Erna Solberg (Høyre), 2002-04-17:
I 1999 fikk ESA medhold av EFTAs domstol i at systemet med differensiert arbeidsgiveravgift var statsstøtte og dermed måtte tilpasses EØS-avtalens regler for statsstøtte. Senere det året godkjente ESA systemet for differensiert arbeidsgiveravgift med hjemmel i ESAs retningslinjer for støtte til ekstra transportkostnader i tynt befolkede områder, dvs. som en indirekte transportstøtteordning. Retningslinjene for transportstøtte er en del av ESAs og kommisjonens retningslinjer som beskriver hvilken regionalstøtte kommisjonen og ESA vil anse å falle inn under det generelle unntaket fra forbudet mot statsstøtte. ESAs forutsetning for å godkjenne den norske ordningen var bl.a. at deler av visse næringer måtte betale høyeste avgift uansett arbeidstakerens bosted. Dette omfattet godt under 3 pst. av verdien av differensieringen. Av ESAs vedtak fremgikk det at den norske ordningen ville gjennomgås på nytt innen utløpet av 2003. EU-kommisjonen sa i desember 2000 nei til å godkjenne en svensk ordning med reduserte sosialavgifter for deler av tjenestesektoren i Nord-Sverige. Kommisjonen anvendte i dette tilfellet en mer ordlydstro tolkning av gjeldende retningslinjer for regional transportstøtte enn det som tidligere var gjort. Kommisjonen og ESA skal anvende EØS-avtalens statsstøtteregelverk likt. På bakgrunn av kommisjonens vedtak i forhold til Sverige har ESA i brev av 29. november 2001 varslet at det vil bli fattet et vedtak om krav til visse endringer i den norske ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Formålet er å sikre lik håndheving av regelverket i EØS-området. Samtidig bad imidlertid ESA Norge om forslag til endringer i retningslinjer for regionalstøtte, spesielt retningslinjene for transportstøtte, i forbindelse med at kommisjonen nå skal ha en gjennomgang av disse retningslinjene. ESAs varslede vedtak vedrørende den norske ordningen er ikke ventet med det aller første, og det er usikkert hvor konkret vedtaket vil være i formen. Hva som er aktuelt å endre, vil avhenge av hvilke endelige krav Norge blir stilt overfor. Signalene fra ESA er at den norske ordningen vil bli vurdert i lys av kommisjonens negative vedtak overfor Sverige. Det er Regjeringens mål at hovedtrekkene i den gjeldende ordningen kan opprettholdes også etter 2003. Differensiert arbeidsgiveravgift er av de aller viktigste virkemidlene vi har for å opprettholde bosettingsmønsteret i Distrikts-Norge. Det kan her vises til en rapport fra et uavhengig ekspertutvalg som konkluderte med at differensiert arbeidsgiveravgift er et treffsikkert distriktspolitisk virkemiddel som bidrar til å øke etterspørselen etter arbeidskraft i distriktene. De berørte departementene, Finansdepartementet, Nærings- og handelsdepartementet og Kommunal- og regionaldepartementet, har derfor innledet en dialog med ESA i denne saken, med sikte på å oppnå en løsning der hovedtrekkene i dagens ordning med differensiering videreføres i størst mulig grad. Det er imidlertid usikkerhet knyttet til hvor store endringer ESA vil kreve i det gjeldende regelverket. Det er derfor naturlig at det arbeides parallelt med å vurdere mulige alternativer til differensiert arbeidsgiveravgift. Eventuelle alternative ordninger bør være mest mulig treffsikre og kostnadseffektive. De bør derfor være generelt utformet og målrettet mot å opprettholde bosetting og sysselsetting i distriktene.