Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2011-06-17:
Fremskrittspartiet konstaterer at regjeringens framlegg til revidert nasjonalbudsjett ikke tar høyde for at situasjonen har endret seg på en rekke budsjettområder siden statsbudsjettet ble vedtatt i november 2010. Fremskrittspartiet betrakter revidert som nettopp det – en revisjon av budsjettet. Men da må man også kunne ta tak i forhold som har endret seg, f.eks. på områder hvor situasjonen nå er forverret, og hvor det vedtatte statsbudsjettet bygger på en politikk som ikke treffer. Når Stortinget i dag behandler revidert nasjonalbudsjett, er det flere europeiske land som har enorme utfordringer, noe også komiteens leder var inne på. Euroen er satt under betydelig press, og store beløp har blitt bevilget i et forsøk på å stabilisere økonomien. Dette kommer også til å få konsekvenser for Norge og får det allerede i dag. Med en åpen økonomi og et stort eksportrettet næringsliv vil man merke den økonomiske uroen som råder i våre viktigste markeder. For Norge, som har penger på bok, kan allikevel en slik situasjon vi har i Europa, være positiv på noen områder. Vi har gjennom våre forslag, som skal behandles i dag, utfordret Stortinget til å bevilge betydelig mer midler til nødvendige investeringer her hjemme. Og det er slik at med høy arbeidsledighet i mange europeiske land er det det man populært kaller kjøpers marked. Vi som har økonomiske midler, burde nå benyttet en slik situasjon til nødvendig utbygging av norsk infrastruktur gjennom større anbud, hvor vi kan nyttiggjøre oss den ledige kapasiteten i Europa. Dette vil også være meget positivt for de landene som nå sliter med høy ledighet. På flere områder er situasjonen blitt forverret siden statsbudsjettet ble vedtatt høsten 2010. Spesielt kan jeg vise til utfordringene i helse- og omsorgssektoren, justissektoren og at det fortsatt er stort etterslep når det gjelder nødvendige investeringer i infrastruktur. Fremskrittspartiet fremmer derfor forslag om økte bevilgninger på disse områdene for å forbedre velferden og få satt i gang med flere nødvendige investeringer på samferdselssektoren. La meg da kort kommentere de enkelte hovedprioriteringene i Fremskrittspartiets forslag, som er fremmet nå i revidert. Fortsatt står over en kvart million mennesker i sykehuskø og venter på behandling – dette samtidig som det er ledig kapasitet tilgjengelig hos private avtalespesialister og private sykehus. Som Fremskrittspartiet har sagt i lang tid, ville det vært meget hensiktsmessig å øke omfanget av bruken av disse private tilbudene, all den tid ventelistene og ventetidene for behandling og rehabilitering er svært lange og økende. Det vil være samfunnsøkonomisk gunstig å få folk behandlet raskt og tilbake i jobb framfor at pasienter mottar ulike trygdeytelser i påvente av helse- og rehabiliteringshjelp, og det vil være svært viktig sett i lys av den enkeltes livskvalitet og verdighet. I tillegg ser vi altså nå store nedskjæringer i helseforetakene. Budsjettene kuttes, og færre skal opereres og behandles ved offentlige sykehus – og dette altså i en tid da så mange mennesker venter på behandling. Fremskrittspartiet mener at regjeringen må innse at dette bærer galt av sted, og vi foreslår derfor at det bevilges mer midler til helseforetakene. Til tross for regjeringens skryt av angivelig å ha prioritert politiet i årets budsjett er virkeligheten en annen. Fremskrittspartiet er bekymret for utviklingen i politidekningen og mener justeringene på budsjettet burde gjenspeilet dette. Vi har bl.a. nå i det siste – dessverre – sett en voldtektsbølge som har rammet Oslo, og som har ført til stor grad av utrygghet i hovedstaden. Det har også vært en rekke andre alvorlige hendelser i hovedstaden, men også i resten av landet. Flere drapssaker har det vært og en økt terrorfare, som regjeringen bare delvis tar inn over seg. 16. mai i år kunne man lese i Aftenposten at hovedtillitsvalgt i PST ga uttrykk for at etaten trengte 70–80 nye spanere. Da blir det for spedt med åtte nye stillinger. Det Politi-Norge nå trenger, er mer synlig politi. Dette kan enkelt løses da man vet at over 400 nye politistudenter er ferdig utdannet og klare til aktiv tjeneste. Studentene burde vært garantert jobb, og Fremskrittspartiet foreslår derfor å gi tilstrekkelige bevilgninger til ansettelser av alle som ikke går inn i en utlyst stilling. Disse kan settes inn i aktiv utetjeneste med en gang. Politiet må også få på plass et nytt IKT-system, og det må sentralfinansieres, slik at nødvendige investeringer ikke går ut over ordinær drift. Nødvendige investeringer må derfor gjøres uten å ta av driftsbudsjettene. Fremskrittspartiet foreslår å sette av 50 mill. kr til videre IKT-investeringer ut året. Som jeg var inne på innledningsvis, har vi noen utfordringer når det gjelder infrastruktur. Norske veier og jernbanen skriker etter økte investeringer og ikke minst økt vedlikehold. Etterslepet vokser raskt, og utviklingen går i stikk motsatt retning av det regjeringen hevder når det gjelder investeringer i infrastruktur. Nylig framlagte rapporter viser også at Norge som nasjon på en rekke områder sparer seg til fant og ikke gjennomfører helt nødvendige investeringer. Blant annet på grunn av økte asfaltpriser ser vi nå at det beskjedne vedlikeholdet man sa skulle gjennomføres på veisektoren, ikke blir gjennomført allikevel. Her trengs det rett og slett mer økonomiske midler. Gjennom revidert budsjett foreslår derfor Fremskrittspartiet økte bevilgninger, spesielt til veibygging, vedlikehold og satsing på jernbanen. Situasjonen for norsk jernbane er kritisk. Kapasiteten er sprengt. Da hjelper det lite å vise til den vedtatte nasjonale transportplanen. I statsbudsjettet for 2010 kom det fram at regjeringens egne tall viste at man allerede da var langt bak sin egen Nasjonal transportplan, og at allerede i fjor utgjorde det rundt 850 mill. kroner på jernbanen på etterskudd. Norske kommuner har ansvaret for noen av de viktigste velferdstjenestene i samfunnet vårt. Spesielt innen eldreomsorg har vi sett at mange kommuner ikke makter å gi et anstendig og verdig tilbud til eldre pleietrengende. Det snakkes tvert imot om nedskjæringer. Fremskrittspartiet foreslår derfor at det bevilges og øremerkes 1 mrd. kr mer til eldreomsorg, til helt nødvendige strakstiltak på dette området. Det blir derfor noe spesielt når komiteens leder i et replikkordskifte tidligere i dag sier at Arbeiderpartiet og regjeringen ønsker å bruke de store pengene på de store områdene, når man bl.a. i dag fra regjeringens side, og regjeringspartiene, kommer til å stemme ned Fremskrittspartiets forslag om 1 mrd. kr ekstra til eldreomsorgen. Sett i lys av at man vet hvordan situasjonen er ute, burde man stemt for denne ekstra milliarden Fremskrittspartiet foreslår også at det bevilges øremerkede midler til fylkesveiene og kommunale veier, samtidig som vi også foreslår bevilget mer frie midler til kommunene. Økte midler til kommunene er ikke svaret på alle utfordringene. Men når vi ser kommunenes budsjetter og de nedskjæringene som har funnet sted, må vi nok innse at nå må det noe mer penger til, og det burde regjeringen tatt inn over seg. Jeg konstaterer at gjennom finanskomiteens behandling av revidert har det rød-grønne flertallet valgt å ikke omdisponere en eneste krone. De har ikke styrket noen områder utover det å øke overføringen til oljefondet – det har liksom vært det viktigste mantraet. Det er altså ingen innspill som har kommet til revidert budsjett, som er funnet verdig, og heller ingen av opposisjonens forslag faller i smak. Det er jo ganske utrolig. Man hadde kanskje gjort lurt i av og til å se på hva som kommer av forslag og innspill – noe kunne kanskje være fornuftig. Vi behandler i dag revidert budsjett, som behandles midt i budsjettåret. Fremskrittspartiet har derfor ikke valgt å fremme sine tradisjonelle kuttforslag. Men det er også et betydelig rom for kutt i statens utgifter på en rekke områder – det har jeg lyst til å trekke fram også i dag – og det viser Fremskrittspartiet gjennom sine årlige alternative budsjetter. Det er umulig å forstå hvorfor man i et av verdens rikeste land fortsatt skal ha omfattende problemer både i helsevesen, eldreomsorg og skolevesen og manglende ressurser i politi og forsvar samt manglende ressurser til veiinvesteringer. Gjennom behandlingen av revidert nasjonalbudsjett kunne Stortinget, hvis regjeringspartiene var villig til det, få til en økt satsing på viktige områder og få til lønnsomme investeringer i nødvendig infrastruktur. Men jeg konstaterer at viljen ikke er til stede. Avslutningsvis tar jeg opp de forslag Fremskrittspartiet har framsatt, alene eller sammen med andre partier, i finanskomiteens innstilling.