Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-12:
Innledningsvis må jeg jo si at det er interessant å høre statsråden bli belært om forsyningssikkerhet og kraftkrise av en representant som langt på vei ble valgt inn på Stortinget på sin motstand mot ny overføringskapasitet til Midt-Norge. Dessuten er kritikken av statsråden urettferdig, nettopp fordi det under statsråden gjøres en rekke ting for å forhindre framtidige kraftkriser i Norge. Og så vil jeg i denne debatten, som i mange tidligere debatter, påpeke at en kilowattime spart alltid er den beste og billigste kilowattimen. De kraftig økte midlene Enova har fått til disposisjon under denne regjeringen, har vært veldig viktige både for industri og husholdninger. Over 8 mrd. kr er gitt de siste fem årene. Det handler ikke, som representanten Solvik-Olsen hevder, om «dårlig samvittighet», men om en stor satsing. De fantastiske prosjektene vi f.eks. har fått til og fått gjennomført i samarbeid med industrien, handler om noe helt annet enn de grønne sertifikatenes virkeområde. På fornybar energi skjer det også mye. Behandlingstiden per sak i NVE er redusert. I perioden 2006 til 2009 ble det gitt tillatelser til nesten dobbelt så mye ny produksjon som under Bondevik II-regjeringen. I 2010 avgjorde NVE fire ganger så mange saker som i 2004 – mye som et resultat av den rød-grønne regjeringens politikk. Enova har tildelt over 2 mrd. kr til vindprosjekter og over 200 mill. kr til prosjekter for demonstrasjon av ny teknologi. Nea–Järpströmmen er på plass, med de økningene i kapasitet det gir. Regjeringen har varslet en ny energimelding, og jeg merker meg at enkelte i opposisjonen beklager seg over at det i forkant av meldingen skal gjøres et grundig faglig arbeid. Dem om det – jeg er glad for at vi gjør en grundig jobb for å skaffe oss oversikt over landets energisituasjon i de kommende tiårene, for det er en stor og veldig viktig debatt. Et spesielt gledelig tiltak mener jeg er framskyndingen av automatisk måleravlesning. I seg selv betyr dette mer nøyaktig avlesning av strømforbruk, men det gir ikke minst muligheten for det Fremskrittspartiet ikke snakker om, nemlig strømstyring på et helt annet plan enn i dag. Det vil kunne bidra til reduserte effekttopper, lavere forbruk og lavere strømregninger for folk. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet harselerer med dette virkemiddelet både i salen og i sine merknader, og jeg anbefaler dem en tur til Malvik, der det lokale e-verket demonstrerer et helt annet potensial i denne teknologien enn det Fremskrittspartiet later til å innse. I denne teknologien ligger det også rom for – om Stortinget skulle være så vist i framtiden å støtte SVs ønske om å utrede det – et flerprissystem på strøm. Da lar det seg gjennomføre. Det er også grunn til å merke seg opposisjonspartienes bruk av sitater i merknadene. Jens Stoltenberg siteres fra et avisutklipp i 2002, der han uttaler: «En olje- og energiminister skal iverksette kortsiktige og langsiktige tiltak dersom strømprisene gjør slike hopp som vi har sett de siste ukene(…) (…) Men det er jo nettopp dette regjeringen nå legger til rette for og gir muligheten til. Olje- og energiministeren redegjør jo nettopp for en rekke kortsiktige og langsiktige tiltak. Flere av forslagene som stilles i denne saken, er ting regjeringen allerede jobber godt med. Fremskrittspartiet får bestemme seg – enten synes de nye og smarte strømmålere er sløseri som bare gir folk en besparelse på det de hevder er en femtilapp i året, eller så får de støtte opp om nettopp det Stoltenberg tok til orde for i 2002, og som regjeringen nå jobber med, i tråd med det statsministeren sa den gangen. Det samme kan sies om forslagsstillernes parti – enten så tar man ansvar for kraftsituasjonen når viktige avveininger skal tas, eller så gjør man ikke det. Da Kristelig Folkeparti styrte Olje- og energidepartementet, kastet de Midt-Norge inn i en alvorlig kraftkrise ved uten betenkeligheter å gå inn for byggingen av Ormen Lange, trass i SVs og andres advarsler om hva dette ville gjøre med kraftsituasjonen i regionen. Uten dette uansvarlige vedtaket ville situasjonen i Midt-Norge kunne sett ganske så annerledes ut. Det bærer derfor litt preg av avlat når Kristelig Folkeparti såpass kraftig angriper regjeringen i denne saken, og de viser at de har frekkhetens nådegave – Kristelig Folkepartis egen rolle i kraftkrisen tatt i betraktning. Men frekkhetens nådegave er vel også en nådegave!