trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 2000-04-04:
Utenriksministeren var inne på trakasseringen av serberne i Kosovo, og det samme var Marit Nybakk. Det er et sentralt punkt også når det gjelder hjelpearbeidet, for det er klart at så lenge denne trakasseringen foregår, vil det føre til at hjelpearbeidet blir vanskeligere og mindre effektivt. Da er det naturlig å spørre seg: Hvorfor foregår denne trakasseringen? Det må man jo ha en mening om når man ønsker å sette en stopper for den. En mulighet er jo at det er ren hevnlyst, og det er i og for seg forståelig når man ser på hvordan kosovoalbanerne er blitt behandlet. Men jeg tror ikke at det er hele forklaringen. Jeg tror faktisk at det er en annen forklaring som er mer vesentlig, og det er at det internasjonale samfunn gjennom Rambouillet-avtalen har fastslått at Kosovo fremdeles skal være en del av Jugoslavia. Det er helt opplagt at kosovoalbanerne ønsker å unngå det for enhver pris. Og hvordan skal man unngå det? Hele denne bestemmelsen om at det ikke skal være en selvstendig stat, men være underlagt Jugoslavia, er jo en oppfordring til å forsøke å jage serberne ut av landet. I en situasjon hvor det ikke er flere serbere igjen, vil nemlig selv det internasjonale samfunn måtte forstå at Kosovo ikke lenger kan være en del av republikken Jugoslavia. Hele situasjonen som er lagt opp av det internasjonale samfunn, den folkerettslige situasjon, gir en dynamikk og en oppfordring til kosovoalbanerne, som ønsker selvstendighet, om å jage serberne ut. Jeg har flere ganger fra denne talerstol gitt uttrykk for den helt uholdbare situasjon at Kosovo skal være en del av Serbia. Nå ser vi faktisk en av de uheldige konsekvensene, som merkelig nok ingen har berørt her i dag. Det er et slags tabuemne, selv om alle egentlig innerst inne skjønner at dette er en umulig situasjon, som ikke kan fortsette for dem som har lidt så meget. Vi ser jo hvordan serberne opptrer. Milosevic-systemet fortsetter. Det må jo være en forferdelig fremtid i å se frem til at det internasjonale samfunn skal tvinge dem inn i all evighet i dette systemet. Før man blir kvitt denne tanken om at Kosovo skal være en del av Jugoslavia, får man ikke slutt på trakasseringen, og hjelpearbeidet blir vesentlig tyngre og vanskeligere å realisere.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-04-04:
Jeg er glad for å kunne si det samme som Steensnæs, at den nåværende regjering fører videre den samme politikken som den forrige regjering fulgte. Når det gjelder sanksjonspolitikken og spørsmålet om vi ser for oss en kombinasjon av positive tiltak og sanksjoner, må svaret på det være ja. Det er vel ingen i komiteen, så vidt jeg kan se, som snakker om total opphevelse av sanksjonene. Våpenembargoen må vel være der. Men det det er snakk om, er å se på om man kan målrette sanksjonene mer slik at de rammer regimet, og kombinert da med positive tiltak, som Steensnæs var inne på. Jeg tror det vil være den riktige veien å gå. Men jeg har også lyst til å si at det er ingen enkel sak å gjøre dette. Det har ikke vært mulig å få særlig positive reaksjoner på det som er formulert i innstillingen, hos andre. Men vi er fra Regjeringens side innstilt på å arbeide for at vi skal få til en oppmykning av dette. Når det gjelder deltakelse i Stabilitetspakten, er det riktig som Steensnæs sa, at vi er observatører der. Etter møtet som var i Brussel i forrige uke, er mitt inntrykk at vi vil kunne få fulle rettigheter i Stabilitetspakten fra og med neste møte. Jeg tror jeg kan si her og nå at det vil gå i orden.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-04-04:
Jeg finner det litt vanskelig å framføre andres argumenter for en sanksjonspolitikk som vi ikke er for, men jeg vil bare vise til at EU-toppmøtet i Lisboa sa at man vil gå inn for å målrette sanksjonene mer enn det som er tilfellet nå, og det synes jeg var oppløftende. Men det er klart at i den situasjonen som er, hvor Milosevic-regimet fortsatt sitter, er det ikke helt enkelt å oppheve sanksjoner som er innført, uten at regimet kan innkassere en stor politisk gevinst. Jeg vil tro at det er et viktig argument for at man ikke tar noen store skritt i den retning vi ønsker. Når det gjelder innsatsen på Balkan, og om den går på bekostning av innsats andre steder, kan jeg ikke se at det er tilfellet for Norges vedkommende. Vi opprettholder en veldig høy bistandsandel, iallfall i forhold til hva andre land gjør. Riktignok er det slik at noe av bistanden går på 03-området, men samtidig har vi også økt bistanden, bl.a. fordi nasjonalinntekten vår har økt. Så jeg tror ikke at det som har skjedd på Balkan, har svekket vår innsats i andre deler av verden, men det er klart at det har tatt oppmerksomheten vekk fra lignende situasjoner, og kanskje enda mer dramatiske situasjoner, i andre deler av verden. Det har vært et problem. På den annen side må det kunne sies at Kosovo ligger på vårt eget kontinent, og det var vel ikke mulig å unngå at mye av fokuseringen i Europa ble rettet nettopp mot dette området når så dramatiske ting skjedde.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-04-04:
Denne debatten har vist at det er stor enighet mellom partiene her på Stortinget. Fremskrittspartiet har særmerknader, og SV har også nyansert synspunktene. Likevel vil jeg for min del oppsummere på samme måte som utenriksministeren med at det er bred enighet om Balkan-politikken. Utenriksministeren bekrefter også nå at den nye regjeringen i hovedsak fører videre politikken på dette området i tråd med det som sentrumsregjeringen hadde som holdninger. Det har vært nyttig at det har vært en debatt om sanksjoner. Jeg tror nok at en på et mer generelt grunnlag gjerne kan gå inn i debatten og gjøre den mer detaljert og mer generell. Jeg la merke til at utenriksministeren, på samme måte som tidligere utenriksminister Knut Vollebæk, vil arbeide for å få bort også oljeembargoen. Flyforbudet er jo nå opphevet. Når utenriksministeren sier at han ønsker å legge om sanksjonspolitikken, vil jeg gjerne få lov til å spørre om han i det legger at en fremdeles ser en kombinasjon av positive tiltak og sanksjoner som viktig for å kunne bidra til en langsiktig oppbygging av demokrati og stabilitet i Serbia, slik den forrige regjering gikk inn for. Så har jeg også lyst til å spørre litt om Norges deltakelse i Stabilitetspakten, hvor vi jo i 1999 i kraft av å ha formannskapet i OSSE hadde en særstilling i forhold til andre deltakerland. Nå er vi tilbake med observatørstatus, men den forrige regjering arbeidet jo for at vi skulle få delta med fulle rettigheter. Hva er situasjonen i dag med hensyn til dette spørsmålet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-04-04:
Jeg er glad for at utenriksministeren nå signaliserer at Regjeringa vil jobbe aktivt for å få endringer i sanksjonspolitikken. Samtidig sier utenriksministeren at det kan være litt vanskelig å få forståelse hos andre for den holdningen som Norge har inntatt til dette spørsmålet. Det kunne være interessant å høre i så fall hvilke argumenter man mener å ha for å skulle beholde en sanksjonspolitikk som tydeligvis ikke virker etter hensikten, som kanskje tvert imot virker negativt ved å styrke det man ønsker å svekke. Så til det andre spørsmålet jeg har til utenriksministeren. Han la vekt på at vi må forvente en langvarig tilstedeværelse på Balkan. Det er SV helt enig i – det er en av grunnene til at SV har et forslag i dag. En annen grunn til det er at SV er bekymret for at innsatsen på Balkan skal gå på bekostning av innsats i andre områder der det er konflikt. Mange av oss sa at vi burde ha sett situasjonen på Balkan tidligere, vært der før, vært der mer massivt. Slike situasjoner er det flere steder rundt om i verden, og hvis vi svekker budsjettene for slik konfliktløsning på bistand generelt til andre områder i verden, kan vi lett komme opp i en situasjon hvor vi blir etter snar, og hvor etter snar blir forferdelig dyrt både i menneskelige lidelser og i kostnader ellers. Kan utenriksministeren bekrefte at det er Regjeringas politikk at innsatsen på Balkan ikke skal gå på bekostning av innsatsen på bistandsbudsjettet eller på innsatsen til konfliktdempende tiltak andre steder der Norge finner å ha en rolle?
Gunnar Skaug (Arbeiderpartiet), 2000-04-04:
Det er positivt at det er såpass bred enighet i Stortinget om at den norske innsatsen på Balkan bør gå inn i en videre internasjonal arbeidsdeling. Det er nå viktig at resultatet blir så godt som mulig for å framskynde en fredelig og stabil utvikling av velferd og demokrati i hele området. De kommentarer jeg vil knytte til meldingen og utenrikskomiteens innstilling om den framtidige norske bistanden til landene i Sørøst-Europa, er først og fremst for å understreke betydningen av å få til en helhetlig linje i den totale arbeids- og virkemiddelinnsatsen. Jeg holder da innsatsen knyttet til nødhjelp under og etter væpnede konflikter og naturkatastrofer utenfor. Som et eksempel på dette vil jeg nevne erfaringer jeg selv har fått gjennom bistandsprosjekter i Bosnia, nærmere bestemt i Sanski Most og Banja Luka hvor opptil 100 ulike NGOer fra ulike land søker å innlemme sine ulike prosjekter i området. I et mylder av prosjekter, både av multinasjonal, statlig og privat karakter i tillegg til FNs innsats, vil det være vanskelig å få til en skikkelig koordinering. Det sier seg selv at dette er en nødt til å gjøre noe med. Bistanden til landene i Sørøst-Europa omfatter hovedsakelig nødhjelp, humanitær hjelp, minerydding, helsevesen, gjenoppbygging av samfunnsmessig infrastruktur, boliger, skolevesen, utarbeiding av identifikasjonspapirer, kampen for menneskerettighetene, utvikling av justisvesen og lovverk, spørsmål om tilbakevending av flyktninger samt ikke minst utvikling av næringslivet gjennom handelsavtaler og mikrokreditter. Det overordnede målet må selvfølgelig være utvikling av demokratiske, multietniske samfunn. Utviklingen av et allsidig næringsliv er særs viktig for å nå et slikt mål. Dette er selvfølgelig en meget komplisert oppgave i et område hvor kjøpekraften er tilnærmet null og hvor mangelen på handelspartnere er total. Arbeidsledigheten er, som det er sagt flere ganger i debatten, i enkelte regioner over 80 pst. Det sier seg derfor selv at en sterk økning av sysselsettingen er høyst nødvendig for å skape normale samfunn som er i stand til å løse viktige oppgaver for innbyggerne knyttet til så sentrale oppgaver som helsevesen, skole og eldreomsorg. Nedgang i arbeidsledigheten er derfor en klar forutsetning for å hindre nye framtidige konflikter og sosial uro. Bistandsarbeidet vil bli mer oversiktlig og effektivt dersom man under FN-paraplyen og med utgangspunkt i nettopp Stabilitetspakten for Sørøst-Europa tilstreber en samlet koordinert innsats. Derfor er jeg fullt ut enig i utenrikskomiteens understreking av at dersom Regjeringen finner at det internasjonale samarbeidet ikke fungerer tilfredsstillende, ja, da bør Regjeringen og utenriksministeren legge fram en mer detaljert langsiktig strategi for den norske innsatsen på Vest-Balkan.
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-12-18:
Med henvisning til debatten i Odelstinget vil jeg på vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti fremme følgende forslag: «Odelstinets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 2-1 tredje ledd fjerde punktum antas å burde oppheves.§ 2-7 første ledd antas å burde lyde:«4. løpende og avsluttende avtaler som gjelder virksomheten»§ 9-1 annet ledd nytt annet punktum antas å burde lyde:«Departementet kan i forskrift gjøre unntak fra reglene i § 2-1 første ledd, § 2-3 fjerde ledd første punktum, § 2-6 og § 2-7 annet ledd første og tredje punktum.»§ 9-2 første ledd annet punktum antas å burde lyde: «Frem til 1. januar 2002 kan regnskapspliktige velge å benytte reglene om registrering og dokumentasjon av regnskapsopplysninger(bokføring) i lov 13. mai 1997 nr. 35 med forskrifter i stedet for reglene i lovens kapittel 2.»» (bokføring)
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-18:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om denne viktige saken. I den sammenheng hadde Fremskrittspartiet noen forslag til endringer når det gjelder folketrygdloven, og jeg skal nøye meg med å ta opp to forslag her i Lagtinget i dag. Det ene er på vegne av Fremskrittspartiet, og det andre er på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre. Det første forslaget på vegne av Fremskrittspartiet gjelder en viktig prinsippsak for oss, nemlig at vi ser det som helt nødvendig å lovbeskytte opptjente rettigheter i folketrygden, slik at ikke de gitte betingelsene endres etter at opptjeningen i folketrygden har funnet sted. Derfor tillater jeg meg på vegne av Fremskrittspartiet å fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 25-14 antas å burde lyde:«Rettigheter etter denne lov kan endres eller oppheves ved senere lov. Opptjente rettigheter kan ikke innskrenkes eller oppheves. »» Videre vil jeg fremme et forslag på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre. Forslaget lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 19-6 tredje ledd antas å burde lyde:«Alderspensjonen skal ikke reduseres hvis den pensjonsgivende årsinntekten er mindre enn to ganger grunnbeløpet. Pensjonen uten ektefelletillegg og barnetillegg reduseres med 40 prosent av inntekt over to ganger grunnbeløpet. »§ 19-6 fjerde ledd første punktum antas å burde lyde: «For en pensjonist som fram til fylte 67 år hadde avtalefestet pensjon med statstilskott, skal pensjonen uten ektefelletillegg og barnetillegg reduseres med 50 prosent av inntekt over to ganger grunnbeløpet. »»
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-12-18:
Jeg viser til debatten i Odelstinget omkring denne saken, skatt av formue og inntekt, det vi kaller skatteloven. I den sammenheng hadde Fremskrittspartiet og Høyre en del avvikende forslag, som jeg ser meg nødt til å ta opp igjen her i Lagtinget. Derfor fremmer jeg følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 8-12 antas å burde oppheves.Nåværende §§ 8-13 til 8-20 antas å bli §§ 8-12 og 8-19.Romertall IV antas å burde lyde:«Endringene under I trer i kraft straks med virkning fra og med inntektsåret 2000. Endringene under II og III trer i kraft med virkning fra og med inntektsåret 2001.»»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2000-12-18:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om denne saken, der Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre stemte mot II. Jeg fremmer på vegne av disse partier følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Romertall II antas å burde utgå.»
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-06-16:
På vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti vil jeg foreslå følgende: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 42 første ledd første punktum antas å burde lyde: «Fylkeskommunalt sykehus eller del av slik virksomhet kan som helhet overføres til et fylkeskommunalt sykehusselskap etter loven her ved at eiendeler, rettigheter, herunder offentlige tillatelser, og forpliktelser som er knyttet til virksomheten, overføres til sykehusselskapet.» Under § 45 punkt 6 antas § 2-7 nytt annet ledd å burde lyde: «Eies virksomhet som nevnt i første ledd av sykehusselskap eller interkommunalt selskap, påligger plikten til å sørge for opplæring, etterutdanning og videreutdanning selskapet.» § 2-8 nytt tredje ledd antas å burde lyde: «Eies virksomhet som nevnt i første og andre ledd av sykehusselskap eller interkommunalt selskap, påligger plikten til å gi den informasjon som er omtalt i bestemmelsene, selskapet.» Nåværende tredje ledd blir nytt fjerde ledd.Kapittel 4 overskriften antas å burde lyde : «Godkjenning av helseinstitusjoner og helsetjenester og forbud mot organisering av offentlig eide sykehus som aksjeselskap»» Jeg vil videre foreslå følgende på vegne av Arbeiderpartiet: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Ny § 4-2 antas å burde lyde :«Forbud mot organisering av offentlig eide sykehus som aksjeselskap Offentlig eide sykehus kan ikke organiseres som aksjeselskap etter lov av 13. juni 1997 nr. 44 om aksjeselskaper eller lov av 13. juni 1997 nr. 45 om allmennaksjeselskaper.»»
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-06-16:
På vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti vil jeg foreslå følgende: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 8 første ledd antas å burde lyde: «Kontantstøtte ytes fra og med kalendermåneden etter at rett til kontantstøtte inntrer, til og med den kalendermåned rett til kontantstøtte faller bort. Kontantstøtte ytes likevel ikke lenger enn til og med kalendermåneden før barnet fyller 3 år.""
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-06-16:
På vegne av Arbeiderpartiet vil jeg sette fram følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 192 annet ledd, innledningen, antas å burde lyde: «Straffen er fengsel i minst 1 år dersom» § 195 første ledd annet punktum antas å burde lyde: «Dersom den seksuelle omgangen var samleie, er straffen fengsel i minst 1 år.»»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Jeg viser til debatten i Odelstinget og vil fremme følgende forslag på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:I lov om spesialisthelsetjenesten m.m. antas § 4-1 tredje ledd å burde lyde: «Ved vurdering av om godkjenningen kan gis, kan det blant annet legges vekt på om faglige hensyn taler for at helseinstitusjonen eller helsetjenesten godkjennes, og om de tjenester som skal ytes, finnes forsvarlige.»» Videre et forslag på vegne av Fremskrittspartiet: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:I ny lov om omdanning av sykehus til aksjeselskap antas §§ 1-4 å burde lyde:«§ 1 Lovens virkeområde Denne lov gjelder alle offentlig eide sykehus.Med offentlig eid sykehus menes sykehus som er eid av stat, fylkeskommune eller kommune. § 2 Lovens formål Denne lovs formål er å bidra til en bedre økonomisk styring av og effektivisering av norske sykehus. § 3 Selskapsform Alle sykehus som er i offentlig eie, skal organiseres som aksjeselskap eller allmennaksjeselskap, etter lov av 13. juni 1997 nr. 44 om aksjeselskaper eller lov av 13. juni 1997 nr. 45 om allmennaksjeselskaper. § 4 IkrafttredelseLoven trer i kraft fra den tid Kongen bestemmer.»I lov om fylkeskommunale sykehusselskaper m.m. antas § 7 å burde lyde: «Fylkestingene skal treffe vedtak om å opprette fylkeskommunale sykehusselskap for alle sine offentlige sykehus. Vedtaket skal uttrykkelig betegne det fylkeskommunale sykehusselskap som sykehusselskap. Ved opprettelsen skal fylkestinget selv fastsette sykehusselskapets vedtekter, jf. § 11 og treffe eventuelle vedtak etter § 13 tredje ledd.»»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Jeg viser til behandlingen i Odelstinget og fremmer følgende forslag på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 25 – 13 antas å burde utgå.» Videre fremmer jeg følgende forslag på vegne av Fremskrittspartiet: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 8-51 antas å burde lyde:§ 8-51 tredje ledd utgår.§ 25-3 antas å burde utgå.»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Jeg viser til debatten i Odelstinget og fremmer følgende forslag på vegne av Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Jeg viser til debatten i Odelstinget om denne saken og vil på vegne av Fremskrittspartiet fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Jeg viser til Odelstingets behandling og debatt om denne saken og vil fremsette to forslag. Det ene er på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre, og det lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: § 192 fjerde ledd antas å burde utgå.» Det andre forslaget jeg vil fremsette, er på vegne av Fremskrittspartiet, og det lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 192 første ledd antas å burde lyde:«Den som a) skaffer seg seksuell omgang ved vold eller ved truende atferd, ellerb) har seksuell omgang med noen som er bevisstløs eller av andre grunner ute av stand til å motsette seg handlingen, ellerc) ved vold eller ved truende atferd får noen til å ha seksuell omgang med en annen, eller til å utføre tilsvarende handlinger med seg selv, straffes for voldtekt med fengsel i inntil 12 år, men i minst 1 år. Ved vurdering av om det er utøvd vold eller truende atferd eller om fornærmede var ute av stand til å motsette seg handlingen, skal det legges vekt på om fornærmede var under 14 år.» § 192 annet ledd, innledningen, antas å burde lyde: «Straffen er fengsel inntil 18 år, men minst 3 år, dersom» § 195 første ledd antas å burde lyde: «Den som har seksuell omgang med barn under 14 år, straffes med fengsel inntil 21 år. Dersom den seksuelle omgangen var samleie, er straffen fengsel i minst 5 år.» § 195 annet ledd, innledningen, antas å burde lyde: «Ved straffeutmålingen legges det i skjerpende retning vekt på om» § 204 annet ledd første punktum antas å burde lyde: «Med pornografi menes i denne paragrafen kjønnslige skildringer hvor det gjøres bruk av barn, lik, dyr, vold eller tvang og lignende grove kjønnslige skildringer.» § 206 antas å burde lyde: «Når bestemmelsene i dette kapittel bruker uttrykket samleie, menes vaginalt og analt samleie. Med samleie likestilles innføring av penis i munn, innføring av penis inn i og mellom de store og små kjønnslepper og innføring av gjenstand i skjede eller endetarmsåpning.» § 202 annet ledd antas å burde utgå.§ 208 antas å burde utgå.»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Jeg viser til Odelstingets behandling av denne saken og vil fremsette to forslag. Det ene er på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre og lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:I. § 2-5 syvende ledd antas å burde utgå.» Så vil jeg fremsette et forslag på vegne av Fremskrittspartiet: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning: I.§ 3-1 femte ledd andre punktum antas å burde lyde: «Fylkeskommunen kan krevje sakkunnig vurdering dersom slik vurdering ikkje er gjord tidlegare og særlege forhold tilseier det.» § 3-3 første ledd antas å burde utgå.§ 4A-3 antas å burde utgå.II.§ 3 antas å burde lyde: «For å bli godkjend med rett til tilskott etter denne lova må skulen gi ei undervisning som oppfyller plikta til grunnskuleopplæring og vidaregåande opplæring i opplæringslova på ein måte som er likeverdig med opplæringa gitt i offentlege skular.» § 25 antas å burde lyde: «Vedkommande departement skal gi godkjenning i dei tilfelle skulen tilfredsstiller krava etter denne lova.Departementet kan dra godkjenninga attende dersom vilkåra i denne lova ikkje vert fylte innan ei frist som departementet set.Departementet gir kvart år melding til Stortinget om godkjenning av skular.»»
Anne Brit Stråtveit (Kristelig Folkeparti), 2000-06-16:
Jeg viser til behandlingen av denne saken i Odelstinget og fremmer på vegne av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 14-10 første til tredje ledd antas å burde lyde: «Dersom både moren og faren fyller vilkårene for rett til fødselspenger, er 20 stønadsdager(4 uker) av stønadsperioden forbeholdt far(fedrekvote) (4 uker) (fedrekvote) Femte og sjette ledd antas å burde lyde: «For å få unntak etter fjerde ledd må det godtgjøres at uttak av fedrekvoten vil gi urimelige utslag.Selv om ingen av vilkårene i fjerde ledd bokstavene a til e er oppfylt, kan det i helt spesielle tilfeller gjøres unntak fra bestemmelsene i første ledd dersom uforutsette hendinger gjør det urimelig å kreve uttak av fedrekvoten.» Nåværende § 14-18 blir ny § 14-19.§ 14-19 andre og tredje ledd antas å burde lyde: «Adoptivfaren kan ta ut fedrekvoten uten hensyn til om vilkårene i § 14-18 tredje ledd bokstavene a til e er oppfylt. Når adoptivfaren tar ut fedrekvoten, får han adopsjonspenger beregnet i forhold til sin egen stillingsdel, uten hensyn til bestemmelsen i § 14-18 femte ledd første punktum.Fedrekvoten kan benyttes helt ut samtidig med at den andre av adoptivforeldrene mottar graderte adopsjonspenger på opptil 50 pst. etter § 14-14 åttende ledd eller etter bestemmelsene om tidskonto i §§ 14- 21 til 14-28.Nåværende sjuende ledd oppheves.»»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-06-16:
Jeg viser til debatten i Odelstinget og fremmer på vegne av Høyre følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: 1. Ny § 1 antas å burde lyde: «§ 1 Lovens formålLovens formål er å legge til rette for et bedre tjenestetilbud og mer effektiv ressursutnyttelse i den fylkeskommunale helsetjenesten ved at fylkeskommunalt sykehusselskap blir en tilgjengelig tilknytningsform for fylkeskommuner som ønsker å fristille sine sykehus ved at disse organiseres som selvstendige rettssubjekter.Fylkeskommunen bestemmer tilknytningsform for sine sykehus. Fylkeskommunale sykehus kan organiseres som forvaltningsorgan, kommunalt foretak, fylkeskommunalt sykehusselskap, interkommunalt selskap, aksjeselskap eller stiftelse.»2. § 1 i Odelstingets vedtak antas å burde bli § 2 osv.3. Under § 45 punkt 6 antas § 2-1 nytt fjerde ledd å burde lyde:«Fylkeskommunen bestemmer tilknytningsform for sine sykehus. Fylkeskommunale sykehus kan organiseres som forvaltningsorgan, kommunalt foretak, fylkeskommunalt sykehusselskap, interkommunalt selskap, aksjeselskap eller stiftelse.» Nåværende fjerde ledd blir femte ledd.»
Kirsti Kolle Grøndahl (Arbeiderpartiet), 2000-06-16:
Det må være feil. Ved en tidligere votering stemte 27 representanter.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen aksepterer den skisserte taletida som presidenten nemnde. Vi har berre eit behov for å understreke at ein samla komite opphavleg ønskte to åtskilde debattar med fulle replikkrundar sidan vi har budsjettopplegga for tre departement, så vi håper at det ved eit seinare høve blir lagt vekt på det.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Det blir ofte slik at dei tinga ein er usamde om, blir det fokus på i media. Det er mykje vi er samde med Arbeidarpartiet om i dette budsjettet, men eg vil også peike på at dersom ein ser f.eks. på Barne- og familiedepartementet sitt budsjett, foreslår Regjeringa kutt på ei rekkje tiltak, som vi har fått påplussingar på. Det kan vere samlivstiltak, det kan vere adopsjon, ulike frivillige lag og organisasjonar som har fått kutt i driftstilskot, og det er ein del smertepunkt som vi gjentatte gonger må kjempe for. Når det gjeld om Arbeidarpartiet har tru på det private eller det offentlege, kan eg illustrere det med samlivstiltaka, som Arbeidarpartiet gjentatte gonger kuttar på. Det er mange frivillige lag og organisasjonar som har kurs, for å sikre eit mangfald, for å ha forskjellige måtar å gjere dette på. Men Arbeidarpartiet har tidlegare sagt at dei ikkje ønskjer at alle desse frivillige organisasjonane skal ha desse pengane, og heller vil ha overført dei til familievernkontora. Og Jagland var på landsmøtet i Arbeidarpartiet inne på dei frivillige organisasjonane sine institusjonar i forhold til alkoholforebyggande arbeid. Han uttalte at dei ikkje kan drive med «sin spesielle terapi». Vi veit at det var ei rekkje kutt på ulike typar slike organisasjonar. Vi ønskjer eit samfunn som har eit mangfald, og som styrkjer dei frivillige organisasjonane med omsyn til å vere med og ta eit ansvar. Så til malen for samarbeidsavtalar med private barnehagar, som ein jobbar med: Departementet skal jobbe vidare med det, som representanten Ausdal Starrfelt nemnde, men det er også sagt i departementet sitt svar til komiteen at dei skal trekke dei kommunane som har jobba med denne problemstillinga, inn i dette arbeidet, at kommunar som har jobba med problematikken knytt opp til dei private barnehagane, skal vere med i arbeidsgruppa. Men det vil vere naturleg også å trekke dei private barnehagane sin kompetanse inn i dette arbeidet, og ikkje berre fokusere på dei kommunane som kjenner problemstillinga frå deira synsvinkel. Kontantstøtta kan ein seie mykje positivt om. Eg er glad for at sentrumsregjeringa greidde å få gjennomslag for denne historiske reforma, og sentrumspartia har jobba godt med den og fått gjennomslag i Stortinget. Eg har stor tru på at vi framleis skal greie å ha eit godt samarbeid når det gjeld den saka.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Representanten Sandberg spør: Kva gir Kristeleg Folkeparti rett til å kome inn i ein debatt for å sikre barn meir kontakt med mor og far? Det er jo ein ganske oppsiktsvekkande innfallsvinkel, for Kristeleg Folkeparti er sjølvsagt opptatt av alle barns situasjon, same korleis dei vaksne innrettar sine liv. Representanten Sandberg seier også at vi har kome inn i debatten på ein frekk måte. Ein skulle heller tru at representanten blei glad for at vi viser eit tydeleg engasjement på dette området. Det er eit område som den tidlegare barne- og familieministeren, Valgerd Svarstad Haugland, sjølvsagt også er opptatt av. Vi har gått gjennom NOU-en om barnefordeling, og har dermed gått systematisk gjennom desse problemstillingane. Vi har sett på ein del tiltak og foreslått ein del ting gjennom det arbeidet, bl.a. å oppheve skiljet mellom foreldremyndigheit og bustadsmyndigheit for at foreldra skal vere meir likeverdige etter eit samlivsbrot. Vi har på ingen måte vist mangel på engasjement for dette tidlegare, men det har kome ut i media på ein ganske synleg måte i det siste. Vi vil sjølvsagt følgje opp den debatten, fordi vi trur at vi etter eit samlivsbrot må gjere det vi kan for at barnas interesser blir sikra, og at dei får høve til å ha kontakt både med mor og far. Og det er jo ikkje slik som representanten hevdar, at vi ikkje har noka interesse av dei forslaga som Framstegspartiet har levert inn. Eg er nok ikkje einig i alt det Framstegspartiet har skrive i sine forslag, men når vi veit at Barne- og familiedepartementet har eit utgreiingsarbeid om dette, synest vi det er viktig å sjå kva som kjem derifrå, sjølv om det har tatt lengre tid enn vi først trudde. Det kan jo vere fordi dette er kompliserte ting. Men vi har absolutt eit ekte og sterkt engasjement i denne saka.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Kristeleg Folkeparti er sjølvsagt opptatt av at alle barn som ønskjer det, skal få barnehageplass. Og nettopp derfor er eg opptatt av den samarbeidsmalen som skal utarbeidast for dei private barnehagane. Ein del private barnehagar set nemleg kroken på døra fordi det er for vanskeleg å drive. Men får ein meir likebehandling, er det eit viktig tiltak for at enkelte barnehagar får halde fram. Vi ser at grunnen til at nokre av dei legg ned, kanskje er at dei manglar driftsstøtte frå kommunen. Derfor burde også SV vere opptatt av denne malen i forhold til private barnehagar. Der viser ikkje SV det same engasjementet som fleirtalet i komiteen. Når det gjeld kommuneøkonomien, har vi gjennom forliket med Arbeidarpartiet også betra kommuneøkonomien noko, og det er sjølvsagt positivt. Så til kontantstøtta. Det som er utruleg med SVs forslag om å fjerne kontantstøtta, er jo at det frå 1. august då vil stå ein heil haug med småbarnsforeldre utan kontantstøtte og kanskje også utan barnehageplass. For i og med at SV vil gå drastisk til verks og fjerne kontantstøtta, vil dei som då har basert sin kvardag på kontantstøtta og innretta seg etter det – med den økonomien det gir – og som kanskje er heimeverande, miste det tilskotet, og samtidig kanskje ikkje ha tilbod om barnehageplass. Vi ser det slik at skal valfridomen vere reell, må dei kunne velje mellom barnehageplass og kontantstøtte. Men å fjerne kontantstøtta er i alle fall ikkje noko svar på den utfordringa. Når det gjeld det å styrkje fedrane sine moglegheiter til å bruke meir tid heime, trur eg det er fleire ting vi kan gjere i forhold til det. I forslaget til program for Kristeleg Folkeparti har vi t.d. gått inn for å utvide den lønna svangerskapspermisjonen ein del, reservert far. Det kan vere eit tiltak som fører til at far tar endå større ansvar heime.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Representanten Ausdal Starrfelt sa at budsjettet var i god sosialdemokratisk ånd, og at budsjettframlegget til Regjeringa var endå betre enn det som ein har kome fram til etter forliket. Og då er det noko eg lurer på : Ei av dei sakene som komiteen har fått veldig mange førespurnader om, er tilskot til adopsjon. Det har vist seg at det tilskotet har Arbeidarpartiet gong på gong redusert. Det blir dermed lite føreseieleg kva storleiken på tilskotet blir. Dei som har rekna med at beløpet skulle vere på ein viss storleik, har kanskje etter kort tid opplevd at det har blitt redusert. Frå Arbeidarpartiet tok over regjeringsmakta har det blitt redusert frå 22 000 kr, og forslaget for neste år var på 15 000 kr. Meiner representanten Ausdal Starrfelt at det er i god sosialdemokratisk ånd å redusere tilskotet til dei som har ganske høge utgifter knytte til adopsjon? Representanten og Arbeidarpartiet er for så vidt med på ein merknad om å be departementet sjå på tiltak for å gjere støtta meir føreseieleg. Det håper eg at departementet vil prioritere, for det trur eg er viktig for dei som adopterer. Då frivilligheitsmeldinga vart behandla her på Stortinget, var ikkje representanten Ausdal Starrfelt med i komiteen, men det var ganske openbert at Arbeidarpartiet kjempa om å vere best i klassa når det gjaldt frivilligheitsmeldinga. Gjennom forliket er det no blitt ein auke på 40 mill. kr til frivillige lag og organisasjonar, alt frå Speidaren til Røde Kors, kor og korps lokalt. Mange kan no bruke meir tid på engasjement blant barn og unge og mindre tid til kakebaking og lotteri. Synest verkeleg representanten Ausdal Starrfelt at budsjettet på Barne- og familiedepartementets og Kulturdepartementets område var betre med Arbeidarpartiets opphavlege budsjett enn det som har kome fram etter forliket?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Det er ganske oppsiktsvekkande at Per Sandberg uttalar at sentrumspartia saman med Arbeidarpartiet fører ein familiefiendtleg politikk som øydelegg barnesinn, osv. Det heng ikkje på greip. Kristeleg Folkeparti er opptatt av ein god familiepolitikk og har ei rekke tiltak som legg vekt på det. Men i forhold til familiebiten er det, ut frå at representanten Sandberg seier han er opptatt av familiane sin situasjon, ganske utruleg at Framstegspartiet ikkje vil vere med på å auke midlane til samlivstiltak, som kan vere med på å førebygge samlivsbrot, og som kan vere ein ganske brei førebyggande aktivitet. Dei berre dundrar laus her på talarstolen og kritiserer i aust og vest. Men vi må tenkje: Kva kan vi gjere for å stimulere ei positiv utvikling? Over til den andre biten, kultur. Framstegspartiet foreslår ganske store – enorme – kutt på kulturtiltak, spesielt i sitt primære opplegg – det er slik at alle må halde seg til ramma når den er blitt vedtatt. Dei ønskjer ikkje å bruke midlar til store statlege institusjonar. Men ser ein ikkje dei positive sidene eit sterkt kulturengasjement har for heile landet? Det at vi har sterke statlege institusjonar, gir også stimulans til frivillig aktivitet rundt om i Noreg. Framstegspartiet vil sette av to fond, eit fond for kultur for barn og unge og eit fond for eldre, som òg skal brukast til kultur. Korleis tenkjer Framstegspartiet at desse skal organiserast? Trur ein at ein får stor avkastning av desse fonda? Kva tiltak skal dei brukast til? Kven skal administrere dei? Blir det meir byråkrati av det som følgje av desse fonda? Det kunne vere interessant å høyre litt meir konkret kva ein tenkjer vil kome som følgje av desse fonda, i forhold til både dei eldre, barn og unge.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Representanten Ågot Valle var inne på viktige ting i innlegget sitt og sette søkelyset på m.a. dei utfordringane som er knytte opp til fattige barn i Noreg, og som gir oss perspektiv som vi også må ha med i denne debatten, likeins utfordringa knytt til vald mot kvinner. Vi registrerer at mange krisesenter spesielt rundt høgtidene får ekstra mange oppmodingar om hjelp frå folk som er i heimen, og som under ulike forhold lir under vald. Det er viktig å ha fokus på det arbeidet som blir gjort på krisesentra, men også på kva ein kan gjere for å få bort privat vald, både mot kvinner og barn og andre som denne eventuelt går ut over. Ågot Valle og SV foreslår å fjerne heile kontantstøtta i budsjettet. Eg synest det er ganske overraskande at det ikkje kunne vere ei gradvis nedtrapping av beløpet – heile beløpet forsvinn i august – i forhold til dei som har innretta sitt liv og sin kvardag på kontantstøtta. Har ikkje representanten Ågot Valle tenkt over kva problematiske situasjonar dei som har innretta seg etter kontantstøtta, kan kome opp i? Kunst og kultur er Ågot Valle engasjert i, og SV har jo i sitt alternative budsjett endå meir midlar til kultur enn det vi har. Men i komiteinnstillinga har representanten slutta seg til dei prioriteringane som sentrumspartia og Arbeidarpartiet har gjort. Vil det seie at SV er veldig nøgd med det som sentrumspartia har fått til, og også er samd i innrettinga av desse auka påplussingane?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Det kunne sjå ut som statsråden hadde meir på hjartet og hadde lyst til å snakke lenger. Difor skal eg stille eit par spørsmål som han kan få høve til å utdjupe. Det eine gjeld nedlegginga av dei åtte regionkontora i Konkurransetilsynet. Kosmo uttala i eit brev til komiteen: «Dersom de lokale reguleringene imidlertid fortsetter og viser seg å være både seiglivet og grove, må det antas at tilsynet til slutt vil få kunnskap om forholdet gjennom bl.a. reaksjoner fra publikum, direkte som klage eller omtalt i media.» Norsk Tjenestemannslag hevdar at fagfolk i Konkurransetilsynet vil kunne gi ei rekkje eksempel på at grove og langvarige konkurransereguleringar har vore gjennomførte på ein slik måte at dei ikkje kan bli oppdaga av kundar eller media. Og dersom tilsynet skal vente til langvarig og alvorleg konkurranseregulering blir omtala i media, vil dette kunne medføre at brot på dette aldri kan sanksjonerast fordi bevisa blir fjerna før tilsynet får granska verksemda. Det kunne vere interessant å høyre statsråd Kosmo sine vurderingar av dette synspunktet til Norsk Tjenestemannslag. Den andre saka gjeld Statens Pensjonskasse, som også står framfor store utfordringar. Vi har merka oss at talet på saker der det er avdekt feil i utbetalingane, ikkje er redusert, men at storleiken på feilbeløpa er blitt redusert. Det bør også ha litt merksemd, for for dei som blir ramma av dette, er det uheldig same kva beløpet er, og ein veit det vil ta tid å rette opp dette. Men har statsråden ytterlegare synspunkt på utfordringane knytte til det?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Eg veit at barne- og familieministeren har eit sterkt engasjement i forhold til barnehagar og det å skaffe alle som treng det, barnehageplass. Nettopp derfor blei eg nokså overraska over det svaret som statsråden nettopp har sendt til komiteen på spørsmålet om når ein mal for samarbeidsavtalar med dei private barnehagane vil vere klar. Det er dette eg byggjer min informasjon på, fordi der seier statsråden at dei vil «sette ned en arbeidsgruppe som skal utarbeide en veileder … Arbeidsgruppen er foreslått sammensatt av representanter fra kommuner som tidligere har arbeidet med denne problemstillingen. Det er også foreslått en referansegruppe bestående av representanter fra ulike interesseorganisasjoner.» Dei private barnehagane vil altså ikkje vere representerte i arbeidsgruppa – ut frå det som er skrive til komiteen – men berre kommunar som har jobba med denne problemstillinga tidlegare. Eg håper at statsråden tar det offensivt og ser at det vil vere viktig også å inkludere f.eks. PBL i dette arbeidet. Barnehagemeldinga blei behandla i juni i år, og når departementets planar er at rettleiinga skal vere klar først i juni 2001, er det altså eit heilt år etter at vi behandla barnehagemeldinga. Det synest eg er altfor lang tid med tanke på dei utfordringane som er på barnehagesektoren. Derfor håper eg at statsråden vil gripe fatt i dette på ein positiv måte. Eit fleirtal i komiteen har også oppmoda om at ein vurderer dette på nytt. Då vi behandla barnehagemeldinga, blei det også sagt at Stortinget skulle bli orientert på ein eigna måte. Dersom departementet først har tenkt å ha ferdig planen i løpet av juni 2001 og så orientere Stortinget, vil det ta altfor lang tid for barnehagane.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Det er ingen tvil om at kulturministeren har eit sterkt og brennande engasjement for kulturen og alle dei moglegheitene som ligg innanfor den sektoren. Derfor kunne vi heller ikkje la vere å legge merke til statsråden si utsegn om at ho håpte at sentrumspartia fekk gjennomslag for meir pengar til kultur. Det fekk vi, så no kan vi i fellesskap glede oss over meir midlar til kultur. Den kulturelle skolesekken var statsråden innom i sitt innlegg. Regjeringa vil gi alle barn ein slik ryggsekk: «Den skal inneholde møter med levende musikk og teater – møter med fortid og nåtid i det lokale samfunn.» Men det vi opplever, er at sekken ikkje er fylt med dette, sekken er fylt med papir, for det departementet foreslår at desse pengane som har kome inn på budsjettet, skal brukast til, er ein idé- og informasjonskatalog som skal vere tilgjengeleg på alle grunnskolar ved skoleårets start i 2001. 15 mill. kr var opphavleg tenkt å gå til dette formålet. Meiner statsråden at det vil vere nødvendig å bruke så mykje pengar berre til informasjon? Dersom ein hadde omprioritert desse midlane og fylt dette med innhald, kunne ein f.eks. ha fjerna heile køen til Rikskonsertanes skolekonsertar og andre tiltak retta inn mot barn og unge. No har jo 5 mill. av desse midlane blitt omfordelte konkret til tiltak for barn og unge, og det er jo positivt, men kva tenkjer statsråden vidare om dette, etter at dei har fått ut informasjonsmateriell, i forhold til å starte opp nye ting – ut frå dei behova vi allereie har på mange sektorar, som f.eks. Rikskonsertane og skolekonsertar kor ikkje alle får det tilbodet som dei ønskjer i dag? Vil statsråden følgje opp med å gi skolesekken eit innhald, eller har dei andre planar?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2000-12-15:
Eg vil først, på slutten av debatten, seie litt om dette med samarbeidsmal mellom dei private barnehagane og kommunen. Barne- og familieministeren gir uttrykk for at vi tolkar deira svar feil. Eg vil då berre gjere merksam på at vi er kjende med eit brev som Private Barnehagers Landsforbund har sendt til Barne- og familiedepartementet den 20. november 2000, om arbeidsprosessen for utarbeiding av mal for driftsavtale mellom private barnehagar og kommunane. Her står det følgjande: «Private Barnehagers Landsforbund finner den arbeidsform departementet har valgt problematisk for oss som organisasjon, og føler ikke at dette er i tråd med innstillingen fra Familie- kultur- og administrasjonskomiteen.» Her er det altså fleire som har oppfatta dette på same måten som oss. Men eg tolkar statsråden slik at dei har ein nær og god kontakt med PBL, og at PBL vil bli involverte i det vidare arbeidet, slik at vi får eit godt resultat til slutt. Så ei lita stemmeforklaring: Når det gjeld forslag frå Høgre om AFP-ordninga, forslag nr. 4 i innstillinga, vil eg, for å korte ned taletida, berre gjere merksam på merknaden som vi har i innstillinga. Når det gjeld forslag nr. 8, frå Framstegspartiet, om utviding av kontantstøtta, har Kristeleg Folkeparti i lag med dei andre sentrumspartia blitt einige om at den skal vere som i dag i tre år, så vi stemmer ikkje for forslaget om ei ytterlegare utviding av den no. Vi ventar også på ei evaluering av den. Når det gjeld SVs forslag nr. 10, som går på vald mot kvinner, vil eg også vise til merknader i innstillinga og til det engasjementet som er på dette området. SVs forslag nr. 11 om å evaluere dei endringane som er gjorde i forhold til å gi fedrar sjølvstendig oppteningsrett til fødselspengar, har eg på ein måte litt sans for. Kristeleg Folkeparti ønskte å gå lenger enn Arbeidarpartiet i den saka då den blei behandla sist. SV gjekk endå lenger. Men eg oppfordrar SV til å gjere det om til eit oversendingsforslag, og så får Regjeringa vurdere det.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Eg er samd med komiteleiaren i at me har hatt eit godt samarbeid i komiteen om dette budsjettet. Då tykkjer eg det vert dess meir påfallande at den same representanten og komiteleiaren i debattar her, og ikkje minst i pressa, fokuserer bare på dei tinga me er litt usamde om, og forstørrar usemja ganske kraftig. Eg lurer på: Kva er motivet for det? Er det for å få oppslag, er det fordi ein er redd for at folk ikkje skal kjenna forskjell på oss? Folk ute i verda, iallfall dei eg treffer, tykkjer me kranglar for mykje i dette huset, ikkje for lite. Så eg hadde ønskt at me kunne hatt ein hyggelegare tone òg i debattane, ikkje bare i forhandlingane. Så til nokre av dei tinga som er trekte fram. Når det gjeld frivillige tiltak, var me samde om meldinga, me har vore samde om oppfølginga. Seinast i samband med dette budsjettet plussar me på pengar til frivillige tiltak. Og så seier representanten Molvær Grimstad i Vårt Land i dag at Arbeidarpartiet har tru på at «det offentlige kan ta ansvar for våre liv fra A til Å». Kvar har May-Helen Molvær Grimstad det frå at me trur det? Det vil eg gjerne ha dokumentert. Når det gjeld mal for samarbeidsavtalar med private barnehagar, er det altså departementet som er arbeidsgruppe – det er ikkje ei ekstern arbeidsgruppe – og dei skal leggja fram sine forslag. Dei har fått innspel frå mange, og dei skal leggja fram sine forslag for referansegruppa i dag, og denne referansegruppa inneheld òg folk frå den private sektor. Så til slutt kontantstøtta. Eg reknar med at representanten har registrert at far arbeider meir og mor mindre med kontantstøtta. Eg skulle gjerne hatt ein kommentar til det, og skulle gjerne veta korleis ein tenkjer seg det i samband med ei sentrumsregjering etter neste val. Når Senterpartiet er for at bare dei som er heime, skal få kontantstøtte, og Kristeleg Folkeparti ikkje er det, kva vil verta sentrums tilbod då?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Ventelønn, bustadlån og fordelar for statstilsette var representanten Sandberg oppteken av. Dette er ordningar som har kome i stand etter forhandlingar i samband med endringar. Arbeidarpartiet meiner at staten og det offentlege skal vera ein god og trygg arbeidsgjevar, og dette kan vera eit av dei verkemidla ein kan ha i endringsprosessen for å gjera overgangane lettare. Eg tykkjer det er ganske frimodig at Framstegspartiet stiller det opp mot dei arbeidslause. Når kjempa Framstegspartiet for dei arbeidslauses sak? Dei har ikkje gjort det korkje når det gjeld støttenivå eller det som er det aller, aller viktigaste for dei arbeidslause, nemleg å få tilgang på opplæring og utvikling slik at dei kan få seg ein jobb igjen. Så det var ei litt søkt samanlikning etter mitt syn. Når det gjeld dette med fornying, er det alltid slik at når ein byrjar ein prosess og snakkar litt om korleis ting skal verta, vert det mykje ord, og me ser det ikkje heilt før det byrjar å skje endringar. Men eg sa noko om det. Me meiner t.d. at dette å samordna den offentlege verksemda i servicekontor vil gje ei rasjonalisering. Me meiner at ei døgnopen forvalting, som komiteen møtte i Sogn og Fjordane, der veldig mykje kan skje via nettet, vil letta presset på delar av tenestene. Det viktigaste er at me i alle høve – og det er til og med Framstegspartiet samd i – kjem til å møta aukande behov, for me får mange fleire gamle. Så me skal auka innsatsen i eldreomsorga og i sjukehussektoren. Me har òg sagt at me skal auka innsatsen når det gjeld kreft og psykiatri. Det vil seia at for at me òg skal ha folk til andre oppgåver, må me altså få nokre ledige hender, nokon som sluttar å jobba med papir og jobbar meir med folk. Rasjonalisering vil ikkje utan vidare seia nedlegging, berre endring av arbeidsoppgåvene til folk, slik at me kan sikra velferda og tenestetilbodet for folk i dette landet.