trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-06-08:
For dem av oss som er oppe litt tidligere, var budskapet mer nyansert kl. 07.00 - det var det også senere utover dagen. Men jeg kan berolige representanten Hanssen med at mitt utgangspunkt er at de aller fleste faktisk ønsker å være i jobb selv om man er litt syk. Vi mener at det å ha rett til å være på jobb er viktig, selv om man ikke kan yte 100 pst. De endringene som foreslås nå, gir nettopp en økt mulighet til å være i arbeid, og jeg mener at det er positivt både for arbeidstakeren og for arbeidsgiveren. De nye reglene innebærer at oppmerksomheten rettes mot arbeidsplassen som det viktigste stedet både for å forebygge og for å legge til rette for at man faktisk kan ha dette samspillet, som i mange tilfeller ikke har vært godt nok. Sykefraværet har også sammenheng med hvordan en har det på jobben, og det er viktig at man får den tilretteleggingen som nettopp saken i dag omhandler.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-06-08:
Arbeidslivets parter som evaluerte avtalen sammen med Regjeringen 3. desember, som er noe av bakgrunnen for den saken som behandles i dag, har ønsket at tilretteleggingstilskuddet skal forbeholdes IA-bedriftene. Slik sett blir det, på godt norsk, IA-eksklusivt. Selvfølgelig er det også et mål at flest mulig virksomheter skal delta, og pr. mai i år har altså 6 650 bedrifter inngått inkluderende arbeidslivsavtale, som omfatter om lag 1 million ansatte eller om lag 54,4 pst. av de ansatte. Men jeg skal også si at arbeidet med å få med flere bedrifter fra nyttår har gått tregt. Ved årsskiftet var 51 pst. av bedriftene omfattet av avtalen, og økningen nå til 54,4 pst. er for liten. Men det er disse bedriftene som har tilretteleggingstilskuddet, og det er også anbefalt av partene.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-06-08:
Reglene som behandles i dag, berører alle parter, arbeidsgiveren, arbeidstakeren og også legen. Utgangspunktet er at de fleste ønsker å være på jobb, og det skal vi styrke ved å legge til rette for en rett til å være på jobb, og at det er en plikt for arbeidsgiveren å legge til rette nettopp for det. Hvorvidt man ikke skal være på jobb, vil være en medisinsk vurdering av om aktivitet er uforenlig med den diagnose og den behandling som man får. Det er den forsterkede rollen i forhold til legens samspill med arbeidstakeren. Arbeidstakeren må også delta i funksjonsvurderingen av seg selv: Hva kan jeg klare til tross for at jeg ikke er helt i form? Arbeidsgiveren kan dermed legge til rette for at vedkommende kan være på arbeid med de evner og muligheter man faktisk har.
Michael Momyr (Høyre), 2004-03-22:
Jeg foreslår Øyvind Halleraker og Finn Martin Vallersnes.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
På vegne av André Kvakkestad, Jan Arild Ellingsen og meg selv tillater jeg meg å legge fram forslag om å fjerne merverdiavgift ved kjøp av advokattjenester.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
På vegne av representantene André Kvakkestad, Carl I. Hagen, Siv Jensen og meg selv ønsker jeg å legge fram forslag om en målrettet og helhetlig kriminalitetsbekjempelse.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Det er en bred enighet om at tilknytning til arbeidslivet er et gode, et gode som ikke bare gir inntekt, men også mulighet for aktivitet, deltakelse og fellesskap. Det har også vært bred enighet om at dersom en av ulike grunner faller ut av arbeidslivet eller utestenges fra det, er det et ønske om at en på ulik måte stimulerer til deltakelse i den utstrekning den enkelte har mulighet til det. Tidligere strenge bestemmelser om avkorting av trygden dersom en fikk egen inntekt, gjorde at mange ikke så seg i stand til å delta i arbeidslivet eller organisasjonslivet, fordi en samlet inntekt ble vesentlig lavere enn trygdeinntekten. I forhold til tenkningen om et inkluderende arbeidsliv var det derfor vesentlig at Stortinget vedtok at uføretrygdede kunne ha en arbeidsinntekt på opptil 1 G uten at trygden ble avkortet. Dette kan for noen innebære at de opprettholder sin tilknytning til arbeidslivet, selv når de ikke er i stand til å delta fullt ut. Det at en opprettholder forbindelsen til arbeidslivet, vil også gjøre det enklere å vende tilbake til arbeidslivet dersom ens helse og allmenntilstand bedres. Etter at ordningen med friinntekt trådte i kraft, har en imidlertid oppdaget at mange mennesker kommer i urimelige situasjoner, der trygden blir avkortet fordi en så vidt tjener litt over 1 G. Dette er da også bakgrunnen for Dokument nr. 8-forslaget om at de lokale trygdekontorene skal kunne utøve skjønn i slike tilfeller, slik at praktiseringen av loven ikke får urimelige konsekvenser for den enkelte. Komiteen har i sin behandling funnet det vanskelig å gå inn for å åpne for utøvelse av skjønn, men har vært opptatt av at regelverket skal praktiseres på en slik måte at den enkelte ikke kommer i uforutsette og vanskelige situasjoner. Flere av de henvendelsene vi har fått, tyder nettopp på at dette skjer. Komiteen understreker derfor trygdekontorenes informasjonsansvar med hensyn til å formidle hvordan friinntektsordningen fungerer, og at trygdemottakere må få informasjon i god tid før avkorting skjer. Komiteen viser til at mange forteller om manglende informasjon, og komiteen understreker nødvendigheten av at trygdeetaten forbedrer sine informasjonsrutiner på dette punktet. Komiteen synes også det er viktig at stønadsmottakerne det påfølgende året etter avkorting har rett til fribeløp i tillegg til den tilståtte trygden. Men ofte kan denne være nedsatt som følge av årsinntekten. Det kan være mange årsaker til at den trygdede tjener noe over grunnbeløpet, og at det – kanskje i de fleste tilfeller – ikke er et uttrykk for en permanent bedring av ens arbeidsevne. Dersom arbeidsinntekten ikke er et uttrykk for at den permanente arbeidsevnen er bedret, er det viktig at den trygdede umiddelbart etter avkorting av trygden får sin arbeidsevne vurdert på nytt, slik at vedkommende kan få tilbake sin uføretrygd på det opprinnelige nivå. Komiteen understreker at saksbehandlingen i slike tilfeller må skje raskt, og understreker at trygdeetaten må legge opp til saksbehandlingsregler som sikrer en rask behandling. Komiteen foreslår at forslaget vedlegges protokollen.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Jeg skal ikke bruke lang tid på en sak der det er stor enighet i komiteen. Når det gjelder hovedinnholdet i saka, viser jeg til saksordførers innlegg og deler de vurderingene som der ble gitt. Jeg vil likevel fra SVs side understreke at den ordninga vi har i dag, som gir den enkelte uføretrygdete en mulighet til å tjene opptil 1 G ved siden av trygda, er en god ordning, som det er viktig at vi har, og som SV ønsker å videreføre. Denne ordninga er viktig for å kunne gi et bidrag til den enkeltes personlige økonomi, som for de flestes vedkommende i denne situasjonen ikke er spesielt feit. Men enda viktigere er denne ordninga for at folk som er uføretrygdet, fortsatt skal kunne ha kontakt med arbeidslivet der det er mulig, og kunne utnytte den restarbeidsevnen som er igjen, og på den måten være til nytte i yrkeslivet. Spesielt viktig er den for dem som kommer inn under ordninga med tidsbegrenset uførestønad. Hensikten med denne ordninga er nettopp at noen skal kunne komme tilbake til arbeidslivet. Man vurderer altså uføresituasjonen som såpass usikker at det vil være hensiktsmessig med en vurdering som går over lengre tid. I en slik situasjon er det spesielt viktig at folk har muligheter for å kunne være yrkesaktive i begrenset grad der det ligger til rette for det. Det var derfor svært viktig at Stortinget fikk omgjort forslaget fra Regjeringa om å redusere denne muligheten i regelverket for ubegrenset uførestønad da dette ble behandlet her i Stortinget. Den enigheten som komiteen nå gir uttrykk for når det gjelder verdien av ordninga, og at den er et bidrag til et mer inkluderende arbeidsliv, håper jeg statsråden merker seg, slik at vi ikke får flere slike forslag som har til hensikt å redusere denne muligheten. Jeg vil også, som andre talere har vært inne på, understreke det ansvaret trygdeetaten har både når det gjelder informasjon om selve ordninga og hvilke premisser som gjelder for den, og til å varsle så tidlig som mulig dersom det kan ligge an til at inntektsgrensa på 1 G står i fare for å bli overskredet, slik at folk ikke unødig havner i en vanskelig situasjon.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-03-22:
Ja, det er mange måter å si ting på. Jeg kan vel kanskje si det slik at det ikke er noe flertall mot Regjeringens politikk. Meldingen er på en måte todelt. Når det gjelder innføringen av overgangsordninger, får Regjeringen støtte av regjeringspartiene sammen med Arbeiderpartiet og SV. Man er for å innføre overgangsordninger. Når det gjelder tiltak mot sosial dumping, har Regjeringen støtte fra regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. Det er altså ikke noe flertall for å innføre Arbeiderpartiets handlingsplan og alle tiltak. Jeg må si at når det gjelder Arbeiderpartiets politikk i forhold til arbeidsmarkedet – her spesielt og ellers generelt knyttes det opp mot tariff og tarifflønn – har jeg ennå ikke registrert en eneste gang hvor Arbeiderpartiet ikke legger seg flat for fagforeningene. Her har både SV og Arbeiderpartiet de samme forslag som kommer direkte fra fagbevegelsen. Jeg undrer meg storlig over at ikke politiske partier skal ta andre hensyn i tillegg.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-03-22:
Et replikkordskifte har vel en tendens til å konstruere noen forskjeller. Også regjeringspartiene ser at vi kan stå overfor negative konsekvenser, men vi har hele tiden lagt vekt på å framheve det positive. Grunnholdningen i utvidelsen av EU/EØS er positiv i forhold til arbeidsmarkedet. Når det gjelder overgangsordninger, ønsker vi dem nettopp fordi vi ser at det kan være noen negative konsekvenser, i hvert fall i en overgangsperiode. Det gjelder ikke minst presset på velferdsordningene. Dette kan reguleres etter hvert, når vi nå vedtar overgangsordninger. Vi er innstilt på å se situasjonen an, både når det gjelder tiltak og kontrollordninger i forhold til sosial dumping, og når det gjelder ordninger som går på velferdssystemet vårt. Men her må tiltak være generelle og ikke spesielle.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-03-22:
Regjeringspartiene nevner en rekke tiltak mot sosial dumping, men det er helt vesentlig for oss at det er opp til partene i arbeidslivet å vurdere situasjonen og komme fram til tiltak. Vi nevner likevel konkret Arbeidstilsynet som et organ som skal styrkes og få økt omfang, og som skal følge med på området. Her har Arbeidstilsynet en vesentlig oppgave. Vi har også allmenngjøring av tariffavtaler som et område. Dette er nå under domstolsbehandling, og vi avventer resultatet. Minstelønn har vi ikke gått inn på, men det er opp til partene i arbeidslivet og myndighetene å vurdere ulike tiltak. På flere områder skisserer vi også at vi ikke er fornøyd med det tverretatlige eller det tverrdepartementale samarbeidet, og at dette må forbedres. Jeg føler meg ganske sikker på at Regjeringen følger nøye med i utviklingen på disse områdene og gjør det som er nødvendig.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-03-22:
Først må jeg få komme med en liten kommentar: Arbeiderpartiet la fram sitt private forslag for Stortinget betydelig lenge etter at meldingen var framlagt – bare så det er sagt. Ellers registrerer jeg at Schjøtt-Pedersen har en sterk tendens til å lage politikk på områder hvor det ikke finnes reelle forskjeller. Lønn er i dette tilfellet et helt konkret eksempel. Det er altså ikke alle som har tariffavtale. På de områder hvor det er tariffavtaler, sier vi at avtalen skal følges – og vi snakker om vanlige lønns- og arbeidsvilkår. Der det ikke finnes tariffavtaler, må man se etter andre regler. Da sier vi at det skal være vanlige lønns- og arbeidsvilkår der også – vi snakker om det som er gjengs. Så at man lager stor politikk ut av dette, må jeg si jeg setter et spørsmålstegn ved. Og jeg synes at de store ordene som Schjøtt-Pedersen her bruker, står i sterk kontrast til det faktum at Arbeiderpartiet var for fri innvandring helt til tillitsvalgte i Fellesforbundet og LO fikk partiet til å snu.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-03-22:
Fremskrittspartiet er sterk i sin kritikk av Regjeringens prosess. Men det er da lenge siden Regjeringen varslet en snuoperasjon, og både medieeksemplene og Dokument nr. 8-forslagene har kommet etterpå. Regjeringens grunnlag er jo basert på tverrdepartementale grupper og på rapporter som er lagt fram. Så jeg synes det er forunderlig at partier lager så stor dramatikk av dette. Det er betryggende at Regjeringen har et utgangspunkt for å ta beslutninger, og de beslutningene skal vi komme tilbake til i diskusjonen i forbindelse med den lovproposisjonen som er lagt fram. Jeg vil én gang til utfordre Fremskrittspartiet til å moderere sin kritikk når vi nå vet at Sverige faktisk ligger etter oss i prosessen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Jeg registrerer med en viss interesse at representanten konstaterer at det er flertall for Regjeringens politikk. Hvor har saksordføreren det flertallet? Jeg konstaterer at Høyre og Kristelig Folkeparti delvis gir støtte til den regjeringens politikk som er presentert gjennom media, og delvis gir støtte til politikken slik den er presentert i meldingen, som er i motstrid til det som Regjeringen presenterte i media. Delvis har Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet et helt annet opplegg. Fremskrittspartiet har valgt ikke å ta standpunkt til enkelte av disse spørsmålene, men vil komme tilbake til dem når loven skal behandles. Én ting er uenighet når det gjelder utstasjonerte arbeidstakere. Noe annet er jo spørsmålet om kravene til lønn, hvor representanten nå gjentok meldingens formulering om at man ikke skal gripe inn hvis det ikke er vesentlig lavere enn det som er såkalt «gjengs». Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har slått fast at man skal ha lønns- og arbeidsvilkår i tråd med gjeldende tariffavtale, eller det som er vanlig på samme sted og innen samme yrkesområde. Det har altså Høyre og Kristelig Folkeparti gått imot i innstillingen. Det kunne, som sagt, være interessant å høre hvor representanten har dette flertallet.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Det er nok ikke fullt så enkelt som representanten her gir inntrykk av. I innstillingen som vi behandler i dag, har Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet vært helt presise når det gjelder hvordan man vil forholde seg til lønns- og arbeidsvilkår, og helt presise når det gjelder formuleringen om at det skal stilles krav om at «arbeidstakere fra de nye EU-landene skal ha lønns- og arbeidsvilkår i tråd med gjeldende tariffavtale eller det som er vanlig på samme sted og innen samme yrkesområde». Dette har selvfølgelig regjeringspartiene intenst vært invitert til å være med på. Men regjeringspartiene har sagt nei, for de vil ikke være med på en understrekning av at man skal følge tariffavtale. De sier tvert imot at man skal følge det de kaller for «vanlige lønns- og arbeidsvilkår». Det er ikke presist. Jeg registrerer derfor med stor interesse at Regjeringen i sitt høringsnotat og i proposisjonen som kom fredag, brukte omtent de samme formuleringer som det Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet gjør. Men det er noe helt annet enn det Høyre og Kristelig Folkeparti har formulert i komiteen og i innstillingen. Derfor må det avklares om Høyre og Kristelig Folkeparti mener det Regjeringen mener, eller om de mener det Høyres og Kristelig Folkepartis medlemmer i kommunalkomiteen mener.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Når det gjelder anledningen til overgangsordninger, er det spørsmålet om krav til arbeidsgivere og bolig som skiller Regjeringens og Arbeiderpartiets syn, dersom regjeringspartienes representanter i Stortinget er enig med Regjeringen, noe det gjenstår å få avklart. Representanten Sandberg gjør seg skyldig i en nokså vesentlig misforståelse. Når det gjelder bedrifter som tar med egne arbeidstakere til Norge og selvstendig næringsdrivende, går jeg ut fra at Fremskrittspartiet vet at det ikke er anledning til å gjennomføre overgangsordninger. Der er det helt og fullt norsk arbeidslivslovgivning som vil være avgjørende. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet har lagt fram forslag om tiltak som vil kunne sikre norske arbeidstakeres lønns- og arbeidsvilkår, og hindre den undergraving som eventuelt vil kunne komme. Det er Fremskrittspartiet som avgjør om forslagene får flertall. Det er altså ikke et spørsmål om overgangsordninger, ganske enkelt på grunn av at det ikke er lov til å gjennomføre overgangsordninger på dette området. Det går jeg ut fra at Fremskrittspartiet er innforstått med.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Det er riktig at Arbeiderpartiet har hatt og har som utgangspunkt at det er ønskelig med størst mulig grad av likebehandling av arbeidstakere innenfor hele EØS-området. Vi har hatt en veldig grundig prosess. Vi har nedsatt et eget utvalg som har gått gjennom utfordringene på dette området. Utvalget konkluderte med at det var behov for overgangsordninger i en periode, men først og fremst med at det var behov for tiltak i forhold til utstasjonering av arbeidstakere. Jeg har en følelse av at Arbeiderpartiets og SVs utvikling i denne saken er ganske parallell, at vi i utgangspunktet har det samme ønsket om likebehandling, men at vi samtidig også har et ønske om å forhindre sosial dumping. Det begrunner at vi sammen med Senterpartiet står bak de forslagene som gjelder utstasjonering. Realiteten er at på det området som Regjeringen selv mener er det viktigste i forhold til utstasjonering, er det Fremskrittspartiet som avgjør om det vil bli flertall for disse forslagene. Vi mener at utfordringene på arbeidsmarkedet er så store at det ikke vil være rom for ytterligere liberalisering når det gjelder land utenfor EØS-området. Det er bakgrunnen for vårt standpunkt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Representanten Sandberg viste til at med Fremskrittspartiets forslag ville vi hatt bedre tid i forhold til fri bevegelse av tjenester, altså det at et utenlandsk selskap som kommer til Norge, kan ta med egne ansatte, men svaret på det er nei. Det ville ikke blitt noe bedre tid med Fremskrittspartiets forslag. Tvert imot er det slik at Fremskrittspartiet på dette tidspunkt ikke har fremmet noe forslag i forhold til den største utfordringen som er knyttet til utstasjonering av arbeidstakere fra 1. mai. Så har Fremskrittspartiet i innstillingen vist til Regjeringens lovproposisjon, og som representanten Sandberg sa i sitt innlegg, der lå det ingen forslag i forhold til det med utstasjonering. Vil Fremskrittspartiet med sin stemmegivning forhindre at man iverksetter tiltak som er nødvendige for å forhindre undergraving av norske lønns- og arbeidsvilkår? Eller er Fremskrittspartiet så opptatt av at man ikke skal ha reguleringer i arbeidslivet, at man vil stå med åpne øyne og se på at man setter ut arbeid til selskaper som lønner sine ansatte vesentlig lavere enn det man gjør i Norge, og med det undergraver norske lønns- og arbeidsvilkår?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Jeg kunne først være fristet til å spørre representanten hvor det står at Arbeiderpartiet foreslår å stille krav om at arbeidsgiver skal holde bolig. Det står at man må gi «informasjon om boforhold». Det er også i dagens utlendingsforskrift overfor land utenfor EØS-området krav til bolighold, og det er det vi her refererer til. Ellers registrerer jeg at representanten prøver å skape klarhet i forhold til kravene som stilles til lønn. Men her er jo situasjonen at hennes medrepresentant Ivar Østberg nettopp, for et par minutter siden, skapte ny uklarhet om hva regjeringspartiene mener om lønn, ved å legge til grunn at man skulle kunne stille et annet krav enn tariff. Her blir jo da igjen spørsmålet til Kristelig Folkeparti, til Høyre og til Regjeringen: Hva er det man mener? Mener man det som står i høringsbrevet fra Regjeringen, som stadfestes som Regjeringens politikk i proposisjonen, hvor det står at det skal stilles krav om tarifflønn? Eller mener man, som både representanten Østberg og sakens ordfører i dag har gitt uttrykk for, at det ikke skal være krav om tarifflønn? Man må jo snart begynne å bestemme seg for hva man faktisk mener, så Stortinget har noe å forholde seg til.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
På bakgrunn av innstillingen, debatten og den proposisjonen Regjeringen presenterte på fredag, er det behov for enkelte presiseringer. Kan statsråden bekrefte at kravene til lønn i overgangsperioden vil være de samme som følger av dagens utlendingsforskrift § 2-2? I så fall er Arbeiderpartiet enig i det. I Dagsrevyens presentasjon av de overgangsregler Regjeringen vil legge til grunn, ble det også sagt at man vil stille krav til bolig. Arbeiderpartiet mener at arbeidstakerne skal være sikret bolig som tilfredsstiller helsemyndighetenes krav, altså ikke krav om at det skal være bolig fra arbeidsgiver. Man skal være sikret bolig som tilfredsstiller helsemyndighetenes krav, noe som også framgår av utlendingsforskriftens § 20, slik den gjelder i dag. Talsmannen fra Regjeringen har gått imot dette, men har samtidig pekt på dagens krav. Arbeiderpartiet foreslår altså at de boligkrav som i dag stilles for arbeidstakere utenom EU/EØS-området, videreføres for de nye medlemslandene i overgangsperioden. Er statsråden enig i det? Til slutt: Arbeiderpartiet har ønsket at det skal stilles krav til arbeidsgivers ryddighet i forhold til skatter og avgifter. Hvorfor har Regjeringen gått imot det?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Jeg takker statsråden for en presis avklaring. Jeg forstår henne slik at for arbeidstakere som omfattes av overgangsordninger, så vil man gripe inn dersom lønns- og arbeidsvilkår er dårligere enn tariffavtaler mv., ikke bare hvis de er vesentlig dårligere. Statsråden sa imidlertid at det «ikke er tidskritisk» å iverksette tiltak overfor bedrifter som tar med egne arbeidstakere. Men er ikke det å undervurdere situasjonen? Enkelte ville kanskje ha brukt uttrykket litt naivt. Vil ikke virkeligheten være at 1. mai ser bedrift A om nabobedrift B setter ut arbeid til bedrifter med lavere lønns- og prisnivå, for så å vurdere om de selv må, bør eller skal gjøre det samme? Derfor mener Arbeiderpartiet at tiltak også på det området må være klare fra 1. mai, ellers vil det settes i gang prosesser som bidrar til å undergrave lønns- og arbeidsvilkår. Ser ikke statsråden at disse prosessene vil settes i gang fra starten, og at det derfor er tidskritisk at dette er på plass 1. mai?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-03-22:
Statsråden sa at det var behov for en «bedre avveining og bedre vurdering» av de forslag som er lagt fram av flertallet. Jeg konstaterer at det er bare fem uker igjen til 1. mai. Og når det gjelder partene i arbeidslivet, registrerer jeg at det i alle fall fra fagbevegelsens side er en sterk tilslutning til de fleste av de forslag som er lagt fram, og at det også fra bygg- og anleggsnæringen er tatt til orde for at det er behov for tiltak. Blant de forslag som er tatt opp av flertallet i komiteen, og som representanten Sandal også viste til, er behovet for å få ryddigere forhold når det gjelder arbeidsformidling og arbeidsutleie. Under den høring som komiteen har hatt, uttalte konsernsjefen for et av landets største entreprenørfirmaer at en del av den virksomheten som her foregår, er rent kriminell. Er statsråden og Regjeringen enige i at det er behov for å etablere godkjennings- og kontrollordninger for selskaper som driver arbeidsformidling og arbeidsutleie?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
I utgangspunktet hadde jeg faktisk det samme spørsmålet som representanten Schjøtt-Pedersen. Når saksordføreren hele tiden refererer til Regjeringens forslag, synes jeg det er litt merkelig. Men nå har vi fått svar på det, så det lar jeg ligge. Saksordføreren etterlyser alternative politiske løsninger og alternative konsekvenser i forhold til den utvidelsen som skjer. På side 9 i innstillingen ser jeg at komiteens medlemmer fra Høyre og Kristelig Folkeparti har fem strekpunkter som viser til hvor positivt dette kan bli på en rekke områder. For så vidt kan jeg slutte meg til alle de fem strekpunktene, det er ikke noe problem. Men andre partier har også dratt fram eventuelle negative konsekvenser, og da er mitt spørsmål til saksordføreren: Har Høyre og Kristelig Folkeparti også vurdert de eventuelle negative konsekvensene? Og: Hvorfor er ikke de også tatt inn som strekpunkter i innstillingen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet står sammen om den kritikken som framkommer i innstillingen når det gjelder framdriften her. Den kritikken kunne selvfølgelig også ha vært myntet på Arbeiderpartiet, som var veldig sent i avtrekket i forhold til å kreve overgangsordninger. Det måtte, som saksordføreren sa, komme en telefon fra LO før Arbeiderpartiet reagerte. Det som er helt klart, er at Arbeiderpartiet i dag sitter med nøkkelen til å sikre norske arbeidsplasser. Hvis de stemmer for Fremskrittspartiets forslag, vil de gjøre det. Alle de 37 forslagene som ligger i Arbeiderpartiets handlingsplan, kan jo ikke iverksettes før 1. mai uansett. Arbeiderpartiet åpner for arbeidsinnvandring fra 1. mai, som vil utfordre eksisterende norske arbeidsplasser. Hvis de støtter vårt forslag, slipper de det. Mitt spørsmål er: Har Arbeiderpartiet i det hele tatt sett på hvilke konsekvenser deres 37 forslag vil få for det norske arbeidsmarkedet, for norsk næringsliv, for det norske samfunnet og for den enkelte norske arbeidstaker? Dette er nemlig forslag om et helt nytt arbeidsmarked i Norge.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Når det gjelder god tid, er det for å legge til rette for eller sikre og eventuelt endre velferdsordninger, slik at en ikke får utnyttet dem. Når det gjelder det representanten Schjøtt-Pedersen er bekymret for, har vi signalisert at når vi har meldingen til behandling, står vi kun på våre primære løsninger. Så har vi fått Ot.prp. nr. 44 til behandling, og jeg regner med at den også skal ha samme fremdrift, slik at vi får gjort de vedtakene som er nødvendige i forhold til de områdene som Schjøtt-Pedersen peker på, før 1. mai. Det tar jeg for gitt, og da blir det Fremskrittspartiets oppgave å finne eventuelle subsidiære løsninger. Men jeg kan allerede nå signalisere at majoriteten av de forslagene som handlingsplanen til Arbeiderpartiet inneholder, vil Fremskrittspartiet gå imot, for det er et direkte angrep på arbeidstakeren og næringslivet, som Fremskrittspartiet ikke vil være med på. Men jeg kan også signalisere at vi vil støtte de partiene som ønsker å styrke overvåkning og sikring av lovens eksistens i dag.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Det skal være meg en glede å forsterke kritikken, for når representanten Holmberg viser til den svenske prosessen, anbefaler jeg henne å se på den prosessen som Sverige har vært igjennom. Sverige har hatt grundige undersøkelser, utredninger og vurderinger i forhold til utfordringene. Og de har brukt lengre tid. Men når de fatter sine vedtak, blir det gjort på et grunnlag som er helt annerledes enn det som Regjeringen her legger fram i sin proposisjon. De har sett at utfordringene er mye større enn det denne regjeringen har sett, og er derfor også mye mer restriktive i forhold til de vedtak som de kommer fram til. Men jeg er enig med representanten Holmberg i at Arbeiderpartiet og SV også bør ha samme kritikken, for de har heller ikke på et tidlig nok tidspunkt klart nok signalisert at de ønsker seg overgangsordninger. Det var det bare Fremskrittspartiet og Senterpartiet som gjorde. Og når det gjelder det utvalget som Regjeringen hadde nedsatt for å se på denne ordningen, som representanten Holmberg viser til, kom det helt klart fram at de møtte sterk kritikk for å ha unntatt rapporten. Det var ikke Fremskrittspartiet som gav den kritikken, det var det pressen som gjorde, og det stiller jeg meg helt bak.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Nå vil det jo vise seg hvorvidt Fremskrittspartiet støtter den ene eller den andre retningen. Men bare for å ta et eksempel: Sentralskattekontoret for Utenlandssaker ligger i Sandnes. Der skal alle sammen registreres. Så er spørsmålet: Blir de registrert, og hvem er det som har kontroll med det? Det er selvfølgelig utfordringer som vi må ta, og jeg har fått en mengde tilbakemeldinger i løpet av den siste uka som går på dette systemet. Vi har også noen skatteavtaler – vi har faktisk en skatteavtale med Polen. Spørsmålet er: Hvem driver kontroll med de skatteavtalene som vi har med disse landene? Når det kommer en polsk arbeider til Norge, er det ikke noen skatteplikt før det har gått 183 dager. Da skal en eventuelt begynne å betale skatt. Men er det noen kontroll på det? Det er slike utfordringer vi må ta, og jeg sa i mitt innlegg og i en tidligere replikk at her vil Fremskrittspartiet være med og stramme inn. Men det kan vi gjøre underveis. Det er ingenting fra flertallet verken på den ene eller andre siden nå som går på overgangsordninger som vil stramme inn i forhold til dette, for åpningen skjer fra 1. mai uansett.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Jeg har to utfordringer til representanten Meltveit Kleppa. Det gjelder ikke minst forslag nr. 1. Har Senterpartiet vurdert konsekvensene av et slikt forslag, med den tilstrømmingen av asylsøkere vi har til landet i dag? Hva vil konsekvensene bli, ut fra at vi vet at det faktisk sitter 17 000 mennesker i mottak i dag, hvis vi skal åpne for at alle disse skal få muligheten til å søke om arbeidstillatelse? Min andre utfordring er i forhold til den handlingsplanen som er fremmet av LO, og som jo Senterpartiet er med på. Har Senterpartiet vurdert konsekvensene for den næringen de representerer, altså primærnæringen landbruk? For jeg tar det for gitt at også landbruket skal omfattes av alle de 37 tiltakene som foreslås i denne handlingsplanen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Tjenesteyting, eller kontraktering, som en også kaller det, er utfordringen. Innenfor dagens system er det, som jeg også viste til i mitt innlegg, de 183 dagene som er begrensningen for å være skattepliktig osv. Det kan f.eks. være et svenskregistrert firma med polske arbeidere som kommer til Norge. De skifter mannskap hver 182. dag, og da slipper de unna skatteplikten til Norge. Her kommer for øvrig også momsproblematikken inn. Mitt spørsmål er derfor: Hva er det Regjeringen legger opp til for å få gjort noe med oversikten over dette, slik at vi i hvert fall får like konkurransevilkår på det området? Vi har også et stort problem når det gjelder ansvarsfordeling i forhold til de offentlige etatene som skal behandle arbeidsgiveravgift, skatter, toll osv. Mitt andre spørsmål er: Hva vil statsråden, i motsetning til den handlingsplan som ble lagt fram her i dag, gjøre for ikke å forverre situasjonen i forhold til sosial dumping, men tvert imot styrke det området?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Det er to ting jeg gjerne vil utfordre statsråden til å svare meg på. Hva er sosial dumping? Representerer alle de sesongarbeiderne som har jobbet innenfor primærnæringene de siste årene, fra henholdsvis Polen og andre land, sosial dumping? Er det sosial dumping hvis en polsk arbeider kommer til Norge og jobber for en timelønn under tariff og under gjengs timelønn og tar med seg den tjente kapitalen tilbake til Polen og eventuelt styrker sin situasjon der? Så forstår jeg det slik at statsråden argumenterer ut fra at arbeidsledigheten i Norge er på vei nedover. Da vil jeg gjerne utfordre statsråden: Er han enig i at den største faren for sosial dumping er mangel på arbeidsplasser, nyetableringer osv., altså at det som skaper sosial dumping, er at man har altfor mange som søker arbeid, i forhold til hvor mange det er som tilbyr arbeid? Da er det lett for den som er tilbyder, å senke tilbudet til arbeidstakerne. Er statsråden enig i det, og at det er vekststimuli, rammeverk og arbeidsforhold som må reguleres, ut fra den ledige arbeidskapasiteten vi til enhver tid har?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
I brev datert 8. mars 2004 skriver daværende statsråd Victor Norman om overgangsordninger, og der står det at overgangsordninger kan «bidra til å forebygge mulig sosial dumping». Men så skriver han videre: «De største utfordringene her vil imidlertid trolig gjelde tjenesteyting fra selvstendig næringsdrivende og utsendte arbeidstakere på tjenesteoppdrag.» Likevel foreslår verken Regjeringen, Kari Lise Holmberg eller de øvrige medlemmene i komiteens regjeringsfraksjon noen som helst forslag som knytter seg opp til å forhindre sosial dumping når det gjelder akkurat disse gruppene, altså selvstendig næringsdrivende og utsendte arbeidstakere fra de nye medlemslandene. Hva er Kari Lise Holmbergs begrunnelse for ikke å støtte et eneste av SVs, Arbeiderpartiets og Senterpartiets forslag for å forhindre sosial dumping nettopp i tjenestemarkedet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Jeg vil først få si at jeg er veldig glad for at SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har greid å enes så bredt på så mange punkter i denne saken. Hvis vi på denne måten kan klare å stå sammen også framover, lover det godt for framtiden. Det tror jeg lover bra for arbeidstakere i Norge. Det er helt riktig som Per Sandberg påpekte, at Arbeiderpartiet var for fri flyt av arbeidskraft for alle de nye medlemslandene til omtrent ved juletider. Det betyr med andre ord at man var klar for at folk som kommer fra land med vesentlig dårligere lønns- og arbeidsvilkår, skulle få lov til å komme til Norge, ut fra en tanke om internasjonal solidaritet, bl.a. at mennesker fra andre land skulle få lov til å komme til Norge for å prøve lykken og bidra til bygging av det norske velferdssamfunnet. For meg står dette i grell kontrast til at Arbeiderpartiet sammen med Fremskrittspartiet mener at det overhodet ikke skal kunne gjennomføres en liberalisering av reglene for arbeidsinnvandring fra land utenfor EØS-området i de nærmeste årene, i motsetning til f.eks. SV og Venstre, som bl.a. har fremmet forslag om en «green card»-ordning for akkurat dette.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Jeg synes Per Sandbergs utfall her mot SV er litt spesielt, for hele utgangspunktet vårt var at vi hadde nøyaktig den samme analysen som Regjeringen, nemlig at den store utfordringen ikke knytter seg opp til enkeltmennesker fra de nye medlemslandene som kommer til Norge for å søke om arbeid, men knytter seg opp til at man som bedrifter, via utleie av arbeidskraft og som selvstendig næringsdrivende kan komme over og jobbe på et lønnsnivå som Per Sandberg beskrev som 955 kr pr. måned i minstelønn. Det er det som er den store utfordringen, ikke det som går på overgangsordning, og derfor fremmet vi også forslag. Og det er derfor jeg lurer på hvorfor Per Sandberg overhodet ikke nevner, strengt tatt, i sitt innlegg at hvis man gjør slik som Fremskrittspartiet foreslår, nemlig stopper innvandringen og viderefører dagens regelverk i forhold til de nye medlemslandene, vil likevel arbeidstakerne, utleide mennesker fra de nye medlemslandene og alle de andre som jobber som selvstendig næringsdrivende eller selskaper, kunne komme og jobbe til vesentlig dårligere lønns- og arbeidsvilkår. På det punktet har altså ikke Fremskrittspartiet varslet noe forslag eller støtte.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Hvis jeg ikke tar helt feil, hadde vi vel lagt inn omtrent 100 mill. kr til opplæring for både asylsøkere og andre, også EØS-borgere, i statsbudsjettet for inneværende år. Nå kommer det en sak senere i år der vi skal behandle akkurat dette med norskopplæring. Jeg tror ikke at problemstillingen i forhold til norskopplæring vil bestå i at det kommer masse nye mennesker som vil ønske å lære norsk. Men for alle de menneskene som ønsker å bosette seg i Norge, er det en fordel å lære språket. Norge, som er en liten språknasjon, har faktisk også en fordel av at flere mennesker lærer seg dette språket. Vi har behov for at de lærer seg norsk for å kunne delta i det norske demokratiet, og for å kunne delta på alle mulige måter innenfor arbeidslivet. Ikke minst vil partene i arbeidslivet ha et stort behov for at disse menneskene lærer seg norsk. Derfor synes jeg at det er litt rart at både Fremskrittspartiet og regjeringspartiene, og i og for seg også Arbeiderpartiet i denne saken, mener at dette er en ting som ikke er viktig for organisering av arbeidstakerne i et ordentlig arbeidsliv, men tvert imot noe man kan overlate til arbeidsgiver å ta seg av. Jeg mener det er dårlig språkpolitikk fra norsk side.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Ja, det var rene ord for pengene! Ivar Østberg mener altså at vi godt kan redusere lønns- og arbeidsvilkårene for å unngå utflagging av norske bedrifter. Det er interessant å høre at Kristelig Folkeparti nå har tatt det standpunktet. Jeg leste riktignok Finansavisen forrige uke, og der stod det klart – svart på hvitt – om hvordan veldig mange av de utflaggingsplanene som var gjennomført, nettopp var gitt opp på grunn av at produktiviteten i utlandet var lavere enn i Norge. Det er klart at det er noe utflagging fra Norge. Og det er klart at i forhold til å gjøre en god del manuelle ting vil vi miste bedrifter i Norge. Det er vi klar over at vi vil. Spørsmålet er om vi skal renonsere på viktige lønns- og arbeidsvilkårskrav på arbeid som utføres i Norge. Vi vil aldri kunne vaske f.eks. skoler i Norge i utlandet. Vi vil aldri kunne bygge verken storting eller gardermobane i utlandet. Og vi vil aldri kunne bygge flere utleieboliger til bostedsløse eller andre i utlandet. Og da er spørsmålet: Synes vi at de boligene skal bygges under norske lønns- og arbeidsvilkår, eller synes vi det ikke? Der var det tydelig hva Kristelig Folkeparti mente.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Det høres ut som en utrolig god idé.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Jeg er glad for at Anita Apelthun Sæle vil bidra til å skape klarhet, og at hun i så måte refererer til at siste dokument gjelder. Det høres ut som en smart regel. Og i det siste dokumentet gjengis UDI: «Hva som er ment med at lønns- og arbeidsvilkårene ikke må være dårligere enn det som følger av gjeldende tariffavtale, regulativ eller det som ellers er normalt for vedkommende sted og yrke er ikke klart.» Det er vel også en av grunnene til at UDI etter at oppholdstillatelse er gitt, i veldig liten grad har ført tilsyn med at lønns- og arbeidsvilkår faktisk overholdes. Spørsmålet mitt er todelt til Anita Apelthun Sæle. Det ene er: Synes du, i forbindelse med EØS-utvidelsen, at det er naturlig at UDI kommer til å føre mer tilsyn med arbeidstakere som får opphold? Det andre er: Hva har Anita Apelthun Sæle tenkt å bidra med for at det som tilsynsmyndighetene mener ikke er klart, skal bli klart?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Venstres vei i denne saken har vært mer vinglete enn noe annet partis. Det er jo ikke lenger siden enn valgkampen, ifølge Trine Skei Grande, at man var veldig for arbeidsinnvandring fordi man skulle sikre Norge arbeidskraft. Men det er jo ikke det som har vært hovedargumentet de gangene jeg har møtt Trine Skei Grande i debatt. Hovedargumentet har vært Venstres liberale grunnholdning, som på en måte går ut på at mennesker er født frie, og at man skal kunne reise hvor man vil i verden – i en ideell verden. Men jeg legger merke til at Regjeringen ikke har noen punkter der man sørger for at mennesker fra områder utenfor EØS skal kunne få muligheten til å komme til Norge – noe både SV og Senterpartiet har i denne saken. Senterpartiet er altså mer liberale overfor mennesker utenfor EØS-området enn det Venstre er i denne saken. Det er kanskje noe som bør få Venstre-folk til å riste på hodet. I fjor syntes Trine Skei Grande at det var en katastrofe at SV ville vurdere overgangsordinger dersom man ikke fikk på plass tiltak mot sosial dumping. Nå registrerer jeg altså at det er Trine Skei Grande som går inn for overgangsordninger, og at det er vi som er mest opptatt av at man får tiltak mot sosial dumping.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Jeg tenkte jeg skulle bore videre i dette med lønn. Regjeringen vurderer i meldingen å gi Arbeidstilsynet en mulighet til å gripe inn når det gjelder arbeid som utføres til vesentlig lavere lønn enn «gjengs». Det er den formuleringen som finnes der. Nå er spørsmålet mitt: Hva er det som er vesentlig lavere? Er det 10 pst., 20 pst., 30 pst., 40 pst. eller 50 pst. lavere enn det som er «gjengs»? Og hva forstår statsråden med «gjengs»? Man tenker altså at Arbeidstilsynet skal føre denne lønnskontrollen. Men så har man tenkt at UDI skal fortsette med lønnskontrollen overfor dem som kommer inn på overgangsordninger. Departementet skriver: «Det vil for eksempel ikke alltid være enkelt å vurdere hvilket lønnsnivå som er normalt for vedkommende sted og yrke. På den annen side vil det være vanskelig å regulere utførlig hvilket lønnsnivå som skal anses akseptabelt.» Dette er det som gjør at UDI mener at et regelverk er uklart. Da er spørsmålet: Hva har statsråden tenkt å gjøre for at dette regelverket skal bli klarere? Har departementet tenkt å harmonisere det i forhold til det regelverket som skal gjelde Arbeidstilsynet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-22:
Kan ikke jeg bare tilbakevise med en gang disse påstandene om at den viktigste grunnen for Regjeringen til å la være å innføre en del av de forslagene som er kommet fra flertallet, altså fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, er at de vil vente og se hvordan det går med EØS-utvidelsen? Hovedvekten av våre forslag er fremmet med utgangspunkt i dagens arbeidsmarked, at det i dagens arbeidsmarked foregår sosial dumping, at det derfor er behov for tiltak, og at det i hvert fall er behov for tiltak i forbindelse med EU-utvidelsen østover. Blant annet er et av forslagene som fremmes, at det vedtaket som fattes i Tariffnemnda, bør overvåkes og følges opp av Arbeidstilsynet. Det er den ene biten, som vi sier. Det har altså utgangspunkt i en situasjon som finnes i Norge i dag. Det andre gjelder ILO-konvensjonen, som Regjeringen sier at man vil vurdere å implementere i lovverket, mens flertallet mener at det bør vi gjøre med én gang. Spørsmålet mitt er: Dette er noe vi kan gjøre med én gang, så hva er begrunnelsen for at Regjeringen ikke signaliserer at vi kommer til å gjøre dette for alle statlige virksomheter og andre offentlige virksomheter?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Representanten Holmås fra SV gikk i sterke ordelag imot sosial dumping og ville ha overgangsordninger. Det synes jeg er veldig flott, og mye av det han sa i sitt innegg, kan jeg faktisk være ganske enig i. SV fremmer forslag om å gi EØS-borgere samme rett til norskopplæring som andre utenlandske statsborgere med arbeids- og oppholdstillatelse i Norge. Tidligere vet vi også at SV har foreslått at alle asylsøkere skal ha rett til norskopplæring. Jeg synes dette virker noe underlig. Mitt spørsmål er: Har SV analysert konsekvensene av alt dette? Og har de regnet på hvilke ressurser dette i så fall vil kreve, og hva det vil koste å gjennomføre alle disse forslagene om norskopplæring?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-03-22:
Regjeringen, Høyre og Kristelig Folkeparti nølte lenge med å komme på andre tanker i denne saken. Først nylig innså Kristelig Folkeparti at et felles og fritt arbeidsmarked fra dag én ville bli vanskelig for Norge, og at vi måtte ta dette over mer tid, mer gradvis. Fremskrittspartiet har hele tiden hevdet at vi må ha overgangsordninger, uten at verken Høyre eller Kristelig Folkeparti har villet lytte. Da blir mitt spørsmål: Føler man ikke nå i Kristelig Folkeparti at det er litt pinlig å ha måttet endre syn så sent i denne saken?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2004-03-22:
En samlet komite fastslår at «det norske arbeidsmarkedet skal være et åpent og ryddig arbeidsmarked uten sosial dumping». Komiteen slår videre fast at det derfor er «en viktig oppgave å sørge for at arbeidstakere som kommer til Norge, tilbys likeverdige lønns- og arbeidsvilkår, og at myndighetene og partene i arbeidslivet samarbeider for å hindre at useriøse aktører utnytter situasjonen til egen kortsiktige vinning». SV gjentar flere ganger i innstillingen at arbeidstakere fra de nye medlemslandene som jobber i Norge, «har lønns- og arbeidsvilkår i samsvar med gjeldende tariffavtale». Lønns- og arbeidsvilkårene i Norge er gode. Det har ført til utflagging av bedrifter, fordi disse taper i konkurransen i det globale markedet. Ser ikke SV at kravet om samsvar med gjeldende tariffavtale fastsatt av Stortinget fratar partene i arbeidslivet deres rett og ansvar? Ser ikke SV at dette kravet kan føre til at arbeidsplasser i Norge kan gå tapt, nettopp fordi norske bedrifter blir tvunget til utflagging?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2004-03-22:
Senterpartiet bad om klare meldinger, og Senterpartiet gir klare meldinger: «Norge trenger den kulturelle og økonomiske stimulans som immigrasjon og emigrasjon gir.» «Norge har en liten, åpen og internasjonalisert økonomi som presses av dereguleringer og liberalisering på stadig flere områder.» Og: «det er behov for en mer åpen innvandringspolitikk». Og de har et forslag: Man skal legge til rette for arbeidskraft fra land utenfor EØS-området. Jeg opplever ikke disse sitatene fra innstillingen som klare og entydige, når det samtidig er en sterk kritikk av at Regjeringen ikke har vært raskt nok ute med å komme med tiltak som skal beskytte oss. Trenger vi den mer åpne innvandringspolitikken som Senterpartiet etterlyser, eller skal vi beskytte oss, som Senterpartiet etterlyser?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-03-22:
Det gler meg at representanten Schjøtt-Pedersen forstår at eg er ute etter å skapa klarleik. Klarleik er av det gode. Det vi har sagt om igjen og om igjen, er at vanlege norske løns- og arbeidsvilkår gjeld. Det er stort sett tariffavtalar, det. Men nokre har ikkje tariffavtale, og då har dei gjengs løn. Så kan eg vel seia det slik at i og med at det kom ein odelstingsproposisjon på fredag og formuleringane i lovtekstar ofte er det mest presise, så skal siste dokument gjelda.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-03-22:
Nei, vi føler aldri at det er pinleg å ta gode avgjersler for folk og land. Vi har heile tida visst at utvidinga som EU bestemmer, og som vi på grunn av EØS-avtalen vert ein del av, ville skapa store utfordringar. Vi følte også at vi var avhengige av kva andre land gjorde, ikkje minst våre naboland Sverige – som dei fleste må reisa gjennom for å koma til Noreg – og Danmark, og sjølvsagt dei andre EU-landa. For å streka under kva som er Kristeleg Folkeparti sitt syn, er vi svært positive til den konklusjonen som vi no har kome til. Vi treng overgangsordningane. Vi treng dei fordi den utvidinga av EU som no går føre seg, er mot lågkostland, noko som vil skapa store utfordringar, ikkje minst for dei nære landa Tyskland og Austerrike, men det vil sjølvsagt òg i nokon grad smitta over på oss. Vi treng overgangsordningar. Det er ikkje pinleg å innføra dei.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-03-22:
Dersom eg skal vera heilt ærleg, og det bør ein jo vera, trur eg det blir meir behov for tilsyn framover – iallfall som ei overgangsordning til desse landa i aust, som er langt fattigare enn oss, kjem opp på eit nivå som gjer at innbyggjarane er tilfredse med å bu i sitt eige land, tilfredse med å jobba i sin eigen stat. Dei fleste vil jo vera det, men nokre vil altså koma og prøva å hausta litt av den rikdomen som finst i Vesten. Så eg trur at det kan vera meir behov for tilsyn iallfall. Vi har ikkje likeløn i Noreg. Ikkje alle har tariffløn i Noreg. Ein har lov til å laga avtalar med arbeidsgjevaren sin om løn. Den uklarleiken vil ikkje eg rydda av vegen slik at alle har lik løn, slik at det er veldig lett å kontrollera absolutt alt på dette området. Dette er eit ansvar som arbeidsgjevar har i forhold til arbeidstakar, og som partane i arbeidslivet har saman.