vært et problem for små og mellomstore bedrifter. Det parlamentariske samarbeidet mellom østersjølandene inngår i et stadig mer utbredt regionalt samarbeid. Målsettingen er sikkerhet, stabilitet og bærekraftig utvikling. Parlamentarikerkonferansens arbeid og de forslagene som er presentert i resolusjonen, vil være viktige premisser for det videre samarbeidet. Som i Mariehamn vil Norge delta aktivt i dette samarbeidet.