Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Så er vi kommet til det som veldig mange mennesker, spesielt i Nordland, har ventet på i nærmere 10 år, en avgjørelse om trasé for fastlandsforbindelse til Lofoten. Utgangspunktet for fastlandsforbindelsen var nordre trasé, senere kom kravet om en utredning av en tunneltrasé under Hadselfjorden. Dette ble imøtekommet, samtidig som Stortinget sa at vegen til Raftsundet og brua over skulle bygges uansett. Vegen og brua er ferdig – en utrolig flott veg til ca. ½ milliard kr, laget til 270 innbyggere i dag. Denne vegen kan bli en begynnelse på Lofotens fastlandsforbindelse dersom Stortinget gjør det riktige valget i dag og velger nordre trasé. Dersom Hadselfjord-alternativet blir valgt, vil bygdevegen til 500 mill. kr fram til Raftsundet ligge der som et monument over langsiktig feilvurderte vegbevilgninger. Med den fraflyttingen som Nord-Norge nå dessverre opplever, vil denne vegen kanskje betjene bare 100 mennesker om 10 år dersom det fortsatt vil være en blindveg. Ethvert vegprosjekt vil være et inngrep i naturen. Dette var departementet meget bevisst på allerede i 1992 da ny landsplan for nasjonalparker og andre større verneområder i Norge var oppe til debatt. I St.meld. nr. 62 for 1991-92 heter det: «Departementet tar sikte på å videreføre forslaget om nasjonalpark for Indrefjord/Øksfjord.»Og videre:«Et vern av området forutsetter at en finner fram til en traseføring for fastlandsforbindelsen for Lofoten som kan forenes med en fornuftig avgrensing av verneområdet.» Det som ble sagt i 1992, var meget fornuftig ordbruk, og med det valget som flertallet i samferdselskomiteen nå har gjort, alternativ C, har man ivaretatt de miljømessige sidene i nordre trasé ved at man går inn med tunnel der naturen er mest såbar, slik at bare ca. 100 m sone av verneområdet blir berørt. Der er det både hus, hytter og kraftlinje fra før, så området er ikke totalt uberørt, som noen har hevdet. Hvis man i fremtiden bare skal la miljøinteressene bestemme og se bort fra både næringsinteresser, folks trang til urbanisering og det å komme seg fort fram, vil en enda større del av Distrikts-Norge bli fraflyttet. Jeg mener det lar seg gjøre å forene naturens mangfold med det å skaffe Lofoten en tidsbesparende vegforbindelse til både jernbane og fly. Dette vil gi næringslivet i Lofoten store fordeler, da fersk fisk konkurrerer på tid for levering, og da er 40 minutter ganske lang tid. For reisende til Lofoten om Evenes Lufthavn vil også nordre trasé være både en naturopplevelse og en tidsbesparelse. Hadde man bare kunnet få både i pose og sekk, ble det selvfølgelig både nordre trasé og Hadselfjordtunnel. Slik er det ikke, vi må velge. Hadselfjordtunnelen har selvfølgelig sine fordeler. Miljømessig skårer den poenger, og det at den knytter Vesterålen og Lofoten mer sammen til en storregion er også et godt poeng, men den gir også negative utslag. Prismessig hersker det stor usikkerhet. Pumpestasjonene i tunnelen vil være en utgiftspost på ca. 2,5 mill. kr i året, i forbruk 4,5 GWh pr. år. I denne verdens lengste undersjøiske biltunnel skal alt drivstoff til båter og biler i Lofoten fraktes med tankbiler, og da tunnelen blir så bratt at hastigheten faktisk må ned i alt fra 10 til 30 km i timen, vil også det gi store luftforurensninger. Brann- og sikkerhetsberedskapen må her bli ekstra stor – om det skulle bli Hadselfjordtunnelen. I denne saken må noen bli skuffet. Men jeg velger å se det slik at det er Lofotens fastlandsforbindelse vi skal avgjøre, og da er det for meg ganske vesentlig å lytte til Lofotens befolkning og Nordland Arbeiderparti i denne saken. Til slutt vil jeg ønske at nordre trasé, alternativ C, blir kveldens sluttresultat, samtidig som jeg ønsker Lofoten og Vesterålen lykke til med et godt samarbeid etter denne kvelden.