trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Jeg fikk innledningsvis inntrykk av at interpellanten mente at det nærmest skulle være et skjellsord hvis jeg gjorde det samme som Helen Bjørnøy. Det kan jeg bare avkrefte en gang for alle. Jeg ser ikke det som problematisk, tvert imot. Jeg tror jeg kommer til å videreføre, på svært mange punkter, den gode politikken som Helen Bjørnøy stod for – bare så det også er sagt. Problemet her oppstår jo hvis man ikke har en basisperiode, med de problemer som en basisperiode medfører – det er ikke noen grunn til å skjule at det har problematiske sider. En god del av de innvendingene som interpellanten kommer med mot en basisperiode, er i og for seg riktige. Alternativet er jo en flytende mekanisme hvor realiteten er at det vil bli mye mer tilfeldig. Det vil nesten sikkert bli slik at de som klarer å mobilisere politisk støy og bråk, de som klarer å få interpellanter i Stortinget og andre til å ta opp saken sin for seg, vil få sine ting gjennom i et slikt system, mens de som ikke har alle disse hjelpemidlene, ikke vil få det til. Poenget med en basisperiode, enten man velger den ene eller den andre, er å få et objektivt, forutsigbart system. Alt næringslivet ber om i all kontakt jeg har med dem i alle sammenhenger, er: La oss få et system som er forutsigbart, som ikke skifter med skiftende regjeringer, som absolutt ikke skifter med skiftende støy i Stortinget – et system som vi kan planlegge våre langsiktige investeringer på basis av, som vi kan tilpasse oss til og gjøre fornuftige disposisjoner innenfor. Det er det man får med dette. Man vet hva systemet går ut på, og man får til den gradvise teknologiomstillingen som vi alle er ute etter å få til. Så vil jeg også kommentere Yara, som interpellanten tar opp. Jeg hadde tenkt å svare på det i forrige debatt, men det gir meg en god sjanse til å ta det nå. Dette er jo noe annet. Yara var jo utenfor kvotesystemet, men har selv bedt om å få komme inn. Det bør de ha stor honnør for. De kan sikkert muligens i det lange løp ha konkurransemessige fordeler av det også, men i utgangspunktet er det nærmest forbilledlig ideelt, at en bedrift som jo står for en stor del av de norske utslippene, 4 pst. av utslippene – det er ikke noe bagatellmessig, det er like mye, tror jeg, som utslippene fra et gasskraftverk, f.eks., vi snakker om store utslippsreduksjoner – ber om å få lov til å komme inn i kvotesystemet. Det Regjeringen da legger opp til, er at de kommer inn i kvotesystemet for lystgass, som er den viktigste utslippsfaktoren. Der vil de få 50 pst. kvotetildeling fra Regjeringens side, mens ammoniakk vil bli holdt utenfor, slik interpellanten ber om. Så vil vi over tid kunne se på om ammoniakk kan komme inn i kvotesystemet, på lik linje med en del andre industrier som foreløpig er holdt utenfor systemet. Her vil det selvsagt være viktig å ha et sideblikk til hva som skjer i EU på disse områdene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-07:
Det er vel ganske mange som begynner å få lyst til å komme hjem til helgen! La meg først si til Ivar Kristiansen: Jeg skal være enig i at formuleringen om at dette er det beste systemet i Norge og i verden noensinne, kanskje var litt 17. mai-preget. Vi får la framtiden bedømme hvor godt det norske systemet er. Så til interpellanten og flere andre som har vært innom ammoniakk: Jeg mener jeg uttrykte meg ganske klart på det punktet, men la meg gjenta at ammoniakk i denne omgang blir holdt utenfor kvotesystemet. Så de innvendinger som har kommet fra nettopp Porsgrunn, burde da til fulle være ivaretatt. Men la meg også bruke anledningen til å si at det er fantastisk flott at en sentral, ledende norsk bedrift kommer og ber om å bli inkludert i kvotesystemet. Det er nettopp den framtidsrettede holdningen vi ønsker å se i norsk næringsliv – ikke at man sitter og tviholder på alle problemer, men at man går offensivt ut og ser på hvordan man kan møte de nye utfordringene på dette området. Inkluderingen av lystgass bidrar – når man utvikler teknologi for å redusere utslippene – til en dramatisk nedgang i CO2-ekvivalenter. Når det gjelder Kårstø, som Kvassheim og andre har vært inne på, vil ikke eventuelle gratiskvoter som muligens kan benyttes på Kårstø, påvirke de norske utslippene, i og med at de går innenfor rammen av de utslippene som blir tildelt. Jeg har tidligere sagt, og jeg gjentar, at Regjeringen har gjort det klart at det vil bli utdelt gratiskvoter. Jeg vil anta at gratiskvotene vil kunne bli benyttet av Kårstø, men vi må komme tilbake med det detaljerte regelverket for kvotereserver, som er et såpass komplisert system at det ikke kan legges fram i en kort sluttreplikk her. Det vil bli framlagt i nær framtid, og det vil bli gratiskvoter. Men gratiskvotene vil ikke ha noen påvirkning på de samlede norske utslipp, slik jeg i en tidligere replikkveksling med interpellanten var inne på. La meg så til slutt si at det er ingen som i dag med sikkerhet kan vite hva slags internasjonalt kvotesystem man har i 2012/2013. Denne Regjeringen – og jeg er helt sikker på at det er med Stortingets samtykke – skal gå inn i en Kyoto II-prosess med det mål å få på plass et mer omfattende og strengere internasjonalt, globalt kvoteregime. Vi vet heller ikke sikkert hva som lykkes å få til i EU. Så i dag å gi noen sikre, automatiske garantier for hva som er situasjonen i 2012/2013, er selvsagt umulig. Men den bedrift i Norge som er så dum at den nå spekulerer i at det vil bli et mindre omfattende og mildere kvotesystem etter 2012, fortjener ingen nåde på det tidspunktet. All norsk industri må nå regne med at det etter 2012 vil bli et strengere system, et mer omfattende globalt system, og vi må se de enorme konkurransemessige fordelene det kan være for norsk industri å starte tilpasningen til et slikt system nå.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Det er for det første viktig å understreke at Regjeringa har hatt et ønske om å få et grønt sertifikat-marked med svenskene på plass. Det står i Soria Moria-erklæringen, og det har ligget i bunnen hele veien. Så forhandlet vi med svenskene, som kjent, men vi greide ikke å få til en akseptabel løsning. Vi fant ikke at det ble en forsvarlig byrdefordeling. Det ble for høye kostnader på norske forbrukere i forhold til svenske forbrukere, og vi fikk ikke den utviklingen på fornybarområdet i Norge som vi gjerne skulle sett. Nå går vi inn i disse forhandlingene med et ønske om å lykkes, men jeg kan sjølsagt ikke garantere at vi kommer til å lykkes. Utover at opposisjonen på Stortinget har holdt trykket på oss når det gjelder grønne sertifikater, er det noen objektive grunner til at det er klokt å gjøre dette. Det er for det første at vi ser en utvikling i EU som vil innebære at vi får et allment sertifikatmarked på sikt. Det andre er at vi ser svakheter med elstøtteordningen, f.eks. når prisnivået øker raskt, som det har gjort for vindkraft.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Så vidt vi forstår, er det tekniske forhold som har utviklet seg på Snøhvit, som har skapt den situasjonen som vi nå har. Det er en situasjon som alle er lei seg for er oppstått, ikke minst StatoilHydro. Vi har nå en tett dialog med StatoilHydro om dette, sjølsagt. De har informert departementet om hva som er skjedd. Vi skal ha samtaler med StatoilHydro i departementet i løpet av de nærmeste dagene, og jeg kommer sjøl til å delta i de møtene. Men dette er en situasjon som man ikke har hatt oversikt over før i den helt siste tida, så vidt jeg kan forstå.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Det er helt riktig som representanten sier, at det er mye fellesgods mellom Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, bl.a. det å bygge samfunnet nedenfra og det å ha et aktivt blikk på distriktene, og også bidra til at folk skal kunne leve i distriktene. Jeg tror våre partier har akkurat samme engasjement for småkraft. Regjeringa har også et stort engasjement for småkraft. Det har vært svakheter i skatteregimet på småkraftområdet. Vi har hatt en del forhold som har bidratt til at vi har skapt uheldige tilpasninger. Men nå er jeg sjølsagt meget klar over at forslaget som Stortinget har vedtatt, skaper reaksjoner, bl.a. i Småkraftforeningen og i Energibedriftenes landsforening. Man er nok ikke nødvendigvis enige om tallene med hensyn til hva dette betyr. Men det som er helt klart, er at vi nå skal gå grundig gjennom dette. Vi skal få fram næringsmessige konsekvenser, miljøpolitiske konsekvenser og skattemessige konsekvenser, og kommer tilbake til saken i revidert.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Som det framgår av Soria Moria-erklæringa, har Regjeringa hele veien hatt en ambisjon om å få til et grønt sertifikat-marked med Sverige. Så fikk vi det ikke til i de forhandlingene som ble gjennomført for det som nå begynner å nærme seg et par år siden, 1 1/2 år siden. Man kan jo ha ønsker og ambisjoner om å sette i gang nye forhandlinger, men man kan ikke sette i gang forhandlinger med noen hvis man ikke vet at de ønsker å forhandle. Faktum er at vi fikk en bekreftelse fra den svenske energiministeren på mandag denne uka, da Maud Olofsson og jeg traff hverandre i Brussel, om at Sverige var interessert i å gå inn i forhandlinger. Det gir oss muligheten til å sette i gang. Så håper jeg inderlig at vi skal finne en løsning denne gangen – jeg kan ikke garantere det – men vi går sjølsagt inn i forhandlingene både fra svensk og norsk side med det utgangspunkt at vi skal lykkes.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Jeg kan ikke gå god for de tallene som representanten Andersen viser til her, men jeg er sjølsagt klar over at forslagene som ligger inne i budsjettet, har vakt reaksjoner i Småkraftforeningen, i EBL og i noen grad også i vanlige kommuner. Vi har gjort endringer i skattesystemet fordi det var noen opplagte svakheter der. Så er det også enighet om at vi skal ha en fullstendig gjennomgang av rammebetingelsene for småkraft, fordi vi er opptatt av småkraft. Regjeringen vil derfor sette i gang et arbeid der en ikke bare skal se på de skattemessige sidene ved småkraft, men også på de næringsmessige og miljømessige sidene. Så skal vi komme tilbake til det på en grundig og skikkelig måte i revidert nasjonalbudsjett.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Jeg er i hvert fall glad for at jeg har greid å bruke mine 10 minutter til å gjøre interpellanten noe roligere enn tidligere. Det er bra. Jeg opplever at det i bunnen her foreligger et felles mål om å bidra til å utvikle norsk teknologi på dette området, noe som vil kunne være viktig i Norge, men som, ikke minst, også vil kunne være viktig internasjonalt. Det skulle bare mangle at ikke vi, med vår erfaring og vår kompetanse innenfor disse feltene, skulle kunne bidra til kloke, miljømessige valg internasjonalt, men også eventuelt bygge opp industrivirksomhet rundt dette hjemme. Når det gjelder opplegget for Kårstø i første omgang – la meg ta for meg det – legger vi til grunn, ut fra de kriteriene for prekvalifisering som nå er framlagt, at vi skal følge samme tempoplan som tidligere. Det innebærer at vi skal få et grunnlag for investeringsbeslutning fra Gassnova før 1. september 2009, og at det skal fattes investeringsbeslutning høsten 2009. Når det gjelder oppstart, legger vi til grunn de samme tidsrammene som vi tidligere har hatt, og som vi har omtalt i bl.a. det budsjettdokumentet som har blitt behandlet her i salen tidligere i dag, nemlig at anlegget på Kårstø vil ha oppstart tidligst i 2011/2012. Når det gjelder prosessen framover, vil vi gi de ulike aktørene som nå melder seg, relativt kort tid til å melde seg. I den prosessen vil de da legge fram hvilken teknologi de ser for seg å bruke, og hvilke tidsrammer de er i stand til å operere innenfor. Så skal det gjøres utvelgelse etter det. Jeg tør sjølsagt ikke framskrive hvordan den videre prosessen vil være. Det vi har lagt til rette for nå, er å få flere aktører med. Det vil bli større konkurranse. Vi vil åpne for at de umodne teknologiene også kan være med i vurderingene senere. Når det gjelder Mongstad – jeg beklager at jeg ikke har full oversikt over hva som står i Teknisk Ukeblad – er utgangspunktet vårt at Aker Kværner skal få gode muligheter til å være med i utviklingsarbeidet også der. Hvis det er andre som er i stand til å bidra, vil det også være åpning for det. Denne prosessen vil gå på ordinært vis, og vi ser fram til også å ha med gode norske kandidater inn i den prosessen.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Representanten Solvik-Olsen kan sove rimelig godt til natta. Han kan ikke sove riktig så godt som han gjerne sjøl hadde sett at han kunne, for jeg gir ingen andre signaler enn at den tempoplanen som er definert, skal holdes. Så blir det, når vi får meldingene fra Aker Kværner, eventuelt andre, spennende å se om de greier å holde den, om de er i stand til å spille etter de reglene som er definert. Det får vi komme tilbake til når vi ser dette. Det spørs jo også om andre – enten de heter Mitsubishi, Fluor eller hva de heter – er i stand til å levere. Det vet vi heller ikke før vi får papirene. Jeg må bare si at det er en ydmyk olje- og energiminister som håndterer disse spørsmålene. Det er et ambisiøst arbeid Regjeringa har lagt opp til. Det er krevende tidsløp. Det er omfattende teknologiutvikling som skal gjøres mens vi går. Derfor er det klokt å møte dette med ydmykhet. Jeg syns at representanten Kristiansen også har med seg et viktig tankekors når han ser hen til Snøhvit. Dette er krevende, og det må vi ganske enkelt forstå. Samtidig er det meget viktig. CO2-fangst og -lagring er et av de store grepene som kan tas for å få CO2-utslippene ned. Det internasjonale energibyrået snakker om så mye som et sted mellom 20 og 28 pst. av de totale utslippene. For å si det slik: Vi bare må lykkes med dette, og jeg er av den klare overbevisning at dette er et av de tiltakene som skal ta oss fra den fossile tidsalder og over til den fornybare. La meg bare til slutt ytterligere legge til at vi har utfordringer internasjonalt i å skape forståelse for hvor viktig dette arbeidet er. Det er gledelig at Det internasjonale energibyrået er så tydelige som de nå er, men vi vet at det er mange som stiller spørsmål ved CCS. Et av de viktigste spørsmålene er: Er dette sikkert nok? Det er mange som spør om vi faktisk greier å lagre CO2 på en slik måte at det er trygt i tusenvis av år. Jeg forstår at det spørres om det. Vi har erfaring etter ti år på Sleipner, hvor vi har hatt en veldig god faglig oppfølging, og mener vi kan bevise at dette er trygt. Men dette må vi fortsatt snakke med folk i det internasjonale samfunn om, og vi må skape forståelse for at dette er trygt. Vi må være villige til å forske på dette, så vi hele veien kan dokumentere at det er trygt. I tillegg er det et annet spørsmål som reises, som det for så vidt også går an å forstå, hvor man spør: Er det ikke slik at CCS kun vil bidra til å utsette overgangen til fornybarsamfunnet? Jeg tenker at det er viktig at vi sier til dem som spør om det, at verden vil være avhengig av olje og gass i mange år framover. Da er det viktig at vi sørger for at olje, gass og kull kan brukes på en mest mulig miljøvennlig måte.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Det er i dag bred enighet om at klimaendringene er vår tids store felles globale utfordring. Men det har vært miljøpolitikkens svøpe at den politiske oppmerksomheten om miljøproblemene har pendlet mellom dommedagsprofetier og glemsel. På 1970-tallet var det matmangelen som truet. I dag kappspringes det for å bruke landbruksarealer til å dyrke biodrivstoff til våre biler. Miljøproblemene kan bare løses gjennom en bærekraftig utvikling, ved at vi lykkes i å kombinere økonomisk vekst med hensynet til de grensene naturen setter for uttak og utslipp. Derfor må vi få ikke bare verdens største økonomi, USA, med i et forpliktende internasjonalt klimaarbeid. Det må også omfatte de nye store og sterkt voksende økonomiene Kina, India og Brasil. De må få vår hjelp til å hoppe bukk over de forurensende stadiene de vestlige landene har vært igjennom i sin økonomiske utvikling. Dette må være perspektivet på Bali. Da blir det litt spesielt å følge ordbruken i denne debatten. I et land hvor energiforsyningen er basert på nær 100 pst. ren, fornybar elektrisk kraft, bruker representanten Kvassheim uttrykk som at situasjonen er uholdbar, og at det er behov for å gjøre noe drastisk. Bærekraftprinsippet fordrer at miljøkostnadene reflekteres i energiprisen, slik kvotesystemet legger opp til. Men her kappspringes det fra opposisjonens side om å subsidiere ny energi. Før statsministeren lanserte Regjeringens ambisjon om at Norge skal være CO2-nøytralt, gjennom kutt i egne utslipp og kjøp av kvoter i andre land, var det ingen som hadde vært i nærheten av å tenke seg en slik målsetting. Nå hevder opposisjonen at 2050 er skandaløst lenge til. Fremskrittspartiet, som stadig foreslår store kutt i elavgiften, presser nå på og kaller det en blunder at vi ikke har innført grønne sertifikater, som jo egentlig er et annet navn på avgift på strøm. Representanten Holten Hjemdal sa i sitt innlegg at tiltakene mot klimautslippene burde startet for lenge siden. Ja, den erkjennelsen burde gjenspeiles i opposisjonens holdning og ordbruk. For den starten kunne dagens opposisjon ha foretatt fra posisjon, i 1997 og fra 2001. Både Kristelig Folkeparti og Venstre har faktisk hatt regjeringsmakt i 15 av de siste 40 år. Skal vi nærme oss en bærekraftig utvikling, kreves det mange og merkbare endringer. Men hvis miljøpolitikken og klimautfordringene ikke igjen skal pendle fra begrunnet framtidsfrykt til glemsel, tror jeg vi som politikere bør bestrebe oss på en mer edruelig tilnærming til disse problemstillingene. Det er lett å sette djerve mål. Det er langt mer krevende å nå dem.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Jeg takker representanten Andersen for innføringen i grønne sertifikaters virkemåte. Slik er det på papiret, men det vi jo har erfart, er at når det kommer dyrere energi inn i et marked, som etter hvert blir europeisk, trekker det prisen opp, fordi vi her i Norge har hatt så mye billigere energi gjennom billig strøm. Det er det som gjør vannkraften vår så verdifull, fordi den prises ikke etter kostnadene ved å produsere den, men den prises etter den dyreste strømmen i markedet. Det er derfor motsetningene er så sterke. Fremskrittspartiet ønsker å kutte i elavgiften, som skal gjøre strømmen billigere. Men det vil motvirke det som Andersen er ute etter med grønne sertifikater. Grunnen til at vi sliter med å få nye typer fornybar energi inn i markedet, er at energiprisen er for lav, slik at det ikke er lønnsomt, og da er det fullstendig feil vei å gå å kutte avgiften for å gjøre strømmen billigere. Det er her Fremskrittspartiet viser sitt berømte janusansikt. Når man snakker til en forsamling, skal man snakke den etter munnen, da er det lavere avgifter. Når man snakker her og skal være miljøvennlig, snakker man annerledes. Det er gledelig at Fremskrittspartiet har oppdaget at drivhuseffekten ikke har noe med gartnernæringen å gjøre, men forsøket på å bli miljøvennlig faller på sin egen urimelighet. Det er Kyoto-avtalen som er plattformen for det arbeidet som nå er i gang med å få til et forpliktende internasjonalt samarbeid for å gjøre noe med klimautslippene. Den avtalen var Fremskrittspartiet imot. Det er denne avtalen som nå må bygges på og forbedres gjennom forhandlingene på Bali og fram mot toppmøtet i København i 2009. Jeg har lyst til å nevne at vi skal være glad for at vi har en samarbeidsorganisasjon i Europa som heter EU, som har påtatt seg en lederrolle i dette arbeidet, og som kan være den som får også USA, Kina, Japan og Brasil inn på den samme plattformen. Uten den rolle som EU har tatt i klimaarbeidet, hadde det internasjonale klimaarbeidet vært i store problemer, og sannsynligvis ligget i grøfta.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Jeg beklager mitt lille utbrudd i stad. Det var ufrivillig, men det var proppen som gikk, og det er jo veldig bra. Representanten Kristiansen fra Høyre hoverte tidligere i dag, slik jeg oppfatter det, over miljøvernministerens internasjonale innsats. Det synes jeg faktisk er å gå over streken, og jeg synes han skulle be om unnskyldning for det, men det kan jo også ha en sammenheng med at når en ser på dem som gjør en jobb internasjonalt, så finner en svært få – hvis noen – Høyre-folk i de kretser. Det er ingen ny kurs, sa representanten Kvassheim fra Venstre. Vel, retorisk burde en vel si at da bør representanten Kvassheim være fornøyd, for da må det jo være Bondeviks kurs han legger til grunn. Og da var Kvassheim statssekretær på statsministerens kontor. Snøhvit og Kårstø er drevet fram av Arbeiderpartiet, sa han. Det er vel kanskje folk i Finnmark og Rogaland glade for. Jeg tror at resten av Norges befolkning kan være glad for at Arbeiderpartiet har vært det partiet som har utviklet Norge til det det er i dag. Debatten om grønne sertifikater husker jeg veldig godt. Jeg husker tidligere olje- og energiminister ringte til fraksjonslederen for Arbeiderpartiet, som var meg, og sa at hun fikk ikke til noen ting med Sverige, men om vi kunne la være å bråke rundt det, for de så ikke ut til å komme i mål, men de skulle fortsette å jobbe med det. Vi fulgte det lojalt. Jeg husker også at forrige regjering ville kutte i kalkingen. Forrige regjering sendte hjemfallsinstituttet på en tre måneders høring, men ble tvunget av et flertall på Stortinget til å trekke det tilbake. Jeg husker at de var imot at en skulle bruke varmtvann fra Snøhvit og føre det over til land for næringsutvikling. Jeg husker også at de var imot at industrien skulle få kraft til konkurransedyktige priser, og – til Kvassheim – jeg er ikke sikker på om velgere i Sauda og på Karmøy var enig i det. Jeg husker godt at de kuttet i gyrobekjempelsen, og at de ikke fulgte opp meldingen om kulturminner. Men vi i Arbeiderpartiet har gjort en innsats som vi er stolte av. Vi har fått klimautslippene inn i forurensningsloven, vi har innført CO2-avgift, vi har presset fram en avtale med norsk industri som har ført til en reduksjon på 30 pst. av klimautslippene, vi har opprettet Enova, og vi har presset Regjeringen til å opprette Gassnova. Nå fortsetter vi det arbeidet i forhold til å gjøre noe med rensing av CO2, og det har vi all grunn til å være stolte av.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Jeg er enig med presidenten i det, men det er likevel noen spørsmål som en bør få svar på. Ett sentralt spørsmål, som er veldig konkret og enkelt å svare på for Fremskrittspartiet, er: Hvis en innfører grønne sertifikater, vil prisen på strøm gå opp, eller vil den gå ned? Jeg tror det må være bare Fremskrittspartiet som tror at det vil føre til at strømprisen går ned, for det er faktisk en kostnad som skal betales. Så har jeg lyst til å si til representanten Holten Hjemdal, som var oppe og pekte på at Bondevik valgte å gå av på bygging av gasskraftverk: Ja, det er jeg enig i. Da ble faktisk gass en religion i Norge – en religion der vi eksporterer arbeidsplasser og importerer kullkraft. Det synes vanskelig for opposisjonspartiene å huske hva de gjorde i forrige periode. Men denne perioden har vel alle i alle fall vært med i energi- og miljøkomiteen, og da er det sånn at denne regjeringen gjør hva den kan for å rense CO2-utslippene på Mongstad og Kårstø. Den har innført et energifond. Vi har lagt om bilavgiften, som vi ser en klar effekt av i form av at det blir mer miljøvennlige biler som kjører på veiene. Denne regjeringen har mer enn doblet jernbanebudsjettet, og denne regjeringen har altså lagt fram verdens mest ambisiøse politikk. Det er en kursendring. Kanskje Høyre og Fremskrittspartiet ikke liker at denne regjeringen får til det de ikke greide eller evnet, men det står overhodet ikke til troende at de bruser med fjærene, når de ikke når oss til tærne.
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-12-07:
Venstre vil vektlegge betydningen av en ambisiøs miljøpolitikk med det mål å sikre livsgrunnlaget for kommende generasjoner i alle deler av verden og å skape likeverdige muligheter for alle. Miljøpolitikk er å ta hensyn til langsiktige effekter på miljøet, selv om forurensning og overutnytting av ressurser kan gi kortsiktige gevinster. Venstre ønsker en framtidsrettet og ambisiøs miljøpolitikk. Norge skal være et foregangsland og bidra til å finne løsninger også andre land kan benytte. Globalt står vi overfor tre hovedutfordringer: utslipp av klimagasser, miljøgifter og tap av biologisk mangfold. Norge har et ansvar nasjonalt for å ligge i front innen alle disse miljøutfordringene, og dette krever nye, radikale grep. Vi har sett en rekke eksempler på at pilotprosjekter innen fornybar energi står i fare for å flytte til utlandet fordi det ikke fins støtte til slike prosjekter i Norge. Jeg vil trekke fram tidevannskraftverket til Hammerfest Strøm som eksempel. Dette er et svært godt prosjekt innen fornybar energiproduksjon, som nå har flagget ut til utlandet fordi Norge ligger etter i dette arbeidet. Det er derfor uforståelig at ikke Regjeringen har vist vilje til å bidra med støtte til denne typen utviklingsprosjekter. Jeg må få legge til at vi i dag har fått den positive nyhet at Regjeringen gjenopptar samtalene med Sverige om grønne sertifikater, en ordning som vil bidra til å utløse en ny fornybar energiproduksjon basert på mer modne teknologier. Dette er bra. Når det gjelder arbeidet for å bevare det biologiske mangfoldet, svikter Regjeringen. Det er en utbredt bekymring for manglende bevilgninger til bekjempelse av lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Levende lakseelver er viktig for å bevare det biologiske mangfoldet og for bosetting og reiseliv i distriktene. Norge har et særlig ansvar for å forvalte våre unike villaksstammer. Når det gjelder rømt oppdrettslaks, har vi også fortsatt en stor jobb å gjøre. Det er stor uro knyttet til de store sotutslippene som har vært fra gassfakkelen på StatoilHydros anlegg på Melkøya utenfor Hammerfest. Fakkelen ble tent den 21. august i år, og i en rapport fra SFT går det fram at det er funnet kreftframkallende stoffer i røyken fra anlegget. Det legges også opp til at anlegget skal gi rekordhøye utslipp av klimagasser, noe Regjeringen har gitt klarsignal til gjennom å innvilge en utvidet utslippstillatelse til anlegget, fra 15 000 tonn CO2 til 200 000 tonn CO2 gjennom fakling. Denne avgjørelsen er helt uforståelig, og man må spørre seg om Regjeringen var bevisst i gjerningsøyeblikket. Dette kan umulig være den miljøstandarden vi skal legge oss på i den videre aktivitet i Barentshavet. Jeg vil på det sterkeste oppfordre miljøvernministeren og olje- og energiministeren til å ta affære i denne saken. Det må stilles mye strengere krav overfor oljeselskapene. Hvis ikke blir det en heller pinlig affære at vi deltar med pekefingeren på Bali samtidig som vi opplever rekordhøye utslipp her hjemme.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Rovdyr engasjerer. Det engasjerer om man vil ha flere, det engasjerer om man vil ha færre. Noen vil ikke ha noen i det hele tatt, mens andre vil ha ubegrenset med rovdyr. Slik sett vil vi aldri bli enige om hvilket antall som skal være det riktige. Som distriktsrepresentant fra Hedmark, med både jegere, bufeholdere, småbarnsfamilier eller hvem som helst rundt meg, ser jeg at rovdyrene reduserer vår livskvalitet. De skaper rett og slett uhygge og redsel. Jegere tør ikke slippe og bruke sine hunder, bufeholdere må ha dyrene mest mulig hjemme, småbarnsforeldre tør ikke la barna sine leke hvor de vil, etc. etc. Det vil si at vi lever på rovdyrenes premisser. Det rovdyret jeg spesielt tenker på, er ulv. Selv om det finnes både jerv, bjørn og gaupe, er det ulven som skaper mest redsel. De andre er til å leve med, i et mindre antall. I en avisartikkel for en stund siden kunne vi lese at Elverum kommune likner på et ulvereservat. Hele 14 ulver var observert. Det er vel ikke noe rart at slikt skaper redsel. Ved en ulvetelling i et noe større område kunne man registrere nærmere 30 stykker. Det sier seg selv at f.eks. det å drive med sau på utmarksbeite ikke blir aktuelt. Uansett hva man gjør, eller får støtte til, vil rovdyrskadene være store. Mat må ulven ha, og den går dit matfatet er. Derfor må det gis fellingstillatelser i henhold til ønskene i dette området. Noe annet ville være å si at her skal kun rovdyrene være. Dette handler rett og slett om distriktspolitikk. Når næringsgrunnlaget er marginalt, er naturens gaver viktige, for viktige til at rovdyrene skal kunne ødelegge dette. Som et grensefylke er Hedmark i likhet med mange flere fylker spesielt ille plassert, fordi Sverige har en enda mer liberal rovdyrpolitikk enn Norge. Her er tallene atskillig høyere, og mange av disse er grensedyr, dvs. de befinner seg den ene dagen på svensk side og den neste på norsk side. Dette er til stor frustrasjon på norsk side. Jeg håper at statsråden vil se på denne problematikken og få Sverige til å innse at en stor svensk rovdyrstamme er et stort problem for Norge. Dette handler om livskvalitet og om man i framtiden skal kunne leve av bufe og det som naturen kan gi av jaktmuligheter og andre opplevelser. Dette avgjør om folk også i framtiden vil kunne bo ute i distriktene. Ellers kan jeg være fristet til å stille spørsmålet: Hvor er Senterpartiet, som et av regjeringspartiene, i denne saken? Det er blitt mange løfter fra Regjeringen, men hvor er resultatet? Det må da kunne være mulig å forstå at et stort antall rovdyr ikke vil kunne la seg kombinere med f.eks. bufehold og folks gode livskvalitet. Det kan virke som om det kun er Fremskrittspartiet som skjønner konsekvensene av en feilslått rovdyrpolitikk.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-06:
For protokollens, for historiens og for egen del er jeg nødt til å ta ordet igjen. I proposisjonen kan vi lese at det er en reduksjon på 3,8 mill. kr i tilskudd til private flyplasser. Reduksjonen kommer fordi Farsund lufthavn på Lista er avviklet, og jeg tar det til orientering. Men det står også at grunnen til det er at Lista Lufthavn AS har avvist et initiativ fra lokale myndigheter om et spleiselag for å sikre videre drift. Det er feil. La meg her skyte inn at dette ansvaret ikke ligger hos samferdselsministeren eller i samferdselskomiteen, selv om innsparinger kommer der. Men det er faktisk slik at det er staten som ikke har ønsket å være med på spleiselaget. Historien rundt Lista flyplass er en historie om politiske vedtak og brutte løfter. Stortingets vedtak er ikke fulgt opp. Riksrevisjonen slaktet avhendingen av flyplassen. ESA etterforsker hva som har skjedd, og saken er anmeldt til politiet. Historien er bare trist. Stortinget vedtok å bruke 50 mill. kr for å omstille flyplassen til sivil drift. De lokale investorene skal hedres for sin utholdenhet. Derfor var jeg nødt til å si fra. Jeg har registrert at det har blitt sitert noen strofer fra forskjellige musikkband her. Til det har jeg lyst til å si: Jeg satt nedi salen og kikkapå talere som stod på rad.Det undret meg litt, du, forresten:Hvorfor var bare jeg glad?Flåtten og Hallerak’ snakkasom om de var spillautomat.Pengene rant ut av kassa– asfalt på hver en kvadrat.Men vi som er nødt’ å ta ansvar,vi skjønner jo mer enn dem.Og hvis de kan sitte litt stille,ja, da kan vi snart tusle hjem.(Munterhet i salen) Jeg sa visst litt feil om partietsom eies av Hagen & Co,for fondspenger har de visst sikret.Hørte jeg noen som lo?Til slutt vil jeg hedre vår statsråd,som aldri får takk fra vårt bord,for det er så sikkert som amen:Den jobb som hun gjør, den er stor.– Og dette ble framført av dikteren selv.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-06:
Så langt vi har erfart, løyvde Framstegspartiet og Regjeringa akkurat det same til breiband. 10 mill. kr er løyvd i statsbudsjettet. Så har eg i tillegg varsla at eg av mitt eige budsjett, som ligg i kommunalkomiteen, kjem til å bruke 20 mill. kr. Det er ikkje eit kutt, men ei prioritering av 1500-kapitlet, som eg har full rådigheit over. Eg registrerer berre at Framstegspartiet gjer det same. Dei løyver 20 mill. kr i sitt alternative budsjett. Til saman blir det 30 mill. kr, og det er akkurat det same talet som Regjeringa har. Då vil eg tru at òg Framstegspartiet har gjort seg nokre tankar om at ein når den målsetjinga som Regjeringa har sett, nemleg full breibandsdekning til alle husstandar. Vi har sagt at vi no ser at vi kjem inn i 2008, fyrst og fremst fordi breibandsutbyggjarane sjølve seier at dei ikkje får brukt opp alle pengane. Dei får ikkje gjort ferdig prosjekta før jul. Eg er heilt sikker på at dei som sit og ventar på breiband, er vel fornøgde med at ein er i gang med å grave og leggje, og at ein dermed får breiband. Men det kan ikkje eg styre. Marknaden er akkurat like tøff når det gjeld breibandsutbygging, som han er på veg og jernbane, som vi har høyrt om før i dag.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-06:
Til debatten med Chaffey vil eg berre utkvittere at eg òg har merka meg at eg har fått støtte frå m.a. Computerworld for det motsette, så eg trur nok det finst ulike syn på om statsråden og Regjeringa har levert på IT-området eller ikkje. For å seie det slik: Det er kanskje uvant for Helleland, men det er ikkje slik at vi ikkje spelar på lag med både marknaden og aktørane i IT-politikken. Det er vi heilt avhengige av. For å gå inn på eID-området er det òg eit av dei spørsmåla som er tekne opp i eID-strategien til Regjeringa. Skal vi nytte oss av marknaden og dei marknadsløysingane som finst, skal vi lage ein eigen offentleg ID, eller skal vi gjere begge delar? Den avgjerda er ikkje teken, men same kva vi gjer, er det som representanten Helleland er inne på, avgjerande at folk kan stole på den elektroniske ID-en som vert vald. Eg berre registrerer at her har nokon avdekt noko som ser ut til å vere eit hòl eller ei svakheit. Det kan antakeleg diskuterast. Eg veit at dei ulike tilsyna no skal gå igjennom dette. Dei skal møte bankane enkeltvis, og dei skal ha eit samordna møte med bankane for å ta det opp. Men det er heilt opplagt at vi treng å få avdekt om det er hòl i sikkerheita, for det er den einaste måten å verte betre på.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-06:
Fornying driv vi med kvar einaste dag, men Soria Moria-erklæringa gjer det veldig klart at vi fornyar på ein heilt annan måte enn den førre regjeringa – og det skulle berre mangle. Vi står politisk og ideologisk veldig langt frå kvarandre i synet på korleis ein fornyar offentleg sektor. Når det gjeld utskillinga, privatiseringa og AS-ifiseringa som den førre regjeringa dreiv med, trur eg det finst ulike svar på kor vellukka det har vore. Meir pengar til veg og vedlikehald har ikkje akkurat prega debatten tidlegare i dag. I stad var det eit sitat frå Hellbillies’ «Seks Tusen Hål» – var det frå Ål til Hønefoss? Eg trur ikkje det er det inntrykket av vegvedlikehaldet som har festa seg når ein har reist rundt i Noregs land. Denne regjeringa har aldri sagt at vi kjem til å drive med utskiljing av viktige tenester. Tvert imot. Når ein skal ta hand om så store ressursar som vegvedlikehald, veginvestering og jernbaneinvestering tek av offentlege budsjett, så skulle det berre mangle om vi ikkje hadde politisk og statleg styring med desse pengane.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-06:
For å seie det slik: Eg kuttar ikkje. Eg prioriterer innanfor mitt budsjett. Det handlar ikkje om kutt. Eg har ei ramme som eg frå eitt år til eit anna vel å bruke på ulike tiltak. Eg har sagt at neste år skal eg bruke det på breiband. Det betyr at vi har 30 mill. kr til breiband, og Framstegspartiet har 30 mill. kr til breiband, utan at det finst noko kutt nokon plass. Eg trur vi berre skal vere einige om at vi har det same ambisjonsnivået. Vi ser at ein treng å bruke meir tid på å byggje breiband. Det vi òg har sagt til komiteen, er at vi no bestiller ein ny analyse for å sjå korleis breibandsdekninga er når ein har brukt alle pengane. Det er sjølvsagt difor eg har sett av ein pott, slik at vi har noko i bakhand om ein ikkje har nådd målet. Vi ser òg, spesielt når det gjeld mobilteknologi, at det i haust skjer ei stor utbygging. Ho skjer sjølvsagt fyrst og fremst i store byar, men lat meg berre minne om at Oslo kanskje er den staden med flest husstandar utan breiband, m.a. på grunn av kapasitetsproblem på Telenor sine linjer. Så det at ein byggjer ut mobilteknologien, er med på å nå desse kvite flekkane som både representanten Hoksrud og eg er opptekne av.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-06:
Eg sa ikkje nødvendigvis at det var feil. Eg sa at det ikkje er denne regjeringas politikk å føre den type utskiljing. Det betyr ikkje at vi skal reversere alt som har skjedd i statleg sektor dei siste ti åra, der det i stor grad har gått føre seg fristilling, delegering, AS-ifisering og privatisering og vi, som resultat av det, har fått ein fragmentert stat og spesielt ei fragmentert statsforvalting. Dette var representanten Borghild Tenden òg med på å kommentere då vi behandla stortingsmeldinga i vår, då ho bad FAD ta eit større koordingerings- og samordningsansvar innanfor IKT-politikken. Når det er ei utfordring innanfor IKT-politikken, vil eg tru ein òg frå Venstre kan sjå føre seg at dette er ei utfordring innanfor andre sektorar. Det eg problematiserte, var påstanden om at det at ein har spart 850 mill. kr, vil ein sjå godt igjen på vegvedlikehaldet. Det var det eg sette spørsmålsteikn ved. Eg er ikkje sikker på at alle innbyggjarane i dette landet vil vere einige i at det var så lurt av høgreregjeringa å ta det grepet, for så å bruke pengane på vegvedlikehald og skryte av det. Det er ikkje det folk ser igjen når dei køyrer rundt på vegane.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Først kunne det jo være greit å få oppklart hvordan fornyingsministeren kan få til at Fremskrittspartiet bevilger det samme, vi putter tross alt på 20 mill. kr, og kutter ikke i Fornyings- og administrasjonsdepartementets budsjett på det området som gjelder bredbånd. Jeg har også registrert at statsråden flere ganger i 2007 har sendt ut pressemeldinger hvor hun lover full bredbåndsdekning i løpet av 2007. Men nå er det vel 2008 som er den nye fristen for å levere bredbånd til alle. Da er det ganske interessant å høre om statsråden nå vil garantere at alle som ønsker det, skal få bredbåndstilgang i løpet av 2008. Flere kommuner sier at de nå har problemer med å finne midler til den kommunale egenandelen, fordi de konkurrerer om knappe ressurser med andre kommunale tjenester, som barnehageutbygging, innholdet i skolen, bedre skolebygg, flere sykehjemsplasser osv. Kommunene klarer altså ikke å få på plass den kommunale egenandelen, fordi ressursene må benyttes til andre områder som denne regjeringen forventer at de skal brukes på. Vil statsråden nå garantere at også innbyggere i disse kommunene vil sikres full bredbåndsdekning i 2008?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Så vidt jeg har registrert, har vi ikke gjort de kuttene. Jeg forutsetter at vi er enige om at statsråden i statsbudsjettet viser til at hun faktisk har tenkt å bruke 20 mill. kr på bredbånd fra egne rammer. Vi har ikke vært imot det, så vi mener at det holder at vi legger inn 20 mill. kr ekstra. Men det spiller ikke så stor rolle. Det viktigste er faktisk at folk får bredbånd i 2008. Nå registrerer jeg at statsråden sier at folk vil få det ganske tidlig i 2008, men med bakgrunn i de tallene vi har innhentet fra flere kommuner og fylker, vil man ikke klare å oppfylle full bredbåndsdekning i løpet av 2008. Mener så statsråden at 640 kB er et godt bredbåndstilskudd? Jeg vet at et fylke som Telemark, f.eks., trenger ytterligere 10 mill. kr for å kunne klare å gi alle skikkelig bredbånd på minst 2 MB.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Jeg registrerer at representanten Aasland var på talerstolen her og skrøt fælt av Regjeringens satsinger – på samme måten som de andre representantene for regjeringspartiene har skrytt av det enorme samferdselsløftet. Jeg synes ikke 10 km med midtdeler, som er det Regjeringen satser på når det gjelder nye midtdelere, eller 51 km med nye motorveier, er noen satsing. Og når det her er behov for 500 mill. kr, mener jeg at 10 km eller 51 km ikke er noen stor satsing. Jeg ser også at representanten Aasland hevder at det er lagt så kjempemye med nye midler inn i samferdselssektoren. Når vi vet at etterslepet på veinettet vil øke med ca. 900 mill. kr i 2008, synes jeg heller ikke at det er en stor satsing og et samferdselsløft. Bakgrunnen for at jeg tok ordet, var at jeg syntes at representanten Aasland var ganske usaklig og til tider litt frekk og ganske omtrentlig i sine påstander om bakgrunnen for at det ikke kom nye midler til E18 i Bamble. Han hevdet at det var reguleringsplanen som var grunnen til at man ikke fant midler til E18 i Bamble. Det er påstander som jeg registrerer at representanten Aasland har kommet med tidligere. Jeg har sjekket med Statens vegvesen om det er noen i Statens vegvesen som har gitt beskjed om at man ikke klarer å oppfylle og sette i gang disse strakstiltakene på E18 i Bamble. Det fikk jeg avkreftet. Dette har aldri vært et tema i Statens vegvesen, og da er det rimelig spesielt at dette er begrunnelsen som blir brukt fra denne talerstolen for at Regjeringen ikke innfrir de løftene som representanter for storfraksjonen i transport- og kommunikasjonskomiteen skal ha gitt til media i Telemark og til aksjonsgruppen som har jobbet for å få gjort noe med den ulykkesutsatte strekningen. Jeg er enig i at Vestfoldbanen er viktig. Det var et ganske spenstig innlegg representanten Gullvåg holdt fra talerstolen tidligere i kveld. Jeg registrerer at han modererte seg og hevdet at hans start var litt ironisk ment. Jeg er ikke så sikker på hvor mye ironi som var i det, men jeg synes det var en klar og tydelig tilbakemelding om hvordan folk i Vestfold ser på situasjonen. Jeg er glad for at representanten Gunn Olsen tar opp Eidangertunnelen. Jeg er også glad for at hun tar opp riksveiferjesambandet i Kragerø, Randsfjordferja og andre ferjestrekninger som man fra denne Regjeringens side burde ha vurdert på nytt. Jeg håper derfor at Gunn Olsen, sammen med andre som mener det er viktig å se på disse ferjestrekningene – som helt klart har en viktig betydning i lokalmiljøet, og som er viktige ferjestrekninger som går inn til et riksveiferjenett – stemmer for forslag nr. 34. Jeg har også lyst til å si at infrastrukturfondet som Fremskrittspartiet foreslår opprettet, vil sørge for at(presidenten klubber) både vei og bane vil få penger framover, og at Regjeringen vil stå igjen på perrongen når Fremskrittspartiets skikkelige satsing(presidenten klubber igjen) både på vei og jernbane fyker videre. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Fremskrittspartiet er fornøyd med at det foreslås å fjerne oljen i vraket «Nordvard» som ligger i Moss, og at det nå vil bli tømt for olje. Vi støtter derfor Regjeringens forslag til endringer. Vi vil allikevel peke på at det kun er budsjettert med 3,9 mill. kr til akuttforurensing, samtidig som departementet har fullmakt til å benytte inntil 15 mill. kr ekstra til tiltak for å hindre akutt forurensing. Vi mener at dette er et altfor lite beløp, og ønsker at denne rammen økes betydelig utover dette beløpet. Jeg vil også vise til at statsråden har avslått å gjennomføre en granskning av aksjonen etter at «Server» forliste, og at man i stedet vil igangsette en ekstern evaluering. Dette er bra, og vi mener derfor at det er viktig at Stortinget blir orientert om den eksterne evalueringen på egnet måte. Jeg vil derfor ta opp Fremskrittspartiets forslag i saken. Proposisjonen viser også til orientering om underdekningen av gebyrinntektene som skal finansiere trafikksentralene. Disse har nå opparbeidet seg et underskudd på 5,5 mill. kr med bakgrunn i at trafikkutviklingen har vært dårligere enn det som var forutsatt. Det framstår derfor som veldig enkelt for Regjeringen å bare sende denne typen regninger for økte kostnader videre til brukerne. Vi er bekymret over at det virker som om det hele tiden bare er å sende nye regninger over til brukerne, slik man også har gjort for å sikre havnene i form av ISPS-gebyrer, for å få godkjenning. Dette bidrar til en skjevfordeling i rammebetingelsene for havnene og for de forskjellige transportformene, og hvis utviklingen får fortsette, er det ikke tvil om at dette vil være i strid med vedtatte nasjonale mål om å flytte mer av godstrafikken over til sjøveis transport. Dette kan ikke karakteriseres som noe annet enn en miljøfiendtlig politikk, og det skaper tvil om Regjeringens vilje og evne til å flytte gods over fra vei til sjø. Jeg tar opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Forslagsstillerne viser til at det er viktig at vannveiene i Haldenvassdraget og Telemarkskanalen blir en naturlig del av Nasjonal transportplan for å sikre en stabil og langsiktig forvaltning. Fremskrittspartiet er enig i at disse er viktige som kultur- og reiselivsattraksjoner, men vil allikevel peke på at de har svært liten betyding som transportårer. Vi mener også at dersom Haldenvassdraget og Telemarkskanalen kommer inn i Nasjonal transportplan, vil de måtte konkurrere med en rekke vei- og jernbaneprosjekter som i transportsammenheng er langt viktigere, og en innlemming vil sannsynligvis kun bidra til at vannveiene symbolsk omtales i Nasjonal transportplan. Vannveiene vil alltid tape i kampen mot vei og jernbaneprosjekter av stor samfunnsnyttig betydning. Vi mener derfor at dette er å kaste blår i øynene på folk. Å si at det vil komme penger bare disse kanalene kommer inn i Nasjonal transportplan, er å lure folk, og det vil vi ikke være med på. Vi mener likevel at Haldenvassdraget og Telemarkskanalen har blitt behandlet svært stemoderlig. Vi ønsker derfor å ta på alvor den situasjonen de to vassdragene finansielt er i. Vi mener at det er viktig, både i forhold til de sikkerhetsmessige og de beredskapsmessige utfordringene man står overfor, å avklare hvilket departement som skal ha ansvaret. Fremskrittspartiet mener det er viktig å sikre at vassdraget og kanalen gis økonomisk mulighet til å gjennomføre pålegg i henhold til gjeldende lovverk og i forhold til regulering og flomsikring. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag i denne saken.
Trond Helleland (Høyre), 2007-12-06:
Direktøren i Abelia, Paul Chaffey, som sikkert er kjent for statsråden, gikk i Dagens Næringsliv den 26. november ut og sa følgende: «På de områdene Norge har lykkes innenfor ikt og fornyelse har staten ikke vært involvert, og på de områdene staten har et særansvar har det til nå skjedd svært lite.» Dette sier Paul Chaffey. Han peker bl.a. på at det er store kutt på IKT-forskning i statsbudsjettet for 2008. Et av de områdene der staten ønsker å ta ansvar, er når det gjelder å sørge for at vi får en sikker elektronisk ID. Bank-ID er jo det de fleste kjenner og bruker i Norge i dag, og som mange har sett på som en mulig nasjonal felles identitetsløsning eller elektronisk signatur. Men Post- og teletilsynet og Datatilsynet har altså røket fullstendig uklar på grunn av at noen forskere har hacket seg inn i systemet. Hvem støtter statsråden i denne striden – Datatilsynet eller Post- og teletilsynet?