trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-01-27:
Praksisen i dei andre nordiske landa, slik han er framstilt i Ot.prp. nr. 19, gjer at Senterpartiet kjem til å gi si prinsipielle støtte til innføring av saksbehandlingsgebyr etter utlendingslova og lov om riksborgarrett. Departementet skisserer eit totrinns høyringsopplegg for å få eit system med gebyr på plass. Fyrste høyringsrunde som grunnlag for lovforslaget er gjennomført. Så varslar departementet i proposisjonen ein ny høyringsrunde om korleis ei ordning med gebyr skal gjennomførast. I forslag til vedtak i dag heiter det at lova tek til å gjelda straks. Vi legg til grunn at lova ikkje tek til å gjelda før andre høyringsrunden er gjennomført og følgd opp, og eg ber statsråden stadfesta det. Vi vil òg be om at statsråden i sitt vidare arbeid legg vekt på følgjande: For det fyrste: langt betre informasjon om kva ein søknad skal innehalda. Juss-Buss skriv bl.a. følgjande: «Etter forvaltningloven har det offentlige veiledingsplikt. Når veiledningen er utilstrekkelig vil man også få mangelfulle søknader. Det er ikke lett for en utenforstående å kjenne til alle vilkår samt hva som må legges ved søknaden når man ikke mottar slik informasjon.» Eg ber statsråden merka seg det. For det andre: informasjon om at det gjeld behandlingsgebyr. Både Juss-Buss og MiRA-senteret sine påpeikingar, at ein risikerer å betala for noko ein ikkje får, synest å vera noko lettvint kommenterte av departementet i proposisjonen. Særskild informasjon er påkravd. For det tredje: unngå at det er dei aller fattigaste som blir ramma òg her. Ei rekkje instansar, bl.a. fleire biskopar, peikar på den belastninga gebyr er for personar med lågt lønsnivå. Vi ber statsråden sjå på korleis ho kan følgja dette opp ved den endelege utforminga av forskriftene. For det fjerde: ta i bruk heimelen for skjøn i statsborgarskapslova. Vi har før teke opp den urimelege og byråkratiske praksisen som i dag gjeld for enkeltpersonar i internasjonale yrke, som ikkje oppfyller kravet om busetjing i lange nok periodar til at det i dag kvalifiserer for statsborgarskap, sjølv om det er heimel i lova for å ta omsyn. Når det no blir innført gebyr, bør òg heimelen for skjøn nyttast, slik at dei få dette gjeld, ikkje får ein urimeleg ekstrakostnad ved kvart opphald i Noreg. Regjeringa held søknad om asyl utanom gebyrforslaga. Det skulle elles berre mangla! Søknader som gjeld barn under 18 år, er òg føreslått fritekne, dette som eit resultat av høyringsrunden. Eg håpar at neste høyringsrunde medverkar til at Regjeringa ikkje berre skjerpar sjølve informasjonen, men òg innhaldet i saksbehandlinga. Det synest enno å vera ei stund til at alle som søkjer om visum eller familiesameining, blir møtte med den ynskjelege og nødvendige respekten som er ein rettsstat verdig. I denne saka har Framstegspartiet fremja fleire forslag til endringar i statsborgarrettslova. Senterpartiet vil koma tilbake til ei nærmare vurdering av endringar i denne lova når Regjeringa legg fram den varsla saka for Stortinget.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-01-27:
Eg lytta med interesse til statsråden sitt svar til SV. Senterpartiet ynskjer ikkje å gi si støtte til statsråden si grunngjeving når det gjeld «åpenbart grunnløse», som ho altså er ueinig med UDI i no, slik det høyrest ut. Heller ikkje synest vi det er nokon god grunn for å innføra gebyr å seia at det er så store restansar i UDI. På begge desse to områda må departementet og UDI sjølv kunna rydda opp, om nødvendig med endå meir ressursar enn det som så langt er føreslått. Vi synest likevel at nokolunde felles praksis mellom dei nordiske landa er ein grunn for å innføra gebyr. Statsråden har rett i si påpeiking av at eg brukte feil lovverk i mi oppmoding. Det er nokre få i internasjonale yrke som ikkje klarar å oppfylla kravet om å vera ute av landet i berre sju månader i løpet av tre år, og som dermed på nytt og på nytt må fornya sitt busetjingsløyve. Det er dei eg meiner statsråden anten bør endra praksis overfor – det har ho moglegheit til ved gjeldande lovverk – eller iallfall bør gi unntak for gebyr.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-01-27:
Eg føler behov for, berre for ordens skuld i forhold til den argumentasjonen som er framført når det gjeld innføring av gebyr, å sitera frå proposisjonen: «Kommunal- og regionaldepartementet ser det som ønskelig at det også innføres gebyr for behandling av andre typer søknader etter utlendingsloven. Saksbehandlingsapparatet lider i dag under restanser. Det vil ved innføring av et gebyr for å søke, være mulig å redusere omfanget av mangelfulle og åpenbart grunnløse søknader. Det er bl.a. nærliggende å regne med at søkere vil legge mer forarbeid i en søknad slik at den er fullstendig utfylt og all nødvendig informasjon er tilstede, før man går til det skritt å sende inn søknaden. Dette vil kunne spare forvaltningen for tid og ressurser.» Det som der står, kan etter mitt syn ikkje oppfattast på nokon annan måte enn at statsråden i tillegg til annan argumentasjon òg brukar dette med restansar som eit sjølvstendig argument for å innføra gebyr. Der skilst våre vegar i denne saka. Vi meiner at hovudsaka er hennar påvising av dei gebyra som er i nabolanda våre. Så må eg seia meg glad for at statsråden no strekar under at ho kjem til å vera open for endringar i forhold til dei forskriftene som no er ute på høyring. Ho har i den førre runden vist at ho er open; ho endra forslaget til regelverk og gav fritak for søknader for barn under 18 år. Og i debatten her har fleire, bl.a. Arbeidarpartiet og Senterpartiet, peika på spørsmålet om openheit på andre punkt. Eg ser fram til at ho vurderer ytterlegare endringar nøye.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-27:
Presidenten fratok meg nå muligheten til å si at vi kanskje var flere gjøker på den banen i så fall. Jeg har først lyst til å si at jeg faktisk ikke sa at det kan dokumenteres bedre service. Men jeg mener at veldig mange gir signaler om at det er en forbedring i utlendingsforvaltningen. Det er fokusert sterkt på det når det gjelder service. Muligheten for å nå frem til UDI pr. telefon og komme i kontakt med saksbehandlere er betydelig forbedret i forhold til hva det var i 2001, da det var et av de store kritiske punktene. Når det gjelder saksbehandlingstiden, er det en forbedring i alle andre saker enn på asylområdet. Der er det en enorm sprik mellom land når det gjelder hvilke typer saker som kommer. Det har noe å gjøre med at det av og til tar lang tid å dokumentere bakgrunn, som f.eks. da vi fikk 600 mongoler og ikke hadde tolker tilgjengelig. Det tar det automatisk betydelig lengre tid å få gjort noe med. Men innenfor samtlige andre saksfelt er det fra 2001 altså betydelig nedgang i saksbehandlingstiden. Et eksempel er familiegjenforeningssaker, som på det tidspunktet var oppe i 15 måneders saksbehandlingstid, og som nå er på mellom fem og seks måneder. Så i forhold til endringer i lovverket: Det jeg sa i et intervju med TV 2 lørdag kveld, er at i forhold til reisevirksomhet og det vi hører rapportert om, at folk reiser hjem på ferie når de er asylsøkere, eller at de hurtig etter at de har fått opphold som har en beskyttelsesstatus, reiser frem og tilbake, er det åpenbart, virker det som, at det er behov for en innstramming av den praksisen som har vært. Det kommer vi til å forskriftsregulere innenfor det systemet som vi har i dag. Men så har jeg lyst til å minne om at det systemet vi har i dag, som er vedtatt i dette stortinget, gjør at enhver innskjerping på områder som spesielt går på lov- og forskriftsverket – og det er den eneste måten man kan gjøre det på, er i forhold til praksisbehandling – tar altså minst ni måneder å gjennomføre.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-27:
Når jeg definerer dette som et saksbehandlingsgebyr, er det for å vise at dette er noe annet enn en avgift eller en skatt. Så er det slik at jeg er uenig med UDI, og jeg er uenig i de kravene og de eksemplene som tidligere er vist departementet, knyttet til at det faktisk er et problem at man får mangelfulle og ikke gode nok søknader. Blant annet har det hyppig vært søkt om statsborgerskap lenge før man har vært lenge nok i dette landet til å kunne søke om det. Men en slik søknad skal altså formelt behandles når den kommer, og det skal gis svar. Det krever en viss grad av rutiner. Det UDI har lagt frem for meg tidligere, er at det har vært et problem at det har kommet ufullstendige søknader, som veldig enkelt med bedre veiledning selvfølgelig kunne ha vært avgjort på et tidligere tidspunkt. Men det krever mer. Terskelen for å søke er lav når det ikke finnes en økonomisk side og en økonomisk innbetaling knyttet til denne type søknader. Dette gjør at man vil oppsøke denne veiledningen på en bedre måte enn det man gjør i dag. Så la meg kort få svare på det jeg ikke fikk svart på i den forrige replikken, nemlig: Hvilke konvensjoner binder vår flyktningbehandling? FNs flyktningkonvensjon binder den, Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen binder den måten vi behandler disse sakene på, og Konvensjonen om barns rettigheter, som vi holder på å implementere, kommer til å binde deler av dette. Det er ikke slik at når vi har gitt vår tilslutning til det, er det enkelt å hoppe ut av det igjen. Når vi har underskrevet internasjonale konvensjoner, er det i Norge i større grad overlatt til rettsvesenet å definere om et nytt lovverk er i tråd med eller ikke i tråd med disse konvensjonene, disse internasjonale forpliktelsene. I disse sakene kunne vi sagt vi hadde suverenitet, men det vi da kunne ha opplevd, var at sakene kunne ha blitt overprøvd i Høyesterett.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-27:
Jeg tror representanten Magnhild Meltveit Kleppa koblet svarene på to forskjellige spørsmål. Jeg har ikke noen gang begrunnet de store restansene i UDI med gebyrene, nettopp fordi gebyrinntektene ikke går direkte til utlendingsbehandlingen, men går inn i saken. Derimot var det spørsmål om vi hadde fått bedre service, og om vi hadde klart å arbeide bedre. Jeg tror at i den grad det vil påvirke restansene, vil det påvirke på den måten at man frigjør tid fra saker som ikke skulle vært behandlet, altså at man må behandle søknader som det ikke er grunnlag for i det hele tatt, f.eks. en søknad om statsborgerskap etter bare tre års opphold i Norge, hvor det uansett må fattes beslutninger, og hvor informasjon må gis tilbake. På den måten øker dette restansene indirekte ved at man må ha lengre saksbehandlingstid, fordi man kan få vekk noen oppgaver som man kunne sluppet å ha. Så til spørsmålet om utlendingsloven. Det spørsmålet har vi bedt Utlendingslovutvalget om å se nærmere på siden de som behandler sakene i denne typen enkeltsaker etter utlendingsloven, ikke har gitt medhold til den som har søkt. Når det gjelder spørsmålet om å regulere dette, slik at man i denne typen tilfeller unntas fra å måtte betale gebyr, skal jeg se på om det er en mulighet, og om det er praktisk mulig å avgrense i forhold til det, når vi går igjennom regelverket.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-27:
Jeg ser ingen grunn til at den som har fått beskyttelse i Norge på grunnlag av situasjonen i Iran, Irak eller Midtøsten, skal ha forbud mot å reise til Sverige. Det kan derfor ikke gjelde alle land. Men vi ser på i hvilken grad vi kan stramme inn på definisjonene og praksisen, for loven er klar. Man skal ha et beskyttelsesbehov, og man motbeviser at man har et beskyttelsesbehov hvis man reiser tilbake til hjemlandet sitt i nær tid etter at man har fått oppholdstillatelse i Norge basert på et behov for beskyttelse. Vi kommer til å skrive forskrifter. Jeg vil ikke konkludere hvor langt vi kan gå, for vi må gjøre det jusarbeidet som skal til for å få gjort den jobben, slik at vi får et skikkelig og ordentlig regelverk. Det vil også være et tidsperspektiv i forhold til disse sakene, et tidsperspektiv som selvfølgelig dreier seg om at hvis situasjonen har endret seg og det har gått en tid, er det heller ikke slik at det å reise hjem ikke burde være tillatt, for det vil være veldig kontraproduktivt hvis man kom i en situasjon hvor folk begynner å tenke på om de skal reise hjem til hjemlandet sitt. Så vi må sørge for at vi har gjort alle vurderingene av helheten i utlendingspolitikken før vi fastsetter hvordan et slikt regelverk skal være. Så til spørsmålet om konvensjoner er overordnet eller underordnet norsk lov. Det som er viktig, er at i enkeltsaker vil alltid disse internasjonale konvensjonene og vår behandling bli vurdert. I forhold til lover må det eksplisitt gjøres unntak fra de og de delene av konvensjonene som er vedtatt. Alle konvensjoner er vedtatt i denne sal. På den måten har man lagt til grunn noen prinsipper. Så får vi alltid en diskusjon om hvordan disse prinsippene skal tolkes, og hvor langt de skal trekkes. Men det er faktisk slik at jo flere internasjonale konvensjoner vi slutter oss til, jo mer makt gir vi til dem som forvalter lovverket i Norge, og noe mindre makt til lovgiverne i vårt samfunn.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-27:
Heldigvis er det ikke slik at det er Heikki Holmås vi skal overbevise for å få et flertall i Stortinget. Det er et bredt flertall i Stortinget som mener at det grunnlaget vi har lagt frem for Stortinget, er godt nok. Det er et bredt flertall i andre land som har ment at dette var riktig, i og med at våre naboland har innført det samme. Så får jeg heller leve med at jeg ikke har overbevist Heikki Holmås i denne saken. Jeg har bare lyst til å kommentere noe som ble sagt i innlegget fra Per Sandberg, om å si nei til debatt. Jeg har sagt nei til å delta i debatter om mulla Krekar-saken, fordi vi ikke har fattet en endelig beslutning. Jeg synes det er helt urimelig å skulle sitte og diskutere en sak hvor jeg kanskje skal være med på å fatte en endelig forvaltningsbeslutning, med andre politikere, før vi faktisk er ferdig med å konkludere i en slik sak. Jeg synes det ville være meget uriktig hvis en statsråd gikk inn i en åpen politisk debatt i en slik sak. Det vi har gjort, er å informere om grunnlaget for forhåndsvarsel i denne saken. Og for å si det én gang til: Jeg har sagt nei til å møte Per Sandberg til debatt, og det var for å debattere integreringspolitikken i lys av et drap i det somaliske miljøet. Det var for meg et verdistandpunkt. Jeg synes ikke det var grunnlag for en innvandringspolitisk debatt knyttet til det. De siste ukers hendelser blant nordmenn burde tilsi at det heller ikke var riktig timing av den TV-stasjonen som spurte om det.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2003-12-08:
Miljøkonferansen i Johannesburg i fjor stadfesta at miljøutfordringane er globale, og at dei rike landa har eit særskilt ansvar for å medverka til å få best mogleg miljø globalt. Vi er medansvarlege for dei menneskeskapte klimaendringane, og vi må difor leggja opp til ei miljøriktig utvikling av samfunnet. Den 25. november i år slutta Stortinget seg samrøystes til følgjande formulering: «Hver generasjon har en forpliktelse til å overlate jorden til den neste i minst like god forfatning som man selv fikk den fra den forrige.» At eit samla storting står bak denne forpliktinga, gir grunnlag for glede og von. Det er meir enn nokon gong tidlegare viktig at vi tek forvaltaransvaret innover oss. Eg er glad for at det konstruktive budsjettsamarbeidet mellom regjeringspartia og Arbeidarpartiet kan medverka til å realisera Samarbeidsregjeringa sin vilje til å føra ein offensiv miljø- og ressurspolitikk. I eit stramt budsjett for 2004, som m.a. har til føremål å få ned arbeidsløysa, har vi funne rom for viktige miljøsatsingar. Vi aukar løyvinga til opprydding i forureina sediment med PCB-innhald i hamner og fjordområde. Løyvingane til kampen mot gyro blir auka i 2004, og arbeidet med å ta vare på biologisk mangfald blir styrkt. Å ta vare på kulturminne og kulturstader er viktig både for oss sjølve og for dei som kjem etter oss. Kulturminnefondet blir auka frå 6,5 mill. til 13 mill. kr, og vernet av stavkyrkjene og nasjonale kulturminne som er i privat eige, blir styrkt. Løyvingane til verdsarvområda Bergstaden Røros og Bryggen i Bergen blir også auka. Vi legg til grunn at stiftinga for Lyngheisenteret i Nordhordland vil ha ei god hand om den vidare utviklinga av senteret. Ein samla komite stiller seg bak at arbeidet med istandsetjinga av Norsk vassdrags- og industristadmuseum i Tyssedal blir sluttført i 2004. Gjennom spleiselag mellom Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet kan investeringane til dette museet bli fullfinansiert. Eg vil nytta høvet til å understreka det verdfulle arbeidet som er utført lokalt, slik at ein her kan formidla kunnskap til komande generasjonar om ein viktig del av grunnlaget for velferda i dette landet, nemleg utnyttinga av vassressursane våre til energiproduksjon. Budsjettet for 2004 legg grunnlag for ei målmedviten satsing på berekraftig utvikling, og det gir tilskunding til den einskilde til å ta forvaltaransvaret på alvor.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-08:
Helt på slutten av debatten er det greit å oppsummere litt. Det er jo interessant å få vite at man har fått en del avklaringer i denne debatten, bl.a. når det gjelder Arbeiderpartiets syn på olje- og gassaktivitet i nordområdene. La meg sitere fra det svaret jeg fikk fra representanten Klungland på en replikk jeg hadde tidligere i dag. Der sa han: «Det kan være mye som blir sagt på forskjellige steder som likevel ikke er den politikken en står for. Det går jeg ut fra at representanten Korsberg selvfølgelig er klar over.» Jeg er helt klar over det nå. Det er jo tydelig at Arbeiderpartiets meninger svinger ut fra hvor partiets representanter debatterer, og det er flott at de står åpent og ærlig fram i denne salen og innrømmer det. Når det gjelder Barentshavet og Lofoten, sa representanten Klungland til den samme replikken: «Det innebærer at svaret fra Arbeiderpartiet er ja, vi må åpne i nordområdene, men vi vil se konsekvensene før vi tar stilling til det, og før vi behandler det her i Stortinget.» Altså: Først sier man ja, og så skal man se konsekvensene av det ja-et man har sagt. Jeg klarer egentlig ikke helt å skjønne hva Arbeiderpartiet mener i den saken. Jeg siterte tidligere i dag tidligere energiminister Olav Akselsen, som i sin tid stoppet Nordland VI i Lofoten, samtidig som han i Bergens Tidende den 29. november i år uttalte at han var bekymret for oljeindustrien og tap av arbeidsplassene. Der sa han bl.a.: «Stortingsrepresentanten for Arbeidarpartiet fryktar det kan bli enda verre, om Steensnæs ikkje mannar seg opp og opnar for boring vest for det såkalla Nordland VI-feltet vest for Lofoten» – altså det samme feltet som han selv har vært med på å stenge. Og så siterte jeg hva han sa under Intsok-konferansen, og hva Arbeiderpartiets Sylvia Brustad sa under OLF-konferansen, og da henger det egentlig ikke på greip, det Arbeiderpartiet holder på med både her i denne salen og i andre sammenhenger. Jeg er imidlertid glad for at Rolf Terje Klungland innrømmer det. Og så har Arbeiderpartiet en tradisjon for å overkjøre sine egne lokalpolitikere, og jeg må få lov å sitere hva hele den politiske ledelsen i Nord-Norge sier – altså fylkespolitikere og fylkesledere. Dette er hentet fra Nordlys fredag den 5. desember i år: «Helt konkret forventer vi at regjeringen tar beslutningen om gjenopptakelse av aktiviteter i eksisterende lisenser i Nordland VI og Barentshavet i inneværende år, slik at vår landsdel og vår befolkning kan møte de neste årene med forutsigbarhet og optimisme.» Det er jeg helt enig i, og jeg synes Arbeiderpartiet burde lytte mer til sine folk i nordområdene.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-08:
Det er riktig at jeg har hatt ordet to ganger, jeg har hatt ett femminuttersinnlegg og ett treminuttersinnlegg. Jeg har bare behov for å klargjøre litt. Det jeg startet mitt innlegg med i stad, var å sitere det representanten Klungland kom med fra talerstolen i sin svarreplikk. Det er det som er så interessant med Arbeiderpartiet, man vet aldri hva som kommer, før en representant har vært oppe på talerstolen og sagt det som skal sies, spesielt når det gjelder olje- og gassutvinning i nordområdene. Det har vi mange eksempler på. Jeg har ikke så mye taletid at jeg kan referere alle de eksemplene som jeg har på det området. Før øvrig skal jeg bare avslutte med å si at vi kommer til å stemme for forslag nr. 42, fra SV. Etter å ha lest det forslaget har vi funnet ut at vi godt kan stemme imot det, men vi kan også stemme for det. For øvrig vil jeg ønske god jul og godt nyttår!
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-12-08:
I de ulike budsjettdebattene har mye blitt sagt om budsjettforliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Ja, noen har sågar vært gladere enn andre. Når energi- og miljøkomiteen i dag debatterer sitt viktige felt, vil jeg for min del uttrykke tilfredshet over den budsjettavtalen som foreligger. Jeg synes Høyres Leif Frode Onarheim i sitt innlegg på en glimrende måte klarte å løfte blikket og se framover, idet han framholdt Norge som en energipolitisk stormakt med store muligheter for å bli ledende i Vest-Europa, og med gode forutsetninger for å utvikle landets olje- og gassressurser på en langsiktig og miljømessig forsvarlig måte, og sist, men ikke minst, mulighetene til etter hvert å ta en større del av gassressursene i bruk i Norge. Representanten Klungland sa det også treffende, at vi nå står foran en ny epoke – gassens hundreår. Det gjelder å ta gassen i bruk, nyttiggjøre seg den som oppvarmings- og energikilde og bruke den til industriell utvikling. En gassrørledning til bl.a. Sørlandet vil kunne gi oss et nasjonalt løft for teknologi og industri. Grenland, som er mitt område, er Norges største industrielle klynge, med gode muligheter for fortsatt lønnsom ekspansjon hvis mulighetene blir lagt til rette for det. Arbeiderpartiet ynder å feilinformere når det gjelder Regjeringens vilje til å se på gassrørledning som infrastrukturtiltak. Det er ikke uenighet om at staten har et ansvar for infrastrukturen ved ilandføring av gass til Norge. Det ble understreket og forsterket i vedtak i forbindelse med gassmeldingen som dette stortinget behandlet tidligere. Jeg er imidlertid fortsatt noe forundret over at Arbeiderpartiet med sin regjeringserfaring ikke har forståelse for at en sak med store økonomiske konsekvenser både må vurderes og konsekvensutredes før vedtak fattes. Men uansett: Jeg ser fram til mer bruk av innenlands gass, og jeg ser fram til behandlingen av denne saken, som skal legges fram senest våren 2004. Jeg innledet med å uttrykke en generell tilfredshet over budsjettet for 2004. Avslutningsvis vil jeg særlig framheve at forskningen på miljøvennlig gasskraftteknologi må videreføres og styrkes. Det er særdeles viktig for en framtidig industriell og miljømessig utvikling. Dernest vil jeg framheve prosjektet Grønn Hydrogen, som blir tilført 5 mill. kr. Hydrogen kan bli en framtidig spennende og miljøvennlig energibærer, og det er viktig og riktig å satse på slike prosjekter.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-12-08:
Det var representanten Korsberg som fikk meg til å ta ordet, og det er jeg egentlig glad for. Hvis det er slik at noen overhodet kan misforstå det jeg sa tidligere i dag, dit hen at Arbeiderpartiets representanter sier noe én plass og noe annet en annen plass, så medfører det ikke riktighet at jeg har ment det. Det som er utfordringen, og spesielt for Fremskrittspartiet, er å skjønne sammenhengen i politikken. Representanten Korsberg kritiserte meg også for at vi sa ja til åpning i nordområdene, men at vi ville vente med å ta stilling til hvor og når til vi så konsekvensutredningen. Jeg forstår godt at Fremskrittspartiet ikke skjønner at det er forskjell på å bore i torskerognen og å bore langt til havs, men jeg håper at det finnes respekt også i Fremskrittspartiet for at det faktisk er folk som mener dette. Derfor er jeg glad for at jeg fikk ordet igjen. Fremskrittspartiet skjønner jo heller ikke sammenhengen når de er imot subsidiering av all energiproduksjon i forhold til annen energiproduksjon, og så går inn for at det er helt greit bare det er skattebetalerne og staten som gjør det i forhold til CO2-håndtering. Men CO2-håndtering er egentlig ikke noe problem for Fremskrittspartiet, for de sier det er et særnorsk problem, som vi bare forsker på i Norge. Da skjønner vi at Fremskrittspartiet nok kan ha problemer med å skjønne sammenhengen i den politikken som Arbeiderpartiet og dets representanter selvfølgelig står bak.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-12-08:
Det blir i meldingen om tariffer for overføring av strøm som vi behandler i dag, lagt vekt på at hovedprinsippene som systemet har, blir videreført. Det er imidlertid noen endringer som kanskje kan virke små, men som kan ha betydning for oppfattelsen av systemet blant brukerne. Vi har vært gjennom et år der strømprisene har vært altfor høye for mange kunder. Det innebærer at folk har spart strøm, at bedrifter har redusert sitt elektrisitetsforbruk, og at nettet igjen har hatt mindre «trafikk». Vi som politikere oppfordrer folk til å spare på verdens reneste energi, fordi vi har for lite av den. Vi oppfordrer folk til å investere i andre energiformer enn elektrisitet, installere varmepumper og ellers drive enøkarbeid, og det er vel og bra. Arbeiderpartiet mener dette arbeidet er viktig, men når så utjevningen for tariffer i dag fungerer på en slik måte at kundene året etter de har spart strøm, får en høyere nettleie, virker dette provoserende og som en straff for spart strøm for mange. Jeg er derfor glad for at en enstemmig komite tar dette på alvor. Vi er selvfølgelig klar over at nettselskapene kan jevne ut kostnadene, eller sine manglende inntekter, over flere år. Men vi mener altså at dette må gjennomføres på en måte som fungerer bedre enn i dag. Etter det som har skjedd på strømmarkedet de siste år, er tilliten til både markedsaktører og politiske myndigheter tynnslitt. Arbeiderpartiet mener det er på høy tid å ta alvoret innover seg. Vi vil forankre et robust og sikkert system, også inn i framtiden. Så litt om fastledd, variabelt ledd, innmatings- og utmatingstariffer og selvfølgelig k-faktor og det residuale ledd i nettariffen. Det er kompliserte greier. Det er lettere å forstå enn det er å forklare. Derfor tror jeg at jeg bare skal si litt om forslaget om at det blir satt en lavere fastleie i forhold til det variable ledd. Å senke det variable ledd kan i utgangspunktet virke betimelig. Det vil føre til at de som bruker lite strøm, eller de som sparer mye strøm, får lavere kostnader. Dette kan igjen medføre at det blir mer interessant å bytte energikilde, f.eks. gå over til bioenergi, over til gass, olje eller kull. Det vil i alle fall være et bidrag til en dreining av vårt elektrisitetsforbruk. Jeg mener det vil ramme usosialt i forhold til dem som ikke har så mye å spare: småbarnsfamilier, industri og kunder som ikke har et alternativ til elektrisitet. Samtidig vil det føre til større svingninger når strømforbruket går ned. I år ville konsekvensen av et lavere fastledd i fjor ført til at kundene ville ha fått en enda høyere nettleie i år. Flertallet i komiteen mener at dagens ordning vil medføre et mer sikkert og robust system inn i framtiden. Til slutt: Jeg er glad for den brede politiske enigheten det er i forhold til tariffering av nettet vårt. Arbeiderpartiet tror en slik enighet også vil komme i forhold til vårt forslag om toveiskommunikasjon i framtiden. Vi gleder oss og ser fram til den dagen.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-12-08:
NVE har i dag vært ute og kritisert enkelte nettselskaper på grunn av det som skjedde under stormen for noen dager siden, at strømmen ikke har kommet tilbake til hus og kunder innen akseptabel tid. Jeg forutsetter at statsråden kommer til å følge opp NVEs kritikk og dermed se til at vi i framtiden kan unngå slike lange perioder der folk er uten strøm. Jeg har lyst til å knytte en kommentar til det statsråden sa om å endre nettleien hurtig. Statsråden sa vitterlig at han hadde tillit til at nettselskapene ordner opp i dette. Det er vel akkurat derfor komiteen har bemerket det i innstillingen, at det har de ikke gjort nå i år. Jeg håper statsråden kan svare litt på det.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-12-08:
Det var ikkje mitt ønske å forlengja denne debatten, men sidan mitt namn har blitt trekt inn, synest eg det er naturleg å seia eit par ord. Først til det siste innlegget. Eg synest det fell på si eiga urimelegheit eller på mangel på innhald når Korsberg seier at ein aldri veit kva som kjem frå Arbeidarpartiet når det gjeld olje- og energipolitikken. Eg vil hevda at me har vore svært konsistente i dei 30 åra som me har drive på med denne aktiviteten i Noreg. Eg vil òg seia at når me har lukkast på dette området, er det fordi me har lukkast i å vurdera ulike interessemotsetnader opp mot kvarandre. Ein av grunnane til at me i Noreg har den høgaste miljøstandarden f.eks. på dette området, er at ein allereie frå dag 1 sette knallharde krav til kva ein skulle tillata på dette området. Det har òg alltid vore ein føresetnad at når ein skal ha oljeaktivitet i Noreg, skal det vera i sameksistens med f.eks. interessene til fiskeria, og det vil sjølvsagt òg vera retningsgjevande vidare. Så blei det frå Korsberg si side gjort eit stort poeng av at ein i Arbeidarpartiet har vore med og spurt om meir informasjon på dette området, og at ein tek seg tid til å venta på at den informasjonen kjem til Stortinget, før ein tek ei endeleg avgjerd om kva for område ein vil vera med og opna. Det som er heilt klart, er at Arbeidarpartiet ønskjer å få fram nye leiteområde. Me har ein svært alvorleg situasjon for norsk offshoreleverandørindustri, for norsk oljemiljø, og me ønskjer at me skal ha ein offensiv politikk på dette området. Eg har inga tru på at den måten som Framstegspartiet turar fram på, er den måten som best kan sikra denne bransjen ei framtid i Noreg. Eg synest det er viktig at me òg no i den prosessen som er framover, tek oss tid til å kjøra dei prosessane som eit fleirtal i denne salen er blitt einige om, og ein har altså blitt einig om at først skal me ha ei konsekvensutgreiing, og så skal me ha ein debatt i denne salen. Så er det sjølvsagt slik at parallelt med dette jobbar Regjeringa med konsesjonsspørsmål. Og tradisjonen i Noreg har vore at det er Regjeringa som driv konsesjonspolitikken, ut frå dei vilkåra som tidlegare er gjevne frå Stortinget. Det som har vore litt av kritikken frå Arbeidarpartiet på dette området, er at ein har brukt for lang tid. Me har tidlegare sagt at dette spørsmålet ønskjer me å ha avklart i løpet av hausten 2003, slik at det kunne bli ein del av premissane for 18. konsesjonsrunde. Derfor vil eg påstå at det Korsberg prøver å gjera her, er først og fremst å gje eit feilaktig inntrykk av kva som er Arbeidarpartiet sin politikk, og så prøver han òg å laga ein konflikt som ikkje er der. Arbeidarpartiet ønskjer å satsa på oljebransjen, men det skal skje på fiskeria sine premissar og med omsyn til miljøet. Det har me alltid stått for, og det står me for i denne samanhengen også.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-12-08:
Fremskrittspartiet har over lengre tid tatt til orde for å få til en gjennomgang av netttariffene i Stortinget. Allerede under behandlingen av energimeldingen våren 2000 foreslo vi dette, men vi fikk dessverre ikke flertall. Først to år senere, under behandlingen av Statnetts organisering, gikk en samlet opposisjon sammen og bad Regjeringen fremme en egen sak om dette temaet. Regjeringen gjorde først et mislykket forsøk i budsjettet i fjor, men opposisjonen forlangte et bedre beslutningsgrunnlag og sendte saken tilbake. Men nå er iallfall saken til behandling. Det er viktig at man hele tiden fokuserer på situasjonen for landets strømkunder, og det er spesielt viktig å holde et våkent øye med nettselskapenes virksomhet, all den tid disse er i en monopolsituasjon. Nettselskapenes inntektsrammer skal godkjennes av NVE etter visse kriterier. Noen nettselskaper mener at disse kriteriene er veldig strenge, mens andre er av en annen oppfatning. Det er derfor viktig at man gjennomgår NVEs regelverk på dette området, for å gjøre det mer treffsikkert, utjevne kostnadene på en bedre måte og samtidig stille strengere krav til effektivitet og kostnadskontroll. Jeg er tilfreds med at Stortinget ber om en slik gjennomgang. Men jeg synes det er underlig at ikke Fremskrittspartiets formuleringer om kostnadskontroll og effektivitet er med i flertallsforslaget. Men det skal selvfølgelig være hyggelig å minne om dette neste gang debatten om nettariffene dukker opp i media. Det er imidlertid bra at en enstemmig komite påpeker at kostnadsfordelingen må bli bedre, slik at de årlige tariffutslagene for kundene blir redusert. Det gir helt klare negative incentiver at kundene opplever å bli straffet med høyere nettleie når de har fulgt oppfordringen om å spare strøm. Jeg håper derfor departementet og NVE finner fram til løsninger som gir langt bedre treffsikkerhet. Så til toveiskommunikasjon. Fremskrittspartiet ser åpenbare fordeler med å ta i bruk toveiskommunikasjon. For det første kan kundene handle strøm på de tider av døgnet da strømmen er billigst, og i tillegg kan dette gi klare fordeler med effektutjevning i nettet. Det må etter vår mening være et frivillig tilbud til strømkundene om de vil benytte toveiskommunikasjon eller ikke. Og kostnadene med toveiskommunikasjon i nettet må fordeles mellom nettselskapene og strømkundene, altså de som har de reelle fordelene med dette. Men det er i tillegg viktig å ha fokus på sikkerhet og stille strenge krav til brannsikkerhet ved såkalt fjernstyring av elektriske apparater. Jeg viser i den forbindelse til pressemelding fra Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap i forrige uke, som også er gjengitt i en rekke av landets aviser. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-12-08:
Som kjent er det NVE som skal godkjenne nettselskapenes inntektsrammer ut fra visse kriterier. Noen nettselskaper opplever allerede i dag at disse reglene er svært så strenge, mens andre opplever reglene som absolutt til å leve med – for å si det forsiktig. Jeg vil derfor spørre statsråden om han er fornøyd med dagens regelverk med hensyn til NVEs godkjenning, eller om han kunne tenke seg å gjøre dette mer treffsikkert overfor nettselskapene, i og med at de opplever det så forskjellig. Så registrerte jeg at statsråden nå så det som klart uheldig at strømkundene opplever det som straff at nettleien økes når de nettopp har fulgt oppfordringene om å spare strøm. Hva vil statsråden konkret gjøre for å motvirke denne negative utviklingen?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-08:
Én ting er at folk fryser fordi de sparer på strømmen. Verre er det at folk kan fryse i hjel fordi strømmen blir borte. Når tusenvis av husstander på Østlandet er uten strøm, selv flere døgn etter at uværet er passert, kan vi være glad for at vi faktisk har ganske mildt vær ute. Det er ingen selvfølge nå rett før jul. Utkobling som følge av stiv til sterk kuling er uakseptabelt. Hvis statsråden har en annen oppfatning av været den siste tiden, ser jeg fram til at han redegjør for hvilken meteorologisk diagnose han vil stille for det været som har vært. Statsråden kan også gjerne utdype hvor ofte han mener at man skal regne med denne type værfenomener. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva slags grep planlegger han raskt å foreta seg for å stimulere nettselskapene til å sørge for nødvendige investeringer, nødvendig vedlikehold og beredskap som gjør at man ikke blir sittende uten strøm i flere døgn etter at man har hatt stiv til sterk kuling?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-12-08:
Når det gjelder det første spørsmålet, om nettet som er nede for svært mange kunder, og at det har tatt lang tid å rette det opp igjen, har jeg stor forståelse for den vanskelige situasjonen som det skaper. Samtidig er det viktig å karakterisere dette som en helt spesiell situasjon. Kvaliteten i det norske nettet er rimelig god, i hvert fall hvis vi sammenligner oss med mange land. Men det er klart at vi må se på grunnen til at det tar så lang tid. Jeg vil vise til at det var mer enn stiv til sterk kuling, som det ble sagt i et innlegg her. Dette var en helt ekstraordinær situasjon, med omfattende skadeomfang. Jeg har lagt merke til at både NVE og Forbrukerrådet har engasjert seg i saken. Det er jeg glad for. Jeg skal love å følge opp også overfor NVE i den sammenheng. La meg så si at jeg i innlegget mitt sa at jeg forstod kunder som blir frustrerte når nettleien stiger når kraftprisen er høy. Men jeg sa ikke at jeg stolte på at nettselskapene skulle ordne opp. Jeg sa: «Jeg forventer imidlertid at nettselskapene og eierne har et helhetsperspektiv», og at de har en mer forstandig innfasing av prisøkninger enn det de har vist i vinter.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-12-08:
Jeg forholder meg til det som nå er et ønske fra en samlet komite, nemlig å gjennomgå tariffsystemet for å få det mer treffsikkert. Det går det sikkert an å gjøre. Jeg synes det er bra at Stortinget ber om dette. Jeg skal gjerne komme tilbake til det. Det er en monopolsituasjon å bestyre nettet i dette landet. Det er antakelig til det beste for kunden, men å få det treffsikkert nok og også rettferdig i forhold til befolkningstetthet, distrikt, spredt bosetning, geografi og topografi er ikke enkelt. Jeg skal forelegge Stortinget de kriterier som nettets kostnader er basert på. Så håper jeg at det skal virke oppklarende. Kanskje går det også an å gjøre justeringer som kan forbedre treffsikkerheten. Når det gjelder å bli straffet på grunn av strømsparing, viser jeg til at noe av den fordelingsvirkningen som er lagt inn i energileddet, vil gi seg utslag som det kanskje er vanskelig å forklare, men Stortinget har i dag i hovedsak sluttet seg til det systemet som er etablert.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-12-08:
Jeg vil vise til at den værsituasjonen vi hadde, særlig i Hedmark, var helt unik. Heldigvis går det mange år mellom hver gang vi opplever maken. Vi har sett at de som arbeider med å få fram strømforsyningen, har gjort en tapper innsats. Natt og dag har de jobbet for å få dette på plass. Men vi har også sett hvor store og omfattende disse skadene er. Det går aldri an å gardere seg 100 pst. mot en slik situasjon. Men det viktige er at vi har en beredskap for de aller fleste værsituasjoner. Det er meningen at det norske sentralnettet, regionalnettet og distribusjonsnettet skal ha det i dag. Jeg vil gjerne bekrefte at vi kommer til å gå gjennom denne situasjonen for å se om de erfaringene vi har fått på bakgrunn av det som er hendt disse dagene, gir anledning til skjerpede krav overfor nettselskapene. Nettselskapene har et godkjent budsjett. Innenfor det budsjettet skal de både sørge for opprustning og vedlikehold av nettet og for at det er robust i alle normale værsituasjoner. Det innebærer også høst- og vinterstormer.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
På vegne av meg selv vil jeg fremsette et forslag om endringer i konkurranseloven som gjør at norske bedrifter ikke hindres i å bygge seg opp i det nordiske og europeiske markedet når det foreligger et velfungerende marked. Presidenten: Lovforslaget vil bli behandlet på reglementsmessig måte.
Bent Høie (Høyre), 2003-04-08:
Jeg er glad for at John I. Alvheim selv sa at han trakk ærlige politiske motiver i tvil, for det var det han gjorde i sitt innlegg da han sa at Regjeringen hadde fundamentalistiske motiver bak sitt forslag. Han understreket jo selv at passiv røyking er farlig. Da er det for meg et stort paradoks at Fremskrittspartiet, som kaller seg et frihetsparti, på samme måten som Høyre, ikke er i stand til å se at frihetsbegrepet har en grense, nemlig der friheten går ut over andre, eller berører andres frihet. Det burde vært en så åpenbar barnelærdom fra Fremskrittspartiets ungdomskurs at det burde ha sittet i ryggmargen. Når en da er overrasket over at Høyre vektlegger det helt åpenbare faktum, vil jeg si at det er mer overraskende at en her inntar dette særstandpunktet alene i Odelstinget, uten å klare å komme med noen bedre argumentasjon enn faktisk å produsere andres politiske motiver. Så til dette såkalte paradokset at de ansatte i denne næringen har røykerom, og at gjestene ikke får ha det. Jeg har selv vært ansatt i den næringen. Jeg må si at det store paradokset er jo at jeg i min jobb i dag har mulighet til å velge ikke å utsette meg for passiv røyking. Jeg kan selvfølgelig gå inn på røykerommet ved siden av stortingsrestauranten og utsette meg for passiv røyking, men jeg kan velge å la være. Det store paradokset er jo at Fremskrittspartiet mener at det er helt riktig at mine tidligere kolleger ikke skal ha det valget. Det sier kanskje noe om synet på de ansatte i denne næringen – som jeg synes ikke er verdig.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Jeg vil stille statsråden et spørsmål som dreier seg om røykeloven. Det at en statsråd fra Kristelig Folkeparti viser en formynder- og forbudsholdning i en sak som røykeloven, overrasker nok ingen, men at dette støttes av Høyre, er mildt sagt overraskende, særlig ut fra at enkelte stortingsrepresentanter fra dette partiet gikk høyt ut på banen og var mot forslaget om et totalforbud mot røyking på restauranter. Så hevdes det i proposisjonen at hensikten er å beskytte de ansatte mot sigarettrøyk. Men hvis det er grunnen, vil jeg stille statsråd Schou spørsmål om hva som er grunnen til at Høyre også stemmer mot å ha ubetjente røykerom. Her kan man lufte ut på forhånd, man kan iverksette ventilasjonssystem, sørge for gardiner, slik at røyk ikke siver ut av de ubetjente røykerommene. Det er heller ikke meningen at de ansatte skal gå inn i det tidsrommet det røykes der. Og da er spørsmålet mitt til statsråd Schou: Hvis hensikten er å beskytte de ansatte, vil da også Høyre kunne gå inn for ubetjente røykerom?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er jo underlig når man hører på det svaret som statsråden gir, at man ikke skal gå inn i et rom der det er ventilasjonsanlegg og der det ikke røykes når man skal gå inn for å rydde, men samtidig skal det åpnes for at det skal være røykerom for de ansatte. Hvordan henger dette sammen? Man ønsker å gi et signal om at kundene ikke får lov til å ta seg en røyk, men at de ansatte skal ha krav på et røykerom. Kan statsråden forklare hvordan disse to tingene henger sammen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Nå har undertegnede verken snakket om kupp, konspirasjonsteorier eller om at Stortinget er lurt, men vi har vist til den argumentasjon som er ført i pennen, der man snakker om det som går på arbeidsmiljø for de ansatte på den ene siden, samtidig som man snakker om at det også skal være tillatt med røykerom. Jeg skal ikke gå videre i forhold til det, for jeg synes ikke det har noen hensikt å diskutere det som går på røyking med helseministeren i det hele tatt, fordi han har kjørt seg fast i ett spor, og vi står nok rimelig langt fra hverandre. Men det som jeg vil spørre helseministeren om, er det som går på påstanden om at det ikke er mulig å få ventilasjonsanlegg til å fungere. I den forbindelse vil jeg bl.a. vise til en artikkel i Drammens Tidende av Jostein Skree, som er direktør i Tekniske Entreprenørers Landsforening – og jeg har tidligere også vist til SINTEF. Her står det bl.a.: «Det er trist å konstatere at myndighetene i sitt forslag om røykefrie serveringssteder nærmest underslår vesentlige fakta om riktig bruk av ventilasjon. Alle sentrale fagmiljøer vil selvsagt kunne fastslå at riktig ventilasjon beskytter mot passiv røyking og gir de ansatte bedre arbeidsmiljø.» Spørsmålet mitt til helseministeren går på hvilke fagmiljøer det er man i departementet har brukt, i og med at begge disse faginstansene, både SINTEF og TELFO, som er organisasjonen til ventilasjonsleverandørene, påpeker det motsatte av det som helseministeren og Regjeringen påstår i sin proposisjon. Kan helseministeren fortelle undertegnede og denne sal hvilken ekspertise på ventilasjon det er som underbygger Regjeringens påstand om at det ikke er mulig å få dette til?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Det spørsmålet som jeg stilte, er det tydelig at helseministeren ikke har fått med seg. Jeg stilte et konkret spørsmål til helseministeren som jeg forventer å få svar på, i og med at man påpeker skriftlig i en odelstingsproposisjon og sier fra Stortingets talerstol at det ikke er mulig å finne løsninger når det gjelder ventilasjonsanlegg som kan ta det som går på tobakksrøyk. Jeg spurte helseministeren om følgende: Hvilken ekspertise er det man kan vise til som underbygger de påstandene som ligger i proposisjonen, og som er frambrakt fra denne talerstolen, i og med at man hevder dette? Det må man kunne få vite, i og med at faginstansene – i alle fall i Norge – har påvist det motsatte. Når det så gjelder dette med at Fremskrittspartiet står stille: Ja, det er faktisk lov, og det er faktisk mulig i hvert fall å prøve å få til et eller annet. Vi ønsker ikke denne loven, for vi mener at det er å gå altfor langt. Men i tillegg sier vi at dersom flertallet likevel får den på plass, må det i hvert fall være mulig å få til ubetjente røykerom, der det er frivillig eventuelt å gå inn og rydde etterpå – etter at det er utluftet – slik det vil være på et personalrom. Men det har man ikke gått inn på. Men spørsmålet mitt til helseministeren er følgende: Hvilket fagmiljø er det man bygger på, som underbygger helseministerens og Regjeringens argumentasjon om at det ikke er mulig å fange opp det som går på forurensning av tobakksrøyk ved hjelp av ventilasjon? – Hvilket fagmiljø?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-04-08:
Det var jo en morsom avslutning fra representanten Høie. Det representanten Høie ikke tar hensyn til, er at nettopp det røykerommet som han viste til, der han kan gå inn og ta seg en røyk, etter sigende må bli forbudt, for det er en del av restauranten. Det problemet bl.a. Høie pådrar seg, er at det røykerommet må fjernes i henhold til den loven som ligger her, fordi det er en del av et serveringslokale. De ansatte må faktisk gå gjennom det når de skal rydde. Det må faktisk sies å være forbudt etter den nye loven. Det skal bli interessant å se om Stortinget nå vil pålegge seg selv andre regler enn det pålegger andre. Grunnen til at jeg tok ordet, var at representanten Knut Storberget stilte meg et par spørsmål. Det vi reagerer på, er muligheten til å ilegge tvangsmulkt. For det første mener vi at man etter dagens regelverk har de mulighetene som skal til. Man kan anmelde restauranter som bryter det forbudet som ligger i loven, og på den måten bruke de instansene som har mulighet til bl.a. å bøtelegge. Det proposisjonen legger opp til, er bl.a. at Sosial- og helsedirektoratet skal få mulighet til å ilegge tvangsmulkt, selv om man også åpner for en mulighet til å kunne påklage vedtaket til Markedsrådet. Den biten som vi har reagert på, er det prinsipielle i dette. Vi mener at vi allerede har et tilstrekkelig regelverk når det gjelder det som går på oppfølging av røykeforbudet. Når politiet, som det står i proposisjonen, ikke har fulgt opp disse sakene på en god nok måte, synes jeg faktisk at departementet kan gi sin instruks overfor politiet med hensyn til hvorvidt de skal følge opp de enkelte kriminalsakene, hvis man mener dette er et så stort problem som det virker som representanten Storberget mener. Når det gjelder sosialministeren, klarte hun å si at Fremskrittspartiet prøver å innbille det norske folk at røyking er sunt. Nei, hvis man har satt seg inn i saken, og hvis man har fulgt med i debatten, vet man at vi ikke gjør det. Jeg har faktisk sluttet å røyke fordi jeg vet at det er skadelig, og det er også derfor jeg ønsker at flest mulig skal slutte å røyke og færrest mulig skal begynne å røyke. Men for undertegnede går det også litt på det prinsipielle, enkeltmenneskets frihet – i hvert fall så lenge vi kan ha ventilasjonsanlegg og innretninger som gjør at inneluften blir av en slik karakter at det ikke er de skadevirkninger som det hevdes at det er. Da tror jeg at jeg har fanget opp de spørsmålene som var stilt. Avslutningsvis: Ja, jeg håper representanten Bjarne Håkon Hanssen får rett i at restauranter og barer ikke vil gå konkurs som følge av loven. Jeg frykter dessverre det motsatte og henviser også til informasjon fra Australia, der bl.a. en rekke bingohaller ble nedlagt eller gikk konkurs som følge av innført røykeforbud. Men jeg håper representanten Bjarne Håkon Hanssen får rett – dessverre noe bare historien vil vise. Når det gjelder at Fremskrittspartiets ungdomskurs burde vært holdt, om det med røyking, er det interessant at Unge Høyre faktisk ikke støtter loven.