May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-29:
Bakgrunnen for saken vi behandler her i dag, er en dom fra Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg, der staten tapte saken mot TV Vest om politisk reklame. Det grunnleggende premisset for dommen var at politisk reklame var den eneste muligheten for partiet til å få tv-dekning. Regjeringen var uenig i dommen, men valgte likevel ikke å kreve saken oversendt EMDs storkammer. Kristelig Folkeparti mener Regjeringen burde ha anket dommen. I stedet valgte statsråden å benytte virkemidler som etter Kristelig Folkepartis mening er svært tvilsomme. Vi er enig i at det fortsatt bør være forbud mot politisk reklame. I denne saken har statsråden ikke bare rotet det til for seg selv – først da ankefristen var gått ut, valgte statsråden å kunngjøre beslutningen om ikke å anke. Da var det for sent for Stortinget å vurdere dette alternativet. Statsrådens forslag til løsning var så å foreta en endring i NRK-plakaten. Forslaget til endring som vi behandler i dag, har ikke vært ute på bred høring, noe som ville vært helt naturlig i denne type saker. Under høringen i komiteen kom det fram at NRK ble gjort kjent med saken først samme uke som beslutningen ble fattet i departementet. Det er svært oppsiktsvekkende. I innspurten av komiteens behandling av denne saken – ja, faktisk to dager før avgivelse – ble komiteen kjent med statsrådens nye grep knyttet til Frikanalen. Dette har vært en svært uryddig prosess, og konklusjonene som er trukket, kan ikke Kristelig Folkeparti støtte. Sakens kjerne er nemlig, uansett hvordan man vrir og vender på det, at statsråden nå foreslår et virkemiddel som bryter med det helt grunnleggende prinsippet om redaksjonell frihet. Ja, Kristelig Folkeparti har tidligere støttet hovedlinjene i NRK-plakaten. Den skal angi rammer på et overordnet nivå. Samtidig har vi, også i merknader, uttrykt vår bekymring for at plakaten kan brukes som virkemiddel for stadig mer detaljstyring. Det tillegget som nå foreslås, skiller seg fra resten av plakaten fordi det griper direkte inn i nyhetsredaksjonelle prioriteringer. For mindre enn ett år siden vedtok Stortinget lov om redaksjonell fridom i media. Forslaget til endring av NRK-plakaten er en langt sterkere føring for redaksjonens politiske journalistikk enn hva som reguleres i denne loven. Statsråden har hevdet at tillegget er uproblematisk fordi instruksjonen samsvarer med hva NRK uansett ville ha gjort. Dette er en underlig logikk. Det er irrelevant om forslaget er identisk med NRKs egne prioriteringer. Det sentrale er at NRKs politiske journalistikk ikke må gis føringer som strider mot redaksjonell uavhengighet. Dessuten, hvis instruksjonen ikke betyr noen reell endring av valgdekningen, har instruksjonen ingen effekt. Da er den et tvilsomt virkemiddel for å imøtekomme kravet fra Den europeiske menneskerettighetsdomstol. Skulle instruksjonen derimot ha en reell effekt, ja, da kan man med rette hevde at viktige styringsprinsipper er brutt. Dersom mindre partier klager NRKs dekning inn for Medietilsynet og ikke får medhold, er departementet klageinstans. Dersom departementet imøtekommer klagen – ja, da er NRK overkjørt. Men dersom ingen klage imøtekommes – ja, da er instruksjonen verdiløs. Jeg tror de fleste skjønner at vi ikke kan ha det slik, også statsråden, vil jeg tro, siden han i siste liten foreslo tiltak knyttet til Frikanalen. Det var kreativt, men også når det gjelder Frikanalen, gjenstår det uavklarte spørsmål. I Dagsavisen 13. mai sier Medietilsynets direktør at «Frikanalen som politisk TV-kanal kan få konsekvenser for Medietilsynets vurderinger av politisk reklame». Jeg mener dette burde vært grundigere belyst på et tidligere tidspunkt. I dag er det nye oppslag i Dagsavisen med spørsmål om hvorvidt politiske innslag i Frikanalen kan åpne for rasistiske innslag. I denne saken må en gjøre ulike avveininger. Som sagt støtter Kristelig Folkeparti Regjeringen i synet på politisk reklame på tv. Men prosessen og håndteringen av denne saken er under enhver kritikk. I tillegg er virkemidlene som foreslås, svært betenkelige. Dessuten lot Regjeringen ankemuligheten gå fra seg. Det burde den ikke gjort.