Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-14:
Det er dessverre et faktum at grunnopplæringen ikke gir alle elever godt nok utbytte. Dette får store konsekvenser og er en viktig årsak til det frafallet vi ser i videregående skole. Som det står i meldingen: «Halvparten av dagens arbeidsledige har ikke fullført videregående opplæring, og én av fire med grunnskole som høyeste utdanning er uføretrygdet.» Kristelig Folkeparti er tilfreds med flere av grepene som foreslås i meldingen. Vi tror bl.a. det er et godt grep å gi fylkeskommunen utvidet handlingsrom til å etablere fleksible og tilpassede opplæringsløp. Et av punktene Kristelig Folkeparti er spesielt glad for at det har blitt enighet om i komiteen, er vektleggingen av skolens brede samfunnsmandat. Fra Jon Lilletuns dager har Kristelig Folkepartis mantra i skolepolitikken vært at skolen skal både danne og utdanne til gangs mennesker. Da Kunnskapsløftet ble vedtatt under Bondevik II-regjeringen, var det basert på en bred erkjennelse av at man aldri har lov til å ta hvileskjær og slå seg til ro med at elevene har svake basiskunnskaper og ferdigheter i lesing, skriving og regning. Det er skolens utdanningsmandat. Samtidig mener jeg at resultatene i PISA og andre tester i altfor stor grad får lov til å legge hovedpremissene for de utdanningspolitiske prioriteringene. Problemet er at det ikke er læreplanens brede samfunnsmandat som legges til grunn for testene, men bl.a. OECDs mer snevre økonomiske tilnærming til hva som er viktig. Skolen trenger et bredere kunnskapssyn Hele komiteen løfter i innstillingen frem Unescos «The Four Pillars of Education» for å demme opp mot et smalt og ensidig økonomisk basert kunnskapssyn. All utdanning må hvile på fire bæresøyler: «Learning to know» – kunnskap og viten «Learning to do» – ferdigheter og praktisk handling «Learning to live together» – fellesskap og sosial kompetanse «Learning to be» – personlighets- og karakterutvikling. Slurver man med en av søylene, svekkes likevekten og gjør den norske skolen til forveksling lik det skeive tårn i Pisa. Jeg støtter ikke en ensidig skolepolitisk oppmerksomhet på målstyring og kunnskap, krav og kontroll. Skolen er et veksthus, ikke kun en kunnskapsproduserende bedrift. Vi ønsker å ha en skole som tar dette brede danningsmandatet på alvor og gir barn og unge både utdanning og personlig danning. Hvert barn er – som flere har lest fra innstillingen – unikt og kommer til skolen med hele seg og hele sin livsfortelling. Derfor passer ikke alle inn i en A4-skole. Mangfoldet er en av skolens største og kanskje mest krevende utfordringer. Derfor er skolen så viktig som arena for dialog og brobygging, der vi som enkeltmennesker og grupper er og vil være forskjellige – også på private skoler, som en visitt til representanten fra SV. Derfor må kampen mot mobbing vinnes hver dag på nytt og på nytt, gjennom nitid, systematisk arbeid. Derfor trengs større variasjon mellom teoretiske og praktiske læringsformer. Derfor trenger skolen ikke bare lærere, men også tilgang til f.eks. miljøterapeuter og økt helsesøsterkompetanse. Denne enigheten vi nå har om danningselementet i skolens oppdrag, forplikter. Den forplikter oss til å ha to tanker i hodet på en gang. Skolen skal både danne og utdanne til gangs mennesker. Et verktøy for å få dette til er den formålsparagrafen som Stortinget samlet seg om i 2008. Skolens fremste oppgave er å gjøre alle barn og unge til vinnere i eget liv. Å bli anerkjent og verdsatt er nøkkelen til motivasjon, arbeidsglede og følelse av verdighet. I en tid da bl.a. helsesøstre melder om økende elevstress som følge av tøft prestasjonspress, trenger man å løfte fram det professor Tom Tiller kaller en nullvisjon når det gjelder unge menneskers knekte selvbilder. Derfor mener vi i Kristelig Folkeparti at Kunnskapsløftet må støttes opp av et verdiløft. Man må i langt større grad løfte viktigheten av skolens formålsparagraf på alle plan i skolehverdagen. På samme måte som de grunnleggende ferdighetene skal inngå i alle fag og forplikte alle lærere, må det i praksis og på bredt plan arbeides kontinuerlig med å aktualisere Norges arv og tradisjon og formålsparagrafens fellesverdier i hverdagen – respekt for menneskeverdet og naturen, åndsfrihet, nestekjærlighet, tilgivelse, likeverd og solidaritet. Vi fremmer derfor forslag om at Stortinget ber regjeringen fremme en plan for bedre å innlemme formålsparagrafen i alle fag og på alle nivåer i skolen. Et av punktene som det har vært strid om, er departementets forslag om å utarbeide en fornyet generell del av læreplanverket. I media har representanten Aasen uttrykt at vår frykt for at SV har truet kristenarven og har skjulte hensikter, er både å tro på spøkelser – og det kan jeg si at Kristelig Folkeparti ikke tror på – og direkte urimelig. For å si det forsiktig: Vår frykt har vært helt betimelig, og er dessverre bygd på åtte års erfaring med et SV-styrt kunnskapsdepartement. Det startet med saken om bordbønn i skolen, så endring av KRL til RLE, endring av formålsparagrafen og et forsøk på å strupe privatskoleloven. Disse sakene har med all tydelighet vist at om ikke Stortinget hadde reagert og fått til endringer på det som SV hadde som ønske, og som de hadde foreslått, ville resultatet vært noe helt annet. Vi ville hatt et forbud mot bordbønn i skolen, vi ville hatt en enda sterkere svekkelse av kristendommen i RLE-faget, vi ville hatt en svakere tilknytning til vår kristne kulturarv i formålsparagrafen, og en privatskolelov som ville betydd kroken på døra for mange kristne friskoler. Når da departementet kom og ba om en blankofullmakt for å endre den generelle delen av læreplanverket – «slik at den på en tydeligere måte reflekterer endringene i utviklingen i skolen og samfunnet» – ga det god grunn til å være bekymret. Derfor er vi tilfreds med at vi i Stortinget nok en gang sammen har klart å peke ut en retning for framtiden, at fornying må bygge på og videreføre hovedelementene og grunnsynet i dagens generelle del. Den nye formålsparagrafen poengterer at den kristne og humanistiske kultur- og verditradisjonen fortsatt skal ha særlig vekt i skolens arbeid, samtidig som paragrafen også løfter det flerkulturelle og flerreligiøse tydeligere fram som en viktig del av skolens arbeid. Den fornyede generelle delen av læreplanverket skal bygge på dette verdimessige fundamentet i formålsparagrafen, og utdype hvordan det skal forstås. En fornyet generell del av læreplanen skal poengtere at en av grunnopplæringens viktigste oppgaver er å bidra til at disse verdiene løftes tydeligere fram. Disse må konkretiseres både i den faglige undervisningen og i læringsmiljøet i alle skoler og på alle trinn: respekt for menneskeverdet og naturen, åndsfrihet, nestekjærlighet, tilgivelse, likeverd og solidaritet, som er gode verdier i vår formålsparagraf. Forslaget om å la elever med fagbrev kunne begynne rett på enkelte studier, er Kristelig Folkeparti imot. Vi ser at det er gode hensikter med å få dette til, men vi ser også at dette, som av mange på Twitter karakteriseres som #feilvei istedenfor meldingens navn, kan være med på å føre til at flere ikke klarer å fullføre. For det som er så genialt med Y-veien, er at man får en tilrettelagt undervisning til man tar igjen dem som har hatt et annet grunnlag på videregående nivå. Derfor ønsker vi heller å utvikle Y-veien, som betyr en større respekt for hvor de er. Så har vi en stor bekymring for at dette kan føre til en økt teoretisering i de fagbrevutdanningene vi har, for at de skal være kvalifisert til å kunne gå rett over på høyere utdanning. Dette kommer vi til å følge nøye med på, hvis det ikke er sånn at regjeringspartiene snur. Til slutt: Jeg gikk på en barneskole med en stor og sammensatt elevgruppe. Jeg husker en hel klasse som frivillig tok tegnspråk på barneskolen nettopp for å kunne kommunisere med sine medelever. Det at ungdomsskolene kunne få lov til å tilby tegnspråk som valgfag hvis de har behov for og lyst til det, forstår jeg ikke at ikke regjeringspartiene vil være med på. Jeg tar opp de forslagene som ligger i denne innstillingen og i en hel haug andre innstillinger.