Olemic Thommessen (Høyre), 2007-05-14:
La meg først få takke interpellanten for at denne saken bringes frem. Jeg er enig med representanten Woldseth i at representanten sikkert har hatt god anledning til å diskutere dette med statsråden, og jeg antar at hun virkelig har gjort det, slik at statsråden kan levere et brukbart svar når han kommer hit. Jeg synes det er flott at dette bringes opp. Det er i og for seg i betimelig tid i forhold til fremdrift. Vi vet også at representanten Knutsen på så mange områder har et nært forhold til Hamsun, ikke minst gjennom hennes egne kunstneriske uttrykk, som jeg gjerne krediterer også herifra. Jeg slutter meg til alt det som er sagt om Hamsuns sentrale stilling i norsk litteratur og norsk kulturhistorie. Jeg behøver ikke bruke mer tid på det. Jeg mener nok, til forskjell fra representanten Woldseth, at det er en selvfølge at staten har et ansvar i forhold til forvaltningen av forfatterskapet til en av våre tre nobelprisvinnere i litteratur. Det er ikke bare slik at vi kan overlate den til et forlag med forlagets egne – i denne sammenheng tror jeg det må bli – små, begrensede ressurser. Selv om Gyldendal er et ganske stort foretagende, er det åpenbart at her må vi ta et ansvar, og her har vi både en mulighet og en forpliktelse i forhold til å forvalte en kulturarv, som ikke bare er vår egen, men som også er en del av verdens kulturarv. Jeg merker meg at Nasjonalbiblioteket er pekt ut, og synes i og for seg at det er en grei løsning. Men det fordrer jo at man bygger reelt sett ganske brede nettverk, og der er jeg nok enig med representanten Woldseth: La oss nå ikke glemme forleggeren og de andre private aktørene som er inne i dette bildet. Jeg merket meg at av alle dem som statsråden ikke nevnte, var forleggeren og Utenriksdepartementet. Disse to ble faktisk ikke nevnt. Etter hva jeg har hørt av innleggene siden, regner jeg med at Utenriksdepartementet er en ren forglemmelse, og jeg håper at når statsråden snakker om nettverkene, gjelder det selvfølgelig også forleggeren. Jeg tror en erfaring vi har fra mange litterære markeringer, er at uten et aktivt bidrag fra forlagets side, blir det ikke noen sus over dette. Jeg synes det er spennende med det internasjonale perspektivet, og det er en selvfølge at vi skal bruke den ekspertise vi har her til lands på det. Men jeg vil nok si at vi bør også bruke noe av den ekspertisen som finnes i andre land. Hamsun er jo blitt sett på så mye med norske øyne. Jeg tror vi ved en slik anledning vil ha stor glede av at vi også får se Hamsun med andre lands øyne. Slik sett kunne det tenkes at nettverket i Tromsø har mulighet til å effektuere det. Så vil jeg også avlegge Grimstad en visitt. Grimstad har gjort en kjempejobb i forhold til å legge til rette for sin Hamsun/Ibsen-markering – eller sitt Ibsen-program, vil jeg nesten kalle det – og har et veldig spennende konsept ved sitt senter. Det er jo et område hvor også staten vil måtte gi bidrag på den bygningsmessige siden – kanskje også på drift, det får vi se etter hvert – men iallfall på den bygningsmessige siden. Det støtter vi gjerne. Når det gjelder Hamarøy, har Høyre lagt inn midler i sitt forslag til statsbudsjett, og det får man tolke som en positiv hilsen fra vår side hva den sak angår. I Lom er vel Hamsun-stugu – som ikke er stort større enn presidentens pult her på Stortinget – kanskje ikke noe stort byggverk, men la oss heller ikke av den årsak glemme det som var Hamsuns utgangspunkt i Lom. Jeg synes det er en flott tanke at hele landet bringes inn gjennom disse forskjellige stedene som har vært en del av Hamsuns liv. Jeg håper at vi får bruke erfaringene fra Ibsen-året, ikke minst i forhold til den internasjonale delen av dette, og så ser jeg også frem til at vi ved senere korsveier – kanskje den første bør bli statsbudsjettet til høsten – får en mulighet til å stake ut en kurs og bidra der hvor vi ser at de gode ideene ligger. For til syvende og sist er det det det handler om, om hvilke miljøer som kommer opp med gode, byggende ideer, som faktisk involverer dem som gløder for dette forfatterskapet. Derigjennom ivaretar vi også vår nasjonale interesse og vårt nasjonale ansvar best.