Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2015-06-09:
Denne salen og kanskje kommunalkomiteen spesielt er levende og oppriktig opptatt av lokaldemokratiet. Lokaldemokratiet handler delvis om, som statsråden har vært veldig opptatt av, å fjerne statlig detaljstyring, f.eks. gjennom et prosjekt der man prøver ut å la fylkesmennene samordne statlige innsigelser og interesser i forhold til kommunenes rett til å planlegge og regulere areal. Jeg er veldig glad for, og deler oppfatningen til statsråden, at man nå har styrket og utvidet denne ordningen som regjeringen Stoltenberg satte i gang. Men lokalt demokrati og lokaldemokratiet handler ikke bare om å fjerne statlige reguleringer. Det handler også om å utvide og styrke det lokale handlingsrommet. Det punktet som vi ikke skal gå i dybden på i dag, men som det er behov for å trekke fram, handler om kommuneøkonomi. Der er det svært forskjellig tilnærming mellom Arbeiderpartiet på den ene siden og regjeringen på den andre siden når det gjelder hvilke rammebetingelser, hvilket handlingsrom vi mener at kommunene skal ha. Det andre som vi heller ikke diskuterer her, men som burde hatt en mye større plass i debatten, er knyttet til behovet for å løfte kompetansen og gi de ansatte i kommunesektoren som hver eneste dag gjør en viktig jobb, muligheten til å holde seg oppdatert og utvikle sin egen kompetanse. Det vil være et meget viktig og helt sentralt tiltak for å styrke innovasjonen, øke effektiviseringen og finne nye løsninger i kommunene. Det tredje som er viktig for Arbeiderpartiet når vi snakker om å effektivisere og forbedre kommunesektoren, handler nettopp om å flytte på oppgaver slik at innbyggerne faktisk får bedre tjenester basert på et saklig grunnlag. Vi er ikke for å flytte oppgaver som bare er begrunnet i at vi ønsker å skape større og mer robuste enheter. Generalistkommuneprinsippet er et vanskelig tilgjengelig ord, det har 27 bokstaver og er også dårlig egnet for kryssord siden det ikke er mange mennesker her i landet som har et aktivt forhold til det. Men betydningen av ordet er viktig. Det handler om noe så enkelt som at alle kommuner eller fylkeskommuner skal ha ansvaret for de samme oppgavene. Eller sagt mer omstendelig: Generalistkommunesystemet innebærer at alle kommuner, uavhengig av innbyggertall, bosettingsstruktur, geografi og andre forhold, skal imøtekomme de samme kravene. Det gjelder både tjenester, planleggings- og utviklingsoppgaver, oppgaven som myndighetsutøver og ivaretakelse av demokratiske funksjoner. Jeg er enig med representanten Jenssen som tidligere i denne debatten understreket at denne enhetlige oppgaveformidlingen er en styrke for Kommune-Norge. Det gir et likeverdig lokalt selvstyre i alle deler av landet. Det bidrar til en oversiktlig offentlig forvaltning for innbyggerne og lavere prosesskostnader. Det er selvfølgelig krevende å organisere et land som er så forskjellig, som også representanten Myhre var inne på i sitt innlegg, med så forskjellig geografi, så forskjellig folketall, så forskjellige forutsetninger for å møte ulike utfordringer. Det er et faktum og et premiss som ble understreket i den debatten vi har om endringer i kommunestrukturen og endringer i kommunenes oppgaver, at utfordringene er veldig forskjellige. Det er noen kommuner som ligger i pressområdene hvor tilstrømmingen av folk er større enn man makter å håndtere. Andre sliter med å skaffe nok folk til å løse de oppgavene man har. Noen har store inntekter; andre har ikke fullt så mye penger til rådighet. Allikevel har generalistkommuneprinsippet sine fordeler fordi vi får forskjellige løsninger. Det handler nettopp lokaldemokrati om – skreddersøm. Det er kostnadseffektivt. Det styrker demokratiet, og da må vi tåle å leve med de forskjellene som kommer. For Arbeiderpartiet er ikke reformen i seg selv viktig, men det som er viktig, er at vi får bedre tjenester for innbyggerne. Vi gikk aldri til valg på en kommunereform, men vi gikk til valg på at det er nødvendig med endringer i kommunestrukturen basert på frivillige oppfatninger og lokale initiativ. Denne kommunereformen, slik regjeringen presenterer den og velger å gjennomføre den med støtte fra flertallet i Stortinget, er ikke en reform Arbeiderpartiet kan stille seg bak. Det som vi har fått avklart i løpet av dagen, er i hvert fall at generalistkommuneprinsippet i hovedsak skal ligge fast, men det er en vidt forskjellig oppfatning om når man skal avvike. Representantene fra Kristelig Folkeparti og Venstre argumenterer for at det skal beskytte de små kommunene og innskjerpe og avgrense muligheten til å gi f.eks. videregående opplæring til større kommuner, mens regjeringspartiene argumenterer for at vi skal avvike når det er grunnlag for at større kommuner kan ta andre oppgaver enn de små kommunene. Dette spriker i alle retninger. Dette er ingen enhetlig reform.