Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-15:
Denne saken har avslørt for dem som ikke visste det før, at det ikke er det statlige eierskapets størrelse som er problematisk, men måten eierskapet håndteres på i praksis. Jeg vil få ta opp Senterpartiets forslag om at Regjeringen skal utrede og foreslå en ny organisering av eierskapet, bl.a. for at en statsråd og et viktig selskap ikke skal kunne komme i en situasjon som den vi nå opplever. Det må bli et ekstra ledd mellom en statsråd og det enkelte aksjeselskap. Jeg er redd krangelen mellom direktøren og statsråden i media kan koste selskapet tillit og staten store beløp. En grundig debatt om formålet med statlig eierskap, hvordan dette forvaltes i det enkelte aksjeselskap, og i sum for alle for å oppnå det som er til beste for Norge, hvordan sameierskap med private skal håndteres, burde vi hatt før privatiseringsbølgen startet. Men bedre sent enn aldri. Vi mener at også eierskap under andre departementer bør vurderes, inkludert «pengebingene» Folketrygdfondet, Petroleumsfondet, Bankinvesteringsfondet og SND Invest. Den norske stats finansielle styrke er et faktum som må kunne utnyttes som et konkurransefortrinn for næringslivet. Derfor ønsker Senterpartiet å få en utredning om et stort private equity – fond som kan tre inn i tilfeller som Dyno, Hydro Seafood, Storebrand og nå Telenor. Jeg er fornøyd med at det nå er avslørt vilje til å ta risiko for å beholde og styrke norske hovedkontor og utviklingsmiljøer. Dog må det være lov å være kritisk til hastverket sist mandag og tirsdag. Vi bør skaffe oss et finansielt instrument som kan hjelpe flere enn Tormod Hermansen. Når det er så mange som nå stiller kritiske spørsmål, bør Regjeringen få det oppdraget som Senterpartiet foreslår. Jeg vil understreke at jeg mener Telenor er et godt eksempel på at statlig eierskap ikke er et hinder for å hevde seg godt i internasjonal konkurranse. I fjor da selskapet var 100 pst. statseid inntil 4. desember, investerte man for 50 milliarder kr. Jeg greier ikke å se at dagens situasjon for selskapet er så vanskelig at det kreves hastebehandling. Det er vedtatt at den statlige eierandelen kan reduseres fra dagens 77 pst. til 51 pst. Aksjekapitalen kan utvides med 10 pst. uten nye vedtak. Det er ikke mange selskap som har en slik handlefrihet. Senterpartiet kan ikke gå inn for å redusere statens eierandel til 34 pst. – og det er fordi begrunnelsen er så farlig negativ, og fordi utredningen er så overflatisk og mangelfull. Stortinget bør ta debatten om å forbedre det statlige eierskapet, og så gjøre det som trengs for at det skal bli bedre. Gjør vi ikke det, blir vi møtt med de samme argumenter om dårlig eierskap i Statoil, i finanssektoren og i kraftsektoren, og etter hvert når det gjelder veier, sykehus, jernbane og post. Da er vi snart husmenn i eget land. Senterpartiet ønsker å vurdere en slik sak på et bredere og bedre grunnlag enn den syltynne utredningen som har blitt kalt en proposisjon. Telenor eier og driver det meste av norsk telekommunikasjon. Hva betyr endringen for de samfunnsoppgaver Telenor er pålagt? Hvordan påvirkes mulighetene for å beholde hovedkontoret mv.? Hva mener de ansatte? Vil ikke en økt investering i Nye Telenor være mer lønnsomt enn å spre milliardene tynt utover globusen? Ingen av disse forhold er nevnt. Det som er nevnt om selskapet og bransjen, er alt slikt som var velkjent da forrige vedtak om statens eierandel ble gjort. Senterpartiet vil at det statlige eierskapet skal være langsiktig og forutsigbart, ikke minst av hensyn til private medeiere. Det er det ikke når 51 pst. statlig andel ble bestemt for ett år tilbake, men nå omtales som problematisk for staten og selskapet. Senterpartiet vil at det statlige eierskapet skal være aktivt, og at formålet skal være tydelig for de selskap som eies, og for dem vi eier sammen med. Jeg tror ikke det skremmer andre eiere at staten er en krevende eier, ikke bare når det gjelder økonomisk utbytte, men også når det gjelder plassering av hovedkontor og FoU-aktiviteter. Senterpartiet vil at statlig eierskap skal være positivt for de selskaper som eies. Vi som mener det, kan ikke samtidig omtale staten som eier på en negativ måte. Vi må kunne tåle at en stor statlig eierandel er uvant for enkelte av aktørene på Nasdaq-børsen. Det går an å forklare at slik er det bestemt. Jeg tror våre selskaper med en stor statlig eierandel er fristende investeringsobjekter fortsatt. Det må også flertallet på Stortinget ha ment da vedtak om børsnotering og privatisering ble gjort. Eller er det kanskje slik at vedtakene om beskjedne private andeler ble gjort bare for å tilfredsstille kritikerne i Arbeiderpartiet?