Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
Når vi i dag debatterer Riksrevisjonens undersøkelse av hvordan elektronisk meldingsutveksling er tatt i bruk innen helsefeltet, kan vi konkludere med at den IKT-satsinga som Stortinget har arbeidet med i flere år, gjennom strategier, stortingsmeldinger, tilpasset lovverk og bevilgninger, ikke har gitt de konkrete, praktiske resultatene som Stortinget har lagt til grunn. Det er de funnene Riksrevisjonen har gjort, og det er en forståelse som samtlige partier har sluttet seg til. Riksrevisjonens undersøkelse baserer seg på datainnsamling høsten 2012. Det har helt klart vært en positiv framgang når det gjelder bruk av IKT på helsefeltet, siden da. Like fullt er det grunn til å tro at mange av de manglene – sannsynligvis alle – som Riksrevisjonen påpeker i sin rapport, fremdeles gjelder, og at det er en betydelig jobb å gjøre. Da er det viktig at vi kan identifisere hvor hindringene er, hva de består i, og hva som skal til for at vi kan overskride dem. Jeg jobbet med IKT-saker i helse- og omsorgskomiteen også i forrige stortingsperiode, og den gang var det mye større forskjeller mellom de ulike partiene i synet på bruk av IKT og elektronisk meldingsutveksling i sektoren. Det har heldigvis endret seg, og det er bra. Det er, etter min mening, et svært viktig grunnlag for å komme fram til omforente operative løsninger med tanke på det arbeidet som nå åpenbart må gjøres på dette feltet. Først litt om det arbeidet som den forrige regjeringa gjorde. Norsk Helsenett ble opprettet som statsforetak i 2009 og eies av Helse- og omsorgsdepartementet. Norsk Helsenetts oppdrag er å legge til rette for mest mulig sikker og effektiv elektronisk informasjonsutveksling mellom aktørene i helse- og omsorgssektoren, innenfor ramma av den nasjonale IKT-politikken. Foretaket skal arbeide med forenkling, effektivisering og kvalitetssikring av elektroniske tjenester, til beste for både pasienter og befolkningen for øvrig. Norsk Helsenett skal også sørge for stabil og sikker drift av løsningene som aktørene i sektoren benytter. Rapporter fra Norsk Helsenett tyder på framgang når det gjelder aktivitet hos aktørene som bruker nettet. Norsk Helsenett rapporterer at samtlige kommuner nå er tilkoblet helsenettet, og at et flertall av disse bruker pleie- og omsorgsmeldinger i samhandling med legekontor og sykehus. Like fullt er det grunn til å ta på det største alvor Riksrevisjonens påpeking av at arbeidet har gått for seint, og at man ikke har den måloppnåelsen som er skissert tidligere. Regjeringa Stoltenbergs Nasjonal strategi for elektronisk samhandling i helse- og omsorgssektoren 2008–2013 ble fulgt opp av en svært viktig IKT-melding, Én innbygger – én journal, som flere har nevnt her, og som ble behandlet i Stortinget våren 2013. Det var en melding som fikk svært god mottakelse både av helsesektoren og av IKT-bransjen. Grunnlaget for meldinga ble lagt gjennom strategi for samhandling og anvendelse av helsenettet, utvikling av helsenorge.no, implementering av e-resept, elektroniske pasientjournalsystemer – EPJ – nasjonalt meldingsløft og samordning og modernisering av nasjonale helseregistre. Det var en melding som la opp til trinnvis løp for implementering av IKT-strategien i meldinga. Stortinget framholdt betydninga av at regjeringa underveis skulle definere tydelige mål og delmål for de ulike satsingene, knyttet opp mot en realistisk tidsplan og basert på de erfaringene man kunne høste underveis. Både Stortinget og flere av høringsinstansene pekte på viktigheten av at man henter inn kunnskap om innføring av IKT i helsesektoren i andre land, og at man måtte analysere både de positive og de negative erfaringene man hadde høstet av dette. De manglene som Riksrevisjonen dokumenterer når det gjelder implementering og bruk av IKT i helsesektoren, viser at vi har utfordringer av både kompetansemessig og kulturell karakter i de ulike delene av helsevesenet, og jeg tror ikke vi skal undervurdere kultur i denne sammenhengen. Ikke minst er det mye som tyder på at mange norske kommuner sliter med å ta i bruk IKT i helse, pleie og omsorg, og at oppfølginga her kan være utfordrende. Det er også rett, som mange har sagt, at IKT-satsinga generelt er fragmentert, og at man ikke har fått de ulike systemene til å snakke sammen. Det kan få noen til å tenke at alt må saneres og bygges opp på nytt. Det er, så langt jeg har brakt i erfaring – og da må jeg lytte til dem som kan mer om dette enn meg – ikke nødvendig. Men man har et arbeid å gjøre for å samordne, lage felles standarder, få aktørene til å spille sammen, og sørge for at beslutningsansvaret – ikke minst det – blir tydeliggjort. Tett oppfølging fra Helse- og omsorgsdepartementet er nå helt nødvendig, ikke minst – som også kontroll- og konstitusjonskomiteen nevner – overfor de ytre etatene, som Helsedirektoratet, de regionale helseforetakene mfl. Så vil jeg for egen del legge til at det er noen regioner som har kommet litt lenger og har høstet noe breiere erfaring fra IKT-bruk i helsetjenestene enn det man har klart å få til andre steder. Da kan det kanskje være klokt å vende seg til dem som har lyktes internt i sin region, og kanskje hente et tips eller to som kan overføres til nasjonalt nivå.